recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Súradnice: 48°41′23″S 17°32′34″V﻿ / ﻿48,68985°S 17,54265°V﻿ / 48.68985; 17.54265

**Priepasniansky potok** (starší názov **Priepasný potok**) je potok na myjavských kopaniciach, v centrálnej časti okresu Myjava. Je to ľavostranný prítok Brezovského potoka, meria 6,2 km a je tokom V. rádu.

Prameň
------

Pramení v Myjavskej pahorkatine na území obce Polianka, priamo na južnom okraji miestnej časti Dolná Polianka, južne od kóty 427,0 m v nadmorskej výške cca 390 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie sprvu na krátkom úseku na juh, potom sa oblúkom stáča na juhovýchod a pri osade Havlová sa stáča severojužným smerom. Ďalej preteká územím obce Priepasné, pri osade Blatniakovci priberá ľavostranný prítok z oblasti Podlipovca a postupne sa stáča na západ. Pri osade Petruchovci zľava priberá prítok spod Širokého Bradla (491 m n. m.), sprava prítok zo severovýchodného svahu Holubacieho vrchu (431,0 m n. m.), následne sa potok esovito stáča a pri osade Hrajnohovci z ľavej strany priberá prítok zo severoseverozápadného svahu Bradla (543,1 m n. m.). Ďalej ešte priberá pravostranný prítok zo západného svahu Holubacieho vrchu, ktorý ústi pri osade Jandova dolina, potok sa stáča juhozápadným smerom a na území mesta Brezová pod Bradlom (severne od mesta, pri osade Minárčiny) ústi v nadmorskej výške približne 285 m n. m. do Brezovského potoka.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2023-09-20]. Dostupné online.
2. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2023-11-23]. Dostupné online.
3. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2023-11-23]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Brezovského potoka |
| --- |
| *Brezovský potok* → *Myjava* → *Morava* → *Dunaj* |
| Vodné toky | 
* Baranský potok
* **Brezovský potok**
* Bystrina
* Priepasniansky potok
* Štverník
* Žriedlovský potok

 |
| Vodná plocha | 
* Vodná nádrž Brezová

 |
**Rezanie** je základný spôsob trieskového delenia materiálov. Pri rezaní rezným nástrojom oddeľujeme z materiálu časti na získanie výrobku požadovaného tvaru a rozmerov. Pri rezaní zuby pílového listu odoberajú z materiálu triesku, čím sa vytvára medzera, ktorá potom oddelí od seba časti materiálu.

Delenie rezania
---------------

* *ručné*
* *strojové*

Používame rôzne druhy píl podľa:

1. vlastností rezaného materiálu,
2. tvaru rezu a rozmerov materiálu,
3. požadovanej presnosti rezu.

Rozvod zubov je striedavé vyhnutie zubov píly, ktorého účelom je zabrániť zvieraniu a brzdeniu pílového listu pri jeho prenikaní materiálom. Rozostup zubov je vzdialenosť dvoch po sebe nasledujúcich zubov pílového listu. Výška a veľkosť rozostupu zubov určuje veľkosť priestoru pre triesky a volí sa podľa tvrdosti rezaného materiálu a dĺžky rezu.

Postup pri rezaní
-----------------

1. Rezaný materiál pevne upneme, čiara musí byť vo zvislej polohe,
2. Rez robíme v časti materiálu, ktorá bude odpadom. Ťahom k sebe popri nejakej vodiacej pomôcke (napr. klátik) vytvoríme zárez, alebo si ho predpilujeme pilníkom, ten umožní začiatok rezania,
3. Režeme kolmo, zľahka, dlhými plynulými ťahmi. Pri dorezávaní spomalíme rýchlosť rezania a skrátenými ťahmi rezanie dokončíme.
**Príslopský potok** je potok v dolnom Turci, v západnej časti okresu Martin. Je to pravostranný prítok Valaského potoka, meria 4,6 km a je tokom VI. rádu.

Prameň
------

Pramení v Malej Fatre, v podcelku Lúčanská Fatra, v časti Lúčanské Veterné hole, na južnom svahu Podkovy (1 436,8 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 260 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie najprv na krátkom úseku na juh, sprava priberá krátky prítok, ďalej tečie juhojuhovýchodným smerom cez Príslopskú dolinu a z pravej strany priberá prítok z východného svahu Humienca (1 398,0 m n. m.). Následne pokračuje juhovýchodným smerom geomorfologickou časťou Martinské predhorie a preteká chatovou osadou. Napokon sa stáča východným smerom a v osade Lázky ústi v nadmorskej výške cca 510 m n. m. do Valaského potoka.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Bystričky (Turiec) |
| --- |
| *Bystrička* → *Turiec* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* **Bystrička**
* Končiarový potok
* Príslopský potok
* Topolec
* Valaský potok
* Zárubok

 |
**Striebornica** je potok na dolnom Považí, vo východnej časti okresu Piešťany. Je to ľavostranný prítok Váhu, má dĺžku 7,6 km a je tokom 3. rádu.

Vodná nádrž Striebornica
Pramení v Považskom Inovci, v podcelku Krahulčie vrchy, na severozápadnom úpätí Marháta (748,2 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 300 m n. m. Tečie viac-menej na západ cez rekreačnú oblasť v lokalite *Výtoky* a sprava priberá Fojkovú. Následne priberá pravostranný prítok z oblasti *Gonových lazov* a ľavostranný Skaličný potok. Pokračuje okolo osád *Bažanov Mlyn* a *Duranov mlyn*, vstupuje do Podunajskej pahorkatiny a napája rovnomennú vodnú nádrž (pri nej rekreačné stredisko). Ďalej preteká obcou Moravany nad Váhom, pričom vytvára výrazný oblúk vypnutý na juh a k ústiu tečie zregulovaným korytom. Do Váhu sa vlieva na území Dolnovážskej nivy severozápadne od obce v nadmorskej výške okolo 162 m n. m.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Striebornice |
| --- |
| *Striebornica* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Bukovinka
* Čierny potok
* Fojková
* Hlavičky
* Hubinský potok
* Lukáčová
* Skaličný potok
* **Striebornica**
* Strieborničný potok
* Sviniarka
* Volavecký potok

 |

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Váhu (od Biskupického kanála po Sĺňavu) |
| --- |
| 
* **Biskupický kanál**
* Bodovský potok
* **Bošáčka**
* **Čachtický kanál**
* **Drietomica**
* Hrádocký potok
* Hraničný potok
* **Jablonka**
* **Kalnický potok**
* **Klanečnica**
* Klenkov potok
* Kuželnický potok
* Modrovský potok
* Rybnícky potok
* Selecký potok
* Stankovský potok
* Starohájsky potok
* **Striebornica**
* **Turniansky potok**
* Vápeník

 |
| 
Súvisiace šablóny
Vodné toky v povodí Bošáčky
Vodné toky v povodí Drietomice
Vodné toky v povodí Jablonky
Vodné toky v povodí Kalnického potoka
Vodné toky v povodí Klanečnice
Vodné toky v povodí Striebornice
Vodné toky v povodí Váhu (6. časť) a (8. časť)
 |
**Seth Green** ( \* 8. február 1974, Philadelphia, Pensylvánia,USA) je americký herec.

Detstvo a mladosť
-----------------

Seth Benjamin Gesshel-Green sa narodil vo Philadelphii, v štáte Pennsylvania. Má jednu sestru Kaelu. Green si neskôr legálne zmenil meno na Seth Benjamin Green. Bol vychovaný ako Žid a mal obrad Bar Mitzvah. Jeho predkovia boli z Ruska, Poľska a Škótska.

Kariéra
-------

Green začal svoju hereckú kariéru ako sedemročný, v roku 1984. Jedným z jeho prvých filmov bola romantická komédia *Hotel New Hampshire*, kde si zahral po boku Jodie Foster a Roba Lowea. V roku 1988 hral vo filme *Krásna mimozemšťanka*, po boku Kim Basinger a Alyson Hannigan.

V roku 1990 sa pripojil k hereckému obsadeniu filmu *To*. V roku 1997 sa pripojil k hereckému obsadeniu televízneho seriálu *Buffy, premožiteľka upírov*. V seriály stvárnil postavu Oza a účinkoval v ňom do roku 1999. Následne začal účinkovať aj v spin-offe seriálu, *Angel*, kde sa objavil v len v niekoľkých epizódach v roku 1999.

Od roku 1999 je Green, stálou súčasťou dabingového obsadenia televízneho seriálu *Griffinovci*, kde účinkuje až do súčasnosti (2023). Green hosťoval vo viacerých televíznych seriáloch, vrátane *Tie roky sedemdesiate*, *Will a Grace* či *Pohotovosť*. Väčšinou sa však venuje dabingu. Od roku 2005 do roku 2022, okrem toho že daboval v televíznom seriály *Robot Chicken*, sa podieľal aj na jeho réžii.

Súkromný život
--------------

V roku 2009 sa Green zasnúbil a následne v roku 2010 aj oženil s herečkou Clare Grant, s ktorou pracoval na viacerých televíznych projektoch.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Seth Green**

Externé odkazy
--------------

* Seth Green v Internet Movie Database (po anglicky)
* Seth Green v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Seth Green na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 14183229j
* GND: 1013268776
* ISNI: 0000 0000 8186 7837
* LCCN: n85138106
* NK ČR: xx0174026
* VIAF: 117631428
* WorldCat: lccn-n85138106
**Samara Weavingová** (angl. Samara Weaving; \* 23. február 1992, Adelaide, Južná Austrália, Austrália) je austrálska herečka.

Detstvo a mladosť
-----------------

Je dcérou filmára a arterapeutky. Má mladšiu sestru Morgan, ktorá je tiež herečka. Ich strýko, Hugo Weaving sa venuje dlhé roky herectvu. Napriek tomu, že sa Weavingová narodila v Adelaide, krátko po jej narodení sa s rodinou presťahovala do Canberry, kde vyrastala a navštevovala aj školu.

Kariéra
-------

Svoju hereckú kariéru započala v roku 2008, v austrálskych telenovelách. Účinkovala napríklad v telenovele *Home and Away*, kde stvárnila rolu Indi Walker. Za svoj herecký výkon v seriály získala nomináciu na austrálske ocenenie AACTA, v kategórii Najlepší ženský herecký výkon v televíznej dráme. V júli 2013 opustila seriál a začala sa venovať novým úlohám.

V roku 2017 bola obsadená do filmu *Tri billboardy kúsok za Ebbingom*, po boku oscarových hercov ako Frances McDormand a Sam Rockwell. V rovnakom roku, mal premiéru film *The Babysitter*, kde Weavingová vo filme stvárnila vodkyňu kultu uctievajúceho diabla. Film získal aj druhé pokračovanie, ktoré bolo naplánované na rok 2020 a získalo negatívne recenzie. O rok neskôr (2018), stvárnila nezvestnú študentku, v televíznom seriály *Piknik na Hanging Rock*.

V roku 2019 ju obsadili režiséri Matt Bettinelli-Olpin a Tyler Gillett, do trilleru *Nevesta na zabitie*. Film aj jej herecký výkon získali pozitívne recenzie. Režiséri Bettinelli-Olpin a Gillett chceli Weavingovú obsadiť aj do filmu *Vreskot*, ktorý tiež režírovali ale musela ponuku odmietnuť kvôli záväzkom k inému televíznemu seriálu, ktorý jej účinkovanie neumožnil. O rok neskôr, bola obsadená do jednej z vedľajších postáv v televíznom seriály *Hollywood* a v roku 2021 si zahrala po boku Melissy McCarthy, Nicole Kidman a Lukea Evansa v televíznom seriály *Nine Perfect Strangers*. V roku 2023 bude mať premiéru film *Babylon*, kde sa Weavingová pripojila k hereckému obsadeniu ako Brad Pitt, Margot Robbie, Olivia Wilde, Tobey Maguire či Katherine Waterston. V júli 2022 potvrdila svoju účasť v šiestom pokračovaní filmu *Vreskot*.

Súkromný život
--------------

Weavingová sa v roku 2019 zasnúbila s producentom Jimmym Wardenom, s ktorým sa v rovnakom roku zosobášili.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Samara Weavingová**

Externé odkazy
--------------

* Samara Weavingová v Internet Movie Database (po anglicky)
* Samara Weavingová v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Samara Weaving na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 177785692
* GND: 1161376844
* ISNI: 0000 0004 7241 6873
* LCCN: no2018027606
* VIAF: 2711152080589607230002
* WorldCat: lccn-no2018027606
Ibn Battúta  
إبن بطوطة
**Ibn Battúta** (\* 24. február 1304, Tanger – † 1368/1369/1377, Maroko), arab. إبن بطوطة, bol berberský účenec, právnik a sudca. Preslávil sa však ako cestovateľ, geograf a spisovateľ, ktorý počas 30 rokov precestoval asi 117 000 km a svoje zážitky z ciest nadiktoval do knihy nazvanej jednoducho *Cesta* (الرحلة *ar-Rihla*).

Jeho arabské meno sa uvádza ako **Abú Abd Alláh Muhammad bin Abd Alláh bin Muhammad bin Ibráhím al-Lawátí at-Tandží** (أبو عبد الله محمد بن عبد الله بن محمد بن إبراهيم اللواتي الطنجي). Spomína sa aj pod menom **Šams ad-Dín** (شمس الدين – *Slnko viery*), to je však čestný prívlastok, ktorým sa oslovovali islamskí učenci.

Dňa 14. júna 1325, vo veku 21 rokov, sa Ibn Battúta vydal na moslimskú púť hadždž do Mekky. Po vykonaní púte pokračoval v cestovaní a do Fezu v Maroku sa vrátil skoro po 30 rokoch, v roku 1354. Okrem Severnej Afriky a Blízkeho východu precestoval Západnú Afriku, Južnú a Východnú Európu, Indický subkontinent, Strednú Áziu, Juhovýchodnú Áziu a Čínu.

Cesta
-----

Niekoľko rokov po návrate sultán Abú Inán Fáris vyzval Ibn Battútu, aby svoje spomienky a zážitky nadiktoval panovníkovmu kancelárovi, spisovateľovi Ibn Džuzajovi. Tento rukopis neskôr doplnil vlastnými poznámkami. Vznikol tak spis pod názvom *Dielo pre tých, ktorí sa zaujímajú o zvláštnosti miest a divy cestovania* (arab. تحفة النظار في غرائب الأمصار وعجائب الأسفار) známy pod skráteným názvom *Cesta Ibn Battútu* (رحلة إبن بطوطة *Rihla ibn Battúta*) alebo len *Cesta* (الرحلة *ar-Rihla*).

Literatúra
----------

* IBN BATTÚTA, Muhammad ibn Abdalláh: *Cesty po Africe, Asii a Evropě vykonané v letech 1325 až 1354.* [Preklad: Ivan Hrbek] Praha : Státní nakladatelství krásné literatury a umění, 1961. 594 s. [edícia: *Živá díla minulosti*; zväzok 29.]
* IBN BATTÚTA, Muhammad ibn Abdalláh: *Cesty po Afrike, Ázii a Európe v rokoch 1325 – 1354.* [Z arabského originálu vybral, preložil, úvodom, menným registrom a poznámkami opatril Ladislav Drozdík] Bratislava : Slovac Academic Press, 2009. 446 s.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ibn Battuta na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Externé odkazy
--------------

* Ibn Battuta [en]

Autoritné údaje: * BnF: 11908143b
* GND: 118639765
* ISNI: 0000 0001 2143 2476
* LCCN: n50082288
* NK ČR: jn20011210248
* SNK: 152565
* VIAF: 90635782
* WorldCat: lccn-n50082288
**Marečku, podejte mi pero!** je kultová česko-slovenská filmová komédia z roku 1976, natočená režisérom Oldřichom Lipským podľa scenára Ladislava Smoljaka a Zdeňka Svěráka Natáčala sa v podniku Agrozet v Roudnici nad Labem a prináša úsmevný pohľad na automatizáciu výroby a jej následky v závode na výrobu poľnohospodárskych strojov.

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Komédia rozpráva príbeh dielenského majstra Jiřího Kroupu, ktorý síce nerád, no na "nátlak" svojich podriadených, nastúpi na večernú školu, aby splnil kvalifikačné požiadavky budúceho pôsobenia na pozícii majstra. V triede sa stretne niekoľko "zaujímavých" postáv – podliezavý Hujer, dávni kamaráti Tuček a Šlajs, večne zaspatý Plha, vyfintená flirtovníčka Týfová alebo pedantný profesor Hrbolek.

Štúdium prináša aktérom množstvo problematických, no i úsmevných momentov. Mnohé scény a hlášky z filmu sú všeobecne známe, napríklad pravdepodobný chrobák hrdobec, žiak Hliník, ktorý sa odsťahoval do Humpolca, a napriek tomu je stále zapisovaný do triednej knihy profesorom Hrbolkom, slivky z vlastnej záhradky ako pozornosť podliezavého študenta Hujera, „rumunská" výzva *metelesku blesku*, odkaz „sejdeme se na hřbitově", „už je čas", „i skladník ve šroubárně si může přečíst Vergilia v origináli" alebo už aj Kroupovi mladšiemu večne známe – "Tak co s vámi chlapče? Nepotěšil jste mě a ani já vás nepotěším."

Úsilie napokon prinesie ovocie a Jiří Kroupa si udrží pozíciu majstra v zmodernizovanom podniku.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Externé odkazy
--------------

* České filmové nebe - Marečku, podejte mi pero! Archivované 2010-10-24 na Wayback Machine
* *Marečku, podejte mi pero!* v Internet Movie Database (po anglicky)
* *Marečku, podejte mi pero!* v Česko-Slovenskej filmovej databáze
Jaskynné maľby vo španielskej jaskyni Altamira.
**Jaskynné maľby** sú typom umenia, ktoré spadajú do prehistorického obdobia a ktoré sa nachádzajú na stenách alebo stropoch jaskýň. Najstaršie sú staré viac ako 40 000 rokov (umenie vrchného paleolitu), ktoré sa našli v jaskyniach v okrese Maros (Sulawesi, Indonézia). Najstaršie sú často vytvorené ako odtlačok ruky alebo na základe jednoduchých geometrických tvarov. V roku 2021 bolo objavené jaskynné umenie, podobizeň prasaťa nájdená na indonézskom ostrove a datované do obdobia pred viac ako 45 500 rokmi.

Štúdia z roku 2018 tvrdila, že vek najstarších príkladov nefiguratívneho jaskynného umenia na Pyrenejskom polostrove je 64 000 rokov. Predstavujú ich tri červené nefiguratívne symboly nájdené v jaskyniach Maltravieso, Ardales a La Pasiega v Španielsku. Pochádzajú z obdobia pred objavením sa moderných ľudí v Európe (najmenej o 20 000 rokov), a preto ich museli vytvoriť skôr neandertálci než moderní ľudia.

V novembri 2018 vedci informovali o náleze dovtedy najstaršej známej figurálnej umeleckej maľby neznámeho zvieraťa. Je stará viac ako 40 000 (možno až 52 000) rokov a nachádza sa v jaskyni Lubang Jeriji Saléh na indonézskom ostrove Borneo, avšak v decembri roku 2019 boli figurálne jaskynné maľby zobrazujúce lov prasiat v krase Maros-Pangkep na Sulawesi odhadnuté na ešte staršie, najmenej 43 900 rokov. Nález bol označený za "najstarší obrazový záznam rozprávania príbehov a najstaršie figurálne umelecké dielo na svete".

Pozri aj
--------

* Altamira (jaskyňa) - Španielsko
* Lascaux (jaskyňa) - Francúzsko
* Chauvetova jaskyňa - Francúzsko
* Národný park Serra da Capivara - Brazília
* Cueva de las Manos - Argentína

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jaskynná maľba**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Cave painting na anglickej Wikipédii.*
**Halloween II** je voľným pokračovaním rovnomenného filmového hororu Johna Carpentera. Film bol natočený o tri roky neskôr, v roku 1981. Carpenter sa síce na jeho tvorbe podieľal, úlohu režiséra prevzal Rick Rosenthal.

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Väčšina filmu sa odohráva v prostredí Haddonfieldskej nemocnice, kam bola po udalostiach z prvého dielu presunutá Laurie Strode (Jamie Lee Curtisová). Jej prenasledovateľ a brat – vrah Michael Myers prenikne do budovy a za pomoci kuchynských nožov, injekčných ihiel a skalpelov likviduje každého, kto mu príde do cesty: nemocničný personál, vrátane troch sestričiek, večne opitého doktora, nočného strážnika a šoféra sanitky.

Záver je opätovne venovaný dvojici Michael a Laurie, ktorá sa pred vrahom dáva na nervy drásajúci útek. Na scénu v poslednej chvíli prichádza doktor Loomis, odhodlaný raz a navždy skoncovať s maniakom.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Pokračovania
------------

V priebehu nasledujúcich rokov boli natočené ďalšie štyri pokračovania, ktoré sa úplne odklonili od pôvodnej zápletky, a zakladajúc si najmä na krvavých vraždách, ich možno prirovnať skôr k hororovej sérii *Piatok trinásteho* (Friday the 13th). Nádych prvého a druhého dielu dostalo až siedme pokračovanie *Halloween: H20* z roku 1998.

| * z
* d
* u
Halloween |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *Halloween* | *Halloween II* | *Halloween III* | *Halloween 4* | *Halloween 5* | *Halloween 6* | *Halloween: H20* | *Halloween 8* |

 |
| Novodobé spracovania | 
* Halloween
* Halloween Kills
* Halloween Ends

 |
| Remake | 
* Halloween I
* Halloween II

 |
| Postavy | 
* *Michael Myers*
* *Laurie Strode*
* *Samuel Loomis*
* *Jamie Lloyd*

 |
| Hlavné herecké obsadenie | 
* Jamie Lee Curtis
* Donald Pleasence
* Danielle Harris

 |
**Hovor s ňou** (špa. Hable con ella) je španielsky film od režiséra Pedra Almodóvara z roku 2002. 

Ponúka spletitý príbeh plný vášní, emócií, nenaplnených lások a čudných ľudských postáv. V centre deja sledujeme novinára Marca, ktorý sa zamiluje do vášnivej toreádorky Lydie. Lydia však pri jednom svojom zápase utrpí nehodu (vážne ju zraní býk) a v kóme sa dostáva do luxusného sanatória, v ktorom "žijú" podobní pacienti. Marco sa pri svojich návštevách zoznámi s ošetrovateľom Begninom, ktorý tajne miluje svoju komatickú pacientku Aliciu. Aliciu dlhšie sledoval, ako tancuje v baletnej škole naproti jeho apartmánu. Marco sa tak stane svedkom Begninovej lásky a opatery k milovanej žene, ktorá ho nepočuje a nevidí. Keď však lekári v sanatóriu jedného dňa zistia, že Alicia je tehotná, veci naberú rýchly spád a láskavý, nežný Begnino je odrazu v centre podozrení a dostane sa do väzenia.

V hlavných úlohách sa vo filme predstavujú herci u nás takmer neznámi, v Španielsku však hviezdy prvej triedy, ako Darío Grandinetti (pôvodom Argentínčan) v úlohe Marca či Javier Cámara ako Begnino.

Almodóvarov štýl je čitateľný i v tomto filme, ktorý okrem veľkého úspechu kritík zožal úspech i pri rozdeľovaní Oscarov v roku 2003 a odniesol si sošku za najlepší pôvodný scenár.
**Hviezdičkové kimono** (rum. *Kimonoul instelat*) je detektívny román rumunského spisovateľa Victora Eftimia.

Slovenské vydanie
-----------------

V slovenčine vyšla kniha v roku 1973 v edícii „Labyrint" vo vydavateľstve Smena.

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Vodný zajatec, privykajúc si na tmu – baterka mu zostala v kimone, a to mu strhli banditi – uvažoval o kadečom, čo nijako nesúviselo s týmto jeho dobrodružstvom. Jeho policajtskú márnomyseľnosť predsa však šteklilo akési intímne zadosťučinenie: naozaj naďabil na kanál, o ktorom predpokladal, že je spojený so Seinou, keď vyšetroval 4 podozrivé samovraždy Američanov. Prirodzene, radšej by tento kanál nikdy nebol objavil, než aby sa sním mal oboznámiť za takýchto nepríjemných okolností. Tom Sincler bol presvedčený, že v tejto chvíli skočí z blízkeho mosta dajaký spojenec Číňanov, oblečený do jeho zvrchníka a s jeho klobúkom na hlave, predstierajúc detektívovu samovraždu. Mŕtvolu vytiahnu zo Seiny na druhý deň. Táto perspektíva ho vôbec nenadchýnala.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Externé odkazy
--------------

* Victor Eftimiu: Hviezdičkové kimono - Databazeknih.cz

Zdroj
-----

* EFTIMIU, Victor. *Hviezdičkové kimono*. 1. vyd. Bratislava : Smena, 1973. (Labyrint; zv. 44.) S. 232.
**Rohovský potok** je krátky potok na Záhorí, v severovýchodnej časti okresu Senica. Je to pravostranný prítok Paseckého potoka, meria 1,8 km a je tokom VI. rádu.

Pramení v Chvojnickej pahorkatine, v podcelku Zámčisko, na južnom svahu vrchu Za bôrom (351,8 m n. m.) v lokalite Priečna, v nadmorskej výške približne 330 m n. m. Od prameňa tečie na krátkom úseku najprv severojužným smerom, potom sa stáča a ďalej pokračuje juhovýchodným smerom. Preteká územím so zachovalými brehovými porastmi a napokon tečie intravilánom obce Rohov. Na okraji obce sa v nadmorskej výške cca 230 m n. m. vlieva do Paseckého potoka. Nepriberá žiadny trvalý prítok.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Teplice (Myjava) |
| --- |
| *Teplica* → *Myjava* → *Morava* → *Dunaj* |
| 
* Bôrik
* Častkovský potok
* Haluzníkov potok
* Jarkovec
* Kratnov
* Liešťanský potok
* Lulovský potok
* Pasecký potok
* Priečny potok
* Rohovský potok
* Roncková
* Rovenský potok
* Rybčiansky potok
* Rybnícky potok (prítok Rovenského potoka)
* Rybnícky potok (prítok Teplice) (ČR)
* **Teplica**
* Valúchovský potok
* Žabí potok

 |
**21 Jump Street** je americký film z roku 2012 na motívy seriálu Jump Street 21. Réžie sa ujali Chris Miller a Phil Lord, strih Joel Negron a hudbu Mark Mothersbaugh.

Príbeh
------

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Schmidt (Jonah Hill) je utiahnutý stredoškolák, ktorý sa bojí pozvať dievča svojich snov na ples, s vlasmi na Eminema. Úplný opak toho je Jenko (Channing Tatum), obľúbený športovec a bitkár. Zhodou okolností sa obaja stretnú na policajnej akadémii, kde sa spriatelia. Prejdu školou a ako spoločníci spolu hliadkujú na ulici.

Podarí sa im dostať šéfa dílerov drog Dominga (DeRay Davis), ale pretože konali neprofesionálne, tak je Domingo prepustený. Obaja sú predelení do jednotky Jump Street, ktorá sleduje trestnú činnosť na stredných školách. Jump Street vedie kapitán Dickson (Ice Cube), černoch plný hnevu. Sú poslaní do utajenia zabrániť predaju drog a nájsť distribútora. Obaja hneď zistia, že sa stredná škola od ich doby úplne zmenila a prekvapí ich to. Nastúpil digitálny vek a Schmidt s Jenkom sa s tým musia vysporiadať. Jenko si ale popletie identity, a tak sú im prehodené predmety. Schmidt chodí na športové krúžky a Jenko na chémiu.

Schmidt sa zamiluje do svojej spolužiačky z dramatického krúžku Molly (Brie Larson) a spriatelí sa s dílerom Erikom (Dave Franco). Usporiada veľkú párty, na ktorej s Jenkom zbije bandu feťákov z iných škôl. Schmidt je stále viac obľúbený a Jenka začína baviť učenie. Schmidt sa tiež hrá na dílera, ale drogy odnáša Dicksonovi. Jenko odpočúva Erikov mobil, z ktorého sa dozvie o spojení s Domingovým gangom. Pri šialenej naháňačke Schmidt zmešká divadelné predstavenie s Molly a je s Jenkem zo školy vylúčený. Erik ich osloví ako svojich bodyguardov, pretože sa má stretnúť s distribútorom. Zistia, že je to tréner Walters (Rob Riggle).

Za Waltersom príde Domingo, ktorý Schmidta s Jerkom spozná. Keď sú chlapcom odobrané zbrane pod vyhrážkou Mollynej smrti, zdá sa, že sú obaja mŕtvy. Dvaja z Domingových ľudí (Peter Deluise, Johnny Depp) však v poslednej chvíli vystúpia z utajenia a ukáže sa, že ide o agentov DEA. Nanešťastie sú zavraždení a nasleduje prestrelka. Schmidt s Jenkom sú Waltersovi v pätách, ten postrelí Jenka. Schmidt strelí Waltersa do rozkroku. Obaja sú pochválení Dicksonom a preložení k svojmu zdeseniu na ďalšiu školu.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Herci
-----

* Jonah Hill - Morton Schmidt
* Channing Tatum - Greg Jenko
* Ice Cube - Dickson
* Brie Larson - Molly
* Ellie Kemper - pani Griggsová
* Dave Franco - Erik
* DeRay Davis - Domingo
* Jake Johnson - riaditeľ Dadier

Referencie
----------

1. ↑

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku 21 Jump Street na českej Wikipédii.*
**25 zo šesťdesiatych alebo Československá nová vlna** je dvojdielny dokumentárny film Martina Šulíka. Dvadsaťpäť profilov tvorcov s komentármi filmových historikov poskytuje celkový pohľad na fenomén česko-slovenskej tzv. „novej vlny" v kontexte obdobia šesťdesiatych rokov dvadsiateho storočia.

Dej filmu
---------

Prostredníctvom rozprávania filmových tvorcov (režisérov, kameramanov, zvukárov, výtvarníkov a ďalších), kritikov a historikov sa divák dozvedá nielen „historky z natáčania", podmienky v akých tieto filmy vznikali, ale aj formálne postupy a myšlienkové pochody tvorcov, vďaka ktorým možno lepšie pochopiť napr. výtvarné experimentovanie s obrazom vo filme *Sedmikrásky* (1966) režisérky Věry Chytilovej, scény z filmu *Kristove roky* (1967) v réžii Juraja Jakubiska a pod. Filmy sú zoradené chronologicky, každý z nich predstavuje jedného režiséra a jeho novátorský prínos k „novej vlne". Výber filmov zároveň vytvára komplexný obraz tém, rôznorodých umeleckých a experimentálnych prístupov.

Tento dvojdielny celovečerný dokumentárny film je pokračovaním rozsiahlejšieho projektu, ktorý sa začal cyklom 26-tich profilov filmových režisérov *Zlatá šedesátá*, odvysielaným v Českej televízii v roku 2009. Jeho spoluautormi, okrem režiséra Martina Šulíka, sú napr. aj filmový historik Ján Lukeš (námet, scenár) a producent Čestmír Kopecký. Pokračovaním projektu by mal byť štrnásťdielny televízny cyklus mapujúci česko-slovenskú kinematografiu od znárodnenia v roku 1945 až po rok 1972.

Vďaka takto sprostredkovanému priamemu kontaktu s tvorcami si divák sám utvorí obraz o tom, v čom spočíva umelecká hodnota filmov „novej vlny", ktorá bola zatlačená do úzadia po roku 1968.

### Obsah

1.diel obsahuje profily tvorcov
* Štefan Uher
* Miloš Forman
* Jaromil Jireš
* Pavel Juráček
* Jan Schmidt
* Evald Schorm
* Jan Němec
* Ivan Passer
* Karel Kachyňa
* Ján Kadár
* Elmar Klos
* Otakar Vávra
* Věra Chytilová
* Jiří Menzel

2.diel obsahuje profily tvorcov
* Juraj Jakubisko
* Ladislav Helge
* Jiří Krejčík
* Eduard Grečner
* František Vláčil
* Karel Vachek
* Juraj Herz
* Drahomíra Vihanová
* Hynek Bočan
* Dušan Hanák
* Elo Havetta
* Vojtěch Jasný

Externé odkazy
--------------

* Dokument v Česko-slovenskej filmovej databáze
* Recenzia dokumentu na Moviemania.sk

| * z
* d
* u
Slnko v sieti za Najlepší dokumentárny film |
| --- |
| 
* *Amazónia vertical* (2006)
* *Iné svety* (2008)
* *Slepé lásky* (2010)
* *25 zo šesťdesiatych alebo Československá nová vlna* (2012)
* *Kauza Cervanová* (2014)
* *Tak ďaleko, tak blízko* (2016)
* *Para nad riekou* (2017)
* *Diera v hlave* (2018)
* *Posledný autoportrét* (2019)
* *Dobrá smrť* (2020)
* *Raj na zemi* (2022)
* *Dežo Hoffmann – fotograf Beatles* (2023)

 |
Bitka pri Friedlande
**Bitka pri Friedlande** bola významná bitka napoleonských vojen. Stretli sa v nej ruské vojská s francúzskymi jednotkami. Bitku vyhrali Francúzi.

Pozadie
-------

V roku 1806 vznikla štvrtá protinapoleonská koalícia. Tvorilo ju Rusko, Prusko a Anglicko.

Pruské vojská boli rozdrvené v bitkách pri Jene a Auerstadte. Napoleon potom obsadil Berlín, kde 21. novembra vyhlásil kontinentálnu blokádu Anglicka.

Teraz ho čakal boj s ruskou armádou, ktorej velil generál Benningsen. Prvýkrát sa Napoleon s Benningsenom stretol pri Jílovom. Táto bitka skončila ťažkými stratami na oboch stranách a napriek ruskému ústupu z bojiska o ničom nerozhodla. V nasledujúcej bitke pri Heilsbergu skončili francúzske vojská neslávne.

Napoleon teraz potreboval dosiahnuť rozhodujúce víťazstvo, aby obnovil svoju povesť neporaziteľného vojvodcu, ktorá pri Jílovom a Heilsbergu utrpela. Šancu na také víťazstvo dostal pri Friedlande. Tu sa francúzsky predvoj maršala Lannesa stretol s ruskou hlavnou armádou.

Bitka
-----

K bitke sa odohrala 14. júna 1807, keď sa stretol Lannesov predvoj s ruskými hlavnými silami. Rusi mali početnú prevahu, ale Lannesovi v priebehu boja prichádzali ďalšie posily.

Nakoniec na bojisko dorazil aj Napoleon, ktorý prevzal velenie a začal rozhodujúci útok. Rusi boli donútení k ústupu (či skôr k úteku).

Následky
--------

Bitka znamenala pre Rusko pohromu, po ktorej nasledovalo uzavretie mieru. Tylžský mier, ktorý obe krajiny uzavreli nebol tak tvrdý, ako sa dalo očakávať. Nielenže Rusko sa obišlo bez územných strát, ale dokonca získalo Białystok. Na druhú stranu muselo uznať mnohé novovzniknuté krajiny pod francúzskym vplyvom (napr. Varšavské kniežatstvo).

Rusko prisľúbilo pomoc pri urovnaní britsko-francúzskych sporov. V prípade neúspechu rokovaní sa malo stať spojencom Francúzska. Francúzsko malo zasa sprostredkovať mier Ruska s Tureckom. V skutočnosti išlo skôr o prímerie pred ďalším bojom. Ten začal v roku 1812, keď napoleonské vojská vpadli do Ruska. Výsledok tejto kampane bol pre Francúzsko fatálny.

Literatúra
----------

* Jiří Kovařík: *Napoleonova tažení II.*
* Pavel Benedikt Elbl: *Maršál Lannes, francouzský Achilles*

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bitva u Friedlandu na českej Wikipédii.*
**Nemocnice Motol** je stanica metra v Prahe na linke A. Bola otvorená 6. apríla 2015. Je konečnou stanicou úseku V.A. ktorý začína na Dejvickej a obsahuje okrem Motola tiež stanice Bořislavka, Nádraží Veleslavín a Petřiny.

Názov stanice
-------------

Deň otvorených dverí v nedokončenej stanici (2014)
Súpravy v stanici
V januári 2013 miestopisná komisia pražského magistrátu doporučila premenovanie dvoch budúcich staníc, aby ich názvy lepšie zodpovedali pražskému miestopisu. Doterajší pracovný názov *Motol* sa tak zmenil na Nemocnice Motol, aby lepšie zodpovedal faktickému umiestneniu stanice; historické územie Motol má svoje ťažisko inde, preto by bol jednoslovný názov Motol tejto stanice zavádzajúci.

Poloha stanice
--------------

Stanica Nemocnice Motol sa nachádza severne od Kukulovej ulice pri severnom vstupe do areálu nemocnici Motol, ktorá je počtom svojich zamestnancov a ambulantných pacientov významným zdrojom a cieľom ciest a svojim významom poskytuje služby celopražského aj regionálneho charakteru. Projekt stanice vznikol v kanceláriách Metroprojektu, autorom je architekt Pavel Sýs. Stanica je orientovaná v smere východ-západ s jedným vestibulom prístupným zo západného čela nástupišťa. Na vestibul navädzuje podchod pod Kukulovou ulicou s pokračovaním až k nemocnice Motol a prístupy k zastávkam autobusov MHD. Stanica je realizovaná prakticky ako povrchová s čiastočným prekrytím. Vzhľadom k predpokládanej etapizácii výstavby je stanica vybavená ako dočasne konečná s koľajišťom pre obrat. Riešenie sa predpokladá v podobe trojkoľajového usporiadania za stanicou.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  HUBERTOVÁ, Kateřina. *Architektura nových stanic Áčka se drží vyjetých kolejí* [online]. 2015-03-01, [cit. 2015-03-01]. Dostupné online.
4. ↑

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Nemocnice Motol (stanice metra) na českej Wikipédii.*

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ← smer Nemocnice Motol | **Pražské metro – linka A** | smer Depo Hostivař → |
| **(*konečná stanica*)** | **Nemocnice Motol** | **Petřiny** |
| Nemocnice Motol bezbariérový prístup – Petřiny bezbariérový prístup – Nádraží Veleslavín bezbariérový prístup – Bořislavka bezbariérový prístup – Dejvická bezbariérový prístup – Hradčanská – Malostranská – Staroměstská – Můstek  – Muzeum  bezbariérový prístup – Náměstí Míru – Jiřího z Poděbrad – Flora – Želivského – Strašnická bezbariérový prístup – Skalka bezbariérový prístup – Depo Hostivař bezbariérový prístup |
Miestna ľudová architektúra
**Dolná Lehota** je pôvodne samostatná obec na dolnej Orave v okrese Dolný Kubín. V súčasnosti je administratívnou súčasťou obce Oravský Podzámok.

Dejiny
------

Na území Dolnej Lehoty sa nachádzalo Halštatské sídlisko, o čom svedčí aj archeologický nález, ktorým bola zásobnica z tejto doby.

Prvá písomná zmienka o Dolnej Lehota sa nachádza v listine z roku 1420.

Dolná Lehota, bola samostatná obec, do roku 1974, kedy sa zlúčila s Oravským Podzámkom.

Polohopis
---------

Leží v geomorfologickom celku Oravská vrchovina na pravom brehu rieky Orava v nadmorskej výške 520 m n. m. Domy sú rozložené na ľavej strane cesty I/59 z Dolného Kubína do Tvrdošína. Dolná Lehota je vzdialená cca 2 km na východ od centra Oravského Podzámku.

Kultúra a zaujímavosti
----------------------

### Pamiatky

* Roľnícky dvojdom s pavlačou (dom č. 482), je jediný objekt v Dolnej Lehote, ktorý je zapísaný do zoznamu kultúrnych pamiatok. Tento dom postavila rodina Diešková.

Osobnosti obce
--------------

### Rodáci

* Ján Árvai (\* 1740 – † 1782), organár
* Karol Anton Medvecký (\* 1875 – † 1937), etnograf, historik a cirkevný hodnostár
* Štefan Jančo (\* 1906 - † 1983), právnik
* Mária Jančová (\* 1908 - † 2003), spisovateľka, manželka spisovateľa Františka Hečku

Referencie
----------

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka obce Oravský Podzámok

Súradnice: 49°15′53″S 19°22′41″V﻿ / ﻿49,264652°S 19,37808°V﻿ / 49.264652; 19.37808
2D molekula heroínu.
3D molekula heroínu.
**Heroín** (iné názvy: **diacetylmorfín**, **diamorfín**) je polosyntetický opiát, derivát alkaloidu morfínu, z ktorého sa pripravuje acetyláciou. Biela kryštalická forma je väčšinou jeho soľ s kyselinou chlorovodíkovou, *diacetylmorfín hydrochlorid*. Je silne návykový. Jeho trvalé užívanie spôsobuje pomerne veľkú toleranciu v porovnaní s inými látkami, aj keď bolo zaznamenané občasné užívanie bez odvykacích príznakov.

História
--------

Po prvýkrát sa heroín syntetizoval v roku 1874 C. R. Alder Wright, britský chemik pracujúci v Londýnskej St. Mary’s Hospital Medical School. Skúmal reakcie morfínu s rôznymi kyselinami. Niekoľko hodín varil bezvodý morfín s acetanhydridom a získal tým silnejšie pôsobiacu acetylovanú formu morfínu, dnes nazývanú diacetylmorfín. Zmes odoslal na analýzu F. M. Pierceovi z Owens College v Manchesteri, ktorý spravil niekoľko testov na psoch a zajacoch.

Heroín vyrábala firma Bayer ako liek
Heroín ako liek po prvýkrát vyrobil Felix Hoffman z nemeckej farmaceutickej spoločnosti I.G. Farbenindustrie AG (dnes Bayer AG) v Elberfelde 11 dní po tom ako objavil aspirín. Bayer registroval heroín (pravdepodobne z nem. heroisch – heroický) ako ochrannú známku.

Od roku 1898 do 1910 bol predávaný ako nenávyková náhrada morfínu a ako detská medicína proti kašľu. Bayer predával heroín ako „liek" pre ľudí závislých na morfíne do tej doby, kým bolo objavené, že sa v črevách metabolizuje na morfín. Všetky opiáty sú v črevách metabolizované na identickú molekulu s odlišnou koncentráciou v krvi. Rovnako ako s aspirínom, Bayer stratil niektoré z jeho ochranných známok kvôli 1. svetovej vojne.

Použitie a účinky
-----------------

Vo Veľkej Británii možno heroín dostať na lekársky predpis, aj keď patrí medzi prísne sledované liečivá (Class A drug). V súlade s britským liekopisom (British National Formulary – BNF) diamorfin hydrochlorid môže byť použitý pri liečbe akútnej bolesti, infarktu myokardu.

Abstinenčné príznaky
--------------------

Nerad a Neradová v knihe Drogy a mýty menujú nasledovné heroínové abstinenčné príznaky:

* neutíšiteľná túžba po heroíne
* nepokoj, nespavosť, úzkosť, únava, zívanie
* slzenie, slinenie, potenie
* nevoľnosť, zvracanie, hnačka
* "husia koža" (vztýčené chĺpky), studená a vlhká tvár
* zvýšený tlak a teplota, zrýchlený tep a dýchanie
* kopanie, šklbanie svalmi a bolesti vo svaloch, spontánny orgazmus, štikútka
* leukocytóza, narušený metabolizmus minerálov

Vplyv na organizmus
-------------------

* eufória
* upokojujúce (sedatívne) účinky
* pri intravenóznom podaní (do žily) môže mať nárazový účinok (kick, flash) až smrť (zlatá dávka)
* pri intoxikácii bezvedomie, spomalené dýchanie až zástava dychu, zmenšenie zreníc, hypotenzia, znížená srdcová činnosť

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑  NERAD, Jindřich Míša, Ludmila Neradová *Drogy a mýty*. [s.l.] : [s.n.], 1998. S. s. 74.

Iné projekty
------------

CommonsWikislovník
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **heroín**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****heroín****


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portálMedicínsky portál |
**Ivan Kupec**, do roku 1940 **Ivan Kunoš** (\* 21. október 1922, Hlohovec – † 15. máj 1997, Bratislava) bol slovenský básnik, esejista a prekladateľ.  Je po ňom pomenované Gymnázium v Hlohovci.

Životopis
---------

Pochádzal z rodiny poštového úradníka a učiteľky. Narodil sa 21. októbra 1922 v Hlohovci. Vzdelanie získal v Hlohovci, Trenčíne, Malackách, Nitre a neskôr pokračoval v štúdiu slovenčiny a filozofie na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, kde absolvoval 5 semestrov. Pracoval v Roľníckej komore, v redakcii denníka Pravda, neskôr v rokoch 1946-49 ako redaktor a potom i šéfredaktor vo Východoslovenskej Pravde v Košiciach. V rokoch 1950-54 bol šéfredaktorom vydavateľstva Tatran, v rokoch 1955 – 1970 bol redaktorom a šéfredaktorom vydavateľstva Slovenský spisovateľ. Od roku 1974 pracoval vo vydavateľstve Mladé letá. Zomrel 15. mája 1997 v Bratislave. Ivan Kupec bol strýkom iného významného slovenského básnika Ivana Štrpku. [chýba zdroj]

Tvorba
------

Literárnej tvorbe sa začal venovať už počas stredoškolských štúdií a knižne debutoval zbierkou básní *Podľa hviezd meniť masky* v roku 1940. Svojou tvorbou sa radil k nadrealizmu. Vo svojej tvorbe sa venuje rôznym témam, ako sú desivé predstavy, spoločenské vzťahy, krása, neha, láska, unikajúci čas, tajomstvo nebytia, odchod zo sveta, osamelosť, strata lásky alebo blízkeho, staroba, strach z umierania. Jeho básne sú väčšinou plné smútku a bolesti, pričom často vychádzajú a zobrazujú jeho vlastné osobné životné straty. [chýba zdroj] Okrem vlastnej tvorby sa venoval i prekladom, z ktorých najvýznamnejšie sú preklady zo staročínskej poézie (Tu Fu, Li Po [chýba zdroj]).

Dielo
-----

### Básnické zbierky

* 1940 – *Podľa hviezd meniť masky*
* 1955 – *Nížinami výšinami*
* 1961 – *Mušľa*
* 1964 – *Mahonai*
* 1965 – *Vyzliekanie z hnevov*
* 1968 – *Hodina s anjelom*
* 1988 – *Tieňohra*
* 1990 – *Kniha tieňov*
* 1992 – *Básne*

#### Výbery z diela

* 1966 – *Zatmenie ženy*
* 1982 – *Nové premeny*

### Eseje

* 1963 – *Nesmrteľní*
* 1963 – *Obrana poézie*
* 1999 – *Denník*

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5  Literárne informačné centrum
2. ↑  SME, Kultúra
3. ↑  Gymnázium Ivana Kupca
4. 1 2  Študentské stránky
5. 1 2  BOOKS, Encyklopédia súčasných spisovateľov na Slovensku

Autoritné údaje: * abART: 123559
* BnF: 12023782p
* GND: 1098345088
* ISNI: 0000 0000 8370 9461
* LCCN: n84004305
* NK ČR: jo2002103028
* SNK: 174832
* VIAF: 34469734
* WorldCat: lccn-n84004305
**X-Moto** je Open source 2D motokrosová plošinovka vyvíjaná pre GNU/Linux. Dôležitú rolu v nej hrá fyzika. Základný herný princíp je klonom Elasto Manie, ale fyzikálne simulácie sú mierne odlišné. Projekt začal v roku 2005.

Prehľad
-------

Hra neobsahuje žiadny príbeh ani zápletku, nie je ani dôležité v akom poradí sa úrovne hrajú, ale doporučuje sa začať od prvých dodaných úrovní. Rovnako ako v Elasto Manii môže byť hra pre začiatočníkov veľmi obťažná.

### Základy hry

Herný koncept je jednoduchý. Hráčovým úlohou je v každej úrovni pozbierať jahody a potom sa dotknúť kvetiny. V tom sa mu snaží zabrániť náročný terén a „ničiče", ktorých sa hráč nesmie dotknúť. Vo väčšine úrovní nie sú žiadne pohyblivé objekty. Jazdcovi sa pri páde z výšky nič nestane, zomrie len pri dotyku hlavy s terénom, alebo pri dotyku hlavy či kolies s ničičom.

### Rozdiely oproti Elasto Manii

Hlavnými rozdielmi sú otvorenosť kódu, iná fyzika umožňujúca náročnejšie kaskadérske kúsky a rozšíriteľnosť vďaka skriptovateľným úrovniam.

### Grafika a zvuk

Grafika je jednoduchá, hra sa odohráva v dvoch rozmeroch, aj keď hra používa OpenGL. Zvukov je veľmi málo. Hra obsahuje len zvuk motora, výhry, prehry a hudbu v menu.

Prednosti
---------

* 2D grafika vo vysokom rozlíšení využívajúca OpenGL akceleráciu pre rýchle vykresľovanie.
* Rozšíritelnosť vlastnými úrovňami (editor je súčasťou), úrovne možno sťahovať z internetu.
* Úrovne možno vytvárať aj pomocou Inkscape.
* Používa Open Dynamics Engine pre simulácie fyziky.
* Úrovne sú skriptovatelné pomocou jazyka Lua, možno meniť polohu objektov, gravitáciu a pridávať ďalšie ovládacie prvky.
* Replaye.
* Online najlepšie časy, vrátane replayov.
* Skinovatelnosť.
* Duch – zobrazuje replay počas hrania.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **X-Moto**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku X-Moto na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny web
* Recenzia na Root.cz
***Áno, miláčik!*** je slovenský sitkom, ktorý začala vysielala televízia Markíza 16. apríla 2008. Seriál mal doplniť slot komediálnych seriálov (v pondelok a piatok sa vysielali Susedia, v utorok Normálna rodinka a vo štvrtok Priateľky). Áno, miláčik! mal pridelený stredajší prime-time.

Seriál vyrábala Markíza so spoločnosťou Maya. Avšak s klesajúcou sledovanosťou musel seriál skončiť. Posledný diel bol odvysielaný 25. júna 2008 a do novej televíznej sezóny sa s ním už nepočítalo.

Série
-----

| Séria | Časti | Pôvodne vysielané | Slot | Stanica |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Premiéra série | Finále série |
|  | 1 | - | 16. apríl 2008 | 25. jún 2008 | Streda 20:00 | TV Markíza |
|

Formát
------

Skeč šou *Áno, miláčik!* je vtipným pohľadom do súkromia troch manželských dvojíc. Jej cieľom je s komickým nadhľadom ukázať, ako sa tri páry rôznych vekových generácií vyrovnávajú s tak dôležitými vecami, ako sú láska, vernosť, sexuálny život, peniaze, tolerancia, pomoc, ústretovosť, či schopnosť počúvať toho druhého.

Manželské páry sa milujú, nenávidia, hádajú a znova sa udobrujú. Chvíľami sa neznášajú, všeličo si vyčítajú, mlčia, ignorujú sa, ale nakoniec vždy nájdu cestu naspäť jeden k druhému. A potom znovu riešia svoje každodenné problémy, uťahujú si zo seba, klamú, podvádzajú. Predovšetkým si však uvedomujú, že nemôžu jeden bez druhého žiť. Majú sa totiž radi, len svoje city nevedia, alebo občas aj nechcú, jeden druhému prejaviť.
**Národné autority Českej republiky** (AUT) sú súbory českých národných autorít obsahujúce ako menné (personálne a korporatívne), tak vecné autority (tematické, geografické a formálne). Databáza národných autorít je od roku 1996 spravovaná Národnou knižnicou Českej republiky, autoritatívne záznamy sú využívané najmä regionálnymi knižnicami, menej potom špecializovanými, o možnosť prevzatia v archívoch a múzeách sa vedú diskusie.

Jednotlivé autoritatívne záznamy vytvára ako NK ČR, tak regionálne knižnice (cez protokol Z39.50). Jednotlivé autoritatívne záznamy majú jedinečné identifikačné číslo autority (väčšinou sa skladajú z abecedného prefixu a čísla, z historických dôvodov sa vlastné vytvorenie odlišuje podľa toho, ktorá česká knižnica záznam navrhla, napr. Karel Čapek má ID jk01021023), ďalej záväzné hlavičky (Čapek, Karel, 1890-1938), ktoré je pre vylúčenie nejednoznačností doplnené kvalifikátorom (u personálnych autorít presné dáta a miesta narodenia / úmrtia, pole publikačnej činnosti atď.). Štruktúra je daná MARC21 a záznamy sú vytvárané podľa pravidiel AACR2.

Národné autority Českej republiky sú spájané s ďalšími národnými autoritami v projekte Virtual International Authority File (VIAF).

Typy autorít v súbore
---------------------

* Menné autority
	+ Korporatívne autority
	+ Personálne autority - základ súboru týchto autorít tvoria českí autori 19. a 20. storočia
	+ Názvové autority
* Vecné autority
	+ Tematické autority
	+ Geografické autority

Literatúra
----------

* KUNT, Miroslav. Autoritní záznamy a jejich využití v archivnictví. *Archivní časopis*, 2010, roč. 60, s. 134–155. Dostupné online [cit. 2017-01-11]. ISSN 0004-0398. Archivované 2020-08-25 z originálu.
* LENHART, Zdeněk. Národní autority v muzeích a galeriích, interoperabilita s NK ČR. *Archivní časopis*, 2008, roč. 58, s. 231–235. ISSN 0004-0398.

Externé odkazy
--------------

* Autority.nkp.cz - portál venovaný národným autoritám na stránkach NK ČR
* AUT - Databáza národných autorít NK ČR - vstup do online katalógu databázy národných autorít NK ČR

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Národní autority České republiky na českej Wikipédii.*
**Ľudovít Bakoš** (\* 9. október 1919, Pukanec – † 15. február 1974, Bratislava) bol vysokoškolský pedagóg, verejný činiteľ.

Jeho otec Michal Bakoš, jeho matka Anna rod. Zelienková

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Kežmarku a v Banskej Bystrici, kde 1938 maturoval, 1938-1942 filozofiu a klasickú filológiu na Filozofickej fak. Slov. univerzity v Bratislave, 1947 PhDr. 1957 doc. 1958 CSc. 1963 univ. prof. V r. 1943-1944 prof. na gymnáziu v Žiline. Po vypuknutí SNP spoluzakladateľ a tajomník RNV v Pukanci, neskôr pracovník Povereníctva školstva a Tlačovej agentúry Slovenska v Banskej Bystrici. Po 1945 prof. na gymnáziu v Banskej Štiavnici, pracovník Povereníctva školstva a nár. osvety, 1946-1947 asistent Filozofickej fak. SU, 1953-1959 prednášal na Vysokej škole pedagogickej, od 1959 na Filozofickej fak. UK, zároveň 1959-1972 riaditeľ Ústavu pre učiteľské vzdelávanie UK. Spočiatku sa zaoberal dejinami filozofie, neskôr sa venoval teoreticky i prakticky problematike ďalšieho vzdelávania učiteľov, teórii výchovy a morálke rodinnej výchovy. Autor základných kapitol vysokoškolskej učebnice Teória výchovy, prispieval štúdiami a článkami do odborných periodík a zborníkov. Člen vedeckých a pedagogických orgánov, redakčných rád, zúčastnil sa na vypracovaní a realizovaní základných opatrení v školstve. Reprezentoval slovenskú pedagogiku na mnohých konferenciách a sympóziách doma i v zahraničí. Jeho práce a pôsobenie bolo poznačené dobovou ideológiou a poplatné aktuálnym politickým požiadavkám.

Ocenenie
--------

* Zaslúžilý učiteľ (1959)
* Medaila J.A. Komenského a Zlatá medaila UK (1969)
* i. pamätné medaily.

Literatúra
----------

* BAKOŠ, Ľudovít. In: MAŤOVČÍK, Augustín, et al. *Reprezentačný biografický lexikón Slovenska*. Martin : Matica slovenská, 1999. 384 s. ISBN 80-7090-537-9. S. 19.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 48989
* GND: 125986033
* ISNI: 0000 0000 6325 7779
* LCCN: no2013101203
* NK ČR: mzk2002113017
* SNK: 155965
* VIAF: 84515830
* WorldCat: lccn-no2013101203