**Johann Ernst Glück** (lot. *Ernsts Gliks*, rus. Эрнст Глюк – *Ernst Gľuk*; \* 1651 /1652/18. máj 1654, Wettin – † 5. máj 1705, Moskva) bol nemecký luteránsky kňaz a teológ, prekladateľ Biblie do lotyštiny.

Životopis
---------

Glückovo biblické múzeum v Alūksne. Na Glückovo pôsobenie a jeho preklad v meste poukazuje aj erb mesta, na ktorom je znázornená Biblia.
Glück sa narodil do rodiny luteránskeho pastora v Saskom Wettine. Po štúdiu na latinskej škole v Altenburgu študoval viaceré predmety na Wittenberskej a Lipskej univerzite. Tu sa dostal aj do kontaktu s duchovným smerom pietizmu. Veľký vplyv naňho malo aj didaktické učenie Jána Amosa Komenského. Po štúdiách odišiel v roku 1673 do Livónska, kde pod patronátom Švédov začal vzdelávať lotyšských a estónskych roľníkov, popri čom vystriedal viacero úradov. Lotyšsky sa naučil zrejme za pomoci prekladateľa Jānisa Reitersa, neskôr sa naučil aj estónčinu a ruštinu. Tri roky slúžil ako pastor v pevnosti Daugavgrīva blízko Rigy, v rokoch 1683 – 1702 pôsobil ako pastor v meste Alūksne a ako dekan Kokneského dištriktu. V roku 1683 sa podieľal na založení prvej lotyšskej školy pre roľníkov a začal sa venovať prekladaniu z nemčiny do lotyštiny. Ako prvé preložil spevníky a katechizmus, nasledovali preklady Starého a Nového zákona, ktoré publikoval v roku 1689. Šlo o prvý celkový preklad Biblie do lotyštiny, dovtedy boli preložené len niektoré pasáže. Glückova Biblia mala veľký vplyv na vývoj lotyšského literárneho jazyka. Počas Severnej vojny medzi Švédskom a Ruskom boli Glück a jeho rodina ruskou armádou presídlení do Moskvy. V Rusku sa podieľal na westernizácii ruského vzdelávacieho systému a bolo mu zverené vedenie školy gymnaziálneho typu. Venoval sa tiež prekladu náboženskej literatúry do ruštiny. Z cirkevnej slovančiny do ruštiny mal tiež preložiť Bibliu, rukopis sa však nedochoval. Mal tiež vytvoriť jednu z najranejších gramatík ruštiny.

Pamätná tabuľa v kostole vo Wettine Spolu s Glückom do Ruska šla aj jeho nevlastná pestúnska dcéra Marta Skavronská, ktorá sa stala milenkou a druhou manželkou cára Petra Veľkého. Po Petrovej smrti sa neskôr dokonca stala ruskou cárovnou Katarínou I. Glück v Moskve v roku 1705 zomrel a bol tam aj pochovaný na nemeckom cintoríne. Glückova postava sa neskôr vyskytla vo viacerých lotyšských literárnych dielach.

Referencie
----------

1. 1 2 3  GLÜCK, ERNST (1651–1706). In: PLAKANS, Andrejs. *Historical dictionary of Latvia*. 2nd Ed. Lanham, Maryland, Toronto, Plymouth, UK : Scarecrow Press, 2008. (Historical Dictionaries of Europe; zv. 60.) ISBN 978-0810855151,  0810855151. S. 108.
2. 1 2 3  PAVEL, Štoll. *Lotyšská kultura a Jednota bratrská: České kontexty lotyšských kulturních tradic v 17. - 20. století*. Praha : Karolinum Press, 2013-03-01. Dostupné online. ISBN 978-80-246-2284-2. S. 64 – 66. (po česky)
3. 1 2   Glück, Ernst In:  *Deutsche Biographie* [online]. [Cit. 2020-04-24]. Dostupné online. (po nemecky)
4. ↑   Glück, Johann Ernst In:  *Dictionary of Luther and the Lutheran Traditions*. Grand Rapids : Baker Academic, 2017-08-22. Dostupné online. ISBN 978-1-4934-1023-1. S. 172, 293. (po anglicky)

Autoritné údaje: * BnF: 17138456k
* GND: 119170477
* ISNI: 0000 0001 1594 5451
* LCCN: n95018067
* VIAF: 10650102
* WorldCat: lccn-n95018067