recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Smáratorg Tower
**Smáratorg 3** je kancelárska a obytná budova na Islande. Je to najvyššia budova Islandu, prevyšujúca vo výške aj slávny kostol Hallgrímskirkja, a je to piate najvyššie architektonické dielo na ostrove po dlhovlnnom vysielači Eiðar, stožiaroch námorného zariadenia Naval Radio Transmitter Facility Grindavik v Grindavíku a dlhovlnnom rádiovom vysielači Hellissandur.

Veža Smáratorg sa nachádza vo štvrti Smárahverfi v Kópavogure, kde sa nachádza aj nákupné centrum Smáralind. Budova má 20 poschodí a je vysoká 77,6 metra (256 ft). Budova bola navrhnutá architektonickým ateliérom Arkís.

V budove má svoje sídlo globálna účtovnícka a konzultačná firma Deloitte.

Veža bola otvorená 11. februára 2008.

Referencie
----------

1. ↑  VSÓ - Valin verkefni - Smáratorg 3

Externé odkazy
--------------

* oficiálna stránka ateliéru ARKÍS
* Informácie a podklady pre budovu
* Novinový článok o požiari na druhom poschodí budovy.(Apríl 2008) Archivované 2016-03-03 na Wayback Machine

Súradnice: 64° 06′ 10″ s. š. 21° 52′ 50″ z. d.
**Torre Espacio** je mrakodrap v Madride v Španielsku. Je vysoký 236 metrov a má 57 podlaží.

V novembri 2006 svojou výškou prekonal mrakodrap Grand Hotel Bali, čím sa stal najvyššou budovou v Španielsku. Stavba bola dokončená 19. marca 2007. V noci toho dňa sa starosta Madridu Alberto Ruiz Gallardón zúčastnil na slávnosti s ohňostrojmi na oslavu ukončenia stavby. S výškou 236 metrov, sa stal tiež najvyššou stavbou v Španielsku a prekonal aj telekomunikačnú vežu Torrespaña. Torre de Cristal, jeden z okolitých mrakodrapov vo výstavbe v Cuatro Torres Business Area ho v apríli 2007 prekonal svojou výškou 249,5 metra.[1]

Pojekt stavby bol predstavený v sérii *Built It Bigger* na Discovery Channel pre jeho unikátny tvar. V roku 2007 vyhral v Emporis Skyscraper Award 4. miesto.

Mrakodrap navrhol americký architekt Henry N. Cobb,[2] spolumajiteľ firmy Pei Cobb Freed, stavbu realizovala firma Obrascón Huarte Lain.[3] V roku 2009 sa mrakodrap stal novým domovom britského veľvyslanectva.[4]

Referencie
----------

1. ↑  Terra, May 16, 2007.
2. ↑  *Pei Cobb Freed & Partners* website
3. ↑  OHL website
4. ↑  Official website for the British Embassy in Spain

| Rekordy |
| --- |
| Predchodca**Torre Picasso157 m** | **Najvyššia budova Madridu****Torre Espacio**2007-2008230 m | Nástupca**Torre PwC236 m** |
**Tarbosaurus** bol veľmi veľký dravý dinosaurus blízko príbuzný rodu Tyrannosaurus. Známy je z dobrých pozostatkov ako dospelých, tak nedospelých jedincov. Žil pred približne 70 miliónmi rokov na území dnešného Mongolska. Jediný druh je **Tarbosaurus bataar**.

Opis
----

Skamenelina tarbosaura v múzeu v Muensteri.
Tarbosaurus bol typický vyspelý tyranosaurid – disponoval veľkou hlavou so silným žuvacím svaltsvom, krátkymi prednými končatinami, ktoré boli vybavené len dvoma prstami. Váha celého tela spočívala na silných zadných končatinách, kým prednú časť tela vyvažoval pomerne krátky svalnatý chvost. Na rozdiel od tyranosaura bol tarbosaurus o niečo ľahšie stavaný (čo možno súvisí s absenciou veľkých rohatých dinosaurov v kriedovej Ázii) a mal značne užšiu a menej masívnu lebku. 

Vo svojom okolí predstavoval najväčšieho dravca. Podobne ako tyranosaurus, zrejme ani tarbosaurus nebol dobrým bežcom. Napriek tomu bol rýchlejší než väčšina veľkých bylinožravých dinosaurov v okolí. Nemusel však byť výlučný lovec, keďže svojou silou ľahko odohnal menších predátorov od ich koristi. Medzi prípadnú korisť tarbosaura zrejme patrili najmä ornitopody z čeľade Hadrosauridae.

Druhy
-----

Zvyčajne sa uvádza, že Tarbosaurus je známy z dvoch druhov – *Tarbosaurus efremovi* a *Tarbosaurus bataar*. *T. efremovi* bol pomerne malý, 8 až 10 m. dlhý, zato však pomerne hojný. Jeho korisťou boli zrejme rovnako veľké hadrosauridy a sauropody. Druhý druh, *T. bataar*, je tiež síce dobre známy, no vyskytoval sa zriedkavejšie. Pri svojej dĺžke, ktorá sa dosahovala v rozmedzí až 12 metrov si mohol trúfnuť aj na veľké hadrosauridy. Dnes však prevláda názor, že T. efremovi predstavuje len mladé jedince druhu T. bataar.

Druh tyranosaura?
-----------------

Oddávna mnohí vedci považujú tarbosaura za tak podobného tyranosaurovi, že podľa nich predstavuje ďalší druh rodu Tyrannosaurus. Tento názor však nebol nikdy všeobecne prijatý. Nové štúdie (Harum a kol. 2003) dokonca naznačujú dve blízko príbuzné, ale paleogeograficky oddelené vetvy tyranosauridov, ktoré sa od seba odlišujú stavbou nozdier. Na jednej strane je ázijská vetva (Tarbosaurus a Alioramus), na druhej severoamerická (Tyrannosaurus a Daspletosaurus).

Použitá literatúra
------------------

* Hurum, Jørn H. and Karol Sabath, 2003. *Giant theropod dinosaurs from Asia and North America: Skulls of Tarbosaurus bataar and Tyrannosaurus rex compared.* Acta Palaeontologica Polonica 48 (2), 2003: 161-190.  Archivované 2005-12-23 na Wayback Machine
**Tatlinova veža** bola monumentálna stavba navrhnutá ruským umelcom a architektom Vladimirom Jevgrafovičom Tatlinom. Nebola nikdy postavená. Mala stáť Petrohrade, alebo Moskve po Októbrovej revolúcii v roku 1917, ako centrála a monument Kominterny. Oficiálny názov znel **Projekt monumentu Tretej Internacionály** (rus. Проект памятника III Коммунистического Интернационала).

Projekt
-------

Tatlinova konštruktivistická veža mala byť postavená z priemyselných materiálov: železo, sklo a oceľ. Materiálne, tvarovo a funkčne mala predstavovať impozantný symbol modernosti. Mala prevýšiť Eiffelovu vežu v Paríži. Hlavnú formu veže predstavovala dvojitá špirála týčiaca sa do výšky 400 m. Hlavná kostra mala zahrňovať štyri veľké visiace geometrické štruktúry. Tieto štruktúry mali rotovať rozdielnymi rýchlosťami.
V základe tejto štruktúry mala byť kocka ktorá bola plánovaná ako miesto pre prednášky a konferencie, táto časť sa mala dokočiť rotáciu okolo svojej osi za rok. Nad kockou mala byť o niečo menší ihlan, určený pre výkonné orgány, rotujúci raz za mesiac. Ešte vyššie mal byť valec, slúžiaci pre propagačným orgánom, vydávajúcim nové buletíny a manifesty. Rotácia tejto časti mala byť kompletná za deň. Najvyššie mala byť pologuľa na ktorej sa mali nachádzať rádiové vysielače, vysielajúce do celého sveta. Existoval tiež plán vybudovania gigantickeho projektora, ktorý mal byť schopný vysielať správy a slogany na oblaky za každého počasia.

Hodnotenie
----------

Tento projekt je všeobecne považovaný za určujúce vyjadrenie architektonického konštruktivizmu, než za postaviteľnú stavbu. Aj v prípade ak by gigantické množstvo potrebnej ocele bolo dostupné v revolučnom Rusku, existovali vážne pochybnosti o praktickosti toho návrhu.

Modely
------

Model veže bol prezentovaný v Moskve v roku 1920, v súčasnosti sa nachádza v múzeu moderného umenia v Štokholme.

Galéria
-------

* Maketa vežeMaketa veže
* Poštová známka z roku 2000, Robotník, kolchozníčka a Tatlinova vežaPoštová známka z roku 2000, Robotník, kolchozníčka a Tatlinova veža

Referencie
----------

1. ↑  stránka múzea moderného umenia v Stockholme Archivované 2004-12-16 na Wayback Machine(po anglicky)/(po švédsky).
2. 1 2  GREY, Camilla. *The Russian Experiment in Art*. London : Thames & Hudson, 1986. (po anglicky)

Ďalšia literatúra
-----------------

* *Art and Literature under the Bolsheviks: Volume One - The Crisis of Renewal Brandon Taylor*, Pluto Press, London 1991
* *Tatlin*, edited by L.A. Zhadova, Thames and Hudson, London 1988
* *Concepts of Modern Art*, edited by Nikos Stangos, Thames and Hudson, London 1981
* *Vladimir Tatlin and the Russian avant-garde*, John Milner, Yale University Press, New Haven 1983
* *The Monument to the Third International*, Nikolai Punin 1920

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tatlin's Tower na anglickej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Tatlinova veža - Monument Tretej Internacionály plánované umiestnenie v Moskve Archivované 2012-02-17 na Wayback Machine - 3D model Tatlinovej veže
**Tatranský durič** je plemeno duriča, ktoré vzniklo na Slovensku. Je menšieho vzrastu, používa sa najmä na dohľadávanie a durenie zveri. Jeho využitie je v poľovníctve ako poľovný pes. Schválené bolo na VZ SKJ 14. júna 2016.

Povaha a využitie
-----------------

Vyznačuje sa inteligentnosťou, temperamentnosťou s dobrou ovládateľnosťou, vyrovnanou povahou, bez známok agresivity alebo bojazlivosti voči okoliu. Voči ľudom je priateľský. Napriek jeho priateľskej povahe je náruživý pri práci a odvážny pri kontakte so zverou. Pri práci je vytrvalý s vynikajúcim čuchom a orientáciou v teréne. Je hlasitý na teplej stope a pri zveri. Ide o plemeno nenáročné na priestor a výživu (vhodný aj pre poľovníkov bývajúcich v meste, minimálne nároky na prepravu autom), pomerne ľahko prenášateľné s ohľadom na veľkosť (transport na posed), odolné, bez významnejších zdravotných problémov (najmä dedičné ochorenia). Vzhľadom na predpokladané uplatnenie v praxi je vhodný na prácu duriča a farbiara a môže vykonávať všetky skúšky poľovnej upotrebiteľnosti pre tieto plemená.

Tatranský durič sa vyskytuje v dvoch farebných variantoch, čiernej s presne ohraničenými hnedými alebo hnedo hrdzavými znakmi alebo hnedej s odtieňmi od svetlohnedej až po tzv. jeleniu červeň, všetky s prímesou čiernej farby. V rámci systematiky FCI sa toto plemeno zaradzuje do skupiny č. 6 (Duriče, farbiare a príbuzné plemená).

Referencie
----------

1. ↑   *O Tatranskom duričovi* [online]. Zprosneho.webnode.sk. Dostupné online.
2. ↑   *Tatranský DURIČ* [online]. Poľovníctvo & rybárstvo. Dostupné online.
3. ↑   *Tatranský honič* [online]. iFauna.cz. Dostupné online. Archivované 2022-03-04 z originálu. (po česky)
4. ↑  POTOCKÝ, Milan. *Na Slovensku vyšľachtili nové plemeno psa - tatranský durič* [online]. Petit Press, Korzár, 2014-10-20. Dostupné online.
5. ↑   *Tatranský durič/* [online]. Klub chovateľov tatranských duričov. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Klub chovateľov tatranských duričov – oficiálne stránky
* Webové stránky věnované plemenu Tatranský durič (honič) v Česku
**Tlasimachos** (starogr. *Τλασίμαχος* – *Tlasimachos*) bol olympijský víťaz v synóride a v tethrippe žrebcov v roku 296 pred Kr.

Tlasimachos z Ambrakie bol na 121. olympijských hrách korunovaný olivovými vencami za víťazstvá v synóride a v tethrippe žrebcov. Synóris (preteky na voze s dvojzáprahom) zaradili do programu olympijských hier v roku 408 pred Kr. a tethrippon žrebcov (preteky dvojkolesových vozov so štvorzáprahom žrebcov) v roku 384 pred Kr.

Olympijské víťazstvá Tlasimacha sú uvedené na papyruse (P.Oxy XVII. 2082) z egyptského náleziska v Oxyrhynchu, editovanom britským papyrológom Arthurom Huntom v roku 1927. Tento papyrusový zvitok je rozpadnutý na niekoľko malých fragmentov. Časť mena olympionika Tlasimacha (Tlasi...), jeho domovská krajina (Ambrakia) a športové disciplíny (synóris, pólikon tethripo...) sú na tomto značne poškodenom papyruse uvedené na fragmente č. 4, a to v 31. 32. a v 33. riadku (na spodných riadkoch pap. fragmentu)

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Oxyrhynský papyrus XVII. 2082, *Tlasimachos z Ambrakie*, fr. č. 4, 31-33. riadok  Archivované 2016-01-30 na Wayback Machine
2. 1 2  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2003. ISBN 0-203-49732-5. S. 167.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 249-250.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Typický podvozok Tatra
Typický podvozok Tatra
**Tatrovácka koncepcia** je názov pre označenie koncepcie podvozku automobilov, využívanej v automobilke Tatra Kopřivnice.

Autorom tzv. „tatrováckej koncepcie" je konštruktér Hans Ledwinka, ktorý ju po prvý raz použil v roku 1923 v malom osobnom automobile Tatra 11.

Pre túto koncepciu je charakteristický chrbticový nosný rám tvorený tuhou nosnou rúrou kruhového prierezu, na ktorú sú prírubami pripojené rozvodovky výkyvných náprav a vpredu prevodovka s motorom. Takýto podvozok vykazuje veľmi dobrú odolnosť voči namáhaniu v krute i ohybe pri zachovaní ľahkej stavby. Nerovnosti terénu sú vyrovnávané vysokým zdvihom výkyvných polonáprav a namáhanie zachytáva torzne tuhá rúra, takže sa neprenáša do nadstavieb vozidla, čo zjednodušuje ich konštrukciu.

Hnací hriadeľ je vedený vo vnútri centrálnej nosnej rúry. Takáto konštrukcia si vyžaduje používanie diferenciálu s čelnými ozubenými kolesami, a pri snahe o zachovanie jednotného rázvoru na obidvoch stranách používanie tanierových kolies rozdielneho priemeru, ktoré sa pri pružení odvaľujú po pastorkoch diferenciálu. V hnacom mechanizme teda nie sú použité žiadne kĺby. 

U novších typov vozidiel Tatra sa už používali tanierové kolesá rovnakého priemeru za cenu rozdielneho rázvoru vozidla, resp. u všetkých poháňaných náprav za cenu posunutia kolies na jednej strane vozidla voči kolesám na druhej strane o šírku pastorku.

Dnes koncepciu tuhého chrbticového rámu a výkyvných polonáprav používajú ťažké terénne vozidlá Tatra.

Externé odkazy
--------------

* Archivované 2017-07-03 na Wayback Machine Tatra Auto Klub Slovakia
* Tatra A.S, oficiálna stránka
*
Tourbillon
**Tourbillon** je zložitý mechanizmus v osobných, najčastejšie náramkových hodinkách, pôvodne slúžiaci na elimináciu vplyvu gravitácie a zotrvačných síl na presnosť merania času hodín pri ich nosení na ruke.

Z histórie
----------

Kedysi keď hodinári nemali možnosť použiť v hodinkách batérie a elektricky poháňané strojčeky, boli hodinky pomerne nepresné. Hodinári sa domnievali, že ich nepresnosť je spôsobená tým, že na hodinový mechanizmus pôsobila gravitácia a zotrvačné sily, ktoré vznikali pri pohybe rukou alebo pri chôdzi osoby, ktorá hodinky nosila. Domnievali sa tak na základe faktu, že veľké stacionárne hodiny (vežové alebo iné) boli oveľa presnejšie ako tie náramkové. Preto sa snažili tento efekt zotrvačných síl eliminovať plávajúcim uložením hodinkového mechanizmu. Ide v podstate o voľné uloženie celého strojčeka do rotačného puzdra. Takéto uloženie sa prvýkrát podarilo vyrobiť hodinárovi Abrahamovi-Louis Breguetovi v roku 1795.

Je dôležité pripomenúť, že výroba tourbillonu bola taká náročná, že Breguet zomrel skôr, ako sa dočkal jeho správneho fungovania. Až mnoho rokov po jeho smrti bol prvý tourbillon konečne dodaný do domu Breguet. Hoci zložitejšie mechanizmy bolo možné opracovať už dávno pred príchodom tourbillonu, žiadny stroj ani mechanický proces nebol schopný opracovať oceľovú klietku tourbillonu a temperovať ju bez deformácie. Jediný spôsob, ako to urobiť, bola ručná práca. Až koncom 80. rokov 20. storočia a zvládnutie elektroerózie umožnilo obrábanie tourbillonu.

Táto náročnosť prevedenia priniesla niekoľkým hodinárom, ktorí boli schopní dokončiť tourbillon, určité uznanie ich talentu. Niektorí odborníci odhadujú, že v rokoch 1801 až 1985 bolo vyrobených najviac 600 až 700 tourbillonov. Z tohto odhadu boli vylúčené priemyselné tourbillony, t. j. všetky tourbillony, ktoré hromadne vyrábali Američania od roku 1880, a tie, ktoré sa vyrábali vo francúzskej a švajčiarskej Jure od roku 1900. Medzi týmito tourbillónmi, ktoré sa vyrábali vo veľkom počte, sa rýchlosť otáčania rotujúcich častí - buď samotného sklíčidla, alebo celého mechanizmu - pohybovala od jednej minúty do jeden a pol hodiny. Všetky tieto priemyselné tourbillony s mosadznými alebo niklovo-striebornými klietkami dokazujú, že ťažkosti nespočívajú v otáčaní klietky alebo mechanizmu, ale vo výrobe oceľovej klietky a jej kalení bez deformácie.

Dnešné výskumy však preukázali, že tourbillon nemá na presnosť merania času takmer žiadny vplyv. Nepresnosť nevnášajú ani gravitácia ani zotrvačné sily, ale skôr konštrukcia hodinového mechanizmu a rôzne druhy strát (trenie, zotrvačnosť súčastí, odpor, spôsob vytvárania pohybu jednotlivých častí mechanizmu a pod.).

Dodnes býva tourbillon súčasťou niektorých drahších, moderných hodiniek ako dôkaz hodinárskej remeselnej zručnosti a virtuozity.

Literatúra
----------

* The Tourbillon and How It Works. *IEEE Control Systems Magazine* (IEEE Control Systems Society), June 2010, s. 19–99. Dostupné online. DOI: 10.1109/MCS.2010.936291. [nefunkčný odkaz]
**Tommy Hansen**, vlastným menom **Filip Trojovský**, (\* 16. marec 1982, Havířov, Česko-Slovensko, dnes Česko) je český gymnasta, športovec, moderátor, tréner, model, herec a pornoherec.

Životopis a kariéra
-------------------

Filip Trojovský vyštudoval odbor Telesná výchova a šport na Fakulte športových štúdií Masarykovej univerzity v Brne, kde v roku 2005 získal akademický titul bakalár (Bc.). V roku 2005 vyhral Czech Open v Sanshou a Majstrovstvá Európy v kick-boxe. Zúčastnil sa prvej série reality show Big Brother v televízii Nova a skončil na 3. mieste.

Pod menom Tommy Hansen účinkoval v pornografických filmoch s gay tematikou, hlavne pod hlavičkou firmy Bel Ami. Jeho filmy z tých čias sa stali veľmi populárnymi tak na českej, ako aj na svetovej gay scéne. V roku 2005 účinkoval v televíznej reklame natočenej pre bavorskú mliekáreň Müller. Po zverejnení minulosti Filipa Trojovského v nemeckých médiách bola reklama stiahnutá.

Filmografia (výber)
-------------------

* *101 Men* 11. časť
* *Personal Trainers 5*
* *Julian*
* *Lukas in Love* 1. časť
* *Flings 2*
* *Out in Africa 2*
* *Greek Holiday*  1. a 2. časť
* *The Private Life of Brandon Manilow*

Externé odkazy
--------------

Oficiálne stránky Filipa Trojovského Archivované 2011-03-04 na Wayback Machine (po česky)

Referencie
----------

1. ↑  , prístup 20-09-2009
2. ↑  , prístup 20-09-2009
3. ↑  , prístup 20-09-2009
4. ↑   , prístup 20-09-2009

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Filip Trojovský na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5647 6762
* NK ČR: js20051226030
* VIAF: 84243081
Ing. **Tomáš Cingel** (\* 13. február 1944) je ekonóm, bývalý poslanec SNR a NR SR za HZDS.

Kariéra
-------

Tomáš Cingel bol vo voľbách v roku 1992 zvolený za poslanca SNR za HZDS v Stredoslovenskom volebnom kraji (získal 27 705 preferenčných hlasov). V parlamente pôsobil v zahraničnom výbore. 17. júla 1992 zahlasoval za Deklaráciu SNR o zvrchovanosti SR a 1. septembra 1992 podporil aj Ústavu SR.

V predčasných parlamentných voľbách v roku 1994 je opäť zvolený za poslanca NR SR za HZDS-RSS v Stredoslovenskom volebnom kraji (získal 9 398 preferenčných hlasov). V tomto období pôsobil v mandátovom a imunitnom výbore a vo výbore pre hospodárstvo, privatizáciu a podnikanie.

Za HZDS kandidoval aj vo voľbách v roku 1998, no nebol zvolený (získal 1 443 preferenčných hlasov). Do parlamentu ešte nastúpil, no iba na jeden deň ako náhradník za Petra Baca, ktorý do vymenovania vlády Mikuláša Dzurindu zastával post ministra pôdohospodárstva. V roku 1998 mu bol udelený Rad Andreja Hlinku I. triedy za mimoriadne zásluhy o vznik samostatného Slovenska.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2016-05-24]. Dostupné online. Archivované 2016-01-26 z originálu.
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Tecumseh* pozri *Tecumseh (rozlišovacia stránka)*.

**Tecumseh** (doslova *Letiaca hviezda*, iné mená: **Tecumtha**, **Tekamthi**; \* 1768 – † 5. október 1813, Moraviantown, Ontário, Kanada) bol náčelník severoamerického indiánskeho kmeňa Šóníov.

Životopis
---------

Tecumseh vytvoril úniu indiánskych kmeňov, s ktorou sa postavil na odpor bielym osadníkom prenikajúcim na západ (tzv. Tecumsehova vojna). Na čas sa mu podarilo expanziu bielych osadníkov celkom zastaviť a poraziť ich milície a menšie vojenské jednotky v sérii bitiek, napriek tomu americká armáda počas jeho neprítomnosti napadla jeho hlavné sily pri Tippecanoe a jeho brat Tenskwatawa dokázal počas niekoľkých hodín zničiť dielo, ktoré Tecumseh budoval desaťročia, keď nechal bojovníkov vykrvácať pri opakovaných frontálnych útokoch na nepriateľa vyzbrojeného delostrelectvom. Tecumseh bol potom nutený vojnu obmedziť. Boje obnovil ako spojenec Angličanov v Anglo-americkej vojne. Bojoval po boku britského generála Isaaca Brocka, s ktorým v roku 1812 dobyl Detroit. Briti mu prepožičali hodnosť generála britskej armády. Padol v bitke na rieke Thames 5. októbra 1813. Po jeho smrti sa zvyšok ním vytvorenej indiánskej koalície rozpadol.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tecumseh**

Externé odkazy
--------------

* web.Archive.org: *GeoCities.com: Tecumseh, Shawnee Warrior* (po anglicky)

Autoritné údaje: * BnF: 144453008
* GND: 118756362
* ISNI: 0000 0000 7375 4736
* LCCN: n80020620
* NK ČR: jn20000701785
* VIAF: 72189618
* WorldCat: lccn-n80020620
Toros Toramanian na arménskej poštovej známke z roku 2014
**Toros Toramanjan** (armén. Թորոս Թորամանեան \* 18. marec 1864 – † 1. marec 1934) bol arménsky architekt, archeológ a historik architektúry. Je považovaný za „otca arménskej architektonickej historiografie".

Životopis
---------

Narodil sa v roku 1864 v meste Şebinkarahisar na západe Arménska, vo vtedajšej Osmanskej ríši. Vo veku 14 rokov prišiel o oboch rodičov. Študoval architektúru v Konštantínopole a neskôr v Paríži, potom sa sústredil na detailné štúdium pozostatkov stredovekých arménskych architektonických pamiatok, najmä na území starovekého mesta Ani.

Toramanianova vedecká práca pripravila pôdu pre prácu významného vedca Josefa Strzygowského, ktorý po dlhom a detailnom štúdiu kresťanskej architektúry dospel k názoru, že arménska architektúra hrala významnú úlohu v rozvoji byzantskej a neskôr západoeurópskej architektúry. V roku 1920, počas turecko-arménskej vojny, prišiel Toramanian o veľkú časť svojej nepublikovanej práce, vrátane porovnávacej štúdie byzantskej a arménskej architektúry a štúdie o histórii arménskych pohrebných pamiatok. Bol tiež donútený aj s rodinou utiecť z Alexandropolu do Tbilisi.

V roku 1923 sa v arménskej SSR stal jedným zo zakladajúcich členov výboru pre ochranu historických pamiatok, ktorého sa stal riaditeľom. Výbor sa podieľal na rekonštrukcii katedrály v Ečmiadzine. Bol aj členom Celosvetového kongresu Arménov.

Toros Toramanjan zomrel v roku 1934 v Jerevane a bol pochovaný na brehu rieky Hrazdan.

Dielo
-----

* *Niuter Hay Jartarapetutian Patmutian* (*Material for the History of Armenian Architecture*), Vol. 1 (Erevan: 1942) and Vol. 2 (Evevan: 1948)

Referencie
----------

1. ↑  This Week In Armenian History, Death of Toros Toramanian (March 1, 1934); 2016-03-22
2. ↑  Armen, Garbis (1992), An Architecture of Survival, p. 71, ISBN 0-9695988-0-7
3. ↑  Varjabedian, Hermine (1969) *The Great 4: Mesrob, Komidas, Antranik, Toramanian*, Beirut, p. 43
4. ↑  Varjabedian, Hermine (1969) *The Great 4: Mesrob, Komidas, Antranik, Toramanian*, Beirut, p. 45
5. ↑  Деятели науки "Всемирный Армянский Конгресс

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Toros Toramanjan**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Toros Toramanian na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 124578446
* ISNI: 0000 0000 2347 6504
* LCCN: n00046253
* VIAF: 62485436
* WorldCat: lccn-n00046253
Subaru BRZ
**Toyota 86** je športový automobil, uvedený na trh v roku 2012. Usporiadanie sedadiel má 2+2, a je to 2-dverové kupé s motorom vpredu a zadným náhonom.

Model sa preedáva pod tromi rôznymi značkami: Toyota (**Toyota 86** v Japonsku a **Toyota GT-86** v Európe), Subaru (**Subaru BRZ**) a Scion (**Scion FR-S**). Partnerstvo medzi Toyotou a Subaru na vývoji si získalo prezývku "Toyobaru". Od začiatku bude 86 a jeho sesterské modely dodávané s benzínovým atmosférickým 2.0-litrovým 4-valcom typu boxer, ktorého výkon je 147 kW/200 koní (pri 7000 ot./min.), pričom má systém priameho vstrekovania od Toyoty. K modelu budú ponúkané dve 6-rýchlostné prevodovky: manuálna a automatická s pádlovým radením pod volantom (prevzatým z F1). Celková hmotnosť modelu Toyota 86 je 1180 kilogramov a modelu Scion FR-S pre americký trh až 1298 kilogramov.

Špecifikácia
------------

### Motor

Automobil je poháňaný dvojlitrovým (1998 cm3) štvorvalcom typu boxer - teda motor s protiľahlými valcami (zviera ich uhol 180°), niekedy nesprávne (pre svoj schematický vzhľad) označovaný ako plochý motor. Jedná sa o motory Subaru Boxer, konkrétne 4U-GSE, upravený Toyotou na vŕtanie a zdvih 86 × 86 mm, Toyota motor upravila na základe ich série motorov "U" - model FA20.

Všetky verzie Toyoty 86 vyvíjajú rovnaký výkon 200 koní, teda 147 kW pri 7000 otáčkach za minútu a krútiaci moment 203-205 Nm (záleží od verzie) pri 6400 otáčkach za minútu. Motor je vďaka svojej "plochej" konštrukcií uložený nízko a zlepšuje tak stabilitu a chovanie auta v zákrutách. Pre všetky verzie 86-tky rovnako platí zrýchlenie z nuly na sto kilometrov za hodinu, za menej než 7,4 sekundy a maximálna rýchlosť je viac než 233 kilometrov za hodinu.

Referencie
----------

1. ↑   *Subaru BRZ, the "Toyobaru" of the Pleiades* [online]. New Automobile Pricing, 23. august 2011, [cit. 2011-12-05]. Dostupné online. [nefunkčný odkaz]
2. ↑   *Toyota GT 86* [online]. Toyota UK, [cit. 2011-12-05]. Dostupné online. Archivované 2011-12-06 z originálu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Toyota 86**

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Toyota 86**

Externé odkazy
--------------

* Toyota FT-86 Koncept Archivované 2010-07-31 na Wayback Machine
Súradnice: 49°05′26″S 16°14′55″V﻿ / ﻿49,0905556°S 16,2486111°V﻿ / 49.0905556; 16.2486111

Situačný plánik
Templštejn a Mohelno v 18. storočí
**Templštejn** je zrúcanina hradu vzdialená asi 3 km od centra obce Jamolice pri Moravskom Krumlove. Nachádza sa na skalnatom ostrohu nad pravým brehom rieky Jihlavy. Je to jeden z mála hradov založený na Morave Rádom templárov.

Sú dochované zvyšky paláca, časť plášťového opevnenia, brána a studňa. Pred areálom hradu na kopci je tiež ruina neskôr založeného štítového múru. Nádvoria sú pokryté niekoľkometrovou vrstvou sutín. Žiadny rozsiahlejší a systematický archeologický prieskum sa tu neuskutočnil.

História hradu
--------------

Sídlo rádu templárov v neďalekých Jamoliciych sa spomína už v roku 1279. Hrad Templštejn bol založený neskôr medzi rokmi 1281-1298. Pôvodne išlo o hrad s rozmermi 40 a 30 metrov. Toto jadro sa však začalo časom rozširovať. K rozširovaniu došlo až za neskorších majiteľov, pretože v roku 1312 bol templársky rád zrušený a jeho majetok skonfiškovaný. Hrad kúpil Bertold Pirkner a v roku 1349 ho jeho synovia predali Přibíkovi zo Šelmberka. Roku 1379 ho vlastnili páni z Lipé, ktorí hrad rozširovali a prestavovali. V roku 1482 sa hrad stal centrom pánov Osovských z Doubravice. Neskôr však páni z Lipej získali hrad znovu späť. Posledný majiteľ Pertold z Lipé sa zúčastnil v rokoch 1618-1620 stavovského povstania, takže mu bolo panstvo zhabané. V tej dobe však bol hrad už pustý. Uvádza sa, že spustol už v prvej polovici 16. storočia v dôsledku požiaru.

Do roku 2011 ruina nebola udržiavaná a bola ničená vegetáciou. Lesy Českej republiky ju ako vlastník zrúcaniny ponúkli a úspešne predali v roku 2011 vo verejnej súťaži. Majiteľ neplánuje rozsiahlejšie stavebné úpravy, v spolupráci s pamiatkármi mieni zrúcaninu zakonzervovať s využitím prírodných materiálov a pôvodných postupov. Plánuje vybudovať zázemie (malý drevený zrub na kraji zrúcaniny) a drevený most spájajúci hradby s palácom. Zatiaľ tu pracuje väčšinou sám, ale nevylučuje, že sa okolo neho vytvorí partia nadšencov.

Referencie
----------

1. 1 2  ŠENKÝŘ, Miloš. *Neutrácel za auto, koupil si zřícený templářský hrad* [online]. 2011-09-12, [cit. 2014-10-24]. Dostupné online.
2. ↑   *David Hamza, majitel hradu Templštejn* [online]. 2011-09-30, [cit. 2014-10-24]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Rád templárov
* Hrad s plášťovým múrom

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Templštejn (okres Znojmo)**

Externé odkazy
--------------

* *Web hradu Templštejn*
* *Hrady.cz*
* Pôdorysy na *hrady.dejiny.cz*
* *Castles.cz*
* *Hradný pán jazdí na Templštejn na bicykli, 5 + 2 z 13. mája 2013*
* *Článok o vyhlásení chráneného územia na Templštejn, 5 + 2 z 31. júla 2013*
* *Článok o chystanej rekonštrukcii hradu v roku 2014, 5 + 2 z 24. februára 2014*

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Templštejn na českej Wikipédii.*
Súradnice: 41°00′23″S 39°43′50″V﻿ / ﻿41,00639°S 39,73056°V﻿ / 41.00639; 39.73056

**Trabzon** (starogr. Τραπεζοῦς – Trapezous, novogr./pontgr. Τραπεζούντα – Trapezunda) resp. v stredoveku **Trapezunt** (lat. *Trapezunt*), je mesto pri Čiernom mori v historickom kraji Pontos na severovýchodnom pobreží Turecka.

Dejiny
------

Približne v roku 756 pred Kr. toto územie kolonizovali Gréci z Milétu a založili tu mesto Trapezús. Milétčania v Ponte založili aj iné významné grécke mestá ako Sinope, Rize, Kerasus či Atény. V helenistickom období mesto patrilo do Pontského kráľovstva, neskôr pripadlo Rímskej ríši. Postupne sa tu rozmáha kresťanstvo. Trapezunt bol v 3. stor. vyplienený Gótmi, v roku 395 pripadol Východorímskej (Byzantskej ríši). Po rozpade Byzantskej ríše bol centrom Trapezuntského cisárstva, jedného zo štátov, ktoré sa považovali za nástupcu Byzantskej ríše. Ku koncu 15. storočia, v roku 1494, sa práve tu narodil najslávnejší osmanský sultán Sulejman I. Veľkolepý. V 19. a 20. stor. bolo mesto centrom kultúry. žili tu predovšetkým pontskí Gréci, menšiny tvorili Lazi, Arméni a Turci. Práve na Grékoch a Arménoch tu Turci spáchali genocídu. V roku 1923 došlo ku grécko-tureckej výmene obyvateľstva. Miestni Gréci odišli do Grécka. V meste dodnes žije grécka populácia, ktorá hovorí pontskou gréčtinou, vyznáva však moslimské náboženstvo a považuje sa za Turkov; preto nebola súčasťou výmeny obyvateľstva.

Partnerské mestá
----------------

* Fínsko  Kuopio, Fínsko, 1967
* Irán  Rašt, Irán, 2000
* Russia  Soči, Rusko, 1993
* Maďarsko  Szigetvár, Maďarsko, 2000
* Irán  Zandžán, Irán, 2001
* Čína  Ž’-čao, Čína, 1997

Pozri aj
--------

* Trapezuntské cisárstvo

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Trabzon**

Externé odkazy
--------------

* T.C. TRABZON VALİLİĞİ – webové stránky mesta (tr)
* alport – portál trabzonského prístavu (en, tr)
Názov **tradičný** alebo **analógový telefónny systém** sa používa v slovenčine ako ekvivalent anglického výrazu **Plain ordinary telephone service** – **POTS**, ktorý označuje telefónnu službu určenú k prenosu hlasu, ktorá dlhú dobu predstavovala (a v niektorých krajinách stále predstavuje) základnú formu pripojenia súkromných (bytových) aj firemných účastníkov do telekomunikačných sietí. Skoršie označenie **Post Office Telephone Service / System** sa vo väčšine krajín po oddelení telefónnych firiem od štátnych poštových organizácií prestalo používať. Na Slovensku, prípadne v bývalom Česko-Slovensku sa **POTS** z veľkej časti prekrýva s pojmom **Jednotná telefónna sieť** (**JTS**).

Označenie *tradičný* odráža fakt, že táto základná telefónna služba je dostupná prakticky od zavedenia verejného telefónneho systému koncom 19. storočia aj v čase pokročilejších foriem telefónie ako je ISDN, mobilných telefónov a VoIP. Základná služba neprešla z pohľadu bežného užívateľa veľkých zmien bez ohľadu na to, že komunikačné okruhy verejných telefónnych sietí sa priebežne modernizujú v súlade s pokrokom v digitálnych komunikáciách (zavedenie tónovej voľby, elektronických ústrední, optických káblov); ale okrem zlepšenia kvality zvuku je väčšina zmien pre bežného účastníka prakticky nepozorovateľná.

Pozri aj
--------

* Verejná telefónna sieť
* RJ11 – typ telefónneho konektora používaného vo väčšine krajín pre pripojenie tradičných telefónov
* DTMF – tónová voľba používaná tlačidlovými telefóny
* Káble kategória 1
* Krútená dvojlinka

Externé odkazy
--------------

* Čo sú to prístupové siete JTS?  Archivované 2013-04-20 na Wayback Machine

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tradiční analogový telefonní systém na českej Wikipédii.*
**Terje Theodor Nervik** (\* 19. máj 1958) je nórsky diplomat, bývalý veľvyslanec Nórska na Slovensku.

Životopis
---------

V rokoch 1988 až 1990 pracoval pre Ministerstvo ropy a energie, od roku 1990 potom pre Ministerstvo zahraničných vecí. V rokoch 1990 až 1992 bol v zaškolovaní v sekcii Strednej a Východnej Európy. Od roku 1992 pracoval ako atašé na Stálej misii Nórska pri OSN v New Yorku. Od roku 1993 do roku 1995 tam bol druhým sekretárom. Následne v rokoch 1995 až 1997 pracoval na veľvyslanectve Nórska v Lagose kde bol najskôr druhým sekretárom a potom prvým sekretárom, v oboch prípadoch zástupca vedúceho misie. V rokoch 1997 až 2000 bol prvým sekretárom politickej sekcie veĺvyslanectva v Londýne. Vedúcim divízie Sekcie afrických záležitostí Ministerstva zahraničných vecí bol v rokoch 2000 až 2002. Následne bol v rokoch 2002 až 2003 európskym korešpondentom najprv v Kodani, potom v Aténach. V rovnakom roku bol starším poradcom na Ministerstve zahraničných vecí kde pracoval aj naďalej. V rokoch 2005 až 2007 bol námestníkom riaditeľa Sekcie európskej politiky. Následne bol zástupcom generálneho riaditeľa Divízie pre oficiálne návštevy. V rokoch 2011 až 2012 bol nórskym veľvyslancom v Kuala Lumpur (Malajzia). Neskôr opäť pracoval na MZV: 2012 až 2014 ako starší poradca Sekcie pre OSN a rokoch 2014 až 2018 v rovnakej funkcii Oddelenia ekonomických vzťahov a rozvoja.

### Veľvyslanec na Slovensku

Od roku 2018 je veľvyslanec Nórska na Slovensku. Prezident Andrej Kiska veĺvyslanca prijal 7. novembra 2018. 28. septembra 2022 odovzdal poverovacie listiny nový veľvyslanec, Alex Vodicka Winther.

Referencie
----------

1. 1 2 3   *About the Embassy* [online]. norway.no, [cit. 2021-11-06]. Dostupné online.
2. ↑   *Prezident prijal nórskeho a cyperského veľvyslanca* [online]. Bratislava: Kancelária prezidenta SR, 2018-11-07, [cit. 2021-11-06]. Dostupné online.
3. ↑   *Vymenovania a odvolania* [online]. Bratislava: Kancelária prezidenta SR, [cit. 2022-09-28]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Profil na stránke veľvyslanectva
**Tranoscius** je slovenské vydavateľstvo. Založené bolo v roku 1898 v Liptovskom Mikuláši, kde bolo aj jeho sídlo. Pomenované bolo na počesť Juraja Tranovského .

Zameriava sa na vydávanie náboženskej literatúry. Prvou vydanou knihou bola v roku 1898 kniha *Nevyhováraj sa!* (podtitul: *Krátke odpovede na obyčajné výhovorky a námietky vo veciach náboženských*) od Adolfa Petra Zátureckého. Od 24. septembra do 14. októbra 1943 bola súdom zastavená jeho činnosť. V roku 1953 bolo dovolené vydávať len kalendáre a bohoslužobné knihy a ostatné vydávanie bolo pozastavené. V rokoch 1898-1990 vydalo vydavateľstvo 1400 titulov. Činnosť Tranoscia bola obnovená v roku 1991, keď sa stal oficiálnym vydavateľstvom Evanjelickej cirkvi augsburského vyznania (ECAV).

Periodiká
---------

Vydavateľstvo vydáva aj tri periodiká: 

* Evanjelický Posol spod Tatier
* Nová Dúha
* Cirkevné listy

Referencie
----------

1. ↑   *Tranoscius, Informácie o spoločnosti* [online]. tranoscius.sk, [cit. 2013-01-05]. Dostupné online.
2. ↑  Vydavateľstvo Tranoscius oslávilo 11O. narodeniny, myliptov.sme.sk
3. ↑   *Tlačovka k 110. výročiu Tranoscia* [online]. Tlačové oddelenie GBÚ, 26.4.2008, [cit. 2013-01-05]. Dostupné online.
4. ↑  Tranoscius. In: PETRÍK, Borislav; RYBÁR, Peter, a kol. *Evanjelická encyklopédia Slovenska*. Vyd. 1. Bratislava : BoPo pre Generálny biskupský úrad Evanjelickej cirkvi a.v. na Slovensku, 2001. 448 s. ISBN 80-968671-4-8. S. 385-386.
5. ↑  Vydavateľstvo Tranoscius si pripomína 120. výročie založenia, teraz.sk

Externé odkazy
--------------

* Tranoscius - oficiálne stránky
* Tranoscius - Liptovský Mikuláš Archivované 2013-12-30 na Wayback Machine
**Sophie Charlene Akland Monková**, rodená **Sophie Monková** (\* 14. december 1979) je austrálska speváčka, herečka a príležitostná modelka.

Biografia
---------

Narodila sa v Anglicku, ale jej rodičia sa presťahovali do Gold Coast v štáte Queensland v Austrálii. Bola členkou ženskej popovej skupiny Bardot, neskôr začala sólovú kariéru. Vydala album *Calendar Girl*. Ako herečka hrala vo filmoch *Strašná haluz*, *Klik - život na diaľkové ovládanie* a *Sex and Death 101*.

Monkovej profesionálna hudobná kariéra začala v roku 1999, keď zareagoval na jeden inzerát, ktorý hľadal dievčatá spevácky a tanečne nadané dievčatá. Bol to inzerát pre nápad vytvoriť dievčenskú skupinu na účinkovanie v austrálskej mutácii reality show *Pop Idol* (u nás Slovensko hľadá superstar). Po viacerých výberových kolách sa Sophie stala členkou skupiny, ktorá bola nazvaná Bardot. Krátko po rozpade Bardot, Monková začala pracovať na svojej sólovej kariére. Vydala svoj prvý singel „Inside Outside", ktorý neskôr vyšiel na albume s názvom *Calendar Girl*.

Diskografia
-----------

Štúdiové albumy
* *Calendar Girl* (2003)

Single
* „Inside Outside" (2002)
* „Get the Music On" (2003)
* „One Breath Away" (2003)

Filmografia
-----------

* *Životný príbeh Natalie Woodovej* (2004) … Marilyn Monroe
* *London* (2005) … Lauren
* *Strašná haluz* (2006) … Andy
* *Klik - život na dialkove ovládanie* (2006) … Stacey
* *Sex and Death 101* (2007) … Cynthia Rose
* *Jarní prázdniny* (2009) … Mason
* *Hory zalité krví* (2009) … Alexa
* *Murder World* (2010) … Brooke
* *Hard Breakers* (2010) … Lindsay Greene

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sophie Monková**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka (po anglicky)
* Sophie Monk v Internet Movie Database (po anglicky)
* Sophie Monk na ČSFD

Autoritné údaje: * BnF: 15506495s
* ISNI: 0000 0001 1886 143X
* LCCN: n2011023536
* VIAF: 37222039
* WorldCat: lccn-n2011023536
**Trasavkovité** (lat. *Pholcidae*) je čeľaď pavúkov, v ktorej je známych zhruba 560 druhov, z ktorých väčšina žije v tropických oblastiach, a to predovšetkým v jaskyniach.

Stavba tela
-----------

Telo trasavkovitých je skôr menších rozmerov (3 – 15 mm), končatiny sú neobvykle dlhé, ich tarzy majú nepravé článkovanie, ktoré umožňuje ohýbanie chodidiel. Vďaka tomu trasavky pripomínajú na prvý pohľad skôr kosca než pavúky. Pri bližšom prezretí však vidíme zreteľné rozdelenie tela na bruško a hlavohruď tenkou stopkou; na čele karapaxu sa nachádza 8 alebo 6 očí. Pokiaľ má trasavka očí osem, sú zoskupené do troch skupín – po stranách po troch a uprostred dve – tento prostredný pár u šesťokých trasaviek chýba. Trasavkovité majú veľkú jedovú žľazu a úplne im chýba tracheálny systém. Na chelicerách možno pozorovať náznak prítomnosti nepohyblivého prsta niekdajšieho klepeta pavúčích predkov, ktorý má tvar zúbku a nachádza sa na konci základného článku chelicery.

Život
-----

Trasavky si budujú siete, ktoré sú tvorené riedko a nepravidelne usporiadanými vláknami, v ľudských príbytkoch sú spravidla umiestnené pri okrajoch stropu. Trasavky sa na ne vešajú chrbtom k zemi pomocou koncových pazúrikov končatín. Ak je pavúk vyrušený, veľmi rýchlo rozkmitá telo zavesené v sieti – odtiaľ názov „trasavkovité".

Samice nosia vajíčka spojené navzájom lepkavým sekrétom, ktorý vylučujú pri kladení a pavučinami v chelicerách pred telom až do vyliahnutia mláďat.

Vybrané druhy
-------------

* Trasavka koscovitá (*Pholcus opilionoides*)
* Trasavka veľká (*Pholcus phalangioides*)
* *Psilochorus simoni*

Zdroje
------

1. ↑
2. ↑

* BUCHAR, Jan; KŮRKA, Antonín. *Naše pavouky*. 2. uprav. vyd. Praha: Academia, 2001. ISBN 80-200-0964-7.
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku třesavkovití na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Trasavkovité**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Trasavkovité**
**Terumoto Móri**  (jap. 毛利 輝元 – Móri Terumoto, 22. januára 1553 – 27. apríla 1625), bol synom Takamota Móriho a vnukom a následníkom veľkého bojovníka Motonariho Móriho, bojoval proti Hidejošimu Tojotomimi ale nakoniec prešiel na druhú stranu a zúčastnil sa ťaženia na Kjúšú (1587) na Hidejošiho strane a postavil hrad Hirošima, teda v podstate založil Hirošimu.

Terumoto bol členom Rady piatich starších menovanej Hidejošim. Na vrchole svojej moci na konci 16. storočia Terumoto riadil územie s výnosom 1,2 miliónov *koku*. To znamená, že by mohol do boja zmobilizovať viac ako 120 000 mužov.

Postavil sa proti Iejasuovi Tokugawovi no nezúčastnil sa bitky pri Sekigahare. Terumoto ostal v tom čase na hrade Osaka chrániť Hidejoriho Tojotomiho a krátko po Sekigahare sa vzdal. Iejasu zredukoval Terumotovo léno, nechal mu iba provincie Nagato a Suó (provincia) v celkovej hodnote 369 000 koku.

Veril, že je podpriemerný generál a mimo bojového poľa mu chýbala motivácia a vôľa. Mal iba malý vplyv na posledné roky obdobia Sengoku, často nechávajúc bojovať podriadených a nižších členov klanu namiesto seba. Verí sa, že ak by bojoval pri Sekigahare alebo zobral Hidejoriho na bojové pole, bol by Iejasu na mieste porazený. No dokázal dobre riadiť svoje panstvo a úspešne udržať pohromade klan Móri, aj keď jeho panstvo bolo zredukované na tretinu.

Externé odkazy
--------------

* Samurai Archives- Móri Terumoto Archivované 2008-04-14 na Wayback Machine

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Mōri Terumoto na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 2380 4045
* LCCN: n82139823
* VIAF: 77669150
* WorldCat: lccn-n82139823
Súradnice: 2°19′00″S 36°34′00″V﻿ / ﻿2,31667°S 36,56667°V﻿ / 2.31667; 36.56667

**The Barrier** (alebo **Nagaramasaina**) je vulkanický komplex v Keni, ležiaci na južnom konci jazera Turkana. Komplex leží na Východoafrickom rifte a pozostáva zo štyroch prekrývajúcich sa štítových vulkánov. Z nich najmladší je *Kakorinya*. Staršie vulkány sú *Kalolenyang* (nachádzajúci sa západne od Kakorinyie), *Likaiu West* a *Likaiu East* (nachádzajúce sa západne, resp. východne od Kakorinye).

Vrchol sopky Kakorinya tvorí 3,8 km široká kaldera, ktorá sa vytvorila približne pred 93 000 rokmi. Po obvode kladery prebiehala mladšia vulkanická činnosť, čoho pozostatkom sú viaceré troskové kužele, tvorené prevažne trachytmi a fonolitmi. V 19. a 20. storočí boli zaznamenané menšie erupcie bazaltových láv z dvoch troskových kužeľov *Teleki's cone* (646 m) na severnom úbočí a *Andrew's cone* (915 m) na južnej strane komplexu.

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu Archivované 2006-12-30 na Wayback Machine - štítová sopka The Barrier na Global Volcanism Program (po anglicky)
Automobil Land Rover Defender s pásmi
**Terénne vozidlo** je typ vozidla, ktoré dokáže jazdiť po nespevnených alebo po kamenistých povrchoch. Jeho charakteristickým prvkom sú veľké pneumatiky s hlbokým, flexibilným pružením alebo dokonca pásmi. Ďalšie vozidlá, ktoré nejazdia po verejných cestách alebo diaľniciach sú hlavne traktory, vysokozdvižné vozíky, žeriavy, traktorbagre, buldozéry a golfové vozíky.

Terénne vozidlá majú prívržencov hlavne kvôli ich mnohým použitiam a všestrannosti. Niektoré typy motoršportu zahŕňajú preteky terénnych vozidiel. Tri najväčšie offroadové súťaže "4-kolesových vozidiel" sú rely, púštne preteky a rock crawling. Tri najväčšie ATV/motocyklové súťaže sú motokros, enduro a tiež púštne preteky ako Rallye Dakar a Baja 1000. Najčastejšie použitie týchto vozidiel je na turistiku na miesta mimo ciest.

Galéria
-------

* Mercedes-Benz Unimog U1600Mercedes-Benz Unimog U1600
* Buldozér Caterpillar D9TBuldozér Caterpillar D9T
* Traktor Zetor 7245Traktor Zetor 7245
* Traktorbager JCB 4CXTraktorbager JCB 4CX
* Štvorkolka Honda FourtrackŠtvorkolka Honda Fourtrack
* Suzuki SamuraiSuzuki Samurai

Pozri aj
--------

* Obojživelné vozidlo
* Off-road
* Sport utility vehicle

Referencie
----------

1. ↑   *Off-Road Vehicle Act* [Web]. Attorney General, New Brunswick, Canada, 27. jún 1985, [cit. 2007-10-17]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Terénne vozidlo**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Off-road vehicle na anglickej Wikipédii.*
***The Elder Scrolls III: Morrowind*** je počítačová RPG hra pre jedného hráča s otvoreným systémom vytvorená spoločnosťou Bethesda Softworks a je to tretia hra so série The Elder Scrolls (predošlé diely niesli mená Arena a Daggerfall). V Spojených Štátoch bola vydaná v roku 2002 pre Microsoft Windows a Xbox. Neskôr boli vydané dva datadisky rozširujúce pôvodnú hru, Tribunal a Bloodmoon.

Príbeh
------

Príbeh hry sa odohráva na ostrove Vvardenfell ktorý je častou východnej tamrielskej provincie Morrowind, ležiacej ďaleko od civilizovaných častí Impéria na západe a juhu. Hlavná zápletka pojednáva o polobohovi Dagoth Urovi ktorý sa snaží získať moc a "oslobodiť" Morrowind od imperiálnej nadvlády. Dôraz v dizajne je kladený na zaistenie slobody hráča ktorý si môže úplne obísť hlavný príbeh a robiť niektoré z veľkého množstva postranných úloh alebo len tak skúmať obrovské a rozmanité oblasti Morrowindu.

Gameplay
--------

Z hľadiska hrateľnosti je veľmi významná možnosť vytvárať herné doplnky, mody alebo pluginy, pomocou editoru, ktorý je súčasťou inštalácie hry. Systém pluginov umožňuje významné zmeny v stvárnení sveta hry a chovania všetkých jeho súčastí, v extrémnom prípade vytvorenie takmer nového sveta s novým príbehom. V súčasnosti existuje takýchto doplnkov, dostupných na internete, možno až niekoľko **desiatok tisíc** a stále pribúdajú nové. Niektoré najrozsiahlejšie mody a pluginy svojím rozsahom prekonávajú rozsah datadiskov. Aktivácia modov a pluginov a ich pripájanie a odpájanie je veľmi jednoduché a je zakomponované priamo v programe hry.

Prijatie
--------

Hra bola veľmi dobre prijatá hráčskou verejnosťou aj kritikmi, predalo sa jej viac ako štyri milióny kopií. Morrowind má priemerné skóre 89% z Metacritic a Game Rankings.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka (po anglicky)
* Morrowind Archivované 2016-10-26 na Wayback Machine (po česky)
* [nefunkčný odkaz]
Súradnice: 48°19′02″S 17°14′38″V﻿ / ﻿48,317155°S 17,243756°V﻿ / 48.317155; 17.243756

**Továreň na kyselinu sírovú v Cajle** (nem. *Schwefelsäurefabrik*) bola chemická továreň na výrobu kyseliny sírovej za historickou obcou Cajla, dnes mestskou časťou mesta Pezinok. Bola postavená v roku 1850.

História
--------

Bola prvou továrňou v Uhorsku, kde sa začala vyrábať olovotvorná kyselina sírová a prvýkrát bol na výrobu použitý pyrit, ktorý sa ťažil v okolí v baniach nad továrňou. Pracovalo v nej okolo 50 robotníkov z Cajly a Pezinka.

Zánik
-----

Jej prevádzka bola ukončená v roku 1882, keď v dôsledku technologického pokroku klesla cena kyseliny sírovej na svetovom trhu a fabriku sa už neoplatilo prevádzkovať. Na jej mieste boli postavené administratívne budovy riaditeľstva antimónových baní, ktoré boli v prvej polovici 20. storočia prerobené na ženské oddelenie psychiatrickej nemocnice.

Zdroj
-----

* Továreň na kyselinu sírovú na milujempezinok.sk
**Tretia hodinka** (alebo **tretí čas**) je oficiálna modlitba cirkví byzantského obradu, ktorá sa modlí okolo deviatej hodiny dopoludnia.

Jej základná štruktúra je nasledujúca: zvyčajný začiatok, žalmy (16, 24, 50), tropáre, *Nech je velebený…*, Trojsvätá pieseň až po Otče náš, kondák, 40× *Pane, zmiluj sa*, *V každom čase…*, Čestnejšia si…, *Vládca, Bože Otče…* a prepustenie.

Štruktúra tretej hodinky je trocha odlišná počas Veľkého pôstu a keď je súčasťou kráľovských hodiniek. Celkom osobitnú štruktúru má počas Svetlého týždňa, kedy pozostáva prevažne z paschálnych (veľkonočných) tropárov.

Externé odkazy
--------------

* Tretia hodinka – text modlitby s krátkym vysvetlením
* Tretia hodinka (Tretí čas) Archivované 2011-08-13 na Wayback Machine
* Hodinky (časy), povečerie a polnočnica na svätú Paschu Archivované 2013-05-07 na Wayback Machine

  


| * z
* d
* u
Denný okruh bohoslužieb v byzantskom obrade (časoslov) |
| --- |
| Nočná časť | 
* Večiereň
* Povečerie
* Polnočnica
* Utiereň

 |
| Denná časť | 
* 1. hodinka
* 3. hodinka
* 6. hodinka
* 9. hodinka
* Obednica

 |