recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Emisia žiarenia** je vysielanie žiarivej energie ionizovanými alebo exitovanými atómami a molekulami pri rekombinácii alebo prechode elektrónov z vyšších energetických hladín na nižšie. Spontánna emisia žiarenia nastáva pri spontánnom prechode, vynútená emisia žiarenia pri vynútenom prechode viazaného elektrónu z vyššej hladiny na nižšiu vnútri atómu účinkom vonkajšieho poľa žiarenia (viazane viazaný prechod); v obidvoch prípadoch sa emisia žiarenia prejaví čiarovým emisným spektrom s presne vymedzenými vlnovými dĺžkami emisných spektrálnych čiar. Pri rekombinácii ionizovaného atómu (voľne viazaný prechod), pri ktorom sa vyžiari prebytok kinetickej energie zachyteného voľného elektrónu, aj pri zabrzdení pohybu voľného elektrónu v elektrickom poli ionizovaného atómu (voľne voľný prechod) nastáva emisia žiarenia, ktorá sa prejaví spojitým emisným spektrom v určitom rozsahu vlnových dĺžok.

Spojité emisné spektrum má aj emisia žiarenia vyvolaná pohybom relativistických elektrónov v magnetickom poli (pozri synchrotrónové žiarenie) a pohybom relativistických elektrónov v prostredí s vyšším indexom lomu, v ktorom je rýchlosť svetla menšia ako rýchlosť elektrónov (pozri Čerenkovovo žiarenie). Opačným procesom emisie žiarenia je absorpcia. Medzi emisiou žiarenia a absorpciou je úzka spojitosť: určitá látka môže emitovať žiarenie len tých vlnových dĺžok, ktorých žiarenie môže absorbovať.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Fyzikálny portál |

*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*
**Emisná norma Euro** je záväzná norma Európskej únie stanovujúca limitné hodnoty škodlivín vznikajúcich pri používaní nových vozidiel predávaných v Európskej únii a v krajinách Európskeho hospodárskeho priestoru. Normy stanovujú limity oxidu uhoľnatého (CO), uhľovodíkov (HC), oxidov dusíka (NOx) a pevných častíc (PM); nezaoberajú sa oxidom uhličitým ani sírnymi zlúčeninami. Norma je vydávaná v postupne sa sprísňujúcich číslovaných verziách; normy pre osobné automobily a ľahké úžitkové automobily sú číslované arabskými číslicami, normy pre ťažké nákladné automobily a autobusy rímskymi číslicami. Limity sa vzťahujú na vozidlá novo uvedené na trh.

História
--------

Prvá emisná norma začala platiť v Kalifornii roku 1968; prvou európskou normou bola norma EHK 15 z roku 1971.

* Euro I (1993)
* Euro II (1996)
* Euro III (2000)
* Euro IV (2005)
* Euro V (september 2009)
* Euro VI (september 2014)

Limity škodlivín
----------------

Limity škodlivín v gramoch na kilometer:

### Benzínové motory

Grafické porovnanie sprísňovania emisných limitov pre benzínové motory

| Rok | Norma | CO (g / km) | NOx (g / km) | HC (g / km) | HC + NOx (g / km) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1993 | I | 3,16 | - | - | 1,13 |
| 1996 | II | 2,20 | - | - | 0,5 |
| 2000 | III | 2,30 | 0,15 | 0,20 | - |
| 2005 | IV | 1,00 | 0,08 | 0,10 | - |
| 2009 | V | 1,00 | 0,06 | 0,10 | - |
| 2014 | VI | 1,00 | 0,06 | 0,10 | - |

### Naftové motory

Grafické porovnanie sprísňovania emisných limitov pre naftové motory

| Rok | Norma | CO (g / km) | NOx (g / km) | HC + NOx (g / km) | PČ (g / km) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1992 | I | 3,16 | - | 1,13 | 0,18 |
| 1996 | II | 1,00 | - | 0,70 | 0,08 |
| 2000 | III | 0,64 | 0,50 | 0,56 | 0,05 |
| 2005 | IV | 0,50 | 0,25 | 0,30 | 0,025 |
| 2009 | V | 0,50 | 0,18 | 0,23 | 0,005 |
| 2014 | VI | 0,50 | 0,08 | 0,17 | 0,005 |

#### Legenda

* CO oxid uhoľnatý
* HC uhľovodíky
* NOx oxidy dusíka
* PČ pevné častice

Externé odkazy
--------------

* Jan Sajdl: Emisná norma EURO, Autolexicon.net, nedatované

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Emisní norma Euro na českej Wikipédii.*
**Železničná trať Warszawa Śródmieście WKD – Grodzisk Mazowiecki Radońsk** (v Poľsku označená číslom 47) je dvojkoľajná elektrifikovaná železničná trať o dĺžke 32,5 km, zo stanice Podkowa Leśna Główna pokračuje trať ako jednokoľajová. Prevádzka na nej bola začatá 11. decembra roku 1927 pod názvom Elektryczna Kolej Dojazdowa, išlo o prvú elektrifikovanú železnicu v Poľsku. Spája centrum Varšavy a Grodzisk Mazowiecki, mesto, ktoré sa nachádza juhozápadne od Varšavy, v Mazovskom vojvodstve. Železničná trať Podkowa Leśna Główna – Milanówek Grudów (v Poľsku označená číslom 48) odbočuje zo stanice Podkowa Leśna Główna.
Do roku 1932 premávali vlaky medzi stanicami Warszawa Marszałkowska – Grodzisk Mazowiecki Radońsk.

Referencie
----------

1. ↑  www.bazakolejowa.pl. *Linia Warszawa Śródmieście WKD – Grodzisk Mazowiecki EKD* [online]. 7-05-2013, rev. 2013-05-07, [cit. 2013-05-07]. Dostupné online.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Železniční trať Warszawa Śródmieście WKD – Grodzisk Mazowiecki Radońska na českej Wikipédii.*

Pozri aj
--------

* Železničná trať Podkowa Leśna Główna – Milanówek Grudów
* Warszawska Kolej Dojazdowa
* Koleje Mazowieckie

Externé odkazy
--------------

* Warszawska Kolej Dojazdowa (po poľsky)
**Daniel Linderman** je fiktívna postava z amerického seriálu Hrdinovia. Hrá ju herec Malcolm McDowell.

Životopis
---------

### Pred zatmením

Zistil, že má schopnosť liečiť ľudí. Ako mladý vyliečil mamu z rakoviny, no rodičia ho nepochopili a bol nútený odísť z domu. Svoju schopnosť preto nevyužíval až do vietnamskej vojny. V jednotke bol spolu so štyrmi vojakmi: "Loredom", "San Antoniom", "Amarillom" a "Dallasom". On mal prezývku "Austin". Nepriateľský ostreľovač skoro všetkých zabil, len "Dallasa" (v skutočnosti Arthura Petrelliho) vážne postrelil. Linderman ho vyliečil. Pri plnení ich úlohy Arthur Petrelli zabil jedno vietnamské dievča - Au Co. Lindermanovi sa to nepáčilo, no po rokoch pochopil, že pre vyššie dobro treba prijať obete. 

Po návrate z vojny cestoval po celom svete, zamestnával sa na rôznych miestach. V Denveri stretol Lindu Tavaru, do ktorej sa zamiloval. No všetko to končí, keď sa ho pokúsi zabiť a vziať mu jeho schopnosť. Linderman je nútený ju zabiť. 

Spolu s Arthurom a ďalšími výnimočnými ľuďmi zakladá Spoločnosť.

### 1. séria

Do svojej súkromnej zbierky skupuje obrazy nádejného umelca Isaaca Mendeza, nie však pre umenie, ale preto, že kreslí budúcnosť. Tak sa dozvie, že Nathan Petrelli bude prezidentom a preto má záujem podporiť ho vo volebnej kampani a využiť pre svoje ciele.

Požičia Niki peniaze na školné pre Micaha. Na splatenie dlhu ale nemá peniaze a jej druhé "ja" zabije Lindermanových ľudí, ktorí ich prišli vymáhať. Linderman jej dá ponuku, že ak sa vyspí s istým mužom (Nathanom), ich dlh bude vyrovnaný. Spočiatku to nechce urobiť, ale nakoniec podľahne. Linderman si to natočí a týmto bude vydierať Nathana Petrelliho, po tom, čo mu požičia 2 milióny na predvolebnú kampaň. Nathanovi Petrellimu dopomôže k víťazstvu vo voľbách do senátu. Prvý pokus síce skončil neúspechom, keď sa do softvéru na prirátavanie hlasov nabúrala Hana Gitelmanová, no potom unesie technopata Micaha Sandersa a s jeho pomocou Nathan vyhrá. No pre Micaha si príde jeho otec D.L. Hawkins a zabije Lindermana. 

  


| * z
* d
* u
Hrdinovia |
| --- |
| Hlavné postavy | 
* Claire Bennetová
* Noah Bennet
* Ando Masahashi
* Isaac Mendez
* Adam Monroe
* Hiro Nakamura
* Matt Parkman
* Nathan Petrelli
* Peter Petrelli
* Niki Sandersová
* Sylar
* Mohinder Shures

 |
| Vedľajšie postavy | 
* Elle Bishopová
* Hana Gitelmanová
* Meredith Gordonová
* Haiťan
* Maya Herrara
* Daniel Linderman
* Eden McCainová
* Daphne Millbrooková

 |
| Miesta | 
* Spoločnosť
	+ Papierenská spoločnosť Primatech
	+ Kirby Plaza
* Budova 26
* Yamagato Industries
* Kasíno Corinthian
* Pinehearst Company
* Bistro Spálený Toast

 |
| 
* Zoznam častí
* Zoznam postáv
* Soundtrack
* Kategória článkov

 |
**Daniel Kopa** (Koppa) (\* 3. január 1838, Banská Bystrica-Radvaň – † 30. november 1920, Modra) bol slovenský pedagóg a redaktor.

Jeho otec bol Ondrej Kopa, matka Mária rod. Knepová, syn Jozef Kopa a manželky Júlia rod. Koróniová, Karolína rod. Lužová.

Životopis
---------

Ľudovú školu navštevoval v Radvani, študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici a na Učiteľskom ústave v Banskej Štiavnici. Učiteľ v Radvani, kde 16 rokov spolupracoval s Andrejom Sládkovičom, potom na evanjelickej škole v Hlbokom. Blízky spolupracovník Jozefa Miloslava Hurbana. V roku 1905 po Jánovi Bežovi redaktor *Novín mladých*, od 1909 na odpočinku v Modre.

Autor slovenskej gramatiky, spoluautor učebnice pre evanjelické školy, v ktorej spracoval prírodopisnú časť. Dopisovateľ *Cirkevných listov*, *Národných novín* a *Obzoru*.

Dielo
-----

* *Náboženská píseň při památce prinavrácení Constitucii a zákonu roku 1848*, B.m roku 1867
* *Krátka mluvnica a pravopis jazyka slovenského s pripojenými koncovkami biblickými*, Banská Bystrica roku 1871
* *Prostonárodný evanjelický školník*, Banská Bystrica roku 1872 (spoluautor)
* *Pamiatke Andreja Sládkoviča.* Nár. noviny, 4, č. 51 (1873), s. 1

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 1 - evanjelická farnosť Radvaň

Autoritné údaje: * NK ČR: mzk2003181282
* VIAF: 84544782
Modré viečko nádrže na AdBlue
**AdBlue** (registrovaná obchodná známka VDA) je v Európe a v krajinách príjímajúcich európske emisné limity kvapalné aditívum, ktoré využíva technológiu SCR, ktorá sa využíva pri úprave výfukových plynov naftových motorov na úroveň emisných limitov Euro 4 a vyšších. Ide o chemicky vysoko čistý vodný roztok močoviny, vyrobený z čistej močoviny a demineralizovanej vody. Jej presné zloženie (32,5% močoviny, 67,5% vody = AUS 32 - Aqueous Urea Solution) umožňuje stanoviť bod počiatku kryštalizácie na -11 °C a je špecifikované v norme DIN 70070.

V USA je s počiatkom platnosti emisných limitov EPA / CARB 2010 používaný adekvátny produkt pod názvom DEF (Diesel Exhaust Fluid).

AdBlue je vstrekované pred katalyzátor výfukových plynov, kde sa močovina najprv čo najrovnomernejšie mieša s výfukovými plynmi, rozkladá sa vplyvom tepla za prítomnosti obsiahnutej vody na amoniak (NH3) a oxid uhličitý (CO2). Amoniak ďalej na povrchu katalyzátora (za predpokladu prítomnosti chemického katalyzátora na stenách buniek telesa katalyzátora vytvorených pre maximálnu reakčnú plochu) reaguje s oxidmi dusíka (NOX), ktoré vznikajú pri spaľovaní. Z výfuku tak namiesto väčšiny NOX odchádza neškodná vodná para a dusík.

Spotreba AdBlue predstavuje približne 4 až 6% spotrebovaného paliva, pričom vyššia spotreba sa dá väčšinou predpokladať u prísnejších emisných limitov.

Podmienkou uvedenej reakcie je dostatočná teplota výfukových plynov a vlastného katalyzátora. Preto je výfukový systém väčšinou vybavený senzormi teploty na vstupe (niekedy aj na výstupe) z katalyzátora. Množstvo AdBlue je dávkované až po dosiahnutí požadovanej teploty reaktoru v množstve závislom od signálu tzv. NOx senzoru umiestneného pred, za, alebo na oboch miestach katalyzátora podľa použitého riadenia systému aby nedochádzalo k vzniku páchnucich zlúčenín amoniaku, kryštalizácii nadbytočnej močoviny na výstupe z výfuku alebo prekročenia legislatívneho limitu NOx pri aplikácii malej dávky.

Referencie
----------

1. ↑   *AdBlue®* [PDF]. Duslo Šaľa, [cit. 2022-12-20]. Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku AdBlue na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |
**Ad Gentes** (lat. k národom), o misijnej činnosti cirkvi, je jeden z deviatich dekrétov, ktorý vznikol počas Druhého vatikánskeho koncilu. Povzbudzuje k ďalšej misijnej práci. Dekrét podporilo 2394 zhromaždených biskupov, päť hlasovalo proti. Vyhlásený bol 18. novembra 1965 pápežom Pavlom VI..

Zásady misií
------------

Evanjelizáciu uvádza ako jednu zo základných poslaní katolíckej cirkvi a potvrdzuje spojenie evanjelizácie a charity pre chudobných. Vyzýva národy na vytvorenie silných kresťanských komunít, rovnako aj na pevné vzťahy s inými kresťanmi. Dekrét uvádza, že pútnická cirkev je v zásade misijná. Tento účel vychádza zo zdroja lásky, lásky Otca a Božieho plánu spásy ľudského pokolenia (viď AG č. 9). Misijná činnosť nie je nič viac a nič menej než hlásanie či zjavenie a naplnenie Božieho plánu vo svete, v ktorých Boh skrze misiu vykonáva dejiny spásy (viď. AG č. 9). Dekrét dostal prostredníctvom žiadosti veľmi jasný misijný dôraz: "Pre národy sveta nech je cirkev univerzálnou sviatosťou spásy."

Základná definícia cirkvi Lumen gentium (pozri LG č. 48) je preto zahrnutá do teológie misie. Misionárska práca a evanjelizácia je úloha, ktorá má byť vykonaná kongregáciou biskupov na čele s Petrovým nástupcom sprevádzaná modlitbami a spoluprácou celej cirkvi (viď. AG č. 6).

Literatúra
----------

* Morin, Dominique: *Učení II. vatikánského koncilu*, Paulínky, 1999, ISBN 80-86025-17-9.
* Stanček, Ľubomír, Nováková Iveta: *Misijný fenomén, Kňazský seminár biskupa Jána Vojtaššáka*, 2002, ISBN 80-7142-100-6.
* Stanček, Ľubomír: *Porozumieť misiológii*, Kňazský seminár biskupa Jána Vojtaššáka, 2003, ISBN 80-968909-8-0.
* Košč, Stanislav: *Katolícka a sociálna náuka*, PF KU v Ružomberku, 2007, ISBN 978-80-8084-151-5.
* Baláž, Rudolf: *Zostaň s nami, Pane: posynodálna exhortácia diecézneho biskupa Mons. Rudolfa Baláža*, Kňazský seminár svätého Františka Xaverského, 2007, ISBN 978-80-88937-26-5.
* Bevans, Stephen B, Gros, Jeffrey: *Evangelization and Religious Freedom: Ad Gentes, Dignitatis Humanae*, Paulist Press, 2008, ISBN 0809142023.
* Krúpa, Jozef: *Katolícka cirkev a misie ad Gentes po druhom vatikánskom koncile*, Univerzita Komenského v Bratislave, Vydavateľstvo UK, 2017, ISBN 978-80-223-4063-2

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Ad gentes na českej Wikipédii a Ad gentes na nemeckej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
|  | Vatikánsky portál |

* Slovenský text dekrétu Ad gentes, kbs.sk
* Text dekrétu v angličtine na vatican.va
**Folklórny súbor Haviar** je regionálny slovenský folklórny súbor, založený v roku 1985. Od začiatku svojej činnosti sa venuje spracovávaniu folklórneho materiálu z oblasti horného Gemera, konkrétne z obcí Rejdová, Čierna Lehota, Rožňavské Bystré a Gemerská Poloma. Vo svojom repertoári má aj tance z iných regiónov Slovenska, ktoré sú spracované do javiskovej podoby. Popri tancoch má v programoch zastúpené i spev a ľudovú hudbu.

Počas existencie folklórneho súboru sa v jeho radoch vystriedalo množstvo tanečníkov, spevákov a hudobníkov. V posledných rokoch tvoria základ súboru študenti stredných škôl pochádzajúci z okresu Rožňava. Vekové zloženie súboru je od 10 do 72 rokov, čo pozitívne prispieva k aktívnemu prenosu poznatkov, tradícií a zvyklostí zo starších členov na mladších.

Medzi úspechy folklórneho súboru Haviar patrí účasť na kategorizácii folklórnych súborov v roku 1989 v Humennom, kde bol zaradený do kategórie „C" ako „vyspelý". Vďaka tomu s ním vtedajšia Československá televízia natočila dva filmy: *Rejdovské motívy* a *Zbojnícke motívy*. Folklórny súbor sa pravidelne zúčastňuje na armádnych prehliadkach záujmovej umeleckej činnosti, kde získal viacero ocenení. Na celoštátnych prehliadkach vojenských folklórnych súborov „Folklórny Turiec", ktoré sa konali v Martine, získal 4-krát titul laureát a tiež rad ocenení získali aj jeho sólisti a spevácka skupina. Medzi posledné úspechy folklórneho súboru patrí účasť na medzinárodnom festivale v Poľsku, kde súbor získal ocenenie za zachovávanie špecifického regiónu Gemer. 

Popri tanečnej zložke vyvíja svoju činnosť aj ženská a mužská spevácka skupina, sólisti speváci a inštrumentalisti. 

Folklórny súbor každoročne vystupuje na širokej škále vystúpení doma i v zahraničí.

| * z
* d
* u
Folklórne kolektívy na Slovensku |
| --- |
| Folklórne súbory | 
* Bezanka
* Brezová
* Bystrina
* Čačina
* Čarnica
* Detva
* Dolina
* Dopravár
* Družba
* Dúbrava
* Dudváh
* Dunaj
* Ekonóm
* Furmani
* Garam Menti
* Gymnik
* Haviar
* Heľpan
* Hornád
* Hradisko
* Chemlon
* Jahodná
* Jánošík (Svit)
* Jánošík (vojenský)
* Jedľovina
* Humenné
* Karpaty
* Kobylka
* Kopaničiar
* Lipa
* Liptov
* Lúčnica
* Madovec
* Maguranka
* Máj (Liptovský Mikuláš)
* Máj (Piešťany)
* Makovica
* Marína
* Mladosť (Banská Bystrica)
* Mladosť (Dubnica nad Váhom)
* Mostár
* Oravan
* Otava
* Partizán
* Poľana
* Považan
* PUĽS
* Rovňan
* Rozmarija
* Rozsutec
* Sabinovčan
* Sedličan
* Skaličan
* Slnečnica
* SĽUK
* Spievanky
* Stavbár
* Strážske
* Striebornica
* Szőttes
* Šarišan
* Šiňava
* Technik
* Trenčan
* Turiec
* Urpín
* Vagonár
* Váh
* Vatra
* Vršatec
* Zlatňanka
* Zobor
* Železiar

 |
| Folklórne skupiny | 
* Bukovina
* Očovan
* Raslavičan
* Špačinčanka
* Zamutovčan

 |
| Detské folklórne súbory | 
* Brezinka
* Čečinka
* Dúbravienka
* Leváranek
* Raslavičanik
* Sedličan
* Sliačanček
* Trávniček
* Turiec
* Vienok

 |
**Nadčlovek** (nem. Übermensch) je človek, ktorý sa stal dokonalým zo svojho vitálneho pôvodu a nie tým, že ho vychovali iní alebo že sa vychoval sám. Idea nadčloveka sa nachádza už u Lukiana. V 19. storočí ju preslávil Friedrich Nietzsche.

Nadčlovek u Nietzscheho
-----------------------

Predstava o nadčloveku sa čiastočne nachádza už v Nietzscheho diele *Menschliches, Allzumenschliches* (dosl. *Ľudské, príliš ľudské*) z roku 1878. No naplno sa vyvinula až v jeho najdôležitejšom diele *Tak vravel Zarathustra* (1883 – 85).

Nadčlovek podľa Nietzscheho je súhrn všetkého, čo môže obsahovať a poskytovať život a vrchol životnej sily; vzor samovlády, disponujúci bezohľadne vykonávanou mocou, účinne potláčajúci všetko, čo človeka pozbavuje nadčlovečenstva. Nadčlovek je
ideál silného, ktorý má všetko v sebe, vo vlastnom organizme, nepozná nijaké hranice a nepotrebuje nijaké iné ideály .

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Ahmed Ben Bella** (\* 25. december 1916, Marnie - † 11. apríl 2012, Alžír) bol alžírsky politik, vojak a revolucionár. Bol prvým prezidentom nezávislého Alžírska, a to v rokoch 1963-1965.

Roku 1936 vstúpil do francúzskej armády. V rokoch 1939-1940 bol futbalistom klubu Olympique de Marseille. Počas druhej svetovej vojny získal vo francúzskej armáde vojnový kríž, bol demobilizovaný po páde Francúzska, ale vstúpil do marockej pechotnej divízie, ktorá sa zapojila do bojov v Taliansku. Bojoval v bitke o Monte Casino, za ktorú získal od Charlesa de Gaulla Médaille militaire. Po roku 1945 sa v Alžírsku zapojil do polovojenskej organizácie Organisation spéciale, ktorá začala boj proti francúzskemu koloniálnemu panstvo a za nezávislosť Alžíru. Z nej vzápätí vznikla Fronta národného oslobodenia (*Front de Liberation Nationale* - FNL), ktorá následne začala ozbrojené povstanie (roku 1954). Roku 1951 bol Ben Bella za svoju činnosť uväznený a odsúdený na osem rokov žalára, čoskoro sa mu však podarilo utiecť a odísť do exilu v Egypte a Tunisku. Akonáhle vypuklo povstanie, Ben Bella sa stal jedným z členov Revolučného výboru jednoty a akcie, ktorý riadil FNL aj priebeh bojov. Bol Francúzmi zatknutý roku 1956, keď bolo unesené jeho lietadlo. Po tejto kontroverznej akcii vznikli rozpory vnútri francúzskej Socialistickej strany, ktorá bola v tom čase pri moci (kabinet Guy Molleta, po zatknutí rezignoval sekretár pre zahraničné veci Alain Savarin). Ešte vo väzení bol zvolený za podpredsedu Alžírskej dočasnej vlády. Dosiahol tiež veľkej podpory egyptského prezidenta Džamál Abd an-Násira, sám sa v tej dobe označoval za násiristu. Silne ho podporoval tiež Pakistan, ktorý mu udelil pas, na ktorý po prepustení cestoval po svete. Roku 1962 revolúcia zvíťazila a Alžírsko získalo nezávislosť. Ben Bella sa stal rýchlo najpopulárnejšou osobnosťou FNL a stal sa premiérom krajiny. Roku 1963 získal aj funkciu prezidenta. Úspešne odrazil marockú inváziu a zahájil rozsiahlu pozemkovú reformu, keď veľké množstvo pôdy bolo rozdaných bezzemkom. Jeho socialistická rétorika mu získala priazeň Sovietskeho zväzu. Vďaka svojim autokratickým tendenciám si však rýchlo znepriatelil rad ľudí vnútri FNL. Roku 1965 bol preto Ben Bella zvrhnutý svojim blízkym spolupracovníkom Houari Boumédiènem, ktorý ho umiestnil do domáceho väzenia, v ktorom bol až do roku 1980.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ahmed Ben Bella**

Externé odkazy
--------------

* Heslo v Encyklopédii Britannica
* Portrét v New York Times

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ahmed Ben Bella na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 12589178b
* GND: 118658123
* ISNI: 0000 0001 2145 3402
* LCCN: n83026116
* VIAF: 100298032
* WorldCat: lccn-n83026116
Rafik Schami, 2008
**Rafik Schami** (\* 23. jún 1946, Damask) je sýrsko-nemecký spisovateľ. Pseudonym „Rafik Schami", znamená „*Priateľ Damasku*", v skutočnosti sa volá Suheil Fadél.

Život
-----

Rafik Schami je aramejský kresťan. Študoval v libanonskom Bejrúte chémiu, matematiku a fyziku. Už vo veku 19 rokov založil a riadil v starom meste Damasku, nástenné noviny *Al-Muntalak* („Východisko"), ktoré boli v roku 1969 zakázané. Za svoju literárnu činnosť získal mnoho ocenení.

V roku 2002 sa stal členom Bavorskej akadémie krásnych umení. Jeho prozaické dielo je preložené do mnohých jazykov a autor zaň získal viacero vyznamenaní. V poslednom čase mu vyšli vo vydavateľstve C. Hansera tieto knihy: Temná strana lásky (2004), Kaligrafovo tajomstvo (2008), Žena, ktorá svojho muža predala na blšom trhu (2011), ako aj knihy pre deti Srdce bábiky (2012) a Príbeh majstra Mária (2013).

Sofia - prvá kniha tohto sýrskeho spisovateľa žijúceho v Nemecku, ktorá vyšla v slovenskom preklade. Príbeh zo Sýrie v rokoch 1927 až 2010, o predsudkoch kresťanov voči islamu, o spôsobe života v Damasku, o praktikách tajnej polície v Sýrii, ale aj o romantických miestach v starobylom Damasku.

Referencie
----------

1. ↑  SCHAMI, Rafik. *PhD*. 1.. vyd. [s.l.] : Vydavatel'stvo Zelený Kocúr, 2017. ISBN 978-80-89761-30-2. S. .

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Rafik Schami**

Externé odkazy
--------------

* rafik-schami.de – oficiálna stránka

Autoritné údaje: * BnF: 121011871
* GND: 115612211
* ISNI: 0000 0001 2144 8283
* LCCN: n87900017
* NK ČR: jx20050131006
* VIAF: 98183931
* WorldCat: lccn-n87900017
**Alžbeta Uhorská** , tiež Eliška Uhorská, (\* 1144/1145 – † 12. január po 1189) bola česká kňažná ako manželka kniežaťa Bedřicha.

Pôvod
-----

Bola dcérou uhorského kráľa Gejzu II. a Eufroziny Kyjevskej, pochádzala z rodu Arpádovcov. Dvaja z jej bratov sa stali uhorskými kráľmi: Štefan III. (1162 – 72) a Belo III. (1172 – 96). Neskoršia kráľovná Konštancia Uhorská, manželka Přemysla Otakara I. bola dcérou Belu III. a teda Alžbetinou neterou.

Česká kňažná
------------

Za neskoršieho kniežaťa Bedřicha sa Alžbeta vydala zrejme roku 1157, už v čase panovania jeho otca Vladislava II. Českou kňažnou sa stala po prvýkrát v roku 1172, ale už o deväť mesiacov neskôr po Bedřichovom zosadení odišla za svokrom a svokrou do Durínska.

V roku 1178 sa Bedřichovi naskytla nová šanca a s podporou cisára Barbarossu, pri ktorého dvore sa zdržoval, sa znova stal kniežaťom. Keď Bedřich odišiel na dvorský snem do Würzburgu v roku 1179, zveril svojej žene správu Čiech. Sotva však odišiel, zosadený Soběslav II. sa pokúsil dobyť Prahu. Tú však Alžbeta obránila. Bedřich sa vrátil do krajiny a aj keď bol porazený pri Loděnici, s podporou Konráda II. Ota, ktorú snáď pomáhala zaistiť aj kňažná, bitku v Prahe nakoniec vyhral. Po bitke dala Alžbeta postaviť na mieste boja kostol Jana Evangelisty Na bojišti.

Emancipovaná kňažná na kniežacie listiny pripájala svoju pečať a bola Bedřichovym radcom. Napriek tomu však ich vláda úspešná nebola, pretože postupne sa český štát rozpadol na Čechy, Moravu a pražské biskupstvo.

Roku 1184 uhájila Alžbeta Pražský hrad znovu, proti bratovi Soběslava II. Václavovi. Bedřich Václava s pomocou svojho brata Vojtecha a rakúskeho vojvodu Leopolda V. z Čiech vytlačil.

Po Bedřichovej smrti v roku 1189 žiadala Alžbeta od Konráda II. olomoucký údel, inak mu odmietala Pražský hrad vydať. Konrád súhlasil, ale hneď ako sa ocitol na hrade, svoje rozhodnutie zmenil. Nekrológium kláštora v Doksanoch uvádza, že kňažná Alžbeta zomrela 12. januára, nie však ktorého roku.

Začiatkom 21. storočia sa Alžbeta stala jednou z postáv historických románov spisovateľky Ludmily Vaňkovej *Příběh mladšího bratra*, *Kdo na kamenný trůn* a *Cestou krále*.

Potomkovia
----------

* Helena (\* 1158 – † po 1165) ∞ Petraphoilas Komnenos z byzantského rodu Petralifov
* Olga (\* 1159 – † asi 1163)
* Vratislav (\* 1160 - 1170 – † 1180)
* Žofia (\* 1166 - 1176 – † 24. máj 1195) ∞ 1186 Albrecht I. Meißenský (\* 1158 – † 1195)
* Markéta (\* ? – † 28. august 1167)
* Ľudmila (\* asi 1170 – † 5. august 1240) ∞
	+ 1189 Albrecht z Bogenu († 1198)
	+ 1204 Ľudovít I. Bavorský (\* 1173 – † 1231)

Referencie
----------

1. ↑  PALACKÝ, František. *Dějiny národu českého*. 17. vyd. Diel I. Praha : [s.n.]. ISBN 978-80-7451-576-7. S. 300–310.
2. ↑  W. Dworzaczek. *Genealogia*. Warszawa, 1959. Tab. 84.
3. ↑  Byzantium Nobility: Petraloifas (Petraphoilas-Komnenos). Foundation for Medieval Genealogy

Literatúra
----------

* ŽEMLIČKA, J. *Čechy v době knížecí 1034–1198*. Praha : NLN, 2002. 660 s. ISBN 80-7106-196-4.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Alžběta Uherská na českej Wikipédii.*
Svetové dedičstvo UNESCOSvetové dedičstvo UNESCO

**Caral** alebo **Caral-Supe** je jedna z peruánskych archeologických lokalít, ktoré sú zaradené na zoznam Svetového dedičstva UNESCO. Toto centrum predhispánskej civizácie Caral sa nachádza v údolí Valle de Supe, 200 km severne od Limy, jeho vek sa odhaduje na 5 000 rokov. Rozkladá sa na území o rozlohe 66 ha.

Vzhľadom na jej vek ide o výnimočne zachovanú lokalitu, v ktorej sa nachádza okrem iného niekoľko pyramídových štruktúr, kruhových priestranstiev či pozostatky obytných budov. Caral bolo vo svojej dobe náboženským a duchovným centrom priľahlých ľudských sídelných celkov. Boli tu nájdené útržky textov "zapísaných" uzlovým písmom kipu. 

Civilizácia Caral (tiež pod názvom civilizácia Norte Chico) patrí medzi najstaršie kultúry na americkom kontinente - rozvíjala sa v rovnakom časovom období ako staroveké kultúry Mezopotámie, Indie, Číny, Egypta či Grécka.

Fotogaléria
-----------

* 
* 
* 
*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Caral**

Externé odkazy
--------------

* *Zona arqueológica Caral* [online]. ZONA ARQUEOLÓGICA CARAL - Unidad Ejecutora 003, Ministerio de Cultura, [cit. 2014-06-04]. Dostupné online. (španielsky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Caral na českej Wikipédii.*

  


| * z
* d
* u
Peruánske pamiatky na zozname svetového dedičstva UNESCO |
| --- |
| 
* Cusco
* Machu Picchu
* Chavín de Huántar
* Národný park Huascarán
* Archeologické nálezisko Chan Chan
* Národný park Manu
* Národný park Río Abiseo
* Geoglyfy na planine Nasca a Pampas de Jumana
* Arequipa
* Posvätné mesto Caral
* Qhapaq Ñan
* Archeo-astronomický komplex Chankillo

 | Peru |
**Filosofický časopis** je odborné periodikum, ktoré vydáva šesťkrát ročne Filozofický ústav Akadémie vied ČR. Časopis vychádza od roku 1953 a je teda najstarším dosiaľ vychádzajúcim českým časopisom, venovaný čisto filozofii.

Charakteristika
---------------

Filosofický časopis je vedecká revue, ktorá publikuje príspevky týkajúce sa ako systematickej filozofii, tak dejín filozofie. Často vychádza špecializované číslo venované jednému autorovi alebo užšie vymedzenému problému. Okrem štúdií časopis uverejňuje aj preklady, informácie, recenzie a správy. Publikuje tu väčšina popredných českých filozofov a tiež niektorí vedci z príbuzných odborov. Od roku 1990 je recenzovaným odborným periodikom a je uvádzaný v medzinárodných citačných indexoch (Scopus, ERIH, ISI, Ulrich’s).

V súčasnej dobe (júl 2014) je šéfredaktorom Filosofického časopisu Petr Dvořák.

Pozri aj
--------

* Filozofický časopis

Referencie
----------

1. ↑  . Dostupné online.
2. ↑  . Dostupné online.
3. ↑  . Dostupné online.
4. ↑  . Dostupné online.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Filosofický časopis na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Stránky Filosofického časopisu, abstrakty článkov
**Medzinárodné letisko Skopje** (mac. Меѓународен Аеродром Скопје, *Megjunaroden Aerodrom Skopje*, angl. Skopje International Airport), predtým pod názvom **Letisko Alexandra Veľkého Skopje** (mac. Аеродром „Александар Велики" Скопје, *Aerodrom "Aleksandar Veliki" Skopje*, angl. Skopje "Alexander the Great" Airport), (IATA: **SKP**, ICAO: **LWSK**) je medzinárodné letisko so zmiešanou vojenskou a civilnou prevádzkou. Nachádza sa pri obci Petrovec, 17 km od severomacedónskej metropoly Skopje. Je to najväčšie a zároveň najrušnejšie letisko v Severnom Macedónsku.

História
--------

### Začiatky letiska

Prvou linkou, ktorá bola na letisku Skopje zavedená, bola linka juhoslovanského prepravcu Aeroput ktorý spájala Skopje s Belehradom od roku 1929. O rok neskôr bola linka predĺžená do Solúnu v Grécku a v roku 1933 bola predĺžená do gréckych Atén.

V roku 1935 zaviedol Aeroput linky do miest Bitola v Severnom Macedónsku a Niš v Srbsku. Zavedené boli aj dlhšie linky do Viedne a Solúnu cez Záhreb a Belehrad.

Po Druhej svetovej vojne zmenil Aeroput meno na JAT Yugoslav Airlines a naďalej spájal Skopje s niekoľkými domovskými a medzinárodnými letiskami až do Občianskej vojny v Juhoslávii

### Rozvoj v 21. storočí

V decembri 2006 vláda Severného Macedónska ohlásila plán na premenovanie letiska po Alexandrovi Veľkom, čo vyvolalo diplomatickú hádku s Gréckom, keďže Alexander Veľký bol súčasťou histórie oboch krajín. Názov letiska bol veľmi podobný a ľahko zameniteľný s existujúcim názvom letiska v Kavale v Grécku, ktoré tiež nesie meno po Alexandrovi Veľkom.

Severomacedónska vláda podpísala v roku 2008 s tureckou spoločnosťou Tepe Akfen Ventures (TAV) kontrakt na dvadsať rokov, počas ktorých bude môcť táto spoločnosť riadiť obe severomacedónske existujúce letiská - Letisko Skopje a letisko Svätého Pavla Apoštola v Ohride.

V roku 2011 bol do užívania slávnostne odovzdaný nový terminál, predĺžená vzletovo-pristávacia dráha, nová administratívna budova, cargo budova a nová prístupová cesta s parkovisko. Cieľom projektu bolo zvýšiť kapacitu letiska na 4 milióny pasažierov za rok s plánom premeniť letisko na hlavný tranzitný a cargo uzol Balkánu.

Vo februári 2018 sa autority rozhodli vzdať mena Alexandra Veľkého a zmenili názov letiska na Skopje International Airport ako prejav dobrej vôle v konflikte s Gréckom.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Medzinárodné letisko Skopje**

Referencie
----------

1. ↑   Former Yugoslav Republic of Macedonia renames airport. *euronews*, 2018-02-24. Dostupné online [cit. 2018-02-25]. (po anglicky)

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál letectvo |

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku International Airport Skopje na anglickej Wikipédii.*
**Havannah** je abstraktná dosková hra určená pre dvoch hráčov, ktorú v roku 1987 vyrvoril Christian Freeling. Havannah je podobná doskovej hre Hex.

Pravidlá
--------

Hracia doska má tva šesťuholníka a obsahuje hracie polia, ktoré majú tiež tvar šesťuholníka. Začiatočníci používajú hraciu dosku so stranami o veľkosti 8 polí, pokročilí hráči používajú hraciu dosku so stranou o veľkosti 10 polí. Každý z hráčov má k dispozícii hracie kamene svojej farby; jeden čierne a druhý biele. 

Hráči sa striedajú v jednotlivých ťahoch. V každom ťahu hráč položí svoj jeden hrací kameň na hraciu dosku. Položené kamene sa nepreskakujú, nepohybujú ani nijak nemenia. 

Cieľom hry je vytvoriť za pomoci svojich kameňov jeden z troch stanovených obrazcov. Hráč, ktorému sa to podarí ako prvému, sa stáva víťazom. Obrazce sú naslednovné:

* prsteň - uzavretý útvar, vo vnútri ktorého je minimálne jedno pole voľné
* vidlička - spája ľubovolné tri strany hracej dosky (rohy sa nepovažujú za súčasť strán)
* most - spája ľubovolné dva rohy hracej dosky

Umelá inteligencia
------------------

Hoci počítačové programy hrajúce doskové hry sú obvykle lepšie ako ľudia, najlepšie súčasné programy hrajúce Havannah, sú v porovnaní so silnými hráčmi veľmi slabé. V roku 2002 autor tejto hry vypísal odmenu platnú do roku 2012 pre tvorcu takého programu, ktorý ho porazí v desiatich zápasoch aspoň raz.

Pozri aj
--------

* Hex

Externé odkazy
--------------

* Havannah na boardgamegeek.com (po anglicky)
Súradnice: 26°02′58″S 32°14′28″V﻿ / ﻿26,04944°S 32,24111°V﻿ / 26.04944; 32.24111

**Nadž’ Hammádí** (iné prepisy: **Nag’ Hammádí, Nadž Hammádí, Nag Hammádí**; arab. نجع حمادى‎ – prepis podľa spisov. arab.: Nadž’ Hammádí, prepis podľa egyp. arab.: Nag’ Hammádí, výslovnosť podľa egyp. arab.: [näg-e hämmäädi]/ IPA: [ˈnæɡʕe ħæmˈmæːdi]) je mesto v južnom Egypte. Leží na západnom brehu rieky Níl v guvernoráte Kiná, v regióne antických sídiel Diospolis Parva (dnes *Híw*) a Chénoboskion (dnes *Kasr*), 80 km severozápadne od dnešného *Luxoru* (antické Téby alebo Diospolis Magna).Je známe vďaka starovekým koptským rukopisom, ktoré sa našli neďaleko.

Jeho obyvateľmi sú väčšinou roľníci. V meste sa produkuje cukor a hliník.

Rukopisy z Nag Hammádí
----------------------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Rukopisy z Nag Hammádí*
Mesto sa dostalo do svetového povedomia vďaka jednému z najvýznamnejších povojnových nálezov antických náboženských rukopisov, ktoré boli pravdepodobne pôvodne súčasťou knižnice neďalekého starovekého koptského kláštora. Našiel ich v roku 1945 roľník na úpätí neďalekého skalného masívu Džabal at-Tárif uložené v džbáne. Trvalo viac než dvadsaťpäť rokov, kým sa rukopisy skompletizovali, spracovali a vydali.

Nález obsahuje 13 zväzkov (kódexov), spolu 1153 väčšinou dobre zachovaných papyrusových strán náboženských, prevažne gnostických traktátov, písaných v koptčine, preložených pravdepodobne z gréčtiny. Súčasťou súboru je kompletný text Tomášovho evanjelia.

Masaker pred katedrálou
-----------------------

7. januára 2010 sa v meste odohral incident, pri ktorom traja moslimovia pred koptskou katedrálou zastrelili osem ľudí a ďalších devätnásť zranili, údajne ako odplatu za znásilnenie moslimky koptom, ktoré o niekoľko dní prechádzalo udalosti. Medzi obeťami a zranenými neboli len kopti, ale aj moslimovia, ktorí sa v tom čase nachádzali na mieste, alebo blízko neho. 16. januára 2011 bol hlavný vinník odsúdený na smrť za sedemnásobnú *„úkladnú vraždu"* a deväťnásobný *„pokus o vraždu"*. Ostatní dvaja by sa mali dozvedieť verdikt súdu 20. februára.

Referencie
----------

1. ↑  Pokorný 1998, s. 82
2. ↑  Oerter a Pokorný 2008, s. 36–37
3. ↑  Pokorný 1998, s. 85–94
4. ↑  Robinson 1988, s. 2
5. ↑  BBC 2010
6. ↑  El-Naggar 2011
7. ↑  Al Jazeera 2011

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Nag Hammadi na anglickej Wikipédii.*

Literatúra
----------

* Al Jazeera (16. január 2011), „Egypt attacker gets death sentence", *AlJazeera News*, dost. 7. apríl 2011
* BBC (7. január 2010), „Egypt Copts killed in Christmas church attack", *BBC News*, dost. 7. apríl 2011
* El-Naggar, Mona (16. január 2011), „Egypt Sentences Muslim to Death in Killings of Christians", *NYTimes*, dost. 7. apríl 2011
* Oerter, Wolf B.; Pokorný, Petr, edi. (2008), *Rukopisy z Nag Hammádí*, 1, Praha: Vyšehrad, ISBN  9788070218754
* Pokorný, Petr (1998), *Píseň o perle: Tajné knihy starověkých gnostiků* (2. vyd.), Praha: Vyšehrad, ISBN  8070212462
* Robinson, James (1988), *The Nag Hammadi Library in English*, San Francisco: Harper & Row, ISBN  0060669349  (prvá vydanie v 1977, štvrté v 1996)
**Marian Sawa** (\* 12. január 1937, Krasnystaw, Poľsko – † 27. apríl 2005, Varšava) bol poľský skladateľ, organista muzikológ a pedagóg.

Životopis
---------

Vysokoškolské štúdium absolvoval na univerzite *Akademia Muzyczna im. Fryderyka Chopina* vo Varšave v triede pre hru na organ Feliksa Rączkowského aj v skladateľskej triede Kazimierza Sikorského. Ako hudobný pedagóg pracoval vo varšavských školách na strednej i vyššej úrovni: v Združených štátnych hudobných školách Josefa Elsnera, Karola Szymanowského, Akadémie múzických umení F. Chopina (Akademia Muzyczna im. F. Chopina) a tiež na Univerzite kardinála Stefana Wyszyńského (Uniwersytet Kardynała Stefana Wyszyńskiego) špecializujúcou sa na teoretickú aj praktickú muzikológiu.

Koncertoval ako sólista aj so sprievodom po krajinách Európy (napr.: Francúzsko, Anglicko, Nemecko a Rusko). Najviac koncertoval vo svojom rodnom Poľsku.
Nahral veľa LP a CD albumov pre vydavateľstvá akými sú napríklad: Polskie Nagrania Edition, Veriton, Polonia Records, Arston, DUX, Acte Prealable.
Marian Sawa je držiteľom mnohých skladateľských ocenení, napríklad ocenenie z konkurzu 
mladých skladateľov ZKP za dielo *Assemblage* pre orchester, dvoch štátnych významných 
ocenení od ministerstva kultúry (Minister Kultury i Sztuki) a ministra školstva (Minister Edukacji Narodowej).

Dielo
-----

Dielo Mariana Sawy obsahuje okolo tisíc skladieb – diela inštrumentálne, vokálne a vokálno-inštrumentálne. Známi je väčšinou ako autor hudby na organ (ale zložil aj päť koncertov pre organ a orchester, sonáty, fantázie, prelúdia, toccaty a passacaglie). Veľa jeho diel vychádza z náboženstva, ktoré je jeho inšpiráciou (viaceré hudobné skladby pre zmiešaný zbor a mužskú a-cappellu, veľké formy oratorijně-kantátové, napríklad Via Crucis, Missa Claromontana, niekoľko foriem „Magnificat i Stabat Mater"). Vo svojej hudbe často nadväzoval na gregoriánsky chorál, poľské kostolné piesne a poľský folklór, často tieto prvky spojoval v jednej skladbe. 

Skladby Mariana Sawy boli zaznamenané na viacerých než štyridsiatych CD albumoch, ale aj vydavateľstvami Acte Prealable a Musica Scara Edition. Jeho dielo na organe interpretovali: Andrzej Chorosińský, Joachim Grubich, Marietta Kruzel-Sosnowská, Józef Serafin, Jan Szypowsky, Irena Wiseła-Cieślar.

V roku 2006 pri príležitosti prvého výročia smrti skladateľa vznikol spolok: Towarzystwo im. Mariana Sawy, ktorého cieľom je propagovanie a publikovanie umelcových diel, organizovanie koncertov a festivalov venovaných jeho tvorbe. Po smrti skladateľa sú majiteľmi diel jeho deti Radoslaw a Alexandra Sawa, ktorí spolupracujú so spolkom.

Externé odkazy
--------------

* Stránky spolku Towarzystwo im. Mariana Sawy (po poľsky)
* Životopis stránky poľských skladateľov (po poľsky)

Autoritné údaje: * BnF: 14808050k
* GND: 135115302
* ISNI: 0000 0001 1440 125X
* LCCN: n94085522
* NK ČR: xx0166144
* VIAF: 26296620
* WorldCat: lccn-n94085522
**Dave Nonis** (vlastným menom *David M. Nonis*, \* 25. máj 1966, Burnaby, Kanada) je bývalý kanadský hokejista, viceprezident a generálny manažér hokejového klubu Vancouver Canucks, hrajúceho v NHL.

Je bratancom športového komentátora Darrena Dragera, ktorý pracuje v *The Sports Network*.

Hráč
----

Nonis hrával hokej v univerzitnej lige *National Collegiate Athletic Association* (NCAA) počas svojho štúdia na University of Maine v Spojených štátoch, kde nazbieral 14 gólov a 78 bodov v 153 zápasoch v období rokov 1984 až 1988. Posledné dva roky pôsobil ako kapitán Bears, kde opakovane priviedol tím University of Maine až do majstrovských šampionátov NCAA. V roku 1988 získal titul Bakalára umení. Po jeho získaní hral Nonis 1 rok profesionálny hokej v Dánsku. V roku 1989 sa vrátil na University of Maine ako asistent trénera.

Generálny manažér
-----------------

V roku 2004 nahradil Briana Burkea na poste generálneho manažéra Canucks. Predtým strávil v organizácii Canucks šesť rokov ako viceprezident a riaditeľ hokejových činností.

V sezóne 2007-08 sa Vancouver neprebojoval do play-off, následne, 14. apríla 2008 bol Nonis uvoľnený zo svojej funkcie generálneho manažéra Canucks.

Referencie
----------

1. ↑   *"Canucks Part Ways With General Manager", TSN.ca, (2008)* [online].. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Dave Nonis klubová štatistika na *hockeyDB.com*
* David Nonis štatistiky na *Eliteprospects.com*
* Životopis
**Filomélos** (starogr. *Φιλόμηλος*) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 3. stor. pred Kr.

Filomélos z tesálskeho Farsalu bol na 124. olympijských hrách v roku 284 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion.Beh na vzdialenosť jedného stadia bol hlavným olympijským pretekom a menom jeho víťaza sa olympiáda (štvorročné obdobie) označovala. Zoznam týchto olympiád spoločne s ich víťazmi zostavili koncom 5. stor. pred Kr. a od 4. stor. pred Kr. ho grécki historici používali pri datovaní.

Zoznam olympijských víťazov (hlavne víťazov stadiodromu od 1. v roku 776 pred Kr. až po 249. olympiádu), a to i meno olympionika Filoméla, uvádza historik Eusebios z Kaisareie vo svojom diele Kronika (starogr. *Παντοδαπὴ Ἱστορία* – *Pantodapé Historia*). Tento zoznam vyhotovoval hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Eusebios, *Kronika* 2,193.
2. ↑  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2004. ISBN 0-203-49732-5. S. 158.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Brat
islava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.
4. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 425.
5. ↑  Josef Šusta. *Dějepisectví*. Praha : Nákl. Historického klubu, 1933. S. 9.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Kobra aspis** (iné názvy: **okuliarnik aspis, kobra egyptská**, (?) **okuliarnik egyptský**; lat. *Naja haje, Naja haie*) je jedovatý had z čeľade koralovcovitých. Obýva púšte, trávnaté oblasti, miesta blízko vody, ale aj osídlené oblasti Afriky.

Opis
----

Tento veľmi jedovatý had je zvyčajne hnedej alebo sivej farby s čiernymi pásikmi. Dorastá do dĺžky 1,5 až 2,4 m.

Výskyt
------

Vyskytuje sa v severnej, východnej a západnej Afrike. Žije na územiach štátov: Alžírsko, Burkina, Kamerun, Stredoafrická republika, Kongo, Čad, Egypt, Eritrea, Etiópia, Ghana, Guinea-Bissau, Guinea, Pobrežie Slonoviny, Benin, Keňa, Libéria, Líbya, Mali, Západná Sahara, Mauritánia, Maroko, Niger, Nigéria, Senegal, Sierra Leone, Somálsko, Sudán, Tanzánia, Togo, Uganda, Jemen a Zimbabwe.

Správanie
---------

Snaží sa vyhýbať hustým lesom a väčšine suchých oblastí. Aktívna je prevažne v noci, niekedy sa však ráno vyhrieva na slnku. Kobra aspis pri vyrušení okamžite dvíha prednú časť tela a rozťahuje širokú, zaoblenú kapucňu. Ak protivník neustúpi syčí a približuje sa k nemu, pripravená uhryznúť. Ak uštipne človeka a tomu sa rýchlo nepodá protijed tak vo väčšine prípadov človek umiera. Kobry aspis sú teritoriálne a často medzi sebou zápasia.

Potrava
-------

Hlavnou zložkou potravy kobry aspis sú iné hady, malé cicavce, žaby a vtáky – vrátane domestikovanej hydiny. Korisť zabíja rýchlo pôsobiacim jedom. Požiera aj vajíčka.

Rozmnožovanie
-------------

Samice kladú 8 – 20 vajec, často do termitísk. Mláďatá sa liahnu po inkubačnej dobe, ktorá trvá okolo 60 dní.

Galéria
-------

* Naja haje, Louisvillská Zoo, Kentucky.*Naja haje*, Louisvillská Zoo, Kentucky.
* Kobra aspis.Kobra aspis.
* Naja haje.*Naja haje*.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kobra aspis**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Kobra aspis**

Zdroje
------

* BURNIE, David; KOVÁČ, Vladimír, a kol. *Zviera: Obrazová encyklopédia živočíšnej ríše*. Bratislava : Ikar, 2002. ISBN 80-551-0375-5.
**Kynológia** je zjednodušene *veda o psoch* (gr. kynos = pes a logos = veda; canis = rodové označenie psovitých šeliem v latinčine). 
Kynologická veda má francúzsky pôvod. 

Kynológia sa zaoberá psom ako najstarším a najbližším spoločníkom človeka všeobecne, čiže spája vedomosti o pôvode a genetike psa, šľachtiteľstvo psích plemien, výcvik psov a prácu so psami, psie športy, chov a odchov psov, ošetrovanie a starostlivosť o psov a okrajovo aj časti veterinárneho lekárstva a *psiu psychológiu*.

Na Slovensku kynológiu zastrešuje Slovenská kynologická jednota (SKJ), ktorá je členom Medzinárodnej kynologickej federácie FCI.

Pozri aj
--------

* Slovenská kynologická jednota
* Športová kynológia
* Pes
* Zoznam psích plemien

Iné projekty
------------

CommonsWikislovníkWikicitáty
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kynológia**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Kynológia****
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Kynológia**

Externé odkazy
--------------

* Slovenská kynologická jednota
**Ahinsa** (iné názvy: **ahinsá, ahimsá, ahimsa,**  (?)[1]*áhinsa*; sanskrit: अहिंसा – prepis podľa IAST: ahiṃsā – slovenský prepis: *ahinsa*/iné slovenské prepisy:*ahinsá/ahimsa/ahimsá*) je neubližovanie, vyhýbanie sa ubližovaniu; etické pravidlo neubližovať živým tvorom je príznačné pre mentalitu Indov a môžeme ho nájsť v najrozličnejších filozofických i náboženských učeniach Indie, napr. v joge, v džinizme a pod.

Ahinsu uplatňoval Mahátma Gándhí pri procese získavania nezávislosti Indie.

Ahinsa v joge
-------------

V joge je ahinsa neubližovanie, vyhýbanie sa ubližovaniu, ktoré je jednou z príčin narušenia
vnútornej rovnováhy človeka.

Referencie
----------

1. ↑  Tvar "áhinsa" je uvedený (bez alternatív) v Slovníku cudzích slov – akademickom a v Encyclopaedii Beliane', nie je jasné odkiaľ pochádza, tu a v bežnej literatúre uvedenému sanskritskému zápisu slova každopádne nezodpovedá a nenachádza sa ani v bežných sanskritských slovníkoch (porov. napr. ).

Pozri aj
--------

* aštangajoga
* jama

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
*Aiakos a Telamón*
**Aiakos** (starogr. Αἴακος – Aiakos, lat. *Aeacus*) je v gréckej mytológii syn najvyššieho boha Dia a nymfy Aiginy, dcéry riečneho boha.

Narodil sa na ostrove *Oinóné* (neskôr nazvaný Aigina), v dospelosti sa tam stal kráľom a vládol múdro, s láskou k pravde a spravodlivosti. Preto aj sami bohovia si ho volili často ako sudcu vo svojich sporoch.

Život mu však strpčovala Diova manželka Héra – zo žiarlivosti voči jeho matke Aigine ho nenávidela a pôsobila mu ťažkosti. V čase najväčšieho rozkvetu jeho kráľovstva zoslala na krajinu hnilobnú hmlu, z ktorej sa zrodilo veľa jedovatých hadov. Tí otrávili pramene a potoky a všetci obyvatelia ostrova zahynuli.

Nešťastný Aiakos poprosil preto Dia o pomoc, požiadal ho aby osídlil jeho krajinu ľudom, ktorý by bol usilovný ako mravce. Zeus jeho žiadosti vyhovel. Zoslal mu sen, v ktorom Aiakos videl dub pokrytý množstvom mravcov, keď stromom zatriasol, mravce sa premenili na ľudí. Keď sa prebudil, videl ich živých a keďže po grécky sa mravce volajú *myrméx* nazval ich Mirmidonmi.

Po svojej smrti sa Aiakos pre svoju lásku k spravodlivosti stal v Hádovej ríši spolu s Diovými synmi Minóom a Rhadamanthyom sudcom zomrelých.

Aiakos sa preslávil aj svojím potomstvom – syn Telamón sa stal kráľom na Salamíne a otcom hrdinov Aianta a Teukra a druhý syn Péleus sa stal fthijskym kráľom a otcom najväčšieho hrdinu v trójskej vojne – Achillea.

Referencie
----------

1. 1 2  Aiakos. In: SVOBODA, DrSc. Ludvík. *Encyklopedie antiky*. Praha : Academia, 1973. S. 39. (čeština)

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Aiakos na českej Wikipédii.*