**Prepadnutie okresu Jesenské** (vtedy okres *Feledince*) bol ozbrojený vojenský prepad pohraničnej oblasti južne od Rimavskej Soboty zo strany maďarských pohraničných síl, ktorý sa uskutočnil dňa 5. októbra 1938 s cieľom obsadiť železničnú trať Jesenské–Kráľ a Rimavskú Sobotu.:85

Výsledkom bola porážka maďarských ozbrojených skupín. Časť bola česko-slovenskými jednotkami zajatá, zvyšok sa stiahol späť za štátnu hranicu.

Predchádzajúce udalosti
-----------------------

Na základe Mníchovskej dohody prijatej dňa 30. septembra 1938 bolo Česko-Slovensko zaviazané do troch mesiacov vyriešiť územné nároky Maďarska. Začiatkom októbra sa začali v severnom Maďarsku organizovať ozbrojené skupiny, ktorých úlohou bolo ilegálne prechádzať do ČSR a vykonávať tam podvratnú činnosť s cieľom destabilizácie pohraničných oblastí.

Vojenské pozície
----------------

### Česko-slovenská strana

V blízkosti štátnej hranice medzi ČSR a Maďarskom južne až juhovýchodne od Rimavskej Soboty boli v 30. rokoch vybudované tri pevnostné úseky železobetónových pevností ŘOP. Okrem opevnení boli v tomto priestore rozmiestnené aj zvláštne technické zariadenia na vozovkách, ktoré komplikovali dopravu.

Obranu priestoru od hraničnej čiary až po líniu opevnenia zabezpečovali poľné hliadky práporu Stráže obrany štátu 31 *„Rimavská Sobota"*. Na jednotlivých pevnostných úsekoch boli rozmiestnené jednotky zmobilizovaného hraničiarskeho práporu 9, ktoré spadali do hraničnej oblasti 41. Za pevnosťami sa zdržovali ďalšie česko-slovenské vojenské útvary.

### Maďarská strana

V obci Hangony blízko hraničnej čiary bola prítomná rota pohraničnej stráže 7/9, ktorá bola koncom septembra 1938 doplnená záložníkmi z blízkeho okolia. Rote velil stotník (kapitán) Gábor Felcsiki, ktorému podliehali aj čaty pohraničníkov 7/20 v obci Uraj, 7/21 v Hangony a 7/22 v Domaháze.

Maďarské jednotky mali z vojenskej špionáže informácie o existencií pevností i o ich približnom rozmiestnení.

Príprava prepadu
----------------

Veliteľ maďarských jednotiek dňa 4. októbra 1938 obdržal z veliteľstva hraničnej oblasti VII v Miškovci rozkaz na pohotovosť celej svojej jednotky. Iniciatívne si však tento rozkaz interpretoval ako povel na prekročenie štátnej hranice a útok na územie ČSR. Podobne situáciu interpretovalo aj maďarské veľvyslanectvo v Prahe, ktoré vyhlásilo, že veliteľ jednotiek konal na vlastnú päsť a že bude okamžite odvolaný a stíhaný. Podľa neskorších výpovedí zajatých maďarských vojakov bola celá akcia dopredu pripravovaná.

Prienik maďarských jednotiek na teritórium ČSR mal byť vedený na niekoľkých miestach naraz v dĺžke 16 až 18 kilometrov. Útočné družstvá mali za úlohu prelomiť líniu opevnení v siedmich lokalitách na úseku Šimonovce–Rimavská Seč. V prípade úspechu by cez uvoľnený koridor prenikla väčšina jednotiek, ktorá by pokračovala ďalej cez kolóniu Bottovo a obec Sútor smerom na Rimavskú Sobotu.

Pôvodne bol útok roty pohraničníkov plánovaný v koordinácii so streleckým práporom z Ózdu a cyklistickou čatou. V dôsledku chybného predpokladu veliteľa roty a nevyčkania na ďalšie relevantné rozkazy sa akcie nakoniec zúčastnila len uvedená zmobilizovaná rota s niektorými ďalšími malými jednotkami.

Vpádu na česko-slovenské teritórium sa zúčastnilo 10 dôstojníkov a 446 vojakov, vrátane 34 príslušníkov žandárstva a 7 colníkov. Vyzbrojení boli ručnými granátmi, puškami, trhavinami, osobnými zbraňami a 14 guľometmi.

Priebeh prepadu
---------------

Prvé maďarské jednotky prekročili hraničnú čiaru okolo druhej hodiny nadránom dňa 5. októbra 1938. Po nich vyrazili aj jednotky z Hangony, ktoré vyprevádzal dav zvedavých obyvateľov. Neskôr ku hranici vyrazili aj čaty 7/20 a 7/22 z Uraja a Domaházy. Počasie bolo podľa výpovede vojakov daždivé – blato na cestách sa lepilo na vojenskú obuv.

Prienik cez hranice bol česko-slovenskými pohraničníkmi odhalený okolo 3. hodiny. Nad obcou Janice (vtedy *Jéne*) bola okamžite vystrelená osvetľovacia raketa, neskôr tu bol spozorovaný prelet dvoch neznámych lietadiel.

Čata 7/20 smerujúca z Uraja postupovala vo dvoch skupinách. Jedna z nich napadla obec Vlkyňa (vtedy *Velkyňa*), kde sa nachádzalo 12 príslušníkov SOŠ. Po krátkom boji s ručnými granátmi a prestrelke česko-slovenská posádka obec opustila. Miestne maďarské obyvateľstvo následne zdemolovalo budovu finančnej stráže. Skupina vojakov sa stiahla na územie Maďarska, kde dostala rozkaz o zastavení akcie.

Druhá skupina stratila v zlom počasí orientáciu a do boja s česko-slovenskou posádkou sa dostala južne od Rimavskej Seče. Pri postupe ďalej na východ smerom k obci Číž (vtedy *Číz*) sa dostala pod krížovú paľbu smerujúcu z česko-slovenského opevnenia. Po odpútaní sa z dosahu paľby sa skupina na rozkaz vrátila za hraničnú čiaru.

Ľavé krídlo útoku zabezpečovala čata 7/22 pochodujúca z Domaházy smerom ku obci Širkovce. Za pomoci sprievodcu, ktorý poznal miestny terén, ako aj hliadkové trasy SOŠ, sa čata dostala za prvý sled česko-slovenského opevnenia. V Širkovciach sa k jednotkám pridalo niekoľko miestnych obyvateľov. Ďalší postup smerom do Jesenského (vtedy *Feledince*) im znemožnila česko-slovenská posádka. Čata sa následne stiahla na maďarské územie.

V strede útoku, v priestore obce Rimavská Seč a kolónie Orávka (vtedy *Slávikovo*, resp. *Kacagópuszta*), sa odohral rozhodujúci boj. Útočili tu štyri čaty roty 7/9 a čata 7/21. Prvá čata obsadila obec Janice, kde sa k nej pridalo viacero miestnych mužov. Odtiaľ postupovala smerom ku kolónii Orávka prevažne obývanej Slovákmi presídlenými z Hornej Oravy, ktorá v 20. rokoch pripadla Poľsku. Neďaleko kolónie bol postup čaty zastavený paľbou z opevnenia.

Druhá čata obsadila obec Chrámec (vtedy *Harmac*) a následne postupovala ku kolónii Orávka. Tretia čata postupovala súbežne. Okolo 5. hodiny nadránom sa pri Martinovej dostala do krížovej paľby SOŠ a prešla do obrany. Štvrtá čata sa dostala pod paľbu južne od Dubovca.

K druhej čate, ktorej sa podaril najväčší prienik, sa postupne pridali družstvá z ostatných útvarov, vrátane guľometného oddielu. Po obsadení časti kolónie Orávka sa dostali až ku železničnej trati Jesenské–Kráľ. Tu bol postup jednotiek zastavený ťažkou paľbou z opevnenia. Do bojov sa zapojili aj miestni kolonisti slovenskej národnosti. Česko-slovenské jednotky postupne prešli do útoku a postupovali smerom k štátnej hranici. Časť maďarských oddielov zajali, zvyšok postupne vytláčali z územia ČSR. O 9. hodine ráno bol v línii opevnení ŘOP opäť pokoj. Poslední príslušníci maďarských čiat boli z územia ČSR vytlačení v noci na 6. októbra.

Dôsledky
--------

Maďarské straty počas boja predstavovali dovedna 9 mŕtvych a viacero zranených a zajatých. Na česko-slovenskej strane nepadol ani jeden vojak, bolo však niekoľko zranených. 

Zajatí maďarskí vojaci boli rozdelení do menších skupín a na nákladných autách odvezení na výsluch do Rimavskej Soboty. Koncom roka 1938 boli presunutí do Martina, resp. Ilavy.

Nadránom, ešte počas maďarského útoku, bola Budapešť telefonicky vyzvaná na okamžité zastavanie paľby. V ten istý deň si zástupca česko-slovenského ministerstva zahraničných vecí nechal predvolať maďarského veľvyslanca Jánosa Wettsteina. Požiadal ho, aby Maďarsko nezhoršovalo už i tak napätú situáciu, pretože vojenské prepady teritória ČSR môžu znemožniť rokovania o prípadnej úprave štátnych hraníc.

O incidente boli informované veľvyslanectvá ČSR v Paríži, Londýne, Berlíne, Bukurešti a Belehrade, ktoré o situácii informovali tamojšie vlády.

Česko-slovenské úrady zatkli spolu 25 obyvateľov okresu, ktorí sa počas prepadu pridali k maďarskému vojsku.

Referencie
----------

1. ↑  MIČIANIK, Pavel. *Malá vojna Maďarska proti Slovensku 1938 - 1939*. 1. vyd. [s.l.] : DALI-BB s.r.o. 2019. ISBN 978-80-8141-203-5.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  DEÁK, Ladislav. *Viedenská arbitráž. Dokumenty I*. Martin : Matica Slovenská, 2002. ISBN 80-7090-630-8.
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18   *Vojenská história 1/2008* [online]. Bratislava: Vojenský historický ústav, [cit. 2017-10-23]. Dostupné online.
4. ↑  DEÁK, Ladislav. *Viedenská arbitráž. Dokumenty II. okupácia*. Martin : Matica Slovenská, 2003. ISBN 80-7090-678-2.
5. 1 2   *Výber správ z 5. októbra 1938* [online]. ropiky.net, [cit. 2012-11-04]. Dostupné online. Archivované 2014-12-17 z originálu. (česky)
6. ↑  DEÁK, Ladislav. *Viedenská arbitráž. Dokumenty III*. Martin : Matica Slovenská, 2005. ISBN 80-7090-795-9.