Maľba na červenofigúrovom peliké, zobrazuje Rheiu podávajúcu Kronovi kameň zabalený do plienok aby ho zhltol (namiesto malého Dia), cca 460 – 450 pred Kr. Metropolitan Museum of Art, New York
**Kronia** (starogr. *Κρόνια*) bola starogrécka slávnosť na počesť boha (Titána) Krona, oslavovaná v Aténach 12. dňa atického mesiaca hekatombaión. Tento sviatok sa oslavoval spolu s rodinou a priateľmi a na spoločnej hostine sa zúčastnili aj otroci.

 
Kronia, sviatok oslavovaný uprostred leta, tesne po gréckom Novom roku (takmer v splne v lunárnom mesiaci), bol pomenovaný po Titánovi Kronovi, ktorý podľa mýtu vládol vesmíru počas *„Zlatého veku ľudstva"*, keď neexistoval hlad, smrť, choroby, sociálne rozdiely ani útlak. Potom však Zeus porážkou Krona a ostatných Titánov v boji nastolil vo vesmíre *„olympský poriadok"*. Kronia odrážala toto dedičstvo Krona (rovnako ako možno aj to, že bol pôvodne bohom úrody – koniec koncov ovládal kosák, ale kosák bol tiež zbraňou, ktorú použil pri kastrácii svojho otca).

Bronzová soška Krona so svojim symbolickým kosákom, Národné archeologické múzeum (Florencia)
Počas tohto sviatku bol pozastavený obvyklý poriadok v spoločnosti. Otroci v ten deň okrem iného hodovali so svojimi majiteľmi a hrali s nimi hry. Otroci tiež vyvolávali na uliciach zmätok a robili hluk. Toto narušenie bežných spoločenských zvykov predstavoval akýsi návrat k *„Zlatému veku Krona"*, keď útlak a sociálne rozdiely neexistovali. Rímsky dramatik Lucius Accius o tom zaznamenal: *„Väčšina Grékov, a najmä Atény, oslavujú sviatok na počesť Saturna, ktorý je u nich známy ako Kronia; Na oslavu tohto dňa vo všetkých obciach a mestách veselo slávia sviatok a každý čaká na svojich otrokov; ten istý zvyk sa odtiaľ preniesol aj k nám, aby aj tu otroci hodovali so svojimi pánmi."* Macrobius tvrdil, že Kronia bola najpopulárnejšia medzi Aténčanmi, ktorí ju oslavovali hostinami, na ktorých páni slúžili svojim otrokom.

Na konci sviatku odsúdeného zločinca, ktorého držali nažive až do Kronie, odviedli pred brány k soche
*Aristobule* (*„Aristoboule", je epiteton Artemidy, bol eufemizmom pre trest smrti a mal súvislosť s verejnými popravami*), dali sa mu napiť vína a usmrtili ho. Tento *„očistný rituál"* znamenal koniec neporiadku a chaosu a návrat k bežnému životu.

V roku 1983 boli v starovekej Chattuši nájdené fragmenty churritsko-chetitského bilingválneho nápisu s *„Piesňou oslobodenia"* (asi 1400 pred Kr.), teda prepustením otrokov a odpustením ich dlhov. Tento dvojjazyčný nápis sa nezmieňuje o samotných rituáloch, ale uvádza sprievodný mýtus. V tomto mýte sa najvyšší boh neba, *Teššub*, stretáva s bohyňou Slnka a Zeme, *Allani*, na hostine, na ktorej sa zúčastňujú aj *prabohovia*, ktorí boli vyhnaní do podsvetia; sedia dokonca po Teššubovej pravici. Oslavu dočasného pozastavenia nebeského poriadku pravdepodobne sprevádzalo dočasné pozastavenie spoločenského poriadku na zemi. Inými slovami, mýtus o „prabohoch" bol spojený s rituálom „zmeny poriadku" medzi pánmi a otrokmi alebo slobodnými a vojnovými zajatcami. Pôvodne sa Kronia v starogréckom svete oslavovala len v malej skupine miest, a to na Samose, Kolofóne a na niekoľkých susedných ostrovoch a miest, odkiaľ sa tento sviatok dostal do Atén. Význačnosť mesta Ebla v epose Churrijcov a Chetitov však ukazuje na to, že „rituál zvrátenia poriadku" má pôvod v severnej Sýrii.

Referencie
----------

1. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 331.
2. ↑  S. C. Humphreys. *Kinship in Ancient Athens*. Oxford : Oxford University Press, 2020. ISBN 978-01-9109-239-8. S. 558.
3. 1 2  Stefan Schmidt, John Howard Oakley. *Hermeneutik der Bilder*. München : C.H.Beck, 2009. ISBN 978-34-0659-321-5. S. 132.
4. ↑  Noel Robertson. *Religion and Reconciliation in Greek Cities*. New York : Oxford University Press, USA, 2010. ISBN 978-01-9539-400-9. S. 64.
5. ↑  David Sacks, Oswyn Murray, Lisa R. Brody. *Encyclopedia of the Ancient Greek World*. New York : Infobase Publishing, 2014. ISBN 978-14-3811-020-2. S. 96.
6. 1 2 3  Jan N. Bremmer. *Interpretations of Greek Mythology*. London : Routledge, 2014. ISBN 978-13-1780-023-1. S. 128.
7. ↑  Matthew Dillon, Lynda Garland. *Ancient Rome*. London : Routledge, 2013. ISBN 978-11-3676-143-0. S. 165.
8. ↑  Pierre Destrée, Jan Opsomer, Geert Roskam. *Utopias in Ancient Thought*. Berlin : Walter de Gruyter GmbH & Co KG, 2021. ISBN 978-31-1073-312-9. S. 46.
9. ↑  Maarten Jozef Vermaseren, Eugene N. Lane. *Cybelle, Attis and related cults*. Leiden : BRILL, 1996. ISBN 978-90-0410-196-8. S. 179.
10. ↑  Arthur George. *The Mythology of America's Seasonal Holidays*. London : Springer Nature, 2020. ISBN 978-30-3046-916-0. S. 61.
11. ↑  Jan Bremmer. *Greek Religion and Culture, the Bible and the Ancient Near East*. Leiden : BRILL, 2008. ISBN 978-90-4743-271-5. S. 85.
12. ↑  Jan Bremmer. *The World of Greek Religion and Mythology*. Tübingen : Mohr Siebeck, 2020. ISBN 978-31-6154-451-4. S. 443.