recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jaroslav Knil** (\* 14. január 1929, Štěpánov – † 27. február 2012, Pezinok) bol slovenský maliar. Venoval sa komornej maľbe, dominovala figurálna a portrétna tvorba. Osobitné miesto v jeho tvorbe zaujímala krajinomaľba.

Matka (1973)

Životopis
---------

V rokoch 1951 – 1959 študoval na VŠVU v Bratislave v oddelení figurálnej maľby. Od roku 1965 žil v Pezinku.

V šesťdesiatych rokoch položil základy artterapie na Slovensku. Ako prvý slovenský výtvarník sa venoval artterapii v psychiatrickej praxi. Výsledky tejto činnosti spracoval vo svojom diele vtedajší riaditeľ Psychiatrickej nemocnice v Pezinku profesor MUDr. Jozef Pogády. V tomto období vytvoril Jaroslav Knil viacero unikátnych diel v ktorých portrétoval pacientov trpiacich schizofréniou, pričom do obrazov zakomponoval prosté kresbičky portrétovaných pacientov. Tieto diela sú v majetku bratislavských galérií. Z tohto obdobia je tiež známa séria obrazov v ktorých zachytával prejavy opilcov v rôznych situáciách.

V sedemdesiatych rokoch zmenil tému a viac sa venoval krajinomaľbe. Krajinu však maľoval len pocitovo, veľmi abstraktne, čo v tých rokoch nebolo na Slovensku časté. Známym je dielo *Svetlo v krajine* v ktorom stvárnil svetlo, pričom krajinu tu ani veľmi nevníma. Postupom rokov do svojich obrazov krajinomaľby prinášal čoraz viac realizmu.

Výstavy
-------

### Samostatné výstavy

* 1964 – PKO Bratislava
* 1964 – Smolenice (zámok)
* 1965 – Piešťany
* 1966 – Praha
* 1974 – Bratislava
* 1981 – Bratislava

### Zahraničné výstavy

* 1967 – Londýn
* 1972 – St. Petersburg, Riga
* 1973 – Moskva, Budapešť, Weimar, Sofia
* 1974 – Praha
* 1978 – Praha, Kyjev
* 1980 – Waršava, Budapešť, Halle

Referencie
----------

1. ↑   *Zomrel Jaroslav Knil* [online]. Pezinčank.pezinok.sk, 2012, [cit. 2015-09-06]. Dostupné online. (Pezinok)

Externé odkazy
--------------

* Výstavy

Autoritné údaje: * abART: 692
* ISNI: 0000 0000 5793 506X
* NK ČR: ola200209256
* SNK: 170248
* VIAF: 84943806
* Web umenia: 4982
Mapa ľavobrežnej Ukrajiny
**Ľavobrežná Ukrajina** (ukr. Лівобережна Україна) alebo **Hajtmančina** od roku 1796 **Maloruská gubernia** je historický názov územia Ukrajiny na ľavej strane rieky Dneper, ktorá bola súčasťou Ruského impéria po Andrusovskom prímerí od druhej polovice 17. storočia a v celom 18. storočí. Do tohto územia patrili Černihivská, Poltavská oblasť, ľavá časť Čerkaskej a Kyjevskej oblasti a severná časť Dnepropetrovskej oblasti.

Na území Ľavobrežnej Ukrajiny existovala autonómna vláda, ktorej vznik siaha do obdobia povstaní Bohdana Chmeľnického v rokoch 1648 - 1654.
Na jej čele stál hajtman. Ohraničená autonómia sa v tejto oblasti zachovala do roku 1781, keď sa územie Ľavobrežnej Ukrajiny rozdelilo na niekoľko menších oblastí. V roku 1796 sa začala volať Maloruská gubernia, ktorej súčasťou boli dve gubernie - Poltavská a Černihivská gubernia.

Pripojenie Ľavobrežnej Ukrajiny k Ruskému impériu znamenalo pre tento región rýchlejší rozvoj priemyslu, obchodu, miest a lepšiu cirkuláciu tovaru uako na druhej strane v Pravobrežnej Ukrajine. Začiatkom 18. storočia sa tu objavili manufaktúry a ekonomika tejto časti Ukrajiny po zrušení vnútorného cla v roku 1754 sa dostala do systému vnútorného ruského obchodu. V roku 1793 došlo k spojeniu dvoch častí Ukrajiny, ktoré sa týmto krokom obe stali súčasťou Ruského impéria.
Chrám Svätej Trojice v Belehrade
**Chrám Svätej Trojice** (rus. Церковь святой Троицы, srb. Цкрва Свете Тројице, Руска црква) je chrámom Ruskej pravoslávnej cirkvi v hlavnom meste Srbska Belehrad. Nachádza sa neďaleko Chrámu svätého Marka, ktorý patrí Srbskej pravoslávnej cirkvi.

Dejiny
------

Chrám bol postavený v roku 1924 pre ruských bielogvardejcov, ktorí utiekli po víťazstve komunistov v Rusku. Jeho architektom bol Valerij Staševskij. Na miesto, kde bol postavený bola dovezená piaď zeme z Ruska, ktorá mala symbolizovať stratený domov ruských pravoslávnych emigrantov. Chrám bol vybudovaný v štýle staroruskej cirkevnej architektúry. Až do roku 1944 sa v ňom nachádzali vlajky a odznaky, ktoré získala víťazná ruská armáda od Napoleona a osmanských vojsk počas vojen v 19. storočí. Bol ťažko poškodený bombardovaním letectvom NATO počas útoku proti Juhoslávii v roku 1999. O rok neskôr sa začali práce na jeho obnovení a v roku 2007 ho opäť vysvätil patriarcha Kiril z Ruska.

Externé odkazy
--------------

* Русская земля в Белграде - srpska.ru
* O ruskom chráme v Belehrade- Beocity.ru
Krevetová tempura s baklažánom, lotusovým koreňom a *shishito*
Tempura servírovaná s omáčkou *tencuju*
**Tempura** alebo *tenpura* (jap. 天ぷら, alebo 天麩羅) je japonské jedlo tvorené kúskami rýb, mäsa, zeleniny alebo ovocia vyprážaných v cestíčku.

Recept pochádza z portugalského regiónu Alentejo, kde sa nazýva *peixinhos da horta*, a do Japonska ho priniesli v 16. storočí jezuitskí misionári. Názov pochádza z latinského výrazu *quatuor temporum* (suché dni), pretože toto jedlo neporušuje pravidlá kresťanského pôstu. Cestíčko na tempuru sa pripravuje zo zvláštneho prášku *tempurako* (zmes na báze škrobu, pšeničnej a ryžovej múky), ktorý sa jedálnymi paličkami premieša so studenou vodou alebo minerálkou na riedku kašu, do ktorej sa niekedy pridáva aj vaječný žĺtok. Do tejto hmoty sa namáčajú krevety, ryby (ježdíkovec, sumec amurský, úhorovec hviezdnatý, plates veľký, aju východný, treska tmavá, psohlav obyčajný, ostroun obyčajný), huba húževnatec jedlý, koreň lotosu, struky ibiškovce, bambusové výhonky, tekvica, baklažány, mrkva, batáty alebo kapia. Kúsky obalené cestíčkom sa dajú do sitka amijakuši, ponoria do rozpáleného oleja (ideálne sezamového), rýchlo osmažia a podávajú horúce. Tradičnou prílohou k tempúre je reďkovka, ktorá neutralizuje mastnotu. Stravníci si jednotlivé kúsky zvyčajne dochucujú omáčkou tencuju z rybieho vývaru, mirinu a sójovej omáčky, prípadne posypujú morskou soľou a maččou. Tempura sa podáva tiež s ryžou (*tendon*) alebo rezancami (*tensoba*), prípadne ako súčasť závitkov suši alebo polievky udon. Býva tiež obvyklou náplňou obedových škatuliek bentó.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tempura**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tempura na českej Wikipédii.*
Súradnice: 43°19′00″S 23°55′00″V﻿ / ﻿43,316667°S 23,916667°V﻿ / 43.316667; 23.916667

**Chrám Zosnutia presvätej Bohorodičky** (bulh. Църквата Успение на Пресвета Богородица - Cărkvata Uspenie na Presveta Bogorodica) je pravoslávny chrám v dedine Gabare vo Vračanskej oblasti v severozápadnom Bulharsku.

Charakteristika
---------------

Chrám je celokamenný, krížového tvaru s jednou kupolou a so zvonicou nachádzajúcou sa nad vchodom. Chrámový sviatok - Zosnutie presvätej Bohorodičky - sa slávi 15. augusta (28. augusta podľa juliánskeho kalendára).

História
--------

Chrám je druhá verejná budova postavená v dedine Gabare po oslobodení od Osmanskej ríše. Prvou bola škola v ktorej bola jedna miestnosť upravená ako kaplnka pre bohoslužby kvôli neexistencii chrámu (škola bola zbúraná v 40-tych rokoch 20. storočia). Výstavba kostola začala v auguste roku 1885 a dokončená bola v roku 1887. Na stavbe sa podieľali dvaja architekti (bratia) Genčo a Neďalko Gančovi. Vyzdobený zvnútra maľbami bol chrám v rokoch 1893 – 1895.

Galéria
-------

* Chrám Zosnutia presvätej Bohorodičky - GabareChrám Zosnutia presvätej Bohorodičky - Gabare
* Chrám Zosnutia presvätej Bohorodičky - GabareChrám Zosnutia presvätej Bohorodičky - Gabare
* Chrám Zosnutia presvätej Bohorodičky - GabareChrám Zosnutia presvätej Bohorodičky - Gabare

Zdroj
-----

* TODOROVA, Kalina; PAVLOVA, Silvia. Свети места-Църквите и манастирите във Врачанския край. Vraca : Ral-Kolobăr. 241 s. ISBN 9789549400762. S. 68 - 70. (bulharsky)
Leninovo mauzóleum. Za ním sa nachádza stena Kremľa
**Mauzóleum Vladimira Iľjiča Lenina** sa nachádza na Červenom námestí v Moskve a je miestom posledného odpočinku sovietskeho revolucionára a politika Vladimira Iľjiča Lenina. Autorom monumentálnej granitovej hrobky je architekt Alexej Ščusev (*Щусев*). 

Vraví sa, že 21. januára 1924, v deň Leninovej smrti, sovietska vláda obdržala niekoľko tisícok telegramov, v ktorých ľudia žiadali, aby Leninove ostatky boli uchované pre ďalšie generácie. O deň neskôr, významný ruský patológ a anatóm Alexej Abrikosov bol poverený zabalzamovaním Leninovho tela tak, aby do pohrebu ostalo nedotknuté. 23. januára, v noci, bol Alexej Ščusev poverený do troch dní navrhnúť a postaviť hrobku, v ktorej sa budú môcť občania rozlúčiť s Leninom. 26. januára padlo rozhodnutie o umiestnení hrobky na Červené námestie a už na druhý deň poobede bola drevená hrobka i s Leninovou rakvou na svojom mieste. Za prvý mesiac a pol navštívilo provizórne mauzóleum vyše 100 000 ľudí. V auguste 1924 Ščusev hrobku prestaval a architekt Konstantin Meľnikov navrhol Leninov sarkofág.

V roku 1929 sa zistilo, že Leninovo telo sa dá zachovať na oveľa dlhší čas a preto došlo k rozhodnutiu vymeniť drevené mauzóleum za kamenné. Tím architektov opäť viedol Alexej Ščusev – tí navrhli jednoduchú, ale monumentálnu hrobku z mramoru, granitu, porfýru a labradoritu. Konštrukčné práce na hrobke boli dokončené v októbri 1930. V roku 1970 bol vymenený Leninov sarkofág – nový navrhol sochár Nikolaj Tomskij.

V rokoch 1924 až 1972 navštívilo Leninov hrob vyše 10 miliónov ľudí.

Kontroverzie
------------

Stalinovo zabalzamované telo bolo v roku 1953 umiestnené do hrobky vedľa Lenina. V rámci procesu destalinizácie bolo jeho telo odstránené a 31. októbra pochované pri Kremeľskom múre.

Od 90. rokov isté skupiny žiadali o pochovanie Leninovho tela. Túto iniciatívu začal bývalý ruský prezident Boris Jeľcin s podporou ruskej Pravoslávnej cirkvi.

Taktiež sa v poslednej dobe ozývajú hlasy spochybňujúce autenticitu Leninovho tela. Napriek tomu, že Lenin pravdepodobne podstupuje každým rokom „omladzujúcu kúru", vyzerá tak, ako by bol z vosku. Predpokladá sa, že niektoré časti tela môžu byť falošné, aby sa zachovala jeho vystavovateľnosť. Bývalá sovietska vláda i súčasná ruská vláda odmietli vydať akékoľvek stanovisko ohľadom autenticity Leninových pozostatkov.

Praktické informácie
--------------------

Mauzóleum je otvorené každý deň, s výnimkou pondelku a piatku, od 10:00 do 13:00. Pred mauzóleom sa zvyčajne nachádza dlhý rad čakajúcich, čakanie trvá väčšinou do jednej hodiny. Samotná prehliadka je pomerne krátka a trvá približne 10 minút. Počas prehliadky by si návštevníci nemali dávať ruky do vreciek, pretože je to považované za veľmi neúctivé gesto.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mauzóleum Vladimira Iľjiča Lenina**

Externé odkazy
--------------

* oficiálna stránka Leninovho mauzólea (po rusky)/(po anglicky)
Ing. **Jaroslav Franek**, CSc. (\* 28. október 1946, Bratislava) je slovenský vedec, učiteľ a bývalý hovorca Ústredného zväzu židovských náboženských obcí a bývalý predseda Rady Slovenskej televízie.

Venuje sa problematike antisemitizmu a židovskej histórii. Vyučuje elektrotechniku na Fakulte elektrotechniky a informatiky Slovenskej technickej univerzity v Bratislave.

Životopis
---------

V rokoch 1964 – 69 študoval na Elektrotechnickej fakulte Slovenskej vysokej školy technickej v Bratislave odbor Fyzika tuhých látok. Po štúdiách pôsobil v roku 1970 ako odborný pracovník na Ústave anorganickej chémie SAV, 1971 – 78 odborný asistent na Matematicko-fyzikálnej fakulte, alebo Prírodovedeckej fakulte UK. 

Od 1978 pôsobil ako odborný asistent (v roku 2020 už ako externý spolupracovník) na Katedre teoretickej a experimentálnej elektrotechniky, Fakulty elektrotechniky a informatiky Slovenskej technickej univerzity. 

Pôsobil aj ako externý učiteľ na Inštitúte judaistiky UK v Bratislave, ktorý bol zriadený v roku 1996.

Žije v Bratislave, je ženatý, otec dvoch detí.

### Verejné pôsobenie

Ako hovorca Ústredného zväzu židovských náboženských obcí viacero rokov formuloval názory a postoje svojich spoluvercov, čo sa rozhodli ostať občanmi Slovenskej republiky.

30. januára 2001 Rada Slovenskej televízie (Rada RTVS, ktorá je kolektívny riadiaci orgán RTVS) zvolila za svojho predsedu Jaroslava Franeka.

Diela
-----

* *Judaizmus: Kniha o židovskej kultúre, histórii a náboženstve*. Bratislava: Archa, 1993. ISBN 8071150436.
* ako spoluautor:
	+ *Židovská identita včera, dnes a zajtra* (1994)
	+ FRANEK, Jaroslav. Židovská Bratislava v 19. storočí. In:  *Židia v Bratislave*. Ed. Peter Salner. Bratislava : Inštitút judaistiky FF UK; Ústav etnológie SAV; Židovská náboženská obec, 1997. 118 s. ISBN 80-967704-1-1. S. 42 – 52.
	+ *Atlas cirkví, náboženských spoločností a religiozity Slovenska* (2000).

Referencie
----------

1. 1 2   *Jaroslav Franek - Slovenskí spisovatelia - Literárne informačné centrum* [online]. www.litcentrum.sk, [cit. 2017-10-21]. Dostupné online.
2. ↑  ZDROJ: TASR. Rada STV neodvolala Materáka z funkcie riaditeľa televízie. *HN*. Dostupné online [cit. 2017-10-21].
3. 1 2   Otvorili Inštitút judaistiky UK. *www.sme.sk* (Petit Press). Dostupné online [cit. 2017-10-21].
4. 1 2 3  VLADIMÍR HÁK, HOVORCA STV. Jaroslav Franek predsedom Rady STV. *domov.sme.sk* (Petit Press). Dostupné online [cit. 2017-10-21].
5. ↑  ČORNÁ, TINA. *Jaroslav Franek: Ježiš sa nikdy nezriekol svojho národa (Rozhovor)* [online]. Petit Press, [cit. 2020-10-01]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Osobná stránka Jaroslava Franeka na STU

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0001 1000 3684
* LCCN: n92088265
* NK ČR: skuk0000417
* VIAF: 97822179
* WorldCat: lccn-n92088265
**Farebný systém** alebo **fotometrický systém** je systém dvoch alebo viacerých hviezdnych veľkostí meraných v rozličných spektrálnych oblastiach, zodpovedajúcich rôznym farbám.

Podľa spôsobu merania sa rozoznáva vizuálny, fotografický a fotoelektrický farebný systém (fotometria). Vhodné spektrálne oblasti sa vyčleňujú širokopásmovými, strednopásmovými alebo úzkopásmovými filtrami. Širokopásmový filter prepúšťa zo spektra úsek niekoľko desať nanometrov, strednopásmový niekoľko nanometrov, úzkopásmový zlomky nanometra. 

Obyčajne sa používa trojfarebný systém, nazývaný aj UBV systém alebo Johnsonov-Morganov systém. Efektívne vlnové dĺžky širokopásmových filtrov použitých v UB V systéme sú 360 nm (U = ultrafialová), 420 nm (B = blue = modrá) a 540 nm (V = vizuálna). Farebný systém UBV je zavedený tak, že pri farebných indexoch hviezd spektrálneho typu A0 platí:

{\displaystyle B-V=U-B=0}
V Strömgrenovom štvorfarebnom uvby systéme sú efektívne vlnové dĺžky filtrov 350 nm (u = ultrafialová), 410 nm (v - violet = fialová), 470 nm (b - blue = modrá) a 550 nm (y - yellow = žltá).

V šesťfarebnom systéme, ktorý zaviedol J. Stebbins, A. E. Whitford a G. E. Kron, sú efektívne vlnové dĺžky filtrov 355 nm (U = ultrafialová), 420 nm (V = fialová), 490 nm (B = modrá), 570 nm (G - green = zelená), 720 nm (R - red = červená), 1 030 nm (J = infračervená).

Infračervený fotometrický systém má tieto efektívne vlnové dĺžky filtrov: 0,7 Nm (R), 0,9 µm (I),1,25 µm (J), 2,2 µm (K), 3,6 µm (L), 5 µm (M), 10,8 µm (N) a 20 µm (Q). Farebný systém sa používa ako náhrada spektrálnej klasifikácie slabých hviezd. Rozdiel prevrátených hodnôt efektívnych vlnových dĺžok farebného systému sa nazýva dĺžka farebného systému.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portál |

*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*
Súradnice: 55° 45′ 00″ s.š. 37° 37′ 01″ v.d.

Chrám Zvestovania (Blagoveščenskij sobor)
**Ikonostas** v katedrále Zvestovania v Moskve
**Chrám Zvestovania**, známy aj pod názvom **Blagoveščenskij sobor**, (rus. Благовещенский собор) je jedným zo šiestich pravoslávnych chrámov, ktoré sa nachádzajú na Chrámovom námestí v moskovskom Kremli.

História
--------

Chrám sa staval podľa projektu pskovských architektov v rokoch 1484 až 1489 v tradičnom staroruskom architektonickom štýle. Má deväť zlatých kupol, ktoré reprezentujú deväť dní, počas ktorých dobýjali ruské vojská tatársku Kazaň. Pre žiarivý lesk zlatých kupol volajú tento chrám aj názvom „zlatom pokrytý". V kostole sa odohrávali slávnostné udalosti cárskej rodiny, najmä svadby a krsty. Pravoslávni kňazi z tohto chrámu bývali často spovedníkmi cárskej rodiny. Chrám bol v marci 1918 komunistami zrušený a uzavretý. Od roku 1950 bol sprístupnený ako múzeum.

Súčasnosť
---------

Od roku 1993 sa v chráme opäť uskutočňujú pravoslávne bohoslužby. Neskôr však prešiel úplne do rúk ruskej pravoslávnej cirkvi a bohoslužby sa v ňom konajú pravidelne. V chráme sa nachádza aj vzácny ikonostas s ikonami takých majstrov ako Andrej Rubľov a Teofanos Grék.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chrám Zvestovania (Moskva)**

Externé odkazy
--------------

* История Благовещенского собора на *pravoslavie.ru*
* Благовещенский собор на *patriarchia.ru*
* Благовещенский собор на *russiancity.ru*
* Ульянов О. Г. Деисус Андреева письма Рублева из Благовещенского храма Московского Кремля (к 575-летию преставления преподобного иконописца) // Макариевские чтения. Выпуск XII: Иерархия в Древней Руси. Можайск-Терра, 2005
Súradnice: 49°09′29″S 20°57′41″V﻿ / ﻿49,1579954°S 20,9614849°V﻿ / 49.1579954; 20.9614849

**Gréckokatolícky chrám sv. apoštolom rovných Cyrila a Metoda** je jednoloďový gréckokatolícky chrám v Lipanoch, ktorý architektonicky navrhol Michal Petrík. 

Jeho výstavba sa začala 28. marca 2012 a trvala deväť mesiacov. 24. decembra 2012 sa v ňom slávila prvá gréckokatolícka bohoslužba. Slávnostnú konsekráciu uskutočnil 2. júna 2013 prešovský arcibiskup a metropolita Ján Babjak SJ za účasti vladyku Johna Kudricka, gréckokatolíckeho biskupa z Parmy (USA) a archimandritu Dr. Andreasa Abrahama Thiermeyera z Nemecka. 

Na predstavanej veži zakončenej cibuľou a trojramenným krížom sa nachádza ikona patrónov chrámu. Vďaka priestorom vedľa svätyne s polygonálnym uzáverom má chrám pôdorys kríža. Dominantným prvkom v interiéri je atypický ikonostas z bukového dreva obsahujúci ikony piatich radov a veľká ikonopisecká nástenná maľba *Bohorodičky – Nevyčerpateľnej čaše*. Po oboch stranách svätyne sú nástenné maľby archanjelov Gabriela a Michala. Ikonostas bol postupne inštalovaný v rokoch 2014 – 2016 a ikony napísal Miroslav Mindek z Orlova.

Galéria
-------

* IkonostasIkonostas
* Bohorodička – Nevyčerpateľná čašaBohorodička – Nevyčerpateľná čaša

Referencie
----------

1. ↑  BORZA - GRADOŠ. *Historický schematizmus farností Prešovskej metropolie*. Prešov : Petra, n.o. 2016. ISBN 978-80-8099-119-7. S. 292.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chrám sv. apoštolom rovných Cyrila a Metoda**

Externé odkazy
--------------

* Článok na stránkach obce
* Stránky farnosti
**Olejovky** (lat. Aphanoneura alebo Aeolosomatida) je v niektorých deleniach taxón (trieda a/alebo rad) obrúčkavcov. V rámci obrúčkavcov sa zaraďuje presnejšie buď ako samostatný taxón obrúčkavcov alebo ako súčasť mnohoštetinavcov alebo staršie ako súčasť máloštetinavcov.

V. Franc (pozri nižšie) do tohto taxónu zaraďuje aj niektoré rody (*Chaetogaster* a *Stylaria*), ktoré sa u iných autorov obyčajne zaraďujú (v rámci čeľade Naididae) do taxónu tubifexy (Tubificina).

Charakteristika (vrátane rodov Stylaria, Chaetogaster a pod.)
-------------------------------------------------------------

Sú to primitívne vodné červy s belavým, málo pigmentovaným drobným telom, dlhým najviac 10 mm. Na hlave je často 1 pár plochých alebo primitívnych jamkových očí. Ich segmentácia je sčasti potlačená, intersegmentálne disepimenty chýbajú. Nevýrazné clitellum je viditeľné len v dobe pohlavného rozmnožovania. Majú len 1 pár gonád a množia sa často nepohlavne paratómiou. Len 3 – 4 mm dlhá *Aeolosoma hemprichi* má priesvitné tielko s tukovými kvapôčkami a na hlave obrvený epitel. V sladkých vodách žije aj *Stylaria lacustris*, dlhá 5 – 6 mm. Rovnako drobný *Chaetogaster limnei* žije na povrchu tela a v plášťovej dutine vodniakov. Nie je však parazit, skôr komenzál.

Zdroje
------

1. 1 2  Eva TIRJAKOVÁ, Peter VĎAČNÝ, Ľudovít KOCIAN. SYSTÉM EUKARYOTICKÝCH JEDNOBUNKOVCOV A ŽIVOČÍCHOV. 2015
2. ↑  Kailash chandra, gopi, K.c. rao, d.v. valarmathi, K. and alfred, J.r.B. 2017. Current status of freshwater faunal diversity in India: 1-624 (Published by the director, Zool. Surv. India, Kolkata). S. 173
3. ↑  Kasprzak, K. The previous and contemporary conceptions on phylogeny and systematic classifications of Oligochaeta (Annelida). In: Annales Zoologici. 1984
4. ↑  Systém živej prírody
5. ↑  KRATOCHVÍL, J. BARTOŠ, E. Soustava a jména živočichů. Praha: Nakl. Čs. akademie věd. 1954. S. 127
6. ↑  PaedDr. Valerián Franc CSc.: Systém a fylogenéza živočíchov – bezchordáty – zdroj, z ktorého (pôvodne) úplne alebo čiastočne čerpal tento článok.
**Džamolidin Abdužaparov** (\* 28. február 1964, Taškent) je bývalý sovietsky (uzbecký) profesionálny cestný cyklista.

Abužaparov bol špecialista-šprintér, s úspechmi na najvýznamnejších pretekoch sveta. Je deväťnásobným víťazom etapy na Tour de France, trojnásobným víťazom bodovacej súťaže na týchto pretekoch. V komunistickej ére bol významným účastníkom Pretekov mieru, s víťazstvom etapy napríklad aj v Leviciach (1988).

V roku 1991 sa stal známy pádom v poslednej etape Tour de France, kde pri šprinte na čele peletónu narazil dvesto metrov pred cieľom do ochrannej bariéry a stiahol so sebou aj ďalších cyklistov.

Spolu s Eddym Merckxom a Laurentom Jalabertom sú jediní cyklisti, ktorí získali bodovacie tričko na všetkých troch Grand tour (Giro d´Italia, Tour de France, Vuelta a España).

Ako 18-ročný sa dostal do sovietskej reprezentácie. Kariéru ukončil v roku 1997 po pozitívnej dopingovej skúške.

Víťazstvá a úspechy
-------------------

1987 Sovietska reprezentácia
Preteky mieru
3 etapy
1988 Sovietska reprezentácia
Preteky mieru
 Víťaz bodovacej súťaže (*biele tričko*)
2 etapy
Olympijské hry v Soule
5. miesto
1989 Sovietska reprezentácia Sovietsky zväz 
Preteky mieru
1 etapa
1990 Alfa Lum
prvý rok ako profesionál
1991 Carrera
Gent-Wevelgem
Giro del Piemonte
Tour de France
 Víťaz bodovacej súťaže (*zelené tričko*)
Víťaz etáp 1 a 4
Etapa na Semana Siciliana
2 etapy na Vuelta a Murcia
Etapa na Volta a Catalunya
G.P. Montreal
Giro del Piamonte
1992 Carrera
Vuelta a España
 Víťaz bodovacej súťaže (*modré tričko*)
4 etapy
Etapa na Tour de Britania
1993 Lampre
Tour de France
 Víťaz bodovacej súťaže (*zelené tričko*)
Víťaz etáp 3, 18 a 20
Vuelta a España
3 etapy
Tour de Suisse
1 etapa
Criterium Amiens
Etapa na Tour de Swiss
Criterium Lisieux
Criterium Hendaya
1994 Polti
Giro d´Italia
 Víťaz bodovacej súťaže (*cyklámenové tričko*)
 Víťaz súťaže Intergiro (*modré tričko*)
1 etapa
Tour de France
 Víťaz bodovacej súťaže (*zelené tričko*)
etapy 1 a 20
2 etapy Pariž-Nice
2 etapy na Tri dni v la Panne
Etapa na Tour DuPont
Omnium Elsloo
Profronde Roosendaal
G.P. Rik van Steenbergen
Poly Normande
2 etapy Okolo Holandska + 2.miesto v celkovej klasifikácii
Criterium Vayrac
Criterium Bavikhove
1995 Novell
Tour de France
Víťaz etapy 20
Etapa na Tour DuPont
Criterium Quillan
1996 Refin
Tour de France
Víťaz etapy 14
Etapa na Vuelta a Murcia
Etapa na Etapa Tirreno-Adriatico
Etapa na Giro de Cerdeña
Criterium Dijon
Criterium Cauderan-Burdeos
1997 Lotto
Clásica de la Costa Picarda
Etapa na Štyri dni v Dunkerque
2 etapy na Dauphiné Liberé

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Džamolidin Abdužaparov**

Externé odkazy
--------------

* Džamolidin Abdužaparov na Tour de France
* Džamolidin Abdužaparov v CyclingArchives
**Thaliarchos** (starogr. *Θαλίαρχος* – *Thaliarchos*) bol dvojnásobný olympijský víťaz v 1. stor. pred Kr.

Thaliarchos, syn olympionika Sótéricha z Élidy, zvíťazil na 185. olympijských hrách v roku 40 pred Kr. v boxe dorastecov a o osem rokov neskôr na 187. hrách si v tejto disciplíne vybojoval víťazstvo aj medzi mužmi. Box dorastecov (pygmé paidón) zaradili do programu olympijských hier v roku 616 pred Kr. a box mužov v roku 688 pred Kr.

Olympijské víťazstvá Thaliarcha sú uvedené na kamennom podstavci jeho nezachovanej sochy v Olympii, ktorý objavili východne od budovy Rady (Búleutérion). V olympijskej budove Búleutéria sa radili hellanodikovia (ich príbytkom bol Hellanodikaión) a élidskí hodnostári.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Inscriptiones Graecae, *IvO 213*
2. 1 2  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2003. ISBN 0-203-49732-5. S. 162.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246-247.
5. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,23,7.
6. ↑  Macmillan Company, 1912, *American Journal of Archaeology*, str. 225
7. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,24,1.
8. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 126.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Thalpis** (iné názvy: **Thalpes, Thalpés, Thalpios**; starogr. *Θάλπις* – *Thalpis*) bol v roku 680 pred Kr. olympijský víťaz v behu na jedno stadion.

Thalpis zo Sparty bol na 24. olympijských hrách v roku 680 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. (v Olympii sa víťazi korunovali olivovým vencom od roku 752 pred Kr.) Beh na jedno stadion (stadiodromos) bol v Olympii najstaršou súťažnou disciplínou, podľa tradície zavedenej už počas založenia hier v roku 776 pred Kr.. Program hier sa o ďalšiu disciplínu, beh na dve stadiá (diaulos), rozšíril v roku 724 pred Kr. Vzdialenosť stadia (600 stôp) merala v Olympii 192,27 metra.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Eusebios, *Kronika* 2,193.
2. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 130.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 66-602-22-8.6. S. 378.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
5. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 199.
6. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Celibát** (lat. *caelebs* – neženatý/nevydatá, slobodný/slobodná) alebo **bezženstvo** znamená sexuálnu zdržanlivosť, zrieknutie sa akéhokoľvek druhu sexuálnej aktivity. V rímskokatolíckej cirkvi k tomuto zaväzuje najskôr druhý lateránsky koncil (1139) všetkých držiteľov vyšších svätení (diakon, kňaz a biskup). Výnimku tvoria až od druhého vatikánskeho koncilu diakoni, ktorí môžu byť vysvätení ako ženatí muži zrelého veku. V gréckokatolíckej cirkvi aj iných východných cirkvách môžu byť ženatí muži vysvätení aj na kňazov, biskupi musia byť slobodní. Na niektorých územiach však bol v minulosti celibát kňazov východným katolíckym cirkvám vnútený rímskym apoštolský stolcom.

V protestanských cirkvách je celibát kazateľov nepovinný, odporúčaný je manželský stav.

Dôvody pre celibát
------------------

* zdravotné: forma antikoncepcie, spôsob ako sa vyhnúť pohlavne prenosným chorobám
* náboženské: vôľa koncentrovať sa na iné záležitosti (napr. sociálne, religiózne)
* filozoficko-sociálne: napr. odmietanie rozmnožovať sa kvôli premnoženiu človeka na planéte
* nezáujem o sex
* ochrana cirkevného majetku. V súčasnosti sa však ukazuje, že ochrana cirkevného majetku nie je dôvodom pre celibát, nakoľko kňazi cirkevné majetky nevlastnia, len ich spravujú.

Zdroj
-----

* Georg Denzler - *Dejiny celibátu* (české vydanie), Centrum pro studium demokracie a kultury, Brno, 2000
Comicsman a Mangagirl, maskoti Comics Salónu 2006
Comics Salón 2006, maskot a dievčatá v kimonách
**Comics Salón** je medzinárodný festival zameraný predovšetkým na komiks, anime, mangu, sci-fi, fantasy a japonskú kultúru. Je priamym nasledovníkom bývalého festivalu IstroCON a je usporiadavaný pod záštitou japonského veľvyslanectva v Bratislave. Od roku 2007 sa organizuje spolu s obnoveným festivalom IstroCON. Navyše v roku 2008 prišiel na svet nový festival AnimeSHOW 2008, ktorý bude naďalej poriadaný na jar.

Od roku 2004 do roku 2007 sa Comics Salón konával v Bratislave v budove SÚZA (Správa účelových zariadení) na Drotárskej ceste. Organizuje ho predovšetkým občianske združenie Animecrew. V roku 2008 sa Comics Salón presunul do Istropolisu.

Comics Salón 2004
* Termín konania festivalu: 24. júl 2004, Bratislava a 23. september 2004, Pezinok

Comics Salón 2005
* Termín konania festivalu: 14.-15. október 2005, Bratislava
* Návštevnosť: 1682 návštevníkov

Comics Salón 2006
* Termín konania festivalu: 15.-17. september 2006, Bratislava
* Návštevnosť: 3252 návštevníkov

Comics Salón 2007
* Termín konania festivalu: 14.-16. september 2007, Bratislava
* Návštevnosť: 6048 návštevníkov

Comics Salón 2008
* Termín konania festivalu: 12.-14. september 2008, Bratislava
* Návštevnosť: 8095 návštevníkov

Comics Salón 2009
* Termín konania festivalu: 11.-13. september 2009, Bratislava
* Návštevnosť: 9006 návštevníkov

Comics Salón 2010
* Termín konania festivalu: 17.-19. september 2010, Bratislava
* Návštevnosť: 10145 návštevníkov

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka Comics Salónu
* Oficiálna stránka AnimeSHOW
* Oficiálna stránka OZ Animecrew
* Oficiálna stránka SÚZA
* Oficiálna stránka IstroCON

Súradnice: 48°09′33″S 17°07′38″V﻿ / ﻿48,159136°S 17,127235°V﻿ / 48.159136; 17.127235
**Štandardná sviečka** je astronomický objekt so známou svietivosťou. Niekoľko dôležitých metód odvodzovania vzdialeností v extragalaktickej astronómii a fyzickej kozmológii je založených na štandardných sviečkach. 

Porovnaním ich známej svietivosti (alebo jej odvodenej logaritmickej kvantity, absolútnej hviezdnej veľkosti) a pozorovanej svietivosti (zdanlivej hviezdnej veľkosti) je možné vypočítať vzdialenosť objektu nasledovne:

{\displaystyle 5\log \_{10}{\frac {D}{kpc}}=m-M-5,}
kde D je vzdialenostť, *kpc* je kiloparsek (103 parsekov), 
m je *zdanlivá magnitúda* a *M* *absolútna magnitúda*.

Mezdi štandardné sviečky patria:

* Premenné hviezdy typu RR Lyrae — červené obry typicky používané na meranie vzdialeností v rámci Mliečnej cesty a blízkych guľových hviezdokôp.
* Cefeidy — uprednostňovaná možnosť v extragalaktickej astronómii do vzdialenosti okolo 20 Mpc.
* Supernovy typu Ia — majú veľmi dobre vypočítateľné maximum ako funkciu tvaru ich svetelnej krivky a sú dôležité v meraní vzdialeností v medzigalaktickej škále.

  



|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Fyzikálny portálAstronomický portál |
**Kontor Records** je nemecké nahrávacie štúdio so sídlom v Hamburgu. Patrí medzi najúspešnejšie vydavateľstvá elektronickej hudby v Nemecku. Medzi najznámejších hudobníkov, ktorí vydávajú pod vydavateľstvom Kontor Records patria ATB, DJ Tiësto a Scooter. Kontor Records pravidelne vydáva obľúbenú kompiláciu *Kontor: Top Of The Clubs*. Úspešná je tiež rádiová show Kontor On Air, počas ktorej mixujú osobnosti vydavateľstva svoje sety. Medzi najusilovnejších patria Markus Gardeweg, Jens Thele a Jay Frog.

Labelcode: **LC 2182** / **LC 02182**

Hudobníci a DJi
---------------

* ATB
* Aquagen
* Blank & Jones
* David Carson
* DJs @ Work
* Moonbootica
* The Disco Boys
* Vinylshakerz
* Special D.
* Florida Inc.
* DJ Tiësto
* Starsplash
* Scooter
* Markus Gardeweg
* Sunbeam
* Fedde Le Grand
* Spiller
* Jan Wayne - založil si vlastné vydavateľstvo Deutsche Dance Records
* D.O.N.S. feat. Technotronic
* Sunset Strippers
* DJ Dean
* DJ Shog
* Lexy & K-Paul

Externé odkazy
--------------

Oficiálna stránka vydavateľstva
Súradnice: 41°30′S 06°16′Z﻿ / ﻿41,500°S 6,267°Z﻿ / 41.500; -6.267

**Miranda do Douro** je mesto (cidade) v rovnomennej obci (freguesia) a v rovnomennom okrese (município) v severozápadnej časti dištriktu Bragança v Portugalsku.

Všeobecné informácie
--------------------

Samotné mesto je veľmi malé. Je tiež obklopené viacerými malými dedinkami, ktoré mesto obopínajú zo všetkých strán. Väčšina obyvateľov sú buď obchodníci, alebo farmári. Ekonomická aktivita je najživšia v letných mesiacoch, kedy sem prichádzajú turisti. Najviac ich je zo Španielska, keďže mesto je blízko hraníc, ale prichádzajú tiež z Francúzska, USA, či Kanady.

Dejiny
------

Stredoveká katedrála
Mesto leží na hranici so Španielskom, pri rieke Douro, ktorá je hraničnou riekou. Najbližšie španielske mesto je Zamora, miesto podpisu Zamorskej zmluvy v roku 1143 medzi portugalským kráľom Afonsom I. a leónskym kráľom Alfonsom VII. Toto bol jeden z miľníkov uznania nezávislosti Portugalska, vyhlásenej v roku 1139.

Kultúra
-------

Mesto bolo stáročia izolované od zvyšku krajiny a stredoveký spôsob života je stále živý v tradíciach a dokonca aj v jazyku.
Gastronómia je jednou z miestnych zaujímavostí. "Posta à Mirandesa", je ťažký, tučný steak, tradičné jedlo, ktoré je napodobnované vo zvyšku krajiny. Miestne víno má vysoké percento alkoholu (17 – 18º) a je rovnako znakom miestnej kuchyne.
Historická štvrť mesta s katedrálou je takmer rovnaká ako v stredoveku. Väčšina domov je malých a jednoposchodových. Nachádza sa tu radnica a "Museu da Terra de Miranda" (múzeum Mirandy a okolia), ktoré zobrazuje archeologické vykopávky, vidiecky život, miestne kroje a tradičné masky. 
Mesto nemá žiaden priemysel a závisí kompletne od obchodných aktivít, najmä predaja príborov a domáceho textilu a z dediny Palaçoulo. Turisti zo Španielska prichádzajú vo veľkých počtoch počas víkendov a sviatkov. V meste je niekoľko hotelov.
V okrese rovnakého mena sa nachádza viacero hydroelektrární.

Mirandský jazyk
---------------

Miranda a okolie hovoria vlastným jazykom mirandčinou (*Mirandês*), jazykom blízkym nárečiu v regióne León v Španielsku. Tento jazyk bol v roku 1999 uznaný Portugalskom za jazyk, v ktorom sa môžu vybavovať miestne záležitosti.

Partnerské mestá
----------------

* Spain  Aranda de Duero,  Kastília-León, Španielsko
* Spain  Bimenes, Astúria, Španielsko

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Miranda do Douro (mesto)**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
* Fotografie Miranda do Douro
**Stredná odborná škola Pruské** (SOŠ Pruské) je stredná odborná škola sídliaca v obci Pruské.

História
--------

SOŠ Pruské sa za 60 rokov svojej existencie stala už neoddeliteľnou súčasťou budovania pôdohospodárstva a potravinárstva na Strednom Považí. Škola v Pruskom patrí k mimoriadne aktívnym školám aj v oblasti medzinárodnej spolupráce. Stabilným partnerom je česká škola Stredné odborné učilište vo Valašských Kloboukách. K ďalším partnerom patrila ešte donedávna francúzska škola Legta de Metz Courcelles Chaussy, s ktorou sme zaviedli do praxe pomaturitné štúdium krajinárske úpravy a tvorba krajiny.

Od roku 2000 je škola jedným z partnerov medzinárodnej organizácie FLORNET, ktorá združuje školy , vzdelávacie organizácie, veľkoobchody zaoberajúce sa problematikou kvetinárstva, viazačstva a aranžérstva. V rámci medzinárodných aktív sú aj každoročne realizované medzinárodne tábory EUROTEENS, ktoré sú zamerané na oblasť environmentalistiky. V tomto roku sa piati študenti a jeden pedagóg zúčastnili na tábore v Lobenau pri rakuskej Viedni. Svoju prácu škola prezentovala na medzinárodných výstavách BUGA 2005 v Mníchové, Festival dei Fiori 2008 v talianskom San Reme, ako aj na medzinárodnej súťaži The last Days of Middle Agea 2009, ktorá sa konala v talianskej Sulmone.

Prehľad odborov ponúkaných SOŠ Pruské 2010/2011
-----------------------------------------------

* 4553 4 00 podnikateľ pre rozvoj vidieka
* 4210 6 08 agropodnikateľ -poľnohospodársky manažment
* 4210 6 18 agropodnikanie -kynológia- experimentálne otvorený odbor
* 3916 6 00 životné prostredie
* 4211 6 17 záhradníctvo- viazačstvo a aranžérstvo
* 4211 6 17 záhradníctvo- sadovnícka a krajinárska tvorba

### Učebné odbory

* + 4561 2 01 poľnohospodár - mechanizácia
	+ 4571 2 00 záhradník
	+ 4569 2 00 viazač- aranžér kvetín
	+ 2964 2 00 cukrár
	+ 2962 2 00 pekár
	+ 4565 2 00 lesokrajinár
	+ 2968 2 00 mäsiar

### Odbory nadstavbového štúdia

* + 4511 4 00 záhradníctvo
	+ 2982 4 02 potravinárska výroba- pekárska a cukrárska výroba
	+ 6403 4 00 podnikanie v remeslách a službách

### Odbory pomaturitného štúdia

* + 4523 7 krajinárske úpravy a tvorba krajiny
	+ 4221 7 00 vidiecka turistika

Externé odkazy
--------------

* Webová stránka školy

Súradnice: 49°01′42″S 18°12′33″V﻿ / ﻿49,028362°S 18,209168°V﻿ / 49.028362; 18.209168
**Krížovec** je potok na Hornom Považí, v severnej časti okresu Považská Bystrica. Je to pravostranný prítok Papradnianky, meria 2 km a je tokom IV. rádu.

Pramení v Javorníkoch, v podcelku Vysoké Javorníky, na východnom svahu Tisovej (732,9 m n. m.) v nadmorskej výške cca 555 m n. m. Od prameňa tečie sprvu juhovýchodným smerom, následne vstupuje do geomorfologickej časti Javornícka brázda, tečie popri osade Krížovec na ľavom brehu a sprava priberá prítok zo severného svahu Chrcholinca (639,9 m n. m.). Následne sa stáča na východ, z pravej strany ešte priberá prítok z východného úpätia Chrcholinca a preteká intravilánom obce Papradno. Priamo v centre obce sa v nadmorskej výške približne 384 m n. m. vlieva do Papradnianky.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-01-31]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-01-31]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Papradnianky |
| --- |
| *Papradnianka* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Komjatný potok
* Koškovec
* Krížovec
* Medvedie
* Ostravický potok
* **Papradnianka**
* Stračinský potok
* Uhoľný potok
* Západliská
* Žilín

 |
**Agésarchos** (starogr. *Αγήσαρχος* – *Agésarchos*) bol v roku 120 pred Kr. víťaz olympijských hier v boxe.

Agésarchos, syn Haimostrata z achájskej Triteie, zvíťazil v boxe (pygmé) na 165. olympijských hrách. Svoje majstrovstvo v tejto disciplíne predviedol aj na ostatných celogéckych hrách, keď si víťazné vence odniesol z pýtických, isthmických i z nemejských hier. Tieto hry usporadúvali v rôznych obdobiach štvoročného cyklu. Každé toto štvorročné obdobie nazývali olympiádou. Spolu tvorili *„obeh"* (periodos) a víťaz všetkých štyroch hier sa nazýval víťaz obehu (periodonikés).

Staroveký autor Pausanias uvádza, že pri návšteve Olympie videl sochu Agésarcha. Bola dielom synov Polykla (Timarchida a Timokla) a na podstavci mala nápis vytesaný vo veršoch, ktorý okrem iného hlásal, že Agésarchova rodná Triteia bola arkádskym mestom. Pausanias o tom vyslovil pochybnosť, ale pripustil, že v tom čase Triteia mohla patriť Arkádii.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Ole Thomsen, *Classica et Mediaevalia 49*, str.38
2. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,12,8.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 363.
4. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,12,9.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Graf funkcie konkávnej na intervale konkávnosti leží nad spojnicou krajných bodov tohto intervalu
Spojitá **konkávna funkcia** na intervale {\displaystyle (a,b)}, je význačná tým, že jej graf leží pod každou jej zostrojenou dotyčnicou. Jednoduchou a názornou pomôckou môže byť predstava grafu konkávnej funkcie na {\displaystyle (a,b)} ako šálky, do ktorej nemožno naliať kávu, pretože sa vždy vyleje. Opačný prípad tvorí konvexná funkcia. Samotná definícia je analyticky odvodená z vlastností funkčných hodnôt konkávnej funkcie vzhľadom na spojnicu krajných bodov intervalu konkávnosti. Možno povedať, že funkčné hodnoty konkávnej funkcie sú na intervale konkávnosti vždy nad spojnicou spomínaných krajných bodov.

Definícia
---------

Konkávna časť funkcie je vyznačená namodro. Graf na tomto intervale leží pod dotyčnicou. Zvyšná červená krivka označuje konvexnú časť a jej graf leží nad dotyčnicou
Definíciu konkávnosti funkcie možno rozdeliť na definíciu konkávnosti funkcie a špeciálneho prípadu – rýdzej konkávnosti funkcie. Väčšinu elementárnych funkcií možno však považovať za rýdzo konkávne respektíve rýdzo konvexné. Príkladom môžu byť polynómy.

### Definícia rýdzo konkávnej funkcie

Nech *f* je funkcia spojitá na intervale {\displaystyle (a,b)}. Potom hovoríme, že funkcia *f* je na intervale {\displaystyle (a,b)} rýdzo konkávna práve vtedy, keď existuje číslo {\displaystyle \lambda \in (0,1)} s vlastnosťou

{\displaystyle \forall x,y\in (a,b),x<y:f(\lambda x+(1-\lambda )y)>\lambda f(x)+(1-\lambda )f(y)}
### Definícia konkávnej funkcie

Nech *f* je funkcia spojitá na intervale {\displaystyle (a,b)}. Potom hovoríme, že funkcia *f* je na intervale {\displaystyle (a,b)} konkávna práve vtedy, keď existuje číslo {\displaystyle \lambda \in (0,1)} s vlastnosťou

{\displaystyle \forall x,y\in (a,b),x<y:f(\lambda x+(1-\lambda )y)\geq \lambda f(x)+(1-\lambda )f(y)}

Intervaly konkávnosti
---------------------

Pri hľadaní intervalov, na ktorých je funkcia konkávna sa postupuje použitím druhej derivácie funkcie. Intervaly konvexnosti a konkávnosti funkcie delia inflexné body. V týchto bodoch funkcia mení zakrivenie. Funkcia je preto rýdzo konkávna na intervale, kde {\displaystyle f''(x)<0}. Analogicky sa odvodí pravidlo pre interval konkávnej funkcie {\displaystyle f''(x)\leq 0}. Daná derivácia musí existovať. To, že funkcia je diferencovateľná nevyplýva priamo z podmienky spojitosti skúmanej funkcie, preto treba pridať podmienku diferencovateľnosti.

Pozri aj
--------

* konvexná funkcia
* inflexný bod
* extrém

Externé odkazy
--------------

* KONVEXNOSŤ, KONKÁVNOSŤ INFLEXNÉ BODY FUNKCIE
**Revolver Revue** je český štvrťročne vydávaný kultúrny časopis založený v roku 1985 pod názvom *Jednou nohou*. Od roku 1986 vychádza pod súčasným názvom. Pod značkou časopisu ako *Edice Revolver Revue* vychádzajú od roku 1988 aj knihy.

Časopis založili príslušníci mladej generácie undergroundu Viktor Karlík, Jáchym Topol a Ivan Lamper v jednom z centier disentu 80. rokov 20. storočia, v byte Němcových v Ječné ulici v Prahe. Do časopisu prispievali aj Václav Havel, Zbyněk Hejda, Vít Kremlička, Alexandr Vondra, Petr Placák, J. H. Krchovský. 

V 80. rokoch sa časopis distribuoval ilegálne. Od roku 1995 (desať rokov) vychádzala v časopise Kritická příloha.

Pre časopis je typická veľmi kvalitná grafická úprava (i v jeho počiatkoch, zvlášť v porovnaní so samizdatom) a tvrdá a neúprosná kritika umeleckých diel, vrátane diel autorov z kruhov blízkych redakcii. V poslednom čase sa *Revolver Revue* zameriava na monotematické bloky, podobne ako *Labyrint revue*.

V súčasnosti časopis vydáva *Společnost pro Revolver Revue*, redakciu tvoria Terezie Pokorná (šéfredaktorka), Viktor Karlík a Marek Vajchr.

Referencie
----------

1. ↑  VITVAR, Jan H.: Rtuťovitá dáma. *Respekt* 8/2010, 22. februára 2010: s. 52–53. Dostupné online len v platenej časti webu

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Revolver Revue na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne webové stránky
* Záznam v databáze Národní knihovny ČR
* *Revolver Revue* – dokument o histórii od samizdatových vydaní až k dnešnej podobe (ČT, 2010), možnosť prehrať on-line
**Štandardná varieta** (iné názvy: **spisovný jazyk, štandardná úroveň (jazyka), štandardný jazyk, (spisovný) štandard, štandardný dialekt, literárny jazyk**, čiastočné synonymum: **kultúrny jazyk**) je "najvyššia", "prestížna" celonárodná varieta/forma jazyka, pričom pri bližšom pohľade sa pod "najvyššia" či "prestížna" v závislosti od zdroja spravidla považuje (a) používanie ako všeobecne záväzná norma, záväznosť (často kodifikovanosť) (b) vnútorná kvalitnosť (napr. systémovosť, funkčnosť, ustálenosť) (c) používanie spoločenskou elitou; alebo kombinácie (a) až (c). 

V najširšom poňatí je štandardná varieta (spisovný jazyk) opakom nárečí, ale mnohí autori medzi štandardnou varietou a nárečiami rozlišujú ďalšie formy jazyka (napr. hovorový jazyk, subštandard), a tieto delenia závisia aj od sledovaného jazyka.

V súčasnej slovenskej jazykovede pojem zahŕňa spravidla buď len tzv. spisovnú varietu (formu) alebo spisovnú varietu + štandardnú varietu (formu) v užšom zmysle.

Terminológia
------------

Z terminologického hľadiska nemeckí, českí a slovenskí lingvisti historicky spravidla používali najmä termín spisovný jazyk, ruskí a francúzski literárny jazyk, ale dnes sa presadil najneutrálnejší, pôvodne anglosaský, termín štandardný jazyk alebo presnejšie štandardná varieta. Neologizmus štandardný dialekt zas zdôrazňuje, že táto forma jazyka nie je "cennejšia" ako nárečia (dialekty) a podobne.

Štandardná varieta jazyka x sa zvykne označovať štandardná x-čina (alebo spisovná x-čina, literárna x-čina), napríklad štandardná arabčina, štandardná/spisovná nemčina, spisovná slovenčina a pod.

Pozri aj
--------

* spisovný jazyk

Referencie
----------

1. ↑  Anđel Starčević. Govorimo hrvatski ili ’hrvatski’: standardni dijalekt i jezične ideologije u institucionalnom diskursu. *Suvremena lingvistika* (University of Zagreb), 2016, s. 68. (srbochorvátčina)

Zdroje
------

* ČERMÁK, František. *Jazyk a jazykověda*. [s.l.] : Karolinum Press, 2011. 382 s. ISBN 9788024619460. S. 45.

Externé odkazy
--------------

*
***Tom Clancy je Ghost Recon Advanced Warfighter 2*** (***Graw 2***) je taktická akčná počítačová hra žánru FPS, vydaná ako pokračovanie *Tom Clancy's Ghost Recon Advanced Warfighter*. Nadväzuje na *Ghost Recon Advanced Warfighter* a je to štvrté pokračovanie populárnej série počítačových hier *Ghost Recon*, vydanej firmou Ubisoft.

Gameplay
--------

Hra sa odohráva v roku 2014, iba jeden deň po udalostiach z *Ghost Recon Advanced Warfighter* (*GRAW*), len na juh od hraníc Spojených štátov, a zaoberá sa konfliktom medzi mexickými povstaleckými skupinami, mexickými lojalistami a armádou USA v časovom rozpätí 72 hodín. Je zahrnutá široká škála typov lokácií, zobrazuje hory, malé mestá, mestské prostredie a veľkú vodnú elektráreň severne od americko-mexických hraníc.

Referencie
----------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tom Clancy's Ghost Recon Advanced Warfighter 2 na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka (po anglicky)