recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Georg Joachim von Lauchen Rhaeticus** (\* 16. február 1514, Feldkirch, Rakúsko – † 4. december 1574, Košice) bol rakúsky matematik a astronóm.

Meno
----

Narodil sa ako Georg Iserin. Do veku 14 rokov ho vzdelával otec, mestský lekár vo Feldkirchu. V roku 1528 jeho otca odsúdili za bosoráctvo a popravili ho. Súčasťou rozsudku bol aj zákaz používať priezvisko Iserin, preto sa Georgova matka, pôvodom Talianka, vrátila k svojmu dievčenskému menu Thomasina de Porris a jej syn začal používať meno Georg Joachim de Porris. „Porris" znamená v taliančine „pór" a navyše sa Georg necítil byť Talianom, a tak neskôr uprednostnil germanizovanú podobu tohto mena znejúcu „von Lauchen". Ešte neskôr k tomu pripojil meno Rhaeticus (podľa rímskeho pomenovania jeho rodnej provincie - Rhaetia).

Štúdium
-------

Rhaeticus začal po smrti otca študovať na latinskej škole vo Feldkirchu, pričom ho štedro podporoval Achilles Gasser, otcov nástupca na poste mestského lekára. V roku 1528 odišiel študovať do Zürichu na *Frauenmuensterschule*, kde zotrval do roku 1531. Matematiku a astronómiu študoval od roku 1532 na univerzite vo Wittenbergu, kde v roku 1535 získal titul magistra.

Práca
-----

Po získaní magisterského titul zostal na svojej alma mater prednášať matematiku, vyučoval konkrétne aritmetiku a geometriu. O dva roky neskôr podnikol Rhaeticus študijnú cestu. V októbri 1538 sa vybral do Norimbergu za Johannom Schönerom, ktorý vydával knihy vrátane diel, ktoré už 60 rokov predtým chcel publikovať Regiomontanus. Ako Rhaetickus pokračoval v ceste, v Ingolstadte navštívil Petra Apiana a v Tübingene Joachima Cameraria.

V roku 1539 odišiel do Fromborku ku Kopernikovi, kde strávil dva roky. Potom sa do Wittenbergu vrátil, ale ako kopernikovec tu upadol do nemilosti a musel z univerzity odísť. Po pobyte v Norimbergu, Krakove a údajne aj v Moldavsku prežil posledné roky života v Košiciach. Na mladého Georga veľmi zapôsobil prvý Kopernikov náčrt heliocentrickej sústavy (*Comentariolus*, 1530), preto sa vydal za jeho autorom. Vo Fromborku sa dôkladne zoznámil s myšlienkami veľkého Poliaka. Ako prvý informoval svet o Kopernikovom systéme vo forme listu J. Schonerovi (*Narratio de libris revolutionum Copernici*, 1540). Na jeho naliehanie Kopernik dopracoval svoje hlavné dielo a Rhaeticus sa podstatným spôsobom zaslúžil o vydanie *Obehov nebeských sfér* ( 1543). Až do svojej smrti vlastnil Kopernikov rukopis. V Krakove konal astronomické pozorovania, venoval sa matematike i mineralógii. V posledných rokoch sa živil iba astrológiou a medicínou. Zomrel v Košiciach, podľa niektorých prameňov 4. decembra 1574, podľa iných 4. decembra 1576.

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Matematický portálAstronomický portál |

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.

Autoritné údaje: * BnF: 13615799v
* GND: 119499215
* ISNI: 0000000115789962
* LCCN: n50067284
* NK ČR: skuk0004783
* VIAF: 98148088
* WorldCat: lccn-n50067284
JUDr. **Viktor Ravasz** (\* 5. máj 1887, Kunov – † 12. september 1957, Petrova Ves) bol právnik, notár, osvetový pracovník a politik HSĽS v medzivojnovom období a v období Slovenského štátu.

Životopis
---------

Viktor Ravasz (celkom vľavo) počas ustanovujúcej schôdze Štátnej rady SR v roku 1940. V popredí prezident SR Jozef Tiso v rozhovore s biskupom Jánom Vojtaššákom a predsedom vlády Vojtechom Tukom.
Krátko po vzniku Československa bol v roku 1919 vymenovaný tekovským a nitrianskym županom Martinom Mičurom za vládneho komisára a hlavného slúžneho v meste Levice. V leviciach pôsobil aj ako verejný notár. Politicky sa angažoval v Slovenskej ľudovej strane. Od roku 1923 bol jedným zo štyroch podpredsedov strany a v roku 1926 bol zastúpený v päťčlennom direktóriu, ktoré riadilo stranu po dobu neprítomnosti Andreja Hlinku.

V parlamentných voľbách v roku 1925 bol zvolený za poslanca Národného zhromaždenia za HSĽS. Zvolený bol v XVIII. (banskobystrickom) volebnom kraji. V snemovni pôsobil v brannom, imunitnom a inkompatibilnom výbore. Po vstupe HSĽS do koalície bol jedným z kandidátov strany na post ministra unifikácie. Mandát obhájil aj v parlamentných voľbách v roku 1929, pričom v tomto volebnom období pôsobil aj v iniciatívnom výbore.

V parlamentných voľbách v roku 1935 bol tretíkrát zvolený za HSĽS, resp. Autonomistický blok, no tento raz do senátu. V tomto volebnom období zasadal v brannom, imunitnom a zahraničnom výbore senátu. Krátko po voľbách vypukla aféra ohľadom vydania brožúry, ktorá bola kritická k politike HSĽS a jej predsedovi Andrejovi Hlinkovi. Senátor Ravasz sa priznal, že mal veľký podiel na jej vzniku. Preto bol 12. septembra 1935 zo strany vylúčený a strana sa obrátila na volebný súd so žiadosťou o odobratie mandátu. Ten mu bol však ponechaný a dokonca v roku 1937 bol po priznaní si prehrešku voči strane opäť prijatý za jej člena.

V období Slovenského štátu bol v rokoch 1940 – 1943 predsedom Štátnej rady.

Po skončení vojny bol v roku 1945 zbavený notárskeho úradu. V apríli 1945 bol orgánmi štátnej bezpečnosti zaistený a vo väzbe strávil vyše 8 mesiacov. V roku 1948 bolo trestné konanie voči jeho osobe zastavené.

Referencie
----------

1. ↑   *Ondrejkovics - Ondrejkovič vo vetre času -> Nitrianska stolica v rokoch 1572 - 1609 -> Kaštieľe v Nitrianskej stolici -> Slovenskí notári Hornej Nitry* [online]. www.ondrejkovics-sandor.com, [cit. 2021-03-09]. Dostupné online.
2. ↑   *JUDr. Viktor Ravasz* [online]. www.psp.cz, [cit. 2021-03-09]. Dostupné online.
3. ↑   *JUDr. Viktor Ravasz* [online]. www.psp.cz, [cit. 2021-03-09]. Dostupné online.
4. ↑   *Digitálna knižnica - dokument* [online]. www.nrsr.sk, [cit. 2021-03-09]. Dostupné online.
5. ↑   *UKB* [online]. digitalna.kniznica.info, [cit. 2021-03-09]. Dostupné online.
6. ↑   *UKB* [online]. digitalna.kniznica.info, [cit. 2021-03-09]. Dostupné online.
7. ↑   *UKB* [online]. digitalna.kniznica.info, [cit. 2021-03-09]. Dostupné online.
**Petrínovec** je potok na Strednom Považí, na území okresu Púchov. Je to ľavostranný prítok Bielej vody, meria 5,9 km a je tokom IV. rádu.

Pramení v Javorníkoch, v podcelku Vysoké Javorníky, v časti Lazianska vrchovina, na východnom svahu Štrbáka (869,9 m n. m.) v nadmorskej výške približne 700 m n. m. Od prameňa tečie sprvu na juhojuhovýchod, oblúkom sa postupne stáča na juhozápad a sprava priberá prítok z juhojuhozápadného svahu Štrbáka. Ďalej pri osade Dolinky priberá pravostranný prítok z osady Ozimovci a pokračuje juhojuhozápadným smerom. Následne preteká cez osadu Matejkovce, kde zľava priberá prítok z oblasti Stávky a cez obec Vydrná, kde opäť zľava priberá prítok spod sedla Kýčera (745 m n. m.). Na dolnom konci tejto obce ešte z ľavej strany priberá prítok spod kóty 758,4 m a medzi obcami Lúky a Záriečie ústi v nadmorskej výške cca 328 m n. m. do Bielej vody.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Bielej vody (Váh) |
| --- |
| *Biela voda* → *Váh* → *Dunaj* |
| Vodné toky | 
* Backárov potok
* Baluchovský potok
* Barnov potok
* Bartošovský potok
* Beňadín
* Bezdedovský potok
* **Biela voda**
* Dešnianka
* Dohniansky potok
* Dolniacky potok
* Drdákovský potok
* Gabčovský potok
* Hoštinský potok
* Chmelinec
* Ihrištský potok
* Klecenský potok
* Korytná (Česko)
* Kozinovec
* Lysky
* Malý potôčik
* Mladoňovský potok
* Mostištský potok
* Petríkovec
* Petrínovec
* Rôtovský potok
* Tisovský potok
* Zálučie

 |
| Vodné plochy | 
* Ihrišské rybníky

 |
**Luna 2** bola kozmická sonda určená na výskum Mesiaca. Bola prvým umelým telesom, ktoré zasiahlo jeho povrch.

Štartovala 12. septembra 1959. Po tridsatich piatich hodinách a dvadsiatich šiestich minútach zasiahla povrch Mesiaca rýchlosťou 3,3 km/s. Podobne ako Luna 1 merala intenzitu kozmického žiarenia, jeho zloženie, skúmala ťažké jadrá v kozmickom priestore, hustotu atmosféry, plynnú zložku medziplanetárneho priestoru, mikrometeority, magnetické pole Zeme a Mesiaca. Všetky tieto údaje odovzdávala až do svojho dopadu na mesačný povrch riadiacemu stredisku. Dopadla do oblasti *Mare Imbrium* (More dažďov) 13. septembra 1959 o 21:02:24 stredoeurópskeho času. Zaujímavá bola príprava sondy na let a neskorší dopad. Spolu s posledným stupňom rakety boli všetky diely a prístroje rakety sterilizované, aby sa na Mesiac nedostala žiadna forma pozemského života.

Externé odkazy
--------------

* Sonda v encyklopédii Space 40 (po česky)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Predchádzajúca misia:**Luna 1** | **Program Luna** | Nasledujúca misia:**Luna 3** |

  


| * z
* d
* u
Program Luna |
| --- |
| 
* Luna 1
* Luna 2
* Luna 3
* Luna 4
* Luna 5
* Luna 6
* Luna 7
* Luna 8
* Luna 9
* Luna 10
* Luna 11
* Luna 12
* Luna 13
* Luna 14
* Luna 15
* Luna 16
* Luna 17
* Luna 18
* Luna 19
* Luna 20
* Luna 21
* Luna 22
* Luna 23
* Luna 24
* Luna 25

 |
**Lambertov—Beerov zákon** je matematické vyjadrenie závislosti absorpcie elektromagnetického žiarenia od vlastností materiálu, cez ktorý žiarenie prechádza. Zákon bol empiricky odvodený nezávisle fyzikmi Bouguerom (1729), Lambertom (1760) a Beerom (1852). Lambertov—Beerov zákon platí len pre absorpciu monochromatického žiarenia.

Odvodenie zákona
----------------

Lambertov—Beerov zákon možno vyjadriť v rôznych podobách. Samotný empiricky odvodený zákon má exponenciálnu podobu:

{\displaystyle \phi =\phi \_{0}\cdot 10^{-\varepsilon \_{\lambda }c\ell }\qquad (\phi \_{0}>\phi )}
* *φ*0 — vstupný žiarivý tok
* *φ* — výstupný žiarivý tok
* {\displaystyle c} — koncentrácia látkového množstva absorbujúcej zložky
* {\displaystyle \varepsilon \_{\lambda }} — molárny absorpčný koeficient pri vlnovej dĺžke *λ*
* {\displaystyle \ell } — dĺžka absorbujúcej vrstvy

*Poznámka:* súčin *ελ.c* v exponente sa niekedy označuje ako absorpčný koeficient roztoku *a*. 

Na vyjadrenie koncentrácie sa bežne používa látková koncentrácia v mol/m3 resp. mol/dm3. Molárny absorpčný (prv extinkčný) koeficient *ε* je závislý od chemickej štruktúry látky a od vlnovej dĺžky prechádzajúceho žiarenia. 

Pre vyjadrenie závislosti absorpcie žiarenia od koncentrácie absorbujúcej zložky je vhodné vzťah logaritmovať, čím sa z exponenciálnej závislosti stane lineárna. Zaviedli sa bezrozmerné veličiny absorbancia *(A)* a transmitancia *(T)*:

{\displaystyle A=-\log {\frac {\phi }{\phi \_{0}}}=-\log T=\varepsilon \_{\lambda }c\ell }
Absorbancia *(A)* môže nadobudnúť hodnoty (0, ∞). Transmitancia *(T)* (prv transparencia) sa často udáva v percentách a nadobúda hodnoty (0 , 100 %).

Aplikácia
---------

Na Lambertovom—Beerovom zákone (t. j. absorpcii žiarenia) sú založené mnohé moderné analytické metódy, napr. celá skupina spektrálnych metód (spektrometria, fotometria).
**Luna 7** bola sovietska sonda druhej generácie z programu Luna, ktorá mala mäkko pristáť na Mesiaci. V evidencii COSPAR dostala označenie 1965-077A. Ani táto misia tretej z Lún (s prezývkou aj ako Luník) v roku 1965, nebola úspešná, sonda dopadla príliš tvrdo.

Opis sondy
----------

Oproti sondám prvej generácie (Luna 1 – 3) bol tento E typ vybavený systémami na korekcie a zníženie rýchlosti letu. Vlastná hmotnosť bola 1 506 kg. Bola obdobne ako iné trojosovo stabilizovaná, jej hlavná časť bola guľová nádrž s okysličovadlom, na nej bola palivová nádrž. Sonda mala namontované puzdro s nafukovacím ochranným krytom a raketový motor. Aj túto sondu vyrobilo konštrukčné stredisko OKB-1, dnešné RKK Energija.

Priebeh letu
------------

### Po štarte

Štart nosnej rakety Molnija so sondou bol ráno 4. októbra 1965 z kozmodrómu Bajkonur. Najskôr bola vynesená na nízku obežnú dráhu 129 – 286 km nad Zemou – (tiež uvádzaná ako parkovacia).

### Druhá časť letu

Počas druhého letového dňa bol zapnutý korekčný raketový motor. Oproti predchádzajúcej Lune tentoraz pracoval správne a sonda bola navedená na Mesiac.

### Neúspech v závere

Večer 7. októbra po 3,5 dňoch letu sa malo uskutočniť mäkké pristátie na povrchu. Brzdiaci motor bol však zapnutý namiesto potrebných 48 sekúnd pred okamihom pristátia o 50 minút skôr. Po tejto chybe sa sonda zrútila na povrch Mesiaca v oblasti Oceanus Procellarum, západne od krátera Kepler.

Pozri aj
--------

* Program Luna

Externé odkazy
--------------

* Luny jednotlivo Archivované 2009-01-22 na Wayback Machine
* Luna 7 na Space

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál slnečná sústavaKozmonautický portál |

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Luna 7 na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Program Luna |
| --- |
| 
* Luna 1
* Luna 2
* Luna 3
* Luna 4
* Luna 5
* Luna 6
* Luna 7
* Luna 8
* Luna 9
* Luna 10
* Luna 11
* Luna 12
* Luna 13
* Luna 14
* Luna 15
* Luna 16
* Luna 17
* Luna 18
* Luna 19
* Luna 20
* Luna 21
* Luna 22
* Luna 23
* Luna 24
* Luna 25

 |
Strieborné deňgi 1420-1478. Novgorodská republika.
Medené deňga 1707, Peter I.
*Dengi alebo dengy znamená v slovenskom subštandarde či slangu aj peniaze*.
**Deňga** alebo **denga** (po rusky *деньга* - deňga < po turkicky *tamga* = pečať, značka) bola ruská drobná strieborná, neskôr medená a bronzová minca, rozličnej hodnoty, razená od 2. polovice 14. storočia do roku 1828. Pôvodne sa razila zo striebra o hmotnosti približne 0,95 g. Pred finančnou reformou z roku 1535 sa menil výtvarný prejav mince a najmä do roku 1462 sa vyznačovala bohatou stredovekou symbolikou. Zavedenie deňgy sa spája s ruským národným uvedomovaním a osamostatnením v boji proti mongolskej nadvláde. Od roku 1700 sa razila medená a v roku 1828 bola jej razba zastavená.

Slovo deňgi (množné číslo od deňga) v ruštine od 16. storočia znamená peniaze vôbec.

Zdroje
------

* deňga. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 2003. 702 s. ISBN 80-224-0761-5. Zväzok 3. (Č – Eg), s. 291.
* denga. In: HLINKA, Bohuslav; RADOMĚRSKÝ, Pavel. *Peniaze celého sveta*. 1. vyd. Bratislava : Obzor, 1983. 268 s.
**Lukavica** je potok v hornom Šariši, na území okresu Bardejov, neďaleko okresného mesta. Je to pravostranný prítok Šibskej vody a meria 6 km. 

Tečie cez Ondavskú vrchovinu, kde aj pramení, na severovýchodnom úpätí Šipotskej hory (557,5 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 440 m n. m. Najprv tečie severozápadným smerom do obce Lukavica, potom sa postupne stáča viac na západoseverozápad. Na území obce priberá niekoľko prítokov, najdlhším je ľavostranný spod Budanovej (540,2 m n. m.). Pokračuje cez osadu Poštárka, kde priberá ďalší ľavostranný prítok spod Budanovej, potom tečie opäť severozápadným smerom. Na južnom okraji mesta Bardejov ešte priberá prítok sprava a v nadmorskej výške okolo 275 m n. m. sa vlieva do Šibskej vody.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Šibskej vody |
| --- |
| *Šibská voda* → *Topľa* → *Ondava* → *Bodrog* → *Tisa* → *Dunaj* |
| Vodné toky | 
* Griglovský potok
* Harčarovský potok
* Hažuch
* Hervartov
* Chotárny potok
* Kľušovský potok
* Kobylský potok
* Lukavica
* Miháľovský potok
* Podstavenec
* Richvaldský potok
* Starý potok
* **Šibská voda**
* Tisovec
* Veľké lúky

 |
| Vodná plocha | 
* Vodná nádrž Hervartov

 |
***Umrieť v purpurovej krajne*** (*angl. A Purple Place for Dying*) je tretí román, zo série detektívnych príbehov o Travisovi McGeem, z pera amerického spisovateľa Johna Danna MacDonalda.

V slovenčine vyšel po prvýkrát spolu z románmi (Cena vraždy a Dohodnúť sa so žralokom).

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

McGeeho odláka z obvyklého bydliska na Floride pracovná ponuka od Mony Yeoman, ktorá má podozrenie, že jej odcudzený manžel ukradol jej značný zverenecký fond. Pred začiatkom vyšetrovania Monu pred očami McGeeho zavraždí neviditeľný strelec. Kým na miesto privolal políciu, jej telo zmizlo. McGee sa potom vydáva vyriešiť jej vraždu.

McGeeovi sa nepáčila Mona Fox Yeoman. Pôsobila umelo a sebecky. Bola skôr provokatívna ako zvodná, bola to skôr odvaha ako túžba. Prinútila by muža, aby ňou chcel zatriasť, odstrániť ten účes za dvadsaťpäť dolárov a vyklepať z nej ten štýl paničky. Ale to už nikto nikdy neurobí. Pretože v jednej minúte z nej bola veľká krémová mrcha, ktorá stála hneď vedľa McGeeho... a zrazu z nej stala chladnúca masa, ktorá sa padla do prachu s dierou veľkou ako jeho päsť v jej hrudí.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Externé odkazy
--------------

* Umrieť v purpurovej krajine / Cena vraždy / Dohodnúť sa so žralokom – Databazeknih.cz

Zdroj
-----

* MACDONALD, John Dann. *Umrieť v purpurovej krajine / Cena vraždy / Dohodnúť sa so žralokom*. 1. vyd. Bratislava : Slovenský spisovateľ, 1982. (Zelená knižnica.)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku A Purple Place for Dying na anglickej Wikipédii.*
**Edwardovo jazero** (*satelitná snímka*)
**Edwardovo jazero** (pod písmenom **E**) na mape
**Edwardovo jazero** (skôr *Idi Amin* alebo *Idi Amin Dada*, dnes tiež *Rutanzige*) je jazero vo Východnej Afrike v povodí rieky Níl na hraniciach Konžskej demokratickej republiky a Ugandy. Nachádza sa vo Východoafrickej priekopovej prepadline a zaradzuje sa medzi Veľké africké jazerá(15. najväčšie v Afrike). Jeho severné pobrežie je niekoľko kilometrov od rovníka. Má rozlohu 2 150 km². Je 77 km dlhé a maximálne 40 km široké. Dosahuje maximálnu hĺbku 111 m. Leží v nadmorskej výške 912 m.

Jazero je napájané z riek Nyamugasani, Ishasha, Rutshuru a Rwindi. Z jazera odteká rieka Semliki, ktorá tečie do Albertovho jazera.

Fauna a flóra
-------------

Na jazere je rozvinutý rybolov. V jazere sa nachádza množstvo druhov rýb, napr. Bagrus docmak, Sarothelodon niloticus, Sarothelodon leucostictus, Haplochromis a Schutzia eduardiana. Rybolov je tu veľmi dôležitou aktivitou. Fauna žijúca na brehoch jazera zahrnuje napr. šimpanzov, slony, krokodílov a levy, ktorým poskytuje ochranu Národný park Virunga (Konžská demokratická republika) a Národný park kráľovny Alžbety (Uganda). Žije tu tiež mnoho vtákov.

Dejiny
------

Jazero objavil Henry Morton Stanley v roku 1888 a pomenoval ho po Albertovi Edwardovi, Princovi Waleskom. Neskôr bolo jazero premenované na Jazero *Idi Amin* alebo Jazero *Idi Amin Dada* po ugandskom diktátorovi Idi Aminovi, dnes je opäť známe ako Edwardovo jazero (tiež jazero *Rutanzige*).
**James Alton „Jim" McDivitt** (\* 10. jún 1929, Chicago – † 13. október 2022, Tucson) bol americký astronaut NASA, skúšobný pilot, pilot Vzdušných síl USA a letecký inžinier. Velil misiám Gemini 4 a Apollo 9.

Životopis
---------

### Mladosť a výcvik

Po základnej a strednej škole zakončenej maturitou bol povolaný do armády k americkému vojenskému námorníctvu. Po nevyhnutnom výcviku bol odoslaný do kórejskej vojny, kde lietal na stíhačkách F-80 a F-86. Po návrate do Štátov lietal ďalej, potom sa rozhodol študovať. Zapísal sa na michiganskú univerzitu, katedru leteckého inžinierstva a za tri roky mal diplom inžiniera. Potom pokračoval v štúdiu na škole testovacích pilotov na základne Edwards, kde sa zoznámil s ďalším budúcim kozmonautom Whitom a stal sa v hodnosti kapitána testovacím letcom. V roku 1962 sa dostal do NASA do skupiny kozmonautov pripravujúcich sa na program Gemini.

Po letu s Gemini bol zaradený do záložnej posádky Apolla 1, stratil pri nešťastí svojho priateľa Whitea a letu sa dočkal až s Apollom 9. Letel dvakrát, pričom vo vesmíre strávil 14 dní.

### Lety do vesmíru

Pri prvom lete na Gemini 4 letel s kozmonautom a priateľom Edwardom Whitom. Štartovali z kozmodrómu na myse Canaveral v júni 1965 ako 14 loď zo Zeme. Zem obleteli 62 krát a pristáli asi 400 km od Bahamských ostrovov. Druhý a tiež posledný let absolvoval na lodi Apollo 9. Bol na nej veliteľom, v posádke mal kozmonautov Davida Scotta a Russela Schweickarta. Počas 10 denného letu na orbite Zeme skúšali systémy lode pre pokračovanie programu Apollo k pristátiu na Mesiaci. Pristáli na hladine Atlantického oceánu.

* Gemini 4 (3. jún 1965 – 7. jún 1965)
* Apollo 9 (3. marec 1969 – 13. marec 1969)

### Po letoch

Stal sa z neho armádny generál a od septembra 1969 do augusta 1972 riadil kozmické lety z Strediska pilotovaných letov. Potom z armády aj NASA odišiel do rodného Chicaga, kde sa stal prezidentom Pullman Standart Company. V roku 1993 bol viceprezidentom Rockwell International Corp. vo Washingtone, D. C. Zomrel v roku 2022 v spánku obklopený rodinou a priateľmi vo veku 93 rokov.

Referencie
----------

1. 1 2   *CORRECTION: Apollo Astronaut James McDivitt Dies at Age 93* [online]. nasa.gov, 2022-10-17, [cit. 2022-10-18]. Dostupné online.
2. 1 2   *Jim McDivitt, astronaut who led Gemini 4 and Apollo 9 missions, dies at 93* [online]. collectspace.com, [cit. 2022-10-17]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **James Alton McDivitt**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny životopis na stránkach NASA (po anglicky)
* James McDivitt na stránkach spacefacts.de (po anglicky)
* James McDivitt v Malej encyklopédii kozmonautiky (po česky)
* James McDivitt na stránkach kozmo-data.sk (po slovensky)

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 2141 7164
* LCCN: n00044087
* VIAF: 50456491
* WorldCat: lccn-n00044087
Doc. PhDr. **Ivan Mrva**, CSc. (\* 1954, Trenčín) je slovenský historik, vysokoškolský pedagóg a publicista. Vo svojom výskume sa zaoberá slovenskými a stredoeurópskymi novovekými a modernými dejinami. Je autorom viac ako troch desiatok monografií a množstva štúdií, článkov či recenzií. Je tiež členom viacerých vedeckých a redakčných rád. Venuje sa aj popularizovaniu histórie, v rámci ktorého vytvoril množstvo televíznych scenárov. Je ženatý a má tri deti a tri vnúčatá.

Štúdium a profesionálna kariéra
-------------------------------

Absolvoval štúdium archivníctva a histórie na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. V roku 1988 získal titul doktor filozofie, v roku 1995 titul kandidát vied a v roku 2009 vedecko-pedagogický titul docent. Vedecky pôsobil v Slovenskom národnom archíve, v Ústrednom archíve Slovenskej akadémie vied či v Historickom ústave Slovenskej akadémie vied. Bol riaditeľom Slovenského historického ústavu Matice slovenskej. Dve desaťročia pôsobil ako pedagóg na Filozofickej fakulte Univerzity sv. Cyrila a Metoda v Trnave, kde tiež viedol Katedru histórie.

V súčasnosti (2024) je predsedom Historického odboru Matice slovenskej a pedagógom na Katedre mediamatiky a kultúrneho dedičstva na Fakulte humanitných vied Žilinskej univerzity v Žiline.

Výber z diela
-------------

* *Historický kalendár Slovensko*, 2006 - spoluautorka Tünde Lengyelová, ocenenie prémiou Literárneho fondu
* *Slovensko a Slováci v 2. polovici 19. storočia*, 2010
* *Dejiny Uhorska a Slováci*, 2012 - spoluautor Vladimír Segeš, ocenenie prémiou Literárneho fondu
* *Slovenské dejiny pre každého*, 2016 - ocenenie prémiou Literárneho fondu
* *Mária Terézia, vladárka a matka*, 2017 - ocenenie medzinárodnou cenou Egona Ervína Kischa a prémiou Literárneho fondu
* *Rok 1918 a Slováci*, 2019 - spoluautor Peter Mulík
* *Temné storočie 1618-1718*, 2021

Referencie
----------

1. ↑  MRVA, Ivan. *Temné storočie*. Bratislava : Perfekt, 2021. ISBN 978-80-8226-021-5. Kapitola O autorovi, s. 397.
2. ↑   *Katedra historických vied a stredoeurópskych štúdií - História vzniku* [online]. [Cit. 2023-07-26]. Dostupné online.
3. ↑   *Historický odbor Matice slovenskej* [online]. [Cit. 2023-07-26]. Dostupné online.
4. ↑   *Katedra mediamatiky a kultúrneho dedičstva* [online]. [Cit. 2023-07-26]. Dostupné online.
**Milan Paštéka** (\* 20. máj 1931, Trenčín – † 23. september 1998, Voznica) bol slovenský maliar, člen Skupiny Mikuláša Galandu. V jeho tvorbe dominoval človek vo vzťahu k priestoru. Venoval sa kresbe, maľbe, grafike a keramike.

Životopis
---------

Narodil sa v učiteľskej rodine a detstvo prežil v Rajci. Aj keď si rodičia priali, aby išiel študovať na Vysokú školu technickú, keďže otec patril k zakladajúcej generácii slovenských matematikov, rozhodol sa pre štúdium na Vysokej škole výtvarných umení v Bratislave. Po vynútenom odchode z ateliéru Ľudovíta Fullu v roku 1952 pokračoval v štúdiu v ateliéri Jána Želibského. Študoval v rokoch 1950 až 1955. V roku 1957 bol zakladajúcim členom Skupiny Mikuláša Galandu, činnosť ktorej bola ukončená v roku 1968.

V roku 1958 zatvorili maliarovi v predvečer vernisáže prvú samostatnú výstavu v Galérii Cypriána Majerníka, neskôr, v roku 1965 ho za výstavu v *Mestskej galérii* postihli kruté kritiky zo strany režimových maliarov. V roku 1972 bol vylúčený zo Slovenského zväzu výtvarných umelcov.

Neskôr sa zúčastnil na výstavách československého a slovenského výtvarného umenia v Paríži, Düsseldorfe, Sao Paule, Benátkach, Mníchove, Berlíne, Kolíne nad Rýnom, Essene, Ósake, Moskve, Novare, Seville, Budapešti, Esslingene a v New Yorku. Doma aj v zahraničí mal viac ako 30 samostatných výstav.

Tragicky zomrel pri automobilovej nehode na strednom Slovensku.

Dielo
-----

* *Oravské záznamy* – cyklus kresieb
* Vystavené autorove obrazy nájdete v Galérií Nedbalka

Ocenenie
--------

* 1966 – Cena Cypriána Majerníka
* 1999 – Cena Martina Benku
* 1999 – Výročná cena Združenia A-R Christmas

Referencie
----------

1. 1 2 3   *Milan Pašteka* [online]. osobnosti.sk, [cit. 2022-06-25]. Dostupné online. Archivované 2022-10-02 z originálu.
2. ↑  PETRÁNSKY, ĽUDO. *Milan Paštéka maliar, ktorý sa nepýtal, čo je to umenie* [online]. Petit Press, 2001, [cit. 2022-06-25]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Milan Paštéka životopis na osobnosti.sk
* Diela autora v katalógu Web umenia Slovenskej národnej galérie

Autoritné údaje: * abART: 2706
* GND: 122410270
* ISNI: 0000 0000 5536 5745
* LCCN: n93042965
* NK ČR: xx0014055
* SNK: 170220
* VIAF: 5813573
* Web umenia: 7633
* WorldCat: lccn-n93042965
Súradnice: 49°32′43″S 18°57′20″V﻿ / ﻿49,5454°S 18,9556°V﻿ / 49.5454; 18.9556

**Ochodzita** (895,0 m n. m.) je najvyšší vrch poľskej časti Jablunkovského medzihoria. V poľskom členení je pohorie (*Międzygórze Jabłonkowsko-Koniakowskie*) súčasťou Sliezskych Beskýd. Nachádza sa nad obcou Koniaków, približne 20 km juhozápadne od Żywica.

Poloha
------

Nachádza sa v severovýchodnej časti Jablunkovského medzihoria, na juhu Sliezskeho vojvodstva, v Powiate cieszyńskom a v Gmine Istebna. Na severozápadnom úpätí leží obec Koniaków.

Opis
----

Svahy sú využívané v poľnohospodárstve, prípadne ako pasienky. Na vrchole sa nachádza stožiar televízneho dokrývača a malá kaplnka. Na západných svahoch sa nachádza lyžiarske stredisko *Ski Ochodzita*. Vrchol leží na mieste styku dvoch úmorí - juhozápadné svahy odvodňuje potok Čadečka do Kysuce v povodí Dunaja (Čierne more), juhovýchodné potok Czerna smerujúci do Soly v povodí Visly a severné potok Ráztoka do Olše v povodí Odry (obe Baltské more). Severovýchodne sa nachádza Barania Góra (1 220 m n. m.), východne Kiczorka (794 m n. m.), južne Kykula (845 m n. m.) a západne Gírová (840 m n. m.) a Mloda Góra (834 m n. m.).

### Výhľady

Vďaka nadmorskej výške a odlesneniu ponúka vrcholová časť kruhový výhľad. Pri vhodných podmienkach je tak vidieť okolité pohoria – Sliezske Beskydy a Beskid Żywiecki v Poľsku, Moravsko-sliezske Beskydy v Česku, Turzovskú vrchovinu, Malú Fatru, Kysucké a Oravské Beskydy, no nezriedka aj Tatry na Slovensku.

Prístup
-------

Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný z Koniakowa a okolitých sídiel.

Referencie
----------

1. ↑   *Podrobný autoatlas – Slovenská republika 1 : 100 000*. Harmanec : VKÚ, a. s. 2008. ISBN 978-80-8042-509-8. Kapitola Mapová časť, s. 5.
2. ↑   *PHYSICO-GEOGRAPHICAL MESOREGIONS OF POLAND – MODIFIED VERSION OF J. KONDRACKI’S REGIONALISATION* [online]. [Cit. 2019-10-07]. Dostupné online. Archivované 2019-10-07 z originálu.
3. 1 2 3   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2023-04-02]. Dostupné online.
4. 1 2   *Mapy.cz* [online]. sk.mapy.cz, [cit. 2023-04-02]. Dostupné online.
5. ↑   *Mapy.cz* [online]. sk.mapy.cz, [cit. 2023-04-02]. Dostupné online.
6. ↑   *Peakfinder* [online]. peakfinder.org, [cit. 2023-04-02]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ochodzita**

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej mape

Panoráma z vrcholu Ochodzitej
Panoráma z vrcholu Ochodzitej

| * z
* d
* u
Jablunkovské medzihorie |
| --- |
| Vybrané vrcholyZoznam vrcholov | 
* Ochodzita (895)
* Kykula (844,9)
* Gírová (839,9)
* Poľana (807,5)
* Grúň (772,4)
* Pahorok (721,2)
* Slivkuľa (717,8)
* Kozove vŕšky (628,9)
* Poľana (622,6)
* Košariská (617,7)
* Holý vrch (616,3)
* Buky (615,3)
* Valy (606,4)

 |
| Sedlá | 
* Jablunkovský priesmyk (553)
* Príslop (714)

 |
**Anglické tradičné grófstva** či **historické grófstva** je označenie pre starobylé územné členenie Anglicka do 39 oblastí označovaných ako grófstva (anglicky *county*), a používaných niekoľko storočí ako pre administratívne, tak aj pre geografické účely. Ako územne správne celky boli zákonom o miestnej správě z roku 1888 zrušené k 1. aprílu 1889. Počas histórie sa z nich stali celky pre zemepisné popisy.

Vytváranie tohto súboru grófstiev započalo už v 10. storočí a skončilo až v 16. storočí, čo sa týka predovšetkým grófstiev susediacich s Walesom.

Termín „tradičné grófstvo" sa vzťahuje predovšetkým na grófstva, ktoré existovali ako administratívne celky v období od 16. storočia (po prijatí aktov o únii medzi Anglickom a Walesom) do 31. marca 1889, než došlo 1. apríla 1889 k vytvoreniu administratívnych grófstiev na základe zákona o miestnej správe z roku 1888.

V Anglicku existujú rôzne skupiny a organizácie, ktoré podporujú ich znovuzavedenie ako administratívnych celkov.

1. ↑  Vision of Britain | Administrative Units Typology | Type definition: Ancient County
**Vojtech Holesch** ( \* 21. január 1892, Banská Bystrica - † 27. august 1938, Bratislava) bol slovenský architekt. 

Architektúru vyštudoval na Vysokej škole technickej v Budapešti Precestoval všetky kontinenty, pracoval aj u slovenského architekta Ladislava Hudeca v Šanghaji. Na Slovensko sa vrátil koncom 20. rokov, pôsobil v Bratislave. Je autorom projektov nájomných domov, návrhov interiérov a i. Do 20. rokov pôsobil v rôznych zahraničných ateliéroch, od 20. rokov samostatný architekt v Bratislave.

Jeho otec bol Štefan Holesch a brat Július Holesch.

Diela
-----

Justičný palác
* *Justičný palác*, Záhradnícka ulica, Bratislava, 1937 (s A. Skuteckým)
* *Obytné domy*, Panenská ulica, Bratislava, 30. roky, (s Ch. Ludwigom)
* *Súťažný návrh na starobinec*, Bratislava (s A. Skuteckým)
* *Obytný dom Ing. J. Bartošeka*, Hradné údolie 17, 1933

### Obytný dom Ing. J. Bartošeka

Táto veľká mestská vila stojí na príkrom svahu neďaleko hradu nad údolím s bývalým kameňolomom. Riešenie bytov a orientácia využíva danosti parcely s impozantným výhľadom. Mohutná stavba v tvare hranola zaujme najmä otvoreným skeletom s terasami na juhozápadnom priečelí s betónovou sochou strážcu. Šesťpodlažný objekt má racionálnu variabilnú dispozíciu vyskladanú z modulu 6 x 5 metrov. Hlavný vchod je na najvyššom poschodí s garážami, technickým príslušenstvom a bytom vrátnika. Obytné podlažia sprístupňuje dvojramenné schodisko a výťah. Na každom poschodí bol pôvodne jeden byt. Počet miestností narastal smerom nahor. Dnes je po adaptácii v dome 12 bytov. Stavebné úpravy však nenarušili originálny výraz tejto neobvyklej stavby, ktorá je pravdepodobne najlepším autorovým dielom.

Zdroje
------

* DULLA, Matúš; MORAVČÍKOVÁ, Henrieta. *Kto je kto v architektúre na Slovensku*. Bratislava : Informačné stredisko architektúry Spolku architektov Slovenska, 1995. ISBN 8088791006.
* DULLA, Matúš; MORAVČÍKOVÁ, Henrieta. *Architektúra Slovenska v 20. storočí*. Bratislava : Slovart, 2002. ISBN 8071456845.
* KUSÝ, M.: *Architektúra na Slovensku.* Bratislava : 1937
* Slovenský biografický slovník

 Externé odkazy
---------------

* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 25 - evanjelická farnosť v Banskej Bystrici; pokrstený ako Béla Sándor Holesch
**Runebergova torta** (fín. Runebergintorttu, švéd. *Runebergstårta*) je zákusok pôvodom z Fínska. Podľa legendy vytvorila tento recept Frederika Runeberg, manželka fínskeho spisovateľa Johana Ludviga Runeberga, autora fínskej hymny Naša vlasť (fín. *Maamme*).

Recept na tortu z kuchárskej knihy Frederiky Runebergovej, 50. roky 19. storočia.
Torta je špecialitou fínskeho mesta Porvoo, pravdepodobným skutočným autorom bol miestny pekár Lars Astenius, od ktorého zákusok kupovali i Runebergovci. Recept sa však našiel i v kuchárskej knihe Frederiky.

Koláč je celkom skromný - traduje sa, že je národným zákuskom Fínska, lebo je rovnako skromný ako samotní Fíni. Cesto je suché, formované do valcovitého tvaru. Niektoré pekárne ho vlhčia rumom, mandľovým olejom alebo citrónovou vodou. Na vrchu je rovnako skromná poleva s trochou jablkovej či tradičnejšej malinovej marmelády s bielou alebo bledoružovou polevou. 

Tradične sa podáva 5. februára, v deň narodenín J.L.Runeberga, dá sa kúpiť v kaviarni, ale i v obchodoch.

Galéria
-------

* Frederika Runeberg, manželka Runeberga, ktorej sa pripisuje vytvorenie torty.Frederika Runeberg, manželka Runeberga, ktorej sa pripisuje vytvorenie torty.
* Runebergova torta v cukrárni 5. februára.Runebergova torta v cukrárni 5. februára.

1. ↑   *Runebergintorttu ei ollutkaan Fredrikan keksintö* [online]. yle.fi, 2016-02-03, [cit. 2024-01-30]. Dostupné online. (po fínsky)
2. ↑   *Runebergin päivänä runebergintorttuja* [online]. Kotimaisten kielten keskus, [cit. 2024-01-30]. Dostupné online. (po fínsky)
**Mak vlčí** alebo zriedkavo **mak divý** (iné názvy pozri nižšie; lat. *Papaver rhoeas*) je jedovatá liečivá rastlina z čeľade makovité (*Papaveraceae*).

Ľudové názvy
------------

Ľudové (často zároveň staršie) názvy tejto rastliny sú: **vlčí mak**, **vlčací mak**, **divý mak**, **planý mak**, **poľný mak**, **slepý mak**, **psí mak**, **červený mak**, **bubovec**, **červánky**, **karafiát**, **kohútiky**, **kokrhel**, **mačinec**, **ohníček**, **panáček**, **panenka**, **paničky**, **pleskanec**, **prchlík**, **pukovec**, **tulipánky**, **vlčí kvet**.

Výskyt
------

Je to kozmopolitný druh, ktorý sa vyskytuje takmer na celom svete. Pochádza pravdepodobne z Ázijského východného Stredomoria a z priľahlej časti Blízkeho východu. V strednej Európe je archeofyt, ktorý bol zavlečený s obilným osivom už v priebehu neolitu. Vlčí mak zdomácnel takmer na celom svete ako kozmopolitný burinný druh. Rastie na násypoch, rumoviskách a ako burina na poliach a v záhradách.

Charakteristika
---------------

Mak vlčí je jednoročná, 20 až 80 cm vysoká rastlina, s priamou, málo rozkonárenou stonkou, so striedavými, perovite dielnymi listami. Z pazúch listov vyrastajú dlhé kvetné stopky. Kvetné puky sú previsnuté, kryté dvoma štetinatými kališnými lístkami. Rozkvitnutý, sýtočervený kvet má štyri široké, prekrývajúce sa korunné lupienky s čiernou škvrnou na báze. Plod je tobolka (makovica). Celá rastlina je pokrytá chĺpkami a prestúpená mliečnicami.

Ďalšie divorastúce druhy maku, ako mak poľný (*Papaver argemone* L.), mak pochybný (*Papaver dubium* L.) a mak hybridný (*Papaver hybridum* L.), sú na liečebné účely bezcenné.

Galéria
-------

<gallery>

Referencie
----------

1. 1 2  mak. In:  *Historický slovník slovenského jazyka*. 1. vyd. Zväzok II K – N. Bratislava : Veda, 1992. 614 s. Dostupné online. ISBN 80-224-0385-7.
2. ↑  mak. In:  *Slovník slovenského jazyka*. Ed. Štefan Peciar. 1. vyd. Zväzok II l – o. Bratislava : Vydavateľstvo SAV, 1960. 648 s. Dostupné online. S. 82. ; vlk. In:  *Slovník slovenského jazyka*. Ed. Štefan Peciar. 1. vyd. Zväzok V v – ž. Bratislava : Vydavateľstvo SAV, 1965. 848 s. Dostupné online. S. 122.
3. ↑  mak. In:  *Slovník slovenských nárečí*. 1. vyd. Zväzok II L – P. Bratislava : Veda, 2006. 1065 s. Dostupné online. ISBN 80-224-0900-6. S. 113.
4. ↑

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhyWikislovník
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mak vlčí**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Mak vlčí**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Mak vlčí****

Externé odkazy
--------------

* 
*
**Horst Fuchs** (\* 24. apríl 1946, Frankfurt nad Mohanom – † 11. júl 2023, Viedeň) bol nemecký teleshoppingový predavač.

Život
-----

Narodil sa vo Frankfurte nad Mohanom a pôvodne pracoval ako robotník v automobilke. Na konci šesťdesiatych rokov sa ukázal jeho obchodnícky talent a začal predávať autá. Sprvu ich predával na pouličných trhoch, neskôr začal s ich ponúkaním v televízii. Teleshoppingové programy od WS International s ním sa čoskoro vysielali v celom rade ďalších krajín. Roku 1984 sa presťahoval do Rakúska.

Od roku 1995 sa obchodne zaoberal Českom a Východnou Európou. Počnúc rokom 2000 začal vysielať v nemeckej televízii QVC a od roku 2001 boli jeho programy vysielané aj v Indii.

Bol kreatívnym riaditeľom v rakúskej firme WS Invention, pre ktorú teleshoppingové spoty pripravoval.

Teleshopping
------------

Pre Horsta bolo typické okázalé vystupovanie, výrazné oblečenie väčšinou modrej farby, náušnica, mnoho prsteňov, okuliare s tónovanými sklami a schopnosť ľahko hovoriť o predávanom predmete. Jeho reklamy sa vyznačujú značným množstvom praktických skúšok kvalít predávaného výrobku (napr. vyprážanie vajíčok na karosérii auta ošetrenej špeciálnym prípravkom). K produktom, ktoré Horst Fuchs v televízii prezentoval, patrí napríklad krájač na zeleninu alebo prípravok slúžiaci na ochranu karosérií.

Referencie
----------

1. ↑   *Gedenkseite* [online]. Benu Bestattung & Vorsorge, Wien, 22. november 2023. Dostupné online.
2. ↑  Todor Ovtcharov. *Teleshoppingsuperstar* [online]. FM4, 10. február 2016, [cit. 2022-01-18]. Dostupné online.
3. ↑  Nataša Nikolić. *Katharina Schneider im CASH-Interview – Teleshopping bleibt salonfähig*. [s.l.] : Cash. [Cit. 2020-07-15]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Horst Fuchs na YouTube
* Horst Fuchs na YouTube
* Webová stránka spoločnosti WS Invention
*

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Horst Fuchs na českej Wikipédii.*
**Súdruh** (feminínum: **súdružka**) je zastarané oslovenie priateľa či druha (napr. v povolaní, v istej spoločnej veci). Oslovenie sa neskôr zaužívalo ako označenie a vzájomné oslovenie členov komunistických alebo socialistických politických strán či zoskupení. Používalo sa aj ako úradné oslovenie v mnohých krajinách s komunistickým režimom (napr. súdruh riaditeľ namiesto pán riaditeľ, súdružka učiteľka namiesto pani učiteľka), pričom sa v písanom texte často nahradzovalo skratkou **s.** pred menom (napr. s. Dubček). V socialistických krajinách a v komunistických hnutiach sa používa dodnes.

Referencie
----------

1. ↑  Peciar, Štefan, ed. (1964), „súdruh", *Slovník slovenského jazyka*, IV. (S – U), Bratislava: Vydavateľstvo Slovenskej akadémie vied, str. 329, OCLC 180570186
2. ↑  Hujer, Oldřich, ed. (1937-1938), „soudruh", *Příruční slovník jazyka českého*, 2. svazek (K – M), Praha: Státní nakladatelství, OCLC 612934507
3. ↑  Kačala, Ján; Pisárčiková, Mária; Považaj, Matej, edi. (2003), „súdruh", *Krátky slovník slovenského jazyka* (4. vyd.), Bratislava: Veda, ISBN  802240750X
**Martin Šmahel** (\* 1. október 1982, Galanta, Slovensko) je slovenský model, fitness tréner a moderátor. V roku 2008 zvíťazil v československej súťaži *Muž roka 2008*. V roku 2011 sa zúčastnil súťaže *Manhunt International*, kde obsadil piate miesto.

V roku 2009 sa objavil v známej tanečnej show *Let’s Dance* TV Markíza, popri práci fitness trénera sa objavuje príležitostne v rôznych TV projektoch televízie Markíza ako *Teleráno*, *Susedia*, *Chart show*, *Pevnosť Boyard*, a mnoho iných.

Popri práci trénera sa venuje modelingu, prednáškam o racionálnej výžive, moderovaniu športových a kultúrnych podujatí, súkromných večierkov a rôznych eventov.

V 2018 zaznamenal prelom v kariére keď prijal ponuku zažiť drsné podmienky v reality show *Farma X (Nový život)*. Šou opustil pred bránami finále päť dní pred jej skončením.

Martin Šmahel sa po 4 ročnom vzťahu zosobášil s televíznou moderátorkou Miriam Kalisovou, a 16 novembra 2013 sa im narodila dcérka Mia.

Po problémoch vo vzťahu sa po piatich rokoch manželstva dvojica v júli 2017 rozviedla na okresnom súde v Malackách, pričom sa obaja rodičia o svoju dcérku naďalej starajú.

V roku 2022 sa objavil ako moderátor v televíznej súťaží Survivor Česko & Slovensko.

Životopis
---------

Vyštudoval Fakultu telesnej výchovy a športu Univerzity Komenského. Má troch bratov, z toho má dvojča Miroslava, ktorý sa tiež prihlásil v roku 2008 do súťaže *Muž roka*. Venuje sa modelingu, pracuje ako fitness tréner a ako moderátor pôsobil v relácií *O desať rokov mladší*, kde moderoval po boku jeho bývalej manželky Miriam Kalisovej. V treťom pokračovaní tanečnej show Let’s Dance si zatancoval s tanečníčkou Mirkou Kosorínovou.

Referencie
----------

1. ↑   muzroku.cz. Dostupné online. Archivované 2021-09-21 z originálu.
2. ↑   feminity.zoznam.sk. Dostupné online.
Lincolnovo more
**Lincolnovo more** je okrajové more Severného ľadového oceánu. More leží medzi severnou časťou Grónska a Baffinovho ostrova.

Cez Robesonov a Naresov prieliv je spojené s Baffinovým morom. Na juhovýchode sa zanoruje do pevniny Grónska niekoľkými veľkými fjordmi. Severnú hranicu tvorí spojnica medzi Cape Columbia na Baffinovom ostrove a mysom Morrisa Jesupa v Grónsku.

Lincolnovo more je pokryté morským ľadom, ktorý môže dosahovať hrúbku až 15 metrov. 

More je pomenované po Robertovi Toddovi Lincolnovi (1843 – 1926), americkom právnikovi a ministrovi vojny. Pomenované bolo počas antarktickej expedície A. W. Greelyho do Lady Franklin Bay v rokoch 1881 – 1884.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Lincolnovo more**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Lincolnovo moře na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Severný ľadový oceán |
| --- |
| Moria | 
* Barentsovo more
* Beaufortovo more
* Biele more
* Čukotské more
* Grónske more
* Karské more
* Lincolnovo more
* More Laptevovcov
* Pečorské more
* Východosibírske more

 | mapa Severného ľadového oceánu |
| Zálivy | 
* Baffinov záliv
* Dvinský záliv
* Hudsonov záliv
* Jamesova zátoka
* Kandalakšský záliv
* Onežský záliv

 |
| Prielivy | 
* Beringov prieliv
* Hudsonov prieliv
* Karské vráta

 |
| Prúdy | 
* Golfský prúd

 |
Súradnice: 71°15′0″J 163°0′0″V﻿ / ﻿71,25000°J 163,00000°V﻿ / -71.25000; 163.00000

Poloha Viktóriinej zeme.
**Viktóriina zem** (angl. Victoria Land) je oblasť v Antarktíde ohraničená Rossovým pobrežným ľadom a Rossovým morom na východe, Oatesovou zemou na severovýchode a Wilkesovou zemou na západe. Objavil ju v januári 1841 James Clark Ross a pomenoval po vtedajšej britskej kráľovnej Viktórii. Región je napriek Antarktickej zmluve nárokovaný Austráliou (Austrálske antarktické teritórium) a Novým Zélandom (Rossova dependencia). 

Oblasť zahŕňa vrchy Transantarktického pohoria, suché údolia McMurdo (s najvyšším vrchom Mount Abbott) a pláne Labyrint. Prvými objaviteľmi boli James Clark Ross a Douglas Mawson.

Neďaleko pobrežia *Viktóriinej zeme* sa nachádza Rossov ostrov so známou sopkou Mount Erebus (3 794 m).

Referencie
----------

1. ↑   *Geographic Names Information System - Victoria Land* [online]. United States Geological Survey, [cit. 2012-07-08]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Viktóriina zem**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Victoria Land na anglickej Wikipédii.*
**Anglická Wikipédia** je jazyková verzia Wikipédie v angličtine. Bola založená dňa 15. januára 2001 a v auguste 2009 dosiahla 3 milióny článkov. Hranicu 4 milióny článkov dosiahla v júli 2012. Anglická Wikipédia je prvá, najstaršia verzia Wikipédie, a ostáva najväčšou s takmer trikrát väčším počtom článkov ako tretia najväčšia, nemecká Wikipédia. V júli 2012 približne 17,8 % článkov všetkých Wikipédií patrilo anglickej verzii, ale toto percento sa už od novembra 2002 (z vtedajších 77 %) postupne znižuje z dôvodu rastu ostatných verzií Wikipédie.

Wikipédia v zjednodušenej angličtine (Simple English Wikipedia) je variácia s článkami, v ktorých sú použité zjednodušené vety a slová.

Prispievatelia a rast počtu článkov
-----------------------------------

Vzhľadom na veľké odlišnosti v anglofónnom svete, odkiaľ pochádza väčšina prispievateľov, sú články písané niekedy britskou, niekedy americkou alebo austrálskou angličtinou. Väčšinou platí pravidlo, že článok o oblasti, kde sa hovorí určitou verziou angličtiny, je ňou aj napísaný. Pretože najmä v USA je – na rozdiel od zvyšku sveta – väčšinou obyvateľstva preferovaná britsko-americká sústava jednotiek, všetky údaje musia byť preto uvádzané aj v metrickej aj v anglo-americkej sústave.

V roku 2007 do anglickej Wikipédie prispievalo 52 % používateľov z USA, 16 % zo Spojeného kráľovstva, 7,3 % z Kanady a 4,4 % z Austrálie.

**Štatistiky anglickej Wikipédie (24. jún 2021)**| Počet používateľov | Počet článkov | Počet súborov | Počet administrátorov |
| --- | --- | --- | --- |
| 41 777 626 | 6 323 722 | 894 790 | 1 093 |

Anglická Wikipédia dosiahla 6 000 000 registrovaných používateľských účtov dňa 23. januára 2021.

Každý mesiac je vytvorených okolo 250 000 nových účtov, pričom toto číslo rastie. Okolo 800 000 redaktorov upravilo Wikipédiu viac ako desaťkrát.[chýba zdroj]

Referencie
----------

1. ↑  

	* Jonathan Sidener. Everyone's Encyclopedia. *San Diego Union Tribune*, 6. december 2004. Dostupné online [cit. 2006-10-15].
	* Peter Meyers. Fact-Driven? Collegial? This Site Wants You. *New York Times*, 20 september 2001. Dostupné online [cit. 2006-10-15].
	* Sanger, Larry. *What Wikipedia is and why it matters* [online]. [Cit. 2006-04-12]. Dostupné online.
2. ↑  JOHNSON, Bobbie. English Wikipedia hits three million articles. *The Guardian* (UK), 17. august 2009. Dostupné online [cit. 2009-08-17].

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Anglická Wikipédia**

Externé odkazy
--------------

* Anglická Wikipédia (mobilné zobrazenie)
* Anglická Wikipédia na Meta-Wiki

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku English Wikipedia na anglickej Wikipédii.*
Predná strana knihy Dvadsaťtisíc míľ pod morom
***Dvadsaťtisíc míľ pod morom*** (franc. Vingt milles lieues sous les mers) je asi najznámejší vedecko-fantastický román Julesa Verna. Názov nám naznačuje bod 20 000 míľ pod hladinou mora, ide však o cestu pod hladinou mora, ktorá je 20 000 míľ dlhá. Preklad názvu je nesprávny, pretože v origináli ide o dvadsať tisíc „lieues", čo je stará jednotka dĺžky. V románe jednotka zodpovedá francúzskemu metrickému variantu a je dlhá presne 4000 metrov.

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!
V devätnástom storočí sa začínajú diať neuveriteľné veci - námorníci vidia morské príšery, poškodila sa aj jedna veľmi dôležitá medzinárodná loď (našťastie sa nepotopila a vďaka jednej nerozlúštiteľnej záhade, na verejnosti sa vyznáva názor, že všetky tieto záhady má na svedomí príšera. To však nie je všetko, keď loď vytiahli, zistilo sa, že diera, ktorú údajne vytvorila príšera má tvar pravidelného trojuholníka. Preto sa Abraham Lincold rozhodol podniknúť výpravu s veľrybárom Nedom, vedcom Arronaxom a pomocníkom Conseilom a ktorá bola nasmerovaná do Tichého oceánu k Japonsku.Ale príšera si nenechala ujsť ani Abraháma Lincolna a tiež doňho narazila. Ned,Conseil a Arronax pri tom náraze spadli z lode do oceánu. Pristáli na "príšere". Po čase zistili, že je to len veľká plechová konštrukcia, ktorú riadi kapitán Nemo. Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dvadsaťtisíc míľ pod morom**