recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Politická akadémia** je vzdelávací program pre verejnosť na Slovensku, pre ľudí, ktorí chcú vstúpiť do politiky, či už komunálnej, regionálnej alebo vysokej. Svoju aktivitu začala v roku 2016 prvým stretnutím organizovaným za pomoci INESS v Chorvátskom Grobe.

Politickú akadémiu organizuje občianske združenie IPEV – Inštitút politicko-ekonomického vzdelávania, sesterská organizácia INESS. Určená je jednotlivcom, ktorí bez ohľadu na svoju stranícku príslušnosť, majú záujem zlepšiť svoj prehľad v politike. Akadémia je expertný nadstranícky program, ktorý sa koná počas 5 víkendov v Trenčíne. 

Počas minulých ročníkov mala verejnosť možnosť stretnúť expertov ako napríklad: Zuzana Wienk, Marián Faktor, Branislav Závodský, Miroslav Beblavý, Juraj Hipš, Ondrej Gažovič, Ondrej Dostál, Ľudovít Ódor, Tomáš Szalay, Marek Maďarič, Ivan Mikloš, Iveta Radičová, Mirek Topolánek, Mikuláš Dzurinda, Milan Nič, Juraj Karpiš, Radovan Ďurana, Magda Vášáryová, Martin Vlachynský, Erik Baláž, Katarína Roth Neveďalová, Branislav Diďák a ďalší.

Za 4 roky existencie Politickú akadémiu absolvovalo už viac ako 100 ľudí, v poslednom ročníku 2019/2020 program úspešne absolvovalo 27 účastníkov.

*"Politická akadémia je unikátny expertný projekt, ktorý by práve teraz, keď ako krajina stojíme na ďalšej dôležitej križovatke, určite chýbal. Po vražde nášho novinára som sa rozhodla pre vstup do politickej strany, neskôr som dostala dôveru pre vstup do politiky. Program v PA mi pomáha nadobudnúť poznatky potrebné pre kvalitnejší výkon mandátu poslankyne obecného zastupiteľstva. Dáva nám príležitosť spoznať zaujímavých ľudí, ktorí vytrvalou prácou na sebe samých môžu pozitívne ovplyvniť stav fungovania vecí verejných v našej krajine.*" - Veronika Basta, absolventka ročníka 2018/2019.

Referencie
----------

1. 1 2  PA. *Politická Akadémia* [online]. Politická Akadémia, [cit. 2019-05-18]. Dostupné online.
2. ↑  PA. *Politická Akadémia* [online]. Politická Akadémia, [cit. 2021-03-15]. Dostupné online.
3. ↑  REDAKCIA. *Na Politickej akadémii budú prednášať Martin Lengyel, Michaela Benedigová či Mikuláš Dzurinda | mediahub.sk - správy o médiách, marketingu a reklame* [online]. [Cit. 2019-05-18]. Dostupné online.
4. ↑  ĎURANA, Richard. *Market fINESSe* [online]. INESS, 5.12.2016, [cit. 2019-05-18]. Dostupné online.
5. ↑  PA. *Ročník 2019/2020* [online]. Politická Akadémia, [cit. 2021-03-15]. Dostupné online.
6. ↑  PA. *Aktuálni študenti* [online]. Politická Akadémia, 2020-02-11, [cit. 2021-03-15]. Dostupné online.
7. ↑  FAJBÍKOVÁ, Veronika. *Otvorili sme prihlasovanie do tretieho ročníka Politickej akadémie* [online]. Politická Akadémia, 2019-04-05, [cit. 2021-03-15]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* internetová stránka Politickej akadémie
**Flavius Rufinus** (\* ? Elusa v Akvitánii – † 27. november 395 Konštantínopol) bol východorímsky vojvodca a štátnik, ktorý fakticky vládol roku 395 namiesto mladého cisára Arkadia.

Rufinus vstúpil roku 379 do služieb cisára Theodosia I. a onedlho získal značný vplyv. V rokoch 388/392 bol *magister officiorum*, roku 392 konzulom a v rokoch 392/395 *prefektom pretoria* Východu. Keď cisár Theodosius odtiahol roku 394 na západ proti uzurpátorovi Eugeniovi, zaujal Rufinus postavenie hlavného radcu cisára Arkadia, Theodosiovho sedemnásťročného syna, ktorý zostal v Konštantínopole. Po Theodosiovej smrti v januári 395, keď vládu oficiálne prevzali Honorius na Západe a Arkadius na Východe, Rufinus určoval hlavný smer východorímskej politiky, podobne ako v západnej polovici ríše Stilicho.

V roku 395 sa na Balkáne vzbúrili Vizigóti, ktorí tu boli usadení na základe dohody z roku 382, a pod Alarichovým vedením plienili tamojšie provincie. Zo žiarlivosti voči Stilichonovi odmietol Rufinus pomoc od západnej ríše, čo Alarichovi dovolilo pretiahnuť Macedóniu až do Grécka a vydrancovať tam Attiku aj Peloponéz. Rufinus niesol zodpovednosť aj za ostrý kurz vlády voči pohanom v prvých mesiacoch po Theodosiovej smrti.

Politickí odporcovia, ktorých počet pomaly rástol, Rufinovi spravidla vytýkali túžbu po majetku a mocibažnosť (snaha stať sa cisárovým švagrom). 27. novembra 395 Rufinusa zabili sprisahanci spolčení okolo vojvodu Gainy – ariána gótskeho pôvodu – v hlavnom meste. Niekedy sa usudzuje, že v pozadí vraždy stál Stilicho.

Pozri aj
--------

* Zoznam konzulov Rímskej, Západorímskej a Byzantskej ríše

Autoritné údaje: * GND: 1031547509
* ISNI: 0000 0000 5065 0838
* LCCN: no2008125815
* VIAF: 14591091
* WorldCat: lccn-no2008125815
**Elena Várossová**, rodená Segéňová (\* 8. február 1926, Rovňany – † 9. november 2010, Bratislava) bola slovenská filozofka. Zaoberala sa najmä dejinami slovenskej filozofie.

Po ľudovej škole v Rovňanoch študovala na gymnáziu v Lučenci a po školskom roku 1937/38 prešla na gymnázium do Tisovca, kde maturovala (1945). Vysokoškolské štúdiá filozofie a francúzštiny absolvovala na Univerzite Komenského v Bratislave (1945 – 50); PhDr 1950 (dizertácia Filozofia Henri Bergsona).

Začiatkom r. 1951 nastúpila do SAVU, po založení SAV v r. 1953 sa stala pracovníčkou Filozofického ústavu SAV, kde pracovala až do dôchodku. Zastávala v ňom funkciu vedúcej oddelenia dejín filozofie (1953 – 70), členku Vedeckej rady FÚ SAV a redakčnej rady FČ. V r. 1961 obhájila kandidátsku prácu Základné idey slovenského obrodenia, absolvovala študijné pobyty (1962 Moskva, Petrohrad; 1967 Paríž), zúčastnila sa na medzinárodných kongresoch a sympóziách (Salzburg 1964, Cordoba 1965, Varšava 1965, Varna 1969), pracovala na domácich interdisciplinárnych podujatiach s historikmi, literárnymi historikmi a etnografmi, rovnako na spoločnej výskumnej úlohe s oddelením filozofie FÚ ČSAV, z čoho vznikli aj spoločné publikácie: Antológie z dejín českej a slovenskej filozofie (1963), iné varianty a zväzky v r. 1981 a 1987, zborník Der Streit um Hegel bei den Slawen a ďalšie.

Práce pražských a brnianskych kolegov sledovala sústavne a mnohé recenzovala. V rokoch 1970 – 1989 bola ponechaná v ústave ako odborná pracovníčka. Po r. 1989 spolupracovala na obnove slobody a pluralizmu filozofického myslenia a nadviazala v svojom odbore spoluprácu aj so zahraničnými pracoviskami (Viedeň, Göttingen). Je nositeľkou Herderovej ceny za rok 1993. V roku 2005 vyšiel vo vydavateľstve VEDA výber z jej štúdií a rozhovorov s ňou pod názvom *Filozofia vo svete – svet filozofie v nás*.

Referencie
----------

1. ↑   *Opustila nás filozofka Elena Várossová...* [online]. Bratislava: Slovenská akadémia vied, 2010-11-10, [cit. 2020-11-09]. Dostupné online.
2. ↑  Hábová, Ľubica (2006), „FILOZOFKA VZDORUJÚCA TLAKOM DOBY", *FILOZOFIA* 61 (10): 892 – 894,

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Profil
* Opustila nás filozofka Elena Várossová...

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5541 122X
* NK ČR: ola2003162709
* SNK: 150200
* VIAF: 306142311
**Krásna Galatea** (*Die schöne Galathée*) je opereta v jednom dejstve, ktorú zložil Franz von Suppé. Premiéra sa konala 9. septembra 1865 v Carl Theater vo Viedni,. Libreto napísal Poly Henrion (v spolupráci so skladateľom), v nemeckom jazyku. Text je prepracovaný z francúzskej komickej opery Galathée (1852) od Victora Massés.

Opereta bola nielen prvým autorovým svetovým úspechom, ale aj prvým svetovým úspechom Viedenskej operety.

Postavy
-------

| postava | Hlasový rozsah |
| --- | --- |
| Galatea - oživená socha | soprán |
| Pygmalion - sochár | tenor |
| Ganymed - sluha (môže byť ženská rola) | soprán |
| Mydas - zlatník | barytón |
|

Obsah
-----

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Sochár Pygmalion vytvorí mramorovú sochu Galatey, ktorá je taká krásna, že sa do svojho diela zamiluje a preto ju obmietne predať svojmu mecenášovi, ktorým je zlatník Mydas. Poprosí Venušu, bohyňu lásky, aby soche vdýchla život. Venuša vypočuje jeho prosby a socha ožije. Avšak Galatea je svojráznym stvorením, ktorá si chce užívať nový život plnými dúškami. Pygmaliona podvedie s jeho sluhom Ganymedom, ktorý je k nej oveľa milší a ani Mydas jej nie je ľahostajný, pretože jej ponúka drahocenné šperky. Keď Pygmalion prichytí Galateu v kompromitujúcej situácii, je z jej správania natoľko znechutený, že požiada Venušu, aby z nej opäť urobila sochu. Galatea sa opäť mení na sochu spolu so šperkami, ktoré jej daroval Mydas. Ako isté zadosťučinenie mu ju Pygmalion už teraz neváha predať.
Palác Stenbock, sídlo Estónskej vlády
**Estónska republika** je zastupiteľská demokracia, parlamentná republika s viacstraníckym systémom.

Zákonodarná moc náleží jednokomorovému parlamentu nazývaného Riigikogu, ktorý má 101 poslancov, volených na 4 roky. Zákonodarnú iniciatívu majú jednotliví poslanci, parlamentné frakcie, parlamentné výbory a vláda.

Funkčné obdobie prezidenta je 5 rokov a jedna osoba môže byť prezidentom najviac dvakrát v po sebe nasledujúcich funkčných obdobiach. Prezident republiky je volený nepriamo jednokomorovým estónskym parlamentom. Vládu zostavuje premiér menovaný prezidentom. Riigikogu vládu schvaľuje vyslovením dôvery väčšinou členov. 

Najvyššia súdna inštancia je Národný súd (Riigikohus) s 19 sudcami. Predseda súdu je nominovaný prezidentom a schvaľovaný parlamentom. Zvyšných sudcov potom nominuje predseda súdu, avšak k ich potvrdeniu je opäť potrebné schválenie parlamentom.

Okrem bežného hlasovania vo volebnej miestnosti je v Estónsku možné hlasovať aj prostredníctvom Internetu. Elektronické hlasovanie bolo prvýkrát použité v komunálnych voľbách roku 2005.

Estónsko je členom Organizácie spojených národov, Severoatlantická aliancia (NATO), Európskej únie, Medzinárodného menového fondu a Organizácia pre hospodársku spoluprácu a rozvoj.

Referencie
----------

1. ↑  HRDLIČKOVÁ, Blanka. Estonsko: Internetová demokracie. In Ladislav Cabada, a kol. *Nové demokracie střední a východní Evropy : komparace politických systémů.* Praha : Oeconomica, 2008. ISBN 978-80-245-1388-1. S. 100. (česky)

Literatúra
----------

* HRDLIČKOVÁ, Blanka. Estonsko: Internetová demokracie. In Ladislav Cabada, a kol. *Nové demokracie střední a východní Evropy : komparace politických systémů.* Praha : Oeconomica, 2008. ISBN 978-80-245-1388-1. S. 89-112. (česky)

Pozri aj
--------

* Politické strany v Estónsku

Externé odkazy
--------------

* Encyklopédia o Estónsku (po anglicky)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Politický systém Estonska na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*


|  |  |
| --- | --- |
|  | Politický portál |
***Kráska z Manhattanu*** je americká romantická komédia nakrútená v roku 2002, režírovaná Waynom Wangom, založená na príbehu od Johna Hughesa. Pôvodnú hudbu k filmu zložil Alan Silvestri. Film je predávaný s podtitulom "Tieto Vianoce... sa láska ubytuje."

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Marisa Venturová (Jennifer Lopezová) sa prediera životom single matka, ktorá pracuje v snobskom Manhattanskom hoteli a sníva o lepšom živote pre seba a svojho malého syna (Tyler Posey). Jedného osudného dňa, hotelový hosť a kanditát na senátora Christopher Marshall (Ralph Fiennes) stretne Marisu a pomýli si ju s bohatou dámou. Po očarujúcom spoločnom večere sa obaja do seba bláznivo zaľúbia. Ale potom čo je odhalená Marisina pravá identita, hrozí, že ich triedne a sociálne postavenie rozdelí.

Príbeh filmu sa trochu podobá na *Pretty Woman*, v tom že Lopezovej postava je na dne a zapletie sa s niekým z vyššej vrstvy, čo sa presne stalo postavám hraným Juliou Robertsovou a Richardom Gereom, avšak Vivian na rozdiel od Marisy neklamala o skutočnej identite osoby.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Úspech
------

Film zarobil celkovo 93 932 896 $ a stal sa tak najúspešnejším filmom Lopezovej.

Postavy a obsadenie
-------------------

* Jennifer Lopezová - Marisa Venturová
* Ralph Fiennes - Christopher Marshall
* Natasha Richardson - Caroline Laneová
* Stanley Tucci - Jerry Siegal
* Tyler Posey - Ty Ventura
* Frances Conroy - Paula Burnsová
* Chris Eigeman - John Bextrum
* Amy Sedaris - Rachel Hoffmanová
* Marissa Matrone - Stephanie Kehoevá
* Priscilla Lopez - Veronica Venturová
* Bo Hopkins - Lionel Bloch
* Lisa Roberts Gillan - Cora
* Maddie Corman - Leezette
* Sharon Wilkins - Clarice

Externé odkazy
--------------

* *Maid in Manhattan* v Internet Movie Database (po anglicky)
**Nový Zéland** je konštitučná monarchia s parlamentnou formou vlády. Nový Zéland je súčasťou personálnej únie Commonwealth Realm, hlava štátu je teda totožná s hlavou štátu Spojeného kráľovstva, ktorú zastupuje generálny guvernér Nového Zélandu. Nový Zéland spolu s Cookovymi ostrovmi, Niue, Tokelau a Rossovej kolónie tvorí Novozélandské kráľovstvo. Základ politického systému je založený na Westminsterskom systéme, hoci boli vykonané mnohé významné modifikácie. 

Novozélandský parlament je jednokomorový, má zvyčajne 120 členov, niekedy viac kvôli tzv. presahujúcim mandátom, volených na trojročné funkčné obdobie. Od parlamentných volieb z roku 1996 sa používa personalizovaný pomerný volebný systém (MMP), ktorý nahradil systém relatívnej väčšiny (FPTP). Každý volič disponuje pri voľbe dvoma hlasmi, ktorými oddelene hlasuje pre individuálneho kandidáta v rámci svojho jednomandátového volebného obvodu a stranícku kandidátku v jednom celoštátnom obvode. Nový Zéland bol prvým štátom, ktorý zaviedol volebné právo žien (1893). 

Ústredným a hlavným rozhodovacím telesom systému vládnutia je kabinet, ktorý zodpovedá tomu, čo sa v európskom kontinentálnom prostredí bežne označuje ako vláda.

Ústava Nového Zélandu je nepísaná. 

Nový Zéland je členom vojenského paktu ANZUS. Po potopení lode Rainbow Warrior Nový Zéland začal zavádzať legislatívu, ktorá vyústila do zákazu prítomnosti jadrových zbraní a jadrovej energetiky.

Referencie
----------

1. ↑  PIŇOS, Pavel. *Volby na Novém Zélandu: náhled do volební teorie a praxe* [online]. 2006, [cit. 2011-11-10]. S. 9. Dostupné online. (čeština)
2. ↑  ŽENÍŠEK, Marek. *Commonwealth: politické systémy*. Plzeň : Vydavatelství a nakladatelství Aleš Čeněk, 2007. ISBN 978-80-7380-078-9. Kapitola Politický systém Nového Zélandu, s. 74. (čeština)

Zdroje a literatúra
-------------------

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Politický systém Nového Zélandu na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
* ČERVENÁ Tatiana. *Analýza reformy politického systému Nového Zélandu v kontexte teórie demokracie A. Lijpharta*, Tribun EU. ISBN 978-80-7399-608-6
* ŽENÍŠEK Marek. *Commonwealth: politické systémy*, Vydavatelství a nakladatelství Aleš Čeněk. ISBN 978-80-7380-078-9

Externé odkazy
--------------

* Volby na Novém Zélandu: náhled do volební teorie a praxe (čeština)

  



|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Politický portál |
**Panamská republika** je prezidentská republika so zastupiteľskou demokraciou a s viac-straníckym systémom. Prezident Panamskej republiky je hlavou štátu a vlády.

Štátna moc je podľa Ústavy Panamskej republiky rozdelená na tri zložky. Exekutíva zahŕňa prezidenta, viceprezidenta a ministrov. Zákonodarnú moc má Národné zhromaždenie, panamský jednokomorový parlament. Súdna moc je nezávislá od výkonnej a zákonodarnej moci.

Výkonná moc
-----------

| Funkcia | Meno | Strana | Od |
| --- | --- | --- | --- |
| Prezident | Juan Carlos Varela | Panameñista Party | 1. júl 2014 |
| Viceprezident | Isabel Saint Malo | Panameñista Party | 1. júl 2014 |

Exekutíva zahŕňa prezidenta, viceprezidenta a ministrov. Ministrov menuje a odvoláva prezident na základe svojho uváženia.

Prezident a viceprezident sú volení priamo občanmi na 5-ročné obdobie.

Zákonodarná moc
---------------

Budova Národného zhromaždenia
Zákonodarná moc prináleží Národnému zhromaždeniu, jednokomorovému parlamentu. Má 71 členov volených občanmi na 5-ročné obdobie.

Súdna moc
---------

Súdna moc zahŕňa Najvyšší súd, tribunály, a nižšie súdy ustanovené zákonom (podľa ústavy Panamy; hlava VII, kapitola 1).

Externé odkazy
--------------

* Národne zhromaždenie Panamy
* Prezident Panamskej republiky

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Politics of Panama na anglickej Wikipédii.*
**Pajaštery**(lat. *Pseudosuchia*) je v niektorých systémoch veľký taxón prajašterov (*Archosauria*), ktorý zahŕňa krokodíly a tie prajaštery, ktoré sú príbuzné s krokodílmi (a nie s vtákmi) - pozri systém uvedený v článku prajaštery. V starších systémoch pajaštery nezahŕňali samotné krokodíly, presnejšie povedané: pajaštery boli veľký taxón tekodontov (*Thecodontia*), do ktorého patrila čeľaď Ornithosuchidae a dnešný taxón Suchia okrem Crocodylomorpha alebo okrem Crocodyliformes (Crocodylomorpha alebo Crocodyliformes sa v minulosti volali krokodíly [lat. Crocodylia] v širšom zmysle).

Konkrétne taxón nazvaný Pseudosuchia v posledných desaťročiach obyčajne zahŕňa najmä tieto taxóny: Ornithosuchidae, Aetosauria, Poposauroidea, Rauisuchidae a Crocodylomorpha a niekedy aj Phytosauria. Staršie zahŕňal aj napr. rod Euparkeria a prípadne mnohé ďalšie rody dnes umiestnené na iných miestach v systéme (najmä pod Archosauriformes).

Zdroje
------

1. ↑  LENOCHOVÁ, Mária et al. *Biológia pre 1. ročník gymnázia*. 3. vyd. Bratislava: Slovenské pedagogické nakladateľstvo, 1994. ISBN 80-08-021318-X. S. 158 (Poznámka: Latinský názov je uvedený chybne v podobe Pseudosauria, čo je v systéme iný taxón.)
2. ↑  praplazy. In: BETINA, Vladimír, et al. *Malá encyklopédia biológie*. 1. vyd. Bratislava : Obzor, 1975. 556 s. (Malá encyklopédia.) S. 397.

* *Pseudosuchia* [online]. ucmp.berkeley.edu, [cit. 2018-06-19]. Dostupné online.
* Scheinechsen; Thecodontia. In: *Lexikon der Biologie*. [CD-ROM] München : Elsevier, Spektrum, Akad. Verl. 2005. ISBN 3-8274-0342-1.
* *Mikko's Phylogeny Archive* [online]. helsinki.fi, [cit. 2018-06-19]. Dostupné online.
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Pseudosuchia na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
**Politickosť** je politická kvalita.

  

Politickosť podľa Hannah Arendtovej je svojím pôvodným fenomenálnym obsahom pluralitou ľudí. V politickosti nesmie byť kvôli jej autenticite a integrite nijakým postupom odstránený moment odlišnosti, a to ani takými špekulatívnymi konštrukciami, ako je všeobecná vôľa. Politickosť konštituuje spoločenstvo tých, ktorí sú odlišní a odlišní zostanú. Nijaká jednota a zjednotenie množstva ľudí, ktoré si nezachováva rozličnosť ako svoj konštituujúci princíp, si nemôže robiť nárok na autenticky politický charakter. K politickosti patrí význačný moment diferencie a diferencovanosti, a práve na tom sa zakladá jej autenticita a integrita. S týmto nevuhnutným momentom diferencie, s politickou úlohou diferencie, a teda zároveň s rôznymi mienkami súčasne sa pri zakladaní politických inštitúcii ráta v eminentnom prameni amerického politického myslenia - v súbore *The Federalist*. Ako to, čo je politicky spoločné, sa nechápe identita už zjednotených bytostí, ale to, na čom sa zjednotili bytosti odlišné a rôznorodé ako na tom, čo je im spoločné.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**František Pojdl** (\* 22. marec 1928 – † 18. august 2015) bol český televízny režisér, ktorý sa zaoberal najmä televíznym stvárnením športu.

Kariéra
-------

V roku 1965 zrealizoval priamy prenos z horolezeckého výstupu na vrchol Kapelníku v Prachovských skalách. V roku 1967 bolo toto dielo ocenené druhou cenou v kategórii priama športová reportáž na filmovom festivalu v Cannes.

Vďaka svojmu úspechu dostal možnosť trojmesačnej stáži vo Švajčiarsku. Krátko po jej skončení došlo k augustovej okupácii, Pojdl i iba zobral doma svoju rodinu a spoločne emigrovali do Švajčiarska. Aj v novej krajine ostal u svojho povolania a režíroval napr. prenosy z prestížnych atletických pretekov Weltklasse v Zürichu alebo z hokejového Spengler Cupu. Postupne si vybudoval k Švajčiarsku silný vzťah, aj tak sa ale po roku 1990 opäť vrátil do Československa.

Aj ďalej sa venoval najviac priamym prenosom z ľadového hokeja, ale aj z Veľkej pardubickej. V televíznej réžii postupne uprednostňoval jednoduchosť.

Pôsobil aj ako porotca festivalu filmov so športovou tematikou Sportfilm v Liberci.

Referencie
----------

1. ↑  Zemřel František Pojdl, sportovní režisér, jehož proslavilo Setkání s Kapelníkem, *ČT sport*, 19. 8. 2015
2. ↑  Země, kde vždy vítězí kvalita nad kvantitou, *Svět potravin*, 12. 6. 2015
3. ↑  První přenos byl před padesáti lety, *iDNES*, 7. 2. 2005
4. ↑  Porota vyhlásí vítěze Sportfilmu, *Liberecký deník*, 23. 9. 2008

Literatúra
----------

* Boj o diváka[??]. *Film a doba*, 1991, čís. 10.
* POJDL, František. Ve Švýcarsku je pěkně. *Mladý svět*, 1992-05-29, roč. 34, čís. 22, s. 20.

Autoritné údaje: * GND: 1197927506
* VIAF: 6575157226603285410009
**Métrobios** (starogr. Μητρόβιος – *Métrobios*) bol olympijský víťaz v dolichu v roku 85.

Titos Flavios Métrobios, syn Démetria z kárskeho Iasu, si na 216. olympijských hrách v roku 85 vybojoval víťazstvo v dolichu. Epigrafický nález z Iasu (I. Iasos 107-109) uvádza, že v tejto disciplíne dosiahol titul *periodonikés*, t. j. víťaz všetkých celogéckych hier počas štvorročného obdobia nazývaného olympiáda a ďalších 120 víťazstiev, z toho v roku 86 aj na kapitolských hrách v Ríme (kapitolské, lat. *Ludi Capitolini*, sa usporadúvali 15. októbra od roku 216 pred Kr.) a v piatich maloázijských mestách na tzv. hrách *Koina Asias*.

Dolichos zaradili do olympijského programu na 15. hrách v roku 720 pred Kr. Spočiatku sa bežal len na sedem stadií (napokon až na 24 stadií) a prvým víťazom tejto disciplíny bol Akanthos zo Sparty.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2003. ISBN 0-203-49732-5. S. 68.
2. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 363.
3. ↑  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2003. ISBN 0-203-49732-5. S. 94.
4. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 113.
6. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Momentové magnitúdo** alebo **momentové magnitudo** alebo **momentová magnitúda** (značka MW) je druh magnitúda. 

Súhrn všetkých možných lokálnych magnitúd, najmä ak sú rozdelené na "stupne" podľa účinkov na zemský povrch, sa niekedy nazýva **stupnica momentového magnitúda/magnituda** či **momentová škála** (niekedy skracované **MMS** z angl. moment magnitude scale).

Momentové magnitúdo sa vypočítava takto:

{\displaystyle M\_{\mathrm {W} }={\frac {2}{3}}\log {M\_{\mathrm {0} }}-6,06\,\!}
kde **M0** je seizmický moment vyjadrený vzťahom:

{\displaystyle M\_{\mathrm {0} }=\mu AD\,\!}
* **A** je plocha porušenej časti zlomu
* **D** je priemerná hodnota výslednej diskontinuity.

Momentové magnitúdo bolo zavedené na prekonanie problému nepresnosti iných bežných magnitúd pri veľkých zemetraseniach, ktorá je spôsobená tým, že amplitúda seizmickej vlny s vlnovou dĺžkou menšou ako rozmery poruchovej časti zlomu sa s plochou poruchy (teda aj so zväčšujúcou sa energiou) nezväčšuje.

Meranie momentového magnitúda je v súčasnosti považované za presnejšie (najmä pre väčšie zemetrasenia) v porovnaní s lokálnym magnitúdom (tzv. Richterovou stupnicou).


|  |  |
| --- | --- |
|  | Portál vedy o Zemi |
**František Sersen** (\* 16. november 1894, Špačince – † 7. november 1982, Pezinok) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, salezián, spoluzakladateľ Slovenského gymnázia v Taliansku, vysokoškolský pedagóg.

Životopis
---------

Ľudovú školu vychodil vo svojom rodisku. Gymnaziálne štúdiá absolvoval v Taliansku v obciach Cavaglià a Penango Monferrato. Saleziánsky noviciát si vykonal v rokoch 1913 – 1914 v Ivrei (Taliansko). Teológiu študoval v Ríme (Taliansko). Za kňaza bol vysvätený 18. decembra 1926 v Ríme. Dosiahol doktorát z teológie na Pápežskej Gregorovej univerzite. Pôsobil v Genzane (Taliansko), Vrábľoch, Svätom Benediku, Bratislave, Šaštíne, Trnave a Svätom Kríži nad Hronom, kde saleziáni v roku 1946 založili v Biskupskom kaštieli Vysokú školu bohosloveckú. Vyučoval tam morálnu teológiu (1946 – 1950).

Študenti s profesormi v školskom roku 1922/1923
Po násilnom zrušení Saleziánskej spoločnosti z noci z 13. na 14. apríla 1950 bol internovaný (krycia operácia pre násilnú likvidáciu mužských rehoľných rádov komunistickým režimom niesla názov Akcia K). Po prepustení z internácie žil v Charitnom domove v Pezinku, kde i zomrel.

V roku 1921 sa stal spolu zo saleziánom Viliamom Vagačom spoluzakladateľom súkromného Slovenského gymnázia v severnom Taliansku, ktoré sídlilo v obci Perosa Argentina. 

Počas pôsobenia v Šaštíne (1934 – 1936) sa zaslúžil o reštaurovanie niekdajšieho farského kostola na námestí, ktorý bol v minulosti premenený na sýpku. Kostol dodnes slúži k náboženskému účelu. Podieľal sa i na obnove šaštínskej baziliky.

Literatúra
----------

* KUBANOVIČ, Zlatko: *Historický náhľad do dejín slovenských saleziánov (Od dona Bosca do roku 1924)*. Bratislava : Don Bosco, 2019. ISBN 978-80-8074-436-6. S. 267 - 269.
* SERSEN, František, SDB. In:  *Lexikón katolíckych kňazských osobností Slovenska*. 1. vyd. Bratislava : Lúč, 2000. 852 s. ISBN 80-7114-300-6. S. 1223.

Externé odkazy
--------------

* František Sersen

Iné projekty
------------

Wikicitáty
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **František Sersen**
František Paňák SJ
**František Paňák** (\* 25. január 1908, Oravský Podzámok – † 28. október 1997, Košice) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, predseda spolku Detvan a Považan v Prahe, sekretár Malej študentskej dohody (medzinárodná organizácia študentov ČSR, Juhoslávie a Rumunska), predseda komisie pre kultúrne styky v Svaze československého studentstva, jezuita, publicista a prekladateľ.

Životopis
---------

Študoval (1919) nižšie gymnázium v Dolnom Kubíne, (1923) vyššie gymnázium v Levoči, (1924-27) lyceum v Nimes a Dijone (kde zmaturoval 20.októbra 1927), (1927-1932) právnickú fakultu Karlovej univerzity v Prahe (kde promoval 16.decembra 1932). Pracoval ako (1933-1934) štátny úradník na Prezídiu Zemského Úradu v Prahe a ako (1934-1938) samostatný referent neskôr vedúci pracovník v organizačnom oddelení Matice Slovenskej v Martine. (1938) Vstúpil do noviciátu Spoločnosti Ježišovej v Ružomberku. Študoval (1939-1941) Filozofický a Teologický inštitút v Záhrebe, (1941-1944) Teologický inštitút v Banskej Bystrici (kde 11. júna 1944 prijal kňazskú vysviacku v katedrále), 1944 až 45 pôsobil ako operárius medzi mládežou v Bratislave. (1946-1947) Teologické štúdiá a tretiu probáciu absolvoval v Ineuil pri Bourges. 

Nábožensky prenasledovaný (po roku 1950) - internovaný 1950, uväznený a vypočúvaný 1952 až 1954, odsúdený v roku 1954 za trestný čin velezrady na 8 rokov. Výkon trestu (1954-1960) Ilava, Valdice, Tmavý Důl v Rtyni. V máji 1960 zvyšok trestu odpustený na základe amnestie prezidenta republiky. 1960 až 1964 pracoval ako murár, lesný robotník, cestár a žeriavnik na Orave a v okolí. V rokoch 1964 až 1968 pracoval ako pomocný údržbár v Mitrove na Morave. Od roku 1968 bol výpomocným duchovným v Dóme sv. Alžbety v Košiciach. 

Prispel k činnosti podzemnej cirkvi na Východnom Slovensku (od roku 1970). Autor knihy o slobodomurároch a prekladu filozofického diela zo slovinčiny. Náboženský publicista, prekladateľ, rímskokatolícky kňaz, jezuita.

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000
* Páter František Paňák SJ, Jozef Gnip, Vydavateľstvo Dobrá Kniha, ISBN 978-80-7141-595-4
* Páter Paňák a Košice, Zborník z vedeckej konferencie pri príležitosti 100. výročia od jeho narodenia, ISBN 978-8089361-04-5

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * GND: 136809472
* ISNI: 0000 0000 5672 4340
* NK ČR: jx20090123008
* VIAF: 81092327
Tritikale
**Tritikale** (iné názvy: **triticale**; bohemizmy: *tritikále*, *žitovec*; lat. *Triticosecale* alebo *x Triticosecale* alebo *x Triticale*) je hybrid pšenice (***Triti**cum*) a raže (*Se**cale***), ktorý bol prvýkrát vyšľachtený koncom 19. storočia v Škótsku a Švédsku. Komerčne dostupná je odroda triticale z druhej generácie hybridu, ktorá je krížencom jej dvoch primárnych druhov. 

V súčasnosti dochádza k rozvoju pestovania tohoto kultivaru, ktorý významne prebral znaky svojich pôvodných, rodičovských druhov. V odrode triticale sú kombinované vlastnosti vysokej úrodnosti s kvalitou pšenice a toleranciou voči kvalite pôdy, či odolnosti voči chorobám, ktorú si tento hybrid prevzal od raže. 

Odroda triticale môže byť významnou zložkou v krmív hospodárskych zvierat, no sú z nej vyrábané aj niektoré potravinárske produkty zdravej výživy, môže byť aj súčasťou cereálnych potravín.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tritikale**

Zdroje
------

1. ↑  tritikale. In: Ortograficko-gramatický slovník. A – Ž (používateľská verzia Slovníka súčasného slovenského jazyka). Red. M. Sokolová – A. Jarošová. (Kolektív autorov: D. Guričanová, M. Chochol, M. Kopecká, T. Laliková, S. Mislovičová, R. Ondrejková, I. Vančová).
2. ↑  triticale. In: ŠALING, Samo; IVANOVÁ-ŠALINGOVÁ, Mária; MANÍKOVÁ, Zuzana. *Veľký slovník cudzích slov*. 2. rev. a dopl. vyd. Veľký Šariš : SAMO-AAMM, 2000. 1328 s. ISBN 80-967524-6-4.
3. ↑
4. ↑
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Taška* pozri *Taška (rozlišovacia stránka)*.
Nákupné tašky nositeľné na ramene
**Taška** (iné názvy: **kabela, kapsa**) je vak (z kože, plátna alebo iného materiálu) s držadlami alebo remeňmi určený na prenášanie vecí v ňom a nosený v ruke, na pleci alebo na chrbte.

Tašky sa používali už pred začiatkom zaznamenanej histórie, prvé tašky využívali materiály ako zvieracia koža, bavlna alebo tkané rastlinné vlákna, zahnuté na rohoch a spevnené v tvare pásikmi z toho istého materiálu.

Napriek svojej jednoduchosti bola taška dôležitá pre vývoj ľudskej civilizácie, pretože umožňuje ľuďom ľahko zhromažďovať malé predmety ako bobule a zrná a prenášať ich jednoduchšie ako v rukách. 

Lacné recyklovateľné papierové a plastové tašky sú veľmi rozšírené v maloobchode a často ich kupujúci dostane zadarmo alebo za malý poplatok. Z toho dôvodu sa tašky z plastu, ktoré sa v prírode rozkladajú veľmi dlho, stali závažným environmentálnym problémom.

Druhy tašiek
------------

Príkladmi tašiek sú:

* aktovka
* cestovná taška
* diplomatka
* kabelka
* nákupná taška
* plastové vrecko (nespisovne: sáčok či sáčik)
* taška na notebook atď.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Taška**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bag na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
*Triptolemos*, červenofigúrový stamnos, cca. 480 pred Kr.
**Triptolemos** (starogr. *Τριπτόλεμος* – *Triptolemos*, lat. *Triptolemus*) je v gréckej mytológii syn eleuzínskeho kráľa Kelea a jeho manželky Metaneiry (alebo – podľa Apolodóra – syn Gaie a Ókeana). Mal mladšieho brata Démofoónta.

Triptolemova matka prijala vo svojom paláci Demeter, bohyňu plodnosti zeme a úrody, hľadajúcu v podobe obyčajnej ženy svoju dcéru Persefonu (niekedy nazývanú Kora), ktorú uniesol Hádes do podsvetia. Z vďačnosti dala Demeter Triptolemovi vzácny dar – pšeničné zrná a ako prvého človeka ho naučila obrábať pôdu a mnohé iné pre poľnohospodárov dôležité veci. Na jej príkaz sa potom stal učiteľom poľnohospodárstva všetkých národov. Naučil ľudí orať a siať, na čarovnom voze, ťahanom okrídlenými drakmi lietal z krajiny do krajiny.

Demeter ho pri tejto činnosti tiež ochraňovala. Keď chcel skýtsky kráľ Lynkos Triptolema zabiť a slávu vynálezcu poľnohospodárstva si prisvojiť, premenila ho na rysa.

Po smrti sa podľa niektorých antických písomných prameňov stal Triptolemos v podsvetí váženým sudcom.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4 5  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 459.
2. 1 2  Apollodoros, *Kronika*, 1,5,2.
3. ↑  Apollodoros, *Kronika*, 1,5,1.
4. 1 2  Ovidius, *Metamorphoses*, 5,642.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Triptolemos na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Grécka mytológia |
| --- |
| Prabohovia | 
* Ókeanos
* Téthys
* Chaos
* Erebos
* Gaia
* Eros
* Nyx
* Ouranos
* Aithér
* Hémera
* Kronos
* Titani

 | Zeus |
| Olympskí bohovia | 
* Zeus
* Héra
* Poseidón
* Ares
* Hermes
* Héfaistos
* Afrodita
* Aténa
* Apolón
* Artemis
* Hébé
* Hélios
* Hestia
* Démétér
* Dionýzos
* Hádes
* Persefoné
* Thaumas

 |
| Hrdinovia | 
* Herakles
* Achilles
* Iasón
* Argonauti
* Perseus
* Oidipus
* Théseus
* Triptolemos
* Bellerofontes

 |
| Bytosti | 
* satyrovia
* kentauri
* gorgony
* nymfy
* Medúza
* Minótauros
* Hydra
* chiméra
* kyklop
* múza

 |
| Ďalšie témy | 
* Dvanásť Heraklových úloh
* Trójska vojna
* Odysea
* Sedem proti Tébam
* Eleusínske mystériá

 |
**USA Today** je druhý najpredávanejší americký denník, ktorý založil 15. novembra 1982 Al Neuharth, a dnes ho vlastní *Gannett Company.*

USA Today je konkurentom denníka *The Wall Street Journal* v súperení o pozíciu najvydávanejších novín v Spojených štátoch. Podľa *Audit Bureau of Circulations* tlačovina mala náklad 1,8 milióna kusov v marci 2012 v porovnaní s *The Wall Street Journal*, ktorý mal náklad 2,1 milióna kusov, avšak tento údaj zahŕňa 400 tisíc platených on-line účastníkov. USA Today zostáva najväčším vydavateľom tlačených novín v Spojených štátoch a je distribuovaný do päťdesiatich štátov. Často je v hoteloch a na letiskách rozdávaný medzi zákazníkmi.

Referencie
----------

1. ↑   USA Today: Press Room : Press Kit. *USA Today*. Dostupné online.
2. ↑   *FAS-FAX Report* [online]. Audit Bureau of Circulations, [cit. 2012-05-17]. Dostupné online. Archivované 2013-03-17 z originálu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **USA Today**

Externé odkazy
--------------

* USA Today

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku USA Today na českej Wikipédii.*
**Ropucha krátkonohá** (lat. Epidalea calamita, staršie *Bufo calamita*) je druh žaby z čeľade ropuchovité (*Bufonidae*). Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov ropucha krátkonohá patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, zriedkavá v oblastiach svojej východnej hranici rozšíreni. Zníženie stavov bolo zaznamenané v Poľsku ale v roku 2002 bola objavená silná populácia v Słowińskom národnom parku.

Opis
----

Ropucha krátkonohá nedorastá do väčšej dĺžky ako 8 cm. Poznáme ju hneď podľa žltobieleho alebo bieleho prúžku v strede chrbta, zelenej dúhovky oka a krátkych zadných nôh. Preto neskáče ako iné žaby, ale pohybuje sa rýchlou chôdzou.

Rozšírenie
----------

Je rozšírená od Portugalska a Španielska cez Francúzsko do strednej Európy a južného Švédska. Na východ zasahuje až do Litvy.

Ekológia a biotop
-----------------

Ropucha krátkonohá
Dáva prednosť ľahším pôdam, pretože prezimuje zahrabaná vo veľkej hĺbke - až dva metre; aj cez deň sa rada zahrabáva do vlhkého piesku, má na zadných chodidlách výraznú lištu. Končeky prstov má tmavé. Čierne, šedo škvrnité vajíčka v dlhých radách kladie do vysychajúcich tôni, a preto je vývoj veľmi rýchly. Aj samček tohto druhu má rezonančný mechúrik a jeho hlas sa podobá trylku ropuchy zelenej, je však nenápadnejší. Aj ona je voči suchu dosť odolná, a preto ju niekedy, hlavne v krovinách, zastihneme aj cez deň. Takmer pol roka trávi v nehybnom stave, zahrabáva sa na zimovišti už v septembri alebo v októbri a opúšťa ho v marci, niekedy až v apríli. Ako všetky ropuchy dospieva až tretím alebo štvrtým rokom.

Referencie
----------

1. 1 2  IUCN Red list 2019.3. Prístup 23. februára 2020
2. ↑  OLIVA, Ota; HRABĚ, Sergej; LÁC, Ján, et al. *Stavovce Slovenska I Ryby, obojživeľníky a plazy*. Bratislava : Vydavateľstvo Slovenskej akadémie vied, 1968. S. 281 - 283.

Zdroj
-----

* *časopis ABC*

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ropucha krátkonohá**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Ropucha krátkonohá**
**Mozilla Foundation** je nezisková organizácia, ktorá podporuje a riadi open source projekt Mozilla. Organizácia riadi infraštruktúru, drží ochranné známky a je plným vlastníkom spoločnosti Mozilla Corporation, ktorá zamestnáva niekolko vývojárov, ktorí spolu s komunitou vytvárajú webový prehliadač Mozilla Firefox a e-mailový klient Mozilla Thunderbird. Mozilla Foundation sídli v Kalifornii, USA.

História
--------

Mozilla Foundation bola založená 15. júla 2003 krátko potom, čo sa spoločnosť America Online (AOL) rozhodla, že už ďalej nebude tento projekt podporovať finančne a nebude poskytovať vývojárov na vývoj produktu. Nadácii bol ako počiatočný kapitál poskytnutá čiastka 2 milióny dolárov a existujúca infraštruktúra vrátane ochranných známok. 3. augusta 2005 bola touto nadáciou založená spoločnosť Mozilla Corporation, ktorá je ňou plne vlastnená a naďalej zaisťuje vývoj produktov Mozilla. Do novo vzniknutej spoločnosti prešla väčšina ľudí z nadácie. Tá teraz zaisťuje iba technické zázemie a vlastní ochranné známky.

Pozri aj
--------

* Mozilla Corporation

Externé odkazy
--------------

* Mozilla Foundation - Domovská stránka nadácie
**Frída Bachletová**, rod. *Hluchá* (\* 17. marec 1901 Ružomberok – † 28. december 1969 Bratislava) bola slovenská herečka.

Jej otec Ján Hluchý, jej matka Amália rod. Goldmanová, jej manžel Rudolf Bachlet

Životopis
---------

Po skončení meštianskej školy robotníčka v celulózke v Ružomberku, 1928-1930 herečka Východoslovenského národného divadla v Košiciach, 1930-1933 a 1934-1935 Stredoslovenského divadla v Banskej Bystrici, 1933-1934, 1935-1936, 1936-1937 pôsobila v Čechách, 1939-1945 herečka Slovenského ľudového divadla v Nitre, 1945-1947 Slovenského divadla v Prešove, 1947-1951 Slovenského komorného divadla v Martine, 1951-1963 SND v Bratislave. Spočiatku hrávala v menších epizodických úlohách a začas aj v spevoherných súboroch, ale postupne predstavovala rozličné ženské typy, pričom výrazne uplatňovala hlasový a mimický prejav. Počas účinkovania v Prešove vytvorila niekoľko operetných úloh. Jej charakterovo tvorné herectvo sa uplatnilo vo vymedzenom okruhu prevažne epizódnych postáv s rozsiahlym fondom výrazových prostriedkov, vytvorila bohatú galériu diferencovaných typov ženských hrdiniek. Pôsobila často v rozhlase a v televízii. Členka poroty ÚSOD-u.

Ocenenie
--------

* R. 1955 Zaslúžilá umelkyňa

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 48986
* GND: 1164178032
* ISNI: 0000 0000 5668 7834
* NK ČR: ola2002150774
* SNK: 165351
* VIAF: 84962629
**Moínuddín Čiští** (ďalšie mená pozri dole; \*1141, Sístán – † 16. marec 1236) bol jeden z najväčších islamských mystikov, zakladateľ indického rádu čištíja.

Meno
----

Pred meno sa dáva niekedy titul:

* **Hazrat**
* **Chwádža** (-po arabsky a inde)/**Chvádža** (-po perzsky)
* **Hazrat Chwádža**
* **Šajch** (v lokálnych obmenách)

Namiesto slova "Čiští" (v mene uvedenom vyššie na začiatku článku) bývajú často dlhšie výrazy, napr.:

* …**Hasan Čiští**
* …**Hasan Čiští Sandžarí Adžmerí**
* …**Hasan Sandžarí Čiští**
* …**Hasan Sedží**
* …**(Abú) Muhammad (al-)Čiští**

Namiesto slova Čiští býva niekedy tvar **Čistí**. Slovo Čiští/Čistí v (dnešnej) iránskej perzštine znie **Čeští/Čestí**. 

Namiesto perzského (či urdského) Moínuddín/**Mo’ínuddín/ Mo’ín al-Dín** sa meno často prepisuje podľa štandardnej arabskej výslovnosti, čiže **Muín ad-Dín**alebo **Muín-ad-Dín/Mu’ín-ad-Dín** alebo **Muín al-Dín/Mu’ín al-Dín** alebo **Muínu 'd-Dín/Mu’ínu 'd-Dín** alebo **Muínaddín/Mu’ínaddín** alebo **Muínuddín/Mu’ínuddín**. V Indii sa píše aj **Mu'inuddín** alebo **Móinuddín** (मोइनुद्दीन) a podobne.

Jeho čestné mená sú napr. **Garíb Nawáz** ("dobrodinec chudobných") a **Sultán al-Hind/Sultánu 'l-Hind/Sultán-ul-Hind** ("sultán Indie").

Život
-----

Rodný Sístán opustil v roku 1153 alebo 1169 alebo 1178 a rozhodol sa pre duchovný život. S cieľom získať dobré náboženské vzdelanie sa vybral na cesty. Navštívil pritom aj veľa autorít tých čias, napríklad Abd al-Kádera Džíláního (Abd al-Kádira Džíláního). Po roku 1186 sa vrátil do Indie, kde sa usadil. Do svojho rádu prevzal niektoré indické zvyky. Významná je jeho hrobka v Adžméri v Indii, ku ktorej chodia moslimovia, sikhovia, hinduisti aj kresťania.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑

Zdroj
-----

* Čiští, Mu'ínaddín Muhammad, al-. In: DROZDÍKOVÁ, Jarmila. *Lexikón islámu*. 1. vyd. Bratislava : Kalligram, 2005. 270 s. ISBN 80-7149-764-9. S. 46.
* 

Autoritné údaje: * BnF: 12543200d
* GND: 119022540
* ISNI: 0000 0001 1570 0331
* LCCN: n84039376
* NK ČR: jo20231172824
* VIAF: 115144814502949780076
* WorldCat: lccn-n84039376
**Hérofilos z Chalkédónu** alebo **Herofilos z Chalkedonu** v Bithýnii (\* 335 pred Kr. – † 280 pred Kr.) bol grécky lekár, predstaviteľ lekárskej školy v Alexandrii (približne 300 pred Kr.).

Alexander Veľký v 4. storočí pred Kr. založil v delte Nílu v Egypte mesto, nazvané po ňom Alexandriou, ktoré sa stalo ústredím vzdelanosti vo východnej časti Stredozemného mora. Grécki lekári tu založili školu, ktorej najvýznamnejším predstaviteľom sa stal Herophilos.

Ďalší pokrok lekárskeho poznania nevyhnutne závisel na dokonalejšom poznaní stavby tela. Aj keď pitvy zvierat priniesli nové poznatky, predsa na rozvoj medicíny nestačili.

Herophilos bol prvý lekár, ktorý začal pitvať ľudské telo. Táto odvaha sa mu vyplatila, lebo prvý poznal, že nervy súvisia s mozgom a miechou, črevá s miazgovými cievami. Zistil tiež spojenie medzi okom a mozgom pomocou zrakového nervu. Pomenoval mnohé orgány, napríklad dvanástnik, zistil, že srdce pracuje v dvoch dobách - stiahnutí a ochabnutí. Tep začal počítať pomocou vodných hodín. Vďaka zručnosti, získanej pri pitvách, stal sa aj dobrým chirurgom a pôrodníkom.

Napísal 15 spisov, v ktorých tvrdil, že život ovládajú 4 sily - vyživovacia, sídliaca v pečeni, zahrievacia a cítiaca v srdci a mysliaca v mozgu.

Venoval sa cieľavedome anatómii, ktorá sa vtedy už mohla opierať o pitvu, niekedy vraj dokonca o vivisekciu na zločincoch. Mozog chápal ako nastroj duše, opísal ho, ako aj mozgové blany a prvý presne rozlíšil nervy od cievneho systému. Zdokonalil v lekárskej praxi diagnózu a prognózu a najmä rozpoznal význam tepu pre stanovenie diagnózy.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Junas, J.: Víťazi nad chorobami. 1974. Bratislava.

Autoritné údaje: * BnF: 135164753
* GND: 118983229
* ISNI: 0000 0003 7448 1858
* LCCN: n86019013
* NK ČR: nlk20000079200
* VIAF: 38389048
* WorldCat: lccn-n86019013
**Hínajána** (- sanskritský kmeň - písmom dévanagárarí हीनयान - doslova: *malé vozidlo* alebo *malá cesta*; sanskritský nominatív: **hínajánam**; iné názvy: **hínajánový/južný/starší/starý/raný budhizmus, malé vozidlo, malá cesta, malý voz**, nekodifikované tvary: **hínajánový/južný/starší/starý/raný buddhizmus**) je smer budhizmu, ktorý sa rozšíril na juh a juhovýchod od Indie, učenie thérov, čiže starších alebo bezprostredných Budhových žiakov. Jeho kanonickým textom je Pálijský kánon. Doktrinálny konflikt je základnou dimenziou systému. Hlavnými školami hinajány sú théraváda a sarvástiváda.

V systéme hínajány existuje základná dichotómia medzi *chudobnou* a *bohatou* tradíciou, medzi tendenciou antropickou a tendenciou transcedentálnou. Prvá zdôrazňuje ľudskú dimenziu zakladateľa, druhá jeho božskú dimenziu. 

Prvá schizma v budhizme (medzi stháviravádou a mahásanghou) sa odohrala v Pátaliputre na treťom koncile okolo roku 250 pred Kr. Jadrom sporu bola kvalita arhatu, jeho nepoškvrnenosť alebo vystavenosť poškvrneniu.

V južnom budhizme sa pluralistické filozofické systémy pokušali racionálne uchopiť skutočnosť. Teória poznania hínajány je sčasti realistická, sčasti skeptická.

Pozri aj
--------

* mahájána
* vadžrajána
* budhistická filozofia
* sáutrántika
* stháviraváda

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**YAML** (z angličtiny *YAML Ain't Markup Language* - YAML nie je značkovací jazyk) je formát slúžiaci na serializáciu dát vo forme, ktorá je pre človeka ľahko čitateľná. YAML bol inšpirovaný konceptmi z programovacích jazykov ako C, Perl a Python.

Vlastnosti
----------

Syntax formátu YAML umožňuje jednoduché mapovanie bežných dátových typov používaných vo vysokoúrovňových programovacích jazykoch, ako napríklad zoznam alebo asociatívne pole. Je vhodný pre použitie, pri ktorom dochádza k prezeraniu a úprave údajových štruktúr ľuďmi, ako napríklad konfiguračné súbory alebo hlavičky dokumentov.

Príklad použitia
----------------

### Vzorový dokument

````
---
dátum:    2011-02-05

položky:
    - id:        J156
      popis:     Pizza Margherita
      cena:      4.2
      množstvo:  2

    - id:        N032
      popis:     Kofola
      veľkosť:   0.5
      cena:      1.2
      množstvo:  4

...
````
Reťazce nemusia byť ohraničené úvodzovkami. Počet medzier medzi jednotlivými úrovňami nie je dôležitý, avšak paralelné prvky musia byť rovnako zarovnané (z ľavej strany) a prvky vnorené do hierarchie musia byť odsadené viac vpravo.

Primitíva
---------

### Zoznam

````
- Jablká
- Hrušky
- Banány

````
### Asociatívne pole

````
Adam:  Šangala
Ferko: Mrkvička
Jožko: Púčik

````
### Dokument

````
---
Autor: Margita Figuli
Kniha: Tri gaštanové kone
Typ:   novela
...

````

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku YAML na anglickej Wikipédii.*

  


| * z
* d
* u
Značkovacie jazyky |
| --- |
| dokumenty office | 
* Compound Document Format
* OOXML
	+ SpreadsheetML
	+ PresentationML
	+ WordprocessingML
* ODF
* UOF

 |
| veľmi známe | 
* HTML
* XHTML
* MathML
* JSON
* RTF
* TeX
* LaTeX

 |
| menej známe | 
* CML
* C-HTML
* ConTeXt
* Crossmark
* DITA
* DocBook
* eLML
* EAD
* Enriched text
* FHTML
* GML
* GuideML
* HDML
* HyTime
* HyperTeX
* IPF
* LilyPond
* LinuxDoc
* Lout
* MIF
* MAML
* MEI
* MusicXML
* OMDoc
* OpenMath
* POD
* RTML
* RTML
* RFT
* S1000D
* TEI
* Texinfo
* troff
* Wikitext
* WML
* WapTV
* XAML
* YAML
* Z Format

 |