recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hokejová karta** je druh zberateľskej karty, ktorá sa najčastejšie tlačila na nejaký druh kartónu, s motívom hokeja. Na prednej strane sa najčastejšie uvádza len meno hráča a tím, prípadne nejaké doplňujúce informácie. Na druhej strane sú zobrazované štatistiky, stručné informácie o hráčovi a biografické informácie. Na starších kartách sa zozbrazovala aj reklama.

Tieto karty nemajú žiadnu určenú veľkosť, ale časom sa štandardizovali do obdĺžnika na výšku 8,89 cm a na šírku 6,35 cm.

História
--------

Prvé karty sa objavili v balíčkoch s cigaretami v rokoch 1910 až 1913. Po prvej svetovej vojne, v rokoch 1924 – 1925, bola vydaná ešte jedna rada cigariet s hokejovými kartami.

Roku 1920 boli karty tlačené potravinárskou spoločnosťou. Od roku 1941, tlačila hokejové karty spoločnosť O-Pee-Chee, tá však produkciu zastavila po druhej svetovej vojne.

Ďalšia vydávaná séria bola v rokoch 1951 – 1952 vydávanými Shirriff Desserts, York Peanut Butter a Post Cereal. Torontská firma Parkhurst začala s vydávaním kariet v roku 1951. Nasledovala firma Topps, ktorá začala s tlačou roku 1954 – 1955. O-Pee-Chee a Topps karty neprodukovali roku 1955 a 1956, ale nasledujúci rok sa ku kartám vrátili.

Na americkom trhu sa v dnešnej dobe objavujú desiatky firiem, ktoré sa zaoberajú tlačou hokejových kariet. K najznámejším patria Upper Deck, Pro Set, Pinnacle a iné.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hokejová karta**
**Stanislav Jevgrafovič Petrov** (rus. Станислав Евграфович Петров; \* 7. september 1939 – † 19. máj 2017) bol ruský podplukovník Sovietskych vzdušných obranných síl vo výslužbe. 26. septembra 1983 bol hlavným dôstojníkom v stredisku velenia OKO (satelitný systém varujúci pred odpálením jadrových hlavíc) keď systém nahlásil odpálenie v USA. Petrov usúdil, že táto správa je falošný poplach. Toto rozhodnutie mohlo zabrániť mylnému odvetnému jadrovému útoku na USA a jeho západných spojencov. Neskoršie vyšetrovanie naozaj potvrdilo, že systém varovania pred jadrovým úderom mal poruchu.

Incident
--------

V noci na 26. septembra 1983 Petrov slúžil ako výkonný dôstojník veliaceho bodu Serpuchov-15 v Kalužskej oblasti asi 100 km od Moskvy. V priebehu noci systém varovania pred nepriateľským útokom jadrovými zbraňami varoval, že z amerických základní došlo k vypusteniu jadrových zbraní. Petrov analyzoval situáciu a zistil, že systém zachytil odpálenie iba z jednej z amerických základní jadrových medzikontinentálnych rakiet a aj tu sa zistilo iba niekoľko odpálených rakiet. Vzhľadom na to, že nešlo o plošný úder všetkými zbraňami zhodnotil, že pravdepodobne ide iba o falošný poplach.

Existujú niektoré pochybnosti o úlohe, ktorú zohralo rozhodnutie Petrova pri zabránení vzniku nukleárnej vojny. Podľa dokumentov Ruskej federácie sa nukleárna odveta zakladá vždy na viacerých zdrojoch, ktoré potvrdzujú útok. No incident odhalil chybu v sovietskom systéme varovania. Petrov tvrdí, že za svoj čin ho nepotrestali ani neodmenili.

Ak by Petrov nahlásil prilietajúce americké rakety, jeho nadriadení mohli spustiť útok proti Spojeným štátom, čim by urýchlili nasledujúcu jadrovú odpoveď zo strany USA. Petrov vyhlásil, že ide o falošný poplach. Neskôr bolo zjavné, že mal pravdu – nijaké rakety sa nepribližovali a počítačový systém v danom prípade zlyhal. Následne sa zistilo, že chybné hlásenia spôsobil nezvyčajný sklon slnečných lúčov na horných vrstvách oblakov, chybu neskôr opravili krížovými referenciami na geostacionárnej družice.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Stanislav Jevgrafovič Petrov**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Stanislav Petrov na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 17038953r
* GND: 1046663151
* LCCN: nb2016023926
* VIAF: 1150083621314940205
* WorldCat: lccn-nb2016023926
**Stanislav Holec** (\* 20. december 1956, Nitra) je vysokoškolský pedagóg.

Životopis
---------

V roku 1976-1981 absolvoval štúdium na Matematicko-fyzikálnej fak. UK v Bratislave, 1981 RNDr. 1993 PhD. 1997 doc. Absolvoval študijný pobyt na univerzitách v Londýne a Sheffielde (Veľká Británia). Prednášal na FOUTYS - Pedagogisch Technische Hogeschool v Eindhovene (Holandsko). Od roku 1981 pôsobí v Banskej Bystrici na Pedagogickej fak. na fakulte humanitných a prírodných vied UMB v Banskej Bystrici ako asistent, odborný asistent a v súčasnosti docent. V roku 1997-2001 bol prodekanom pre doktorandské štúdium a kvalifikačný rast na Fakulte prírodných vied UMB v Banskej Bystrici. Od roku 2001 je dekanom Fakulty prírodných vied UMB v Banskej Bystrici. Je členom Jednoty slovenských matematikov a fyzikov (od 
1980). Autor a spoluautor monografií, vysokoškolských učebníc a skrípt, zostavovateľ zborníkov.

Ocenenie
--------

* Zaslúžilý člen JSMF
* Čestné uznanie MŠ SR (1999)
* Cena rektora UMB v B. Bystrici (2000).

Dielo
-----

* Atómová a jadrová fyzika. Všeobecná fyzika. Zbierka úloh. Banská Bystrica roku 1989
* Praktikum z fyziky. Elektrina a magnetizmus. Banská Bystrica roku 1989
* Molekulová fyzika a termodynamika, Banská Bystrica roku 1997

* Prírodné vedy v živote, Banská Bystrica roku 1998
* Science Teacher Training 2000. Proceedings... Banská Bystrica roku 1998
* Prírodoveda, Banská Bystrica roku 1999
* Vybrané problémy z didaktiky prírodovedných predmetov, Banská Bystrica roku 1999
* Teoretická mechanika, Banská Bystrica roku 2001

Literatúra
----------

* Kto bol kto v Banskej Bystrici v roku 2001

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Rodový erb
Gróf **Stanislav I. Turzo** de Bethlenfalva (Thurzo), v starých textoch niekedy uvádzaný ako **Stanislav Tuří** (\* 1470, Krakov – † 17. apríl 1540, Olomouc) bol v rokoch 1496 – 1540 tridsiatym piatym olomouckým biskupom.

Životopis
---------

Narodil sa asi v roku 1470 v Krakove, ako syn Jána III. Turza a jeho druhej manželky Barbory rodenej Beckovej, dcéry krakovského mešťana Jána Becka. Stanislav študoval v talianskej Padove teológiu a právo a hneď po návrate sa stal olomouckým kanonikom. Keď pápeži Inocent VIII. a Alexander VI. ignorovali právo olomouckej kapituly na slobodnú voľbu biskupa a dosadili na biskupstvo talianskeho kňaza, kapitula protestovala a poslala do Ríma Stanislava Thurzu. Ten nešetril ani čas, ani peniaze až nakoniec prinútil biskupa Borgiu k rezignácii. Pápež vrátil olomouckej kapitule právo voľby a tá jednomyseľne zvolila Turzu v roku 1496 za biskupa. 

Biskup Turzo zvolal v roku 1498 diecéznu synodu do Vyškova, odkiaľ vzišli *Štatúty synodalia Stanislai*. Roku 1500 vykúpil zo zálohu Kroměříž a zahájil prestavbu gotického hradu na zámok. Niekedy na začiatku 16. storočia zriadil pri vyškovskom zámku záhradu a v Olomouci nechal postaviť biskupskú rezidenciu. V roku 1511 vykúpil zastavený hrad Hukvaldy a dal ho znova opevniť. Svoju rozsiahlu stavebnú činnosť korunoval v rokoch 1515 až 1516 výstavbou vysokého gotického chóru v  olomouckom dóme. 

Dňa 11. marca 1509 korunoval v katedrále sv. Víta spolu so svojím bratom Jánom, vratislavským biskupom, Ľudovíta Jagelovského za českého kráľa. 24. februára 1527 korunoval za českého kráľa Ferdinanda I.

Biskup Stanislav zomrel v noci z 16. na 17. apríla 1540 a bol pochovaný v olomouckej katedrále sv. Václava.

Literatúra
----------

* BALETKA, Tomáš. Dvůr olomouckého biskupa Stanislava Thurza (1497-1540), jeho kancelář a správa biskupských statků. *Sborník archivních prací*, 2004, roč. 54, s. 3-236. ISSN 0036-5246. (čes.)
* Baletka Tomáš, *Dvůr olomouckého biskupa Stanislava Thurza 1497-1540*, in: *Aristokratické rezidence a dvory v raném novověku, OH 7*, České Budějovice 1999, 361-382.
* Milan M. Buben, *Encyklopedie českých a moravských sídelných biskupov*, Logik sro Praha, 2000.
* Perinka František Vácslav, *Kroměříž za doby biskupa Stanislava Tuřího*, CMM 36 (1912).

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Stanislav I. Thurzo na českej Wikipédii.*

| Tituly a funkcie v Rímskokatolíckej cirkvi |
| --- |
| Predchodca**Ján XV. Borgia** | **olomoucký biskup**1497 – 1540 | Nástupca**Bernard Zoubek ze Zdětína** |

Autoritné údaje: * GND: 132974312
* ISNI: 0000 0001 0964 373X
* LCCN: no2011180420
* NK ČR: jn20011024245
* PIM: PIM98983
* VIAF: 35631755
* WorldCat: lccn-no2011180420
Mapa japonských provincií so zvýraznenou provinciou Dewa
Provincia **Dewa** (jap. 出羽国 – Dewa no kuni) bola bývalá japonská provincia. Na jej území sa dnes rozkladajú prefektúry Jamagata a Akita s výnimkou miest Kazuno a Kosaka).

Provincia Dewa sa v roku 708 odštiepila od provincie Ečigo a postupne rozširovala svoje územie smerom na sever tak, ako Japonci vytlačovali pôvodných obyvateľov severného Honšú.

V priebehu obdobia Sengoku ovládal južnú časť provincie okolom mesta Jamagata klan Mogami a severnú časť klan Akita. Oba klany bojovali v bitke pri Sekigahare na strane Iejasua Tokugawu.

Na začiatku obdobia Meidži, predtým než bol zavedený systém prefektúr, bola Dewa na krátku dobu rozdelená na provincie Uzen a Ugo.

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Provincie Dewa na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

| * z
* d
* u
Bývalé japonské provincie |
| --- |
| 
* Aki
* Awa (Kantó)
* Awa (Šikoku)
* Awadži
* Biččú
* Bingo
* Bizen
* Bungo
* Buzen
* Cušima
* Čikugo
* Čikuzen
* Čišima
* Dewa
* Eččú
* Ečigo
* Ečizen
* Harima
* Hida
* Hidaka
* Higo
* Hitači
* Hizen
* Hjúga
* Hóki
* Iburi
* Iga
* Ijo
* Iki
* Inaba
* Ise
* Išikari
* Iwami
* Izu
* Izumi
* Izumo
* Jamaširo
* Jamato
* Kaga
* Kai
* Kawači
* Kazusa
* Kii
* Kitami
* Kózuke
* Kuširo
* Mikawa
* Mimasaka
* Mino
* Mucu
* Musaši
* Nagato
* Nemuro
* Noto
* Oki
* Ómi
* Ošima
* Ósumi
* Owari
* Sacuma
* Sado
* Sagami
* Sanuki
* Seccu
* Suó
* Suruga
* Šima
* Šimocuke
* Šimósa
* Šinano
* Širibeši
* Tadžima
* Tanba
* Tango
* Tešio
* Tokači
* Tosa
* Tótómi
* Wakasa

 | Vlajka Japonska |
Rieka východne od Downtownu v Louisville, kde je najširšia (1,6 km).
Povodie Mississippi: Ohio vo východnej časti povodia (v pravej časti mapy).
**Ohio** (angl. *Ohio River*) je rieka v USA v štátoch Pensylvánia, Ohio, Západná Virgínia, Kentucky, Indiana a Illinois. Je dlhá 1 579 km. Povodie rieky zaberá plochu 528 100 km².

Priebeh toku
------------

Vzniká pri Pittsburghu sútokom riek Allegheny a Monongahela,[prebraná citácia] ktoré pramenia v Apalačských vrchoch. Do mesta Louisville tečie cez Apalačskú planinu a ďalej pokračuje Centrálnymi rovinami. Ústí zľava do Mississippi.

### Prítoky

* Sprava - Beaver, Muskingum, Scioto, Great Miami, Wabash
* Zľava - Kanawha, Big Sandy, Kentucky, Cumberland, Tennessee, Licking

Vodný stav
----------

Zdroje vody sú zmiešané. Priemerný prietok vody pri meste Metropolis je približne 8 000 m³/s a celkový ročný odtok 250 km³. Najvyššie vodné stavy dosahuje v chladnej časti roka a najnižšie v lete a na jeseň s minimom v auguste a septembri. K najvyššiemu zvýšeniu úrovne hladiny dochádza pri Pittsburghu (10 až 12 m), pri Cincinnati (17 až 20 m) a v ústi (14 až 16 m). Periodicky sa opakujúce silné povodne s katastrofickými dôsledkami nastali v rokoch 1887, 1913, 1927 a 1937.

Využitie
--------

Vodná doprava je možná po celom toku vďaka vzdúvadlám, pričom garantovaná hĺbka plavebnej trasy je 2,7 m. Celková dĺžka vodných ciest v povodí rieky je 4 000 km. Za účelom obchvatu kaskád pri Louisville boli vybudované plavebné kanály. V povodí rieky sa nachádzajú veľké vodné elektrárne, prevažne na rieke Tennessee. Voda v rieke je znečistená výtokmi z priemyselných závodov. Na rieke ležia veľké mestá Pittsburgh, Cincinnati a Louisville.[prebraná citácia]

Referencie
----------

1. 1 2   *Ohio River* [online].. Dostupné online.
2. 1 2  kolektív. *Encyklopedia Powszechna PWN*. [s.l.] : Państwowe Wydawnictwo Naukowe, 1975. S. 353. (poľsky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ohio (rieka)**

Externé odkazy
--------------

* Ohio River Flows and Forecasts
* U.S. Geological Survey: PA stream gauging stations
* Ohio River Forecast Center
* Lower Mississippi River Forecast Center

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Ohio (řeka) na českej Wikipédii a Ohio (rzeka) na poľskej Wikipédii.*
Pohľad na justičný palác z hotela Hilton.
Budova v roku 1881.
**Justičný palác** (franc. Palais de Justice, hol. Justitiepaleis) je jednou z dominantných stavieb belgickej metropoly Brusel. Nachádza sa v juhovýchodnej časti mesta, a ide o najväčšiu stavbu vybudovanú na účely súdnej moci na svete. Nachádza sa na vrcholku Galgenberg, kde boli v stredoveku popravovaní bruselskí kriminálnici.

Budova dosahuje so svojou kupolou výšky 105 m. Štvorcový pôdorys objektu má rozmery 160x150 m; všetky priestory vo vnútri paláca majú spolu rozlohu 26 000 m2.

Dejiny
------

Palác bol vybudovaný v rokoch 1866 až 1883 v eklektickom štýle podľa návrhu architekta Josepha Poelaerta. Suma za výstavbu ohromného paláca a jeho vybavenie sa pohybovalo zhruba okolo výšky 45 miliónov vtedajších belgických frankov. Taká suma prostriedkov, ktorú belgický štát na justičný palác vynaložil, zodpovedala ročnému rozpočtu na verejnú správu. Po dokočení sa často diskutovalo o tom, že Justičný palác je najväčšou budovou, ktorá bola vystavaná v 19. storočia.

V predvečer oslobodenia Bruselu za druhej svetovej vojny zapálila ustupujúca nemecká armáda palác s cieľom ho zničiť. Zrútila sa tak kupola stavby. Po skončení konfliktu sa uskutočnila rekonštrukcia a nová kopula bola 2,5 m vyššia, než originál. O päťdesiat rokov neskôr sa však ukázala potreba ďalšej rekonštrukcie. Už v roku 1980 bol palác v havarijnom stave a následne ho musel rad úradníkov opustiť, nielen kvôli zlému stavu, ale aj preto, že stavba nevyhovovala aktuálnym potrebám. Súčasná prebieha už od roku 2003; stavebné práce postupujú veľmi pomaly a v roku 2013 bolo nevyhnutné obnoviť samotné lešenie, ktoré časom skorodovalo natoľko, že hrozilo jeho zrútenie. World Monuments Fund označil Justičný palác ako ohrozenú kultúrnu pamiatku.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Justičný palác (Brusel)**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Justiční palác (Brusel) na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Belgický portál |
**Andrej Begala** (\* 2. február 1921, Slotince – † 5. jún 1992 Kežmarok) bol slovenský dôstojník a protifašistický bojovník, účastník SNP.

Životopis
---------

Jeho otec Juraj Begala, jeho matka Zuzana rod. Kittanová. V rokoch 1936 – 1940 študoval na Učiteľskom ústave v Prešove, 1941 na poddôstojníckej škole v Spišskej Novej Vsi, 1941 – 1943 na Vojenskej akadémii v Bratislave, 1943 absolvoval kurz spojovacieho vojska v Halle. Od 1943 dôstojník slovenskej armády, od 1945 dôstojník čs. armády, 1949 z armády prepustený, neskôr pracoval v úradníckych povolaniach. Účastník druhého čs. odboja, v máji 1944 s práporom odoslaný na východné Slovensko, kde nadviazal spojenie s partizánmi, ktorým dodával zbrane.

Po vypuknutí SNP v neprítomnosti veliteľa práporu prevzal velenie a odviedol ho k partizánom, od 28. augusta 1944 príslušník 1. čs. armády na Slovensku, po príchode do Banskej Bystrice pridelený k armádnemu telegrafickému práporu, od 15. októbra 1944 príslušník 1. taktickej skupiny (Kriváň), po potlačení povstania pokračoval v boji s touto partizánskou skupinou. Po 1948 z politických dôvodov prepustený z armády, 1991 rahabilitovaný v hodnosti podplukovník.

Ocenenie
--------

* Roku 1945 vyznamenaný Čs. vojnovým krížom 1939 (dvakrát), 1946 čs. vojenskou medailou Za chrabrosť pred nepriateľom

Literatúra
----------

* BEGALA, Andrej. In:  *Biografický lexikón Slovenska*. Zväzok I A – B. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2002. 638 s. ISBN 80-89023-16-9. S. 298.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Drakensang Online** je fantasy MMORPG hra od nemeckej vývojárskej firmy Bigpoint. Drakensang Online je hra ktorá sa dá stiahnúť. Hra vyšla 19. novembra 2011.

Princíp hry
-----------

Na začiatku hry si každý hráč vytvorí postavu, za ktorú bude hrať, pričom si vyberá zo štyroch rôznych tried postáv (Rytier Draka, Lovec, Čarodejník Kruhu a Paromechanikus). Po vybraní triedy sa hráč pohybuje vo voľnom svete, kde môže plniť úlohy (questy), prechádzať dungeony alebo len zabíjať monštrá. Všetky tieto veci môže hráč robiť sám, alebo s ostatnými hráčmi (Bigpoint hru sústreďuje na skupinovú spoluprácu, takže sólovanie bude znemožnené (stále je možné ale je o niečo ťažšie kvôli skupinovým bodom ktoré zjednodušujú hranie). Pozn. patch 209). Je tu tiež možnosť bojovať s inými hráčmi v PvP móde alebo v zápasoch (1vs1, 5vs5). Hráč začína od úrovne 1 až do úrovne 100 pritom aby sa dostal ďalej potrebuje plniť questy (do ďalších oblastí nie sú potrebné na priebeh hry ale hlavne na dej), v hre má aj body za ktoré sa môže vylepšovať. V hre je stále čo robiť napr. kombinovať predmety aby ich zlepšil, ťažiť rudy aby si mohol vytvárať rôzne nápoje, podstaty a pod.

Postavy v hre
-------------

V hre sú na výber 4 postavy. Hráč môže mať v hre akékoľvek 4 postavy z týchto:

### Lesný bežec

Lesní bežci Dracanie sú známi svojim smrtiacim inštinktom. Z diaľky oslabia nepriateľa presne mierenými šípmi, aby ich potom dorazili v súboji nablízko svojimi čepeľovými lukmi.

### Paromechanikus

Paromechanikovia sú preslávení svojim kutilským umom. Ich vynálezy, ako napríklad palebné zbrane a raketové ruksaky, z nich robia obávaných a nevyspytateľných protivníkov.

### Rytier Draka

Rytieri rádu draka patria k najobávanejším bojovníkom Dracanie. Dračia krv kolujúca v ich žilách im dáva nadprirodzené schopnosti, ktoré v nepriateľoch vzbudzujú panickú hrôzu.

### Čarodejník Kruhu

Čarodejníci kruhu dokážu prostredníctvom svojej vycvičenej mysle ovládať živelné sily ohňa, ľadu a blesku, vďaka čomu dokážu v radoch nepriateľov spôsobiť zmätok a skazu.

Monštrá
-------

Monštier v hre Drakensang online je je naozaj požehnane veľa, tu je uvedených niekoľko z nich, avšak plno ďalších ich je skryto v temnote:

Čarodejnice, tvor z bažín, dračie mláďatá, okultisti Nefertari, zombie, ľadoví prisluhovači, koreňové bytosti, kostry, goblini, trolovia, Heredur, Khalys, Dragan...

Všetko čo si len vieš predstaviť okrem obrovských lietajúcich príšer.

Eventy
------

V hre Dso (Drakensang Online) je tiež mnoho eventov, niektoré sú častejšie, a niektoré zas príležitostné.

Patria medzi ne:

* Prekliatie čiernych rytierov/Dragan event
* Letný festival
* Púšť esencií (Mesačný event)
* Spln (Mesačný event)
* Nov (Mesačný event)
* Poraz neporaziteľných
* Vzbura raketových mužíčkov (Novoročný event)

a iné

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Drakensang Online na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* drakensang.com - Oficiálna stránka hry
**Gerberga Saská** (\* 913 – † 5. máj 969, Laon) bola lotrinská vojvodkyňa a neskôr západofranská kráľovná, manželka kráľa Ľudovíta IV.

Životopis
---------

Narodila sa neskoršiemu východofranskému kráľovi Henrichovi I. a jeho manželke Matilde z Ringelheimu.

Pravdepodobne už v roku 928 alebo 929 sa vydala za lotrinského vojvodu Giselberta Lotrinského. Giselbert bol dlhé roky verný svojmu svokrovi až do jeho smrti, kedy na trón nastúpil jeho syn Otto I. Vtedy Giselbert prisahal vernosť západofranskému kráľovi Ľudovítovi IV. čo viedlo k jeho smrti pri úteku z bitky. Utopil sa v Rýne. Vdova Gerberga po rokoch venovala opátstvu v Remeši bohaté statky v oblasti Meerssenu, aby získala pravidelné modlitby za spásu jej duše a duše Giselberta.

Na jeseň 939 sa kráľ Ľudovít IV. urýchlene oženil s ovdovenou Gerbergou. Gerberga bola korunovaná kráľovnou v Laone. Podľa jej súčasníkov bola nová kráľovná inteligentná a vzdelaná. Mních Adso venoval Gerberge svoje dielo *Libellus de Antichristo*. Snažila sa urovnať vzťahy medzi jej mužom Ľudovítom a bratom Ottom, čo sa jej napokon aj podarilo a dobré vzťahy medzi dvoma vládcami vydržali až do Ľudovítovej smrti 10. septembra 954, kedy kráľ pri prenasledovaní vlka spadol z koňa a umrel na následky vnútorných zranení.

Ako regentka za svojho syna Lothara bola prinútená predať burgundské a akvitánske vojvodstvo do rúk Huga Veľkého, manžela jej sestry Hedvigy. Ten si ale nadobudnuté územia dlho neužil, nakoľko po korunovácii Lothara v novembri 954 sa mu ich nepodarilo vojensky získať. Po jeho smrti v roku 956, pravdepodobne na následky morovej nákazy, žila Gerberga v rovnováhe so svojou sestrou, pričom ich brat Bruno, kolínsky arcibiskup im bol radcom. Gerberga umrela v roku 969.

Manželstvo a deti
-----------------

Gerberga sa vydala dvakrát. Prvýkrát za lotrinského vojvodu Giselberta Lotrinského. Po jeho smrti v roku 939 sa vydala za západofranského kráľa Ľudovíta IV.

1. manžel Giselbert Lotrinský

* Henrich († pred 944)
* Hedwiga (umrela mladá)
* Alberada, manželka Renauda, remešského grófa
* Gerberga († po roku 978) manželka Alberta I. grófa z Vermandois

2. manžel Ľudovít IV.

* Lothar I. (\* 941 – † 986), západofranský kráľ
* Matilda (\* 943 – † po 981), manželka Konráda III. Burgundského
* Karol (\* 945 – † pred 953)
* neznáma dcéra (\* 948 – † ?)
* Ľudovít (\* 948 – † 954)
* Karol Dolnolotrinský (\* 953 – † po 991), vojvoda dolnolotrinský
* Henrich (\*/† 953)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Gerberga Saská**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Gerberga Saská na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 138741018
* VIAF: 90997069
Súradnice: 48°56′39″S 19°25′37″V﻿ / ﻿48,944292°S 19,426918°V﻿ / 48.944292; 19.426918

**Magurka** je osada v Nízkych Tatrách, súčasť obce Partizánska Ľupča, v okrese Liptovský Mikuláš.

Poloha
------

Nachádza sa v závere Ľupčianskej doliny, v nadmorskej výške 1 080 m n. m. pod vrchmi Ďurková (1 750 m n. m.) a Zámostská hoľa (1 612 m n. m.) Cez lokalitu *Tajch* je spojená s Partizánskou Ľupčou, cez osadu Železnô s Lúžňanskou a Revúckou dolinou cez Liptovskú Lúžnu.

Dejiny
------

Magurka bola založená ako banícka osada už v 14. storočí, hoci v oblasti sa ťažilo zlato už okolo roku 1250. Zlato sa dolovalo aj vymývalo ručne, časom pribudli aj v tejto odľahlej lokalite stroje. V 19. storočí tu žilo a pracovalo až 250 baníkov. Produkcia baní predstavovala okolo 10 - 11 kg zlata i striebra a viac ako 3000 m³ antimónu. Štôlňa *Kilian* bola dlhá až 3 km, *Ruseger* 1,6 km a *Ritterstein* 1,4 km.

Po ukončení nerentabilnej ťažby v roku 1923 bolo vybavenie prevezené do Banskej Štiavnice a budovy odpredané. Na Magurke tak zostala len malá časť predošlého obyvateľstva a v roku 1928 žilo v 20. domoch iba 75 ľudí.

Pamiatky
--------

Z obdobia najväčšieho rozmachu osady sa zachoval banský neogotický kostolík z roku 1911 s rapkáčom vo veži, ktorý zvolával baníkov z celého okolia.

Turizmus
--------

V okolí sú pestré možnosti pešej turistiky a z osady vedú značené chodníky:

* značka z lokality *Tajch* cez Magurku do *sedla Latiborskej hole*
* značka z osady Železnô cez Magurku a *Mestskú horu* (1 520 m n. m.) na hlavný hrebeň pod *Malým Chabencom*
* značka do *sedla Zámostskej hole*

Literatúra
----------

* VÍTEK, Peter; ČELKO, Marián; CHURÝ, Slávko; SOMBATHY, Ladislav. *Magurka : dejiny ťažby kovov a obce*. Partizánska Ľupča : Obecný úrad Partizánska Ľupča, 2002. 143 s. ISBN 80-968861-0-X.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Magurka (Partizánska Ľupča)**

Zdroje
------

1. ↑  PARTIZÁNSKA ĽUPČA. In:  *Súpis pamiatok na Slovensku*. 1. vyd. Zväzok 2. K – P. Bratislava : Obzor, 1968. 584 s. S. 452.

* História Magurky
* Poloha na turistickej mape
Štyri batérie AA
**Článok AA** (iné názvy: **monočlánok AA**, **batéria AA**, [nabíjateľný aj:] **akumulátor AA**, **ceruzkový (mono)článok**, **ceruzková batéria**, hovorovo **ceruzková baterka**; jazykovo nevhodne: **tužkový (mono)článok, tužková batéria, tužková baterka**) je galvanický článok (batéria) štandardizovaných rozmerov - dĺžky 50 mm (max 50.1 mm) a priemeru 14,2 mm (13.5 - 14.5 mm). Hmotnosť článku je 23 - 31g, podľa jeho druhu.

Alternatívne značenie
---------------------

Články rozmeru AA sa zvyknú označovať aj ako **LR6** (IEC), **15A** (ANSI/NEDA), **R6**, **MN1500**, **AM3**, **UM3**, **HP7** alebo **Mignon**.

Druhy článkov rozmeru AA
------------------------

V rozmere *AA* sa vyrába niekoľko druhov článkov: 

* zinkovo-burelový článok s napätím okolo 1.5 V
* alkalický článok s podobným napätím a výrazne vyššou kapacitou
* nabíjateľný alkalický článok (alkalický akumulátor)
* NiCd akumulátor, napätie je okolo 1.2V, kapacita do 1000 mAh
* NiMH akumulátor, napätím okolo 1.2V, kapacita cca do 4000 mAh, nižšie prúdové zaťaženie ako NiCd.

Použitie
--------

Používajú sa v elektronických zariadeniach, kde sa nekladie dôraz na miniatúrne rozmery (tam sú preferované AAA). Príklady použitia sú prenosné elektrické spotrebiče, hračky a pod.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Fyzikálny portálChemický portál |
**The Satanic Bible** (doslova Satanská biblia) je zbierka úvah, pozorovaní a rituálov, ktorú publikoval Anton Szandor LaVey v roku 1969.

Pojednáva o Satanovi ako šelme v tebe, ktorá sa vzpiera klasickým princípom kresťanskej viery. Opisuje človeka, ako nepoddajného a cieľavedomého tvora, ktorý nerešpektuje božie Desatoro. Prikláňa sa k Siedmim smrteľným hriechom, ako cesta k sebapoznaniu a uvedomenia si seba, ako jediného vládcu - Boha - svojho života. 

Ak sme chamtiví, pyšní a závistliví, vedie nás to k lepšiemu uvedomeniu svojich potrieb a stanovuje nám to ciele, ktoré chceme dosiahnuť. Obžerstvo, smilstvo a hnev nám pripomína šelmu vnútri každého z nás. Lenivosť zase túžbu po oddychu, po náročnom dni.

Hlása, že človek si má uvedomiť všetky tieto potreby a prispôsobiť svoje konanie svojim cieľom. Ale s rešpektovaním druhých ako satanistov, ktorým tiež nemôžeme obmedzovať ani ich osobnú slobodu. 

Ak túžime po dome s bazénom, neznamená to, že nejaký nájdem a prisvojím si ho. Alebo prinútim nejakú ženu k súloži. Ale svojím úsilím (prácou či úsilím), ho/ju získam.

V tomto ponímaní satanská biblia slúži ako príručka k uvedomeniu si seba ako jediného Boha svojho sveta a nie velebenie Kresťanského Boha, ako nadpozemskú bytosť, ktorá nás chráni a trestá. Je to skôr základ nového filozofického smeru, než cirkvi (názov len ako odpor proti Biblii.)
Súradnice: 47°47′40″S 18°16′32″V﻿ / ﻿47,7944444°S 18,2755556°V﻿ / 47.7944444; 18.2755556

**Marcelovský park** je chránený areál v správe štátnej ochrany prírody Dunajské luhy.

Nachádza sa v katastrálnom území obce Marcelová v okrese Komárno v Nitrianskom kraji. Územie bolo vyhlásené alebo novelizované v roku 1981 na rozlohe 2,16 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.

Predmetom ochrany je: *Chránené územie je vyhlásené na zachovanie historického parku v obci Marcelová pre kultúrno-výchovné a náučné ciele. Je významným aj z hľadiska ochrany a tvorby životného prostredia obce, možné je využívať ho pre vyučovanie biológie v miestnej škole.*

Referencie
----------

1. ↑  Marcelovský park. In:  *Zoznam osobitne chránených častí prírody SR* [online]. Banská Bystrica: Štátna ochrana prírody SR. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Marcelovský park v Zozname osobitne chránených častí prírody SR
* Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Marcelovský park na českej Wikipédii.*
**Suzanne, markíza du Plessis-Bellière a de Faÿ-lès-Nemours** (\* 1605 – † 1705), rodená Suzanne de Bruc de Montplaisir, bola manželka Jacquesa de Rougé du Plessis-Bellière, generála kráľovskej armády. Bola dcérou Jeana de Bruc de La Gréé a Marie Venieri de Doges de Venise, ktorá bola vnučkou benátskeho dóžu. Markíza du Plessis-Bellière založila jeden zo známych parížskych spoločenských salónov a zaradila sa tak ku známym saloniérkam. Vlastnila významnú zbierku umeleckých diel.

Život
-----

Suzanne du Plessis-Bellière bola slávna svojím espritom a poznačila výrazne svoju dobu. Priatelila sa so surintendantom Nicolasom Fouquetom, ministrom financií Ľudovíta XIV. ktorému organizovala jeho spoločenský život. Bola veľmi blízka veľkým umelcom tej doby, medzi ktorých patrila aj madame de Sévigné. Suzanne du Plessis-Bellière vlastnila zbierku umeleckých diel neoceniteľnej hodnoty. 

Spolu s Madame de Lafayette a Madeleine de Scudéry patrila k dámam, ktoré založili prvé literárne salóny v Paríži. V roku 1661 sa snažila zachrániť Fouqueta keď upadol do nemilosti kráľa a ubytovala ho vo svojom zámku hôtel de Rougé v Nantes. Surintendenta však na nariadenie kráľa zatkol kapitán d'Artagnan a markíza bola väznená v zámku de Montbrison do roku 1664. 

Keď jej zdravotný stav vyžadoval liečenie, mohla sa vrátiť do svojho zámku v Charentone pri Paríži. Dožila tam svoj život obkolesená veľkými umeleckými menami tej doby. Zomrela v kanonickom veku 100 rokov.

Diela o markíze du Plessis-Bellière
-----------------------------------

Jej osobou sa inšpiroval Alexandre Dumas starší vo svojom románe „Vikomt de Bragelonne" a stala sa populárnou postavou v sérii filmov podľa historických románov „Angelika markíza anjelov" od Anne Golonovej a Serge Golona. Postavu Angélique v nich hrala Michèle Mercierová.

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Literárny portálFrancúzsky portál |

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Marquise du Plessis-Bellière na francúzskej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 17085837j
**Oskar Singer** (\* 27. október 1899 Dolné Vestenice – † 1972 Londýn) bol slovenský architekt. Bol to významný predstaviteľ funkcionalizmu na Slovensku a najprogresívnejším nitrianskym architektom.

Biografia
---------

Architektúru vyštudoval v Budapešti TU a v Brne VUT. Pôsobil ako samostatný architekt v 30.rokoch 20. storočia v Nitre. Angažoval sa aj kultúrne – bol členom Bratislavského Umeleckého spolku Kunstverein i Informovanosti. Publikoval v časopise Forum. Niektoré zdroje uvádzajú, že koncom tridsiatych rokov emigroval do Londýna. V roku 1947 sa zúčastnil kongresu CIAM.

Vybrané diela
-------------

* **1933–1934** Štátna meštianska škola a vila riaditeľa, Nitra, Andreja Šulgana 1
* **1934** Vila K, Kmeťkova 22
* **1935** Robotnícky kultúrny dom (Nitra), Fraňa Mojtu 1
* **1936** Rodinný dom, Nitra, Fraňa Mojtu 17
* **1938** Dom Dr.R. Nitra, Kmeťkova 11

### Vila K, Kmeťkova 22, Nitra, 1934

Výnimočnosťou tejto vily je postavenie jej časti na stĺpoch. V našich pomeroch to bolo neobyčajné riešenie. Moderný charakter vytváralo taktiež aerodynamické zaoblenie rohov budovy. Táto vila sa objavila aj v časopise Fórum roku 1938, v článku ktorý pojednával o stavaní na „vidieku".

Voľné prízemie avšak už tri roky po ukončení stavby zastavali, aj dnes je možné túto časť rozpoznať, pretože siahala len do polovice podlažia. Vila sa pre svoj expresívny vyraz nevyhla ani kritike. L. Foltýn tu kritizoval formálne použitie corbusierovských stĺpov v časti pôdorysu a zaoblené tvary prehnane označil za „novobarokové".

### Rodinny dom, Nitra, Fraňa Mojtu 17, Nitra, 1936

Rodinný dom je jedným z mála príkladov na Slovensku, kde sa konkrétne nekonvenčné funkcionalistické architektonické tvaroslovie podarilo dôsledne aplikovať, pretože duch moderných architektonických princípov sa uplatňoval iba postupne. Architekt tu použil jednoduchý arkier s pásovým oknom, ktoré presahuje cez oba rohy.

### Dom Dr.R. Nitra, Kmeťkova 11, Nitra, 1938

Rodinný dom patril k charakteristickým stavbám funkcionalizmu v meste Nitra. Je charakterizovaný výraznou horizontálnou štrbinou na prízemí. Za tou sa nachádzala obývacia izba spojená s jedálňou a terasa. V zadnom krídla bola kuchyňa a pomocné priestory. Na poschodí bola výrazným prvkom pergola, ktorá kryla hornú terasu. Tu sa nachádzali tri spálne s veľkou predsieňou. Do domu sa vchádzalo z boku, kde mierne vystupovalo dvojramenné schodisko.

Referencie
----------

1. ↑   *England and Wales Death Registration Index 1837-2007* [online]. [Cit. 2018-12-18]. Dostupné online.
2. ↑  Mumford E. Frampton K.; The CIAM discourse on urbanism, 1928-1960; MIT Press, Cambridge, 2000; str. 176

Literatúra
----------

* Foltýn, L. : *Slovenská architektúra a Česká avantgarda 1918-1939*, Bratislava, SAS 1933
* Dulla, M. – Moravčíkova, H. a i.: *Architektonické diela 20. storočia na Slovensku*, Architektúra & Urbanizmus, 30-36, 1998
* Dulla, M. – Moravčíkova, H. : *Architektúra Slovenska v 20. storočí*, Bratislava, 2003
* Dulla, M.: *Slovenská architektúra od Jurkoviča po dnešok*, Bratislava, 2007

Autoritné údaje: * abART: 119082
**Magnetická indukcia** alebo **hustota magnetického toku** (značka **B**) je vektorová veličina, ktorá charakterizuje silové účinky magnetického poľa na pohybujúci sa náboj, alebo na vodič s prúdom v magnetickom poli. Jednotkou je tesla.

Vodič s prúdom
--------------

Ak vložíme vodič s prúdom do magnetického poľa, tak naň bude pôsobiť sila, ktorej smer určíme pomocou Flemingovho pravidla ľavej ruky.Silové účinky na vodič s prúdom v magnetickom poli s indukciou **B** môžeme vyjadriť, ako priamu úmeru medzi **B**, prúdu prechádzajúceho daným vodičom a jeho dĺžkou nachádzajucou sa v magnetickom poli (tzv. **účinná dĺžka** vodiča). 

Výsledný vzťah teda vyzerá následovne:

{\displaystyle F\_{m}=B\cdot I\cdot l\cdot \sin \alpha }

Kde: 

* Fm je sila pôsobiaca na vodič
* B je vektor magnetickej indukcie
* I je prúd pretekajúci vodičom
* l je efektívna dĺžka vodiča
* α je úhol ktorý zviera vodič s vektorom indukcie

Ak z neho vyjadríme **B**:

{\displaystyle B={\frac {F\_{m}}{I\cdot l\cdot \sin \alpha }}}
Príslušníci Talibanu v meste Herát, 2001

**Tálibán** alebo nepresne **Taliban** (po paštsky a perzsky: **طالبان** – paštská výslovnosť: tálibán, perzská výslovnosť: tálebán; preklad: "študenti") je radikálna nábožensko-politická skupina, ktorá *de facto* vládne na území Afganistanu od 15. augusta 2021, kde vyhlásili Afganský islamský emirát. Diplomaticky ich vládu zatiaľ neuznala žiadna krajina na svete.

Ideovo je založená na kombinácii radikálneho islamu a paštúnskeho nacionalizmu. Väčšina ich prominentných členov patrí k váženým učiteľom na islamských náboženských školách, ktorých paštúnski študenti, bývalí aj súčasní, tvorili jadro ich stúpencov a ozbrojených síl.

Ozbrojené zložky Talibanu boli posilnené mudžáhídmi z mnohých arabských krajín a od bohatých Arabov pochádzala aj štedrá finančná podpora, ktorá mnohonásobne prekonala vládne zdroje. Veľkú finančnú a vojenskú podporu Talibanu poskytoval vodca medzinárodnej teroristickej organizácie Al-Káida, Usáma bin Ládin, ktorý od roku 1996 sídlil priamo v Afganistane.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tálibán**
Súradnice: 49°37′15″S 18°36′26″V﻿ / ﻿49,6207°S 18,6072°V﻿ / 49.6207; 18.6072

**Javorový** alebo **Javorový vrch** (1 032 m n. m.) je vrch v Moravsko-sliezskych Beskydách. Leží na severnej Morave nad Řekou, približne 8 km juhozápadne od Třinca. Patrí do CHKO Beskydy.

Poloha
------

Nachádza sa na severnom okraji pohoria, v geomorfologickom podcelku Lysohorská hornatina a jej časti Ropická rozsocha. Leží v Moravsko-sliezskom kraji, v okrese Frýdek-Místek a zasahuje na katastrálne územie obce Řeka a mesta Třinec. Najbližším sídlom je na juhozápadnom úpätí ležiaca obec Řeka, severne sa nachádza mesto Třinec a východne jeho mestská časť Tyra.

Opis
----

Javorový je súčasťou hrebeňa, ktorý vedie z vrchu Kalužný (993 m n. m.) severozápadným smerom na Ropice (1 083 m n. m.), kde sa vetví a pokračuje severným smerom na Gutský vršek (741 m n. m.) a Malý Javorový (948 m n. m.). Západným smerom sa nachádza Príslop (945 m n. m.), Ropička (918 m n. m.) a Godula (737 m n. m.), južným susedí sedlom oddelená Šindelná (1 000 m n. m.), Ropice a Smrčina (1 015 m n. m.), východne sa nachádza Ostrý (1 044 m n. m.) a Malý Javorový (948 m n. m.) a severne Podgrúň (709 m n. m.) a Gutský vršek (741 m n. m.). Masív patrí do povodia Olše, kde vodu odvádza zo západnej časti Ropičanka a z východnej potok Tyra. Na vrchol vedie značená hrebeňovka, vedúca okolo chaty na Malom Javorovom. Na severných svahoch leží Prírodná rezervácia Gutské peklo. Na Malom Javorovom stojí vysielač a na severných svahoch je vybudované lyžiarske stredisko, dostupné lanovkou. Tým sa zjednodušuje i prístup na hlavný, vyšší vrchol.

### Výhľady

Súvislý lesný porast s malou vrcholovou lúkou umožňuje veľmi obmedzený rozhľad. Z lokalít s riedkou vegetáciou možno pozorovať najmä okolité vrchy Moravsko-sliezskych Beskýd, ojedinele aj Malú Fatru, Kysucké, Oravské a Sliezske Beskydy, nezriedka i Hrubý Jeseník.

Prístup
-------

* po  modrej značke zo severu:
	+ z rázc. Třinec-Guty-Rucki cez Malý Javorový
	+ z rázc. Třinec-Guty cez Gutské sedlo
* po  zelenej značke:
	+ od západu z Řeky cez Gutské sedlo
	+ od východu z Oldřichovic cez Malý Javorový

Referencie
----------

1. 1 2 3   *Mapy.cz* [online]. sk.mapy.cz, [cit. 2022-05-28]. Dostupné online.
2. 1 2 3 4   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-05-30]. Dostupné online.
3. ↑  Zeměměřický úřad. *Geoprohlížeč* [online]. ags.cuzk.cz, [cit. 2022-05-30]. Dostupné online.
4. ↑   *Peakfinder* [online]. peakfinder.org, [cit. 2022-05-30]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Moravsko-sliezske Beskydy
* Zoznam vrcholov v Moravsko-sliezskych Beskydách

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Javorový**

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej trase
**Defragmentácia** je proces, pri ktorom sa znižuje alebo úplne odstraňuje fragmentácia súborového systému z počítačových diskových jednotiek alebo z jednotlivých diskových oddielov. Deje sa fyzickým reorganizovaním častí súboru za sebou, čím sa zvýši rýchlosť spracovávania vďaka kontinuálnemu prístupu.

Realizuje sa prostredníctvom na to určeného počítačového programu, napríklad Defrag. Defragmentáciou je možné výrazne urýchliť prístup k disku a všetky diskové operácie, ako čítanie, zápis a prístupovú dobu.

Na zaistenie výkonnosti diskových operácií je potrebné defragmentáciu vykonávať pravidelne, predovšetkým po výraznom zásahu do obsahu disku, napríklad pri hromadnom mazaní a kopírovaní veľkého množstva dát.

Defragmentáciu je potrebné vykonávať predovšetkým na súborových systémoch používaných v systémoch Microsoft Windows, ako je FAT a FAT32, ako aj na NTFS. Na súborových systémoch používaných v unixových operačných systémoch, predovšetkým na systémoch ext2 a ext3 v Linuxe obyčajne nie je potrebné defragmentáciu vykonávať, pretože tieto súborové systémy sú dostatočne moderné a sú navrhnuté tak, aby na nich vôbec nedochádzalo k fragmentácii, preto prakticky neexistujú programy na defragmentáciu v unixových systémoch ani v Linuxe. V systémoch ext2 a ext3 môže k fragmentácii dôjsť v prípade, ak je na disku veľmi málo voľného miesta a fragmentácii tak nie je možné zabrániť. V bežnom prípade sa však fragmentácia odstraňuje operačným systémom automaticky počas behu.
O hrade pozri *Krásna Hôrka.*
**Krásna Hôrka** je miestna časť Tvrdošína.

Poloha a prírodné pomery
------------------------

Miestna časť ležiaca na juhozápadnom okraji Tvrdošína na pravom brehu rieky Orava. Geomorfologicky leží na okraji celku Oravská kotlina. Geologicky tvoria podložie hlavne celky bradlového pásma, v menšej miere na juhovýchode aj centrálnokarpatského paleogénu.

Dejiny
------

Pôvodne samostatná obec, známa od 15. storočia. Vznikla počas valašskej kolonizácie. V roku 1974 pripojená k mestu Tvrdošín.

Doprava
-------

Cez Krásnu Hôrku prechádza cesta I. triedy č. 59 a rovnako aj železničná trať č. 181 Kraľovany – Trstená. V obci je osobná železničná stanica.

Osobnosti
---------

* vdp. Ľudovít Bakoš (1911-1965), rímskokatolícky kňaz a včelár
* Jozef Cieker (1907-1969), slovenský diplomat
* Július Konfal (1897-1982), slovenský lesný odborník
* Ľudovít Kukorelli (1914-1944), slovenský organizátor partizánskych jednotiek
* Mária Kratochvílová (1893-1979), učiteľka a logopedička
* vdp. Alojz Bakoš (1926 -2001), rímskokatolícky kňaz

Referencie
----------

1. ↑  Mazúr, E. Lukniš, M. 1986: *Geomorfologické členenie SSR a ČSSR.* Časť Slovensko. Slovenská kartografia, Bratislava
2. ↑  Lexa, J. Bezák, V. Elečko, M. Mello, J. Polák, M. Potfaj, M. Vozár, J. 2000: Geologická mapa Západných Karpát a priľahlých území. Bratislava, MŽPSR, ŠGÚDŠ

Súradnice: 49°19′25″S 19°32′46″V﻿ / ﻿49,323708°S 19,54618°V﻿ / 49.323708; 19.54618
**Baja California Sur** [vyslov: bacha kalifornia sur], doslova *Južná Dolná Kalifornia*, je mexický štát, ktorý sa nachádza v južnej časti Kalifornského polostrova. 

Má rozlohu 73 909 km², tvorí 3,7 % povrchu Mexika. Susedí na severe so štátom Baja California. Hlavným mestom je La Paz, mesto nachádzajúce sa v južnej časti polostrova. Štát má 691 tisíc obyvateľov. 

Reliéf je charakterizovaný pobrežnými planinami, hornatým Kalifornským systémom a dvoma púšťami: Centrálna púšť a Púšť Vizcaíno. Najvyšší vrchom je Sierra de la Laguna s nadmorskou výškou 2 080 metrov nad morom. Klíma má zväčša púštny charakter, iba región Los Cabos má horúcu, mierne vlhkú klímu. Krajiny je chudobná na vodné toky. Najväčšou riekou je San Ignacio. Ďalšími tokmi sú potoky San Benito, San Miguel a Raymundo.

Najdôležitejším odvetvím priemyslu je potravinársky priemysel. V štátnych vodách sa nachádza veľké množstvo rýb, preto je dôležitým aj rybolov. Baja California Sur je známa svojimi vysoko kvalitnými plodinami. Pestujú sa ďatle, figy, papáje, mangá, špargle, paprika, rajčiny, melóny.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Baja California Sur**

| * z
* d
* u
Administratívne členenie Mexika |
| --- |
| Štáty | 
* Aguascalientes
* Baja California
* Baja California Sur
* Campeche
* Chiapas
* Chihuahua
* Coahuila
* Colima
* Durango
* Guanajuato
* Guerrero
* Hidalgo
* Jalisco
* Mexiko
* Michoacán
* Morelos
* Nayarit
* Nuevo León
* Oaxaca
* Puebla
* Querétaro
* Quintana Roo
* San Luis Potosí
* Sinaloa
* Sonora
* Tabasco
* Tamaulipas
* Tlaxcala
* Veracruz
* Yucatán
* Zacatecas

 |
| Federálny dištrikt | 
* Ciudad de México

 |
**Krásna Saskia** (nem. Die schöne Saskia) je opereta, ktorú skomponoval Oskar Nedbal. Premiéra sa konala 16. novembra 1917 v Carl Theater vo Viedni. Libreto napísali Alfred Maria Willner a Heinz Reichert. Libreto nebolo veľmi kvalitné. Hudba má viedenský štýl s dominanciou valčíkových melódií. Opereta bola pomerne úspešná, ale pokračujúca I. svetová vojna zabránila jej presadeniu sa v zahraničných divadlách.

Obsah
-----

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

### I. dejstvo

Saskia bola modelom obrazu vdovy, ktorý namaľoval Adrian. Počas maľovania sa do neho Saskia zaľúbila, ale Adrian uprednostňuje skôr kariéru a slávu. Na bankete získa Saskia vďaka svojmu pôvabnému hlasu zmluvu vo variete ako speváčka.

### II. dejstvo

Saskia získava slávupod reklamným sloganom "slobodná vdova" (inšpirovanom Adrianovým obrazom) a ako mŕtveho manžela uvádza vymysleného Zamarelliho, pričom na jeho fotke, ktorú má pri sebe je Adrian. O Saskiu sa zaujíma knieža Polycarp, ale v tom prichádza Adrian, ktorý sa predstaví ako Saskiin "mŕtvy manžel". Rád by sa so Saskiou udobril, ale ona mu vráti niekdajšie odmietnutie.

### III. dejstvo

Saskia cíti, že Adriana ešte stále miluje takže nedokáže dlho Adrianovi odolávať a nakoniec sa spolu udobria.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.
Súradnice: 35°53′23″S 137°29′00″V﻿ / ﻿35,88972°S 137,48333°V﻿ / 35.88972; 137.48333

**Ontake** alebo **On-take** je masívny vulkanický komplex, nachádzajúci sa na japonskom ostrove Honšú, asi 100 km severovýchodne od mesta Nagoja. S výškou 3 063 m je to zároveň druhý najvyšší vulkán v Japonsku a je to obľúbené pútnické miesto.

Komplex je tvorený stratovulkánom, vybudovanom na staršej kaldere s rozmermi 4 × 5 km a leží na južnom okraju vulkanickej zóny Norikura, ktorá sa rozširuje na sever cez sopky Norikura a Jake-dake. Geologická minulosť komplexu siaha 680 000 rokov do minulosti. Prvá fáza vývoja končila pred 420 000 rokmi, keď sopečná činnosť po vzniku štyroch stratovulkánov ustala na dlhých 300 000 rokov. Posledná erupcia sa odohrala v rokoch 1979 až 1980, odvtedy oblasť Ontake najaví žiadne známky aktivity.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **vulkanický komplex Ontake**.

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu - vulkanický komplex Ontake na Global Volcanism Program (po anglicky)
Ropná škvrna v okolí ťažobnej plošiny
**Ropná škvrna** je škvrna, ktorá vzniká v dôsledku úniku tekutej ropy, či iného ropného produktu do okolitého prostredia v dôsledku ľudskej činnosti. Ide o druh znečistenia.

Termín je často chápaný na označenie úniku ropnej látky do oceánu, či do pobrežných vôd, ale vo všeobecnom chápaní označuje akékoľvek vyliatie ropnej látky do prostredia. Môže ísť o vyliatie surovej nespracovanej ropy, rafinovanej ropy, benzínu, nafty atď. Pri úniku ropných látok často trvá mesiace až roky, než sa prostredie opätovne vyčistí do pôvodného stavu pred únikom. Mimo ľudského zavinenia sa môže ropa do prostredia dostať tiež prírodnými pochodmi únikom z miest, kde bola akumulovaná. Väčšina znečistení ľuďmi je spôsobená únikom ropných látok z pevniny, ale najväčšej pozornosti sa dostáva nehodám tankerov, či ťažobných plošín.

Keďže ropné látky sú ľahšie než voda, plávajú na jej povrchu a vytvárajú tak mikrofilm, ktorý je nebezpečný pre život a to ako z dôvodov nepriepustnosti kyslíku, tak napríklad z obalenia živočíchov ropou.

Referencie
----------

1. ↑   *Hindsight and Foresight, 20 Years After the Exxon Valdez Spill* [online]. NOAA, 2010-03-16, [cit. 2010-04-30]. Dostupné online.
2. ↑

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ropná škvrna**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ropná skvrna na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |
Krajina v parku
**Národný park Sutjeska** je najstarší národný park v Bosne a Hercegovine, v jej srbskej časti Republika Srpská.

Sutjeska sa stala národným parkom v roku 1965, rozprestiera sa na území o rozlohe 17 500 ha, najbližšie väčšie mesto od nej je Srbinje (bývalá Foča). Súčasťou parku je napríklad prales Perućica, či horský masív Maglić, jeho vrchol je najvyšším bodom štátu s výškou 2386 m n. m. Táto časť sa však už nachádza na hranici Bosny a Hercegoviny s Čiernou Horou. Rieka Sutjeska, podľa nej je park pomenovaný, vyhĺbila kaňon priamo jeho stredom. Zásah do prírody tu veľký nie je, veľké časti parku sú relatívne odľahlé. A preto jeho územie za druhej svetovej vojny slúžilo aj ako útočisko partizánom. Východiskom do národného parku je obec Tjentište, kde sa nachádzajú ubytovacie kapacity, letné kúpalisko (umelé jazero), športovisko (ihrisko) a pamätný areál s monumentom bitky na Sutjeske vrátane múzea.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Národný park Sutjeska**
**Onkogén** je gén, ktorý sa podieľa na regulácii procesov aktivujúcich alebo urýchľujúcich bunkový cyklus (delenie buniek). Abnormálna aktivácia týchto génov (ktoré sa v normálnom funkčnom režime označujú aj ako *protoonkogény*) – napr. mutáciou – spôsobí nepretržité a nekontrolované delenie bunky (onkogény v užšom zmysle slova).

Protoonkogény kódujú napríklad rastové faktory, receptory rastových faktorov, regulačné proteíny a podobne. Neustála nadprodukcia kódovanej bielkoviny naruší reguláciu bunkového delenia. Protoonkogén môže byť poškodený:

* bodovou mutáciou
* včlenením DNA retrovírusu
* translokáciou
* rozmnožením kópii génu

Jediná mutovaná alela onkogénu stačí na to, aby sa bunka zmenila na nádorovú. Táto bunka ale musí byť na účinok onkogénu „citlivá".

Príkladom onkogénu je onkogén *K-RAS*, ktorý je veľmi často (v 70 – 100 % prípadov) zmutovaný pri karcinóme pankreasu.

Pozri aj
--------

* Rakovina pŕs
* Karcinóm
* Zhubný nádor