**Taliančina** je románsky jazyk, hovorí ním asi 70 miliónov ľudí, z ktorých väčšina žije v Taliansku. 

Štandardná taliančina je založená na toskánskych dialektoch a je „kompromisom" medzi jazykmi južného Talianska a galo-románskymi jazykmi na severe. Ustálený toskánsky štandard bol však v priebehu posledných desaťročí mierne ovplyvnený dialektmi, ktorými sa rozpráva v Miláne, ekonomickom centre krajiny. 

Taliančina má zdvojené (alebo dlhé) spoluhlásky ako latinčina (na rozdiel od väčšiny dnešných románskych jazykov ako sú francúzština a španielčina). Ako vo väčšine románskych jazykov (s významnou výnimkou francúzštiny) na prízvuku závisí význam.

História
--------

História talianskeho jazyka je pomerne zložitá, ale moderný štandard jazyka zväčša formovali pomerne nedávne udalosti. Najskoršie zachované texty v jazyku, ktorý možno s určitosťou nazvať taliančinou (na rozdiel od jej predchodcu vulgárnej latinčiny), sú právne dokumenty z regiónu Benevento datované medzi 960-963. 

Taliančina bola prvýkrát formalizovaná v 14. storočí prácami Dante Alighieriho, ktorý vo svojich básňach spolu známych ako *Komédia* (k čomu autor diela Dekameron Boccaccio neskôr pridal titul *Božská*) zmiešal juhotalianske dialekty, obzvlášť sicílsky, s jeho rodnou toskánčinou. Danteho milované práce boli čítané po celom Taliansku a jeho písaný dialekt sa stal kanonickým štandardom, ktorému ostatní rozumeli. Dantemu sa dodnes pripisuje štandardizácia talianskeho jazyka.

Vždy existoval odlišný dialekt taliančiny v každom meste, pretože mestá boli donedávna mestskými štátmi. V roku 1861, keď došlo k zjednoteniu Talianska, bol ustálený spisovný taliansky jazyk, ktorého základom bol toskánsky dialekt mesta Florencie a okolia. Hovorilo ním ale iba 2,5% populácie, takže v školách bolo povolené aj vyučovanie v dialektoch. Jednotný povinný vyučovací jazyk bol zavedený až v roku 1934 za fašistického Talianska.

Na rozdiel od severotalianskych dialektov zostali staré južné dialekty zväčša nedotknuté francúzsko-okcitánskymi vplyvmi hlavne zo strany bardov z Francúzska v stredoveku (pozri línia La Spezia-Rimini). Ekonomická moc a na vtedajšiu dobu (neskorý stredovek) pomerne vysoké vývojové štádium Toskánska dali jeho dialektu váhu, hoci benátčina zostala rozšírenou v stredovekom talianskom obchodnom živote. Taktiež narastajúci kultúrny význam Florencie v obdobiach humanizmu a renesancie pomohli k ustáleniu jej ľudového dialektu v umení.

Klasifikácia
------------

Spisovná taliančina (spolu so severotalianskymi a stredotalianskymi nárečiami) je súčasťou východorománskych jazykov, kým juhotalianske nárečia patria do západorománskych jazykov. Románske jazyky patria medzi indoeurópske jazyky.

V iných deleniach je taliančina jediný príslušník tzv. italo-románskych jazykov, ktoré sú časťou románskych jazykov. 

Na web stránke Etnologue majú vlastné delenie románskych jazykov na južné, západné a východné, pričom taliančinu zaraďujú veľmi neobvykle spolu s dalmatínčinou do jednej skupiny „italo-dalmatínske jazyky", tú zase do „talianskych západorománskych jazykov" a tie do (ich) západorománskych jazykov.

Geografické rozšírenie
----------------------

Taliančina je úradným jazykom Talianska, San Marína a je úradným jazykom kantónochv Ticino a Graubünden (Grigioni) vo Švajčiarsku. Je najpoužívanejším jazykom vo Vatikáne a druhým úradným jazykom v niektorých oblastiach Istrie v Chorvátsku a Slovinsku s talianskou menšinou. Vo veľkom rozsahu ju používajú imigrantské skupiny v Luxembursku, Nemecku, Belgicku, USA, Kanade, Venezuele, Brazílii, Argentíne a Austrálii. Rozpráva sa ňou aj v susednom Albánsku. V menšom rozsahu sa používa v častiach Afriky s bývalou talianskou nadvládou ako Somálsko, Líbya a Eritrea. Do veľkej miery sa taliančina učí v Monaku a na ostrove Malta a bola úradným jazykom krajiny do zavedenia angličtiny ústavou v roku 1934.

Oficiálne postavenie
--------------------

Taliančina je úradným jazykom v Taliansku, San Maríne, Švajčiarsku, na Istrii v Chorvátsku a v samosprávnych celkoch Koper, Piran a Izola v Slovinsku.

Dialekty
--------

### Delenie

Biblia, ktorej príbeh je určený pre Milan, ktorí hovoria po taliansky
Žena, ktorá hovorí taliansky a sicílsky záznam, je Taliansko.
* **galoitalská skupina dialektov**
	+ ligúrsky dialekt
	+ piemontský dialekt
		- hornopiemontské nárečie
		- dolnopiemontské nárečie
	+ lombardský dialekt
		- západne nárečie
		- východné nárečie
		- alpské nárečie
		- novarské nárečie
		- západotridentské
	+ emiliánsky dialekt
		- západné nárečie
		- východné nárečie
		- mantovské nárečie
		- voghersko-pavijské nárečie
		- lumidžánske nárečie
		- romaňolské nárečie
		- severomarkidžánske nárečie
	+ venetský dialekt
		- lagúnové nárečie
		- južné nárečie
		- stredoseverné nárečie
		- veronské nárečie
		- tridentsko-julské nárečie
		- východotridentské
* **toskánska skupina dialektov**
	+ florentský dialekt
	+ siensky dialekt
	+ západný dialekt
		- pizansko-livornsko-albanské nárečie
		- pistojské nárečie
		- luccské nárečie
	+ arezzský dialekt
	+ grossetsko-amiatinský dialekt
* **stredná skupina dialektov**
	+ apuánsky dialekt
	+ stredomarkidžánsky dialekt
		- ankonské nárečie
		- maceratské nárečie
		- severné nárečie
	+ umbrijský dialekt
		- centrálno-južné nárečie
		- viterbské nárečie
		- juhovýchodné nárečie
	+ lacijský dialekt
		- lacijsko-centrálno-severné nárečie
		- rímske nárečie
	+ čikolansko-rietijsko-aquilský dialekt
* **južná prechodná skupina dialektov**
	+ markidžánsko-juhoabruzzský dialekt
		- juhomarkidžánske nárečie
		- teramské nárečie
		- juhoabruzzské nárečie
		- jadranské nárečie
		- západoabruzzské nárečie
	+ molizský dialekt
	+ apúlijský dialekt
		- dauno-apeninské nárečie
		- garganské nárečie
		- apúlijsko-barijské nárečie
	+ lácijský južný a kampánsky dialekt
		- juholácijské nárečie
		- neapolské nárečie
		- irpinské nárečie
		- čilentské nárečie
	+ lukánsko-severokalábrijský dialekt
		- lukánske severozápadné nárečie
		- lukánske severovýchodné nárečie
		- stredolukánske nárečie
		- lukánsko-kalábrijské arenské nárečie
		- severokalábrijské nárečie
* **krajná južná skupina dialektov**
	+ salentský dialekt
		- severosalentské nárečie
		- stredosalentské nárečie
		- juhosalentské nárečie
	+ stredojužný kalábrijský dialekt
		- stredokalábrijské nárečie
		- juhokalábrijské nárečie
		- západné nárečie
	+ sicílsky dialekt
		- centrálne metafonické nárečie
		- juhovýchodné metafonické nárečie
		- východné metafonické nárečie
		- messinské nárečie
		- eolské nárečie

Situácia talianskych dialektov je pomerne komplikovaná. Keďže historicky Taliansko nebolo jednotným štátom a vyvíjalo sa na jeho území viacero rečí, formálne spisovný taliansky jazyk z roku 1861 sa nikdy nestal hovorovým jazykom všetkých obyvateľov. Väčšina obyvateľstva je schopná dohovoriť sa aj v spisovnej taliančine, no popri tom v bežnej komunikácii používa aj svoje nárečie.

### Kultúrne prijatie nárečí

Taliansko sa delí na tzv. „italofónov" (zastancov spisovnej taliančiny) a „dialektofónov" (zastancov nárečí).

Nárečia sa často používajú napr. vo filmoch pre komický efekt alebo dojem stereotypu; severné dialekty zvyknú vyjadrovať nenásytných, úzkoprsých kupcov; rímsky prízvuk sa spája s arogantnými primitívnymi násilníkmi; neapolský pripomína nečestných šikovných flákačov a sicílčina sa dokonca aj v Taliansku spája s mafiou. Mnohí scenáristi však objavujú aj expresívnejšie a spontánnejšie črty nárečí, často na prelomenie klišé a prezentáciu bohatšej, menej známej skutočnosti.

Poznámky
--------

1. ↑  pozri sekciu História

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  MRUŠKOVIČ, Viliam. *Európa jazykov a národov na prahu tretieho tisícročia*. Martin : Matica slovenská, 2008. 517 s. ISBN 978-80-7090-858-7. S. 153-156.

Literatúra
----------

* BERLOCO, Fabrizio. *The Big Book of Italian Verbs: 900 Fully Conjugated Verbs in All Tenses. With IPA Transcription, 2nd Edition*. [s.l.] : Lengu, 2018. Dostupné online. ISBN 978-8894034813.
* CANEPARI, Luciano. *Il MªPi – Manuale di pronuncia italiana*. [s.l.] : Zanichelli, 1992. ISBN 978-88-08-24624-0.

Externé odkazy
--------------

* Preklady Talianskych dialektov Odkaz na taliansku stránku s prekladmi medzi talianskymi dialektami a taliančinou

Iné projekty
------------

CommonsWikislovník
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Taliančina**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Taliančina****

| * z
* d
* u
Úradné jazyky EÚ |
| --- |
| 
* angličtina
* bulharčina
* chorvátčina
* čeština
* dánčina
* estónčina
* fínčina
* francúzština
* gréčtina
* holandčina
* chorvátčina
* írčina
* litovčina
* lotyština
* maďarčina
* maltčina
* nemčina
* poľština
* portugalčina
* rumunčina
* slovenčina
* slovinčina
* španielčina
* švédčina
* taliančina

 | Vlajka EÚ |

| Románske jazyky |
| --- |
| **Iberorománske jazyky**: aragónčina • astúrčina • galícijčina • katalánčina • portugalčina • španielčina |
| **Galsko-románske jazyky**: francúzština • frankoprovensalčina • okcitánčina |
| **Rétorománske jazyky**: romanši • friulčina • ladinčina |
| **Balkánske románske jazyky**: rumunčina • moldavčina • arumunčina • meglenorumunčina • istrorumunčina • istrijčina |
| **taliančina** • **korzičtina** • **sardínčina** |