recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Léopold Eyharts** (\* 28. apríl 1957, Biarritz, Francúzsko) je brigádny generál Leteckých síl Francúzska a astronaut ESA.

Začiatky kariéry
----------------

Strednú školu vyštudoval vo Villa Pia v Bayonne na lýceu Louis-Barthou. Následne sa v roku 1977 prihlásil na leteckú školu Salon-de-Provence a o dva roky neskôr získal titul v odbore leteckej techniky. V roku 1980 sa stal stíhacím pilotom a bol pridelený k 7. stíhacej peruti Jaguar na základni v Istres-Le Tubé na juhu Francúzska. V roku 1985 sa stal veliteľom letky *SPA 77* eskadry „1/7 Provence" so sídlom v Saint-Dizier, departement Haute-Marne. 

V roku 1988 absolvoval testy na skúšobného pilota a pracoval v testovacom centre v Brétigny-sur-Orge pri Paríži. Lietal na rôznych typoch civilných aj vojenských lietadiel vrátane Mirage 2000, Alpha Jet, Mirage III, Caravelle, C-160 Transall, pričom jeho hlavnou úlohou bolo testovanie radarového vybavenia lietadiel. 

Celkovo nazbieral 3800 letových hodín na 50-tich rôznych typov lietadiel, vrátane 21 zoskokov padákom a jednej katapultáže.

Lety do vesmíru
---------------

V roku 1990 úspešne absolvoval vstupné testy a kandidatúru na kozmonauta vo francúzskom Národnom centre pre kozmický výskum CNES (Centre National d’Études Spatiales). O dva roky neskôr pomáhal pri programe ruského raketoplánu Buran.
Do plného tréningu bol zaradený v januári 1995 ako člen záložnej posádky pre rusko-francúzsky program „Cassiopeia".

Prvýkrát do vesmíru na kozmickú vesmírnu stanicu Mir letel v misii „Pégase" 29. januára 1998 na palube Sojuzu TM-27. Na Mire zotrval tri týždne a návrat absolvoval na palube Sojuzu TM-26 19. februára.

V auguste 1998 bol Európskou vesmírnou agentúrou (ESA) pridelený do amerického vesmírneho programu v Johnsonovom vesmírnom stredisku v Houstone, štát Texas.

Svoj druhý let uskutočnil 7. februára 2008 na palube raketoplánu Atlantis v misii STS-122. Na ISS pomáhal s inštaláciou laboratórneho modulu Columbus. Na Zem sa vrátil raketoplánom Endeavour 27. marca 2008.

Externé odkazy
--------------

* Biografia na stránkach NASA (po anglicky)
* Biografia na stránkach Spacefacts (po anglicky)
* Astronaut ESA Léopold Eyharts bol pridelený na misiu, ktorá na ISS donesie Columbus (po anglicky)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Léopold Eyharts na anglickej Wikipédii a Léopold Eyharts na francúzskej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portálFrancúzsky portál |
**Amfimachos** (starogr. *Ἀμφίμαχος* – *Amfimachos*) je v gréckej mytológii syn Kteata a Théroniky, bol kráľ Élidy.

Vyčistenie chlievov élidského kráľa Augeia bola jedna z dvanástich úloh hrdinu Herakla. Túto úlohu dostal od mykénskeho kráľa Eurysthea, ktorému musel na príkaz najvyššieho boha Dia Herakles slúžiť a až po splnení úloh mohol dosianúť slobodu. Herakles si niečo chcel aj zarobiť, preto si vyžiadal od Augeia odmenu desať percent ustajneného dobytka. Augeias súhlasil, ale po splnení úlohy mu odmenu odmietol dať. Neskôr, keď Herakles získal slobodu, vrátil sa, Augeia zabil a dosadil na trón Augiovho syna Fylea.

Podľa antického autora Pausania však Herakles Augeia nezabil. Augeias sa podľa neho dožil vysokého veku a trón v Élide po ňom zdedil syn Agasthenes, ktorý nevládol sám. Spolu s ním sa na vláde podieľali, Thalpios, syn Euryta a Amfimachos.

Amfimachos bol jedným z nápadníkov krásnej Heleny a neskôr aj účasníkom trójskej vojny. K brehom Tróje doviedol z Élidy vojsko na desiatich lodiach. Spolu s ním pred bránami Tróje bojovali aj ďalší významní Éliďania, Thalpios, Agasthenov syn Polyxenos a Dióres, syn Amarynkea. Amfimachos vo vojne padol rukou trójskeho princa Hektora.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Homér, *Iliada*, 2,615-625.
2. 1 2 3  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 5,3,3.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 88-89.
4. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,7,2.
5. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,10,8.
6. ↑  Hyginus, *Fabulae* 81.
7. ↑  Hyginus, *Fabulae* 97.
8. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 5,3,4.
9. ↑  Homér, *Iliada*, 13,169-206.

Pozri aj
--------

* Zoznam mýtických kráľov Élidy
**Amfitryón** (starogr. Ἀμφιτρύων – *Amfitryón*, latinsky *Amphitryon*) je v gréckej mytológii syn kráľa Alkaia a jeho nástupcom na tiryntskom trónu. Je nevlastným otcom hrdinu Herakla.

Amfitryón a jeho príbeh nie je typický, zaradil sa síce do mýtov, ale nie pre jeho hrdinstvo či zbabelosť, ale pre niečo, za čo vôbec nemohol a pritom o tom musel premýšľať po celý svoj život.

Oženil sa s krásnou Alkménou, dcérou mykénskeho kráľa Elektryóna a stal sa mykénskym kráľom. Jeho manželka bola taká krásna, že pritiahla pozornosť samotného najvyššieho boha Dia. Ten využil neprítomnosť Amfitryóna, keď vybavoval akési vojenské záležitosti, vzal na seba jeho podobu a vstúpil do Alkméninej spálne. Bola s ním bez najmenšieho podozrenia a tiež po celý život nepripustila, že by svojmu manželovi bola neverná. Manžel sa čoskoro vrátil a boli spolu. Keď Alkména priviedla potom na svet dvojčatá, prvý sa narodil Herakles, syn Diov, a o deň nato porodila ďalšieho syna Ifikla, ktorý bol synom Amfitryóna.

Premýšľanie o vernosti či nevere manželky zamestnávalo mnohých, najmä však Amfitryóna a to až do chvíle kým nezomrel. Smrť si ho našla, keď sprevádzal Herakla do jeho prvej bitky.

Referencie
----------

1. ↑  Apollodoros, *Kronika*, 2,4,11.

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Amfitryón na českej Wikipédii.*

Pozri aj
--------

* Zoznam kráľov Mykén
Súradnice: 48°09′25″S 17°06′49″V﻿ / ﻿48,156982°S 17,113532°V﻿ / 48.156982; 17.113532

Sídlo na Karpatskej ulici č. 2 v Bratislave
**Inštitút ľudských práv** (skratka IĽP) je nezisková mimovládna organizácia združujúca aktivistické skupiny a členov v celom Slovensku. Organizácia vznikla v roku 2011 ako občianske združenie. Členovia, dobrovoľníci a aktivisti spolu so zamestnancami sa zasadzujú o rešpektovanie ľudských práv všade na svete, monitorujú dodržiavanie ľudských práv, realizujú projekty a kampane, lobing, verejné zhromaždenia a mediálnu prácu, rovnako sa snažia o systémové zmeny v zákonoch a praxi.

Organizácia sa zviditeľnila spoluorganizovaním série tzv. Protestov Gorila v januári a februári 2012 a demonštráciami za prepustenie kontroverznej punkovej skupiny Pussy Riot v auguste 2012. V januári 2013 IĽP spustil Wikileaks Slovensko.

Na čele organizácie je Peter Weisenbacher, známy organizáciou Dúhového PRIDE Bratislava, vedenia slovenskej pobočky Amnesty International, ale aj publicistickou prácou o.i. v denníkoch Pravda, SME, týždenníkoch Literárni noviny, Slovo a na portáli jeToTak.sk

Sídlo Inštitútu ľudských práv
-----------------------------

V roku 2012 otvoril Inštitút ľudských práv aj kanceláriu na Karpatskej 2 v Bratislave.

* Všeobecná deklarácia ľudských práv
* Ľudské práva

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny web
* stránka ILP na sociálnej sieti Facebook
Merseburg
**Merseburg** je historické mesto v strednom Nemecku na rieke Sále so slávnym dómom, zámkom a technickou univerzitou. V okolí mesta bol v 20. storočí významný chemický priemysel.

Dejiny
------

Miesto bolo osídlené už od mladšej doby kamennej a v múzeu sú nálezy z halštatskej aj rímskej doby. 

Ako mesto sa prvýkrát pripomína koncom 9. storočia, po roku 919 tu založil Henrich I. cisársky falc, roku 968 bolo založené biskupstvo, okolo roku 1000 benediktínsky kláštor a roku 1015 dóm sv. Jána Krstiteľa, z ktorého sa dodnes zachovala románska krypta. Biskup Dietmar z Merseburgu vo svojej kronike, ktorá obsahuje aj mnoho dôležitých údajov o českých dejinách, opísal dejiny 10. storočia. V roku 1219 dostalo mesto hradby, k roku 1289 sa prvýkrát pripomína mestská samospráva a od roku 1426 bolo členom Hanzy. Okolo roku 1470 bol prestavaný zámok a roku 1473 tu vznikla prvá tlačiareň. 

Po roku 1561 prišla do mesta reformácia, biskupstvo aj kláštor boli zrušené a majetok pripadol panovníkovi. Po roku 1605 bol opäť prestavaný zámok a v rokoch 1656-1738 tu sídlil sasko-merseburský gróf, čo mestu veľmi prospievalo. Po Viedenskom kongrese v roku 1815 pripadol Merseburg Prusku. V roku 1841 boli v biskupskej knižnici objavené tzv. *Merseburské zlomky*, opis prastarých zariekadiel a svedectvo o predkresťanskej kultúre starých Germánov. Roku 1846 sa mesto pripojilo na železnicu a po roku 1916 tu začali vznikať chemické továrne (Buna, Leuna). Za druhej svetovej vojny bolo mesto silne poškodené a ďalšie historické časti boli strhnuté po roku 1968. Počet obyvateľov dosiahol maxima (takmer 51 tisíc) v roku 1961 a odvtedy pomaly klesal. Až po roku 1989 začala dôkladná rekonštrukcia pamiatok.

Pamätihodnosti
--------------

* *Dóm sv. Jána Krstiteľa a sv. Vavrinca*, založený biskupom Dietmarom v roku 1015. Z pôvodnej stavby, niekoľkokrát prestavovanej, sa zachovala krypta a spodnéj časti veží. V dóme je významný organ a bronzová náhrobné doska Rudolfa Švábskeho († 1080).
* *Stará radnica* z konca 15. storočia.

Doprava
-------

Merseburg má priame železničné spojenie s Halle, Naumburgom a Eisenachom a leží na diaľniciach A9 a A38.

Partnerské mestá
----------------

* Nemecko  Bottrop, Severné Porýnie-Vestfálsko, Nemecko, 1989
* Taliansko  Genzano di Roma, Taliansko, 1971
* Francúzsko  Châtillon, Francúzsko, 1963

Fotogaléria
-----------

* DómDóm
* Stará radnicaStará radnica
* Náhrobok Rudolfa ŠvábskehoNáhrobok Rudolfa Švábskeho

Literatúra
----------

* *Kronika*. Praha : Argo, 2008. 342 s. ISBN 978-80-257-0088-4.
* *Ottův slovník naučný*, heslo Meziboří. Sv. 17, str. 140

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Merseburg**

Externé odkazy
--------------

* Merseburg a.d. Saale

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Merseburg na českej Wikipédii.*
**Frazeologická polysémia** je existencia viacerých významov tej istej frazémy. V porovnaní s polysémiou v lexike je frazeologická polysémia zriedkavejšia, kedysi sa dokonca vylučovala a jednovýznamovosť frazémy sa stavala oproti mnohovýznamovosti veľkej časti lexiky dokonca ako podstatný rozlišovací znak frazémy od lexémy. Súčasná teória ju zaznamenáva, pričom rozlišuje dva odlišné typy, a to

a) polysémiu paralelnú, keď obidva výrazy možno hodnotiť ako výsledok dvoch osobitných, paralelných frazeologizačných procesov (napr. obraznosť každého z nich sa zakladá na iných súvislostiach): *robiť niečo ľavou rukou* –
* veľmi ľahko, bez námahy,
* nedbanlivo, povrchne niečo robiť,

b) polysémia postupná, keď druhý význam frazémy možno odvodzovať ako výsledok ďalšej frazeologizácie z prvého významu, napr. (*za*)*pustiť niekde korene* –
* udomácniť sa niekde,
* zdržať sa niekde. Porov. aj druhotný význam frazémy.

*Článok pôvodne čerpal z diela ĎURČO, Peter (ed.). Frazeologická terminológia (1995) uverejneného na webe Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied.*
**Amfilochos** (starogr. *Αμφίλοχος* – *Amfilochos*) je v gréckej mytológii, syn Amfiaraa a Eryfily, bol rovnako ako jeho otec a jeho starší brat Alkmaión známy veštec. Po otcovej smrti sa stal kráľom Argu.

Jeho otec hoci predvídal svoju smrť, musel nastúpiť proti svojej vôli spolu s Adrastom do vojny zvanej *Siedmi proti Tébam*, pretože ho k tomu prinútila jeho manželka Erifylé, ktorú podplatil Polyneikes drahocenným náhrdelníkom, pretože sa chcel zmocniť trónu. A tak zanechal doma manželku a svojich dvoch synov a odišiel do vojny proti Tébam. Téby sa však útoku ubránili a útočníci v tejto krvavej vojne stratili v bojoch až šesť zo svojich siedmich vojvodcov a Amfiaraos ako to sám predvídal, zomrel tiež.

O desať rokov neskôr potomkovia padlých vojvodcov tzv. epigoni, vrátane bratov Alkmaióna a Amfilocha zorganizovali vojenskú výpravu proti Tébam. História sa na začiatku opakovala, lebo bratia ako predtým ich otec dlho váhali, či sa výpravy zúčastnia, ale presvedčila ich opäť matka Erifylé, ktorú tentoraz podplatil Polyneikov syn Thersandros. Vojna s Tébami bola však úspešná a mesto tentokrát už padlo. Po návrate do Argu sa bratia dozvedeli, že príčinou smrti ich otca bola ich matka a Alkmaión po porade s veštiarňou svoju matku zabil (možno sám, možno s bratom). Umierajúca matka ich z posledných síl ešte stihla prekliať slovami: "*Krajina Grécka, Ázie a celého sveta, odoprite prístrešie mojím synom!*" Po tejto vražde sa na Alkmaióna vrhli bohyne pomsty Erínye a dohnali ho skoro až k šialenstvu. Nešťastník preto opustil rodnú krajinu a po rokoch strávených v cudzine ho nakoniec nechal zavraždiť arkádsky kráľ Fégeus.

Podľa Thukydida bol Amfilochos neskôr účastníkom trójskej vojny. Keď sa vrátil domov nebol spokojný s pomermi v Argu v Ambrakijskom zálive, založil preto v Amfilochii nové mestá  a jedno pomenoval po svojom rodisku Argos. Ako píše ďalej Thukydides, toto mesto sa onedlho zaradilo medzi najväčšie a najbohatšie mestá.

Referencie
----------

1. ↑  Apollodoros, *Kronika*, 3,6,2.
2. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,20,5.
3. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 10,10,4.
4. 1 2  Apollodoros, *Kronika*, 3,7,2.
5. ↑  Herodotos, *História*, 7,91.
6. ↑  Herodotos, *História*, 3,91.
7. ↑  Thukydides, *Dejiny peloponézskej vojny*, 2,68.
8. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,18,5.

Literatúra
----------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
Samsung Galaxy Note10 a Note10+ s inteligentným Bluetooth perom S-Pen
**Phablet** je prenosné zariadenie s dotykovým displejom kombinujúci princípy smartfónu a tabletu. Phablet býva väčší než smartphony, ale maximálne rovnako veľký ako najmenšie tablety. Rozmery displeja bývajú medzi piatimi a siedmimi palcami. Tie najmenšie počítačové tablety sú zase vybavené sedempalcovým dotykovými monitormi. Priestor medzi oboma kategóriami vypĺňajú už takzvané phablety. Toto označenie *phablet* vzniklo spojením slov *phone* a *tablet*.

Hlavnou výhodou prístroja je kombinácia dvoch zariadení v jednom. Kvôli väčšej veľkosti je ale takmer nemožné nosiť prístroj vo vrecku nohavíc podobne ako mobilný telefón. V roku 2012 sa väčšina phabletov predáva na ázijskom trhu, kde sú populárne.

Displeje phabletov majú veľkosť od piatich do siedmich palcov, čo je podľa výrobcov úplný ideál. Sú totiž dostatočne veľké pre pohodlné prehliadanie webových stránok aj na prácu s e-mailami a fotografiami. Zároveň sú ale kompaktnejšie než tradičné tablety, a tak sa bez problémov zmestia do vrecka nohavíc. Nie je teda problém brať ich kamkoľvek sebou.

V Nemecku sa pre rovnaký typ prístrojov používa odlišné označenie *smartlet*. Za prvé zariadenia tejto triedy sa tradične pokladá Samsung Galaxy Note, ktorý bol uvedený na trh v roku 2011.

Modely (podľa abecedy)
----------------------

* ASUS Fonepad Note 6
* Changjiang N7300
* Evolveo XtraPhone 5.3 Q4
* Goclever Fone 570Q
* HTC One Max
* HTC Desire 816
* Huawei Ascend Mate M1
* IPhone 6 Plus
* Lenovo A850
* Lenovo K900
* LG D686 G Pro Lite Dual
* LG D802 Optimus G2
* LG D955 G Flex
* Nokia Lumia 1320
* Nokia Lumia 1520
* Prestigio MultiPhone 5300 DUO
* Prestigio MultiPhone 7600 DUO
* Samsung Galaxy Mega 5.8
* Samsung Galaxy Mega 6.3
* Samsung Galaxy Note
* Samsung Galaxy Note 2
* Samsung Galaxy Note 3
* Sony Xperia Z Ultra
* Xiaomi Redmi Note
* Zopo ZP998

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Phablet na českej Wikipédii.*
**Karl Anthony Malone** (\* 24. jún 1963, Summerfield, Louisiana, USA) je bývalý americký basketbalista. Je známy pod prezývkou *Mailman* (Poštár).

18 sezón hral v NBA za tím Utah Jazz (1985 – 2003), na poslednú sezónu pred ukončením kariéry prestúpil do Los Angeles Lakers.

Karl Malone získal dvakrát cenu pre najužitočnejšieho hráča NBA (v rokoch 1997 a 1999). S tímom Jazz sa dvakrát dostal do finále NBA, ale zakaždým boli porazení Jordanovym Chicago Bulls. Odohral v NBA celkovo 1476 zápasov s priemerom 25,0 bodov na zápas. Za svoju kariéru nastrieľal druhý najvyšší počet bodov zo všetkých hráčov NBA. Viac bodov nastrieľal iba Kareem Abdul-Jabbar.

Spolu so svojím dlhoročným spoluhráčom Johnom Stocktonom doviedol k dokonalosti herný systém zvaný Pick and roll.

V rokoch 1992 a 1996 bol členom víťazného tímu USA na olympijských hrách.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Karl Malone**

Externé odkazy
--------------

* Štatistiky na basketball-reference.com
* Profil na NBA.com

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Karl Malone na českej Wikipédii.*

  


| * z
* d
* u
Letné olympijské hry 1992 – Americký mužský basketbalový tím – „Dream team" |
| --- |
| 
* Charles Barkley
* Larry Bird
* Clyde Drexler
* Patrick Ewing
* Magic Johnson
* Michael Jordan
* Christian Laettner
* Karl Malone
* Chris Mullin
* Scottie Pippen
* David Robinson
* John Stockton

 |
| 
* **Trenér:** Chuck Daly

 |

Autoritné údaje: * LCCN: n92012966
* VIAF: 60733762
* WorldCat: lccn-n92012966
Svetové dedičstvo UNESCOSvetové dedičstvo UNESCO

**Sokotra** (arab. سقطرى - *Sukutrá*) je súostrovie štyroch väčších ostrovov a niekoľkých skalnatých ostrovčekov v Indickom oceáne. Sú súčasťou guvernorátu Adan v Jemene. Okrem hlavného ostrova Sukutrá sem patria aj menšie ostrovy Abd al Kúrí, Darsa a Samha, spoločne nazývané *Bratia*. Na ostrovoch žije asi 80 000 obyvateľov, z toho 43 000 v najväčšom meste Hádíbú.

Biodiverzita
------------

Od 8. júla 2008 je súostrovie Sokotra lokalitou svetového prírodného dedičstva UNESCO, ako biotop s jedinečnou živočíšnou aj rastlinnou biodiverzitou. Z 825 rastlinných druhov sa 37 % nevyskytuje nikde inde na svete, podobne 90 % druhov plazov a 95 % druhov suchozemských slimákov. Na ostrovoch žije 192 vtáčích druhov, z toho 44 tam hniezdi. V pobrežných vodách sa vyskytuje 253 druhov útesotvorných koralov, 730 druhov rýb a 300 druhov kôrovcov.

Referencie
----------

1. ↑

| * z
* d
* u
Jemenské pamiatky na zozname svetového dedičstva UNESCO |
| --- |
| 
* Šibám
* Saná
* Zabíd
* Súostrovie Sokotra

 | Jemen |
**Strofios** (starogr. Στρόφιος – Strofios, lat. *Strophius*) je v gréckej mytológii fócky kráľ, otec hrdinu Pylada.

Strofios syn Krisa bol ženatý so sestrou mykénskeho kráľa Agamemnona Anaxibiou. Keď Thyestov syn Aigisthos zavraždil kráľa Agamemnona, kráľ Strofios sa ujal jeho malého syna Oresta a vychoval ho spolu so svojim synom Pyladom ako vlastného.

Po rokoch Orestes pomstil vraždu svojho otca vraždou Aigistha a svojej zradnej matky Klytaimnéstry a musel sa kvôli tejto dvojnásobnej vražde odísť očistiť do Tauridy pred posvätnou sochou bohyne Artemis. Na ceste ho sprevádzal ako vždy jeho verný priateľ Pylades. V Tauride ich ale zajali a jeden z nich mal byť obetovaný na oltári bohyne Artemis a Pylades bez váhania ponúkol svoj vlastný život. Nakoniec boli však obaja zachránení, potom čo sa ukázalo, že Artemidina kňažka je najstaršia Orestova sestra Ifigeneia. Tá sa s nimi následne vrátila do vlasti a Orestes sa stal Mykénach znovu kráľom.

Pylades sa oženil s jeho sestrou Élektrou. Ich syn sa potom volal tiež Strofios.

Referencie
----------

1. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,29,4.

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Strofios na českej Wikipédii.*
**Bogardusova škála sociálnej vzdialenosti** (iné názvy: **Bogardusova škála sociálneho dištancu, Bogardusova škála sociálnej dištancie, Bogardusova stupnica sociálnej vzdialenosti**) je stupnica na meranie rasizmu a iných etnických predsudkov, ktorú vytvoril Emory S. Bogardus začiatkom 20. storočia.

V podstate sa skladá so znakov, ktoré majú ukázať, akú ,,sociálnu vzdialenosť" respondenti pociťujú medzi sebou a inými skupinami. Odpovede ukazujú, ako blízky kontakt a aký vzťah s členami týchto skupín by respondent toleroval či akceptoval.

Respondent dostane zoznam sociálnych skupín a u každej skupiny musí označiť niekoľko výrokov.Napríklad:

* Súhlasil by som s tým, aby sa člen tejto skupiny stal mojím spoluobčanom.
* Súhlasil by som s tým, aby člen tejto skupiny uzavrel zväzok s mojim príbuzným.
* Člena tejto skupiny by som z našej krajiny vyhostil.
* Súhlasil by som s tým, aby sa člen tejto skupiny stal mojim susedom.

Výsledky škály sa potom používajú na identifikáciu rôznych predsudkov. Dá sa ale domnievať, že vďaka skresleniu odpovedí a vzrastajúcemu povedomiu o nebezpečnosti bigotizmu je užitočnosť tejto škály v súčasnosti nižšia než v dobe, kedy bola vytvorená.
**Otomar Kubala** (\* 26. január 1906, Lakšárska Nová Ves – † 28. august 1946, Bratislava) významný príslušník radikálneho pravicového krídla HSĽS, náčelník štábu, neskôr zástupca veliteľa Hlinkovej gardy (HG), po vypuknutí SNP s právomocami hlavného veliteľa HG. V roku 1946 popravený zastrelením za zločiny proti ľudskosti.

Život
-----

Narodil sa 26. januára 1906 v Lakšárskej Novej Vsi, dnes okres Senica. Študoval na učiteľskom ústave v Modre. Pôsobil ako učiteľ v Smoleniciach, Kútoch a Uhorskej Vsi (dnes Záhorská Ves). V roku 1934 sa stal riaditeľom školy vo Varíne. V novembri 1938 sa stal aktívnym členom Hlinkovej gardy a neskôr jej miestnym veliteľom. V roku 1939 sa stal riaditeľom školy v Bratislavskej Rači, pôsobil na hlavnom veliteľstve HG. V roku 1941 sa stal šéfredaktorom novín Gardista.

Po salzburských rokovaniach sa stal 30. júla 1940 zástupcom veliteľa Hlinkovej gardy a zároveň náčelníkom jej štábu. Udržiaval blízke kontakty s nemeckým poradcom pre HG Viktorom Nagelerom. Kubala bol napriek tomu, že neovládal nemecký jazyk, oddaným obdivovateľom nemeckého národného socializmu a spolu s Tukom a Machom prívrženec zavedenia nacistickej politiky na Slovensku. V dôsledku konfliktov s Jozefom Tisom bol 20. mája 1942 zbavený funkcie. Vo funkcií zástupcu veliteľa HG ho nahradil Karol Danihel. Kubala potom krátko pracoval ako učiteľ.

Po vypuknutí SNP bol Mach kritizovaný za podiel na vzniku povstania a 5. septembra odvolaný z funkcie. Kubala bol od 7. septembra 1944 (po okupácii väčšiny územia nacistickými jednotkami) opäť menovaný náčelníkom štábu Hlavného veliteľstva Hlinkovej gardy. Deň na to vydal príkaz na vytvorenie Pohotovostných oddielov HG. Keďže od tej doby nebol do konca vojny na post šéfa HG menovaný nikto (de iure ním bol Tiso), Kubala bol de facto jej najvyšším veliteľom. Zároveň sa 11. októbra 1944 stal vedúcim bezpečnostného odboru Ministerstva vnútra. Okrem Hlinkovej gardy velil aj jednotkám Pohotovostných oddielov HG, Domobrane, ÚŠB, polícii, žandárstvu, finančnej stráži a ďalším. Jednotky pod jeho velením úzko spolupracovali s nemeckými okupačnými silami, Gestapom a SS pri perzekúciách a prenasledovaní povstalcov, partizánov a ostatných pre nacistov nežiaducich osôb. Kubala nesie zodpovednosť na uskutočnení viacerých masových popráv a vojnových zločinov. Od decembra 1944 plne spolupracoval s nemeckými orgánmi, bol označený za najpovolanejšiu osobu sústreďujúcu výkonnú moc na Slovensku a nástroj uskutočňovania nemeckých príkazov.

V dôsledku postupu Červenej armády po území Slovenska Kubala organizoval ústup kolaborantských jednotiek až do južných Čiech. Pri Strakoniciach sa nechal zajať Američanmi. Následne však bol odovzdaný česko-slovenským orgánom.

Národný súd ho 24. augusta 1946 odsúdil na trest smrti. 28. augusta 1946 bol za zločiny proti ľudskosti popravený zastrelením.

Referencie
----------

1. 1 2 3  Sokolovič, P. 2009, *Hlinkova garda 1938 - 1945.* Ústav pamäti národa, Bratislava, s. 499
2. ↑  Plevza, V. a kolektív: *Dejiny Slovenského národného povstania 1944 – 5. zväzok*. Bratislava, Nakladateľstvo Pravda 1985, s. 261

Autoritné údaje: * SNK: 152471
* VIAF: 1238156565715523500003
**Mladé Nemecko** (nem. *Junges Deutschland*) bolo heterogénne literárne a politické hnutie pôsobiace v nemeckých krajinách približne v rokoch 1820 – 1850, ktoré dosiahlo najväčšiu intenzitu v období od júlovej revolúcie vo Francúzsku (1830) do 10. decembra 1835, kedy parlament Nemeckého spolku zakázal diela viacerých príslušníkov hnutia. Medzi predstaviteľov hnutia patrili Ludolf Wienbarg, Karl Gutzkow, Theodor Mundt, Heinrich Laube, Georg Herwegh, Ludwig Börne a Heinrich Heine. Hnutie bolo podobné súčasníckym hnutiam Mladé Francúzsko (*La jeune France*), Mladé Taliansko (*La giovina Italia*) a Mladá Európa (*Das junge Europa*).

Hnutie stálo v protiklade k statu quo a reakcionárstvu metternichovskej éry. Proklamovali liberálno-demokratické myšlienky (najmä slobodu slova), emancipáciu žien a bojovali proti morálnym a náboženským dogmám (napr. kritizovali manželstvá „z rozumu", kde hnacou silou pre uzavretie sobáša boli finančné a sociálne kritériá namiesto vzájomnej náklonnosti muža a ženy). Literatúra podľa nich nemala byť odtrhnutá od reality, ale politicky angažovaná, mala predkladať racionálnu kritiku spoločenských pomerov a namiesto povrchnej zábavy vzdelávať čitateľov.

Pokrokové názory hnutia na rolu žien v spoločnosti inšpirovali ženské autorky, predchodkyne prvého nemeckého feministického hnutia ako Klara Müller-Mundt (píšuca pod pseudonymom Luise Mühlbach), Fanny Lewald, Louise Otto-Peters, Louise Dittmar či Ida von Hahn-Hahn. Tie sa vo svojich dielach zamerali na témy socioekonomického postavenia žien, presadzovali participáciu žien vo verejnej a politickej sfére až po udelenie volebného práva pre ženy.

Termínom *Mladé Nemecko* sa niekedy označuje súhrn všetkých nemeckých literárnych diel príslušného obdobia, ktoré sa odkláňali od ideologicky konformistického dobového literárneho hnutia Biedermeier.

Pozri aj
--------

* *Vormärz* („predmarcie", „doba pred marcom", tzn. pred marcovou revolúciou roku 1848)

Referencie
----------

* BAYER, Gerd. Junges Deutschland. In: Murray, John Christopher (ed.). *Encyclopedia of the romantic era, 1760–1850*. Vol. 1 & 2, A–Z. New York, NY; London : Fitzroy Dearborn, 2004. ISBN 1-57958-361-X, pp. 589-590. Dostupné online. [cit. 2020-03-20].
* HORSTMANN-NASH, Ursula. Young Germany (1820–1850). In: Eigler, Friederike – Kord, Susanne (eds.). *The feminist encyclopedia of German literature*. Westport, CT; London : Greenwood Press, 1997. ISBN 0-313-29313-9, pp. 579-580. Dostupné online. [cit. 2020-03-20].
* SAMMONS, Jeffrey L. Das Junge Deutschland. In: Konzett, Matthias (ed.). *Encyclopedia of German Literature*. 1st ed. Chicago, IL : Fitzroy Dearborn Publishers, 2000. ISBN 1-57958-138-2. Dostupné online. [cit. 2020-03-20].
* YOUNG, Grace. Young Germany [online]. In *Encyclopædia Britannica*. [Chicago, IL] : Encyclopædia Britannica, inc. 2016-11-11 [cit. 2020-03-20]. Dostupné online.
**Oto I. Olomoucký** alebo **Oto I. Pekný** (\*? – † 9. júl 1087) bolo olomoucké údelné knieža z rodu Přemyslovcov. 

Najmladší syn kniežaťa Břetislava I. a Judity zo Schweinfurtu bol údajne povestný svojou telesnou krásou. Od staršieho brata, kniežaťa Vratislava dostal v roku 1061 Olomoucko, ktoré spravoval do konca života. 

V roku 1078 založil v Olomouci benediktínsky kláštor. Pokojný život mu dovolil vytvoriť stabilnú hospodársko-mocenskú základňu olomouckého údelu, vybudovať dôstojné sídlo a vydržiavať stálu vojenskú posádku.

Rodinné pomery
--------------

Oto I. Olomoucký bol ženatý s dcérou uhorského kráľa Bela I. Eufémiou (\* 1045/1055 – † 1111), s ktorou mal štyri deti, z ktorých dve zomreli ešte v útlom veku:

* Svatopluk (\*? – † 21. september 1109), neskoršie české knieža
* Oto (\* okolo 1109 – † 18. február 1126), olomoucké a brnianske údelné knieža
* Břetislav
* Boleslava

Genealógia
----------

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Oldřich I.† 9. november 1034 |  | Božena?† po 1052 |  | Henrich Nordgavský† 18. september 1017 |  | Gerberga(z Grabfeldu)?† po 1036 |
|  |  |  |  |  |
|  |  |  |
|  | Břetislav I.† 9. november 1034 |  | Judita zo Schweinfurtu† po 1052 |  |
|  |  |  |
|  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Eufémia Uhorská† 2. apríl 1111OO  ? | **Oto I. Olomoucký**† 9. jún 1086 |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Svatopluk Olomoucký † 21. september 1109  | Oto II. Olomoucký † 18. február 1126 |
Vinohradnícke oblasti na Slovensku, Východoslovenská vinohradnícka oblasť žltou farbou
**Východoslovenská vinohradnícka oblasť** zaberá tri oddelené územia na juhu a na východe Košického kraja, vrátane dvoch obcí Prešovského kraja (*na mape zvýraznená žltou farbou*). Zasahuje na územie troch historických regiónov: Zemplín, Abov a Turňa. Vinohradnícky register eviduje v tejto oblasti 1 074,1 ha vinohradov.

Väčšina tunajších vinohradov bola vysadená až v období socializmu. Ani to však nič nemení na skutočnosti, že produkty pochádzajúce z tejto oblasti sú už nutnou súčasťou ponuky slovenských vín. Zvlášť významné postavenie dosiahli tibavské vína vyrobené z hrozna viníc pri Tibave a Sobranciach na južných svahoch Vihorlatských vrchov. Nachádzajú sa tu najsevernejšie situované vinohrady na Slovensku, v katastrálnom území obce Brekov.

Podnebie sa vyznačuje výrazne vyšším stupňom kontinentality ako na západe Slovenska. Na druhej strane má však počasie stabilnejší ráz. 
Južný Zemplín disponuje teplým, mierne suchým podnebím, kým južné svahy Vihorlatských vrchov mierne teplým, ale vlhkejším podnebím. Pôdne typy reprezentujú najmä fluvizeme, podhorie Vihorlatských vrchov pôdy na sopečnom substráte.

V tejto oblasti sú spracovateľské podniky lokalizované predovšetkým v Tibave (Vino-vin Slovensko, s. r. o.) a v Orechovej (Regia tt, s. r. o. Pivnica Orechová).

Východoslovenská vinohradnícka oblasť sa člení na 4 vinohradnícke rajóny a 88 vinohradníckych obcí:

Kráľovochlmecký vinohradnícky rajón
13 vinohradníckych obcí kategórie B2: Cejkov, Hraň, Kašov, Kráľovský Chlmec, Leles, Malý Horeš, Malý Kamenec, Pribeník, Sirník, Streda nad Bodrogom, Veľký Kamenec, Zemplín, Zemplínske Jastrabie

12 vinohradníckych obcí kategórie B3: Bačka, Beša, Biel, Boľ, Čičarovce, Malé Trakany, Poľany, Somotor, Strážne, Svätá Mária, Veľké Trakany, Veľký Horeš

Michalovský vinohradnícky rajón
12 vinohradníckych obcí kategórie B2: Brekov, Jovsa, Kaluža, Klokočov, Kusín, Nižný Hrušov, Oreské, Staré, Strážske, Trhovište, Trnava pri Laborci, Vinné

12 vinohradníckych obcí kategórie B3: Bracovce, Falkušovce, Kačanov, Lesné, Malčice, Markovce, Nacina Ves, Petrovce nad Laborcom, Pozdišovce, Rakovec nad Ondavou, Závadka, Zbudza

Moldavský vinohradnícky rajón
6 vinohradníckych obcí kategórie B2: Debraď, Hrhov, Hrušov, Jablonov nad Turňou, Moldava nad Bodvou, Turňa nad Bodvou

9 vinohradníckych obcí kategórie B3: Čečejovce, Drienovec, Dvorníky-Včeláre, Janík, Nižný Lánec, Perín-Chym, Rešica, Seňa, Ždaňa

Sobranský vinohradnícky rajón
24 vinohradníckych obcí kategórie B2: Baškovce, Hlivištia, Horňa, Husák, Choňkovce, Jasenov, Jenkovce, Kolibabovce, Koňuš, Koromľa, Krčava, Nižné Nemecké, Orechová, Porúbka, Poruba pod Vihorlatom, Priekopa, Remetské Hámre, Sejkov, Svätuš, Tibava, Úbrež, Vojnatina, Vyšná Rybnica, Vyšné Nemecké

| * z
* d
* u
Vinohradnícke oblasti Slovenska |
| --- |
| 
* Malokarpatská vinohradnícka oblasť
* Južnoslovenská vinohradnícka oblasť
* Nitrianska vinohradnícka oblasť
* Stredoslovenská vinohradnícka oblasť
* Východoslovenská vinohradnícka oblasť
* Vinohradnícka oblasť Tokaj

 |
doc. RNDr. **Magdaléna Tóthová**, CSc. (\* 14. marec 1944, Vranov nad Topľou – † 25. apríl 1999, Košice) bola slovenská fyzička.

Narodila sa 14. marca 1944 vo Vranove nad Topľou.

V roku 1967 absolvovala Prírodovedeckú fakultu UPJŠ v odbore jadrová fyzika. Po skončení štúdia nastúpila na Katedru jadrovej fyziky a od roku 1969 pôsobila na Katedre teoretickej fyziky a geofyziky UPJŠ, od roku 1994 ako docentka. Počas tridsaťročného pôsobenia na katedre sa venovala osobitne teoretickej a kvantovej mechanike. S tým súvisí aj jej spoluautorstvo na skriptách *Teoretická mechanika 1* a *2* a *Kvantová a štatistická fyzika 1*. Vedecky bola zameraná na štúdium jadro-jadrových zrážok pri relativistických energiách metódou jadrových emulzií. Spolupracovala so SÚJV v Dubne a v posledných rokoch s CERNom v rámci spolupráce EMUOM.

Zomrela 25. apríla 1999 v Košiciach.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5793 5537
* NK ČR: ola2003182130
* VIAF: 84984831
**Magellanov prúd** je pás neutrálneho vodíka na oblohe s celkovou zdanlivou dĺžkou takmer 180°, vychádzajúci z oblasti medzi Magellanovými mrakmi a prebiehajúci cez južný galaktický pól kolmo na galaktickú rovinu.

Šírka Magellanovho prúdu je asi 10 000 ly, hustota plynu v ňom asi 100-násobne menšia ako hustota medzihviezdneho plynu v okolí Slnka. Ak má gravitačný pôvod v slapovom pôsobení Galaxie na Magellanove mraky, mali by v ňom byť aj hviezdy so zdanlivou jasnosťou okolo 23 mag, teda pri pozorovaní súčasnými optickými ďalekohľadmi na hranici pozorovateľnosti. Výskumom radiálnych rýchlostí sa dokázalo, že Magellanov prúd sa pohybuje nerovnakou rýchlosťou, jeho najbližšie časti sa približujú rýchlosťou 200 km/s k našej Galaxii.

Je pravdepodobné, že plynové masy Magellanovho prúdu sa pohybujú okolo našej Galaxie po veľmi excentrickej dráhe, najbližšie sa dostanú k našej Galaxii na 45 000 ly, najďalej na 330 000 ly. Nie je vylúčené, že Magellanov prúd je mostom medzi Galaxiou a Magellanovými mrakmi (interagujúce galaxie). Magellanov prúd objavili v roku 1973 rádiovými pozorovaniami na Parkesovom observatóriu v Austrálii.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portál |

*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*



| * z
* d
* u
Mliečna cesta |
| --- |
| Poloha | Okolie → Miestna skupina galaxií → Miestna superkopa galaxií → Laniakea → Pozorovateľný vesmír → Vesmír |  |
| Jadro | 
* Jadro Galaxie

 |
| Špirálové ramená | 
* Rameno Strelca
* Rameno Štítu-Južného kríža
* Rameno Pravítka
* Rameno Perzea
* Rameno Orióna

 |
| Satelitné otvorené hviezdokopy | 
* NGC 2419 (276 000 ly)

 |
| Satelitné galaxie | 

|  |  |
| --- | --- |
| Magellanove mraky | 
* Veľký Magellanov mrak
* Malý Magellanov mrak
* Magellanov prúd
* Magellanov most

 |
| Eliptické galaxie Strelca | 
* Prúd Strelca
* Pastier II
* Vlasy Bereniky
* Hviezdokopa M54
* Palomar 12
* Segue 1
* Segue 2
* Terzan 7

 |
| Trpasličie galaxie | 
* Výveva II
* Pastier I
* Pastier III
* Poľovné psy I
* Poľovné psy II
* Veľký pes
* Kýl
* Vlasy Bereniky
* Pohár II
* Drak
* Pec
* Herkules
* Lev I
* Lev II
* Lev A (Lev III)
* Lev IV
* Lev V
* Lev T
* Fénix
* Ryby I
* Ryby II
* Sieť II
* Sochár
* Sextant
* Trojuholník II
* Veľký voz I
* Veľký voz II
* Panna I
* Malý voz

 |
| ďalšie | 
* Prstenec Jednorožca
* Panenský prúd
* Koposov I
* Koposov II
* Segue 3
* Willman 1

 |

 |
**Velvet Goldmine (Zamatová extáza)** je film režiséra Todda Haynesa z roku 1998. Film plný odkazov na éru glam rocku retrospektívne zobrazuje príbeh rockovej hviezdy Briana Slada od začiatku kariéry až po jej koniec. Vo filme sa v hlavných úlohách objavili Jonathan Rhys-Meyers, Ewan McGregor, Toni Collette a Christian Bale.

O filme
-------

Hlavnou postavou filmu je *Brian Slade* (Rhys Meyers), bisexuálny glam rockový spevák inšpirovaný Davidom Bowiem a v menšej miere i Marcom Bolanom.
Ewan McGregor stvárňuje *Curta Wildea*, kontroverzného rockového speváka, ktorý šokuje svojimi obscénnymi vystúpeniami. Tento charakter bol inšpirovaný Iggym Popom či Lou Reedom.
Žurnalista *Arthur Stuart* (Bale), v mladosti fanúšik glam rocku, má za úlohu zistiť, čo sa stalo s ikonou Sladeom, ktorý na vrchole kariéry zinscenoval vlastnú smrť. 
Ďalšími postavami príbehu sú Brianova manželka *Mandy Slade* (Colette), manažér *Jerry Divine* Eddie Izzard či fenomenálna ikona *Jack Fairy*.

Príbeh silne pripomína Bowieho vzťah s Popom a Reedom počas 70tych a 80tych rokov. Sladeovo alter ego *"Maxwell Demon"* a sprievodná skupina *"Venus In Furs"* sú paralelami Bowieho pódiovej persóny a jeho skupiny *Ziggy Stardust and the Spiders from Mars*.

Režisér Todd Haynes tvrdí, že príbeh zachytáva tiež aféru medzi Britániou a Amerikou, Londýnom a New Yorkom a spôsob, akým sa hudobné scény týchto krajín a miest najvzájom ovplyvnili.
Ako rodený Američan sa Haynes britskej glam rockovej scéne prizerá ako outsider - presne tak, ako vzhliada na svoje nedosiahnuteľné idoly Arthur. Film nehovorí len o hudobných vzoroch, vykresľuje tiež otázku hľadania vlastnej (nielen sexuálnej) identity.

Film je silne ovplyvnený životom a myšlienkami Oscar Wildea, často je tu citovaný (sú použité výroky z jeho jediného románu *The Potrait Of Dorian Gray*) a nachádzame paralely s jeho dielom či životom.
**PayPal** je internetový platobný systém, v minulosti patriaci spoločnosti eBay. Umožňuje prevody peňazí medzi účtami, ktoré sú identifikované e-mailovými adresami.

Podstata fungovania
-------------------

PayPal je možné prepojiť s jednou alebo viacerými platobnými kartami, ktoré majú povolené platby cez Internet. Pri potvrdení platobnej karty na PayPal-e je potrebné zadať informácie o platobnej karte ako sú: typ karty, číslo karty, dátum expirácie a podobne. PayPal si následne z karty zúčtuje poplatok, ktorý je pri prvej platbe vrátený ako bonus. Na výpise z účtu, ktorý je spojený s kartou bude v podrobnostiach platby napísaný 4-miestny kód, ktorý je potrebné zadať do PayPal-u aby prebehlo potvrdenie platobnej karty na PayPal-e. Ak na PayPal-e bude potvrdená karta, tak pri prevodoch cez PayPal sa čiastka stiahne z PayPal zostatku. V prípade, že na PayPal zostatku nebude požadovaná suma, spoločnosť ju zúčtuje z potvrdenej platobnej karty.

Podporované meny
----------------

Ako primárnu menu je možné mať ľubovoľnú z podporovaných mien. Pri platbe v inej mene sa čiastka automatický prepočítava do určenej meny podľa aktuálneho kurzového lístku. PayPal podporuje nasledujúce meny: 

* Kanadský dolár
* Britská libra
* Euro
* Japonský jen
* Austrálsky dolár
* Novozélandský dolár
* Švajčiarsky frank
* Hongkonský dolár
* Singapurský dolár
* Švédska koruna
* Dánska koruna
* Poľský zlotý
* Nórska koruna
* Maďarský forint
* Česká koruna
* Nový izraelský šekel
* Mexické peso
* Brazílsky Real (len pre brazílskych členov)
* Malajzijský ringgit (len pre malajzijských členov)
* Filipínske peso
* Nový taiwanský dolár
* Thajský baht
* Turecká líra (len pre tureckých členov)

Referencie
----------

1. ↑  PayPal: základné informácie a podrobnosti
2. ↑

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **PayPal**

Externé odkazy
--------------

* PayPal – oficiálna webstránka systému
**Hipponomé** alebo **Hipponoma** (starogr. *Ἱππονόμη* – *Hipponomé*) je v gréckej mytológii dcéra tébskeho kráľa Menoikea.

Hipponomé bola sestrou nešťastnej Iokasty, ktorá sa nevedomky vydala za syna Oidipa a keď zistila, že žila v incestnom vsťahu s vlastným synom, spáchala samovraždu. Jej brat tébsky kráľ Kreón mal podobný osud. Keď dal Antigonu, snúbenicu svojho syna Haimona zaživa zamurovať, po následnej samovražde syna Haimona, požiadal bohov, aby ho od utrpenia oslobodili smrťou..

Antický autor Apollodoros z Atén uvádza, že podľa niektorých zdrojov bola Hipponomé manželkou Alkaia, syna hrdinu Persea a matkou dcéry Anaxo a syna Amfitryóna.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,4,5.
2. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,5,7.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 328.
4. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,5,8.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 256.
**Faustus z Mily** alebo **Faustus z Mileve** († okolo 392) bol manichejský biskup, učenec a rétor pôvodom zo Severnej Afriky pôsobiaci v 4. storočí.

Životopis
---------

Pochádzal z chudobnej pohanskej rodiny žijúcej v rímskej Numídii. Vďaka svojej vzdelanosti dosiahol isté spoločenské postavenie a v zrelom veku konvertoval k manicheizmu. Čoskoro sa stal vyvoleným (*electi*) a stal sa dokonca aj jedným zo 72 manichejských biskupov. V Kartágu sa okolo roku 383 stretol s Augustínom z Hippa, na ktorého počas jeho manichejského obdobia urobila dobrý dojem zvesť o jeho rečníctve. Augustín však čoskoro prišiel na to, že Faustus hoci skvelý rečník, nedokáže svojim skepticizmom dostatočne odpovedať na jeho otázky a vyvrátiť jeho pochybnosti vo viere. Následne Augustín odišiel do Ríma a Milána, kde pod vplyvom sv. Ambróza prijal kresťanstvo. Neskôr Faustus s Augustínom zviedol viacero polemík. Po tom, čo sa v roku 386 v severnej Afrike započalo prenasledovanie manichejcov bol Faustus vyhnaný na pustý ostrov v Stredozemnom mori. Po roku sa dočkal amnestie a smel sa vrátiť. Známe je jeho 30 kapitolové dielo „Kapitoly" (*Capitula*), ktoré je známe z Augustínoveho diela *Contra Faustum Manichaeum* (Proti manichejcovi Faustovi).

Referencie
----------

1. ↑  CHALUPA, Aleš. *Gnosticizmus*. 1. vyd. Brno : Masarykova univerzita, 2013. ISBN 978-80-210-6508-6,  978-80-210-6507-9. S. 54 – 56.
2. 1 2  AURELIUS, Augustinus. *Vyznání, I – IX*. Ed. Petr Kitzler; preklad Jiří Šubrt. 1. vyd. Zväzok XXIV. Praha : OIKOYMENH, 2019. (Knihovna raně křesťanské tradice.) (informácie z poznámky pod čiarou). ISBN 978-80-7298-354-4. S. 213.
3. ↑  TARDIEU, Michel. *Manichaeism*. Preklad Malcolm DeBevoise. Champaign : University of Illinois Press, 2009. ISBN 978-0252032783,  0252032780. S. 59. (po anglicky)
4. ↑  Faustus of Milevis In: *The Oxford Dictionary of the Christian Church*. Ed. Frank Leslie Cross, Elizabeth A. Livingstone. 3rd. ed. Oxford : Oxford University Press, 1997. 1786 s. ISBN 019211655X,  9780192116550. S. 601.
5. ↑   *New Light on Manichaeism (Nag Hammadi and Manichaean Studies)*. Ed. Jason David BeDuhn. Leiden : BRILL, 2009. (Nag Hammadi and Manichaean Studies; zv. 64.) ISBN 978-9004172852,  9004172858. S. 1 – 29. (po anglicky)

Autoritné údaje: * GND: 102393443
* VIAF: 10236220
**Perfektum** (lat.) je predovšetkým slovesný čas vyjadrujúci:

* buď minulý dej majúci nejaký - hoci v každom jazyku inak definovaný - vzťah s prítomnosťou (napr. v angličtine, nemčine a španielčine) alebo
* jednorazový dej v minulosti ukončený (napr. v latinčine a francúzštine).

Zároveň je to sústava slovesných tvarov aj jednotlivý tvar na vyjadrenie tohto času. Vyskytuje sa napr. v latinčine (perfectum), nemčine ((Präsens)perfekt), angličtine (Present Perfect), francúzštine (passé composé), španielčine (pretérito perfecto compuesto), taliančine (passato prossimo) či v slovanských jazykoch. Vo väčšine slovanských jazykov, vrátane slovenčiny, medzičasom nahradil ostatné slovenské časy a je preto synonymom pre minulý čas (pretéritum) vôbec. V uvedených jazykoch okrem latinčiny a ruštiny sa tvorí ako spojenie tvaru slovesa mať alebo byť v prítomnom čase a príčastia minulého príslušného slovesa (napr. angl. *you have done*, nem. *du hast getan*, fr. *tu as fait*, tal. *hai fatto*, špan. *has hecho*, sloven. *urobil si*; rus. *ty sdelal*, lat. *fecisti*).

V semitských jazykoch tento termín označuje jednu z dvoch sád tvarov (druhou je imperfektum). Na rozdiel od latinčiny a iných európskych jazykov pojem perfektum označuje v semitských jazykoch nie slovesný čas, ale skôr vid. V arabčine sa napríklad perfektum používa pri tvorbe podmieňovacieho spôsobu.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Jazykový portál |

| * z
* d
* u
Gramatická kategória času |
| --- |
| 
* Minulý
* Prítomný
* Budúci

 |
| 
* Aorist
* Minulý opakovaný
* Imperfektum
* Perfektum
* Plusquamperfektum
* Predbudúci
* Préteritum

 |
**Úhorotvaré** alebo **úhory** (*Anguilliformes*) sú rad zo skupiny Neopterygii.

Charakteristika
---------------

Pretože patria do skupiny Elopomorpha majú larválne štádium lístkovitého tvaru nazývané leptocephalus. 

Majú hadovité telo a pohybujú sa vlnením celého tela. Ich chrbticu tvorí vyše 100 stavcov a sú veľmi ohybné. Majú dlhú chrbtovú a ritnú plutvu, kým chvostová plutva a prsné a brušné plutvy bývajú veľmi malé alebo chýbajú. Väčšinou nemajú šupiny. Väčšinou sú to dravce a striehnu na korisť v punklinách a podobne.

Veľa druhov má v krvi jedovaté látky (tzv. ichtyotoxíny). Patria sem najmä hlbokomorské ryby, ale aj niekoľko sladkovodných rýb sťahujúcich sa na neresenie do mora - úhory v užšom zmysle. Severoamerické a európske úhory putujú 4 až 6 mesiacov bez príjmu potravy vyše 6400 km do rôznych častí Sargasového mora, pričom po nerese rodičia hynú. 

Murény bývajú v litorálnom pásme teplých morí.

Systematika
-----------

* ?rod †Gazolapodus
* ?čeľaď †Proteomyridae
* ?čeľaď †Milananguillidae
* ?čeľaď †Patavichtidae
* ?čeľaď †Paranguillidae
* ?čeľaď †Anguilloididae
* ?čeľaď Todaridae
* čeľaď Anguillavidae
* čeľaď †Urenchelyidae
* podrad úhory (Anguilloidei)
	+ čeľaď úhorovité (Anguillidae)
	+ čeľaď Heterenchelyidae
	+ čeľaď Moringuidae
* podrad murény (Muraenoidei)
	+ čeľaď Chlopsidae (vrátane Xenocongridae)
	+ čeľaď Myrocongridae
	+ čeľaď murénovité (Muraenidae, Heteromyridae)
* podrad kongery Congroidei
	+ čeľaď Synaphobranchidae (vrátane Dysommatidae)
	+ čeľaď Ophichthidae (vrátane Aoteidae a Neenchelyidae)
	+ čeľaď Colocongridae
	+ čeľaď Derichthyidae (vrátane Nessorhamphidae)
	+ čeľaď Muraenesocidae
	+ čeľaď Nemichthyidae
	+ čeľaď kongerovité ? (Congridae) - vrátane Macrocephenchelyidae
	+ čeľaď Nettastomidae
	+ čeľaď Serrivomeridae

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Úhorotvaré**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Úhorotvaré**
**Eliáš Ladiver** (\* okolo roku 1633, Žilina – † 2. apríl 1686, Prešov) bol slovenský profesor Prešovskej školy, filozof a dramatik.

Životopis
---------

Narodil sa v učiteľskej rodine a vzdelanie získal v Levoči, Bratislave a Sárospataku (Blatnom Potoku, Maďarsko), kde sa jeho učiteľom stal Jan Amos Komenský, a na nemeckých univerzitách vo Wittenbergu a Erfurte. V roku 1655 sa stal rektorom školy v Žiline, v roku 1661 prešiel na bardejovské gymnázium. Krátko pôsobil ako evanjelický farár, neskôr odišiel na evanjelické kolégium do Prešova, kde pôsobil ako profesor logiky. Po zatvorení kolégia bol opäť v roku 1672 krátko farárom v Tisovci. Bol významným pedagógom, jeho zásluhou bardejovská škola a prešovské kolégium mali vynikajúcu úroveň. Popri starých scholastických metódach vyučovania uplatňoval aj niektoré Komenského zásady, usiloval sa priblížiť školské vyučovanie praktickým potrebám.

Ako exulant žil v Toruni, Gdansku, Kráľovci (územie dnešného Ruska, tiež Kaliningrad), Lešne (Poľsko) a Jene (Nemecko). V rokoch 1678 – 81 bol rektorom školy v Sighișoare (Sedmohradsko). Neskôr sa vrátil do Prešova na znovuzriadené kolégium.

Tvorba a myslenie
-----------------

Bol prívržencom aristotelovskej filozofie a protestantský scholastik. Písal filozofické rozpravy a školské divadelné hry, ktoré majú polemický charakter. Venoval sa tiež otázkam logiky, etiky, rétoriky a metafyziky. Tieto tendencie sledoval aj vo svojich dielach.

Dielo
-----

* 1656 – *Poznámky o duši (Annotationes in pneumaticam)*
* 1658 – *Poznámky o logike (Annotationes in logicam)*
* 1662 – *Neochvejný dôkaz (Assertio immota)*
* 1667 – *O atómoch proti Camanovi (De atomis contra Zabanium)*
* 1668 – *Vo viere stály Eleazár (Eleazar constans)*, divadelná hra rozvíjajúca biblický príbeh o hrdinovi, ktorý odmieta konať proti svojej viere
* 1669 – *Udatný Papinián (Papinianus tetragonos)*, divadelná hra s antickým námetom, vyzdvihujúca morálku nad bezprávím a násilím
* 1671 – *Pravidlá logiky (Summulae logicae)*

Autoritné údaje: * GND: 136233279
* ISNI: 0000 0000 5638 4323
* SNK: 150966
* VIAF: 80614128