recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Integrálna rovnica** je v matematike rovnica, v ktorej sa neznáma funkcia nachádza pod integrálom. Integrálne rovnice úzko súvisia s diferenciálnymi rovnicami a niektoré problémy môžu byť formulované oboma spôsobmi (napr. Maxwellove rovnice).

Za zakladateľa teórie integrálnych rovníc sa považuje Erik Ivar Fredholm, neskôr k nej významne prispel Vito Volterra.

Klasifikácia integrálnych rovníc
--------------------------------

Integrálne rovnice možno rozdeliť na dve základné triedy: Fredholmove integrálne rovnice a Volterrove integrálne rovnice. Pri Fredholmových rovniciach má interval integrácie konštantné hranice, pri Volterrových rovniciach je jedna z hraníc funkciou premennej *x*.

Ďalšie delenie je na rovnice prvého a druhého druhu. V rovniciach prvého druhu sa neznáma funkcia nachádza len pod integrálom, v rovniciach druhého druhu sa nachádza pod integrálom aj mimo integrálu.

### Fredholmove rovnice prvého druhu

Najzákladnejším typom integrálnych rovníc sú Fredholmove rovnice prvého druhu. Sú to integrálne rovnice tvaru

{\displaystyle f(x)=\int \_{a}^{b}K(x,t)\,\varphi (t)\,dt,}
kde \varphi  je neznáma funkcia, *f* je známa funkcia a *K* je ďalšia funkcia o dvoch premenných, často nazývaná aj jadrová funkcia. Rozsah integrácie má konštantné hranice.

### Fredholmove rovnice druhého druhu

Fredholmove rovnice druhého druhu sú rovnice s konštantným rozsahom integrácie a s neznámou funkciou nachádzajúcou sa ako v integrande, tak aj mimo neho. Sú to integrálne rovnice tvaru

{\displaystyle \varphi (x)=f(x)+\lambda \int \_{a}^{b}K(x,t)\,\varphi (t)\,dt.}
Číslo {\displaystyle \lambda } je neznámy parameter, ktorý zohráva rovnakú úlohu ako vlastné číslo v lineárnej algebre. Význam ostatných symbolov je rovnaký, ako pri rovniciach prvého druhu.

### Volterrove rovnice prvého druhu

Volterrove rovnice prvého druhu sú zovšeobecnením Fredholmových rovníc prvého druhu, v ktorom je jedna z hraníc integračného rozsahu funkciou premennej *x*. Volterrove rovnice prvého druhu majú tvar:

{\displaystyle f(x)=\int \_{a}^{x}K(x,t)\,\varphi (t)\,dt.}
### Volterrove rovnice druhého druhu

Volterrove rovnice druhého druhu sú zovšeobecnením Fredholmových rovníc druhého druhu. Jedna z hraníc integračného rozsahu je funkciou premennej *x*. Rovnice tohto typu majú tvar:

{\displaystyle \varphi (x)=f(x)+\lambda \int \_{a}^{x}K(x,t)\,\varphi (t)\,dt.}

Pozri aj
--------

* Diferenciálna rovnica

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Integral equation na anglickej Wikipédii.*

* Motivační základy k teorii integrálních rovníc
**Boseho - Einsteinovo rozdelenie** alebo **Boseho-Einsteinova štatistika** je štatistika sústavy častíc s celočíselným spinom podliehajúcich kvantovomechanickým zákonitostiam. Názov je odvodený od mena Š. Boseho a Alberta Einsteina.

Toto štatistické rozdelenie opisuje v štatistickej fyzike systémy zložené z bozónov, teda častíc so symetrickou vlnovou funkciou a celočíselným spinom. Bose-Einsteinove rozdelenie platí napríklad pre fotóny, možno z neho teda odvodiť napríklad Planckov vyžarovací zákon.

Rozdelenie prvý raz opísal Šatendranáth Bose, v roku 1924 ho zovšeobecnil Albert Einstein. Názov bozón je práve podľa Boseho.

Rozdeľovacia funkcia
--------------------

Rozdeľovacia funkcia fBE(E) určuje stredný počet častíc v stave s energiou E:

{\displaystyle f\_{BE}(E)={\frac {1}{e^{\frac {E-\mu }{k\_{B}T}}-1}}}
kde:

*E* je energia
*kB* je Boltzmannova konštanta
*T* je termodynamická teplota
μ je chemický potenciál

Pozri aj
--------

* Fermiho-Diracovo rozdelenie (Fermiho-Diracova štatistika)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Boseho-Einsteinovo rozdelenie**
***Ratatouille*** je americký animovaný komediálny film z roku 2007 od spoločnosti Pixar distribuovaný spoločnosťou Buena Vista Pictures Distribution. Premiéru mal 29. júna 2007 v USA. Jeho režisérom bol spočiatku Jan Pinkava, ale rozpracovaný film od neho prevzal Brad Bird, ktorý ho čiastočne prepracoval a dokončil.

Ratatouille je tiež francúzsky pokrm – dusená zelenina s bylinkami známa tiež pod názvom „rímsky hrniec".

Príbeh
------

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Film sa odohráva v Paríži. Hlavný hrdina, potkan Remy, nechce žiť na skládke ako jeho predkovia. Je labužníkom a túži stať sa kuchárom vyhlásenej reštaurácie.

Jeho túžba po dobrom jedle ho dovedie až do Paríža, priamo pred vyhlásenú reštauráciu *Gusteau's*. Využije príležitosť a nahliadne oknom, načo spadne dole, priamo do kuchyne. Potom, čo je pri úprave práve vareného jedla pristihnutý najprv upratovačom Linguinim a neskôr šéfkuchárom Skinnerom, mu začína boj o prežitie. Linguini dostane za úlohu Remyho zabiť. Medzitým sa však varený pokrm dostane až na taniere návštevníkov reštaurácie, ktorým neobyčajne zachutí, a Skinner nariadi Linguinimu polievku uvariť znova, tentokrát pod bedlivým dozorom väčšiny kuchárov. Linguini si uvedomí, že je stratený. Po chvíľke ale dostáva plán - naučiť Remyho ovládať ťahaním za vlasy jeho telo tak, aby bol schopný variť. Linguiniho sláva rastie a deň návštevy gurmánskeho kritika Antona Ega, ktorý má rozhodnúť o budúcnosti reštaurácie, sa nezadržateľne blíži ...

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Externé odkazy
--------------

* *Ratatouille* v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ratatouille (film) na českej Wikipédii.*
**Samuel Štarke** (\* 27. marec 1888, Mošovce – † 6. apríl 1959, Bratislava) bol evanjelický kňaz, národnokultúrny pracovník, cirkevný hodnostár.

Jeho otec bol Rudolf Štarke (klobučnícky majster) a matka Paulína rod. Miškóciová.

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici a v Banskej Štiavnici, na evanjelickej teologickej akadémii v Bratislave, na univerzitách v Rostocku a v Lipsku. Od roku 1912 evanjelický kaplán a farár, roku 1933 biskup slovenskej evanjelickej obce v Petrovci. Popri pastoračnej činnosti aktívne pôsobil v národno-kultúrnom hnutí dolnozemských Slovákov. Člen Slovenskej národnej strany. Ako predstaviteľ slovenských politických a národných síl zvolený za člena Veľkej národnej skupštiny Vojvodiny i za člena jej výkonného orgánu Veľkej národnej rady. Zakladajúci člen v roku 1935 – 1941 predseda Matice slovenskej v Juhoslávii. Prispieval do krajanských periodík, zostavoval a redigoval Národný kalendár.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Imatrikuláciu z Samuel Štarke v Rostocker Matrikelportal
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 21 – evanjelická farnosť

Autoritné údaje: * GND: 1047114496
* SNK: 152415
* VIAF: 306283675
**Intelekt** je súhrn schopností tvoriť poznatky z vnemov porovnávaním, abstrakciou, pojmotvorbou, súdením, usudzovaním atď. poprípade kriticky prehodnocovať a analyzovať už získané poznatky.

Podľa Bergsona je intelekt základná vrodená schopnosť uplatňujúca sa v úzkej spätosti s praktickou činnosťou. Intelekt sa orientuje predovšetkým na priestorovosť, hmotnosť, kvantitu, homogénnosť, pretržitosť, vzťah, teda na tie aspekty skutočnosti, ktoré umožňujú praktickú akciu, manipuláciu s vecami. Do sféry intelektuálneho patrí aj jazyk. Slovo je tiež zapojené do úsilia spracovať realitu, urobiť ju disponovateľnou.

Pozri aj
--------

* Inteligencia

Iné projekty
------------

CommonsWikicitáty
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Intelekt**
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Intelekt**

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
O americkom animovanom filme pozri *Ratatouille (film).*
Ratatouille
**Ratatouille** (vyslovované [ratatuj]) je tradičný francúzsky zeleninový pokrm, pripravovaný najmä v okolí mesta Nice. Meno pochádza z okcitánského slova *ratatolha*, čo znamená miešaný pokrm. V Katalánsku je podobný pokrm nazývaný *xamfaina* a na Malorke *tumbet*. Ratatouille býva väčšinou servírovaný ako príloha k iným pokrmom, k mäsu alebo rybe, ale môže byť servírovaný aj ako hlavné jedlo, s ryžou, zemiakmi alebo chlebom, niekedy býva používaný ako náplň do palaciniek (*Chausson à la ratatouille*).

K základným ingredienciám patria paradajky, cesnak, cibuľa, cukiny, baklažán, papriky a korenie (najmä bazalka, majorán, tymian a pod.), ale je možné použiť aj celý rad ďalšej zeleniny.

Existujú tri dominantné metódy prípravy. V prvej metóde sa ingrediencie zmiešajú dohromady a upečú. Podľa druhej metódy sa časť zeleniny nakrája na kocky a rôzne navrství a z druhej časti (väčšinou paradajky, cibuľa, cesnak, prípadne ešte olej a pod.) sa pripraví omáčka a pokrm sa potom upečie s ňou. Treťou a najmenej používanou metódou je zeleninu nakrájať na kolieska a vrstvene ukladať na pekáč/plech a zapiecť.

Ratatouille hrá dôležitú úlohu v rovnomennom animovanom filme z roku 2007.

Externé odkazy
--------------

Recept na Lidovky.cz

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Preklad Ratatouille na českej Wikipédii a Ratatouille na francúzskej Wikipédii.*
Vlajka Antiguy a Barbudy
**Vlajka Antiguy a Barbudy** je červená s veľkým klinom v tvare rovnoramenného trojuholníka zo základňou na hornom okraji a s hrotom v strede dolného okraja. Klin je rozdelený na tri vodorovné polia, čierne, modré a biele. V čiernom pruhu je žlté vychádzajúce slnko s deviatimi lúčmi, symbolizujúce nástup novej éry rozkvetu ostrova. Klin tvaru písmena V naznačuje tiež víťazstvo (angl. Victory) nad kolonializmom. Červená farba symbolizuje činorodú dynamiku obyvateľstva, čierna africký pôvod väčšiny ľudu, modrá nádej a spolu s bielou a žltou zároveň slnko, more a piesočnaté brehy ostrova, teda ako hlavnej turistickej príťažlivosti.
Vlajka bola zavedená v roku 1967 a pri vyhlásení nezávislosti roku 1981 sa nezmenila.

Galéria
-------

* Súčasná námorná vlajka Antiguy a BarbudySúčasná námorná vlajka Antiguy a Barbudy

| * z
* d
* u
Vlajky krajín Severnej Ameriky |
| --- |
| 
* Antigua a Barbuda
* Bahamy
* Barbados
* Belize
* Dominika
* Dominikánska republika
* Grenada
* Guatemala
* Haiti
* Honduras
* Jamajka
* Kanada
* Kostarika
* Kuba
* Mexiko
* Nikaragua
* Panama
* Salvádor
* Spojené štáty
* Svätá Lucia
* Svätý Krištof a Nevis
* Svätý Vincent a Grenadíny
* Trinidad a Tobago

**Závislé územia a ďalšie teritória:**
* Americké Panenské ostrovy
* Anguilla
* Aruba
* Bermudy
* Britské Panenské ostrovy
* Grónsko
* Guadeloupe
* Holandské Antily
* Kajmanie ostrovy
* Martinik
* Montserrat
* Portoriko
* Saint Pierre a Miquelon
* Turks a Caicos

 |
Vlajka Azerbajdžanu
**Vlajka** Azerbajdžanu má podobu obdĺžnika s tromi rovnako širokými vodorovnými pruhmi: modrým, červeným a zeleným. Uprostred vlajky je umiestnený biely polmesiac a osemcípa hviezda. Modrá farba symbolizuje azerbajdžanských Turkov, červená je farba pokroku a boja za slobodu, zelená symbolizuje islam rovnako ako polmesiac, ktorý je vypožičaný z tureckej vlajky. Osem cípov hviezdy symbolizuje osem hlavných tureckých národov. Pomer šírky k dĺžke je 1:2.

Tento vzor pochádza z jari roku 1917, za jeho autora je považovaný básnik Ali Bej Husejn Zade. Ako vlajku jú prijala vláda Azerbajdžanskej demokratickej republiky 9. novembra 1918. Po nástupe sovietskej moci bola 28. apríla 1920 vlajka nahradená sovietskym vzorom.

Súčasná podoba vlajky bola vyhlásená 30. augusta 1991, v deň vyhlásenia samostatnosti štátu.

Galéria
-------

* Vlajka Azerbajdžanskej demokratickej republiky (1918-1920)Vlajka Azerbajdžanskej demokratickej republiky (1918-1920)
* Vlajka Azerbajdžanskej SSR (Sovietskej socialistickej rep.)Vlajka Azerbajdžanskej SSR (Sovietskej socialistickej rep.)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vlajka Azerbajdžanu**

| * z
* d
* u
Vlajky ázijských krajín |
| --- |
| 
* Afganistan Afganistan
* Arménsko Arménsko
* Azerbajdžan Azerbajdžan
* Bahrajn Bahrajn
* Bangladéš Bangladéš
* Bhután Bhután
* Brunej Brunej
* Cyprus Cyprus
* Čína Čína
	+ Hongkong Hongkong
	+ Macao Macao
	+ Taiwan Taiwan
* Filipíny Filipíny
* Gruzínsko Gruzínsko
* India India
* Indonézia Indonézia
* Irak Irak
* Irán Irán
* Izrael Izrael
* Japonsko Japonsko
* Jemen Jemen
* Jordánsko Jordánsko
* Kambodža Kambodža
* Katar Katar
* Kazachstan Kazachstan
* Kirgizsko Kirgizsko
* Kórejská ľudovodemokratická republika Kórejská ľudovodemokratická republika
* Kórejská republika Kórejská republika
* Kuvajt Kuvajt
* Laos Laos
* Libanon Libanon
* Malajzia Malajzia
* Maldivy Maldivy
* Mjanmarsko Mjanmarsko
* Mongolsko Mongolsko
* Nepál Nepál
* Omán Omán
* Pakistan Pakistan
* Palestína Palestínske autonómne územia
* Rusko Rusko
* Saudská Arábia Saudská Arábia
* Singapur Singapur
* Spojené arabské emiráty Spojené arabské emiráty
* Srí Lanka Srí Lanka
* Sýria Sýria
* Tadžikistan Tadžikistan
* Thajsko Thajsko
* Turecko Turecko
* Turkménsko Turkménsko
* Uzbekistan Uzbekistan
* Vietnam Vietnam
* Východný Timor Východný Timor

 |  |
JUDr. **Samuel Slabeycius** (Slabejcius) (\* 15. december 1873, Brezno – † 10. máj 1932, Bratislava) bol slovenský právnik a národno-kultúrny pracovník.

Rodina
------

* otec: Samuel Slabeycius
* matka: Zuzana rod. Polónyová
* brat: Ján Daniel Slabeycius

Životopis
---------

Študoval na Právnickej fakulte univerzity v Budapešti, 1900 JUDr. S M. Zibrínom majiteľ advokátskej kancelárie v Brezne (1900 – 1905), právny zástupca a člen správnej rady Slovenskej banky, po roku 1918 súkromný advokát v Bratislave. Člen Slovenskej národnej strany a významný organizátor národno-buditeľskej činnosti miestnej inteligencie sprvu v Brezne, od roku 1905 v Bratislave: podporoval Muzeálnu slovenskú spoločnosť (MSS), rozširoval slovenské knihy a časopisy, angažoval sa pri založení Štúrovej štipendijnej základiny na podporu študentov, obhajoval Slovákov v politických procesoch. Roku 1918 sa v jeho byte konštituovala bratislavská SNR.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 107 - evanjelická farnosť v Brezne; pokrstený ako Sámuel Ján Slabecius

Autoritné údaje: * SNK: 170722
**Samuel Zorkóczy** - "Zorkóczy de Zorkócz alias Zorkovszky**"** (\* 8. november 1869, Banská Bystrica – † 25. apríl 1934, Budapešť) bol banský inžinier zemianskeho pôvodu.

Životopis
---------

Narodil sa v zemianskej rodine Karola Zorkóczyho a jeho manželky Paulíny rodenej Wágnerovej. Študoval na stredných školách v Bratislave, 1887 – 1890 hutníctvo na Baníckej a lesníckej akadémii v Banskej Štiavnici. V roku 1891 – 1893 asistent na Katedre hutníctva na Baníckej a lesníckej akadémii, od 1894 zamestnanec Rimamuránsko-salgotarjánskej železiarskej úč. spoločnosti v Budapešti a i. železiarskych spoločností v Uhorsku. Po 1. svetovej vojne pracoval na obnove železiarskej výroby v Maďarsku. Funkcionár profesijných spolkov a spoločností.

Pamiatky
--------

* pamätná medaila maďarskej baníckej a hutníckej spoločnosti s portrétom (1936)

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 95 – evanjelická farnosť Radvaň; pokrstený ako Samuel Theodor Zorkóci
**Lužianka** je vodný tok vo východnej časti Podunajskej nížiny, preteká územím okresu Levice. Je to pravostranný prítok Hrona a meria 25,1 km. Je typicky nížinným vodným tokom.

*Prameň:* v Hronskej pahorkatine, na území obce Dolný Pial v nadmorskej výške okolo 180 m n. m.

*Smer toku:* prevažne na juhovýchod, na dolnom toku skôr na juhojuhovýchod

*Geomorfologické celky:* Podunajská pahorkatina, podcelok Hronská pahorkatina, časti Bešianska pahorkatina, Hronská tabuľa a Hronská niva

*Prítoky:* sprava Dolnopialsky potok a Malianka, zľava Ondrejovský potok

*Ústie:* do Hrona na južnom okraji obce Hronovce (časť Čajakovo) v nadmorskej výške okolo 124 m n. m.

*Obce:* Dolný Pial (okrajom), Tekovské Lužany, Želiezovce (okrajom) a Hronovce

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-09-12]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-09-10]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Lužianky** |
| --- |
| *Lužianka* → *Hron* → *Dunaj* |
| 
* Blatný potok
* Dolnopialsky potok
* **Lužianka**
* Malianka

 |

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Hrona** (od Slovenskej brány po ústie) |
| --- |
| 
* Bajtavský potok
* Blatniansky potok
* Brutský potok
* Dolnoperecký kanál
* Dolnopialsky kanál
* Ďurský potok
* Hornoperecký kanál
* Hornopialsky kanál
* Kamenický kanál
* **Ketský potok**
* **Lužianka**
* Malianka
* Malokozmálovský potok
* Náňanský kanál
* **Nýrica**
* **Paríž**
* **Perec**
* **Podlužianka**
* **Sikenica**
* Šándorhalmský kanál
* Štúrovský kanál
* Ulička
* **Vrbovec**
* Želiarsky kanál

 |
**Madona so svätcami, anjelmi a Federicom da Montefeltro** (tal. *Madonna col Bambino, sei santi, quattro angeli e il donatore Federico da Montefeltro*) je názov obrazu talianskeho renesančného umelca Piera della Francesca namaľovaného po roku 1472.

Dielo predstavuje Pannu Máriu sediacu na vyvýšenom stupienku so spiacim Dieťaťom v jej lone. Obklopená je skupinou v polkruhu stojacich postáv, šiestich svätcov (vľavo svätý Ján Krstiteľ, svätý Bernard Sienský a svätý Hieroným, vpravo svätý František, svätý Peter Veronský a svätý Ján Evanjelista) a štyroch anjelov. Po jej ľavej ruke pred ňou v striebornom brnení kľačí modliaci sa urbinský vojvoda Federico da Montefeltro. Ten bol súčasne objednávateľom obrazu. Jeho póza, okrem toho, že odráža tradičný postoj pri modlitbe, je daná aj prianím zamaskovať znetvorenie pravého oka, o ktoré vojvoda prišiel pri turnaji.

Obraz pôsobiaci na prvý pohľad jednoducho a tradične sa však vyznačuje istou záhadnosťou a neprístupnosťou. Zapríčiňuje to na diváka pôsobiaca meravá strnulosť zobrazených postáv.

Dielo plne zapadá do maliarovej majstrovskej koncepcie zobrazenia perspektívy, kde na obrazovej ploche je otvorený vnútrajšok architektonicky bohatého kupolovitého chrámového záveru s výklenkom. Diváka na prvý pohľad zaujme vajce visiace na tenkej niti z mušle v apside nad Máriinou hlavou. Nielenže má dôležitý význam pre vyjadrenie priestorovej hĺbky ale je tie symbolickou narážkou na Ježišovo narodenie ako aj heraldickým znamením rodu Montefeltro.

Obraz bol doslova matematicky prepočítaný (rozmery budovy presne odpovedajú veľkosti postáv) a kompozične dovedený až takmer k iracionálnej dokonalosti. Presviedča nás o tom absolútne symetrické usporiadanie architektúry budovy, ako aj rozmiestnenie postáv - Madona je umiestnená presne v strede obrazovej plochy, po oboch jej stranách je rovnaký počet postáv (traja svätci a dvaja anjeli z každej strany).

Obraz bol pôvodne namaľovaný pre Kostol San Bernardino v Urbine, ktorý dal postaviť vojvoda Federico da Montefeltro. Do milánskej Brery sa dostal v roku 1811 ako dielo pripisované urbinskému umelcovi Bartolomeovi di Giovanni Corradinimu, zvanému Fra Carnevale; až v neskoršom čase bol označený ako jedno z vrcholných diel Piera della Francesca.

Predpokladá sa, že tvár Panny Márie má portrétne črty Federicovej manželky Battisty Sforza, ktorá v roku 1472 zomrela pri pôrode ich syna Federica Guidobalda (usudzuje sa, že jeho tvár má spiace Dieťa). Obraz mal byť holdom milovanej žene.

Obraz je známy i pod pomenovaním *Pala di Brera* (podľa miesta jeho umiestnenia) či *Pala Montefeltro* (podľa mena objednávateľa).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Madona so svätcami, anjelmi a Federicom da Montefeltro**

Zdroje
------

* V. V. Štech, *Piero della Francesca*, Nakladatelství československých výtvarných umělců, Praha, 1962
* St. Zuffi, *Pinacoteca di Brera*, Knižní klub, Praha, 2006, ISBN 80-242-1676-0
Vlajka Andorry
**Vlajka Andorry** má tri zvislé pruhy vo farbe modrej, žltej a červenej, uprostred je umiestnený andorrský znak s korunou. Jeho štít je rozštvrtený, v prvom bielom poli je žltá mitra a barla urgelského biskupa, v druhom, žltom, tri červené pruhy zo znaku grófov z Foix, v treťom, žltom, štyri červené pruhy zo znaku Katalánska (Andorrania sú katalánci) a v štvrtom, taktiež žltom, dva červené voly zo znaku grófov z Béarn. Andorra je totiž od r.1278 pod spoločnou ochranou urgelského biskupa a francúzskych grófov z Foix (ktorých r.1290 vystriedali grófi z Beárn, potom francúzska koruna, teraz francúzsky prezident). Pod erbom je latinská devíza „VIRTVS VNITA FORTIOR" (JEDNOTA V ODVAHE ROBÍ SILNEJŠÍMI). Symbolika tejto spoločnej správy sa objavuje aj v zložení vlajky: modrá a červená farba je odvodená z vlajky francúzskej, žltá a červená z vlajky španielskej.

Vlajka Andorry vyvesená na balkóne domu v Ordino
Prvá andorrská vlajka z roku 1806 mala dva horizontálne pruhy, žltý a červený (farby Foixov), ku ktorým v roku 1866 pribudol pruh modrý (návrh sa pripisuje Napoleonovi III.) a súčasne sa všetky tri pruhy dostali do zvislej polohy. Príležitostne sa objavuje vlajka s pruhmi v horizontálnej polohe i dnes, doplnená ešte grófskou korunou Foixov uprostred. Táto úprava býva označovaná za španielsku verziu andorrskej vlajky. Novšie sa uvádza, že modrá pripomína vlajku francúzsku, červená španielsku a žltá vatikánsku, pretože andorrské obyvateľstvo je katolícke.

Civilná vlajka Andorry

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vlajka Andorry**

| * z
* d
* u
Vlajky európskych krajín |
| --- |
| 
* Albánsko Albánsko
* Andorra Andorra
* Belgicko Belgicko
* Bielorusko Bielorusko
* Bosna a Hercegovina Bosna a Hercegovina
* Bulharsko Bulharsko
* Cyprus Cyprus
* Česko Česko
* Čierna Hora Čierna Hora
* Dánsko Dánsko
* Estónsko Estónsko
* Fínsko Fínsko
* Francúzsko Francúzsko
* Grécko Grécko
* Holandsko Holandsko
* Chorvátsko Chorvátsko
* Island Island
* Írsko Írsko
* Lichtenštajnsko Lichtenštajnsko
* Litva Litva
* Lotyšsko Lotyšsko
* Luxembursko Luxembursko
* Maďarsko Maďarsko
* Malta Malta
* Moldavsko Moldavsko
* Monako Monako
* Nemecko Nemecko
* Nórsko Nórsko
* Poľsko Poľsko
* Portugalsko Portugalsko
* Rakúsko Rakúsko
* Rumunsko Rumunsko
* Rusko Rusko
* San Maríno San Maríno
* Severné Macedónsko Severné Macedónsko
* Slovensko Slovensko
* Slovinsko Slovinsko
* Španielsko Španielsko
* Spojené kráľovstvo Spojené kráľovstvo
* Srbsko Srbsko
* Švajčiarsko Švajčiarsko
* Švédsko Švédsko
* Taliansko Taliansko
* Turecko Turecko
* Ukrajina Ukrajina
* Vatikán Vatikán

 |
| 
* **Ostatné územia:** Ålandy Ålandy
* Faerské ostrovy Faerské ostrovy
* Gibraltár Gibraltár
* Guernsey Guernsey
* Jersey Jersey
* Man Man

 |
Enckeho medzera prstenca A, ktorá sa zhoduje s obežnou dráhou mesiaca Pan 
**Prstenec A** je najvzdialenejší z veľkých svetlých prstencov Saturna. Z jeho vnútornej strany sa nachádza je voľný priestor, *úsek Cassini* a vonkajšia hrana je blízko obežnej dráhy mesiaca Atlas. Prstenec je prerušený Enckeho medzerou so šírkou 22 % šírky prstenca. Užšia Keelerova medzera so šírkou 2 % sa nachádza pri vonkajšom okraji prstenca.

Hrúbka prstenca A sa pohybuje od 10 do 30 m a jeho hmotnosť je 6,2 × 1018 kg (približné hmotnosť mesiaca Hyperion), jeho optická hrúbka sa pohybuje medzi medzi 0,4 a 1,0.

Podobne ako pri prstenci B, na vonkajší okraj prstenca A vplýva dráhová rezonancia, v tomto prípade rezonancia 7:6 s mesiacmi Janus a Epimetheus. Ďalšie dráhové rezonancie tiež rozrušujú špirálovú hrúbku vĺn prstenca A (slabší vplyv majú aj na ostatné prstence). Tieto vlny sú popisované podobnými fyzikálnymi javmi ako špirálové ramená galaxií. V tomto prstenci sa vyskytuje aj špirálové zakrivenie vĺn, ide o priečne vlnenie, ktoré je častejšie ako pozdĺžne vlnenie.

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portálPortál slnečná sústava |

* Prstence Saturna
* Saturn

| * z
* d
* u
Prstence planét |
| --- |
| 
* Prstence Jupitera
* Prstence Saturna
	+ A
	+ B
	+ C
	+ D
	+ E
	+ F
	+ G
* Prstence Urána
* Prstence Neptúna

 |  |
Vlajka Americkej Samoy
**Vlajka Americkej Samoy** – tvoria ju tri trojuholníky, dva pravouhlé a jeden rovnoramenný v ktorom je vyobrazený symbol orla. Pravý uhol prvého trojuholníka je v ľavom hornom rohu vlajky, prepona tohto trojuholníka tvorí jedno rameno rovnoramenného trojuholníka, ktorý ma červené lemovanie a jeho vrchol je v strede ľavej strany vlajky. Druhý pravouhlý trojuholník je otočený opačne, jeho prepona tvorí druhé rameno rovnoramenného trojuholníka. V rovnoramennom trojuholníku, na pravej strane je vyobrazený orol, symbolizujúci priateľstvo medzi USA a Americkou Samoou. Orol v pazúroch drží tradičné symboly moci domorodých vodcov Samoy. 

Vlajka bola oficiálne uznaná 24. apríla 1960.

| * z
* d
* u
Vlajky krajín Austrálie a Oceánie |
| --- |
|  Austrália | 
* Austrália
* Vianočný ostrov
* Kokosové ostrovy
* Norfolk

 |
|  Melanézia | 
* Fidži
* Nová Kaledónia
* Papua-Nová Guinea
* Šalamúnove ostrovy
* Vanuatu
* Východný Timor

 |
|  Mikronézia | 
* Guam
* Kiribati
* Marshallove ostrovy
* Nauru
* Severné Mariány
* Mikronézia (štát)
* Palau

 |
|  Polynézia | 
* Americká Samoa
* Cookove ostrovy
* Francúzska Polynézia
* Nový Zéland
* Niue
* Pitcairnove ostrovy
* Samoa
* Tokelau
* Tonga
* Tuvalu
* Wallis a Futuna

 |
Súradnice: 8°48′28″S 82°32′34″Z﻿ / ﻿8,80778°S 82,54278°Z﻿ / 8.80778; -82.54278

**Barú** (alebo **Volcán de Chiriqui**) je masívny, v súčasnosti neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa na západe Panamy, asi 20 km juhovýchodne od hraníc s Kostarikou. S výškou 3 474 m je to zároveň najvyšší vrch Panamy. Vrchol prevažne andezitového vulkánu je ukončený 6 km širokou kalderou, s prerušenými stenami na západnej strane. Postkalderové štádium vulkanizmu vytvorilo sériu lávových dómov v dne kaldery.

Mohutná erupcia, ktorá sa odohrala približne 700 rokov pred Kr. zničila ľudské osídlenie severozápadne od úpätia sopky. Posledná erupcia je datovaná na 16. storočie. V súčasnosti je masív Barú predmetom geofyzikálneho prieskumu, zameraného na potencionálne zdroje geotermálnej energie.

Za dobrej viditeľnosti je možné z vrcholu dovidieť na Karibské more, i na Pacifik. Na vrcholku sopky sa teploty pohybujú okolo 0 °C, preto sa tu príležitostne vyskytuje i sneh. Barú a jej najbližše okolie je národným parkom. Bol vyhlasený v roku 1976 a má rozlohu 14 322 ha.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **stratovulkán Barú**.

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu - stratovulkán Barú na Global Volcanism Program (po anglicky)
**Július Osipovič Stovík** (Šťovík) (\* Banská Bystrica - † 2. apríl 1910, Feodosia) bol pedagóg, filológ, spisovateľ.

Životopis
---------

Ľudovú školu navštevoval a 1855-1863 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1863-1867 klasickú filológiu na univerzite v Pešti. V roku 1867-1868 krátko profesor na gymnáziu v Banskej Bystrici. Národne uvedomelý študent a pedagóg perzekvovaný uhorskou školskou vrchnosťou, emigroval do Ruska. Ako stredoškolský profesor, inšpektor a školský radca žil vo Feodosii na Kryme; udržiaval kontakty so slovenskými politickými i kultúrnymi kruhmi, pravidelne navštevoval Banskú Bystricu. Člen Muzeálnej slovenskej spoločnosti (MSS). Roku 1892 vyznamenaný Radom sv. Vladimíra a povýšený do šľachtického stavu. Autor lyrickej básnickej zbierky a spisu o najstarších dejinách Slovanov.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Mapa japonských provincií so zvýraznenou provinciou Jamato
Provincia **Jamato** (jap. 大和国 – Jamato no kuni) bola japonská provincia ležiaca v regióne Kansai na ostrove Honšú. Susedila s provinciami Kii, Ise, Iga, Jamaširo a Kawači. Na jej území sa dnes rozkladá prefektúra Nara.

Pretože sa cisársky dvor dostal k moci práve v tejto oblasti, je niekedy celé Japonsko označované ako *Veľké Jamato*.

Počas druhej svetovej vojny bola podľa tejto provincie pomenovaná trieda bojových lodí – Jamato a prvá postavená loď z nej – Jamato.

| * z
* d
* u
Bývalé japonské provincie |
| --- |
| 
* Aki
* Awa (Kantó)
* Awa (Šikoku)
* Awadži
* Biččú
* Bingo
* Bizen
* Bungo
* Buzen
* Cušima
* Čikugo
* Čikuzen
* Čišima
* Dewa
* Eččú
* Ečigo
* Ečizen
* Harima
* Hida
* Hidaka
* Higo
* Hitači
* Hizen
* Hjúga
* Hóki
* Iburi
* Iga
* Ijo
* Iki
* Inaba
* Ise
* Išikari
* Iwami
* Izu
* Izumi
* Izumo
* Jamaširo
* Jamato
* Kaga
* Kai
* Kawači
* Kazusa
* Kii
* Kitami
* Kózuke
* Kuširo
* Mikawa
* Mimasaka
* Mino
* Mucu
* Musaši
* Nagato
* Nemuro
* Noto
* Oki
* Ómi
* Ošima
* Ósumi
* Owari
* Sacuma
* Sado
* Sagami
* Sanuki
* Seccu
* Suó
* Suruga
* Šima
* Šimocuke
* Šimósa
* Šinano
* Širibeši
* Tadžima
* Tanba
* Tango
* Tešio
* Tokači
* Tosa
* Tótómi
* Wakasa

 | Vlajka Japonska |
**Július Petráš** (\* 8. február 1900, Krompachy – † 7. jún 1985, Brezno) bol slovenský finančník, historik a kultúrny pracovník.

Jeho otec Andrej Petráš, matka rod. Kubínová.

Životopis
---------

Ľudová školu vychodil v Krompachoch, Obchodnú akadémiu úspešne ukončil v Martine (1918). Prax začal vykonávať v drevosklade v Diviakoch, potom pracoval v Roľníckej pokladnici v Štúrove a v Martine (1938). Od roku 1945 pracoval v Brezne ako vedúci Okresnej sporiteľne a neskoršie riaditeľ Štátnej sporiteľne. Už v Štúrove zastával funkciu predsedu MO MS, aktívne pracoval v Muzeálnej slovenskej spoločnosti v Martine, v Klube Slovenských turistov a lyžiarov a počas SNP sa angažoval pri zásobovaní a finančnom zabezpečení povstaleckého územia. Po roku 1948 prevzal funkciu predsedu MO MS v Brezne a prežil s ňou najťažšie roky likvidácie, po roku 1969 na riadnom valnom zhromaždení ho zvolili znova za definitívneho predsedu a túto funkciu zastával až do smrti.

Literatúra
----------

* Osobnosti matičného života v Brezne

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Súradnice: 40°30′S 16°30′V﻿ / ﻿40,500°S 16,500°V﻿ / 40.500; 16.500

**Basilicata** je región na juhu Talianska. Na západe susedí s Kampániou, na severe a východe s Apúliou a na juhu s Kalábriou. Územie regiónu zasahuje aj k moru, na západe je to krátky úsek pobrežia Tyrrhenského mora a na východe zasa Iónske more (Tarentský záliv).

Geografia
---------

Basilicata je hornaté územie, ktoré sa rozkladá na veľkej časti južných Apenín, medzi riekou Ofanto, masívom Monte Pollino na juhu a riekou Bradano na východe. Nachádza sa tu vyhasnutá sopka Monte Vulture, pričom okolie je seizmicky aktívne, najmä pri mestách Melfi a Potenza. Veľká časť regiónu bola zdevastovaná pri veľkom zemetrasení v roku 1857.

Dejiny
------

Lucania
Región bol v minulosti známy aj ako Lucania, podľa pôvodných obyvateľov. Územie pred príchodom Grékov v 7. storočí pred Kr. obývali Samniti. Gréci toto územie začlenili do Magna Graecia, založili viaceré mestá, podporili poľnohospodárstvo a zaviedli obchod. Približne od 2. storočia pred Kr. bolo územie pod nadvládou Rimanov. Po Rimanoch na území vládla Byzantská ríša, ktorá pomenovala územie ako Basilicata. Neskôr toto územie napadli Normani a Švábi. V 13. storočí bola nastolená feudálna spoločnosť a región zostal v hlbokej chudobe. Neskôr v regióne panovalo Kráľovstvo oboch Sicílií a v roku 1860 sa Basilicata vzburou pridala k Talianskemu kráľovstvu. Počas tohto obdobia bolo štátom skonfiškované a predané veľké územie, ktoré vlastnila rímskokatolícka cirkev. Novými vlastníkmi ale bola hŕstka bohatých ľudí a obyčajní ľudia žili stále v chudobe. Vznikol tak fenomén miestnych zbojníkov, ktorých podporovala cirkev, aby povstali proti novému štátu. Tento odpor trval ešte veľa rokov. Po druhej svetovej vojne sa situácia vďaka pozemkovej reforme začala v regióne zlepšovať. V roku 1952 boli obyvatelia Sassi di Matera (stará časť mesta Matera) štátom presťahovaní, ale viacerí už predtým emigrovali čo viedlo k veľkej demografickej kríze. V roku 1994 bola Sassi di Matera zapísaná do Svetového dedičstva UNESCO, automobilka Fiat začala vyrábať v meste Melfi a vznikol Národný park Pollino.

Administratívne delenie
-----------------------

Basilicata je rozdelená do dvoch provincií:


| Provincia | Rozloha (km²) | Obyvateľstvo | Hustota obyv. (obyv./km²) |
| --- | --- | --- | --- |
| Matera | 3 447 | 203 837 | 59,1 |
| Potenza | 6 545 | 387 107 | 59,1 |
|

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Basilicata na anglickej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

WikizdrojeCommons
* Spolupracuj na Wikizdrojoch Wikizdroje ponúkajú pôvodné diela od alebo o **Basilicata**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Basilicata**

| * z
* d
* u
Regióny Talianska |
| --- |
| Regióny | 
* Abruzzy
* Apúlia
* Basilicata
* Benátsko
* Emilia-Romagna
* Kalábria
* Kampánia
* Lazio
* Ligúria
* Lombardsko
* Marky
* Molise
* Piemont
* Toskánsko
* Umbria

 | Vlajka Talianska |
| Regióny so zvláštnymautonómnym postavením | 
* Furlansko-Júlske Benátky
* Sardínia
* Sicília
* Tridentsko-Horná Adiža
* Valle d’Aosta

 |
RNDr. **Július Šoltés** (\* 2. júl 1935, Tulčík – † 2. február 1990, Bratislava) bol slovenský pedagóg a fyzik.

Narodil sa v Tulčíku v okrese Prešov. Po absolvovaní vysokej školy pedagogickej, kombinácie matematika a fyzika, učil jeden rok na JSŠ v Liptovskom Mikuláši. Od 1. septembra 1959, odo dňa, kedy Gymnázium Jura Hronca v Bratislave vzniklo, až do svojej smrti bol verný tejto škole. Od vzniku Fyzikálnej olympiády v nej aktívne pôsobil. Nielen ako učiteľ, ktorého žiaci sa vracali z medzinárodných olympiád s medailami, ale aj ako organizátor, člen Krajského výboru FO v Bratislave. Angažoval sa v JSMF, bol členom ÚV JSMF a aktívne pôsobil vo Fyzikálnej terminologickej komisii SAV. Bol dlhoročným členom redakčnej rady časopisu Fyzika v škole, publikoval články s metodickou tematikou vo Fyzikálnych obzoroch a v Bratislavskom učiteľovi. Za svoju dlhoročnú činnosť pre JSMF bol v r. 1975 odmenený Pedagogickým vyznamenaním JSMF, pri výročí založenia FO v r. 1979 dostal Čestné uznanie JSMF a ÚV FO, za záslužnú činnosť fakultného učiteľa dostal Diplom dekana MFF. Písomne mu poďakoval minister školstva a primátor Bratislavy. V r. 1989 bol mu udelený titul Zaslúžilý učiteľ.

Zomrel 2. februára 1990 v Bratislave.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.
**Bash** je unixový (Linux/Unix/BSD) príkazový shell interpreter, naprogramovaný v rámci projektu GNU. Názov je skratka k názvu ***B**ourne **a**gain **sh**ell,* čo je slovná hračka, keďže slová *bourne again* sa čítaju rovnako ako *born again*, čo znamená *znovuzrodený*. Je náhradou programu **B**ourne **Sh**ell, čo bol najpoužívanejší unixový shell. Originálny **Bourne Shell** napísal Stephen Bourne v Bellových laboratóriách a Bash bol napísaný Brianom Foxom v roku 1987. 

Bash bol taktiež portovaný na operačný systém Microsoft Windows projektom Cygwin. Bash sa snaží o širokú kompatibilitu, takže prevzal možnosti ovládania a vlastnosti aj z ďalších shellov ako sú napr. Korn shell a C shell (ksh a csh). Zaujímavou vlastnosťou je automatické rozpoznanie, pod ktorým menom bol spustený a prispôsobený syntaxe danému typu shellu.

Cieľom tvorcov je dosiahnuť úplnú kompatibilitu s implementáciou IEEE POSIX shellu a špecifikáciou nástrojov (tools specification) (IEEE Working Group 1003.2).

Bash však nie je len veľmi výkonným shellom, ale taktiež mocným skriptovacím jazykom. Podporuje prácu s premennými, cykly while, for, do, funkcie a mnoho ďalšieho.

Príklady, ktoré fungujú v Bash, ale nie v Bourn shell:

```
for ((a=3; a<7; a++)) do echo $a; done

a=3; let b=a+1; echo $b

```

Príklady, ktoré sa majú odlišné správanie v Bash voči Bourn shell:

```
echo {1..7}
echo subor_{po,ut,str,piatok}.txt

```

Tiež je v Bash možné vyhľadávať v histórií príkazov cez klávesovú skratku CTRL+r.

Referencie
----------

1. ↑

Externý odkaz
-------------

* `bash(1)` – Linux User's Manual – User Commands

| * z
* d
* u
Projekt GNU |
| --- |
| História | 
GNU Manifest · Projekt GNU · Free Software Foundation · História slobodného softvéru
 |  |
| Licencie | 
GNU General Public License · GNU Lesser General Public License · Affero General Public License · GNU Free Documentation License · GPL linking exception
 |
| Softvér | 
GNU · Hurd · GNOME · Gnuzilla · IceCat · Gnash · Bash · GCC · GNU Emacs · GNU C Library · Coreutils · GNU build system · Ostatné GNU balíčky a programy
 |
| Stúpenci | 
Robert J. Chassell · Loïc Dachary · Ricardo Galli · Georg C. F. Greve · Federico Heinz · Benjamin Mako Hill · Bradley M. Kuhn · Eben Moglen · Brett Smith · Richard Stallman · John Sullivan · Leonard H. Tower ml.
 |
| Ostatné | 
GNU/Linux - spor o názov · Revolution OS (film) · The Code (film)
 |
Súradnice: 48°10′16″S 17°07′47″V﻿ / ﻿48,171176°S 17,129821°V﻿ / 48.171176; 17.129821

Pohľad na sídlisko
**Hostinského sídlisko** je neoficiálna obytná štvrť v bratislavskej mestskej časti Nové Mesto. Je ohraničené približne ulicami Kukučínova, Riazanská a Hálkova. Jeho autorom bol Ivan Matušík, projekt a výstavba prebiehala v rokoch 1959 – 1964. Projektoval ho Stavoprojekt Bratislava.

Priestorovo nadväzuje na sídliská Februárka a Teplická. Obsadzuje územie v blízkosti priemyselných areálov a starších obytných kolónií z 1. polovice 20. storočia. Bola to jedna z prvých realizácií v Česko-Slovensku, ktorá sa dnes zvykne označovať ako „bruselský štýl". Panelová výstavba používa konštrukčný systém BA, sú tu 2 typy domov, 7-podlažné radovky a 12-podlažné bodové domy.

Referencie
----------

1. 1 2  MORAVČÍKOVÁ, Henrieta, a kol. *Bratislava – atlas sídlisk : vitajte v panelstory!*. 1. slov. vyd. Bratislava : Slovart, 2011. 341 s. ISBN 978-80-556-0478-7. S. 112, 113.

Externé odkazy
--------------

* Fotografia na imhd.sk

| * z
* d
* u
Mestská časť Nové Mesto |
| --- |
| Nové Mesto | 
* Biely kríž\*
* Dynamitka\*
* Gaštanový hájik\*
* Jurajov dvor
* Ľudová štvrť\*
* Hostinského sídlisko\*
* Mierová kolónia
* Mladá garda\*
* Pasienky
* Pokrok\*
* Pomoriny\*
* Slovany
* Tehelné pole
* Zátišie\*

 |  |
| Vinohrady | 
* Ahoj
* Briežky
* Bratislavský lesný park\*
* Kamzík\*
* Koliba
* Koziarka\*
* Kramáre
* Slanec\*
* Stráže\*
* Vtáčnik
* Železná studnička

 |
| Poznámky: \* neoficiálne štvrte |
**Arménska vysočina** (armén. Հայկական լեռնաշխարհ – *Haykakan leřnašxarh*, tur. *Ermenistan Yaylasi*, azerb. *Ermənistan Yaylasi*) je sústava horských chrbtov a lávových plošín na pomedzí Arménska, Gruzínska, Turecka, Iránu a Azerbajdžanu. 

Leží južne od Malého Kaukazu, východne od Anatólskej plošiny, severovýchodne od pohoria Taurus, severne od iránskeho Zagrosu a severozápadne od Talyša a Alborza. Na okrajoch je lemovaná tromi veľkými horskými jazerami Vanské jazero, Sevan a Urmijské jazero. Aj keď na mape nie je ľahké rozpoznať rozhranie Arménskej vysočiny a okolitých geomorfologických provincií (najmä od Malého Kaukazu), geologicky sa od nich odlišuje: je totiž z veľkej časti sopečného pôvodu. Leží na styku anatolskej, iránskej a eurázijskej tektonickej dosky.

Referencie
----------

1. ↑  Jiří Šlégl et al.: *Světová pohoří: Asie.* 288 pp. Euromedia Group, k.s. Praha, 2001. ISBN 80-242-0291-3 str. 28.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Arménska vysočina**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Arménská vysočina na českej Wikipédii.*
**Bitka pri Tange** (3. - 5. november 1914) je jedna z najhanebnejších porážok Spojeného kráľovstva počas prvej svetovej vojny. Bitka sa odohrala v oblasti prístavu Tanga v dnešnej Tanzánii.

Obojživelná operácia, ktorá mala obsadiť centrum nemeckej správy v Nemeckej východnej Afrike a ukončiť vojnu v tejto oblasti, sa skončila úplnou katastrofou, keď nemecký veliteľ Paul von Lettow-Vorbeck zmietol takmer osemkrát silnejšie britské jednotky späť do mora a zmocnil sa koristi, ktorá mu umožnila viesť boj po celý zvyšok vojny a pútať tak na seba mnohonásobne početnejšie sily Dohody.

Spojené kráľovstvo v boji nasadilo 8 000 vojakov, prevažne Indov, Paul von Lettow-Vorbeck asi 1 100 mužov, prevažne askariov. Britské straty predstavovali 360 mŕtvych a 487 ranených, nemecké 71 mŕtvych a 76 zranených. Do nemeckých rúk padli stovky pušiek, desiatky guľometov a asi 600 000 nábojov.

Bitka predstavovala jednu z najhanebnejších porážok vojsk Dohody za celú prvú svetovú vojnu a je často uvádzaná ako vzorový príklad toho, ako sa veci nemajú robiť, od výberu jednotiek až po konkrétne chyby veliteľov. Geoffrey Regan začlenil popis jednania britskej strany pri plánovaní a vykonaní operácie ako obzvlášť otrasný príklad diletantizmu do svojej *Guinnessovej knihy Vojnových omylov*.

Referencie
----------

1. ↑  Miller 1974, p. 70,
2. 1 2 3  Miller 1974, p. 71,

Literatúra
----------

* Miller, Charles. *Battle for the Bundu: The First World War in German East Africa*. London: Macdonald & Jane's, 1974; and New York: MacMillan Publishing Co. Inc. 1974. ISBN 0-02-584930-1.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Bitva o Tangu na českej Wikipédii a Battle of Tanga na anglickej Wikipédii.*
**Bitka pri Mu-jie (alebo Mu)** bola vybojovaná v Číne v roku 1046 pred Kr. Viedla k pádu dynastie Šang, k nástupu dynastie Čou a začiatku feudálnej fázy čínskej histórie.

Pozadie
-------

V 13. storočí pred Kr. dosiahol vplyv dynastie Šang do oblasti, ktorá je dnes známa ako provincia Kan-su. Toto územie bolo obývané národom, známym ako Čou. 
  
Wen (Ťi Čchang), vládca Čou, šangský vazal, obdržal od kráľa Ti Sin titul "Knieža Západu". Ti Sin použil Wen-a v čase svojej juhovýchodnej vojenskej kampane ako strážcu svojho chrbta. Šou Sin, obávajúc sa rastúcej Wenovej moci, ho dal uväzniť. Wenov syn Wu Ťi Fa sa postavil do čela revolty Čou.

Bitka
-----

Wu stál v čele armády v počte asi 50 000 mužov. Ti Sinova armáda bola zapojená do vojny na východe, preto musel dať zbrane do rúk otrokom, aby mal kto brániť jeho hlavné mesto. Otroci po boji netúžili a pridali sa k armáde Čou. Čou tak ľahko zvíťazili a pripravili porazeným údajne nemilosrdný krvavý kúpeľ. Po bitke spáchal Ti Sin vo svojom paláci samovraždu a prenechal tak víťazovi vládu nad takmer celým údolím Chuang-che. Wu sa tak stal prvým vládcom dynastie Čou.
**Július Šefránek** (\* 15. júl 1906, Skalica - † 13. máj 1973, Bratislava) bol politický pracovník, novinár, redaktor, vysokoškolský pedagóg, funkcionár KSČ.

Rodina
------

* otec Herman Šefránek
* matka Helena rod. Kolleková

Životopis
---------

Funkcionár KSČ, šéfredaktor Pravdy, ved. odd. propagácie a agitácie na ÚV KSS. Profesor vedeckého komunizmu ÚML a rektor UK v Bratislave. Venoval sa otázkam komunistickej ideológie, filozofie a dejinám komunistického hnutia. Viedol krúžky a večerné školy straníckeho vzdelávania. Autor štúdií propagandistických článkov a brožúr. Účastník ilegálneho protifašistického odboja a SNP. Počas SNP hlavný redaktor Pravdy v Banskej Bystrici, účastník zjednocovacieho zjazdu KSS a soc. demokracie v Banskej Bystrici. V pedagogickom procese sa zúčastňoval na deformovaní niekoľkých generácií.

Ocenenie
--------

* Roku 1945 vyznamenaný Radom SNP I.st. a Čs. vojnovým krížom 1939, Čs. medailou Za zásluhy I.st. 1966 Radom práce a i.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5871 2407
* NK ČR: mzk2004261186
* SNK: 172825
* VIAF: 84597972
**Július Považan** (\* 9. august 1926, Žiar nad Hronom - † 21. február 2011, Krupina) bol slovenský lekár a insitný maliar.

Rodina
------

* otec Martin Považan, nar. 20. október 1899
* matka Mária Považanová rod. Mialtrová, nar. 29. december 1905

Životopis
---------

Gymnaziálne štúdia absolvoval vo Zvolene a lekárske štúdia na Lekárskej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Jeho kariéra štartovala od detského lekára, cez post primára detského oddelenia až po riaditeľa nemocnice s poliklinikou. Insitnému maliarstvu sa začal venovať ako dvadsaťsedemročný. Motívom jeho raných prác boli reálie z jeho rodnej obce Svätý Kríž (dnes Žiar nad Hronom), z Banskej Štiavnice a Krupiny ako miest, v ktorých pôsobil.

Dielo
-----

Po úspešných výstavách na Slovensku a v Česku začal vystavovať aj v zahraničí (Švajčiarsko-Zürich a Morges, Francúzsko-Paríž, Poľsko-Novy Sacz, Maďarsko-Budapešť, Fínsko-Helsinky, Švédsko-Štokholm, Nórsko-Oslo, Nemecko-Mníchov, Brusel a iné). V roku 1988 vystavoval v Mirbachovom paláci v Bratislave až 156 obrazov. Stála expozícia jeho obrazov ako súčasť archeologickej expozície AÚ SAV sa nachádzala v Dome kultúry na námestí Matice slovenskej v Žiari nad Hronom asi od roku 2000. V máji 2021 bola výstava, teraz už ako Galéria Júliusa Považana, presťahovaná do zrekonštruovaných priestorov Biskupského kaštieľa.

Referencie
----------

1. ↑  LÍŠKOVÁ, Lucia. Galéria J.P. je nových priestoroch. *MY*, 4.5.2021, roč. 21, čís. 17, s. 8.

Externé odkazy
--------------

* Autor Július Považan na Webumenia (58 diel)
* Julo Považan - obrazy

Zdroje
------

* Jozef Minka, Významné osobnosti Žiaru nad Hronom a okolia (MÚ Žiar nad Hronom, 2005)
* Miroslav Lukáč a kol.: Krupina - monografia mesta. 2. vyd. Banská Bystrica : Harmony, 2014

Autoritné údaje: * abART: 6668
* GND: 132926903
* ISNI: 0000 0001 1449 9955
* LCCN: n2010009898
* NK ČR: jx20071212016
* SNK: 160218
* VIAF: 84397009
* Web umenia: 8069
* WorldCat: lccn-n2010009898
**Július Zachar** (\* 3. júl 1875, Banská Bystrica – † 18. apríl 1964, Gödöllő) bol právnik, vysokoškolský pedagóg.

Rodina
------

* otec Emil Zachar
* matka Berta rod. Scherffelová

Životopis
---------

Absolvoval právnické štúdiá, 1898 vstúpil do štátnych služieb ako právnik, 1902-1906 sudca, od 1906 pracovník ministertstva spravodlivosti, od 1909 pedagóg a doc. súkromného práva, 1913 prednášal i právo Bosny, Hercegoviny, Chorvátska a Slovinska na univerzite v Budapešti, 1915-1920 sudca kráľovskej tabule, od 1920 advokát a súčasne od 1919 prednášal maďarské súkromné právo na univerzite v Budapešti, 1932-1944 na univerzite v Debrecíne. Autor viacerých diel z oblasti maďarského súkromného práva, uverejnil kritické poznámky k novele občianskeho zákonníka 1907, publikoval v odborných časopisoch. Spolupracovník Révai Nagy Lexikonu.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike evanjelického zboru v Banskej Bystrici; záznam číslo 74; pokrstený ako Gyula Emil István Zachar

Autoritné údaje: * PIM: PIM88494
**Hidžra** (arab. هِجْرَة) je odchod (útek) proroka Mohameda z Mekky do Medíny.

Mohamed (arab. Muhammad), ktorý kázal doktrínu jediného Boha a hrozil Súdnym dňom, sa nestretol s veľkým porozumením u svojho kmeňa Kurajšovcov, ktorý spravoval posvätný kameň Kaaba.

Už v roku 615 odišla prvá vlna jeho prívržencov z Mekky do kresťanskej Etiópie. Keď zomrela jeho manželka Chadídža, Mohamed napokon v sprievode Abú Bakra opustil Mekku 9. septembra 622 a 24. septembra 622 docestoval do arabského mesta Jatrib, 320 km severozápadne od Mekky, kde našiel azyl. Jatrib neskôr premenovali na *Madínat an-Nabí* (Prorokovo mesto), dnešná Medína.

Význam hidžry
-------------

Mohamedov odchod z Mekky do Medíny znamená koniec predislamského veku, ktorý Arabi nazývajú džáhilíja (čas alebo stav nevedomosti) a hidžra sa stala symbolom víťazstva islamu.

Druhý ortodoxný kalif Umar v roku 638 oficiálne určil, že moslimský rok, v ktorom sa odohrala hidžra, bude prvým rokom islamského kalendára. Rok 638 sa tak stal rokom 17. éry hidžry. Samotný deň hidžry sa niekedy mylne považuje za prvý deň roku, respektíve letopočtu, to je však omyl. Rok 1. éry hidžry sa začal už 16. júla 622.