recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Triedenie priamym vkladaním** (anglicky: Insert Sort) je jednoduchý triediaci algoritmus usporadúvajúci prvky poľa zloženého z celých, reálnych čísel a reťazcov. Patrí medzi porovnávacie (komparačné) a asociatívne algoritmy.

Vlastnosti
----------

Insert Sort nepatrí medzi výhodné algoritmy triedenia, nakoľko pracuje s operačnou zložitosťou O(n²). Oproti vylepšeným triediacim algoritmom ako napr. Quicksort, triedenie haldou alebo Dobosiewiczovo triedenie je málo efektívny. Ale výsledkom jeho triedenia je stabilné pole (čiže zachová relatívne usporiadanie duplicitných kľúčov triedených prvkov). Insert Sort sa vyznačuje taktiež jednoduchou realizáciou a vhodný je hlavne na takmer usporiadané pole s malým počtom prvkov(pod 2 000). Pri usporadúvaní už usporiadaného poľa je Insert Sort dokonca rýchlejší ako Quicksort, pretože každý nový prvok porovnáva len s posledným v danom poli.

Algoritmus triedenia
--------------------

Algoritmus Insert Sortu vyberá postupne po jednom prvku z poľa a porovnáva ho s ostatnými prvkami, pričom sa tento krok opakuje *počet prvkov - 1* krát. Keď narazí na menšiu hodnotu, nájdený prvok sa presunie za vybraný prvok. Týmto sa pole rozdelí na usporiadanú (ľavá) a neusporiadanú (pravá) časť. Vždy sa vkladajú prvky len jednosmerne a to z neusporiadanej časti do usporiadanej. Takto sa vzostupne usporiada celé pole prvkov. Vhodnou modifikáciou podmienok algoritmu možno dosiahnuť i zostupné usporiadanie.

Hodnoty
-------

Pri vhodnom vstupnom poli je minimálny počet porovnaní n-1 a presunov 2(n - 1). Najhorší prípad nastane pri totálne neusporiadanom poli s veľkým množstvom prvkov, kedy počet porovnaní narastie až na (n² + n - 2)/2 a počet presunov na (n² + 3n - 4)/2. Priamo úmerne narastá tiež náročnosť na veľkosť operačnej pamäte počítača.

Externé odkazy
--------------

* Algoritmy usporadúvania
* Insert Sort v praxi Archivované 2008-08-09 na Wayback Machine

| * z
* d
* u
Triediace algoritmy |
| --- |
| Teória | 
* Teória zložitosti

 |
| Triedenie výmenou | 
* Bubble sort
* Shaker sort
* Comb sort
* Gnome sort
* Quicksort
* Slowsort
* Stooge sort
* Bogosort

 |
| Triedenie výberom | 
* Selection sort
* Heapsort
* Smoothsort

 |
| Triedenie vkladaním | 
* Insertion sort
* Shell sort
* Splaysort
* Tree sort

 |
| Triedenie zlučovaním | 
* Merge sort
* Polyfázový merge sort

 |
| Triedenie rozdeľovaním | 
* Bead sort
* Bucket sort
* Burstsort
* Counting sort
* Radix sort

 |
**Stanislav Feikl** (\* 12. november 1883, Dolní Sytová – † 7. január 1933, Praha) bol český maliar.

Život
-----

Študoval na pražskej umelecko-priemyslovej škole a u profesora Vratislava Nechlebu na Akadémii výtvarných umení. Pre inšpiráciu precestoval Rusko, Turecko, Dalmáciu a severné Taliansko. Je známy svojimi obrazmi starej Prahy, krajiny (okrem cudziny napr. rodného Podkrkonošia) a ženskými portrétmi vrátane aktov. Pod vplyvom Antonína Slavíčka maľoval impresionistické obrazy.

Jeho starší brat František Feikl (1877–1910) bol tiež maliarom, ale menej úspěšným.

Galéria
-------

* Pražské Židovské mesto (1910)Pražské Židovské mesto (1910)
* Pohľad na Karlov most a Hradčany (1925)Pohľad na Karlov most a Hradčany (1925)
* Akt ženyAkt ženy

Referencie
----------

1. ↑

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Stanislav Feikl**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Stanislav Feikl na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 50991
* ISNI: 0000 0000 6985 4320
* NK ČR: xx0196048
* ULAN: 500129588
* VIAF: 96639780
**Tatra banka** (do 1920 *Hornouhorská banka Tatra*) bola obchodná banka na Slovensku od roku 1884 do roku 1948. 

V roku 1884 prišiel Rudolf Krupec s plánmi založiť v Uhorsku slovenskú banku. Vo februári 1885 bola založená Hornouhorská banka Tatra. Po roku 1918 sa Tatra banka stala bankou s najväčším počtom pobočiek na Slovensku.

V roku 1924 mala banka 44 pobočiek. Po druhej svetovej vojne mala 40 pobočiek a 8 expozitúr.

V roku 1945 bola znárodnená a v roku 1948 zlúčená so Slovenskou bankou, vtedy druhou najväčšou bankou na Slovensku. Inštitúcia bola pomenovaná ako Slovenská Tatrabanka (bez medzery medzi slovami Tatra a banka). V roku 1950 po vzniku centralizovanej Štátnej banky československej bola do nej Slovenská Tatrabanka včlenená.

Referencie
----------

1. ↑  ČSR - Národné hospodárstvo - Peňažníctvo. In:  *Slovenský náučný slovník*. Ed. Pavel Bujnák. Zväzok I. A – D. Bratislava; Praha : Litevna, literárne a vedecké nakladateľstvo Vojtech Tilkovský, 1932. 344 s.
2. ↑
3. ↑  V Encyklopédii Slovenska je názov nesprávne napísaný v tvare Tatrabanka
4. ↑  Kutláková, M. a kolektív, 2008, Ottova praktická Encyklopédia Slovensko. Ottovo nakladatelství, Praha, s. 558
Generálmajor PhDr. **Stanislav Weinlich** , CSc. (\* 24. júl 1930) bol česko-slovenský generál, bývalý náčelník štábu veliteľstva Východného vojenského okruhu Československej ľudovej armády, poslanec FZ v rokoch 1976 – 1981.

Život
-----

V rokoch 1951 až 1953 ukončil vojenskú základnú službu. Po jej ukončení sa stal vojakom z povolania, s miestom určenia Pohořelice. Následne do roku 1964 vykonával vojenské politické funkcie na rôznej úrovni. V roku 1965 ukončil diaľkové štúdium na Vojenskej politickej akadémii Klementa Gottwalda v Prahe a potom nastúpil do Plzne na výkon funkcie náčelníka politického oddelenia motostreleckej divízie. Od roku 1968 pôsobil v Prahe na Hlavnej politickej správe Československej ľudovej armády. 
V roku 1971 ukončil štúdium na Vojenské akadémii Generálneho štábu ozbrojených síl ZSSR K. J. Vorošilova v Moskve. Po skončení štúdia vykonával funkciu zástupcu veliteľa 14. tankové divízie a veliteľa 14. tankovej divízie v Prešove. Odtiaľ bol zaradený na funkciu náčelníka štábu – 1. zástupcu veliteľa Východného vojenského okruhu v Trenčíne. 
V roku 1975 prevzal velenie 1. armády v Příbrami. Po dvoch rokoch bol z uvedenej funkcie premiestnený k Vojenskej politickej akadémii Klementa Gottwalda v Bratislave, kde zastával funkciu zástupcu náčelníka pre učebnú a vedeckú činnosť.
Roku 1974 dosiahol prvú generálsku hodnosť. Svoju vojenskú kariéru ukončil vo funkcii zástupcu náčelníka Vojenskej politickej akadémie Klementa Gottwalda v Bratislave. Genmjr. Weinlich bol preložený do zálohy na sklonku roka 1989.

Miesta vojenského pôsobenia
---------------------------

* Slovensko: Bratislava, Trenčín, Prešov
* Česko: Pohořelice, Rajhrad, Brno, Praha, Plzeň , Příbram
* Rusko: Moskva

Znalosť cudzích jazykov
-----------------------

* ruský

Referencie
----------

1. ↑   Poslanecká snemovňa Parlamentu Českej republiky, [cit. 2017-01-23]. Dostupné online.
2. ↑

Externé odkazy
--------------

* Fotografia Archivované 2015-11-19 na Wayback Machine

Zdroj
-----

* vojenská kronika 14.td
* Československé vojenství
**Stanislav Zachar** (\* 13. október 1869, Valča, Rakúsko-Uhorsko (dnes Slovensko) – † 12. január 1937, Vrútky, Československo (dnes Slovensko) ) bol významný slovenský staviteľ, jeden zo spoluzakladateľov Matice slovenskej, od roku 1928 držiteľ pápežského vyznamenania radu svätého Silvestra.

Životopis
---------

Stanislav Zachar sa narodil 13. októbra 1869 v turčianskej obci Valča. Po absolvovaní ľudovej školy v Kláštore pod Znievom študoval staviteľstvo na školách v Budapešti, Viedni a Grazi. Po ukončení štúdií najprv podnikal spoločne s otcom v Kláštore pod Znievom a od roku 1905 mal vlastnú staviteľskú firmu vo Vrútkach, kde aktívne pôsobil aj v komunálnej a spoločenskej oblasti. Bol čestným predsedom rímskokatolíckej autonómnej cirkevnej obce vo Vrútkach a zakladajúcim predsedom tamojšieho Sokola, ako aj spoluzakladateľom a prvým podpredsedom Spolku katolíckeho kultúrneho domu vo Vrútkach. V roku 1863 sa stal jedným zo spoluzakladateľov Matice slovenskej v Martine.

Vo svojom pôsobisku zomrel 12. januára 1937 a je pochovaný v rodinnej hrobke na vrútockom cintoríne.

Dielo
-----

Medzi jeho najznámejšie diela patrí stavba druhej budovy Matice slovenskej v Martine a viacero verejných budov v meste Vrútky (obecný dom, robotnícky dom, synagóga, kolónia železničiarskych obytných domov, rímskokatolícky kostol). Bol autorom viacerých železničných objektov na trase Košicko-bohumínskej železnice a na trati Vrútky - Budapešť. Na území Slovenska postavil okolo 50 kostolov, za čo mu v roku 1928 udelil pápež Pius XI. Rad svätého Silvestra (vyznamenanie za zásluhy o Svätý stolec). 

* Druhá budova Matice slovenskej v Martine, projekt: J. Palkovič, staviteľ: S. Zachar (1925)Druhá budova Matice slovenskej v Martine, projekt: J. Palkovič, staviteľ: S. Zachar (1925)
* Bývalá synagóga vo Vrútkach, projekt a výstavba: S. Zachar (1910)Bývalá synagóga vo Vrútkach, projekt a výstavba: S. Zachar (1910)
* Farský kostol sv. Jána Krstiteľa vo Vrútkach, projekt: Jozef Pfinn, staviteľ: S. Zachar (1905)Farský kostol sv. Jána Krstiteľa vo Vrútkach, projekt: Jozef Pfinn, staviteľ: S. Zachar (1905)
* Bývalý Obecný dom, dnes Mestský úrad vo Vrútkach, staviteľ: S. Zachar (1926)Bývalý Obecný dom, dnes Mestský úrad vo Vrútkach, staviteľ: S. Zachar (1926)

Referencie
----------

1. 1 2   *Zoznam zakladajúcich členov Matice slovenskej 1863 – 1950* [online]. Rožňava: Matica slovenská, Dom Matice slovenskej Rožňava, [cit. 2014-08-17]. Dostupné online.
2. 1 2 3 4 5  BLAHUŠIAKOVÁ, Božena. Stanislav Zachar - Spomienka na významného staviteľa. *Vrútočan*, 3 2010, roč. 21, čís. 3, s. 4. Dostupné online [cit. 2014-08-17]. ISSN 1339-6730.
3. 1 2  ŽILA, Milan. *80. rokov Spolku Katolíckeho kultúrneho domu vo Vrútkach* [online]. Vrútky: Rímskokatolícka farnosť Vrútky, [cit. 2014-08-17]. Dostupné online.
4. ↑  DUDRÁKOVÁ, Andrea. Námestíčku vo Vrútkach chcú dať meno po staviteľovi. *MY - Turčianske noviny (Nový Život Turca)*, 8 2014, roč. 23/54, čís. 30, s. 3. Dostupné online [cit. 2014-08-17]. ISSN 0139-6374.
Súradnice: 8°06′30″J 112°55′00″V﻿ / ﻿8,10833°J 112,91667°V﻿ / -8.10833; 112.91667

**Semeru** (lokálne aj **Mahameru**) je aktívny stratovulkán, nachádzajúci sa vo východnej časti indonézskeho ostrova Jáva. S výškou 3 676 m je to najvyšší vrch ostrova. Sopka je súčasťou väčšieho vulkanického masívu tiahnúceho sa od kaldery Tengger, nachádza sa na jeho južnom okraji a prekrýva staršie kaldery *Ajek-ajek* a *Jambangan*.

Sopka je pomerne aktívna, v 19. a 20. storočí bolo zaznamenaných cez 50, prevažne menších freatických erupcií z vrcholového krátera. Hlavným produktom týchto erupcií boli lávové, prípadne pyroklastické prúdy. Súčasná aktivita sa začala ešte v auguste 1967, charakteristické sú pre ňu menšie erupcie, ktoré sa opakujú v intervale približne 10 minút.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **stratovulkán Semeru**

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu – stratovulkán Semeru na Global Volcanism Program (po anglicky)
**Svätý Teodóz Pečerský** (ukr. Феодосій Печерський; \* okolo 1008, Vasylkiv, Ukrajina – † 3. máj 1074, Kyjev) bol kresťanský svätec, zakladateľ spoločného mníšskeho života na Kyjevskej Rusi. Je uctievaný ako prepodobný.

Narodil sa neďaleko Kyjeva. Už ako chlapca ho priťahovalo mníšstvo a viedol prísny život. Neskôr tajne odišiel z domu a išiel za starcom Antonom. Po niekoľkých rokoch ho matka našla a chcela odviesť domov, ale on ju presvedčil, aby sama vstúpila do monastiera. V roku 1054 bol Teodóz vysvätený za kňaza. Onedlho bol zvolený za igumena (predstaveného mníchov) Kyjevsko-pečerského monastiera (neskôr povýšený na lavru). V roku 1062 zaviedli v monastieri studitský typikon. Namiesto dovtedajšieho spôsobu sa zaviedol spoločný mníšsky život.

Prepodobný Teodóz viedol prísny asketický život. Veľký pôst trávil zatvorený v osobitnej jaskyni. Teodóz sa nebál postaviť ani proti predstaviteľom svetskej moci. 

Po smrti preniesli 14. augusta 1092 jeho neporušené telo do nového monastierskeho chrámu. Tam sa nachádza doteraz.

Referencie
----------

1. ↑

Zdroje
------

* "Teodóz Pečerský, prepodobný : 3. máj, 14. august." In: Antonín Čížek: *Synaxár : Životy svätých.* Prešov : Spolok biskupa Petra Pavla Gojdiča, 1998, s. 227-229. ISBN 80-967341-1-3
* "Uspenie Prepodobného otca nášho, Teodozija, igumena Kyjevsko - Pečerského kláštora a zakladateľa ruského rehoľníckeho spoločného života." In: Andrej Josafát Gregor Truch: *Život svätých : Duchovné čítanie pre slovenských gréckokatolíckych veriacich na každý deň kalendárneho roka.* Preklad a úprava: Michal Čarný. Prešov : Vydavateľstvo Michala Vaška, 2003, s. 715-718. ISBN 80-7165-381-0

Autoritné údaje: * BnF: 12404970r
* GND: 118756893
* ISNI: 0000 0001 0345 169X
* LCCN: n92077887
* VIAF: 18879113
* WorldCat: lccn-n92077887
Súradnice: 50°3′20″S 15°31′12″V﻿ / ﻿50,05556°S 15,52000°V﻿ / 50.05556; 15.52000

**Semínský přesyp** je národná prírodná pamiatka, ojedinelé nálezisko kriticky ohrozeného druhu kozinca piesočného *(Astragalus arenarius)* v Česku. Lokalita sa nachádza uprostred obce Semín vo východných Čechách v okrese Pardubice v Pardubickom kraji, v nadmorskej výške 210 metrov. Chránené územie je v starostlivosti regionálneho pracoviska Východné Čechy AOPK ČR.

Predmet ochrany
---------------

Kozinec piesočný na kresbe švédskeho botanika Carla Axela Magnusa Lindmana z počiatku 20. storočia.
Predmetom ochrany je zachovanie a rozšírenie biotopu kozinca piesočného *(Astragalus arenarius)* a cenných psamofilných spoločenstiev s kyjankou sivou *(Corynephorus canescens)*. Národná prírodná pamiatka bola vyhlásená 9. júla 1980 po znovuobjavení kozinca piesočného na tejto lokalite, kde bol kozinec piesočný naposledy predtým pozorovaný v roku 1938. Súčasťou chráneného územia je územie európskeho významu Semínský přesyp. Jedná sa o piesočnú dunu, ktorá tu vznikla v období pleistocénu.

Chránené územie sa skladá z dvoch častí, ležiacich v centre obce Semín. Jednou z nich je otvorená piesčina v centre obce, druhá časť sa nachádza v priestore za bývalým pivovarom.

Dostupnosť
----------

Chránené územie sa nachádza v centre obce Semín v blízkosti miestneho zámku, vo vzdialenosti cca 300 metrov od autobusovej zastávky *Semín, ObÚ*. Po miestnej ceste, ktorá prechádza stredom obce, je vedená cyklotrasa *2. Labská*. Najbližšou železničnou stanicou je *Přelouč* na železničnej trati Praha - Česká Třebová, odkiaľ do Semína vedie červeno značená turistická cesta.

Referencie
----------

1. ↑   *Stránky AOPK ČR* [online]. AOPK ČR, [cit. 2016-09-05]. Dostupné online. (po česky)
2. ↑  Semínský přesyp na zozname chránených území AOPK ČR
3. 1 2   *Vyhlášení NPP Semínský přesyp* [online]. Portál veřejné správy České republiky, [cit. 2016-06-14]. Dostupné online. Archivované 2008-01-06 z originálu.

Pozri aj
--------

* Přelouč
* Slavíkovy ostrovy
* Vesecký kopec
* Písečný přesyp u Vlkova

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Semínský přesyp**

Externé odkazy
--------------

* Popis lokality na botany.cz

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Semínský přesyp na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Chránené územia v okrese Pardubice |
| --- |
| Národná prírodná rezervácia | 
* Bohdanečský rybník

 |
| Národná prírodná pamiatka | 
* Semínský přesyp

 |
| Prírodné rezervácie | 
* Baroch
* Bažantnice v Uhersku
* Buky u Vysokého Chvojna
* Duny u Sváravy
* Choltická obora
* Mazurovy chalupy
* Na Hradech
* Přesypy u Rokytna
* Týnecké mokřiny
* U parku
* Žernov

 |
| Prírodné pamiatky | 
* Boršov u Litětin
* Černý Nadýmač
* Hrozná
* Kunětická hora
* Labiště pod Opočínkem
* Labské rameno Votoka
* Meandry Struhy
* Mělické labiště
* Michnovka-Pravy
* Nemošická stráň
* Pětinoha
* (Polabiny Zrušená k 16.1.2001)
* Přesyp u Malolánského
* Rybník Moře
* Skalka u Sovolusk
* Stráň u Trusnova
* Šejval
* Tůň u Hrobic
* U Pohránovského rybníka
* Vesecký kopec

 |
**Staroměstská mostecká věž** (doslova *Staromestská mostová veža*) sa nachádza v Prahe v Starom Meste pri vstupe na Karlov most. Je to gotická veža postavená spolu s mostom Petrom Parléřom. Jej funkcia bola hlavne obranná, bola súčasťou opevnenia Starého Mesta. 

Súčasťou tohoto priestoru bol i stĺp so Sv. Václavom, ktorý v súčasnosti stojí na rohu kostola Sv. Františka z Assisi, oproti vstupu do Klementina. Tento stĺp tu mal symbolizovať dôležitosť svätých, to že svätí majú vždy prednosť, takže i panovník, ktorý prechádzal cez Karlov most, sa mu musel vyhnúť.

Samotná veža je postavená z pieskovcových kvádrov a strecha je pokrytá bridlicovými plátmi. V súčasnej dobe je tu sprístupnená stála expozícia zastrešovaná Pražskou informačnou službou (PIS). Sprístupnené je prvé a druhé poschodie plus strecha. Návštevníci tu môžu vidieť film o Karlovom moste nazvaný *Karlov most – lúč storočiami (Karlův most – paprsek staletími)*.

Sochárska výzdoba Staromestskej mostnej veže je viditeľná hlavne zo strany Křižovníckeho námestia. V prvej línii sedí zľava Karol IV. a vľavo jeho syn Václav IV. Uprostred medzi nimi stojí patrón Karlovho mosta svätý Vít. V úrovni druhého poschodia potom stoja ďalší dvaja patróni: svätý Žigmund a Svätý Vojtech. Pod týmito sochami je malá soška leva. Sochárska výzdoba zo strany mosta bola zničená švédskym kanónom pri dobývaní Starého Mesta v roku 1648. Dochovali sa tu len znaky ledňáčkov. Doska uprostred bola inštalovaná neskôr a je venovaná udalostiam z roku 1648.

Zaujímavosti
------------

* V tejto veži je okrem iného doštička, ktorá uvádza presný dátum založenia Karlovho mosta Karolom IV. Bolo to 9. júla 1357 v 5:31 ráno.

* V dávnych dobách veža slúžila tiež k vystavovaniu hláv popravených ľudí. Tak tu boli napríklad medzi rokmi 1621 – 1631 vystavené hlavy desiatich účastníkov protihabsburského odboja, popravených 21. júna 1621 na Staromestskom námestí.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Staroměstská mostecká věž**

Externé odkazy
--------------

Panoramatické fotografie zo Staromestskej mostnej veže Archivované 2009-02-15 na Wayback Machine
**Stella Panacciová** (angl. Stella Panacci; \* Toronto, Ontário, Kanada), známa aj ako **Stella Luna**, je kanadská pesničkárka a bubeníčka. Je známa pôsobením v indie rockovej skupine Kat Rocket, ako spoluzakladateľka vydavateľstva Hoodwink Records a sólová umelkyňa.

Životopis
---------

Je neterou hudobníka Maria Panacciho. V roku 1991 spolu so svojím strýkom a Darrenom Donagheym ako dvadsaťtriročná zakladala hudobné vydavateľstvo Hoodwink Records.

V roku 1993 sa stala speváčkou indie rockovej skupiny Catrocket, neskôr premenovanej na Kat Rocket, s ktorou nahrala dva štúdiové albumy.

V roku 2000 vydala pod pseudonymom Stella Luna sólové šesťskladbové EP.

V roku 2003 Stella naspievala a spoluskladala skladbu „Tennessee", ktorá vyhrala cenu Grand Prize for Standard Radio's National Songwriting Competition, ako aj International Songwriting Competition v Nashville. V roku 2005 vydala svoj debutový sólový album *Release Me*.

Dňa 2. apríla 2010 vydala spolu so svojou novou skupinou Ladybird debutový album a 23. októbra 2014 vydala spolu s Jordonom Zadoroznym EP *Suffering Psyche* ako duo The Angry Moon.

Diskografia
-----------

### So skupinou Kat Rocket

* *Town Disguised as a City* (EP, 1994)
* *Captured By Dream Co.* (1998)
* *Colours On the Inside* (1999)

### Ako sólový umelec

* šesťskladbové EP (2000, ako Stella Luna)
* *Release Me* (2006)

### So skupinou Ladybird

* *Ladybird Vol 1* (2009)

### So skupinou The Angry Moon

* *Suffering Psyche* (2014)

Referencie
----------

1. ↑   *Suffering Psyche, by The Angry Moon* [online]. The Angry Moon, [cit. 2021-05-27]. Dostupné online.

*

Zdroje
------

* Oficiálna webstránka Stelly Panacciovej Archivované 2021-05-19 na Wayback Machine
* Ladybird na Sonicbids
Súradnice: 53°38′S 55°57′V﻿ / ﻿53,633°S 55,950°V﻿ / 53.633; 55.950

**Sterlitamak** (rus. Стерлитамак, baškirsky Стәрлетамаҡ) je mesto v Rusku, po Ufe druhé najväčšie mesto republiky Baškirsko a centrum Sterlitamackého rajónu. V roku 2019 malo podľa odhadov približne 278-tis. obyvateľov. Nachádza sa 156 km južne od Ufy (po železnici) na úpätí Uralu. Mesto bolo založené v roku 1766 na sútoku riek Belaja a Sterľa. Jeho názov pochádza z názvu rieky Sterľa a baškirského slova „тамаҡ" (ústie), čiže v preklade do slovenčiny „Ústie rieky Sterle". Dnes ide o významné centrum chemického priemyslu.

Sterlitamak bol založený v roku 1781 na mieste niekdajšej poštovej stanice Aškadarskij Jam. Počas ruskej občianskej vojny ho isté obdobie kontrolovali československí legionári. Od roku 1920 sa dostal pod kontrolu Sovietskeho zväzu. Hospodársky rozmach mesta nastal cez druhú svetovú vojnu, keď bolo do Sterlitamaku evakuovaných niekoľko tovární z území na západe ZSSR, ktoré obsadilo Nemecko, a vo veľkom sa začal rozvíjať chemický priemysel, predovšetkým vďaka objaveniu ropných ložísk v okolí.

Referencie
----------

1. ↑
2. 1 2   *СТЕРЛИТАМАК • Большая российская энциклопедия - электронная версия* [online]. bigenc.ru, [cit. 2022-01-23]. Dostupné online.
3. ↑  Bashkir State University
4. 1 2   *Sterlitamak | Russia | Britannica* [online]. www.britannica.com, [cit. 2022-01-23]. Dostupné online. (po anglicky)
5. ↑   *Стерлитамак - общая информация* [online]. www.sterlitamakadm.ru, [cit. 2022-01-23]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sterlitamak**
Tekvica veľkoplodá
Tekvicové pole
**Tekvica obrovská** alebo **tekvica veľkoplodá** (lat. Cucurbita maxima) je jednoročná kultúrna rastlina z čeľade tekvicovité (*Cucurbitaceae*). Pochádza z Ameriky, kde bola pestovaná Inkami.

Výzor
-----

Má plazivú byľ, ktorá dorastá do dĺžky až 10 m a vytvára úchytné korene. Listy srdcovitého tvaru striedavo vyrastajú, je to jednodomá rastlina. Žlté až oranžové kvety rastú na stopkách. Samčie kvety sú v pazušných zväzočkovitých súkvetiach, samičie rastú jednotlivo. Rastlina je citlivá na mráz, pri teplote nižšej ako 0 °C zomiera. Plodom je bobuľa rôzneho tvaru a farby, dosahuje hmotnosť približne 
34 kg, zriedkavo až 400 kg (odroda 'Atlantic Giant').

Rozšírenie
----------

Tekvica veľkoplodá je pôvodom zo Západnej hemisféry, odkiaľ sa rozšírila a dnes sa pestuje aj v Európe, Ázii, Austrálii a na Novom Zélande. Najväčšími producentmi sú USA, Mexiko, India a Čína. Ročne sa v USA vypestuje až 1,5 milióna ton.

Využitie
--------

Tekvica veľkoplodá má rozsiahle využitie. V poľnohospodárstve sa používa ako krmovina, na výrobu
oleja zo semien a rôznych jedál a pod. Na Halloween sa tradične pripravujú vyrezávané tekvice.

Zdroje
------

1. ↑   *Flóra Slovenska*. Ed. Kornélia Goliašová, Helena Šípošová. 1. vyd. Zväzok VI/1. Bratislava : Veda, 2008. 419 s. ISBN 978-80-224-1002-1. S. 220.
2. ↑  ČERVENKA, Martin, et al. *Slovenské botanické názvoslovie : rastlinná výroba*. 1. vyd. Bratislava : Príroda, 1986. 517 s. S. 194.
3. ↑  Plodová zelenina.  Archivované 2019-08-05 na Wayback Machine

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tekvica obrovská**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Tekvica obrovská**
Pribinove slávnosti v Nitre 15.8. 1933Predstavitelia autonomistických strán, Andrej Hlinka (HSĽS) a Martin Rázus (SNS) na Pribinových slávnostiach v Nitre v roku 1933
**Slovenské autonomistické hnutie** alebo **slovenský autonomizmus** bolo autonomistické hnutie v medzivojnovom období v ČSR, ktorého hlavnou predstaviteľkou bola HSĽS. Hlavnými predstaviteľmi boli Andrej Hlinka, Jozef Tiso, Alexander Mach, Vojtech Tuka. Návrhy na vytvorenie slovenskej autonómie boli predložené parlamentu v rokoch 1919 (SNS) ako aj 1921, 1922, 1930 a 1938 (HSĽS). 

Snahou bola zmena centralistického systému organizácie štátu v prospech väčších právomocí pre Slovensko. Istým ústupkom od štátneho centralizmu bolo zavedenie krajinského zriadenia v júli 1927, ktoré do platnosti vstúpilo v roku 1928. Slovensko sa tak stalo samostatnou administratívnou "krajinou", na ktorej čele stál krajinský prezident a celoslovenský krajinský úrad. Podstata centralistického usporiadania sa tým však výrazne nezmenila.

Hnutie dosiahlo svoj cieľ, t. j. zavedenie slovenskej autonómie, až po mníchovskom diktáte. Na schôdzke predstaviteľov slovenských politických strán v Žiline 5. a 6. októbra 1938 HSĽS predložila občianskym stranám svoj návrh autonómie. Tie ho prijali a pražská vláda návrh tiež akceptovala. 7. októbra vymenovala krajinskú autonómnu vládu, na ktorej čele stál Jozef Tiso (druhá česko-slovenská republika).

Referencie
----------

1. ↑  KOVÁČ, Dušan: *Dejiny Slovenska*. 2. dopl. a rozš. vyd. Praha: Nakladatelství Lidové noviny, 2007 ISBN 978-80-7106-899-0
Svetové dedičstvo UNESCOSvetové dedičstvo UNESCO

**Tel Beer Ševa**[chýba zdroj] je izraelský národný park pri sútoku Nachal Chevron a Nachal Beer Ševa, západne od mesta Beer Ševa.

História
--------

Počiatok osídlenia miesta spadá do obdobia neolitu (4. tisícročia pred Kr.). Prvá biblická zmienka o Beer Ševe sa nachádza v knihe Genezis – Gn 21, 31 v príbehu o Abrahámovi. Vykopávky v lokalite objavili opevnené mesto, ktoré tu stálo od obdobia sudcov až po zničení Jeruzalema Babylončanmi (586 pred Kr.). Mesto je často používané na vymedzenie oblasti Izraela: „od Danu k Beer Ševe", napr. Sd 20, 1 – 3.

Po babylonskom zajatí bolo mesto vzápätí osídlené a stalo sa súčasťou Idumey. V lokalite boli tiež objavené zvyšky z obdobia helenizmu, z doby Herodesa Veľkého a z doby rímskej nadvlády. Beer Ševa bola osídlená aj v byzantskom a križiackom období, avšak bola zničená a zničená zostala až do roku 1880, kedy prišli Turci a začali s obnovou mesta. Na začiatku 20. storočia bolo mesto opäť centrom oblasti Negev. Roku 1917 dobyli Beer Ševu Briti. Počas vojny za nezávislosť v roku 1948 padlo mesto do rúk Egypta, avšak 21. októbra 1948 ho dobyla brigáda „Negev" Palmachu a 8. brigáda izraelskej armády.

Mesto bolo na krátky čas opustené, ale už v roku 1949 začali prichádzať židovskí prisťahovalci, ktorí začali budovať novú Beer Ševu. 

V roku 2005 bol Tel Beer Ševa zapísaný na zoznam svetového dedičstva UNESCO.

Galéria
-------

* Zvyšky starovekých budovZvyšky starovekých budov
* Vstup do vodného systémuVstup do vodného systému
* Vodný systémVodný systém
* Rekonštrukcia obetného oltáraRekonštrukcia obetného oltára

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑

Literatúra
----------

* Skolník, Fred (ed.). *Encyclopaedia Judaica*. Vol. 3. 2. vyd. Thompson Gale: Detroit, 2007. ISBN 978-0-02-865931-2. str. 256-258.

Pozri aj
--------

* Beer Ševa
* Biblická archeológia

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tel Beer Ševa**

Externé odkazy
--------------

* Israel National Parks Authority[nefunkčný odkaz]
* Tell Beersheba (Tell Sheva)
* Fotografie

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tel Be'er Ševa na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Pamiatky v Izraeli a východnom Jeruzaleme na zozname svetového dedičstva UNESCO |
| --- |
| 
* Masada
* Akko
* Biele Mesto v Tel Avive
* Biblické tely
	+ Megido
	+ Tel Chacor
	+ Tel Beer Ševa
* Kadidlová cesta – púštne mestá v Negeve
* Jeruzalemské Staré Mesto a jeho hradby
* Bahájske svätyne a záhrady v Haife a Akku
* Archeologické náleziska v pohorí Karmel
	+ Nachal Mearot a jaskyňa vo Wádí el-Mughara
* Jaskyne Bejt Guvrin a Maresha
* Nekropolis Bejt Še'arim

 | Izrael |
**Storočie** (zastarano *stoletie*) je buď sto po sebe nasledujúcich rokov, alebo špecificky sto po sebe nasledujúcich rokov meraných vo vzťahu k začiatku nášho letopočtu (teda údajnému narodeniu Krista).

Technicky sa storočie vždy začína 1. januára prvého roku nasledujúceho po zmene číslic roka označujúcich tisícky a stovky (t. j. začína sa napr. 1. januára 2001) a končí sa 31. decembra roku nasledujúcej zmeny spomínaných číslic (t. j. končí sa napr. 31. decembra 2100). V bežnom používaní sa však storočie začína a končí spolu so zmenou spomínaných číslic (napr. sa začína 1. januára 2000 a končí sa 31. decembra 2099), t. j. storočie v bežnom ponímaní je oproti technickému storočiu posunuté o jeden rok.

Storočie sa môže deliť na drobnejšie úseky desaťročia, tých je 10 v jednom storočí. 10 storočí tvorí tisícročie.

Niektorí ľudia pod vplyvom prvej alebo prvých dvoch číslic roka mylne číslujú storočia: Napríklad rok 1624 označujú nesprávne ako 16. storočie, pričom správne ide o 17. storočie.

Pozri aj
--------

* Zoznam storočí

Referencie
----------

1. 1 2

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Storočie**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Storočie**
**Stjepan Filipović** (\* 27. január 1916, Opuzen, Chorvátsko – 22. máj 1942, Valjevo, Srbsko) bol juhoslovanský komunistický partizán chorvátskej národnosti.

Život
-----

Vyrastal v Mostare. Členom Komunistickej strany Juhoslávie sa stal v roku 1940 a vzápätí sa zapojil do partizánskeho hnutia vedeného Josipom Brozom Titom, ktoré bojovalo proti nemeckým, talianskym i bulharským okupantom, ustašovskému fašistickému hnutia a tzv. četníkom, nacionalistickému srbskému hnutiu.

Bol popravený v máji 1942 v okupovanom Valjeve. Na šibenici zovrel obe ruky v päsť a zvolal heslo *Smrť fašizmu, sloboda národu!*, ktoré bolo heslom Titovho partizánskeho hnutia. Bol pritom aj vyfotografovaný. Keď bola fotografia po vojne zverejnená, Filipović sa stal symbolom odbojového hnutia a bol vyhlásený národným hrdinom Juhoslávie.

Referencie
----------

1. ↑  Sinclair, Upton; Sagarin, Edward; Teichnerhe, Albert; *Cry for Justice: An Anthology of the Literature of Social Protest* p. 438; L. Stuart, 1963.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Stjepan Filipović**

Externé odkazy
--------------

* Filipović Avrama Stjepan na stránkach knižnice Národných hrdinov Juhoslávie
* Narodni HERO Jugoslavije, Mladost, Belgrade, 1975

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Stjepan Filipović na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 1048673197
* NK ČR: js2014843710
* VIAF: 305478639
Prepodobný **Serafim Sarovský** (19. júl 1754 alebo 1759, Kursk – 2. január 1833, Sarovský monastier) bol ruský pravoslávny mních a svätec.

Pri krste ho nazvali Prochor. Ako desaťročnému sa mu zjavila presvätá Bohorodička v čase, keď bol ťažko chorý.

Ako devätnásťročný vstúpil do Sarovského monastiera. Tam dostal po 8 rokoch meno Serafim. Po 16 rokoch mníšskeho života sa stal pustovníkom. Tisíc dní a tisíc nocí sa modlil kľačiac na kameni v pustovni. Počas pustovníckeho života ťažko pracoval.

Svätý Serafim je známy nielen medzi pravoslávnymi, ale aj na kresťanskom Západe.

Pravoslávna cirkev si sv. Serafima Sarovského pripomína 2. januára. Pamiatka nájdenia jeho pozostatkov je 19. júla.

Literatúra
----------

* Zozuľak, Ján: *Преподобный Серафімъ Саровскїй : Ctihodný Serafim Sarovský.* Ужгород : Информационно-издательский центр УУБА им. свв. Кирилла и Мефодия, 2009. 128 s. ISBN 5-98317-113-5

Externé odkazy
--------------

* www.grkat.net: *Prepodobný Serafim Sarovský*
* SerafimZbor-BJ.Orthodox.sk: *Prepodobný Serafím Sarovský*
* Ikona.sk: *Sv. Serafim Sarovský (1759 – 1833)*

Autoritné údaje: * BnF: 121828975
* GND: 118764691
* ISNI: 0000 0001 0967 1765
* LCCN: n50078842
* NK ČR: jn20030214001
* SNK: 155933
* VIAF: 43084022
* WorldCat: lccn-n50078842
**Texicom** alebo **BZVIL - Bavlnárske závody Vladimíra Iľjiča Lenina** je skrachovaná fabrika v Ružomberku na výrobu textílií s bohatou históriou.

História továrne
----------------

Továreň bola postavená na konci devätnásteho storočia v severozápadnej časti mesta a na pravom brehu rieky Váh, v mestskej časti Rybárpole (k mestu pričlenená katastrálne 1894 a administratívne 1910). Výroba bola spustená v roku 1895 v 1. pradiarni na anglických strojoch značky Asa Lees a Dobson Barlow. Textilka niesla názov po priemyselníkovi Izákovi Mautnerovi. Počas veľkej hospodárskej krízy sa fabrika dostala do finančných problémov, obraz nastal až vojnovou konjunktúrou. Na konci 2. svetovej vojny podnik tradične dočasne zastavil výrobu. Počas jej najúspešnejšieho obdobia v 60. a 70. rokoch 20. storočia zamestnávala až 5 000 ľudí nielen z Ružomberka a okolia, ale aj z ostatných štátov socialistického tábora. Po roku 1989 bola ružomberská textilka sprivatizovaná spoločnosťou Technoconsulting, spol. s r. o. Bratislava, ktorá si však neplnila svoje záväzky, v roku 1997 na čas dokonca prerušila výrobu. Privatizačná zmluva bola zrušená, konateľom a neskorším posledným majiteľom továrne sa stal Vlastimil Koiš. Spoločnosť ešte hľadala potenciálnych investorov, ale ani to nezabránilo vstupu do konkurzu.  Dnes sa v areáli továrne nachádzajú sklady rôznych firiem a opustené - chátrajúce budovy. Spoločnosť patrí medzi najväčších dlžníkov mesta Ružomberok a dlhuje aj Sociálnej poisťovni a Všeobecnej zdravotnej poisťovni.

Predchádzajúce názvy
--------------------

* Jolesch Gyula Magyar Textilipar (od 1898)
* Mautnerove textilné závody
* Bavlnárske závody V. I. Lenina
* BAVLNÁRSKE ZÁVODY - TEXICOM, s.r.o
* TEXICOM - RTZ, s r.o
* TEXICOM s.r.o

Externé odkazy
--------------

* Texicom, s. r. o - Portál spolocnost.info Archivované 2011-10-13 na Wayback Machine

Referencie
----------

1. ↑  Noviny Ružomberský hlas: Zomrel dlhoročný šéf textilky Vlastimil Koiš
2. ↑   *Týždenník Trend: Nemecký investor Texicom nezachránil* [online]. [Cit. 2011-09-12]. Dostupné online. Archivované 2009-09-23 z originálu.
3. ↑  Denník SME: Rekordérmi medzi dlžníkmi sú bývalé Bavlnárske závody

Súradnice: 49°05′08″S 19°16′35″V﻿ / ﻿49,08564°S 19,276371°V﻿ / 49.08564; 19.276371
**Stredná odborná škola podnikania** je odborná škola, ktorej odbor je zameraný na obchod a podnikanie. Pôvodne sa škola volala *Dievčenská odborná škola*. Škola sídli v Bratislave.

História
--------

### Dievčenská odborná škola

Datúm vzniku školy bol dňa 1. januára 1991, keď na základe rozhodnutia Školskej správy Bratislava VI bola založená Dievčenská odborná škola, ktorej študijný odbor bol zameraný na Obchod a podnikanie. Škola bola umiestnená v priestoroch školy SOU obchodne na ulici Na pántoch 7 v Bratislave.

### Presťahovanie na Znievsku ulicu

1. septembra 1993 sa škola premenovala na Strednú odbornú školu podnikania a presťahovala sa do priestorov, kde v minulosti sídlili jasle a materská škôlka. Presťahovala sa do mestskej časti Petržalka na Znievsku ulicu.

### Premenovanie – Stredná odborná škola podnikania

Dňa 1. septembra 2003 sa škola z pôvodného názvu (Dievčenská odborná škola) premenovala na Strednú odbornú školu podnikania. Zmenu názvu uskutočnilo Ministerstvo školstva SR na podnet rozhodnutia od Bratislavského samosprávneho kraja.

### Presťahovanie na Strečniansku ulicu

V septembri 2009 sa škola znova presťahovala na novú adresu: Strečniansku ulicu. Na Znievskej ulici preto zostalo prázdno. Hromadia sa tam odpadky a hovorí sa, že tam sídlia bezdomovci.

Výchovno-vzdelávacie ciele
--------------------------

Základným cieľom výchovno-vzdelávacieho procesu na škole je, aby žiaci dospeli ku kvalitnému vzdelaniu v oblasti podnikania v obchode a v cestovnom ruchu, nadobudli informatické vedomosti a schopnosti a praktické zručnosti v podnikaní cez krúžky.
Medzi hlavné študijné odbory patrí Obchod a podnikanie (kód odboru: 6352 6 00)

Úspechy
-------

* Umiestnenie žiakov vo finále súťaže *Euro mojimi očami*

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2009-12-25]. Dostupné online. Archivované 2010-05-15 z originálu.
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna webová stránka školy
* Zoznam stredných škôl[nefunkčný odkaz]

Súradnice: 48°06′18″S 17°06′06″V﻿ / ﻿48,104966°S 17,10158°V﻿ / 48.104966; 17.10158
**Watchkeeper** je britské bezposádkové lietadlo, ktoré vyvinula firma Thales a izraelská Elbit Systems. Je postavené na základe izraelského dronu Hermes 450, ktorý prvýkrát vzlietol v roku 1998.

Vznik a vývoj
-------------

Napriek tomu, že projekt Watchkeeper sa začal ešte v roku 2005, vývoj tohto bezpilotného lietadla napredoval veľmi pomaly a sprevádzalo ho mnoho omeškaní. Pôvodné plány hovorili o jeho zaradení do služby v septembri 2010, nakoniec však v apríli toho istého roku došlo ešte len k prvému letu prototypu.

V roku 2007 britská vláda zverejnila, že celý projekt by mal stáť 800 miliónov libier, vrátane 54 sériovo vyrobených lietadiel. Nakoniec však celkové náklady presiahli 1,2 miliardy libier.

Dňa 30. novembra 2018 dosiahli lietadlá Watchkeeper plnú operačnú spôsobilosť.

Konštrukcia
-----------

Pohon tohto bezposádkového lietadla zabezpečuje turbovrtuľový motor Wankel s výkonom 52 koní, ktorý sa nachádza v zadnej časti trupu. Watchkeeper je hornoplošník s priamymi krídlami s rozpätím 10,5 m. Má trup v tvare cigary, ktorý je dlhý 6 m.

V spodnej časti trupu sa nachádza púzdro, ktoré je otočné o 360 stupňov a je v ňom umiestnená elektro-optická a infračervená kamera. Ďalším senzorom je rádiolokátor, schopný sledovať aj pohyblivé pozemné ciele. Watchkeeper nemá integrovanú žiadnu muníciu, čo ho predurčuje hlavne na prieskumné misie.

Operačné nasadenie
------------------

### Intervencia v Afganistane

V septembri 2014 vyslala britská armáda do Afganistanu tri lietadlá Watchkeeper, ktoré tu boli nasadené do polovice októbra. Tieto stroje uskutočňovali v Afganistane až 8 hodinové prieskumné lety a celkovo nalietali 146 hodín.

Používatelia
------------

* Spojené kráľovstvo  Spojené kráľovstvo

Britská armáda: k februáru 2019 mala 52 lietadiel.

Špecifikácie
------------

### Hlavné charakteristiky

* Posádka: 0 (ovládané na diaľku 3 osobami)
* Dĺžka: 6 m
* Rozpätie krídel: 10,5 m
* Maximálna vzletová hmotnosť: 500 kg
* Užitočné zaťaženie: 150 kg
* Pohonná jednotka: 1 × turbovrtuľový motor Wankel s výkonom 52 koní

### Výkony

* Maximálna rýchlosť: 175 km/h
* Dolet: 200 km
* Dostup: 5 500 m
* Výdrž: viac ako 16 hodín

Pozri aj
--------

* Elbit Hermes 900

Referencie
----------

1. ↑  Watchkeeper achieves full operational capability
2. ↑  Thales Watchkeeper WK450
3. ↑  Watchkeeper X

|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál letectvo |
**Stredná odborná škola podnikania Trenčín** poskytuje úplné stredné odborné vzdelanie v oblasti ekonomiky, marketingu, obchodu, cestovného ruchu a odevnej výroby. Pripravuje študentov na podnikanie v obchodno-podnikateľskej profesii a sfére služieb v oblasti súkromného podnikania, v cestovnom ruchu a odevníctve. Zriaďovateľom školy je Trenčiansky samosprávny kraj.

Študijné odbory – 4. ročné
--------------------------

* 6341 6 00 škola podnikania
* 6355 6 00 služby v cestovnom ruchu s rozšírenou výučbou cudzích jazykov
* 6405 4 00 pracovník marketingu – cestovný ruch
* 6405 4 00 pracovník marketingu – obchod
* 6442 4 00 obchodný pracovník
* 3137 4 01 operátor odevnej výroby – odevná výroba

Učebné odbory – 3. ročné
------------------------

Absolventi získajú výučný list, môžu pokračovať v nadstavbovom štúdiu na škole a získajú maturitné vysvedčenie.

* 3152 2 01 krajčír – pánske odevy
* 3152 2 02 krajčír – dámske odevy

Učebné odbory – 2. ročné – B variant
------------------------------------

* 3178 0 00 výroba konfekcie

Nadstavbové štúdium denná a externá forma
-----------------------------------------

* 6403 4 00 podnikanie v remeslách a službách
* 3125 4 00 odevníctvo

História školy
--------------

Od roku 1943. Odevné učilište vzniklo ako výsledok snahy o organizovanú výchovu učňov pri firme Nehera Trenčín, predchodcu OZETY NEO a. s. Trenčín. V priebehu rokov sa škola rozrástla, prešla viacerými štrukturálnymi zmenami vo výchove odborných pracovníkov odevného a textilného priemyslu.
Od 1. septembra 1998 bolo SOU odevné zlúčené so SOU textilným a súčasne zastrešovalo aj Dievčenskú odbornú školu. Týmto zlúčením sa Stredné odborné učilište odevné a textilné a Dievčenská odborná škola stali jednou z najväčších škôl v TSK. Dievčenská odborná škola svoju pôsobnosť ukončila v roku 2003.
SOU odevné a textilné, Veľkomoravská 14 v Trenčíne sa transformovalo na modernú strednú odbornú školu so zameraním na obchod, služby a cestovný ruch. Táto zmena vyšla z vývojových trendov regiónu Trenčín. 
3. septembra 2008 sa SOU odevné a textilné v Trenčíne pretransformovalo a vznikla Spojená škola s organizačnými zložkami: Stredná odborná škola a Stredná odborná škola podnikania pod jednou strechou na Veľkomoravskej 14, Trenčín.
Od 1. januára 2009 schválilo MŠ SR názov školy **Stredná odborná škola podnikania**, ktorý vychádza zo štruktúry študijných a učebných predmetov školy poskytujúcej úplné stredné odborné vzdelanie.

Zdroj
-----

* oficiálna stránka školy
* archív školy

Externé odkazy
--------------

* Stránka školy

Súradnice: 48°53′44″S 18°01′36″V﻿ / ﻿48,895648°S 18,026783°V﻿ / 48.895648; 18.026783
Plán Paríža z roku 1223 (r. 1705)
**Stredoveké mestá** dlho zostávali uzavreté v starých rímskych hradbách. Demografická explózia 12. – 13. storočia podporovala rozvoj miest. Prekročili hradby a vznikali nové mestá. Aj tak v čase najväčšej expanzie žila v mestách iba 1/10 obyvateľov štátu. V najviac urbanizovaných oblastiach, Flámsku a Taliansku, mali veľké mestá sotva 50 tisíc obyvateľov. Paríž, najväčšie mesto svojej doby, mal na začiatku 14. storočia okolo 200 000 obyvateľov. V Nemecku sa mesto považovalo za veľké ak malo 10 000 obyvateľov. Do týchto miest pravidelne prichádzali roľníci, ktorí tam pracovali. Od 12. storočia si mestá alebo komúny kupovali za vysoké ceny od kráľov alebo zemepánov privilégia.

Pozri aj
--------

* Stredoveké umenie
* Alchýmia
* Stredoveká hudba

Externé odkazy
--------------

* Paris à l'époque de Philippe Auguste Archivované 2019-12-19 na Wayback Machine
* Medieval English Towns
* Saint-Denis, une ville au Moyen Âge
Súradnice: 31° 46′ 40.59″ s.š. 120° 59′ 41.41″ v.d.

Most Su-tchung
**Su-tchung ta-čchiao** alebo **Most Su-tchung** (čínsky: 苏通大桥 - pchin-jin: Sū tōng dàqiáo; angl. Sutong Bridge) je cestný zavesený most, ktorý prekonáva čínsku rieku Jang-c’-ťiang a spája mestá Nan-tchung a Čchang-šu v provincii Ťiang-su.

Most je zavesený most s najdlhším rozpätím (1 088 metrov) na svete. Jeho ostatné zavesené polia tvoria dve s rozpätím 300 m a štyri menšie. Most bol v roku 2010 ocenený cenou Outstanding Civil Engineering Achievement award (OCEA), ktorú udeľuje American Society of Civil Engineers.

Dve veže do ktorých sú kotvené nosné laná sú vysoké 306 metrov a druhé najvyššie na svete. Celková dĺžka mosta je 8 088 metrov a šírka oceľovej priehradovej mostovky 41 m. Jeho výstavba začala v januári 2003 a bola plánovaná na jún 2007. Most bol odovzdaný do užívania 25. mája 2008 a oficiálne otvorený 30. júna 2008. Celkové rozpočtové náklady na výstavbu predstavovali približne 1,7 miliárd USD.

Po dokončení skrátil cestu zo Šanghaja do Nantchungu o hodinu. Zároveň má pozitívny ekonomický dopad na mesto Nantchung.

Referencie
----------

1. ↑   *ASCE awards its prestigious Outstanding Civil Engineering Achievement award to Sutong Bridge* [online].. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑   *Description of the Bridge* [online]. Bentley Systems. Dostupné online. (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Su-tchung ta-čchiao**
Don Knotts
***The Don Knotts Show*** bola talk show, ktorú vysielala televízia NBC v rokoch 1970 – 71.

Moderátorom relácie bol Don Knotts. Dovtedy obsadzoval vedľajšie úlohy v niektorých televíznych seriáloch a filmoch. Každý týždeň spolu s hosťami uvádzal štandardnú televíznu show zachytávajúcu vtedajšiu dobu. Knotts so svojimi hosťami parodovali v danom týždni prebiehajúce televízne seriály. Bola podobná ďalším talk show – *The Jack Benny Show* a *The Front Porch*. V relácii moderátor Knotts a jeho hostia sedeli v hojdacích kreslách a diskutovali aj o filozofii zmyslu života. Medzi pravidelných hostí patrili Elaine Joyce a Gary Burghoff.

Vysielací čas relácie bol utorok o 19:30. Keďže mala nízku sledovanosť a nebola konkurencieschopná etablovaným reláciám ako *The Carol Burnett Show*, *Donny & Marie*, *Sonny & Cher* a ďalším, bolo odvysielaných iba 24 epizód.

Referencie
----------

1. ↑   *About My Books » Television and Record Industry History Resources* [online]. timbrooks.net, [cit. 2020-10-12]. Dostupné online. Archivované 2020-09-24 z originálu.

Externé odkazy
--------------

* Don Knotts na Three's Company Wiki.
* Don Knotts once explained why The Don Knotts Show just didn't work
* The Don Knotts Show na *IMDb*
* The Don Knotts Show Archivované 2021-01-14 na Wayback Machine na *TV.com*
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku The Don Knotts Show na anglickej Wikipédii.*
**Suché Potoky** je zaniknutá osada, ktorá sa nachádzala v doline medzi obcami Dobrá a Opatová.

Dejiny
------

Suché Potoky boli typickou zemianskou obcou, patriacou zemianskym rodinám, ako napr. Šimoniovci, Varšáňovci, Horvátovci, Rozvadskí, Tvrdomestickí či Mitickí.

Vznik usadlosti je dosť nejasný a pravdepodobne prvá zmienka pochádza z roku 1324, kde sa spomína aj zemianska rodina Šimoniovcov, pochádzajúca z Tekova. V období husitských vojen prišli Šimoniovci takmer o všetok svoj majetok. Imrich Šimony bol zajatý husitmi a jeho syn Felix, aby vykúpil svojho otca zo zajatia, musel dať do zálohu majetky v Dobrej a aj v Suchých Potokoch. Počas bojov medzi uhorskou a husitskou armádou trpeli najmä obyvatelia okolitých obcí, ktorí boli nútení opustiť svoje domovy a hľadať bezpečný úkryt.
Niektorí obyvatelia Dobrej hľadali bezpečie v doline pri Suchých Potokoch. Okolo roku 1450 osada Suché Potoky zanikla.

Existenciu usadlosti dokladá aj prítomnosť rolí v piatich lánoch (terasách), ktoré sú súčasťou lesa v doline Dobrianskeho potoka.

Referencie
----------

1. ↑  Trenčianska Teplá, vydalo: Vydavateľstvo SCM, 1995, strana 79
2. ↑   *Sídliskový obraz stredneho Považia v stredoveku.* [online]. is.cuni.cz, [cit. 2020-09-14]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Stránka Opatovej, kde sa píše aj o Suchých PotokochSúradnice: 48°54′36″S 18°07′32″V﻿ / ﻿48,909935°S 18,125645°V﻿ / 48.909935; 18.125645
* Digitálny model reliéfu lokality na portáli ZBGIS
***Terrapene ornata*** je korytnačka z čeľade vodnice (*Emydidae*).

Opis
----

Dorastá až do 20 cm. Môže sa dožiť aj 100 rokov. Jej sfarbenie je hnedé až olivovo hnedé. Väčšinou má nepravidelné, pozdĺžne, žlté alebo oranžové škvrny. Plastrón má žltý až hnedý s tmavými škvrnami. Dospelé korytnačky sa môžu do panciera úplne uzavrieť. Hlavu a nohy má škvrnité. Samce majú červenú dúhovku, samice majú dúhovku šedú alebo hnedú. Na silných nohách má 4 pazúry. Hlavu má hranatú.

Jej najväčšou zaujímavosťou je kĺb, ktorý priečne prebieha brušnou časťou panciera a umožňuje "uzavretie" panciera zatiahnutím jeho časti. Zaujímavé je tiež rozlíšenie pohlavia farbou očí; samci ich majú červenohnedo, samičky žltkasto sfarbené.

Potrava
-------

Patrí medzi všežravce. Živí sa prevažne mäsitou potravou, ako sú slimáky a ďalšie suchozemské mäkkýše. Rastlinnú potravu pojedá len pre doplnenie živín. Zvláštnou pochúťkou sú pre ňu huby, z ktorých žerie aj jedovaté druhy. Jed obsiahnutý v hubách jej neškodí, ukladá sa však v tkanivách a môže ohroziť predátorov (vrátane človeka), ak korytnačku skonzumujú.

Výskyt
------

Bežne sa vyskytuje na východe Spojených štátov, v Mexiku, medzi západnými prítokmi rieky Mississippi, kde sa zdržuje v trávnatých krajoch blízko vody. V zime prezimuje vo vode, kam sa tiež vydáva za prílišného tepla.

Chov
----

K chovu tejto korytnačky sa používa terárium s rozmermi dna minimálne 60×60 cm, lepšie však väčšie. Ako substrát je najvhodnejšia hrabanka alebo rašelina, a to v pomerne silnej vrstve, pretože sa do nej korytnačka rada zahrabáva. Predovšetkým pre mláďatá je nevyhnutnosťou zdroj svetla, pod ktorý sa umiestňuje väčší plochý kameň, na ktorom sa korytnačka vyhrieva. Hoci ide o suchozemskú korytnačku, rada sa kúpe a potrebuje veľa piť. Preto je dôležité vybaviť terárium nádržkou alebo aspoň väčšou miskou s vodou (tak veľkou, aby sa do nej celá korytnačka vošla a mohla z nej pohodlne vyliezť). Pri pokuse o odchov je nutné zvieratá zazimovať. Táto korytnačka patrí medzi veľmi dlhoveké druhy. Pri vhodnej starostlivosti sa môže dožiť viac ako 120 rokov.

Referencie
----------

1. ↑   *terarka.net - želva karolínská* [online]. [Cit. 2014-03-01]. Dostupné online. Archivované 2014-03-02 z originálu.
2. 1 2  WILKE, Hartmut. *Želvy: jak o ně správně pečovat a jak jim porozumět:rady odborníka ke správnému chovu*. Praha : Vašut, 2001. 60 s. ISBN 978-80-7236-003-5 Chybné ISBN.
3. ↑   *zelvy-4ever.cz - Želva karolínská* [online]. [Cit. 2014-03-01]. Dostupné online. Archivované 2011-10-23 z originálu.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Želva karolínská na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Terrapene ornata**