recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hudobné vydavateľstvo** je podnik v odbore hudobného priemyslu, ktorý sa zaoberá vydávaním a predajom hudobných nosičov s hudobnými nahrávkami od rôznych hudobníkov a hudobných skupín, ako aj hudobnín a hudobnej literatúry.

Dôležitou postavou každého hudobného vydavateľstva je **A&R manager** (*Artist & Repertoire*), ktorého úlohou je objavovať nových hudobníkov. A&R manager počúva rôzne demonahrávky a sleduje i ďalšie zdroje (médiá, koncerty) a rozhoduje, či je tvorba daného umelca vhodná pre publikovanie.

Ďalšou fázou činnosti hudobného vydavateľstva je vytvorenie zdrojovej nahrávky v nahrávacom štúdiu. Táto nahrávka potom slúži ako predloha pre výrobu hudobných nosičov (CD). Hneď ako sú dátové nosiče vyrobené, hudobné vydavateľstvo sa stará o distribúciu nahrávok do jednotlivých obchodov.

Už v okamihu výroby dátových nosičov hudobné vydavateľstvo zabezpečuje propagáciu novej nahrávky, prezentuje skupinu alebo hudobníka v rôznych médiách potenciálnym zákazníkom. Na prezentáciu sa používajú rôzne prostriedky – televízia, rozhlasové vysielanie, tlačové médiá a ďalšie. Prezentácia nemá za úlohu zaistiť iba predaj hudobných nosičov, ale aj vytvoriť pozitívny dojem o hudobníkovi alebo skupine.

Niektoré hudobné vydavateľstvá
------------------------------

* EMI

* Columbia Records
* Warner Music Group
* Sony BMG
* Universal Music Group
* Parlophone
* Hollywood Records
* Island Records
* Epic Records
* Chess Records
* Artona
* Apple Corps
* Century Media
* Warhead Records
* Geffen Records
* Casablanca Records
* Opus
* Supraphon
* Bonton
| Hudžefa (*ḥwḏf3*) v hieroglyfoch |
| --- |
| *praenomen* alebo trónne meno |
|  |
| *nomen* alebo vlastné meno |
| 

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |  |

 |

**Hudžefa** je meno dvoch staroegyptských panovníkov. V skutočnosti je to slovo s významom „vymazaný" (staroeg. *ḥwḏf3*), podobné lat. *lacuna*. Používalo sa v kráľovských zoznamoch vpísané do kartuši, keď bolo meno panovníka v origináli pri prepise nečitateľné, poškodené alebo zámerne vynechané. V 19. storočí egyptológovia pokladali toto slovo za skutočné meno panovníka. Časom a novými poznatkami bol nájdený jeho správny význam.

V kráľovských zoznamoch sa vyskytujú dvaja panovníci s týmto označením:

* **Hudžefa I.** (2. dynastia), možno Seneferka;
* **Hudžefa II.** (3. dynastia), možno Sedžes.

Referencie
----------

1. ↑  Baker 2008, s. 127
2. ↑  Baker 2008, s. 128

Pozri aj
--------

* Seneferka
* Sedžes
* Zoznam vládcov starovekého Egypta

Literatúra
----------

* Baker, Darrell D. (2008), *The Encyclopedia of the Egyptian Pharaohs*, 1, Oakville, CT: Bannerstone Press, ISBN  9780977409440
**Učená spoločnosť malohontská** = solennisti, *Erudita Societas Kis-Hontiensis*, 1808 - 1841 vznikla v Nižnom Skálniku, v Malohonte, bola jedna z učených spoločností, ktoré vznikali na Slovensku v období osvietenstva (koniec 18. storočia až začiatok 19. storočia). Jej predchodcom bola (Čitateľská spoločnosť Malohontská, založená v roku 1791). 

Bola jedným z centier vedeckej činnosti v čase, keď na Slovensku nebola nijaká univerzita. Jej členovia sa zaoberali filozofiou, pedagogikou, národopisom, históriou, literárnou historiou atď.

Vo svojich filozofických prácach rozvíjali racionalizmus, gnozeologický kriticizmus a osvietenský humanizmus. Publikovali ich v zborníku Soleninia bibliothecae Kishontense, (Ročenka knižnice Malohontskej), v latinskom, českom, neskôr nemeckom a maďarskom jazyku, v rokoch 1809 - 1842 (spolu 45 čísel) a prispeli tak výrazne do dejín slovenskej filozofie. Ich snahy sa však obmedzili len na malý okruh vzdelancov a neprenikli medzi pospolitý ľud.

Členovia
--------

* M. Holko
* Ján Feješ
* Ján Laurentzy
* Steigel
* Gašpar Šulek
* Samuel Kollár
* Peter Kubínyi
* Ján Krman a iní.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Prototyp zinkového prstu
**Zinkový prst** (z angl. *zinc finger*) je označenie pre štruktúry bežne sa nachádzajúce pri celom rade bielkovín. Umožňujú predovšetkým väzbu daných bielkovín na DNA (a RNA) a je preto súčasťou celej rady tzv. transkripčných faktorov. Nazýva sa podľa toho, že má tvar zahnutého prstu, pričom vo vnútri sa nachádza väzobné miesto pre zinok koordinačne naviazaný na cysteínový a histidínový zvyšok.

Výskyt
------

Prvé zinkové prsty boli objavené v roku 1985 v transkripčnom faktore TFIIIA. Dnes je známe, že je v ľudskom genóme kódovaných viac než 700 proteínov obsahujúcich zinkové prsty, a tak zinc fingers predstavujú druhý najbežnejší štrukturálny motív. Obvykle sa v proteíne vyskytuje viac zinkových prstových domén za sebou, aby bola väzba silnejšia či špecifickejšia.

Štruktúra
---------

Väzba zinkových prstov na DNA
Klasický zinkový prst sa skladá z jedného alfa-helixu a jedného beta-skladaného listu, ktoré sú usporiadané paralelne (vedľa seba) a vytvárajú medzi sebou väzobné miesto pre zinok. Toto väzobné miesto je ďalej stabilizované hydrofóbnymi aminokyselinami, často tyrozínom, fenylalanínom a leucínom. Zinok umožňuje stabilizáciu celej podjednotky, pretože sa pre toto v redukčnom prostredí cytozólu nehodia disulfidové mostíky.

Referencie
----------

1. ↑   *Oxford dictionary of biochemistry and molecular biology*. New York : Oxford university press, 2006. ISBN 0-19-852917-1. (anglický)
2. 1 2  ISALAN, Mark. *Zinc Fingers, Encyclopedia of Biological Chemistry , Four-Volume Set, 1-4*. New York : Oxford university press, 2006. ISBN 0-19-852917-1. (anglický)

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portálBiologický portál |

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Zinkové prsty na českej Wikipédii.*
**Sanácia** (lat. *sanatio* – uzdravenie) je neoficiálny názov režimu, ktorý vznikol po tzv. májovom prevrate v Poľsku v roku 1926 a vládol až do roku 1939. Jeho hlavným predstaviteľom bol až do svojej smrti v roku 1935 Józef Piłsudski. Samotný názov je odvodený z latinského slova sanatio, čiže uzdravenie. Prvýkrát ho použil publicista a ideológ sanačného režimu Adam Skwarczyński.

Poľská diktatúra v rokoch 1926 – 1939 sa líšila od ostatných diktatúr v medzivojnovej Európe tým, že nezakázala činnosť ostatných politických strán, prebiehali čiastočne slobodné voľby a opozičné strany mali svoje zastúpenie v zákonodarnom zbore. Zároveň bol však pestovaný kult osobnosti Józefa Piłsudského, vojenský charakter moci a nebezpeční politickí a spoločenskí oponenti režimu boli zastrašovaní, napádaní a niekedy aj väznení (napr. spisovateľ Tadeusz Dołęga-Mostowicz či významní medzivojnoví politici Wincenty Witos alebo Wojciech Korfanty).

Po smrti Piłsudského sa do čela režimu dostal generál Edward Rydz-Śmigły. Začiatok druhej svetovej vojny a útok na Poľsko znamenal koniec sanačného režimu. Jeho čelní predstavitelia boli neskôr opozičnými silami, ktoré sa dostali k moci tak v exilovej vláde, ako aj v neskoršej Poľskej ľudovej republike, marginalizovaní.

Čelní predstavitelia sanačného režimu
-------------------------------------

* Józef Piłsudski
* Walery Sławek
* Ignacy Mościcki
* Edward Rydz-Śmigły
* Aleksander Prystor

Referencie
----------

1. ↑  GARLICKI, Andrzej. *Józef Piłsudski 1867-1935*. Kraków : Znak Horyzont, 2017.
2. ↑  . [kurierhistoryczny.pl/artykul/jozef-pilsudski-dyktator-i-demokrata,96 Dostupné online.]
**Lada Vesta** je osobný automobil ruskej automobilky AvtoVAZ, ktorý bol prvýkrát predstavený ako rovnomenný koncept v auguste 2014 na Moskovskom medzinárodnom autosalóne. Sériovo sa začal vyrábať 25. septembra 2015 v ruskom Iževsku. Vozidlo stojí na novovyvinutej platforme B/C s rázvorom náprav 2635 mm, o design sa postaral bývalý šéfdizajnér Volva, Steve Mattin. Pohon zabezpečuje aktuálne iba motor 1,6 MPI 78 kW (do budúcna sa ráta aj so silnejšou a slabšou výkonovou variáciou), ktorý prenáša výkon prostredníctvom 5 stupňovej manuálnej alebo automatickej prevodovky na prednú nápravu.

V závere roka 2016 by mala byť ukončená homologizácia vozidla pre trhy Európskej únie, čím by Vesta mala konkurovať autám ako Citroen C-Elyseé, Peugeot 301, či FIAT Tipo. Vďaka cene sa určite nevyhne porovnávaniu s Daciou Logan, ktorá ale zďaleka nebola konštruovaná tak veľkoryso. Do budúcna sa ráta nie len s verziou kombi, aj s elektrickou verziou. Na autosalóne v Moskve 2016 bolo prezentovaných niekoľko konceptov založených na Veste, ktoré sa zrejme v priebehu budúceho roka dostanú do výroby. Nimi sú predovšetkým "športová" verzia Vesta Sport s upraveným designom a 1,8 litrovým motorom o výkone 110 kW či poloterénne verzie Vesta Cross a Vesta sedan cross. Vesta tak môže byť po Volve S60 (o design ktorého sa mimochodom postaral rovnaký muž) iba druhým sedanom na svete, ktorý bude upravený aj pre zvládnutie ľahkého terénu. Uvedenie spomínaných variácií bude závisieť najmä od finančných možností AvtoVazu.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Lada Vesta na českej Wikipédii.*


| Lada, značka AvtoVAZ, modely od roku 1970 do súčasnosti |
| --- |
| **Typ** | 1970 | 1980 | 1990 | 2000 | 2010 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| Miniautomobil |  |  | Oka |  |
| Malý automobil |  |  |  |  | Kalina | Kalina |
|  |  |  |  |  | Granta |
| Nižšia stredná trieda | 1200/1300 |  |  |  |  |
|  | 1500 |  |  |  |
|  | 1600 |  |  |
|  | Riva/Nova (2105, 2105, 2107) | Largus |
|  |  | Samara/Sputnik | Samara |  |
|  |  |  | 110 / 111 / 112 |  |
|  |  |  |  | Priora | Vesta |
| Minivan |  |  |  | Nadezhda |  |  |
| Off-road |  | Niva / 4x4 | Taiga |
**Srí Rámakrišna Paramahamsa** (bengálsky: রামকৃষ্ণ পরমহংস *Ramkrishno Pôromôhongsho*), vlastným menom **Gadádhar Čattópádhjáj** (bengálsky: গদাধর চট্টোপাধ্যায় *Gôdadhor Chôţţopaddhae*) (\* 18. február 1836, Kamarpukur, India – † 16. august 1886, Kalkata) bol indický filozof, hinduistický mystik, ctiteľ (*bhakta*) Veľkej Matky a zároveň preniknutý vierou v jednotu všetkých náboženstiev (založenou na mystickej skúsenosti), reformátor hinduizmu a verejný činiteľ.

Hlásal jednotné náboženstvo, ktorého filozofické východiská prevzal z védánty a šaktitantry. Jeho zvesť je teda v zásade védántska a je stredom medzinárodného hnutia Ramakrishna Mission, ktoré začal Vivekánanda v Parlamente náboženstva v Chicagu r. 1893.

Hlavnou myšlienkou Rámakrišnovho učenia je, že všetky náboženstvá sveta sú správne, pretože cieľom všetkých je cesta k Bohu. Ten je len jeden, ale ciest k nemu je mnoho – koľko rozumov, toľko ciest. Cestou, ktorá najlepšie vyhovuje indickej mentalite, je hinduizmus a v jeho rámci bhaktický smer, oddanosť a bezvýhradná láska k Bohu, ktorú treba prejavovať nielen modlitbami, spevom a meditáciou, ale aj celým životom a praktickými skutkami pomoci druhým.

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Rámakrišna**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Rámakrišna**

Externé odkazy
--------------

FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

* Český web o Rámakrišnovi

Autoritné údaje: * BnF: 12140515v
* GND: 11859799X
* ISNI: 0000 0001 1646 9645
* LCCN: n80094303
* NK ČR: jn20000701473
* VIAF: 55449835
* WorldCat: lccn-n80094303
Súradnice: 43°05′19″S 23°23′13″V﻿ / ﻿43,088714°S 23,386931°V﻿ / 43.088714; 23.386931

**Temnata dupka** (bulh. Темната дупка, doslova *Tmavá diera*) je jaskyňa v západnom Bulharsku v pohorí Stará planina.

Opis
----

Vstup do jaskyne Temnata dupka sa nachádza severozápadne od dediny Gara Lakatnik v Iskărskej rokline v stene Lakatnických skál na ľavom brehu rieky Iskăr približne 27 metrov nad jej hladinou. Je vápencového pôvodu. Dĺžka chodieb dosahuje až 5600 metrov.

Ochranný štatút
---------------

Prírodná pamiatka s výmerou 1 hektár od roku 1962. Predmetom ochrany je krasová výzdoba, bohatá fauna a vodopád na podzemnej rieke. Je taktiež súčasťou Prírodného parku Vračanský Balkán.

Galéria
-------

* Jaskyňa Temnata dupkaJaskyňa Temnata dupka
* Vstup do jaskyneVstup do jaskyne

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Temnata dupka (Milanovo)**

Zdroje
------

* 
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Темната дупка na bulharskej Wikipédii.*
**Doug Corcoran** (\* Brookfield, Illinois, USA) je americký trúbkár, keyboardista, saxofónista, gitarista, organista a spevák, ktorý sa preslávil hosťovaním spolu s Raynierom Jacobom Jacildom na albumoch JD McPhersona, a ktorý v súčasnosti žije v meste Chicago v štáte Illinois.

Životopis
---------

Pochádza z Brookfieldu v štáte Illinois. Ako chlapec sa učil hrať na klavíri, študoval na strednej škole Riverside-Brookfield, ktorú absolvoval v roku 2000 a neskôr promoval s hrou na trúbku na Hudobnej univerzite v štáte Indiana. V okolí Chicaga, kde je aktívny v žánroch blues a roots takmer dve desaťročia, je známy ako klavirista a trúbkár. Ale asi pred piatimi rokmi, s pomocou rodáka z Windy City Jimmyho Suttona, sa začala spolupráca s JD McPhersonom. Od tej doby Corcoran nahráva a cestuje po svete so spevákom a skladateľom pochádzajúcim z mesta Tulse, ktorý sa niekedy označuje ako „The Future Of Rockabilly". Jeho masívny tenorový saxofón opevnil je skladby ako „Mother of Lies" a „It’s All Over But the Shouting" na McPhersonovom albume z roku 2015, *Let the Good Times Roll*. V roku 2017, na albume *Undivided Heart & Soul*, hral takmer výlučne na gitaru.

Dňa 26. decembra 2018 sa zasnúbil s Amandou Devittovou.

Diskografia
-----------

Ako hosťujúci hudobník a spevák
* 2006: Liquid Soul – *One-Two Punch*
* 2014: Deals Gone Bad – *Heartbreaks & Shadows*
* 2015: Ike Reilly – „A Job Like That (Lasalle & Grand)", „Do the Death Slide!" a „Live Like We're Dying" z albumu *Born on Fire*
* 2015: Kenya – „My Heart" z albumu *My Own Skin*
* 2015: JD McPherson – *Let the Good Times Roll*
* 2017: JD McPherson – *Undivided Heart & Soul*
* 2017: Billy Flynn – *Lonesome Highway*
* 2018: JD McPherson – *"Socks"*
* 2019: Volbeat – „Die to Live" z albumu *Rewind, Replay, Rebound*

Referencie
----------

1. ↑   *RBHS grad Doug Corcoran on Letterman show* [online]. www.rblandmark.com, [cit. 2019-08-09]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑   *Sideman Special: Doug Corcoran (Pt. 1) – Who Is Blues* [online]. [Cit. 2019-08-09]. Dostupné online. (po anglicky)

Externé odkazy
--------------

* Doug Corocran na Discogs
Bohuslav Tablic
**Učená spoločnosť banského okolia** (lat. *Sociates litteraria slavica montana*) bola jedna z učených spoločností, ktoré vznikali na území dnešného Slovenska v období osvietenstva.

Založená bola v máji 1810 Bohuslavom Tablicom, pričom vznikla pre potrebu zamedzenia nevzdelanosti Slovákov v porovnaní s Maďarmi a Nemcami. Hlavným účelom spoločnosti bolo povýšiť slovenské všeobecné vzdelanie a povedomie so zreteľom na starobylú tradíciu a hospodársku osvetu. Učená spoločnosť banského okolia sa venovala najmä zbieraniu rukopisov, pamätihodností, ľudovej slovesnosti, mincí atď. V rámci osvety pestovala snahu zveľadiť „čistú češtinu". V roku založenia spoločnosť zriadila aj „Katedru reči a literatúry československej" (čiže bibličtiny) v Banskej Štiavnici, ktorá bola zároveň sídlom spoločnosti. Predsedom bol Adam Lovich a tajomníkom Bohuslav Tablic. K ďalším členom patrili významní českí vzdelanci, ako napr. Antonín Marek alebo Václav Klíment Klicpera. Spoločnosť chcela pôsobením prelomiť maďarizačné tendencie a cenzúru. V tomto zmysle Tablic vydával aj množstvo učebníc s cieľom budovať „československú" kultúru a vzdelanosť, čo podmienilo vznik viacerých inštitúcii.

Zdroje
------

1. ↑  PODOLAN, VIRŠINSKÁ, Peter, Miriam. *Slovenské dejiny III. 1780-1914*. 1. vyd. Bratislava : Literárne informačné centrum, 2014. ISBN 9788081190810. S. 405.
**Zipser Wilkür** (wil(e)kür v strednej hornej nemčine znamenalo "rozhodnutie vôle/ľubovôľa") alebo **spišské právo** bol súhrn právnych noriem a zvyklostí spišských Sasov.

Privilégium uhorského kráľa Štefana V. z roku 1271 pre nemeckých kolonistov na Spiši im dalo aj výsadu riadiť sa vlastným obyčajovým právom, ktoré si priniesli z nemeckých krajín. V roku 1312 uhorský kráľ Karol Róbert I. z Anjou jeho okruh vymedzil na dvadsaťštyri spišských miest a obcí. Pôvodné zvykové mestské právo (nemecké právo), vychádzajúce z tzv. Saského zrkadla (*Sachsen Spiegel*) sa ďalej na Spiši modifikovalo, neskôr bolo spísané do právnej knihy a v roku 1370 kodifikované v tzv. *Zipser Wilkür*.

Predstavovalo uzavretý právny systém ustanovení v trestných a občianskych záležitostiach. Pôvodne sa ním riadili všetky spišské mestá, ktoré vznikli v rámci tzv. saskej kolonizácie. Najdlhšie, do roku 1774, sa ním riadila Provincia 13 spišských miest.

Pôvodný exemplár *Zipser Wilkür* z roku 1370 sa nezachoval, medzi jeho najvýznamnejšie stredoveké odpisy patria redakcie z polovice 15. storočia zo Spišskej Soboty, zo začiatku 16. storočia zo Spišskej Novej Vsi a z rokov 1516 a 1540 z Levoče.

Najúplnejší text pôvodného *Zipser Wilkür* sa objavil v roku 1774 v práci *Analecta Scepusii et profani*, vydanej vo Viedni.

Zdroj
-----

* *Encyklopédia Slovenska*, Veda, Bratislava, 1980
**Mária Kupčoková** (rod. Kupčoková) (\* 27. apríl 1879, Brezno – † 1. november 1941, Banská Štiavnica) bola slovenská spisovateľka a prekladateľka. Pseudonym: Cipuška, Julo Kľúčik, Miro Krasinský, Iva Tŕn, Všadebol.

Rodina
------

* otec Matej Kupčok
* matka Mária rod. Lázásová
* manžel Samuel Teodor Kupčok

Životopis
---------

Ľudovú školu navštevovala v Brezne, v roku 1891 – 1893 absolvovala kláštornú školu v Banskej Bystrici. V roku 1901 – 1905 žila v Prahe, kde v spolku Detvan nadviazala styky s I. Kraskom, Ľ. Groeblovou a i. 1905 – 1924 pôsobila v Budapešti, v Pukanci, v Novom Sade, v Kysáči a v Bátovciach, od roku 1924 natrvalo v Banskej Štiavnici, kde sa začala venovať i literárnej tvorbe. Písala články, úvahy, besednice a humoresky, v ktorých bojovala za kultúrne povznesenie slov. žien, zaznieval v nich národný a sociálny podtext a emancipačné postoje autorky. V dôsledku nepriaznivých kritík prestala tvoriť až na naliehanie S. H. Vajanského a Ľ. Podjavorinskej sa k tvorbe opäť vrátila. Publikovala v Dennici, Dolnozemskom Slovákovi, Národných novinách a i. V rukopise zanechala prácu o Márii Pischlovej, ako aj román z dejín Banskej Štiavnice *Dve jašterice štôlne Svätej Trojice*. Prekladala zo srbčiny, účinkovala v ochotníckych divadlách a kultúrnych spolkoch Slov. liga, Živena, predsedníčka MO MS v Banskej Štiavnici.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 148881
* VIAF: 21156565711923500009
Trasa magistrály
**Panamerická magistrála** (angl. Pan-American Highway) je cestný systém spájajúci mestá Prudhoe Bay na Aljaške v USA a Ushuaia v Argentíne. Hlavná trasa medzi týmito mestami je prejazdná takmer celá, a výnimkou úseku vedúceho z východu Panamy na severozápad Kolumbie.

Trasa
-----

Prechádza 14 krajinami:Kanada, USA, Mexiko, Guatemala, Salvádor, Honduras, Nikaragua, Kostarika, Panama, Kolumbia, Ekvádor, Peru, Čile a Argentína.

Do systému patria aj viaceré odbočky, z ktorých najvýznamnejšie sú: 

* z Peru cez Bolíviu do Buenos Aires v Argentíne a Montevidea v Uruguaji, resp. do Asunciónu v Paraguaji,

* z Medelínu v Kolumbii cez Caracas vo Venezuele, Guayanu, Surinam a Francúzsku Guayanu do Brazílie,

* z Limy v Peru do Brasílie.

* Prudhoe Bay, Aljaška - Ushuaia, Tierra del Fuego (Torres del Paine).Prudhoe Bay, Aljaška - Ushuaia, Tierra del Fuego (Torres del Paine).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Panamerická magistrála**


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál cesty |
**Jakub Diviš** (\* 27. júl 1986, Turnov) je český futbalový brankár, hráč klubu FK Mladá Boleslav. Mimo Česka pôsobil na klubovej úrovni na Slovensku, v Škótsku a v Bulharsku.

Klubová kariéra
---------------

S futbalom začínal v Lomnici nad Popelkou, potom sa dostal do slavistického dorastu. V roku 2004 už odohral niektoré priateľské predsezónne stretnutia juniorského tímu Slavie, do ktorého bol zaradený v ďalšej sezóne, odkiaľ ho tréner Jarolím preradil v januári 2006 do prvoligového tímu. V prvej polovici roka 2008 hosťoval vo vtedy druholigovej Sparte Krč. Premiéru v prvom tíme Slavie si potom odkrútil v jesennej časti sezóny 2008/09 kedy nastúpil k dvom zápasom pohára ČMFS a na záver odchytal vydarené stretnutie v Pohári UEFA proti Ajaxu Amsterdam. V sezóne 2008/09 získal so Slaviou majstrovský titul. V lete 2009 ho Slavia poslala na hosťovanie s opciou do 1. FC Tatran Prešov, kde nechýbal v jedinom zápase jesennej časti slovenskej Corgoň ligy. Vo februári 2010 sa jeho hosťovanie zmenilo na prestup. V roku 2011 hosťoval v škótskom Hibernian FC. V Tatrane sa stal s veľkou prevahou najobľúbenejším hráčom tímu podľa ankety fanúšikov na oficiálnych stránkach tohto klubu. V lete 2013 mužstvo po zostupe Prešova do 2. ligy a po konci zmluvy opustil a podpísal trojročný kontrakt s opciou v FK Mladá Boleslav.

V júli 2014 odišiel hosťovať z Boleslavi do bulharského klubu CSKA Sofia. S CSKA sa predstavil v Európskej lige UEFA 2014/15, kde jeho tím vypadol v druhom predkole s moldavským FC Zimbru Chişinău.

Reprezentačná kariéra
---------------------

V roku 2004 odohral priateľský zápas za reprezentáciu do 19 rokov proti Cypru a do roku 2008 bol tiež v širšej nominácii reprezentácie do 21 rokov, za ktorú zohral 3 prípravné zápasy. Svoje posledné stretnutie za túto vekovú kategóriu absolvoval v priateľskom stretnutí s Anglickom na jeseň 2008.

Úspechy
-------

### Klubové

SK Slavia Praha
* 2x víťaz 1. českej futbalovej ligy (2007/08, 2008/09)

Referencie
----------

1. ↑  Fotbalový brankář Diviš se stal posilou Mladé Boleslavi, idnes.cz, cit. 4. 7. 2013
2. ↑
3. ↑

Externé odkazy
--------------

* Profil hráča na iDNES.cz
* Profil hráča na Transfermarkt.com (po anglicky)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jakub Diviš na českej Wikipédii.*
**Jakub Haško**, aj Hašško, biskup Jakub II. Haško (\* 27. apríl 1622, Lovčica-Trubín – † 19. október 1695, Nové Mesto nad Váhom) bol nitriansky sídelný biskup, prepošt, národovec a mecén. Nitrianskym sídelným biskupom bol v rokoch 1690 – 1691.

Životopis
---------

Štúdium absolvoval na kolégiu v Trnave, filozofiu a teológiu v Pazmáneu. V Trnave pôsobil ako predosvietenský kazateľ. Pôsobil aj v Modre. Od roku 1666 bol prepoštom v Novom Meste nad Váhom. Mesto pozdvihol hospodárne aj kultúrne, pri farskom kostole založil školu, v ktorej sa popri latinčine a nemčine vyučovalo aj po slovensky. Od roku 1672, z popudu ostrihomského arcibiskupa Juraja Szelepcsényiho, ktorý ho ešte v tom istom roku vymenoval za biskupa, začal rozsiahlu opravu novomestského Kostola Narodenia Panny Márie v barokovom štýle, pomocou talianskych umelcov a vlastnej finančnej podpory, inicioval aj stavbu mariánskeho stĺpa. V období vojen sa staral o bezpečnosť obyvateľstva. Kultúrne a hospodársky pozdvihol mnohé obce, medzi nimi najmä Pobedim, Čachtice, Beckov. V Beckove v roku 1689 pokračoval v stavbe františkánskeho kostola a kláštora, ktorému daroval mnoho kníh. Za nitrianskeho sídelného biskupa bol vymenovaný v roku 1690, pre ťažkú chorobu bol ním len jeden rok. Jakub Haško účinkoval v rekatolizačnom hnutí na Slovensku. V r. 1693 vydal knihu Abrahámffiho *Knižka modlitieb náboženských*.

Externé odkazy
--------------

* Záznam o úmrtí a pochovaní v matrike farnosti Nové Mesto nad Váhom
* Stránka obce Lovčica-Trubín - Zdroj, z ktorého čerpal tento článok.
* Stránka Nového Mesta nad Váhom - Zdroj, z ktorého čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * GND: 1081177209
* SNK: 156610
* VIAF: 64145304874178610751
**Jakub Hluchý** (\* 15. apríl 1894, Moravská Nová Ves – † 24. august 1958, Bratislava) bol dôstojník, protifašistický bojovník.

Rodina
------

* otec Cyril Hluchý
* matka Veronika rod. Matoušková

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Hodoníne, roku 1926 absolvoval Vojenskú akadémiu v Hraniciach na Morave. Od roku 1921 dôstojník z povolania, 1949 plk. Čs. ľud. armády. Čs. vlastenec, po napadnutí ZSSR Nemeckom založil v Banskej Bystrici, kde pôsobil na Veliteľstve pozemného vojska odbojovú protifašistickú organizáciu dôstojníkov Victoire (26. januára 1941-28. augusta 1944). Zúčastnil sa na prípravách SNP v armáde, veliteľ delostrelectva a prednosta zbrojnej správy 1. čs. armády v Banskej Bystrici (1944). Väznený v Banskej Bystrici (6. januára 1945-23. februára 1945). Autor memoárových článkov s problematikou protofašistického boja.

Ocenenie
--------

* Roku 1945 vyznamenaný Za zásluhy I.st.; 1946 Radom SNP I.tr. Za chrabrosť pred nepriateľom

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * NK ČR: mzk2017950236
* VIAF: 4389149416758889730000
**Haruna** (jap. : 榛名), pomenovaná podľa stále aktívnej sopky Haruna ležiacej vo východnom Honšú, bola bojovým krížnikom japonského námorníctva triedy *Kongó*, ktorý bol prestavaný a v roku 1931 preklasifikovaný na bojovú loď. Jej stavba bola zahájená v lodeniciach Kawasaki v Kóbe 16. marca 1912, na vodu bola spustená 14. decembra 1913 a do služby vstúpila 19. apríla 1915.

Služba
------

Počas druhej svetovej vojny poskytovala *Haruna* v januári a februári 1942 krytie japonským inváznym silám v Holandskej Východnej Indii, zúčastnila sa nájazdov do Indického oceánu proti britskej Východnej flotile v apríli 1942, chránila inváznu flotilu počas bitky o Midway v júni 1942.

V noci 13. októbra 1942 *Haruna* spoločne so svojou sesterskou loďou *Kongó* ostreľovala Hendersonovo letisko na Guadalcanale. Vypálila 483 kusov 356mm granátov (Kongó ďalších 435 kusov), najprv trieštivých a nakoniec, keď trieštivé došli, tak aj priebojných, ktoré ale boli proti pozemným cieľom nevhodné a menej účinné. Celkom sa japonským lodiam podarilo na zemi zničiť viac než 40 amerických lietadiel.

25. októbra 1942 sa zúčastnila bitky pri Santa Cruz, námornej bitky pri Guadalcanale (len ako vzdialené krytie) v novembri 1942, bitky vo Filipínskom mori v júni 1944 a bitky pri Leyte v októbri 1944.

28. júla 1945 bola *Haruna* napadnutá lietadlami z amerických lietadlových lodí zväzu Task Force 38 a bombardérmi B-24 USAAF, práve keď kotvila v prístave v Kure v prefektúre Hirošima. Vo svojom kotvisku sa potopila aj s 65 členmi posádky a 20. novembra bola oficiálne vyškrtnutá z registrov námorníctva. V roku 1946 bol jej trup vyzdvihnutý a zošrotovaný.

* Letecký útok na Harunu zakotvenú v Kure 28. júla 1945Letecký útok na *Harunu* zakotvenú v Kure 28. júla 1945
* Potopená Haruna 8. októbra 1945Potopená *Haruna* 8. októbra 1945

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Haruna (bojová loď)**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Haruna (1913) na českej Wikipédii.*
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Althaimenes* pozri *Althaimenes (rozlišovacia stránka)*.
**Althaimenes** alebo **Althaimenés** (starogr. *Ἀλθαιμένης* – *Althaimenes*, iný prepis: *Althaimenés*) je v gréckej mytológii syn Katrea, syna krétskeho kráľa Minoa.

Althaimenes bol synom Katrea, ktorý mal okrem neho aj dcéry Aeropu, Klymenu a Apémosynu. Katreus si žil spokojne až dovtedy, kým mu veštec nepredpovedal, že zomrie rukou svojho dieťaťa. Keď sa potom Althaimenes o tejto veštbe dozvedel, z obavy, že sa veštba naplní, opustil so sestrou Apémosynou Krétu a doplavil sa s ňou na ostrov Rhodos, kde založil mesto Kréténia a na hore Atabyrios dal postaviť chrám zasvätený bohovi Diovi.

Po rokoch, keď už Katreus ostarol, zatúžil sa stretnúť so svojim synom a vypravil sa teda na ostrov Rhodos. K ostrovu jeho loď priplávala v noci a hneď ako sa so svojou posádkou vylodil, napadli ich pastieri, ktorí si ich pomýlili s pirátmi. V tmavej nočnej bitke ešte skôr, než mohol Katreus prehovoriť, zasiahol ho kopijou vlastný syn a on zomrel tak, ako to veštba predpovedala. Keď sa Althaimenes dozvedel koho zabil, prosil bohov, aby ho pohltila zem a bohovia jeho prosbu splnili. Podľa inej verzie sa stal tulákom vyhýbajúcim sa ľuďom, ktorý sa žiaľom utrápil na smrť.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,2,1.
2. ↑  Diodoros, *Bibliotheca historia*, 5,59,1.
3. ↑  Diodoros, *Bibliotheca historia*, 5,59,2.
4. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,2,2.
5. 1 2  Diodoros, *Bibliotheca historia*, 5,59,3.
Mapa územia, ktoré zaberá náhorná plošina Altiplano.

Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Altiplano* pozri *Altiplano (rozlišovacia stránka)*.
**Altiplano** (šp. *vysočina, náhorná rovina*) je názov náhornej plošiny, po Tibetskej plošine druhej najrozsiahlejšej na Zemi. Nachádza sa vo vnútrozemí Južnej Ameriky, prevažne na území Bolívie a Peru a čiastočne zasahuje do Čile a severu Argentíny. Priemerná nadmorská výška je 3 300 m. Západnú a východnú stranu ohraničuje horská reťaz Ánd (*Cordillero Occidental* a *Cordillero Central*) s početnými aktívnymi vulkánmi, severnú jazero Titicaca a na juhu sa nachádza jedno z najsuchších miest na zemi - púšť Atacama. Samotná oblasť Altiplana je riedko osídlená, hustejšie zaľudnené sú len územia v okolí jazera Titicaca a banské oblasti (nakoľko sa tu nachádzajú pomerne veľké ložiská striebra, medi, cínu a zinku). Altiplano je známe tiež najvyššie položenou železničnou traťou, spájajúcou mestá Cusco a La Paz.

Podnebie
--------

Životné podmienky Altiplana ovplyvňuje klíma - chladná a suchá. Príčina spočíva v clonení Ánd, ktoré zachytávajú zrážky prúdiace od Pacifiku. Priemerné ročné teploty sa pohybujú v intervale 3 - 12 °C (maximá ~ 24 °C, minimá ~ −20 °C), ročný úhrn zrážok predstavuje 200 až 800 mm/m2. Väčšinu roka prevláda v oblasti suché, studené, veterné, ale slnečné počasie.

Vznik
-----

Vznik Altiplana je datovaný na koniec druhohôr, keď vplyvom tektonických pohybov nastal v oblasti pokles a následná masívna sedimentácia. Neskôr, v miocéne sa začala vulkanická aktivita v Cordillero Occidental, ktorá prekryla vrstvu sedimentov lávovými prúdmi a inými sopečnými produktami. V období pleistocénu bola celá oblasť zaliata vodou - jazero Ballivián. Začiatkom holocénu jazero vysychá, jeho zvyšky predstavujú jazerá Titicaca a Poopó a oblasť dostáva dnešnú podobu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Altiplano**
**Mária Filkusová** (rod. Sásiková) (\* 8. september 1927, Banská Bystrica – † 11. jún 1996, Bratislava) bola slovenská lexikografka a prekladateľka.

Životopis
---------

V rokoch 1938 – 1946 študovala na gymnáziu v Brezne, 1946 – 1951 ruštinu a angličtinu na Filozofickej fakulte UK v Bratislave. Pracovala v oblasti rusko-slovenskej lexikológie a lexikografie. Spoluautorka *Veľkého slovensko-ruského slovníka 1 – 5* (1960 – 1970) a *Veľkého slovensko ruského slovníka 1 – 6* (1979 – 1995). Venovala sa aj otázkam jazykovej kultúry, spolupracovala na rozhlasovej relácii Jazyková poradňa. Z ruštiny prekladala prózu, odborné publikácie a články; štúdie publikovala v zborníkoch a časopisoch Kultúra slova, Ruštinár, Slavica Slovaca a i..

Ocenenie
--------

* Vyznamenaná medailou SAV a zlatým odznakom Jazykovedného ústavu Ľ. Štúra SAV

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0001 1594 1055
* LCCN: no00034468
* NK ČR: xx0043766
* SNK: 154548
* VIAF: 10263909
* WorldCat: lccn-no00034468
Pamätná tabuľa na Pischlovom dome v Banskej Štiavnici
Hrob Márie Geržovej v Banskej Štiavnici
**Mária Geržová** (rod. Pischlová) (\* 8. september 1820, Banská Štiavnica – † 22. máj 1899, Banská Štiavnica) bola slovenská národnokultúrna pracovníčka.

Jej otec bol Pavol Pischl a matka Katarína rod. Golbergerová.

Životopis
---------

V roku 1835 – 1836 študovala na dievčenskom vzdelávacom ústave K.A. Zipsera v Banskej Bystrici. Pôsobila v Banskej Štiavnici. V mladosti priateľka Andreja Sládkoviča. Zachované školské práce svedčia o jej výtvarnom nadaní. Sympatizovala so slovenským národným hnutím. Inšpirátorka Andreja Sládkoviča pri tvorbe básnickej skladby Marína, ktorá patrí k vrcholným dielam romantizmu.

Literatúra
----------

* GERŽOVÁ, Mária. In:  *Lexikón slovenských žien*. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2003. 288 s. ISBN 80-89023-30-4. S. 70.

Zdroje
------

* Narodenie v matrike:

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
doc. RNDr. **Mária Jakubíková**, CSc. (\* 28. január 1925, Pravenec – † 21. marec 1994, Košice) bola slovenská matematička a pedagogička.

Narodila sa 28. januára 1925 v Pravenci pri Prievidzi. Po maturite na gymnáziu v Prievidzi študovala na Prírodovedeckej fakulte UK matematiku a deskriptívnu geometriu. Ako asistentka nastúpila na Katedru matematiky Slovenskej vysokej školy technickej v Bratislave. Viedla cvičenia z matematiky na viacerých fakultách tejto vysokej školy, väčšinou na fakulte inžinierskeho staviteľstva. V r. 1952 ju vtedajšie Povereníctvo školstva preložilo na novozaloženú Vysokú školu technickú v Košiciach. Na tejto škole pracovala až do svojho odchodu do dôchodku. V prvých rokoch viedla cvičenia z matematiky na baníckej fakulte a hutníckej fakulte, v ďalších rokoch prednášala matematiku na fakultách strojníckej, elektrotechnickej a hutníckej. Vo svojej odbornej činnosti sa zaoberala problematikou usporiadaných algebraických štruktúr. Publikovala články o zväzovo usporiadaných grupách, usmernených grupách a o vektorových zväzoch. Spolupracovala pri organizovaní Matematickej olympiády, počas jedného funkčného obdobia bola predsedníčkou Krajského výboru MO v Košiciach. Zomrela 21. marca 1994 v Košiciach.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.
**Douglas Gerald Hurley** (\* 21. október 1966, Endicott) je bývalý americký astronaut. Letel do vesmíru v roku 2009 ako pilot misie STS-127 a v roku 2011 tiež ako pilot pri misii STS-135, čo bola posledná misia raketoplánu.

Životopis
---------

### Vzdelanie a zamestnanie

Doug Hurley vyštudoval Owego Free Academy v roku 1984. O štyri roky neskôr doštudoval Tulane University. Po ukončení školy vstúpil do Námorného zboru spojených štátov (USMC) ako podporučík. Absolvoval výcvik na základni námorného zboru v Quantico a na leteckej základni námorníctva v Penascole a stal sa námorným pilotom v roku 1991. Následne bol pridelený k výcvikovej letke VMFAT-101 v Kalifornii, kde sa zaúčal na strojoch McDonnell Douglas F-18 Hornet. Neskôr bol vybraný do školy pre námorných pilotov v Marylande. Po ukončení kurzu v decembri 1997 bol pridelený k námornej testovacej peruti VX-23 ako projektový dôstojník a testovací pilot. Celkovo nalietal viac ako 3200 hodín na viac ako 22 rôznych lietadlách. 

### Vstup do NASA

Doug Hurley na obytnej palube Atlantisu.
Hurley bol vybraný ako pilot NASA v júli 2000 a v auguste nastúpil na školenie. Po dvojročnom výcviku vstúpil do zboru astronautov. Istý čas pôsobil ako riaditeľ pobočky NASA v Gagarin Cosmonaut Training Center v Bajkonure. Po prvý raz letel do vesmíru ako pilot misie STS-127, ktorá dopravila k Medzinárodnej vesmírnej stanici časti japonského modulu Kibó. Po druhý raz sa vydal do vesmíru pri misii STS-135, ktorej cieľom bola doprava zásob k ISS. Zároveň to bol posledný let raketoplánu. 

### Lety do vesmíru

* STS-127 Endeavour, štart 15. júl 2009, pristátie 31. júl 2009
* STS-135 Atlantis, štart 8. júl 2011, pristátie 21. júl 2011
* *SpX-DM2*, Falcon 9, štart 30. máj 2020

Súkromie
--------

Hurley je v druhom manželstve ženatý s astronautkou Karen Nybergovou.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Douglas Hurley**

Externé odkazy
--------------

* Biografia na NASA
* Biografia na spcefacts.de

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Douglas G. Hurley na anglickej Wikipédii.*
**Semilobárna holoprozencefália** je stredne ťažká forma holoprozencefálie, vrodenej chyby centrálnej nervovej sústavy. Na rozdiel od alobárnej formy chýba postihnutie tváre, hoci občas sa môžu vyskytnúť napríklad rázštepy pery a podnebia.

Porucha vývoja mozgu sa prejaví nasledovnými anomáliami: interhemisferická ryha, mozgový kosák (*falx cerebri*) a svorové teleso (*corpus callosum*) v prednej časti mozgu chýbajú, vzadu sú obyčajne primerane alebo aspoň čiastočne vyvinuté. Výsledkom je čiastočné oddelenie mozgových pologúľ (hemisfér) vzadu a ich splynutie v prednej časti (frontálne laloky). Hipokampus je rudimentárny, čo deformuje normálny tvar spánkových rohov bočných komôr, ktoré sú zväčšené a neúplne vytvorené. Vždy chýba priezračná priehradka (*septum pellucidum*).
Talamy sú obyčajne aspoň čiastočne oddelené, medzi nimi leží malá tretia komora. Dorzálna cysta v lebečnej dutine môže a nemusí byť prítomná.
Semilobárna holoprozencefália býva bežne spojená s poruchami vývoja mozgovej kôry a poruchami neuronálnej migrácie.

Pozri aj
--------

* Holoprozencefália
* Vrodené chyby centrálnej nervovej sústavy

Referencie
----------

1. ↑  COHEN, M, Jirasek J, Guzman R. et al. Holoprosencephaly and facial dysmorphia: nosology, etiology, and pathogenesis.. *Birth Defects*, 1971, roč. 7, s. 125-135. Dostupné online.
2. ↑  ATLAS, Scott W.. *Magnetic Resonance Imaging of the Brain and Spine, 4th edition*. [s.l.] : Lippincott, 2010. ISBN 978-0-7817-6985-3. Kapitola Disorders of brain development, s. 196. (anglicky)

Zdroje
------

* KADLEC, O.. *Slovenské lekárske názvoslovie - Anatómia*. [s.l.] : Asklepios, 2007. ISBN 978-80-7167-106-0. (slovenský, latinský, anglický)   
**Poznámka: V odbornej lekárskej praxi sa používa prakticky výlučne latinská terminológia uvádzaná v zátvorkách a nie vyššie uvedené slovenské názvy.**
**Valerij Georgijevič Karpin** (rus. Валерий Георгиевич Карпин; \* 2. február 1969, Narva, ZSSR) je bývalý profesionálny ruský futbalový stredopoliar. V roku 2008 sa stal riaditeľom klubu Spartak Moskva a o rok neskôr jeho hlavným trénerom.

Klubová kariéra
---------------

Na klubovej úrovni Karpin hrával za Fakel Voronež (1989), Spartak Moskva (1990-94), Real Sociedad (1994-96 a 2002-05), Valenciu (1996-97), a Celtu Vigo (1997-2002). Karpin získal ocenenie *Ruský futbalista roka* v roku 1999. Svoju kariéru ukončil v roku 2005, kedy hrával za Sociedad. Vrátil sa v roku 2007 ako hráč štvrťoligového klubu Coruxo FC.

Reprezentačná kariéra
---------------------

Za Rusko odohral celkovo 72 zápasov, v ktorých strelil 17 gólov (jeden zápas odohral aj za SNŠ). Bol strelcom prvého gólu Ruského mužstva (po zániku ZSSR), v zápase proti Mexiku 17. augusta 1992. Karpin reprezentoval Rusko na Majstrovstvách sveta 1994, Eure 96 a na Majstrovstvách sveta 2002.

Úspechy
-------

### Klubové

* Rusko  **Spartak Moskva**
	+ Ruská liga: 1992, 1993, 1994
	+ Ruský pohár: 1992
* Španielsko  **Celta Vigo**
	+ Pohár Intertoto UEFA: 2000

Externé odkazy
--------------

* Valerij Karpin na stránke RSSSF

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Valery Karpin na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
**Valerij Alexejevič Čudinov** (rus. Валерий Алексеевич Чудинов; \* 30. jún 1942, Moskva, ZSSR – † 6. február 2023, Moskva) bol ruský filozof, docent na katedre dejín kultúry na Štátnej akadémii Slovanských kultúr

V roku 1967 ukončil Fyzikálnu fakultu Moskovskej štátnej univerzity Lomonosova, hovoril rusky, nemecky a anglicky. Uverejnil vyše než 120 publikácií, ani jedna z nich však nebola publikovaná v recenzovanom odbornom časopise. Venoval sa slovanskej mytológii a paleografii.

Čudinov presadzoval myšlienku, že slovanská civilizácia je omnoho staršia, než sa dnes odborníci domnievajú, ba dokonca viac než všetky ostatné známe civilizácie. Základ slovanského písma videl už paleolite. Tvrdil, že existuje písmo runika, ktoré Slovania používali pred hlaholikou a cyrilikou, a ktoré malo dokazovať vysokú úroveň duchovnej kultúry Slovanov v minulosti.

Všeobecne bol považovaný za pseudovedca a jeho práce nie sú uznávané odbornou verejnosťou.

Referencie
----------

1. 1 2   *Умер самый известный лжеученый России* [online]. regnum.ru, 2023-02-08, [cit. 2023-02-13]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Valerij Alexejevič Čudinov**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny web

Autoritné údaje: * BnF: 155982064
* GND: 133232417
* ISNI: 0000 0001 0949 536X
* LCCN: n86150988
* NK ČR: jx20080109011
* VIAF: 3656681
* WorldCat: lccn-n86150988
Prof. PhDr. **Peter Kulašik**, CSc. (\* 25. december 1947, Prostějov) je slovenský vysokoškolský pedagóg.

Životopis
---------

V roku 1966-1972 absolvoval štúdium na Filozofickej fakulte UK v Bratislave, v roku 1975 získal titul PhDr. V roku 1978 sa stal kandidátom vied a 1980 docentom. V roku 1999 bol vymenovaný za profesora. 

Absolvoval zahraničné pobyty vo viacerých európskych krajinách. Pôsobil ako asistent a neskôr docent na UK v Bratislave (1972-1980), ako docent na Vysokej vojenskej pedagogickej škole v Bratislave (1990-1992), ako vedúci vedecký pracovník v Politologickom kabinete SAV v Bratislave (1992-1998). Od roku 1995 je vedúcim Katedry teórie politiky a dekanom Fakulty politických vied a medzinárodných vzťahov UMB v Banskej Bystrici. Je hlavným redaktorom časopisu *Politické vedy* a členom redakčnej rady časopisu *Ústavnosť a politika*. Od roku 1999 je členom - akademikom Akadémie sociálnych vied Ruskej federácie a Československej (od 1972) a Slovenskej spoločnosti pre politické vedy (od 1993). Autor odborných monografií a štúdií v odborných časopisoch.

Dielo
-----

* *Dejiny socialistického myslenia*, Bratislava, 1983
* *Stručný politologický slovník*, Bratislava, 1990
* *Úvod do politológie*, Liptovský Mikuláš, 1998
* *Slovník bezpečnostných vzťahov*, Bratislava, 1998, 2002
* *Politológia*, Hlohovec, [2005]

Literatúra
----------

* Kto bol kto v Banskej Bystrici v roku 2001

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5568 7867
* LCCN: n86867578
* NK ČR: jx20051024002
* VIAF: 75357356
* WorldCat: lccn-n86867578
**PBZ Zagreb Indoors 2010** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 1. do 7. februára 2010 v hale na tvrdom povrchu v chorvátskom meste Záhreb. Titul v dvojhre získal Chorvát Marin Čilić, ktorý vo finále porazil Nemca Berrera. Bol to jeho piaty titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Rakúšan Jürgen Melzer a Nemec Philipp Petzschner, ktorí vo finále porazili francúzsko-belgický pár Arnaud Clément, Olivier Rochus. Pre Melzera to bol siedmy a pre Petzschnera prvý titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na PBZ Zagreb Indoors 2010*
**Chorvátsko Marin Čilić** vs. Nemecko Michael Berrer 6-4. 6-7(5), 6-3

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na PBZ Zagreb Indoors 2010*
**Rakúsko Jürgen Melzer / Nemecko Philipp Petzschner** vs. Francúzsko Arnaud Clément / Belgicko Olivier Rochus 3-6, 6-3, 10-8

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka turnaja

| * z
* d
* u
Turnaje v Záhrebe |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |  |  | 1996 | 1997 | – | – |
| – | – | – | – | – | – | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 | 2011 | – | – | – | – | – | – | – | – |

 |
**Peter Matejka** (\* 26. jún 1913, Nové Mesto nad Váhom – † 10. február 1972, Bratislava) bol slovenský maliar - kolorista, kurátor a pedagóg.

Štúdium
-------

Po prípravke na Ukrajinskej akadémii v rokoch 1935-39 sa zapísal ku štúdiu maľby na Akadémii výtvarných umení v Prahe v ateliéri prof. Willi Nowaka. V priebehu štúdia sa zariadil do spolku Generácia 1909, ktorý založili jeho rovesníci Cyprián Majerník, Ján Želibský, Jakub Bauernfreund, Andrej Nemeš, Eugen Nevan a Bedrich Hoffstädter. Po zatvorení českých vysokých škol po čas druhej svetovej vojny musel prerušiť štúdiá a vrátil sa na Slovensko. V roku 1941 absolvoval študijný pobyt vo Viedni.

Kariéra
-------

Stal sa členom Spolku slovenských výtvarných umelcov, Bloku slovenských výtvarných umelcov, Umeleckej besedy v Prahe, Spolku výtvarných umelcov Aleš v Brne, Umeleckej a vedeckej rady, Komunistickej strany, patril k zakládajucim členom Skupiny 29. augusta. 
Neskôr vstúpil do Zväzu slovenských výtvarných umelcov. Ako pedagóg pôsobil od roku 1950 na nove založenej Vysokej škole výtvarných umení v Bratislave, viedol tu Katedru monumentálneho maliarstva. Študijné pobyty ho zaviedli v letech 1946-1958 do Paríža, ďalej bol r. 1948 v Bulharsku, 1955-1959 v ZSSR, r. 1956 v Drážďanoch, 1961-1970 v Taliansku a v roku 1964 v USA. 
Získal veľa štátnych a umeleckých vyznamenaní.

Tvorba
------

Jeho tvorba sa vyznačuje redukciou tvarov a zjednodušenými kompozíciami prvkov s koncentráciou na ústredný námet. Pridal sa senzuálny kolorit, charakteristický pre študentov Novakovej triedy. U Matejku je charakteristická aj farebnosť, ktorá sa koncentruje do škvrny ohraničenej hrubou čiernou kontúrou. V prvej polovici 40-tich rokov nastal v jeho tvorbe posun smerom k poetizácii a imaginácii. Vojnové roky boli charakteristické literátnym hnutím nadrealizmus, s ktorým boli spojení aj výtvarníci. Objekty a postavy na jeho obrazoch boli zredukované na základný tvar, rozplývali sa na šerom pochmúrnom pozadí bez priestoru. Ich paralelou bolo vnútorne imaginárne svetlo, žiariace bez vonkajšieho zdroja. Táto forma sa stala charakteristickou nosnou myšlienkou jeho tvorby. Splývavý rukopis dosahoval ladnými ťahmi štetca. Pastózne nanášanie je sprevádzané celou Matejkovou tvorbou. Túto svoju tvorbu nikdy neopustil, skôr ju obohatil výraznou farebnosťou a dynamickou expresiou.

Výber z diel
------------

* Študentka 1956 olej na plátne 30,6 x 25,0 cm
* Kytica 1968 vlna gobelín 243 x 194,5 cm
* Pred zrkadlom 1942 olej na plátne 70 x 95 cm

Referencie
----------

1. ↑

Literatúra
----------

* BALEKA, Jan, PETERAJOVÁ Ľudmila: *Současné české a slovenské umění*, Odeon, Praha 1982
* *Slovník českých a slovenských výtvarných umělců*, diel VIII. Man-Miž, Centrum Chagall Ostrava 2000

Externé odkazy
--------------

* 
* 

Autoritné údaje: * abART: 3146
* GND: 17432264X
* ISNI: 0000 0000 8457 9806
* LCCN: n84209842
* NK ČR: hka2010591542
* SNK: 169003
* ULAN: 500091547
* VIAF: 96349684
* Web umenia: 6393
* WorldCat: lccn-n84209842