**Antonymum** (*αντί*-anti: „proti"; *ὄνομα* - onoma: „meno") alebo **opozitum** (lat.) je slovo s opačným (protikladným) lexikálnym významom.

Na rozdiel od synonymických radov, vyskytujú sa iba v dvojiciach. Napriek tomu, že označujú kontrastné pojmy a predstavy, obsahujú niečo, čo ich spája, čo je všeobecné v ich lexikálnych významoch. Vznikajú vtedy, keď sa dva protikladné pojmy spájajú a to spravidla v základných významoch. Patria vždy do toho istého slovného druhu. Antonymné dvojice tvoria vždy slová s protikladnými vlastnosťami napr. život - smrť. Využívajú sa hlavne v umeleckom (hyperbolizovanie) a publicistickom štýle (zvýraznenie kontrastu). Centrálnym typom sú polárne antonymá – kontrastné. Predstavujú krajné hraničné hodnoty. Reprezentujú predovšetkým kvantitatívne adjektíva, od ktorých sú možné adverbiálne zriedkavejšie aj slovesné odvodeniny. Napríklad mladý – starý. Príznačnou črtou predovšetkým adjektívnych antoným je stupňovanie: mladší – starší.

Druhy antoným
-------------

### polárne (vlastné, graduálne, kontrastné, vektorové, z hľadiska logiky kontrárne)

Je pre nich typické, že vyjadrujú protiľahlé body na polárnej škále, nepokrývajú však celý rozsah nadradeného pojmu, pretože medzi nimi alebo mimo nich sú ešte ďalšie stupne. 

* veľký × malý
* obrovský × maličký
* teplý × studený
* sever × juh
* starý × mladý
* hladko-drsno

tučný-chudý
oblečený-vyzlečený
veselý-smutný

### komplementárne (z hľadiska logiky kontradiktórne)

Svojimi význammi rozdeľujú rozsah nadradeného pojmu na dve polovice. Ide najmä o dvojice slov, z ktorých druhé je z prvého odvodené predponou „ne-". 

* prítomný × neprítomný
* katolík × nekatolík

Úplne alebo čiastočne (napríklad len v niektorých kontextoch) komplementárne môžu byť i niektoré ďalšie antonymá, napríklad:

* život (v jednom z významov slova) × smrť
* muž × žena (v právnom a bežnom význame komplementárne, biologicky i polárne)
* vnútri × vonku (pokiaľ sa nepočíta s medzipolohou)

### paralelné (prípadové, nekompaktibilitné)

Dvojice slov, ktoré sú v určitom kontexte vnímané ako protiklady, hoci všeobecne sú dvomi z viacerých pojmov tej istej kategórie. 

* kresťan × moslim
* kresťan × neveriaci
* hovoriť × spievať
* hovoriť × mlčať
* Čech × Nemec
* jablko × hruška

### reverzné

Popisujú opačný proces (prvé slovo označuje zmenu zo stavu A do stavu B, druhé slovo zmenu zo stavu B do stavu A). 

* vojsť × vyjsť
* poskladať × rozobrať
* nakládka × vykládka
* zvolaný × rozpustený

### vzťahové (konverzné)

Dvojice, v ktorých jedno slovo vyjadruje vzťah z hľadiska jedného subjektu a druhé slovo ten istý vzťah z hľadiska druhého subjektu. 

* rodič × dieťa
* učiteľ × žiak
* predávať × kupovať
* politik × občan

### autoantonymá (antagonymá)

Autoantonymum je slovo, ktoré má viac významov, z ktorých niektoré sú si navzájom niektorým z vyššie uvedených spôsobov protikladné – ide teda o homonymné autonymá. Vznikajú napríklad vývojovou zmenou významu slova na protikladný alebo zvukovou či písanou zhodou rozdielne vzniknutý slov. 
V slovenčine sa vyskytujú výnimočne (zrejme – pravdepodobne i zjavne, pedofil – priateľ detí i vrah a przniteľ detí, súdruh – priateľ i predstaviteľ nepriateľskej mocenskej štruktúry). 

Typické sú autoantonyma pre archaické jazyky, napríklad čínštinu. Vo veľkej miere sú zachované napríklad v latinčine (imago – obraz i vzor, altus – vysoký i hlboký, clam – potichu × clamare – kričať), gréčtine (farmakon – liek i jed, hagios – svätý i ohavný), angličtine (apparent – zjavný i domnelý, virtual - naozajstný i zdanlivý). Niektoré slovné korene majú v príbuzných latinčine *nepriateľ*, *úžas* je v ruštine *hrôza*, *strašlivý* v staročeštine znamenalo *bojácný*).

Pozri aj
--------

* Synonymum
* Homonymum
* Hyponymum
* Hyperonymum

Referencia
----------

* Stanislav Komárek, Jazyk vědy a polární myšlení Archivované 2007-01-07 na Wayback Machine (prevzaté príklady antagoným z cudzích jazykov)