recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**GSM-Railways** je vlastná sieť Železníc slovenskej republiky (ŽSR), ktorú spustili začiatkom februára 2008 v pilotnej prevádzke. Využívaná bude predovšetkým na riadenie železničnej prevádzky, organizovanie dopravy, ale v ostrej prevádzke aj na núdzové zastavenie vlakov. 
Siete GSM-R sú medzinárodne určené len pre potreby železníc, t. j. **nejde o mobilných operátorov, ktorí poskytujú služby verejnosti.**

Pracovníci železníc by mali dostať telefóny SAGEM TiGR 150R so štandardnou SIM kartou. V pilotnej prevádzke by malo byť aktívnych okolo 40 čísel. V súčasnosti nie je sieť prepojená s ostatnými operátormi, takže nie je možné volať na čísla ostatných mobilných operátorov, posielať SMS a MMS správy či uskutočňovať dátové prenosy.
Pôvodne bol zámer na testovanie skúšobného úseku Bratislava - Nové Zámky (približne 100 kilometrov), ale pre krátenie financií pre tento projekt bol zatiaľ skúšobný úsek skrátený len na 25 kilometrov.
Súčasťou systému je centrála, ktorá postačuje pre celú sieť. Tá sa nachádza v priestoroch železničnej stanice Bratislava Nové Mesto.

Telekomunikačný úrad (TÚ) SR vydal 20. júna 2008 Železniciam Slovenskej republiky povolenie na prevádzkovanie na 10 rokov.
ŽSR koncom apríla 2008 požiadali o pridelenie frekvencií v pásme GSM-R (876-880 MHz/921-925 MHz). Keďže ŽSR splnili všetky zákonné podmienky, úrad im potrebné povolenie vydal.

Predvoľby
---------

Telekomunikačný úrad Slovenskej republiky prideľuje jednotlivým operátorom predvoľby, alebo tzv. prefixy. Zoznam predvolieb je uvedený v článku Slovenské telefónne predvoľby. Spoločnosť ŽSR pre sieť GSM-Railways využíva tieto predvoľby:

* 0959 - pre mobilnú sieť

Pozri aj
--------

* Telefónne číslo
* Telefónna predvoľba
* Zoznam smerových telefónnych čísiel štátov

| * z
* d
* u
Slovenskí telefónni operátori |
| --- |
| Pevné siete | 
* Antik Telecom
* Dial Telecom
* eTel
* BENESTRA
* Orange
* Telekom
* Slovanet
* SWAN
* Uniphone
* UPC
* VM Telecom
* VNET

 |
| Mobilné siete | 
* Orange
* O2
* Telekom
* 4ka

 |
| Ďalšie značky, virtuálni operátori | 
* FunFón
* Tesco mobile
* Radosť (operátor)
* Juro
* GSM-Railways
* Unimobile

 |
Huysmansov portrét anglickej kráľovnej Kataríny z Braganzy
**Jacob Huysmans** (\* 1633 - † 1696, Londýn, Spojené kráľovstvo) bol flámsky portrétny maliar, ktorý sa po svojom príchode do Anglicka stal jedným z najmódnejších umelcov na dvore anglického kráľa Karla II. Jeho najznámejšími obrazmi sú portréty Izaaka Waltona a manželky Karla II. kráľovnej Kataríny z Braganzy (obe sú vystavené v Národnej galérii v Londýne).

Bol žiakom Gillesa Backereela a Fransa Woutersa a do Anglicka prišiel zrejme z Antverp. Jeho prvé diela boli napodobeniny prác Anthonisa van Dycka. Ako rímsky katolík bol favorizovaný Katarínou z Braganzy. Keď Samuel Pepys (námorný minister) navštívil 26. augusta 1664 jeho ateliér vo Westminsteri, vykreslil ho ako *„maliara, ktorý prekonáva Lillyho"* (Lely bol najpopulárnejší maliar portrétov v Anglicku 2. polovice 17. storočia). Huysmansov najdôležitejší portrét Kataríny z Braganzy, *"Kráľovná Katarína ako pastierka"* z roku 1664, bol jedným z obrazov, ku ktorým sa vzťahoval Pepysov výrok.

Zomrel v Jermyn Street v Londýne v roku 1696. Pochovaný bol v kostole sv. Jakuba na Piccadilly.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jacob Huysmans**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jacob Huysmans na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * LCCN: nr2004026031
* ULAN: 500024595
* VIAF: 31948580
* WorldCat: lccn-nr2004026031
Orlia fontána
Orlia fontána
**Orlia fontána**  je fontána, ktorá sa nachádza vo Vatikánskych záhradách, v blízkosti sochy sv. Petra.

Opis
----

Pochádza zo 17. storočia a jej autorom je holandský sochár Jan van Santen (Rimanmi nazývaný Vasanzio). Fontánu vytvoril pre pápeža Pavla V. v rokoch 1611 – 1612 pri príležitosti opravy starého akvaduktu Aqua Paola, ktorý privádza do Vatikánu vodu. Aj preto je hlavným prvkom fontány orol, súčasť pápežovho rodového znaku. K vytvoreniu fontány prispeli aj ďalší umelci, ako napríklad Carlo Maderno, autor alegorických sôch. 

Fontána je vymodelovaná z travertínových blokov ako umelá skala s výklenkami, kde voda v kaskádach padá do spodnej oválnej nádrže. Okrem hlavného prúdu idú ďalšie pramene z alegorických sôch i mimo nich. Na vrchu fontány je umiestnená socha orla, v postranných výklenkoch sú skryté sochy tritónov na delfínoch a drakov.

Literatúra
----------

* Collins, P. Michael 2009: *Vatikán*.
* Denzler, Georg – Jöckle, Clemens 2007: *Vatikán – význam, dějiny, umění.*
* Sopouch, Jaromír – Sopouchová, Hana 1991: *Za památkami Říma a Vatikánu*.
* Pecold, Lumír 1992: *Vatikán*.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Orlia fontána**

Externé odkazy
--------------

* Vatikánske záhrady - oficiálne stránky

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Orlí fontána na českej Wikipédii.*
**České divadlo** je súčasť českého umenia, ktorej začiatky tkvejú v divadelných prvkoch predslovanských a slovanských zvykov a obradov. Od 12. storočia sa hrali latinské liturgické hry. Od 14. storočia sa hralo po česky a nastúpila svetskej tematiky. V 16. storočí sa hralo latinské humanistické divadlo. V pobielohorskom období bolo české divadlo iba na vidieku. V 17. a 18. storočí hrali anglické, talianske a najmä nemecké divadelné spoločnosti a stavali sa divadelné budovy. Predstaviteľmi sú divadlo Bouda (bratia Thámovci), Nosticovo divadlo (J. N. Štěpánek), dramatik V. K. Klicpera, potom generácia Josefa Kajetána Tyla). Významnú úlohu najmä na vidieku malo bábkové divadlo (Matěj Kopecký).

Strediskom českého divadla je Praha. V roku 1862 bolo prvé stále divadlo. Popri činohre zaujíma významné miesto česká opera (Bedřich Smetana, Antonín Dvořák, Leoš Janáček). Roku 1883 bolo založené Národné divadlo v Prahe, v roku 1884 v Brne.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Súradnice: 48°51′4″S 17°7′37″V﻿ / ﻿48,85111°S 17,12694°V﻿ / 48.85111; 17.12694

**Stupava** bola prírodná rezervácia ev. č. 1969 západne od mesta Hodonín v okrese Hodonín. Oblasť spravovala Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR. Nariadením č. 5 Juhomoravského kraja z 19. mája 2016 bola s účinnosťou od 1. septembra 2016 prírodná rezervácia Stupava zrušená, rovnako ako jej vyhlasovacia dokumentácia - Nariadenie č. 6/96 Okresného úradu v Hodoníne.

V pláne starostlivosti o NPP Hodonínská Dúbrava na obdobie 2017 - 2025 sa o PR Stupava doslova píše: *Tato rezervace včetně ochranného pásma je nyní plně součástí NPP Hodonínská Dúbrava*.

Ochrana
-------

Dôvodom ochrany bolo územie, ktoré je charakterizované vysokou mikroekologickou rôznorodosťou stanovíšť danou striedaním rozlične mocných vrstiev piesku a ílu s rôznou vlhkosťou. Vďaka tomu tu existuje výnimočne bohatá flóra vyznačujúca sa veľkými kontrastmi vo výskyte rastlín, ktorých ekologické nároky sú veľmi rozdielne. Spoločenstvo teplomilnej dúbravy, ktoré sa tu vyskytuje, je endemické pre panónsku oblasť strednej Európy. Vysoký počet rastlinných druhov zahŕňa množstvo osobitne chránených alebo inak významných druhov, z ktorých niektoré tu majú jedinú alebo jednu z mála lokalít výskytu na Morave či v Česku. Na rastlinné spoločenstvá nadväzuje významná zložka zoologická (najmä hmyz).

Územie je na zozname mokraďových lokalít Česka nadregionálneho významu v rámci Ramsarskej konvencie a má vysokú hodnotu ako genofondová a študijná plocha.

Referencie
----------

1. ↑   *Stránky AOPK ČR* [online]. [Cit. 2019-10-24]. Dostupné online. (po česky)
2. ↑  Nariadenie Juhomoravského kraja č. 5 Nařízení Jihomoravského kraje ze dne 19.5.2016 o zrušení přírodní rezervace Stupava, [cit. 2019-11-1]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Zoznam chránených území v okrese Hodonín

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Stupava (přírodní rezervace) na českej Wikipédii.*

  


| * z
* d
* u
Chránené územia v okrese Hodonín |
| --- |
| Chránené krajinné oblasti | 
* Bílé Karpaty

 |
| Národné prírodné rezervácie | 
* Čertoryje
* Jazevčí
* Porážky
* Zahrady pod Hájem

 |
| Národné prírodné pamiatky | 
* Búrová
* Hodonínská Dúbrava
* Na Adamcích
* Váté písky

 |
| Prírodné rezervácie | 
* Háj u Louky
* Hloží
* Kútky
* Machová
* Moravanské lúky
* Oskovec
* Oskovec II
* Písečný rybník
* Skařiny
* Stupava zrušená
* Špidláky zrušená
* U Vrby

 |
| Prírodné pamiatky | 
* Bílý kopec u Čejče
* Bohuslavické stráně
* Borky
* Háj u Lipova
* Horky
* Hošťálka
* Hovoranské louky
* Jezero
* Letiště Milotice
* Losky
* Miliovy louky
* Nad Vápenkou
* Nivky za Větřákem
* Očovské louky
* Ochozy
* Osypané břehy
* Pánov
* Sovince
* Střečkův kopec
* Špidláky
* Velický hliník
* Vojenské cvičiště Bzenec
* Výchoz
* Vypálenky
* Zápověď u Karlína
* Žerotín

 |
| Prírodné parky | 
* Mikulčický luh
* Strážnické Pomoraví
* Ždánický les

 |
**Avro 688 Tudor** bolo britské piestové dopravné lietadlo, založené na konštrukcii štvormotorového bombardéra Avro Lincoln, ktorý bol pokračovateľom typovej rady odvíjajúcej sa od typu Avro Lancaster. Bol prvým britským dopravným lietadlom s pretlakovou kabínou. Napriek dobrému doletu nebolo lietadlo veľmi úspešné.

Vznik a vývoj
-------------

Koncom 2. svetovej vojny hlavní predstavitelia leteckého priemyslu vkladali nádeje do rozvoja civilného letectva. Najrýchlejším a najjednoduchším riešením bola úprava veľkých transportných lietadiel a bombardérov. 

Britská spoločnosť Avro (A.V. Roe and Company), vyrábala jednu z najúspešnejších rodín štvormotorových bombardérov ako napríklad Lancaster a Lincoln. Už v roku 1942 vedenie spoločnosti uvažovalo o ich komerčnom využití. 

V prvej etape sa vyvíjalo lietadlo Avro model 486. Išlo o lietadlo úplne zhodné s bombardérom Lancaster a pokusné lety sa začali v roku 1942. Do komerčnej prevádzky vstúpil tento typ v roku 1944 pre spoločnosť BOAC.

Po prvej etape sa nasledujúcim krokom stal vývoj lietadla Avro model 688 a 689 Tudor. Nový návrh vychádzal skôr z modelu Lincoln ako Lancaster. V mnohom pripomínal Douglas DC-4, štvormotorové dopravné lietadlo postavené bezprostredne pred začiatkom vojny. Rozmery mal takmer identické s DC-4 a Lockheed Constellation, hoci Lockheed mal celkovú hmotnosť asi o štvrtinu vyššiu. Tudor sľuboval dolet až 6 400 km, čo bol až dvojnásobok doletu spomínaných lietadiel. Tie však mali dvojnásobnú kapacitu. 
  
Do jari roku 1945 bolo predobjednaných až 90 kusov lietadiel spoločnostiam BOAC, Qantas a South African Airways. Po 2 mesiacoch, kedy sa uskutočnil prvý let, sa všetko začalo kaziť. Tudor mal problémy s lietaním a jeho dobré meno poškodilo aj rozhodnutie nepoužiť trojkolesový podvozok, ktorý používali DC-4, DC-6 a Constellation.  Nakoniec bolo vyrobených iba 22 kusov tohoto lietadla; väčšina skončila u British South American Airways (BSAA).

Nový, menší Tudor 2 bol predstavený v roku 1946, no nemal žiadne zlepšenia v manévrovacích schopnostiach. BOAC objednala 18 kusov a BSAA ďalších 6. Tudor napokon zakončil svoju kariéru v Južnej Amerike, kde prevážal náklad ponad Andy.

Špecifikácia (Avro 688 Tudor 1)
-------------------------------

Avro Tudor v roku 1955 v Manchestri
### Technické parametre

* Posádka: 5 (2 piloti, letový inžinier, radista, navigátor)
* Kapacita: 24 pasažierov
* Dĺžka: 24,23 m
* Rozpätie: 36,58 m
* Výška: 6,71 m
* Nosná plocha: 132 m2
* Vzletová hmotnosť: 30 000 kg
* Maximálna vzletová hmotnosť: 34 500 kg
* Pohonná jednotka: 4× dvanásťvalcový Rolls-Royce Merlin 100, 1 770 hp (1 320 kW) každý

### Výkony

* Maximálna rýchlosť: 512 km/h (vo výška 2 440 m)
* Cestovná rýchlosť: 453 km/h (vo výške 3 660 m)
* Dolet: 5 840 km
* Dostup: 9 180 m
* Stúpavosť: 5 m/s
* Plošné zaťaženie: 261 kg/m2

Zdroj
-----

* YENNE, Bill. *Najhoršie lietadlá sveta*. [s.l.] : Agentúra Cesty. ISBN 80-7181-417-2.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Avro Tudor**


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál letectvo |
**Johan Cruijff Schaal** (angl. Johan Cruyff Shield, slov. Holandský superpohár) je holandská futbalová trofej pomenovaná po známom futbalistovi Johanovi Cruijffovi.

O víťazovi sa rozhoduje medzi víťazom ligy Eredivisie a KNVB Cupu. Zápas sa už tradične koná týždeň pred začiatkom ligy v auguste. V prípade, že nejaký klub vyhral obe súťaže (Eredivisie aj KNVB Cup), zápas sa odohrá medzi víťazom pohára a klubom, ktorý sa umiestnil na druhom mieste v lige.

História
--------

### Superpohár

Prvý zápas *Superpohára* sa odohral 25. júna 1949 na Stadion de Goffert v Nijmegene. Trofej si domov odviezol tím víťaza ligy *SVV*, ktorý porazil víťaza pohára *Quick Nijmegen* 2–0.

Holandská kráľovská futbalová asociácia obnovila trofej v roku 1991 pod názvom *PTT Telecom Cup*. Do 1996 sa zápasy odohrávali na štadióne De Kuip v Rotterdame, v 1994 na Olympijskom štadióne v Amsterdame. Po troch rokoch, kedy odstúpil sponzor *PTT Telecom*, sa trofej opäť premenovala na *Superpohár*.

### Johan Cruijff Schaal

V roku 1996 sa formát trofeje zmenil a platí doteraz. Trofej sa premenovala na *Johan Cruijff Schaal*, zápasy sa odohrávajú v Amsterdam Aréne a časť výťažkov zo zápasu putuje do *Johan Cruyff Foundation*, ktorá podporuje športové projekty pre postihnutých, deti a mládež a výstavbu moderných futbalových ihrísk (tzv. *Cruyff Court*).

Od roku 2014 sa v prípade remízového stavu v riadnom hracom čase rozhoduje zápas v penaltovom rozstrele. KNVB k tomuto kroku pristúpila, aby sa hráči vyhli prílišnej únave po zápase.

Víťazi
------

### Superpohár

| Rok | Víťaz | Výsledok | Finalista |
| --- | --- | --- | --- |
| 1949 | SVV | **2:0** | Quick Nijmegen |
| 1991 | Feyenoord | **1:0** | PSV |
| 1992 | PSV | **1:0** | Feyenoord |
| 1993 | Ajax | **4:0** | Feyenoord |
| 1994 | Ajax | **3:0** | Feyenoord |
| 1995 | Ajax | **2:1**(po predĺžení) | Feyenoord |

### Johan Cruijff Schaal

| Rok | Víťaz | Výsledok | Finalista |
| --- | --- | --- | --- |
| 1996 | PSV | **3:0** | Ajax |
| 1997 | PSV | **3:1** | Roda JC |
| 1998 | PSV | **2:0** | Ajax |
| 1999 | Feyenoord | **3:2** | Ajax |
| 2000 | PSV | **2:0** | Roda JC |
| 2001 | PSV | **3:2** | FC Twente |
| 2002 | Ajax | **3:1** | PSV |
| 2003 | PSV | **3:1** | FC Utrecht |
| 2004 | FC Utrecht | **4:2** | Ajax |
| 2005 | Ajax | **2:1** | PSV |
| 2006 | Ajax | **3:1** | PSV |
| 2007 | Ajax | **1:0** | PSV |
| 2008 | PSV | **2:0** | Feyenoord |
| 2009 | AZ | **5:1** | SC Heerenveen |
| 2010 | FC Twente | **1:0** | Ajax |
| 2011 | FC Twente | **2:1** | Ajax |
| 2012 | PSV | **4:2** | Ajax |
| 2013 | Ajax | **3:2**(po predĺžení) | AZ |
| 2014 | PEC Zwolle | **1:0** | Ajax |
| 2015 | PSV | **3:0** | FC Groningen |
| 2016 | PSV | **1:0** | Feyenoord |
| 2017 | Feyenoord | **1:1**(4:2 na penalty) | Vitesse |

Referencie
----------

1. ↑  "Geen verlenging bij gelijkspel Johan Cruijff Schaal". *nu.nl*: (1. august 2014)
Súradnice: 49°30′41″S 18°18′03″V﻿ / ﻿49,5114°S 18,3009°V﻿ / 49.5114; 18.3009

**Velká Stolová** (1 045,9 m n. m.) je vrch v Moravsko-sliezskych Beskydách. Leží na severnej Morave nad obcou Kunčice pod Ondřejníkem, približne 7 km juhovýchodne od Frenštátu pod Radhoštěm. Patrí do CHKO Beskydy.

Poloha
------

Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Radhošťská hornatina a jej časti Radhošťský hřbet. Leží v Moravsko-sliezskom kraji, v okrese Frýdek-Místek a na katastrálnom území obce Čeladná. Najbližšími sídlami sú severným smerom Kunčice pod Ondřejníkem, severovýchodne ležiaca Čeladná a západným situované Trojanovice.

Opis
----

Velká Stolová leží na severnom okraji Radhošťského hrebeňa, vedúceho od Radhošťa (1 129 m n. m.) východným smerom. Uzlovým vrchom je Čertův mlýn (1 205 m n. m.), kde sa z hrebeňa odpája severne smerujúca rázsocha Kněhyně, ktorú zakončuje práve Velká Stolová. Východne susedí Malá Stolová (1 009 m n. m.) a mohutný Smrk (1 276 m n. m.), južne Kněhyně (1 257 m n. m.), Čertův mlýn (1 205 m n. m.) a Tanečnice (1 084 m n. m.), západne Zmrzlý vrch (1 043 m n. m.) a Nořičí hora (1 047 m n. m.) a severne Skalka (964 m n. m.) a Ondřejník (889 m n. m.). Severné časti masívu odvodňujú prítoky Čeladenky do Ostravice, vodu zo západných odvádza Bystrý potok do Lubiny, obe patriace do povodia Odry. Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no žltá značka vedie traverzom severným a východným úbočím.

### Výhľady

Vrchol Velké Stolové pokrýva súvislý lesný porast, neumožňujúci rozhľad. Na úbočí sa nachádza niekoľko čistín, z ktorých je možný výhľad na okolité vrchy Moravsko-sliezskych Beskýd a okolité podhorie, výnimočne je vidieť časť Malej Fatry, Oravských Beskýd a Hrubý Jeseník.

Prístup
-------

Na vrchol nevedie značená turistická značka, no blízkym okolím vedie:

* červená značka z Horní Čeladné na Čertův mlýn a Pustevny
* žltá značka z rázc. Na Pekliskách severným a východným úbočím na rázc. Malá Stolová
* zelená značka z Kunčic pod Ondřejníkem západným úpätím do sedla Tanečnice

Referencie
----------

1. ↑   *Slovenská republika: podrobný autoatlas so zemepisnou sieťou WGS-84 pre GPS*. 8. vyd. Harmanec : Vojenský kartografický ústav, 2007. ISBN 978-80-8042-509-8. Kapitola Mapová časť, s. 2.
2. 1 2 3 4   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-06-16]. Dostupné online.
3. ↑  Zeměměřický úřad. *Geoprohlížeč* [online]. ags.cuzk.cz, [cit. 2022-06-16]. Dostupné online.
4. 1 2   *Mapy.cz* [online]. sk.mapy.cz, [cit. 2022-06-16]. Dostupné online.
5. ↑   *Peakfinder* [online]. peakfinder.org, [cit. 2022-06-16]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Moravsko-sliezske Beskydy
* Zoznam vrcholov v Moravsko-sliezskych Beskydách

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej trase
Jacobiho konštanta, povrch a krivka nulových rýchlosti.Rotujúci systém.
**Jacobiho integrál** alebo **Jacobiho konštanta** je v nebeskej mechanike jediným známym konzervatívnym riešením pre kruhovo obmedzený problém troch telies. Na rozdiel od problému s dvoma telesami všeobecné analytické riešenie nie je možné. Integrál sa použil na riešenie konkrétnych prípadov problému troch telies.

Pomenovaný je podľa nemeckého matematika Carl Gustav Jacob Jacobi.

V súradnicovom systéme (*x*, *y, z*), Jacobiho konštanta je:

{\displaystyle C\_{J}=n^{2}\left(x^{2}+y^{2}\right)+2\left({\frac {\mu \_{1}}{r\_{1}}}+{\frac {\mu \_{2}}{r\_{2}}}\right)-\left({\dot {x}}^{2}+{\dot {y}}^{2}+{\dot {z}}^{2}\right)}
kde:

* *n* = 2\*π/T, *T je* obežná doba
* *μ*1 = *G\*m*1, *μ*2 = *G\*m*2, pre hmotnosť *m*1, *m*2 a *G je* gravitačná konštanta
* *r*1, *r*2 sú vzdialenosti
* {\displaystyle {\dot {x}}^{2}+{\dot {y}}^{2}+{\dot {z}}^{2}=v^{2}} je štvorec rýchlosť v rotujúcom systéme

{\displaystyle 2U=n^{2}\left(x^{2}+y^{2}\right)+2\left({\frac {\mu \_{1}}{r\_{1}}}+{\frac {\mu \_{2}}{r\_{2}}}\right)}
potom

{\displaystyle C\_{J}=2U-{\dot {x}}^{2}+{\dot {y}}^{2}+{\dot {z}}^{2}=2U-v^{2}}
a pre v=0 možno vypočítať krivku alebo povrch s nulovou rýchlosťou
Cj = 2U
kde
{\displaystyle U(x,y,z)={\frac {n^{2}}{2}}\left(x^{2}+y^{2}\right)+{\frac {\mu \_{1}}{r\_{1}}}+{\frac {\mu \_{2}}{r\_{2}}}}
  
U(x,y,z) je funkcia energie sústavy.

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný preklad článku na anglickej Wikipédii.*

* Carl D. Murray and Stanley F. Dermot *Solar System Dynamics* [Cambridge, England: Cambridge University Press, 1999], pages 68–71. (ISBN 0-521-57597-4)
* John L. Junkins & Hanspeter Schaub. (2000). Analytical mechanics of aerospace systems. Chapter 10.3.2 Zero-Relative-Velocity Surfaces

Referencie
----------

1. ↑  JACOBI, CARL G. J. (1836).. *"Sur le movement d'un point et sur un cas particulier du problème des trois corps"*. 3. vyd. [s.l.] : Comptes Rendus de l'Académie des Sciences de Paris. S. 59–61.
2. ↑  SCHAUB, Hanspeter; JUNKINS, John L.. *Analytical Mechanics of Space Systems, Fourth Edition*. Washington, DC : American Institute of Aeronautics and Astronautics, Inc. 2018-01-19. Dostupné online. ISBN 9781624105210. DOI:10.2514/4.105210 (po anglicky)
3. ↑  MARUSKIN, Jared M.. *Introduction to Dynamical Systems and Geometric Mechanics*. [s.l.] : Solar Crest Publishing LLC, 2012-04. Dostupné online. ISBN 9780985062712. (po anglicky)

|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portálKozmonautický portál |
**Vltavická brázda** je geomorfologický podcelok v juhovýchodnej časti Šumavy. Rozprestiera sa na ploche 136 km² a má priemernú nadmorskú výšku 851 m. Na západe susedí s Šumavskými pláňami, na severe s Boubínskou hornatinou, Prachatickou hornatinou a Želnavskou hornatinou, na východe s Českokrumlovskou vrchovinou a na juhu s Trojmezenskou hornatinou. Brázda je úzkou erózno denudačnou zníženinou pretiahnutou v smere severozápad – juhovýchod, s výškovou členitosťou 50 – 100 m. Je založená na smerových tektonických poruchách, obmedzená príkrymi zlomovými svahmi. Ploché dno prekrýva mocný kryt zvetralín, údolná niva Vltavy a početné rašeliniská (Mrtvý luh).

Geologická stavba
-----------------

Vltavická brázda prechádza temer všetkými horninovými komplexmi moldanubika (biotitické granitizované ruly, ortoruly, biotitické migmatitické pararuly, svorové ruly kaplickej série) a moldanubického plutónu (dvojsľudový granodiorit, dvojsľudová žula, porfyrická žula).

Vodstvo
-------

Vltavickou brázdou preteká Vltava, stekajú sa tu Teplá a Studená Vltava. Viac než tretina územia je zatopená Lipenskou nádržou.

Referencie
----------

1. ↑  DEMEK, Jaromír, a kol. *Zeměpisný lexikon ČSR. Hory a nížiny*. Brno : Academia, 1987.

Pozri aj
--------

* Vodná nádrž Lipno
* Národný park Šumava
* CHKO Šumava

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Vltavická brázda na českej Wikipédii.*
**Štefan Záhorský** (\* 28. apríl 1817, Žiar nad Hronom - † 25. február 1863, Sliač-Hájniky) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, národný pracovník, pedagóg, mecén.

Jeho otec bol Juraj Záhorský a matka Mária Záhorská.

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Kremnici, v Leviciach a v Tate, 1834-1836 ako klerik banskobystrického biskupstva absolvoval filozofiu v Egri, 1836-1840 študoval teológiu vo Viedni, 1840 vysvätený za kňaza, 1841 doktor teológie. V roku 1841-1843 študijný dozorca a profesor uhorského práva, 1843-1844 suplujúci, 1844-1849 riadny profesor cirkevnej histórie a kanonického práva na teologickom seminári v Banskej Bystrici; zaslúžil sa o vzdelanie a výchovu mládeže v slovenskom národnom duchu, podpredseda Spolku všeobecnej vzdelanosti, knihovník Pohronského čitateľského spolku v Banskej Bystrici. Participoval na slovenskom národnom hnutí, blízky spolupracovník Štefana Moyzesa, v roku 1852-1856 za ich spoločnej podpory vychádzal časopis *Cyrill a Method* v Banskej Bystrici. Podporovateľ a rozširovateľ aj ďalších slovenských tlačí. V roku 1846-1848 prísediaci súdnej tabule v Banskej Bystrici, vicearchidiakon a dekan Banskobystrického okresu (od 1856). Spoluzakladateľ Matice slovenskej.

Pamiatky
--------

* báseň A. Sládkoviča *Na mohyle Štefana Záhorského* (Sokol, 2, 1863, č. 6);
* hrob s náhrobníkom na cintoríne v Hájnikoch

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o úmrtí v matrike č.5 - rímskokatolícka cirkev v Hájnikoch
Svetoznáme vyobrazenie Poslednej večere od talianskeho renesančného umelca Leonarda da Vinciho
Ikona Poslednej večere z ikonostasu baziliánskeho monastiera na Bukovej Hore pri Stropkove z 18. storočia
**Posledná večera** alebo **Pánova večera** je posledný pokrm, ktorý podľa kresťanského náboženstva, Ježiš zdieľal s jeho apoštolmi pred jeho ukrižovaním. Poslednú večeru si kresťania pripomínajú na Zelený štvrtok počas Veľkej noci. Okrem toho, Posledná večera poskytuje biblický základ pre eucharistiu, tiež známu aj ako *Sväté prijímanie*. 

Podľa synoptických evanjelií (Mt 26, 17-29, Mk 14, 17-26, L 22, 7-22) ktoré popisujú, že Posledná večera sa konala týždeň po Kristovom príchode do Jeruzalema. Ježiš rozdelil medzi svojich apoštolov chlieb a víno, ako *telo a krv, ktoré sa za nás obetujú*. Počas jedla Ježiš predpovedal zradu jedného z jeho prítomných apoštolov, takisto ako to, že do budúceho rána ho Peter trikrát zaprie. 

Evanjeliá taktiež rozprávajú o tom, ako Ježiš svojim apoštolom umýval nohy a dával im nové prikázanie „*Aby ste sa milovali navzájom, ako som ja miloval vás"*. Ďalej to pokračuje Kristovou rozlúčkou a modlitbou v Getsemanskej záhrade. 

Pri poslednej večeri bola ustanovená aj Sviatosť kňazstva

Galéria
-------

* Pánova večera v kostole - chlieb, víno a eucharistiaPánova večera v kostole - chlieb, víno a eucharistia
* Kreslené vyobrazenie Poslednej večere podľa Matúšovho evanjeliaKreslené vyobrazenie Poslednej večere podľa Matúšovho evanjelia
* Ježiš rozdáva chlieb apoštolomJežiš rozdáva chlieb apoštolom
* Zradca Judáš odchádza od KristaZradca Judáš odchádza od Krista
* Moderné vyobrazenie Poslednej večereModerné vyobrazenie Poslednej večere

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Posledná večera**

Externé odkazy
--------------

* České katolické biblické dílo
**Štefan Zamkovský** (\* 25. december 1908, Levoča - † 15. máj 1961, Banská Štiavnica) bol slovenský horolezec, horský vodca a chatár.

Životopis
---------

Pochádzal z Levoče, bol vyučený fotograf. V Tatrách robil nosiča na Téryho a Zbojnícku chatu a popri tom liezol. V medzivojnovom období patril k nemnohým slovenským horolezcom, schopným sekundovať progresívnym Poliakom. V roku 1934 sa stal horským vodcom. Od roku 1936 bol nájomcom Téryho chaty. Potom sa oženil a s manželkou Ľudmilou sa rozhodol postaviť chatu v ústí Malej Studenej doliny. Za vojny na nej našiel dočasné útočisko nejeden utečenec pred fašizmom, napríklad aj popredný poľský horolezec Stanislaw Motyka. Po vojne mu však predstavitelia ďalšej totality chatu zhabali a na pár desaťročí ju premenovali na chatu kpt. Nálepku. Štefan Zamkovský ešte nakrátko spravoval Bilíkovu chatu, ale potom bol označený za kapitalistu a musel z Tatier celkom odísť. Dožil v Banskej Štiavnici, kde viedol chatu na Sitne. Po nežnej revolúcii Zamkovského chatu v reštitúcii vrátili jeho potomkom. In memoriam dostal strieborný odznak vodcu I. triedy Horskej služby, ktorej členovia mu na pohreb priniesli veniec z kosodreviny.

Lezecké výkony
--------------

Vykonal okolo 30 prvovýstupov, napr. JV stena Zamarlej Turnie, J stena Ostrého štítu, V stena Zadnej Bašty, Z stena Malého Ľadového štítu, SV stena Kupoly, Z stena Širokej veže, JZ pilier Pyšného štítu, a spolu s so Stanislavom Motykom, J. Sawickim a Z. Brüllom Z stena Lomnického štítu.

Referencie
----------

* A. Marec.: *Tatranské siluety*, 2007.
* E. Hochberger.: *Hohe Tatra, Gebirge der Nordslowakei*, 1992.

Externé odkazy
--------------

* Štefan Zamkovský a Zamkovského chata v Tatrách

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0003 8879 2382
* NK ČR: jx20121105009
* SNK: 158016
* VIAF: 282076984
**Štefan Strážay** (\* 10. november 1940, Igram) je slovenský básnik.

Životopis
---------

Pochádza z robotníckej rodiny a vzdelanie získaval v Bratislave, kde po maturite pokračoval v štúdiu na filozofickej fakulte Univerzity Komenského, odbor slovenčina – ruština. Po ukončení štúdia pracoval v rokoch 1964 – 1970 ako stredoškolský učiteľ na SEŠ (dnes Obchodná akadémia) v Poprade, v rokoch 1970 – 1972 bol redaktorom v časopise Slovenské pohľady a od roku 1972 do roku 2000 pracoval vo vydavateľstve Slovenský spisovateľ.

Tvorba
------

Jeho prvé diela vznikali v čase jeho vysokoškolských štúdií, a spolu s prekladmi z ruštiny ich od roku 1960 uverejňoval v literárnom časopise Mladá tvorba. Knižne debutoval v roku 1966 zbierkou básní *Veciam na stole*. Do povedomia čitateľov sa zapísal ako citlivý maliar vecných zátiší, spontánnosťou a bezprostrednosťou výrazu. Vo svojich dielach sa venuje témam rodiska, vojny, sociálnym motívom či téme matka. Po čase sa do jeho diel začalo vkrádať psychické napätie a skepsa, ktoré ju nadlho ovplyvnili. Okrem vlastnej tvorby a venuje tiež prekladom z ruskej literatúry.

Dielo
-----

### Básnické zbierky

* 1966 – *Veciam na stole*
* 1971 – *Úsvit, ale neurčitý*
* 1974 – *Sviatky*
* 1975 – *Igram*
* 1977 – *Podhorany*
* 1977 – *Palina*
* 1981 – *Dvor*
* 1985 – *Sestra*
* 1985 – *Malinovského 96*
* 1989 – *Elégia*
* 1990 – *December*
* 1992 – *Interiér*

### Výbery

* 1978 – *Básne*

Autoritné údaje: * abART: 121806
* GND: 1023217627
* ISNI: 0000 0001 0870 2152
* LCCN: nr93046928
* NK ČR: jn20000701727
* SNK: 147510
* VIAF: 12327646
* WorldCat: lccn-nr93046928
Koma kométy 17P/Holmes
**Koma** (iné názvy: **kóma**, **hmlovitá obálka**, zriedkavo: **vlas**; etymológiu pozri v článku koma) v astronómii je plynný obal okolo jadra kométy. Tvorí sa, keď kométa preletí blízko okolo Slnka na svojej vysoko eliptickej orbite; ako sa kométa zahrieva, jej častice sa topia a/alebo odparujú. Koma zvyčajne pozostáva z ľadu a prachu. Väčšie častice prachu zostávajú pozdĺž orbitálnej trajektórie kométy, kým menšie častice sú odfukované od Slnka do chvosta kométy slnečným vetrom.

Toto dáva kométe „rozmazaný" vzhľad pri pohľade teleskopom a odlišuje ju od hviezdy.

V momente keď sa kométa priblíži k Slnku a vo vzdialenosti približne 5 AU prekročí dráhu Jupitera, vytvorí sa koma, ktorá má v blízkosti jadra radiačné vlastnosti. Je vytváraná sublimáciou ľahko vyprchávajúcich látok na strane privrátenej k Slnku a vychádza z ľadom obalených prachových čiastočiek.

Pozorovania sondou Giotto zistili, že vyparovanie sa dotýka približne 10 až 15% povrchu kométy a že vyprchávajúca hmota uniká z krehkých miest čiernej kôry. Z týchto miest unikajúce molekuly tvoria vnútornú komu. Tá sa pri ďalšom zahrievaní vďaka ionizácii a disociácii zväčšuje a nakoniec sa koma stane uvoľnovanými iónmi a radikálami viditeľnou. Toto sa deje v obklopení ultrafialového žiarenia atomárneho vodíku, a táto koma je známa tiež ako UV koma a bola pozorovaná pri kométe Hale-Bopp v roku 1997, kde dosiahla priemer 150 miliónov kilometrov. Pretože ozónová vrstva atmosféry je neprechodná pre UV žiarenie, môže byť UV koma pozorovaná iba cez satelity.

Zdroje
------

1. 1 2  koma. In: Slovník cudzích slov (akademický)
2. ↑  HAMBÁLEK, Ľ. – KOZA, J. – PITTICH, E.: Súpis termínov z astronómie (pokračovanie). In: Kultúra slova, 2014, roč. 48, č. 6. s. 321 – 331
3. ↑  koma. In: Encyklopédia astronómie 1986
4. ↑  Základné názvy z astronómie - Kométy. In: Kultúra slova 11-12 1992
5. 1 2  kométy. In: Pyramída
6. ↑  coma. In: Anglicko-slovenský technický slovník A-J. Bratislava: Alfa. 1993

|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portál |
**Kylón** (starogr. *Κύλων* – *Kylón*) bol aténsky štátnik, v roku 640 pred Kr. víťaz olympijských hier v behu na dve stadiá.

Kylón pochádzal z vplyvnej aténskej aristokratickej rodiny. Na 35. olympijských hrách zvíťazil v behu na dve stadiá. Keďže v starovekom Grécku olympijské víťaztvo zaujímalo na stupnici výkonov dosiahnutých človekom rovnaké miesto ako víťazstvo vojvodcu vo vojne, Kylón už mal potom v spoločnosti Atén vyhradené miesto medzi najpoprednejšími občanmi. Okolo roku 632 pred Kr. zneužil svoju popularitu a pokúsil sa o štátny prevrat.

Antický historik Thukydides uvádza, že Kylón sa oženil s dcérou tyrana Theagena z Megary. Keď sa potom Kylón radil v delfskej veštiarni, vyveštili mu, aby sa zmocnil Akropoly v Aténach počas najväčšieho Diovho sviatku. Od svojho svokra Teagena dostal následne vojsko a so svojimi spoločníkmi sa v deň olympijských hier zmocnil Akropoly, vo viere, že sa mu veštba splní a stane samovládcom. O tom však, že o akom Diovom sviatku sa vo veštbe hovorilo, Kylón nerozmýšľal. V Atike sa konávali tzv. diasie, sviatky na počesť Dia Meilichia, ktoré sa pokladali za najväčšie sviatky Dia Milostivého. Celý okolitý ľud počas sviatkov prinášal do Atén obete, nie krvavé, ale posvätené domáce pečivo. Keď sa potom Aténčania dozvedeli, že vidiečania prišli do mesta a obsadili Akropolu, Kylóna a jeho spojencov obkľúčili a ochranu Akropoly zverili deviatim archontom (pod vedením archonta Megakla z rodu Alkmeónovcov). Kylón a jeho stúpenci začali onedlho trpieť nedostatkom potravín a vody. Kylónovi a jeho bratovi sa nakoniec podarilo ujsť, ale ostatní, ktorým hrozila smrť hladom začali prosiť pri oltári bohyne Atény o záchranu. Keď sa aténski strážcovia dozvedeli, že obliehaní môžu zomrieť na posvätnom mieste, odviedli ich odtiaľ so sľubom, že sa im nič nestane, ale vzápätí ich všetkých pobili. Podľa historika Herodota medzi obeťami tejto vraždy bol aj Kylón. Dôsledkom toho privolali na seba Alkmeónovci dedičnú kliatbu, ktorá sa v Aténach často pripomínala pri politických roztržkách.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Eusebios, *Kronika* 2,193.
2. 1 2 3 4 5  Thukydides. *Dejiny peloponézskej vojny I-IV*. Martin : THETIS, 2010. ISBN 978-80-970115-4-3. S. 90.
3. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 169.
4. 1 2  Herodotos, *História*, 5,71.
5. 1 2 3  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 69.
6. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 1,40,1.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Lifestyle of Health and Sustainability** (skr. **LOHAS**) môžeme voľne preložiť ako udržateľný zdravý životný štýl alebo životný štýl vyznávajúci hodnoty zdravia a trvalej udržateľnosti. Vo všeobecnosti ide o skupinu vysoko vzdelaných spotrebiteľov, ktorí kladú vysoké požiadavky na kvalitu a zároveň sa snažia žiť udržateľne s ohľadom na ekológiu, životné prostredie, zameriavajú sa na udržateľný zdravý životný štýl a neustály osobný rozvoj. 

Vo všeobecnosti možno povedať, že ide o segmet na trhu, ktorý má veľký potenciál a predpokladá sa, že v budúcnosti ešte porastie. Podľa štatistík už v roku 2007 bolo 13% Američanov vyznavačmi tohto životného štýlu a spotrebiteľmi LOHAS, v roku 2017 toto číslo v USA narástlo na viac ako 25 % spotrebiteľov. 

LOHAS spotrebiteľov môžeme nájsť predovšetkým v Spojených štátoch amerických, v západnej Európe a v Ázii v krajinách ako Japonsko, Taiwan či Singapur.

Produkty a služby
-----------------

Trh LOHAS zahŕňa napríklad tieto tovary a služby: 

* Organické potraviny a potraviny od lokálnych dodávateľov
* Organické a prírodné produkty osobnej starostlivosti
* Ekologické produkty určené do domácnosti (čistiace prostriedky ap.)
* Hybridné a elektrické automobily, ako aj mestské bicykle
* Udržateľné ekologické bývanie
* Ekoturistika
* Úsporné spotrebiče
* Sociálne zodpovedné investovanie
* Doplnková, alternatívna a preventívna medicína (prírodná medicína, čínska medicína atď.)
* Fair trade produkty
* Literatúra New Age, žánre zamerané na osobný rozvoj

Referencie
----------

1. ↑  ETHOSMARKETING. 4 Critical Things to Know about Marketing to LOHAS Consumers. *ethos blog*. Dostupné online [cit. 2018-11-26]. (po anglicky)
Súradnice: 28°34′00″S 17°50′00″Z﻿ / ﻿28,56667°S 17,83333°Z﻿ / 28.56667; -17.83333

**Cumbre Vieja** je názov rozsiahleho stratovulkánu, nachádzajúceho sa na ostrove La Palma. Stratovulkán zaberá celú južnú tretinu ostrova a je tvorený desiatkami kráterov, dómov a parazitických kužeľov (*La Fajana*, *El Fraile*, *Tacande*, *Tahuya*, *San António*, *San Martín*, *San Juan*, *Llano del Blanco*, *Hoyo Negro*, *El Charco*, *Teneguia*, atď.).

Vulkán sa ťahá pozdĺž zlomovej línie v smere sever-juh a je pôvodcom všetkých erupcií na ostrove za posledných 7 000 rokov. Je to najaktívnejší vulkán na Kanárskych ostrovoch. Počas erupcie v roku 1949 sa časť západného úbočia sopky odtrhla a zosunula niekoľko desiatok metrov k Atlantiku. Tento zlom je možné celkom dobre pozorovať aj dnes. Za príčinu sa považuje stúpajúci tlak zapríčinený ohrevom a odparením podzemných vôd magmou stúpajúcou z hlbín.

Existuje dôvodné podozrenie, že neskoršie erupcie vyvolajú masívny zosun a vytvoria obrovskú záplavovú vlnu (megatsunami), ktorá by mohla dosiahnuť a zaplaviť pobrežie Afriky (3 hod.), Spojeného kráľovstva (5 hod.) a aj východné pobrežie USA (8 hod.) vlnami vysokými až 30 m.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Cumbre Vieja**.

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu – Cumbre Vieja na Global Volcanism Program (po anglicky)
**Portland Trail Blazers**, skrátene aj **Blazers** je americký profesionálny basketbalový tím sídliaci v meste Portland, štáte Oregon v USA. Portland Trail Blazers hráva v NBA, ako súčasť Západnej konferencie, Severozápadnej divízie. Na domáce zápasy nastupujú Blazers v Moda Center.

História a najväčšie úspechy
----------------------------

*Súčasné logo Portlandu Trail Blazers*
Klub vznikol v roku 1970. Za najväčší úspech Trail Blazers sa považuje zisk majstrovského titulu v roku 1977. Blazers trikrát postúpili do finále (v rokoch 1977, 1990, 1992), šesťkrát ovládli Severozápadnú divíziu (v rokoch 1978, 1991, 1992, 1999, 2015, 2018). Tím postúpil do play off tridsaťštyrikrát z celkových štyridsiatich ôsmich účastí v NBA, čo ho radí na tretiu priečku v počte postupov do play off za Los Angeles Lakers a San Antonio Spurs. Šesť hráčov zaradených do siene slávy hrávalo za Portland (Lenny Wilkens, Bill Walton, Clyde Drexler, Dražen Petrović a Scottie Pippen). Za najúspešnejšieho sa považuje Bill Walton, ktorý ako jediný získal ocenenie pre najužitočnejšieho hráča finále (NBA Finals Most Valuable Player) v roku 1977 a takisto získal ako jediný cenu pre najužitočnejšieho hráča (NBA Most Valuable Player) v roku 1978. Ocenenie pre najužitočnejšieho nováčika (NBA Rookie of the year) získali celkovo 4 hráči (Geoff Petrie, Sidney Wicks, Brandon Roy a Damian Lillard). Traja hráči dostali ocenenie pre hráča, ktorý sa najviac zlepšil v porovnaní s predchádzajúcou sezónou (NBA Most Improved Player): Kevin Duckworth (1988), Zach Randolph (2004), a CJ McCollum (2016). V klube takisto trénovali dvaja tréneri, ktorí sú členmi siene slávy NBA (Lenny Wilkens a Jack Ramsay) a dvaja tréneri, ktorí získali ocenenie tréner roka (NBA Coach of the Year Award).

Súčasnosť
---------

V súčasnosti vládne v klube éra rozohrávača Damiana Lillarda, ktorý patrí k najlepším strelcom celej súťaže. Toho výborne dopĺňa na rozohrávke strelec CJ McCollum, veľké výkony sa v klube očakávajú aj od výchádzajúcej podkošovej hviezdy Jusufa Nurkića. Generálnym manažérom tímu je Neil Oshley, hlavným trénerom je uznávaný Terry Stotts.

Iné projekty
------------

**Commons** ponúka multimediálne súbory na tému **Portland Trail Blazers**.

Externé odkazy
--------------

**Oficiálna stránka**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku **Portland Trail Blazers** na anglickej Wikipédii.*
**Andrej Sokolík** (\* 8. február 1849, Nemecká Ľupča, dnes Partizánska Ľupča – † 5. november 1912, Budapešť) bol kultúrny pracovník, pedagóg, redaktor, publicista. Pseudonym: 02.

Jeho otec Ondrej Sokolík a matka Jana rod. Kordošová.

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, v Banskej Štiavnici a v Levoči, kde maturoval roku 1868, v roku 1868-1871 poslucháč teológie v Prešove, 1872-1873 v Bazileji, 1900 absolvoval št. knihovnícky kurz v Budapešti. Pôsobil sprvu ako vychovávateľ, neskôr profesor stredných škôl na viacerých miestach Slovenska. Vynikajúci pedagóg, najmä vo výučbe slovenského pravopisu, predseda učiteľského spolku v Turci. Agilný účastník slovenského spolkového života. Herec a režisér Slovenského spevokolu v Martine (1878-1903), prvý tajomník Muzeálnej slovenskej spoločnosti, jej kustód a knihovník, spoluiniciátor postavenia budovy Národného domu i prvej budovy Slovenského národného múzea v Martine. Autor subjektívnej ľúbostnej a prírodnej lyriky a pesimisticky ladených veršov. Prispieval do almanachov a sám vydavateľ a redaktor detského časopisu Včelka (1881-1883). Prekladal z nemčiny a ruštiny.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník
* Evanjelici v dejinách slovenskej kultúry

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrike - evanjelická cirkev Nemecká Ľupča
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * NK ČR: mzk2002145015
* SNK: 146951
* VIAF: 84526534
**Podgraf** je časť grafu, ktorá vznikne z pôvodného grafu vymazaním niektorých jeho vrcholov, všetkých hrán vedúcich do týchto vrcholov, poprípade vymazaním ďalších jeho hrán.

Pojem podgraf sa v teórii grafov používa ako istá obdoba pojmu podmnožina.

Pôvodný graf a jeho podgraf
Graf H je *podgraf* grafu G, ak {\displaystyle V(H)\subseteq V(G)} a {\displaystyle E(H)\subseteq E(G)}

Indukovaný podgraf
------------------

Pôvodný graf a jeho indukovaný podgraf
Graf H je *indukovaný podgraf* grafu G, ak {\displaystyle V(H)\subseteq V(G)} a {\displaystyle E(H)={E(G)\cap {V(H) \choose 2}}}

Indukovaný podgraf vznikne vymazaním niektorých vrcholov a *iba* tých hrán, ktoré do vymazaných vrcholov zasahujú.

Faktor
------

Podgraf H je faktor grafu G, ak množina vrcholov grafu H je totožná s množinou vrcholov grafu G.
V(H) = V(G)

Kostra
------

Kostra grafu G je taký jeho faktor, ktorý neobsahuje kružnice a je súvislý.

Pozri aj
--------

* Graf

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku podgraf na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
Vladimir Putin prednáša prejav na fóre.
**Valdajský medzinárodný diskusný klub** (rus. *Междунаро́дный дискуссио́нный клуб Валда́й*; iné názvy: **Valdajský klub**, **Valdajské fórum**) je pravidelne sa konajúci kongres expertov, ktorí sa špecializujú na štúdium ruskej vnútornej a zahraničnej politiky. Klub bol založený v septembri 2004 na základe iniciatívy agentúry RIA Novosti, Rady pre domácu a obrannú politiku (*Совет по внешней и оборонной политике*), novín The Moscow Times, časopisov Rusko v globálnej politike (*Россия в глобальной политике*) a Russia Profile. Hlavnými cieľmi klubu sú zlepšenie imidžu Ruska v zahraničí a diskusia o aktuálnych otázkach v politike a ekonomike. Pravidelným účastníkom je aj ruský prezident, v rokoch 2008 až 2012 predseda vlády, Vladimir Putin. Fórum je pomenované podľa Valdajského jazera, na ktorého brehoch sa konalo prvé stretnutie v roku 2004.

Referencie
----------

1. ↑  Кремль пытается скупать западных журналистов, которые улучшат его имидж // NEWSru.com, 13. september 2004 (po rusky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Валдай (дискуссионный клуб) na ruskej Wikipédii.*
**Portarlington** (ír. *Cúil an tSúdaire*) je mesto v centrálnom Írsku, v grófstve Laois. Žije tu 7 788 obyvateľov (2011).[1]

Leží na rieke Barrow v severovýchodnej časti grófstva, priamo na hranici s grófstvom Offaly, hranica grófstva Kildare je vzdialená 6,5 km východne. Rieka rozdeľuje mesto na dve časti, pričom územie západne od rieky, kam sa mesto postupne rozrastá, je už súčasťou grófstva Offaly. Je lokalizované na križovatke ciest R419, R420 a R423. Portlaoise leží 17 km na JJZ, Mountmellick 12 km na ZJZ, Monasterevin 9 km na východ, Rathangan 17 km na severovýchod a Tullamore 27 km na severozápad.

Mesto bolo založené v roku 1666 sirom Henry Bennetom, dvorným sekretárom anglického kráľa Karola II. ktorý neskôr obdržal titul barón arlingtonský a bolo premenované z *Cooletoodera* na *Port-Arlington*. 26. júna 1847 bola otvorená miestna železničná stanica, ktorá je uzlom na tratiach Dublin - Galway a Dublin - Cork. 

V meste a neďalekom zámku Lea Castle bol natáčaný film Into the West z roku 1992 s Gabrielom Byrneom a Ellen Barkinovou. Družobným mestom je Arlington, Massachusetts v USA.

Referencie
----------

1. ↑  County Laois
**Afrikaner Weerstandsbeweging** (v doslovnom preklade *Afrikánske hnutie odporu*) je krajne pravicová juhoafrická separatistická politická a v minulosti aj polovojenská organizácia. Usiluje sa o vytvorenie samostatnej búrsko-afrikánskej republiky (Volkstaat/Boerestatt) v časti Juhoafrickej republiky. Počas svojho zenitu v 80. a 90. rokoch 20. storočia sa jej dostávalo omnoho viac pozornosti z JAR aj zo sveta, pričom bola označovaná za neofašistickú a hlásajúcu belošskú nadradenosť.

Dejiny strany
-------------

Bola založená v roku 1973 Eugène Terre'Blancheom, ktorí zostal jej predsedom až do svojej smrti v roku 2010, keď bol na svojom statku zavraždený. Na jeho funkciu nastúpil Steyn van Ronge.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Afrikaner Weerstandsbeweging**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka AWB
* Článok o strane a jej zakladateľovi v denníku Independent (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Afrikaner Weerstandsbeweging na anglickej Wikipédii.*
**Tibor Weisz** (\* 16. apríl 1914, Bardejov, Slovensko – † 9. jún 1983, Bardejov, Slovensko) bol ornitológ, múzejník, poľovník, zoológ, entomológ – lepidopterológ a koleopterológ, vedúci prírodovedného oddelenia Šarišského múzea v Bardejove. 

Už od detstva sa zaujímal o prírodu. Po skončení základnej školy odišiel v roku 1924 študovať na gymnázium do Budapešti, ktoré úspešne ukončil maturitou v roku 1932. Spočiatku sa venoval hlavne ornitológii, a počas svojich štúdií v Budapešti spolupracoval s ornitologickým oddelením Maďarského národného múzea. V roku 1934 sa v Szegede v Maďarsku zapísal na farmaceutickú fakultu Vysokej školy prírodovednej. V období rokov 1932 – 1934 pracoval v Bardejove dva roky ako lekárnický praktikant. Farmaceutickú fakultu ukončil promóciou 24. 9. 1937 a ihneď v nasledujúcom roku začína študovať na prírodovedeckej fakulte tej istej vysokej školy, kde v roku 1942 získal absolutórium.

Pôsobil ako múzejník v Šarišskom múzeu v Bardejove, kde v rámci rozvoja muzeálnych zbierok zabezpečil i rozšírenie entomologických zbierok.

Zdroje informácií o autorovi
----------------------------

* Varga, A.: 1983, In memoriam Tibor Weisz (1914 – 1983). Soosiana, 10/11: 74, Baja.
* Mészáros, F. & Štollmann, A.: 1984, In memoriam Tibor Weisz (1914 – 1983). Miscellanea zoologica Hungarica, 2: 5 + 1 tábla.
* Panigaj, L.: 1985, Pamiatke PhMr. Tibora Weisza. Zborník Východoslovenského múzea v Košiciach, 25: Prírodné vedy, 179 – 187 + portrét.
* Koleška, Z.: 1995, Klapalekiana, 31(Suppl.): 564 – 775.
* Hromada, M.: 1996, Spomienka na PhMr. Tibora Weisza: Neúnavný zberateľ – zoológ. In: Bardejovské novosti. Roč. 7(65485) 1, 2: (zo dňa 19. 12. 1996).
* Gaedike, R. & Groll, E. K. eds. 2001, Entomologen der Welt (Biografien, Sammlungsverbleib). Datenbank, DEI Eberswalde im ZALF e. V.: „Weisz Tibor".
* Jaszay, T.: 2003, PhMr. Tibor Weisz (1914 – 1983). In: Bardejovské novosti, 14(35): 3: (zo dňa 27. 8. 2003).

Autoritné údaje: * SNK: 158381
* VIAF: 2894156565691323500008
**Štefan Truban** (\* 15. august 1906, Vyhne - † 1970 Horná Roveň, Štiavnické Bane) bol príslušník žandárstva, počas vojny člen protinacistického odboja. Po vojne od septembra 1947 do februára 1948 predseda MNV Banskej Štiavnice.

Životopis
---------

Narodil sa v rodine sedliaka vo Vyhniach pri Banskej Štiavnici. Matka pochádzala zo zaniknutých Horných Opatoviec. Pred vojnou pôsobil ako colník a žandár v Rybníku. Za manželku si vzal 3. apríla 1934 Evu Willantovú, dcéru maďarského básnika Henrika Willanta. Spolu mali sedem detí: Milan, Jozef, Eva, Ján, Mária, Terézia (slovenská prekladateľka a tlmočníčka), Július.

### Odboj

V roku 1940 bol prevelený na Piarg (dnes Štiavnické Bane) ako dočasný zástupca veliteľa. Pod túto žandársku stanicu patrili aj obce Počúvadlo, Klastava, Dekýš a Horná Roveň. Spolu so svojimi podriadenými spolupracoval s partizánskymi skupinami na okolí. Konkrétne s partizánskou skupinou Jozefa Jusku "Sitno" a s pratizánskou skupinou "Sokol". Ukrýval prenasledovaných, zbehov (zajatcov), Židov v pivnici v Ružovej vile a v iných lokalitách. Informoval partizánske a odbojové skupiny o akciách, ktoré sa pripravovali proti nim.

### Verejný život

Po vojne bol späť prijatý do služby a povýšený na vrchného strážmajstra Národnej bezpečnosti. Zároveň sa stal predsedom Demokratickej strany v Štiavnických Baniach. V septembri 1947 bol zvolený za predsedu MNV Banskej Štiavnice. Po odstúpení predsedu Majerského MNV vtedy dočasne viedol podpredseda Edmund Gwerk. Štefan Truban vo funkcii zostal až do prevratu vo februári 1948. Po februári je donútený stiahnuť sa z verejného života. Pokúšal sa neúspešne samostatne hospodáriť.

Referencie
----------

1. ↑   *Ružová vila - Encyklopédia spravodlivých, Rádio Slovensko* [online]. 2020-10-25. Dostupné online.
2. ↑   *Ružová vila* [online]. 2021-09-27, [cit. 2021-10-26]. Dostupné online.
3. ↑  LICHNER, Marián. *Osobnosti Banskej Štiavnice*. 1. vydanie. vyd. Banská Bystrica : Harmony, 2006. ISBN 80-89151-12-4.