recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Black Widow*** je americký akčný film z roku 2021 od režisérky Cate Shortlandovej, natočený na motívy komiksov od vydavateľstva Marvel Comics o superhrdinke Black Widow. V hlavnej úlohe vycvičenej elitnej agentky sa predstavila Scarlett Johansson, ktorá si túto postavu zahrala aj v predchádzajúcich filmoch. Jedná sa o 24. film filmovej série Marvel Cinematic Universe a prvý film aktuálne prebiehajúcej 4. fázy MCU.

Natáčanie filmu sa začalo 28. mája 2019 v Nórsku. Dátum premiéry bol pôvodne stanovený na 1. mája 2020 ale kvôli pandémii Covid-19 bolo od roku 2020 uvedenie filmu do kín niekoľkokrát posunuté. Nakoniec bol film uvedený v kinách a zároveň na streamovacej platforme Disney+ 9. júla 2021.

Obsadenie
---------

* Scarlett Johansson ako Nataša Romanovová / Black Widow
* Florence Pughová ako Yelena Belova / Black Widow
* David Harbour ako Alexej Shostakov / Red Guardian
* Rachel Weisz ako Melina Vostokovová / Black Widow
* O-T Fagbenle ako Rick Mason
* Olga Kurylenko ako Antonia Dreykov / Taskmaster
* William Hurt ako minister Thaddeus "Thunderbolt" Ross
* Ray Winstone ako Dreykov

Vo vedľajších úlohách sa objavili: Liani Samuel, Michelle Lee a Nanna Blondell ako Lerato, Oksana a Ingrid (zabijáci Červenej Komnaty). V potitulkovej scéne sa objavila Julia Louis-Dreyfus ako Valentina Allegra de Fontaine zo seriálu *The Falcon and the Winter Soldier* a fotka Clinta Bartona / Hawkeya, ktorého stvárňuje Jeremy Renner.

Externé odkazy
--------------

* *Black Widow (film)* v Česko-Slovenskej filmovej databáze
* *Black Widow (film)* v Internet Movie Database (po anglicky)
* Black Widow (film) – Marvel Cinematic Universe Wiki
* Black Widow – Marvel Cinematic Universe Wiki

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Black Widow (film, 2021) na českej Wikipédii.*
doc. PhDr. **Štefan Novoveský**, CSc. (\* 1. júl 1917, Hnilčík – † 24. marec 1984, Nitra) bol slovenský matematik a pedagóg.

Životopis
---------

Narodil sa v Hnilčíku. Roku 1937 absolvoval učiteľský ústav v Spišskej Novej Vsi. Kvalifikáciu pre meštianske školy nadobudol vykonaním skúšok roku 1942 v Bratislave. 

V rokoch 1948– 1951 študoval popri zamestnaní učiteľstvo matematiky a fyziky na Pedagogickej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave (dnes Univerzita Komenského), v rokoch 1952– 1956 učiteľstvo matematiky a fyziky pre stredné všeobecnovzdelávacie a odborné školy na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Roku 1966 sa na Karlovej univerzite v Prahe habilitoval v odbore teória vyučovania matematiky. Titul PhDr. získal roku 1977, vedeckú hodnosť kandidáta pedagogických vied r. 1978. Absolvoval sedem krátkodobých študijných a prednáškových pobytov prevažne v stredoeurópskych krajinách. Pôsobil na všetkých stupňoch školskej sústavy. Na ľudových a meštianskych školách vyučoval v rokoch 1937– 1950: v Prešove ( 1937– 1938), Beluši ( 1938), Spišskom Podhradí ( 1938/39), Varíne ( 1939/40), Maríkej-Kátline ( 1940/41), Brvništi ( 1941– 1946), Šuranoch ( 1946– 1950). V rokoch 1950– 1952 bol stredoškolským profesorom na II. gymnáziu v Nitre, v rokoch 1952– 1959 profesorom a zástupcom riaditeľa na pedagogickej škole v Nitre. Od roku 1959 pôsobil na pedagogickom inštitúte, neskôr pedagogickej fakulte v Nitre ako odborný asistent, zástupca docenta a od roku 1966 ako docent. V rokoch 1959– 1960 bol vedúcim katedry prírodných vied, 1960– 1963 vedúcim katedry matematiky, fyziky a zemepisu, 1963– 1977 vedúcim katedry matematiky. V rokoch 1964– 1972 bol prodekanom fakulty.

Bol popredným slovenským odborníkom v teórii vyučovania matematiky na základných školách. Zaoberal sa problematikou obsahu vyučovania matematiky, modernizácie a efektivizácie metód vyučovania a objektivizácie hodnotenia. Osobitne sa venoval otázkam výchovného pôsobenia vo vyučovaní matematiky. Bol autorom a spoluautorom 4 knižných publikácií, 8 vysokoškolských učebných textov z matematiky a teórie vyučovania matematiky a rysovania, uverejnil 10 rozsiahlych štúdií a článkov. bol zodpovedným riešiteľom niekoľkých vedeckovýskumných úloh a školiteľom vedeckých ašpirantov. Bol členom Jednoty československých matematikov a fyzikov, od r. 1969 Jednoty slovenských matematikov a fyzikov a jej dlhoročným popredným funkcionárom (osem rokov predseda odbočky v Nitre, päť rokov člen SÚV, veľmi aktívne pracoval v Socialistickej akadémii a krajskom výbore Matematickej olympiády). 

Zomrel v Nitre 24. marca 1984.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5772 0421
* NK ČR: ola2003175152
* SNK: 200565
* VIAF: 84983020
**Ardys II.** kráľ Lýdie približne od roku 652 pred Kr. do roku 621 pred Kr. Bol druhým panovníkom dynastie Mermnovcov.

Ardys II. bol synom lýdskeho kráľa Gyga. Podľa vzoru svojho otca pokračoval v dobýjaní miest a osád iónských Grékov. Dobyl mesto Priény, ale neúspešne obliehal Milét. Svoje ťaženie musel prerušiť kvôli vpádu Kimmeriov do jeho krajiny. Kimmerovia pôvodne obývajúci oblasti Krymu boli do Malej Ázie vytlačení Skýtmi. Lýdiu ohrozovali už počas panovania jeho otca a podľa gréckeho historika Herodota Kimmerovia obsadili aj Sardy hlavné mesto Lýdov. Situácia sa opakovala, keď Kimmerovia opäť dobyli Sardy ako píše Herodotos. Javí sa to ako omyl, keďže boli predtým porazezení za pomoci Aššurbanipala panovníka Novoasýrskej ríše. Je to však možné, lebo Asýria bola oslabená dôsledkom straty Egypta v roku 664 pred Kr. a Kimmerovia mohli znova preniknúť do Lýdie. Sardy Kimmerovia obsadili, ale mestská akropola nepodľahla. Ardys II. požiadal o pomoc Aššurbanipala a po ťažkých bojoch nepriateľa z krajiny vyhnali.

  


|  |
| --- |
| Ardys II. |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Gyges** | **kráľ**652 pred Kr. – 621 pred Kr. | Nástupca**Sadyattes** |
MUDr. **Eugen Bielik** (\* 9. jún 1951, Topoľčianky) je slovenský lekár chirurg, ktorý v rokoch 1994 – 2011 pôsobil ako primár oddelenia úrazovej chirurgie Fakultnej nemocnice s poliklinikou F. D. Roosevelta Banská Bystrica (dnes II. klinika úrazovej chirurgie Slovenskej zdravotníckej univerzity) a bol funkcionárom Slovenskej spoločnosti úrazovej chirurgie a Slovenskej spondylochirurgickej spoločnosti.

Životopis
---------

V roku 1969 – 1975 absolvoval štúdium všeobecného lekárstva na Lekárskej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Zúčastnil sa na európskych kongresoch úrazovej chirurgie v Davose, v Amsterdame a v Hannoveri. V rokoch 1975 – 1981 pôsobil ako sekundárny lekár na chirurgickom oddelení Nemocnice s poliklinikou v Žiari nad Hronom, od roku 1981 pracoval na oddelení úrazovej chirurgie Nemocnice s poliklinikou v Banskej Bystrici (dnes Fakultná nemocnica s poliklinikou F. D. Roosevelta Banská Bystrica), pričom od roku 1984 bol zástupcom primára a v rokoch 1994 – 2011 bol primárom oddelenia. Ako zástanca miniinvazívnej intramedulárnej osteosyntézy uviedol do praxe nepredvrtané klincovanie dlhých kostí. Popri obvyklej traumatologickej operatíve sa venoval najmä operáciám chrbtice a pod jeho vedením sa na oddelení zaviedlo používanie uhlovostabilných implantátov (prvýkrát MUDr. Radomírom Gajdošom v roku 2005). V súčasnosti (2022) pôsobí ako lekár II. kliniky úrazovej chirurgie tejto nemocnice.

Od roku 1986 bol členom Slovenskej spoločnosti úrazovej chirurgie (SSÚCH), neskôr aj členom jej výboru. V roku 1997 sa stal prezidentom kongresu SSÚCH konanom na Táloch v dvojročných intervaloch a v roku 2001 bol zvolený za prezidenta spoločnosti. V roku 1996 sa stal členom výboru Slovenskej spondylochirurgickej spoločnosti.[chýba zdroj]

Referencie
----------

1. ↑  *Osoby, ktoré získali titul na UK*, Bratislava: Univerzita Komenského v Bratislave, c2015, dost. 2022-09-18
2. ↑  Gajdoš 2014, s. 26-27
3. ↑  *II. Klinika úrazovej chirurgie SZU*, Banská Bystrica: Fakultná nemocnica s poliklinikou F. D. Roosevelta Banská Bystrica, c2022, dost. 2022-09-18
4. ↑  *Lekári kliniky*, Banská Bystrica: Fakultná nemocnica s poliklinikou F. D. Roosevelta Banská Bystrica, c2022, dost. 2022-09-18

Použitá literatúra
------------------

* Gajdoš, Radomír (2014), „Stručná história Oddelenia úrazovej chirurgie - traumatológie v Banskej Bystrici pri príležitosti šesťdesiatročného výročia jeho vzniku", *Trauma : Odborný časopis pre úrazových chirurgov* ([s. l.]: Slovenská spoločnosť pre úrazovú chirurgiu) 6 (1): 22-31, ISSN 1335-8588, dost. 2022-09-18
* Šovčíková, Darina, ed. (2022), *Kto bol kto v Banskej Bystrici v roku 2001* ([1.] vyd.), Banská Bystrica: Štátna vedecká knižnica v Banskej Bystrici, ISBN  80-85169-59-2

Zdroj
-----

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Štefan Nadzam** (\* 18. január 1940, Budkovce - † 26. júl 1995, Michalovce) bol česko-slovenský futbalista a futbalový tréner. Na jeho počesť sa pravidelne organizuje v Michalovciach memoriál Štefana Nadzama.

Klubová kariéra
---------------

S futbalom začal ako žiak v Budkovciach. Nasledovalo pôsobenie v dorasteneckom družstve klubu Strojár SPŠ Zvolen, kde dostal neskôr príležitosť aj v A mužstve. Povinnú vojenskú službu absolvoval v klube Dukla Šumperk odkiaľ prestúpil do Třinca. Na Morave vydržal 7 rokov. Po návrate domov hral za Michalovce, kde po štyroch rokoch ukončil aktívnu hráčsku činnosť.

Trénerská kariéra
-----------------

V roku 1971 začal s trénerskou kariérou v klube Spartak Vihorlat Snina. Pokračoval v Michalovciach, Veľkých Kapušanoch a ďalších 6 rokov v Michalovciach. Úspešne si počínal aj v 1. SNL v Trebišove, odkiaľ sa po ročníku 1988/89 presťahoval do Prešova. Tu zažil najkrajšie roky svojej činnosti. V Dolnom Kubíne, 13. mája 1992, vyhral Slovenský pohár, keď jeho zverenci porazili Lokomotívu Košice 2:0. 

Po štyroch rokoch odišiel do Hradca Králové. Krátko nato však pre zdravotné problémy požiadal o uvoľnenie z pozície trénera, vedenie Hradca jeho žiadosti vyhovelo 31. októbra 1994. Na jeseň toho istého roku ho Prešovčania pozvali za poradcu, stratéga a koordinátora, lebo choroba ho v mnohých smeroch limitovala. Zomrel 26. júla 1995 na leukémiu.

Literatúra
----------

* MAGDA, Eugen; HELFEN, František: *Straty a nálezy*, Košice, Rotaprint s.r.o. 2007.
**Štefan Major** (\* 13. december 1887, Vráble – † 19. september 1963, Bratislava) bol slovenský pedagóg a funkcionár KSČ.

Rodina
------

* otec: Ferdinand Major
* matka: Hermína rod. Boleghová

Životopis
---------

Po ukončení štúdií učiteľ na niekoľkých miestach Slovenska, potom redaktor časopisu Népszava, Ľud. denníka, majiteľ a vydavateľ novín Pravda. Spoluorganizátor štrajkov a sociálnych bojov. 

Aj v Košútoch bíreši štrajkovali za vyššie platy a ich štrajk bol úspešný, vybojovali si práve také platy, aké požadovali, takže dôvod na vzburu tu už ani nebol. Ale komunistický poslanec Štefan Major, ktorý agitoval v tejto oblasti, sem doviedol 25. mája 1931 nespokojných robotníkov zo susedných majerov a z dioseckého cukrovaru. Na verejnom zhromaždení sa mali poradiť čo ďalej, aby hnev v miestnych ľuďoch neutíchal, ale šíril sa ďalej. Okresný úrad v Galante však zhromaždenie nepovolil. Štefan Major ho odmietol zrušiť, začali padať kamene a četníci spustili streľbu. Na zemi ostali ležať traja mŕtvi,  piati ľudia boli vážne zranených.

V roku 1938 – 1945 žil v emigrácii v ZSSR. Funkcionár KSS a KSČ, člen ústredných straníckych orgánov, poslanec Národného zhromaždenia, nositeľ vysokých vyznamenaní. Predsedal celoslovenskej konferencii KSČ v Banskej Bystrici.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Referencie
----------

1. ↑  ČOBEJOVÁ, Eva. Krvavé Košúty. *.týždeň - iný pohľad na spoločnosť*, 2011-06-25. Dostupné online [cit. 2018-06-13].

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5562 062X
* LCCN: n80066445
* NK ČR: mzk2002143868
* VIAF: 55446213
* WorldCat: lccn-n80066445
**Universal Transformation Format UTF-7** je forma popísaná pomocou RFC-1642. 

Ide o zápis Unicode znakov primárne určený pre použitie v elektronickej pošte. Internetová pošta momentálne (podľa definície RFC-822) podporuje len sedembitové ASCII, špecifikácia MIME (RFC-1521 a RFC-1522) rozširuje podporu na vybrané osembitové kódovania (napríklad rodinu štandardov ISO-8859-\*). MIME však nezaraďuje Unicode medzi povolené znakové sady, ani nešpecifikuje, ako by malo byť zakódované, i napriek tomu, že myslí na pridávanie nových znakových sád.
UTF-7 je forma, ktorá používa pre zápis Unicode znakov len ASCII hodnoty a je navrhnutá tak, aby zakódované dáta boli čo najlepšie čitateľné človekom; všetky podporované ASCII písmená nie sú teda kódované a reprezentujú priamo seba. Je tiež akceptovaný fakt, že niektoré systémy (napríklad systémy používajúce EBCDIC) nedokážu spracovať dokonca ani celé ASCII, takže Unicode znaky sú zapísané tak, aby výsledok bol čitateľný na akomkoľvek systéme.
erb rodu Morócovcov
**Štefan Moróc** *z Beketfalvy* (po maďarsky István Mórocz; \* 1610 – † 1683) bol uhorský šľachtic. Bol synom uhorského vicepalatína Wolfganga Moróca (1575 – 1648) a Žofie Kalmárovej (\* nar. odhadom medzi 1552 a 1612).

Životopis
---------

Narodil sa do šľachtickej rodiny Morócovcov (maď. Mórocz) zo Žitného ostrova, ktorú jeho otec Wolfgang postupne začlenil medzi elitu vtedajšieho Uhorska. Štefan (maď. István) nadviazal na spoločenský vzostup svojho otca. Stal sa dlhoročným podžupanom Prešporskej stolice, potom krajinským podsudcom a prísediacim kráľovskej súdnej tabule. Patril k oddaným zástancom politiky viedenského dvora, dokonca sa zúčastnil súdov s účastníkmi Vešeléniho sprisahania. Zväčšil tiež rodové majetky, spomína sa ako majiteľ územia od Šamorína po Malinovo (panstvo Éberhard) a Svätý Jur.

Štefan mal tri manželky:

1. Alžbeta Vitály z Dolnej Sásy (de Alszász)
2. barónka Zuzana Amade z Vrakúňa (de Wárkony) († po 1663), dcéra baróna Leonarda Amadeho († 1647), uhorského podpalatína a Uršuly Götzelovej
3. Kristína Kerekes zo Svätého Jura (de Szentgyörgy), dcéra Andreja Kerekesa († 1668) kráľovského protonotára a radcu Uhorskej komory a Anny Hederváryovej

Spolu mal 8 detí (4 synov a 4 dcéry), dve jeho dcéry sa vydali do popredných uhorských rodín Esterházi (Alžbeta za baróna Alexandra Esterháziho *z Galanty*) a Sečéni (Ilona za grófa Juraja Sečéniho *de Sárvár-felsővidék*). Pokračovateľom na poste podžupana Prešporskej stolice sa stal jeho syn Leonard (v rokoch 1693 – 1696, 1698).

Referencie
----------

1. 1 2 3  FEDERMAYER, Frederik. Wolfgang Mórócz z Beketfalvy (1575–1648). Spoločenský vzostup kariérneho úradníka v ranonovovekom Uhorsku. *Theatrum historiae* (Pardubice: Univerzita Pardubice), 2011, čís. 9, s. 201 – 223. Dostupné online [cit. 2020-03-02]. ISSN 2571-0621.
2. ↑  REISZIG, Ede dr.. *POZSONY VÁRMEGYE NEMES CSALÁDAI.* [online]. [Cit. 2019-12-31]. Dostupné online.
**Marcel Lacko** (\*29. marec 1977, Košice) je slovenský spisovateľ, scenárista a kultúrny aktivista.

Životopis
---------

Narodil sa v Košiciach. Literárnej tvorbe a kultúrnemu aktivizmu sa venuje už od 90. rokov 20. storočia. Začínal poviedkovou tvorbou, neskôr sa jeho tvorba rozšírila o poéziu a prozaický útvar. Jeho poézia bola preložená do anglického, slovinského, maďarského, poľského a českého jazyka. Za svoju literárnu tvorbu získal viacero domácich a zahraničných ocenení. Príležitostne sa realizuje aj v experimentálnom filmovom a divadelnom žánri. Je dlhodobo aktívny v oblasti rozvoja kultúry a umenia, spolupracuje s verejnými inštitúciami a nezávislými organizáciami v oblasti kultúry. V súčasnosti participuje na domácich a medzinárodných kultúrno-umeleckých projektoch so zameraním na oblasť kreatívneho priemyslu.

Kultúrne aktivity
-----------------

Od roku 2014 sa podieľa na medzinárodných projektoch Európskeho domu poézie Košice a je spoluorganizátorom platformy New Poetry Forms. Je editorom košického superzinu ENTER a člen kreatívneho vydavateľstva Dive Buki. Od roku 2015 spolupracuje na multimediálnych podujatí DIG gallery v Košiciach. K jeho významným úspechom patrí účasť v projekte European Digital Art and Science Network, Ars Electronica, Linz, Rakúsko v rokoch 2014 – 2017.

Umelecké projekty
-----------------

Pod umeleckým pseudonymom Viktor Perelman (\*2016) realizuje rôzne multimediálne orientované projekty. Pre literárny festival LiKE a multimediálny projekt New Poetry Forms pripravil v rokoch 2017 – 2019 niekoľko autorských koncepcií, ktoré charakterizujú interdisciplinárne presahy v súčasnej literatúre.

Bibliografia
------------

* *Hľadanie autora* (EdpK, Košice, 2016)
* *Autobiografia* (EdpK, Košice, 2018)

Filmografia
-----------

* *Zrkadlo* (2008)
* *New Left* (2012)

Referencie
----------

1. ↑  *Zrkadlo* – csfd.cz

Externé odkazy
--------------

* profil spisovateľa Marcel Lacka
* rozhovor s Marcelom Lackom
**US Open 2006** bola športová udalosť, ktorá sa konala od 28. augusta do 10. septembra 2006 na dvorcoch USTA Billie Jean King National Tennis Center vo Flushing Meadows, New York. Víťazom mužskej dvojhry sa po tretíkrát po sebe stal Roger Federer. Víťazkou ženskej dvojhry sa po prvýkrát stala Maria Šarapovová.

Seniori
-------

### Muži

Švajčiarsko **Roger Federer** vs. USA Andy Roddick 6-2 4-6 7-5 6-1

### Ženy

Rusko **Maria Šarapovová** vs. Belgicko Justine Heninová-Hardenneová 6-4 6-4

### Muži štvorhra

Česko **Martin Damm**/India **Leander Paes** vs. Švédsko Jonas Björkman/Bielorusko Max Mirnyj 6-7 (5) 6-4 6-3

### Ženy štvorhra

Francúzsko **Nathalie Dechyová**/Rusko **Vera Zvonariovová** vs. Rusko Dinara Safinová/Slovinsko Katarina Srebotniková 7-6(5) 7-5

### Zmiešaná dvojhra

USA **Bob Bryan**/USA Martina Navrátilová vs. Česko Martin Damm/Česko Květa Peschkeová 6-2 6-3

Juniori
-------

### Juniori

Dusan Lojda vs. Peter Polansky 7-6(4) 6-3

### Juniorky

Anastasia Pavľučenkovová vs. Tamira Paszeková 3-6 6-4 7-5

### Štvorhra juniori

Jamie Hunt/Nathaniel Schnugg vs. Jarmere Jenkins/Austin Krajicek 6-3 6-3

### Štvorhra juniorky

Mihaela Buzărnescuová/Ioana Raluca Olaruová vs. Sharon Fichmanová/Anastasia Pavľučenkovová 7-5 6-2

  


| * z
* d
* u
US Open |
| --- |
| Open Era | 
* 1968
* 1969
* 1970
* 1971
* 1972
* 1973
* 1974
* 1975
* 1976
* 1977
* 1978
* 1979
* 1980
* 1981
* 1982
* 1983
* 1984
* 1985
* 1986
* 1987
* 1988
* 1989
* 1990
* 1991
* 1992
* 1993
* 1994
* 1995
* 1996
* 1997
* 1998
* 1999
* 2000
* 2001
* 2002
* 2003
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* 2008
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017

 |

| * z
* d
* u
2006 v tenise |
| --- |
| Grand Slam | 
* Australian Open
* French Open
* Wimbledon
* US Open

 |
| Okruhy | 
Muži
ATP Tour
ATP Masters Cup
ATP Masters Series
Ženy
WTA Tour
WTA Tour Championships
WTA Tier I Series
 |
| Národné súťaže | 
* Davisov pohár
	+ Svetová skupina
* Pohár federácie
	+ Svetová skupina
* Hopmanov pohár
* World Team Cup

 |
**Megan Nicole Flores**, známa ako **Megan Nicole** (\* 1. september 1993, Katy, Texas, USA) je americká speváčka-skladateľka, herečka a modelka, ktorá debutovala na YouTube v roku 2009.

Raný život
----------

Narodila sa v texaskom Houstone. Jej rodičia sa volajú Tammy a Frankie Flores a má jednu sestru Maddie Taylor. Vyrastala v texaskom Katy a o hudbu sa zaujíma od svojich desiatich rokov, kedy jej otec kúpil karaoke. Počas strednej školy bola tiež súčasťou kostolného zboru.

Kariéra
-------

V roku 2009 Nicole uverejnila na YouTube svoje prvé video. Išlo o cover „Use Somebody" od Kings of Leon. Nasledovali viaceré covery od hudobníkov ako Bruno Mars, Katy Perry, Justin Bieber, Miley Cyrus, Taylor Swift, Selena Gomez, Lorde a iní. Taktiež spolupracuje s inými YouTubermi ako napríklad Tiffany Alvord, Tyler Ward, Dave Days, Conor Maynard a Lindsey Stirling.

V roku 2015 stvárnila hlavnú rolu vo filme *Summer Forever*

Referencie
----------

1. ↑  PIÑA, Kimberly. Katy teen breaks into music industry. *Houston Chronicle*, August 16, 2011. Dostupné online [cit. 2014-07-15].

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Megan Nicole na anglickej Wikipédii.*
**Neskorý paleolit** je (odhliadnuc od mezolitu) posledné obdobie paleolitu. Trval 13 000/11 000 pred Kr. – 8 300/8 200/8 000/7 500/7 400 al.(novšie)9000/9 600/10 000 pred Kr.

Časové vymedzenie
-----------------

O vymedzení začiatku pozri mladý paleolit (v užšom zmysle). Vymedzenie konca: 8 300/8 200 pred Kr, je staršie (a chybné) datovanie konca pleistocénu (=začiatku holocénu/ preboreálu) dodnes na Slovensku a inde zachované ako tradičný koniec paleolitu, 8 000 pred Kr. je okrúhle číslo a staršie datovanie začiatku poslednej tretiny preboreálu (=začiatku mezolitu), 7 500/7 400 je datovanie v niektorých oblastiach (severná Európa), 9 000 pred Kr. je okrúhle číslo a novšie datovanie začiatku poslednej tretiny preboreálu (=začiatku mezolitu). V niektorých deleniach je koniec paleolitu (=začiatok mezolitu) zhruba identický s koncom pleistocénu (=začiatkom holocénu/preboreálu), čomu zodpovedá číslo cca. 9 600 pred Kr. (v starších deleniach 8 200 pred Kr.) alebo zaokrúhlene 10 000 pred Kr. (v starších deleniach 8 000 pred Kr.).

  

Neskorý paleolit spolu s mladým paleolitom v užšom zmysle tvorí mladý paleolit v širšom zmysle.

Geológia/podnebie
-----------------

Počas tohto obdobia sa z geologického hľadiska okolo 9 600 pred Kr. skončil pleistocén a posledná ľadová doba (würm) a začal sa holocén (poľadová doba). Na začiatku holocénu sa v Európe rozpúšťali ľadovce, ustúpili na sever, stúpla hladina oceánu. Tundry v Európe ustúpili na sever, chladné stepi sa zmenili na lesy a pralesy, chladnomilné čriedové zvieratá mizli alebo postupovali na sever. (Zrejme) tieto zmeny potom aj viedli z historického hľadiska k nástupu mezolitu.

Antropogenéza
-------------

V tomto období sa už vyskytoval iba druh Homo sapiens, presnejšie cca. do 8 000 pred Kr. kromaňonec, po 8 000 pred Kr. už človek úplne zhodný s dnešným.

Slovensko
---------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Neskorý paleolit na Slovensku*
**Megakles** alebo **Megaklés** (starogr. *Μεγακλῆς* – *Megakles*/iný prepis *Megaklés*) bol aténsky politik, olympijský víťaz v tethrippe v roku 436 pred Kr.

Megakles pochádzal z významnej aténskej rodiny Alkmeónovcov (Alkmaiónidai), z ktorej jeden z jeho prvých členov Megakles približne v roku 630 pred Kr. úspešne obliehal Kylóna na Akropole, ale za porušenie práva azylu bola na neho uvalená dedičná kliatba, ktorú tomuto rodu neskôr často pripomínali počas politických rozhovorov. Ďalší jeho predok Alkmaión bol prvým Aténčanom, ktorého v Olympii korunovali olivovým vencom za víťazstvo v tethrippe, a to na 47. hrách v roku 592 pred Kr.

Jeho otec Megakles, syn Hippokratov, bol v roku 487/6 pred Kr. (starogrécky rok za začal v lete) ostrakizovaný a v ten istý rok zvíťazil v tethrippe na pýtických hrách v Delfách. Aj on sám dosiahol trumf na hrách v tethrippe, a to v Olympii v roku 436 pred Kr. ale ako politik nebol taký významný. Okolo roku 437 pred Kr. bol vyslaný v službách Atén do Perzskej ríše získať finančnú pomoc a po návrate bol obvinený z defraudantstva. Grécky dramatik Aristofanes, ktorý v komédii *Acharňania* poukazuje na to, akí sú Aténčania úplatní, sa odvoláva práve na túto misiu.

Tethrippon (preteky dvojkolesových vozov so štvorzáprahom) zaviedli v Olympii na 25. hrách v roku 648 pred Kr. Prvým víťazom tejto disciplíny bol Pagóndas z Téb. Tento šport bol privilégom bohatých občanov (majiteľov vozov a koní), za ktorých v pretekoch väčšinou súťažil vozataj, a to v mene svojho pána. Víťazný veniec si vždy odniesol iba majiteľ voza a koní.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2003. ISBN 0-203-49732-5. S. 101.
2. 1 2  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovak, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 48.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovak, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 424.
4. ↑  Pindaros, *Pythionikais*, 7. (scholia)
5. ↑  Aristofanes, *Acharnés* 614-616.
6. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
7. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
8. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 156.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Chlamydia trachomatis** sú gramnegatívne baktérie, ktoré parazitujú vo vnútri vnímavých buniek slizníc. Majú dvojfázový životný cyklus, ktorý sa odohráva mimo aj vo vnútri bunky. Cyklus je ukončený prasknutím bunky a výsevom infekčných teliesok, ktoré infikujú ďalšie bunky. Tento cyklus trvá obvykle 48 až 72 hodín. 
Chlamydia trachomatis je najčastejšie ochorenie prenášané pohlavným stykom, ktoré, ak sa nelieči, môže spôsobiť vážne problémy najmä u žien.

Príznaky:

* Ženy:
	+ 80 % žien nemá žiadne príznaky
	+ neobvyklý vaginálny výtok
	+ bolesť či pálenie pri močení
	+ bolesť pri pohlavnom styku
	+ bolesť v podbrušku
	+ v niektorých prípadoch krvácanie s rôznou intenzitou

* Muži:
	+ 50% mužov nemá žiadne príznaky
	+ neobvyklý výtok z penisu
	+ rezanie alebo pálenie pri močení
	+ časté močenie alebo problém udržať moč
	+ napätie alebo bolesť v semenníkoch

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chlamydia trachomatis**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Chlamydia trachomatis**
**Medúzovce** (lat. Scyphozoa) je trieda z kmeňa pŕhlivce (*Cnidaria*). Charakterizovaná je tým, že u nich prevažuje medúzové štádium nad polypovým štádiom, ktoré je veľmi špecializované a podieľa sa na rozmnožovaní.

Patria sem viaceré plávajúce rôsolovité mechúrniky. Sú aktívne plávajúce. Obyčajne majú tvar zvona či taniera, pologule či gule.Majú rovnaký ústny aj vyvrhovací otvor. Ústa sa nachádzajú sa na spodnej strane tela a často sú obklopené veľkými lalokmi alebo dlhými ramenami. Na vonkajšom okraji tela majú jemné vlákna s pŕhlivými bunkami. Ich zmyslovými orgánmi sú oči a statocysta. 

Medúzy sú väčšinou morské, žijú skoro vo všetkých moriach a oceánoch. Niektoré druhy sú rozšírené po celom svete. Požierajú planktón a menšie kraby, ryby a raky. Rozmnožujú sa len pohlavne – larvy sa usadzujú na dne mora a pučia z nich nové medúzy. Najbežnejším druhom je tanierovka ušatá (Aurelia aurita), a to v lete v Severnom mori.

Vývinový cyklus
---------------

Po kopulácii gamét vo vode vzniká zygota, ktorá sa brázdi až na planulu. Táto prisadá a mení sa na strobilu, na ktorej smerom zdola nahor pučaním prirastajú budúce mladé medúzy – najstaršia je úplne hore. Po čase sa zaškrtením oddelí (v tomto štádiu ju nazývame efyra), prevracia sa o 180°, dorastajú jej ramená a dospieva. Týmto spôsobom sa oddeľujú ďalšie a ďalšie efyry.

Systematika
-----------

trieda medúzovce (Scyphozoa):

* rad kalichovky (Stauromedusae/Lucernarida)
* rad korunovky (Coronatae/Coronatida)
* rad tanierovky (Semaeostomeae/Semaeostomatida)
* rad rúrkoústovky (Rhizostomeae/Rhizostomatida)

V niektorých systémoch sa do medúzovcov zaraďuje aj inak samostatná trieda štvorhranovce (Cubozoa).

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Medúzovce**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Medúzovce**

Externé odkazy
--------------

* PaedDr. Valerián Franc CSc.: Systém a fylogenéza živočíchov – bezchordáty – zdroj, z ktorého (pôvodne) úplne alebo čiastočne čerpal tento článok.
*Chlamýdia môže byť aj príslušník taxónu chlamýdie, pozri chlamýdie.*
**Chlamýdia** (lat. *Chlamydia*; staršie **bedsónia** - lat. *Bedsonia*, *Miyagawanella*) je rod baktérií z čeľade Chlamydiaceae. Do roku 1999 doňho patrili aj všetky druhy z dnes samostatného rodu chlamydofila (Chlamydophila). V minulosti sa tento rod (podobne ako napríklad riketsia) chybne zaraďoval medzi špeciálne vírusy, tzv. veľké vírusy; stále však platí, že chlamýdie sú naozaj veľmi malé - také malé ako veľké vírusy.

Druhy
-----

* Chlamydia sp.
* Chlamydia trachomatis (staršie: Chlamydozoon trachomatis, Rikettsia trachomatis) - infikuje ľudí, pozri chlamýdiová infekcia
* Chlamydia suis - infikuje svine
* Chlamydia muridarum - infikuje myši a škrečky
* Chlamydia pecorum (Chlamydophila pecorum)
* Chlamydia pneumoniae (Chlamydophila pneumoniae)
* Chlamydia psittaci (Chlamydophila psittaci, staršie: Rickettsiaformis psittacosis, Chlamydozoon psittaci a pod.)

Ako vidno, posledné uvedené druhy sa alternatívne zaraďujú pod rod chlamydofila (Chlamydophila).

Externé odkazy
--------------

*

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chlamýdia**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Chlamýdia**
Znak neskorého klanu Hódžó
Rodokmeň klanu Hódžó
**Neskorý klan Hódžó** (jap. 後北条氏 – Go-Hódžó-ši) bol jeden z najmocnejších bojových klanov v Japonsku v období Sengoku a bol držiteľom oblastí primárne v regióne Kantó.

Klan vznikol, keď Šinkuró Ise – vysoký úradník šógunátu, začal dobývať územia a budovať svoju moc na začiatku 16. storočia.

Jeho syn chcel mať svoj pôvod odvodený od slávnejšieho mena a vybral si Hódžó podľa línie regentov šógunátu Kamakura, ku ktorým patrila aj jeho žena. Stal z neho Udžicuna Hódžó, a jeho otec Šinkuró Ise, bol posmrtne premenovaný na Sóun Hódžó. 

Neskorý klan Hódžó, niekedy známy aj ako **Odawara Hódžó** podľa ich domovského hradu Odawara v provincii Sagami, nebol v príbuzenskom vzťahu k ranému klanu Hódžó. Ich sila súperila s klanom Tokugawa, ale nakoniec bola ich moc Hódžó zničená Hidejošim Tojotomim pri obliehaní Odawary, vyhnal Udžinaoa Hódžó a jeho manželku Toku Hime (dcéru Iejasua Tokugawu) na horu Kóju, kde Udžinao zomrel v roku 1591. 

Vodcami neskorého klanu Hódžó boli

* Sóun Hódžó (1432 - 1519)
* Udžicuna Hódžó (1487 - 1541), syn Sóuna
* Udžijasu Hódžó (1515 - 1571), syn Udžicuna
* Udžimasa Hódžó (1538 - 1590), syn Udžijasua
* Udžinao Hódžó (1562 - 1591), syn Udžimasa

Referencie
----------

* Turnbull, Stephen (2002). 'War in Japan: 1467-1615'. Oxford: Osprey Publishing.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Neskorý klan Hódžó**

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Late Hōjō clan na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
**Chlamydiaceae** je čeľaď baktérií z radu chlamýdie (Chlamydiales).

Charakteristika
---------------

Sú to malé kokoidné mikroorganizmy podobné gramnegatívnym baktériám s jednotným, obligátne (výlučne) intracelulárnym vývojovým cyklom. Nevedia syntetizovať ATP - sú to energetickí paraziti, ktorí využívajú k jej syntéze hostiteľskú bunku. Ich hostiteľmi sú bunky stavovcov, vrátane človeka, ale aj článkonožcov. Zvyknú spôsobovať rôzne choroby.

Infekcia vzniká po vniknutí extracelulárnych foriem s rigidnými stenami (tzv. elementárnych teliesok) do bunky, pričom sa zmenia na veľké, tenkostenné formy (tzv. retikulárne telieska), ktoré sa delia štiepením. Utvorené dcérske bunky sa reorganizujú a zahusťujú, pričom utvárajú extracelulárne formy s rigidnými stenami, ktoré následne infikujú ďalšie bunky.

Systematika
-----------

čeľaď Chlamydiaceae [=rod chlamýdia (Chlamydia) v širšom zmysle ]:

* rod chlamýdia (Chlamydia) v užšom zmysle
* rod chlamydofila (Chlamydophila)

Okolo roku 2010 sa do tejto čeľade krátky čas zahŕňal aj rod Clavichlamydia (=Clavochlamydia), ktorý má dnes samostatnú čeľaď Clavichlamydiaceae.

Najvýznamnejšie druhy
---------------------

* *Chlamydia trachomatis* - pôvodca ochorenia lymphogranuloma venereum, trachómu a paratrachómu, infekcií močovopohlavného systému
* *Chlamydophila pneumoniae* (=*Chlamydia pneumoniae*) - pôvodca respiračných infekcií
* *Chlamydophila psittaci* (=*Chlamydia psittaci*) - pôvodca psitakózy

Zdroje
------

1. ↑  slovenský názov podľa: KOMPANIKOVÁ, J. et al. Mikrobiológia nielen pre medikov 
2. upravené a doplnené vydanie. UK. 2019

* Chlamydiacea in: *Encyklopédia medicíny*
* *Chlamydiae* [online]. Taxonomy browser, [cit. 2012-07-11]. Dostupné online. (anglicky) (druhý prístup: 14.10.2021)
* BEDNÁŘ, Marek; SOUČEK, Andrej; VÁVRA, Jiří. *Lekařská speciální mikrobiologie a parazitologie*. Praha : Triton, 1994. ISBN 80-901521-4-7. Kapitola Chlamydie, s. 147-154. (česky)
Súradnice: 52°25′42″S 85°01′16″V﻿ / ﻿52,428435°S 85,021060°V﻿ / 52.428435; 85.021060

**Bija** (rus. Бия) je rieka v Altajskej republike, v Altajskom kraji v Rusku. Jej dĺžka predstavuje 301 km a plocha povodia rieky zahŕňa 37 000 km².

Priebeh toku
------------

Vyteká z Teleckého jazera a na hornom toku preteká úzkou dolinou, pričom prekonáva viacero perejí. Pod ústím rieky Lebeď sa dolina rozširuje. Je pravou zdrojnicou rieky Ob. Steká sa s riekou Katuň 19 km juhozápadne od mesta Bijsk.

Vodný režim
-----------

Vodný režim je podobný ako u všetkých sibírskych riek a je udávaný najmä topením snehu, ale aj dažďovými zrážkami. Obdobie najvyššieho vodného stavu je v mesiacoch marec a apríl. Priemerný ročný prietok vody neďaleko Bijsku činí 477 m³/s. Zamŕza v období od polovice novembra (dolný tok) do začiatku decembra (horný tok), pričom niektoré úseky nezamŕzajú každým rokom. Ľad vydrží do začiatku (horný tok) až konca apríla (dolný tok).

***Priemerné mesačné prietoky rieky v stanici Bijsk v rokoch 1936 až 2000:***

Využitie
--------

Pokiaľ rieka nie je zamrznutá, je splavná pre vodákov. Pravidelná vodná doprava je prevádzkovaná od ústia do mesta Bijsk a pri vysokej vode je možné pokračovať až do vzdialenosti približne 200 km od ústia.

Referencie
----------

1. ↑   *ArcticRIMS – Biya at Bijsk* [online].. Dostupné online. (anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bija na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bija**
**Daniel Bell** (\* 10. máj 1919, New York – † 25. január 2011, Cambridge, Massachusetts) bol americký sociológ a politológ, sociálny prognostik, futurológ a publicista. Bol jednýnm z teoretikov postindustriálnej spoločnosti, predstaviteľom teórie dezideologizácie a teórie reideologizácie a neokonzervativizmu.

Aktivity
--------

Pôsobil ako emeritný profesor sociálnych vied na Harvard University Bol spoluzakladateľom časopisu The Public Interest. Pôsobil ako predseda Commission on the Year 2000 - Komisie pre rok 2000 vytvorenej v roku 1967 American Academy of Arts and Sciences. Táto komisia publikovala výsledky svojej práce v roku 1967 v časopise Daedalus pod názvom Towards the Year 2000 - Work in Progress a neskoršie aj knižne. Od roku 1992 bol prezidentom Tocquevillovej spoločnosti. Žil v Cambridge, Massachusetts v USA.

Teória
------

Metodologicky sa opieral o tézu nezávislosti troch sfér modernej spoločnosti: 1. technológie a ekonomiky, 2. politiky a 3. kultúry: Ekonomika sa buduje na zásadách efektívnosti, politika na zásadách rovnosti a kultúra na zásadách sebarealizácie.
Podľa Bella sa moderná spoločnosť pôsobením svojich konštitutívnych princípov (orientácia na výkon a zisk, idea sebarealizácie, rovnostárstvo atď.) dostáva do stále hlbších protikladov sama so sebou. Dôsledkom toho sú sociálne konflikty, ktoré tendujú k celkovej sociokultúrnej zmene, po ktorej odklone od modelu kapitalistickej priemyselnej k postindustriálnej spoločnosti bude hrať hlavnú rolu nová spiritualita a náboženstvo.

Dielo
-----

Daniel Bell publikoval následovné knihy a publikácie:

* The End of Ideology (1960)
* The Post-Industrial Society. A Speculative View of the United States in 1985 and Beyond (1962) (1964)
* The Study of the Future (1965)
* The Reforming of General Education (1966)
* The Notes on the Post-Industrial Society (1967)
* Towards the Year 2000. Work in Progress (editor) (1968)
* The Coming of Post-Industrial Society. A Venture in Social Forecasting (1973)
* The Cultural Contradictions of Capitalism (1976)
* The Winding Passage. Essays and Sociological Journeys, 1960-1980 (1980)
* The Crisis in Economic Theory (1981), The World and the United States in 2013 (1987)
* The Axial Age of Technology Foreward: 1999 (1999)

Bibliografia
------------

### Knihy

* Bell, Daniel: The Coming of Post-Industrial Society. A Venture in Social Forecasting. Basic Books, New York, New York, 1973
* Bell, Daniel: The Coming of Post-Industrial Society. A Venture in Social Forecasting. Special Anniversary Edition With a New Foreword by the Author. Basic Books, New York, 1999

### Preklady do češtiny

* Bell, Daniel: Kulturní rozpory kapitalizmu. Sociologické nakladatelství, Praha, 1999
* Bell, Daniel: Svět v roce 2013. In: Spektrum č.63 / 1988, Veľvyslanectvo USA, Praha, 1988

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 139797
* BnF: 11891023f
* GND: 118658018
* ISNI: 0000 0001 2146 9017
* LCCN: n50006506
* NK ČR: xx0021313
* VIAF: 108273432
* WorldCat: lccn-n50006506
**John Bryn Williams** (\*1977, Maidenhead, Berkshire, Anglicko), viac známy svojím umeleckým menom **John B** je anglický drum and bassový hudobný producent a DJ. Je uznávaný širokou verejnosťou kvôli jeho výstrednému oblečeniu, divokým účesom a talentu pre tvorbu drum and bassových skladieb.

John B sa v roku 2010 umiestnil na 76. mieste v zozname Top 100 DJs časopisu *DJ Magazine*, ktorý bol vyhlásený dňa 27. októbra 2010.

Životopis
---------

Williams sa narodil v Berkshire v Anglicku. Ako 14-ročný začal produkovať hudbu. Momentálne je na čele drum & bassového vydavateľstva Beta Recordings. Prevádzkuje ešte tri ďalšie sub-vydavateľstvá Nu Electro, Tangent a Chihuahua. Tieto vydavateľstvá boli vytvorené pre viac tvorivé sub-žánre drum & bassu.

Najznámejšími skladbami Johna B sú „Up All Night", „Midnight Air", „Mr. Freud", „Mercury Skies", „Red Sky", „Faith In Me", „Vampire Eyes", „Blue Eyeshadow", „Russian Bride".

Diskografia
-----------

* *Light Speed* (2012)
* *To Russia With Love* (2008)
* *Electrostep* (2006)
* *American Girls* (2004)
* *In:transit* (2004)
* *Brainstorm* (2002)
* *Future Reference* (2001)
* *Catalyst* (1999)
* *Visions* (1997)

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Externé odkazy
--------------

* John B Official Homepage
* John B on Myspace
* Beta Recordings' Website
Gen. **Daniel Bartlett Allyn** (\* 24. september 1959, New Hampshire, USA) je generál Armády Spojených štátov vo výslužbe. V rokoch 2014 - 2017 pôsobil ako (v poradí 35.) zástupca náčelníka Štábu Armády Spojených štátov. V rokoch 2012 – 2013 bol veliteľom XVIII. výsadkového zboru a od mája 2013 do 15. augusta 2014 bol veliacim generálom Veliteľstva síl Armády Spojených štátov na základni Fort Bragg v Severnej Karolíne.

Generál Allyn sa narodil v štáte New Hampshire v roku 1959 a vyrastal v mestečku Berwick v Maine. Absolvoval štúdium na Vysokej škole vojenského námorníctva v Newporte v štáte Rhode Island, kde získal magisterský titul v odbore štúdie strategickej a národnej bezpečnosti, ako aj na Vojenskej akadémii Spojených štátov vo West Pointe v štáte New York (1981).

Slúžil v Južnej Kórey, Grenade (Operácia Urgent Fury), Egypte (dve mierové misie na Sinajskom polostrove), Paname (Operácia Just Cause), Saudskej Arábii (Operácia Púštna búrka), Iraku (Operácia Iracká sloboda) a Afganistane (Operácia Trvalá sloboda).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Daniel B. Allyn**

Zdroje
------

* *General Daniel B. Allyn : 35th Vice Chief of Staff of the Army : United States Army* [PDF online]. [Arlington, VA] : [United States Army], 2015-06-04 [cit. 2017-03-31]. Dostupné online:
* *Register of Graduates and Former Cadets of the United States Military Academy*. West Point, NY : United States Military Academy, 1991, p. 62.
*Vrátnica môže byť aj miestnosť vrátnika.*
**Vrátnica** alebo hovorovo **portálna žila** (lat. *vena portae hepatis*) patrí k najvýznamnejším žilám ľudského tela. Jej význam tkvie v tom, že privádza krv z tenkého čreva - bohatú na chemické zlúčeniny, ktoré organizmus vstrebal trávením potravy - do pečene na následné spracovanie. 

Vzniká spojením troch väčších žíl: 

* slezinnej žily (lat. *vena splenica/lienalis*)
* hornej okružovej žily (lat. *vena mesenterica superior*)
* dolnej okružovej žily (lat. *vena mesenterica inferior*)

K spojeniu dochádza za hlavou pankreasu - odvádza teda krv z nepárových orgánov brušnej dutiny. Tieto tri žily sa označujú aj ako „korene portálnej žily". 

Z miesta sútoku beží vrátnica doprava a nahor za dvanástnik a vstupuje do pečeňovodvanástnikového väzu (*ligamentum hepatoduodenale*), ktorým sa dostane až do vrát pečene (*porta hepatis*). V pečeňovodvanástnikovom väze spolu s ňou prebieha aj žločovod (*ductus choledochus*) a vlastná pečeňová tepna (*arteria hepatica propria*). V porta hepatis sa portálna žila delí na dve hlavné vetvy:

* pravá vetva (*ramus dexter*), ktorá sa ďalej vetví v pravom laloku pečene
* ľavá vetva (*ramus sinister*), ktorá sa ďalej vetví v ľavom laloku pečene; zásobuje aj chvostový lalok (*lobus caudatus*) a štvorcový lalok (*lobus quadratus*) pečene

Počas svojho priebehu priberá portálna véna ešte ďalšie menšie prítoky:

* žalúdkové žily (*venae gastricae*)
* vrátnikovú žilu (*vena pylorica*)
* žily podžalúdkovej žľazy (*venae pancreaticae*)

| * z
* d
* u
Obehová sústava |
| --- |
| Obeh | 
* srdce
* cievy
* krv
* miazga
* slezina

 |
| Cievne zásobenie krvou | 
* hlavy a krku
* hrudníka
* brucha
* panvy
* hornej končatiny
* dolnej končatiny

 |

| * z
* d
* u
Anatómia človeka |
| --- |
| 
* dýchacia sústava
* endokrinná sústava
* krycia sústava
* miazgová sústava
* nervová sústava
* obehová sústava
* oporná sústava
* pohybová sústava
* rozmnožovacia sústava
* tráviaca sústava
* vylučovacia sústava

 | Ľudská lebka |
**Miloš Cambel** (\* 14. jún 1901 Slovenská Ľupča  –  † 14. november 1958 Banská Bystrica) bol slovenský pedagóg a protifašistický bojovník.

Rodina
------

* otec: Daniel Cambel
* matka: Mária rod. Dávidová, deti: Eva Cambelova'

Životopis
---------

V roku 1912-1916 študoval na gymnáziu, 1916-1920 na Učiteľskom ústave v Banskej Bystrici. Učiteľ v Slovenskej Ľupči, Hiadeli, Čiernom Balogu, Sásovej, Rudlovej, 1928-1932 na meštianskej, 1947-1958 na základnej škole v Banskej Bystrici. Účastník ilegálneho protifašistického boja, v júni 1944 zorganizoval 17-člennú skupinu študentov, ktorá sa pripravovala na ozbrojený boj. V polovici septembra 1944 sa na jej základe sformoval vyše 200-členný Vysokoškolský strážny oddiel. Pri ústupe SNP do hôr padol 2. novembra 1944 v priestore Prašivej do zajatia, väznený v Banskej Bystrici, 28. novembra odvlečený do zajateckého tábora Altenburg, odkiaľ sa vrátil po oslobodení. Funkcionár spoločenských organizácií.

Ocenenie
--------

* 1946 - Za chrabrosť pred nepriateľom
* 1947 - Rad SNP I.triedy
* Za zásluhy 1. stupňa,
* 1939 - Československý vojnový kríž

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Lekra** je slovenská folkrocková skupina založená roku 1998. Hrá vlastnú tvorbu, ale tiež folkrockové úpravy ľudových piesní, ktoré sa snaží upravovať s citom bez použitia elektrických gitár. Vyniká hlavne kvalitnou hudobnou zložkou, ktorú tvoria skúsení hudobníci.

História
--------

Kepela Lekra vznikla v roku 1998, v Dolnom Kubíne. Všetko to začalo tak, že Ľubo Kováčik, ako sólista potreboval okolo seba ľudí, ktorí by vedeli hrať a zabávať sa, a tak založil kapelu Lekra.

Kapela si začali hovoriť, až po ich prvom vystúpení, ktoré sa konalo v Banskej Bystrici. Hrali tam ako zoskupenie troch mladých chlapcov Ľubo Kováčik – gitara, Robo Trukvalter – basgitara, Juraj Krkoška – bicie, ktorí skúšali trpezlivosť a bubienky porotcov na Strunobraní.

Paródiou na tom všetkom bolo to, že festival vyhrali a postúpili na celoštátne kolo. Toto samozrejme nikto nečakal. Plánovali totiž zoskupenie po čase rozpustiť, lebo každý člen hrával v iných kapelách, ale teraz už nemohli cúvnuť. Na celoštátnej akcii Strunobranie dosiahli ďalšie úspechy, a to ich tlačilo dopredu.

Po čase k rockovej trojke pozvali klávesáka Mareka Vodičku, ktorý obohatil kapelu o nový zvuk, a začali koncertovať.

Išlo im to naozaj výborne, takpovediac vyhrali čo sa dalo. Viacnásobný víťazi festivalov: *Lodenica, Strunobranie, Stupavský širák*, víťazi medzinárodnej súťaže *Porta* v Ústí nad Labem, štvrté miesto na najväčšom česko-slovenskom festivale *Zahrada*.

V dnešnom období hrávajú ako profesionálna folkrocková kapela a sú súčasťou veľkých folkrockových festivalov.

Nástrojové obsadenie je rovnaké (gitara, basgitara, klávesy, bicie) len na poste bubeníka sa menili, najprv Juraj Krkoška potom Peter Mihál a dnes s nimi hráva bubeník Jozef Gebura. S ním nahrali aj debutový album, ktorý sa volá *Povedz milá*. Krstný otec bola rocková kapela Arzén. Na CD *Povedz milá* sa nachádza 10 piesní, prevažne staré „pecky" od kapely.

Ako ďalší úspech je prebojovanie sa do semifinále Eurovízia 2010 so skladbou „Dolina Dolina". Môžeme povedať, že toto bol odrazový mostík a preto túto skladbu propagujú ako singel.

Členovia skupiny
----------------

* Ľubo Kováčik – gitara, spev
* Marek Vodička – klávesové nástroje
* Jozef Gebura – bicie
* Robert Trungvalter – basová gitara

Diskografia
-----------

* 2003 – *Povedz milá*

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka skupiny - www.lekra.sk

Zdroje
------

* Oficiálna stránka
* folk.sk
Rôzne typy piestových krúžkov
Piestové krúžky na pieste malého dvojtaktného motora
Rôzne prierezy a typy zámkov piestových krúžkov
**Piestový krúžok** je súčasť piestového spaľovacieho motora. Slúži na oddelenie spaľovacieho priestoru valca od priestoru kľukovej skrine.

Piestové krúžky sa montujú do drážok na steny piestu. Vyrobené sú z tvrdej, vysoko legovanej ocele. Majú tvar tenkého kovového pásika stočeného do kružnice. Pásik je v jednom bode prerušený. Tomuto miestu sa hovorí zámok piestového krúžku. Zámky piestnych krúžkov slúžia na roztiahnutie krúžku pri vkladaní krúžku do drážky na pieste a tiež je možné pomocou nich približne určiť opotrebenie krúžkov, nakoľko u nových krúžkov medzera v zámku pri zatlačení krúžku do drážky zmizne, ale u opotrebovaného krúžku ostane tenká štrbina.

Piestové krúžky sú namáhané trením, pretože sú v neustálom styku so stenou valca, voči ktorej vykonávajú priamočiary pohyb. Trenie spôsobuje ubúdanie materiálu krúžka. Opotrebovaný krúžok má veľké prevádzkové vôle a stráca tesniace schopnosti. Nadmerne opotrebený krúžok začína byť namáhaný aj tepelne, nakoľko sa znižuje jeho styčná plocha s piestom. Takýto krúžok môže vplyvom zaťaženia popraskať.

Na jeden piest sa obvykle montujú 2 až 3 piestne krúžky. V prípade štvortaktných motorov a dvojtaktných motorov s oddeleným mazaním je jeden krúžok tesniaci a druhý plní rolu stieracieho krúžka. Ak sú montované 3 krúžky, 2 krúžky sú tesniace a tretí stierací.

Tesniaci piestový krúžok
------------------------

Vzhľadom na tepelnú rozťažnosť materiálu, z ktorého je vyrobený piest spaľovacieho motora, musí byť piest vyrobený s toleranciou oproti rozmeru valca. V praxi to znamená, že piest je o niekoľko stotín až tisícin milimetra menší, než valec. Vďaka tomuto rozdielu rozmerov sa môže piest pohybovať vo valci ľahko. Tesniaci krúžok ma za úlohu vymedziť túto netesnosť spaľovacieho priestoru. Pre lepšie utesnenie spaľovacieho priestoru sa často na piest ukladá niekoľko tesniacich krúžkov po sebe. Prenikanie spalín do priestoru kľukovej skrine nepriaznivo pôsobí na kvalitu mazacej náplne. Pri behu silne podchladeného motora nedochádza k úplnému spáleniu všetkej zmesi a časť zmesi môže okolo piesta preniknúť do kľukovej skrine, kde by riedila olejovú náplň. Tomuto do značnej miery piestové krúžky tiež zabraňujú.

Stierací piestový krúžok
------------------------

V správne fungujúcom motore dochádza, či už odstrekom z kľukoveho hriadeľa, alebo mazaním prostredníctvom olejových kanálov v pieste a ojnici k mazaniu povrchu piesta olejom. Stierací krúžok ma za úlohu odviesť tento olej z povrchu valca preč, keď piest koná pohyb smerom dole. Prítomnosť oleja v spaľovacom priestore počas spaľovania je nežiaduca, pretože zvyšuje emisie škodlivých látok, dymivosť motora, znižuje účinnosť a podiel nespáleného oleja v emisiach môže poškodiť katalyzátor. Z tohto dôvodu má drážka pre stierací krúžok obvykle dierky, ktorými odteká prebytočný zotretý olej do priestoru pod piestom.