**Eugène Ionesco** (pôvodne **Eugen Ionescu**; \* 26. november 1909, Slatina, Rumunsko – † 28. marec 1994, Paríž) bol francúzsky dramatik a básnik rumunského pôvodu. Je jedným z hlavných predstaviteľov žánru nazývaného *absurdná dráma*.

Život
-----

Hrob Eugène Ionesca
Mnoho zdrojov uvádza ako rok jeho narodenia 1912, čo údajne zapríčinil samotný Ionesco, ktorý chcel mať rok narodenia zhodný s rokom úmrtia svojho vzoru, dramatika Iona Lucu Caragialeho.

Jeho otec, rumunský právnik sa volal rovnako. Matka Thérèse Ipcar bola dcérou francúzskeho protestantského inžiniera, ktorý pôsobil pracovne v Rumunsku. Keď sa vzali, Thérèse konvertovala na ortodoxnú vieru. Eugène bol pokrstený a ostal pravoslávnym kresťanom celý život, napriek tomu, že prešiel dlhým obdobím metafyzických pochybností.

Krátko po jeho narodení sa rodina presťahovala do Francúzska, kde jeho otec pokračoval v štúdiu, na parížskej právnickej univerzite získal doktorát. 11. februára 1911 sa narodila Eugènova sestra Marilina a o rok neskôr brat Mircea, ktorý však zomrel na meningitídu vo veku 18 mesiacov. 

Eugène strávil väčšinu detstva vo Francúzsku, avšak v roku 1925 sa jeho rodičia rozviedli a presťahoval sa s otcom do rodného Rumunska. Študoval v rokoch 1928 - 1933 francúzsku literatúru na univerzite a pôsobil ako učiteľ tohto jazyka. Počas štúdia sa zoznámil s Emilom Ciornaom a Mirceom Eiladem, ktorí sa stali jeho dlhoročnými priateľmi.

V roku 1936 sa oženil s Rodicou Burileanu. Mali spolu dcérku, pre ktorú písal nekonvenčné detské rozprávky. V roku 1938 sa mladá rodina presunula do Francúzska, kde si doplnil doktorandské štúdium, podobne ako kedysi jeho otec. Počas druhej svetovej vojny žil v Marseille, do Paríža sa vrátil až po jeho oslobodení spod nemeckej okupácie v roku 1944.

V roku 1970 sa stal členom Francúzskej Akadémie.

V časoch komunistickej diktatúry Nicolae Ceausescu jeho hry zakázal, potom ako Ionesco verejne pranieroval jeho režim.

Eugène Ionesco zomrel 28. marca 1994 vo veku 84 rokov a je pochovaný na parížskom *Cimetière du Montparnarnasse.*

Ocenenia
--------

* Filmová cena festivalu v Tours, 1959
* Talianska cena, 1963
* Society of Authors Theatre Prize, 1966
* Grand Prix National for theatre, 1969
* Monacká Veľká cena, 1969
* Rakúska štátna cena za európsku literatúru, 1970
* Jeruzalemská cena, 1973
* Čestné doktoráty z univerzít v New Yorku, Leuvene, Warwicku a Tel Avive.

Dielo
-----

Na jeho prvých dielach je zjavný vplyv dadaizmu, keď bojuje proti logike sveta a reči. Neskôr dospel k názoru, že svet je plný utrpenia a fanatizmu, preto sa v jeho hrách objavuje tragická a bezradná vízia sveta. Ten sa pre neho stal akýmsi gigantickým strojom, ktorý ničí človeka a z tohto stavu je jediným východiskom humor. To ho viedlo k tvorbe tzv. „antihier" a absurdnej dráme. Tieto diela je potrebné chápať ako memento proti osamelosti, ale i politickej zlovôli. 

* *Plešivá speváčka* - 1948, premiéra 1950. Inšpiráciou mu bola učebnica angličtiny. Jej nezmyselný text, absurdné rozhovory a nesúvisiace vety sú znakom tzv. tragédie reči. Herci tu hovoria podľa tejto učebnice, nevedie sa tu žiadna zmysluplná konverzácia. Hra býva uvádzaná ako komédia, občas i ako fraška, autor však tvrdí, že pôvodný pocit, ktorý ho viedol jej napísaniu bol skôr tragický ako komický.
* *Budúcnosť je vo vajciach čiže Všetko je treba k stvoreniu sveta* - 1951
* *Lekcia* - 1951
* *Stoličky* - 1952 V tejto hre je javisko zaplnené prázdnymi stoličkami, na nich sa postupne usadzujú neviditeľné osoby. Jediní viditeľní, Starenka a Starček, s nimi vedú rozhovor. Hru uzatvára príchod Rečníka, ktorého úlohou má byť odovzdanie Starčekovho posolstva o zmysle života.
* *Amédée alebo Ako sa ho zbaviť* - 1954
* *Jakub alebo Podrobenie* - 1954
* *Nový nájomník* - 1955
* *Improvizácia Almy alebo Pastierov chameleón* - 1958
* *Nenajatý vrah* - 1959
* *Nosorožec* - 1960
* *Kráľ umiera* - 1962
* *Jeux de Massacre* - 1970

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Eugène Ionesco**

Externé odkazy
--------------

* Bibliografia (po francúzsky)

  


|
|  |
| Predchodca**Jean Paulhan** | **Kreslo 6Francúzska akadémia**1970-1994 | Nástupca**Marc Fumaroli** |

Autoritné údaje: * abART: 30971
* BnF: 11908252k
* GND: 118555707
* ISNI: 0000 0001 2099 3554
* LCCN: n79046020
* NK ČR: jn19990003900
* ULAN: 500381031
* VIAF: 17224288
* WorldCat: lccn-n79046020