**Receptor** alebo zriedkavo **prijímač** je špecifická štruktúra, ktorá je schopná prijať signál, ktorý môže mať fyzikálnu alebo chemickú podstatu. Vo fyziológii sa rozlišujú dva zásadne odlišné významy slova receptor:

* *receptor v širšom zmysle slova* – bunka alebo orgán (napríklad oko), ktorý je schopný previesť podnet na vzruch
* *receptor v užšom zmysle slova* – bielkovina, ktorá po naviazaní ligandu (chemickej látky nesúcej nejakú informáciu, napríklad neurotransmiteru) zmení svoje priestorové usporiadanie s následnou kaskádou ďalších dejov, ktoré ovplyvňujú lokálne alebo celkovo činnosť bunky

Receptor v širšom zmysle slova
------------------------------

Vo vonkajšom i vnútornom prostredí organizmu neustále nastávajú zmeny, na ktoré musí reagovať. Informácie o týchto zmenách zabezpečujú zmyslové bunky, ktorých úlohou je zaznamenať podnet (zmenu) a premeniť ho na nervový vzruch. Nie všetky receptory však reagujú na všetky druhy podnetov. Receptory sú špecializované na určitý druh dráždenia, teda na *adekvátny podnet*.

Aby podnet vyvolal podráždenie nervovej bunky, musí dosahovať určitú intenzitu. Najnižšia hodnota dráždenia (podnetu), ktorá vyvolá vznik nervového vzruchu v receptorovej bunke, sa nazýva *prahová hodnota*. Receptor reaguje len na prahové a nadprahové podnety, kým podprahové podnety zostávajú bez odozvy. 

### Rozdelenie

Receptory možno rozdeliť nasledovne:

* podľa podnetu, na ktorý reagujú:
	+ *Chemoreceptory* – adekvátnym podnetom je chemická látka. Patria medzi ne napr. čuchové a chuťové bunky, receptory v stenách ciev, ktoré reagujú na množstvo glukózy alebo na množstvo CO2.
	+ *Mechanoreceptory* – adekvátnym podnetom je mechanické podráždenie. Patria medzi ne napr. hmatové bunky v koži či sluchové bunky vo vnútornom uchu a pod.
	+ *Rádioreceptory* – adekvátnym podnetom sú rôzne formy žiarenia. Patria sem zrakové bunky na sietnici oka (svetlo je elektromagnetické vlnenie) alebo tepelné receptory (infračervené žiarenie) a iné.
* podľa prostredia, z ktorého signály prijímajú:
	+ *Exteroreceptory* – reagujú na podnety z vonkajšieho prostredia, ako napr. čuchové, chuťové a zrakové bunky.
	+ *Interoreceptory* – reagujú na podnety vznikajúce vnútri tela, ako napr. receptory v stenách ciev.
		- *Proprioreceptory* – receptory vo svaloch a v šľachách, ktoré neustále vysielajú do CNS (centrálny nervový systém) informácie o napätí v týchto orgánoch.

Receptor v užšom zmysle slova
-----------------------------

Zjednodušene povedané ide o bielkovinu, ktorá sa podieľa na signalizácii. Typickým príkladom sú receptory v plazmatickej membráne bunky. Ide o veľmi dynamické štruktúry, ktoré menia svoj tvar podľa toho, či je na ne naviazaná signálna molekula. Signálne molekuly sa neviažu iba na jeden typ receptorov.

### Rozdelenie

Receptory sa rozdeľujú na 2 skupiny podľa toho, kde v bunke sa nachádzajú na:

* *cytoplazmatické*
* *membránové*

#### Cytoplazmatické receptory

Uplatňujú sa predovšetkým ako sprostredkovatelia vplyvu hormónov. Interagujú totiž predovšetkým s molekulami, ktoré sú lipofilné (rozpustné v tukoch a teda ľahko prenikajúce cez plazmatickú membránu). Rozdeľujú sa na dve skupiny:

* receptory pre kortikoidy, androgény a progesterón
* receptory pre hormóny štítnej žľazy, estrogény, vitamín D a retinoidy

Príklad regulácie
Receptory pre steroidné hormóny sú v cytoplazme viazané s bielkovinou, ktorá sa nazýva chaperón. Táto väzba zabraňuje vstupu komplexu do jadra bunky. Po naviazaní steroidného hormónu na receptor sa chaperón uvoľní a komplex hormón-receptor naopak do jadra vstupuje veľmi rýchlo. Vytvára dimér a viaže sa na DNA na miesta nazývané HRE (z angl. hormone response elements), ktoré ovplyvňujú transkripciu špecifických génov a tvorbu príslušných proteínov ako reakciu bunky.

#### Membránové receptory

Sú hlavným typom receptoru, ktorý zodpovedá za prenos signálu medzi bunkami. Rozdeľujú sa na:

* *receptory, ktoré sú súčasťou iónového kanála* pre anióny (GABAA receptor, glycínový receptor) alebo katióny (nikotínový acetylcholínový receptor, receptor pre excitačné aminokyseliny)
* *receptory s vlastnou enzymatickou aktivitou* (receptory s tyrozínkinázovou a guanylátcyklázovou aktivitou) – ich podjednotka v membráne je sama schopná katalýzy biochemických dejov
* *receptory spriahnuté s G-proteínmi* (GPCR; z angl. G-protein coupled receptors)
* *integríny*
* *„toll-like" receptory*

Receptorová regulácia
---------------------

Aby bola v organizme zachovaná rovnováha (homeostáza), aj reakcie bunky sprostredkované receptormi musia byť regulované. Táto regulácia sa rozdeľuje na dva základné typy:

* *homológna*
* *heterológna*

### Homológna regulácia

Homológny typ regulácie je taký, pri ktorom sa ovplyvňujú receptory, ktoré boli aktivované. Regulácia môže byť negatívna i pozitívna: v prvom prípade ide o desenzitizáciu, internalizáciu a tzv. down-reguláciu. V druhom prípade o senzitizáciu a tzv. up-reguláciu. Pri desenzitizácii sa uplatňuje s najväčšou pravdepodobnosťou fosforylácia receptora. Presné spôsoby, ako tieto regulácie prebiehajú, však v súčasnosti nie sú detailne známe.

### Heterológna regulácia

Heterológny typ regulácie je taký, pri ktorom sa ovplyvňujú nielen receptory, ktoré boli aktivované. Pôsobí na dvoch úrovniach:

* zosiluje alebo zoslabuje sa prenášaný signál bez zmeny množstva receptorov (tzv. hetrológna senzitizácia/desenzitizácia); jej mechanizmus nie je presne známy
* zmenou počtu receptorov iného systému (tzv. krížová regulácia); produkt jednej signalizačnej kaskády slúži ako aktivátor alebo inhibítor inej kaskády

Zdroje
------

* KITTNAR, Otomar a kol. *Lékařská fyziologie*. Praha : Grada, 2011. ISBN 978-80-247-3068-4. (po česky)