recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Onomastos** (starogr. *Ὀνόμαστος* – *Onomastos*) bol olympijský víťaz v boxe v roku 688 pred Kr.

Na 23. hrách v roku 688 pred Kr. zaradili v Olympii medzi olympijské súťaže box (*pygmé*). Prvým víťazom tejto novozaloženej olympijskej disciplíny bol Onomastos zo Smyrny, mestského štátu vtedy už pripojeného k iónskym štátom.

Box mal v Olympii voľnejšie pravidlá ako dnešný. Rozhodcovia dovoľovali všetko okrem držania súpera, hmatov a úderov na pohlavné orgány. Boxer mal päste ovinuté remencami, ktoré nemohli byť tvrdé a ničím zosilnené. Zápasilo sa v ohraničenom, pieskom posypanom priestore. Zvíťazil ten, kto súpera zrazil na zem, takže ostal bezvládne ležať, alebo ten, ktorý súpera prinútil, aby sa vzdal. Keď zápas trval veľmi dlho, rozhodcovia so súhlasom súperov nariadili tzv. *klimax* (vystupňovanie), pri ktorom sa žrebom určený boxer postavil pred súpera a prijal jeho úder bez krytia, keď ho vydržal, zasadil úder za rovnakých podmienok súperovi. To sa opakovalo tak dlho, pokým sa nenašiel víťaz.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Eusebios, *Kronika* 2,193.
2. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 66-602-22-8.6. S. 378.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 145.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Online Analytical Processing** skrátene **OLAP** je technológia uloženia dát v databáze, ktorá umožňuje usporiadať veľké objemy dát tak, aby boli dáta prístupné a zrozumiteľné používateľom zaoberajúcim sa analýzou obchodných trendov a výsledkov. Dáta sú uložené v multidimenzionálnych databázach a obsahujú rôzne úrovne agregácie dát. Spôsob uloženia dát sa svojim zameraním líši od bežnejšie používaného OLTP (*Online Transaction Processing*), kde sa dôraz kladie predovšetkým na jednoduché a bezpečné ukladanie zmien v dátach v konkurenčnom (mnohoužívateľskom) prostredí (dáta sú uložené v relačných databázových systémoch v aspoň tretej normálovej forme).

Základné rozdiely medzi OLAP a OLTP vyplývajú z rozdielneho použitia, pri OLAP ide o jednorazovo nahrávané dáta, nad ktorými sa vykonávajú zložité dopyty, pri OLTP sú dáta priebežne a často modifikované a pridávané a to obyčajne mnohými používateľmi zároveň.

Pozri aj
--------

* OLAP kocka

Referencie
----------

1. ↑  BLŠTÁK, Michal. *Aplikace procesu ETL na čištění dat v datových skladech* [online]. 2016, [cit. 2018-11-27]. Dostupné online.
2. ↑  BLŠTÁK, Michal. *Aplikace procesu ETL na čištění dat v datových skladech* [online]. Masarykova univerzita, Fakulta informatiky, 2016, [cit. 2018-11-27]. Dostupné online.
**Novoveký racionalizmus** je gnozeologický postoj k problému pôvodu nášho poznania v novovekej filozofii, ktorého vznik sa spája predovšetkým s Descartom a ktorý sa zbavuje teologickej formy, charakteristickej ešte pre racionalizmus v stredoveku a v renesancii. 

Descartes rozpracoval novoveký racionalizmus ako protipól senzualizmu resp. empirizmu: teoretické myslenie v porovnaní so zmyslovým vnímaním nepredstavuje len vyšší stupeň poznania, ale je to zároveň samostatný, od zmyslového vnímania nezávislý zdroj všetkého toho, čo naše zmysly bezprostredne nevnímajú.

Novoveký racionalizmus sa spájal s kultom rozumu, s vierou v neobmedzenú poznateľnosť sveta človekom a v organizáciu spoločenského života podľa princípov rozumu.

Novoveký racionalizmus ovplyvnil osvietenstvo.

Predstavitelia
--------------

* René Descartes
* Gottfried Wilhelm Leibniz
* Blaise Pascal
* Baruch Spinoza

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Sútok Odry a Lužickej Nisy
**Sútok** je miesto, kde sa stretávajú najmenej dva vodné toky. Väčšinou sa hovorí o sútoku v prípade riek, ale všeobecne môže ísť i o menšie vodné toky.

Sútoky riek boli vhodným miestom na zakladanie osád a miest. Napríklad mesto Plzeň sa nachádza na sútoku Radbuzy, Mže, Úslavy a Úhlavy.

Zvyčajne sa po sútoku ďalej rieka nazýva menom rieky s väčším prietokom v mieste sútoku ktorej tok je dlhší. Aj z tohto pravidla existujú výnimky. Napríklad sútok Labe a Vltavy, kde má Vltava väčší prietok a je i dlhšia, ale rieka má ďalej názov Labe. Táto skutočnosť je daná historickým názvom, ktorý pochádza z dôb Keltov, ktorí povodie obývali. Ďalším príkladom môže byť sútok Mže s Radbuzou, od ktorého má ďalej rieka názov Berounka či sútok Vydry a Křemelnej, kde ďalej má rieka názov Otava.

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vedy o Zemi |

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sútok**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku soutok na českej Wikipédii.*
**Torr** (staršie aj **tor**) *často označovaný aj ako milimeter ortuťového stĺpca (*mmHg*) – aj keď tieto jednotky nie sú celkom identické* je staršia jednotka tlaku pomenovaná podľa talianskeho prírodovedca, fyzika a matematika J. E. Torricelliho (1608 – 1647), ktorý v roku 1644 vynašiel barometer.

V roku 1980 bolo používanie jednotky Torr zrušené, namiesto nej sa používa jednotka sústavy SI – pascal [Pa] a jej násobky.  

Tlak {\displaystyle 1\,\mathrm {Torr} } je definovaný ako hydrostatický tlak vyvolaný 1 mm stĺpcom ortute.

{\displaystyle 1\,\mathrm {Torr} =1\,\mathrm {mmHg} =133{,}322\,{\rm {Pa}}}

Presný prevod medzi jednotiek Torr na Pa je daný definíciou štandardnej atmosféry, ktorá bola pôvodne definovaná ako {\displaystyle 760\,\mathrm {mmHg} } a na 10. konferencii CGPM bola definovaná ako {\displaystyle 101\,325\,\mathrm {Pa} }, z toho vychádza {\displaystyle 1\,\mathrm {Torr} ={\frac {101\,325}{760}}\,\mathrm {Pa} =133{,}322\,368\dots \,\mathrm {Pa} }.

Vzťah medzi oboma jednotkami je možné tiež odvodiť z výpočtu hydrostatického tlaku. Hydrostatický tlak stĺpca ortuti o výške {\displaystyle h=1\,\mathrm {mm} } sa vypočíta dosadením hustoty ortuti ({\displaystyle 13\,595{,}1\,\mathrm {kg\,m^{-3}} }) a normálneho tiažového zrýchlenia ({\displaystyle 9{,}806\,65\,\mathrm {m\,s^{-2}} }):

{\displaystyle p=h\varrho g=10^{-3}\cdot 13\,595{,}1\cdot 9{,}806\,65=133{,}322\,387\,415\qquad (\mathrm {Pa;m;kg\cdot m^{-3};m\cdot s^{-2}} )}
Rozdiel medzi oboma definíciami (torr podľa štandardnej atmosféry a výpočtom hydrostatického tlaku ortute) je daný použitými štandardizovanými hodnotami hustoty a tiažového zrýchlenia, v praxi je však zanedbateľný.

1 Torr = 0,999 999 857 533 699... mmHg
1 mmHg = 1,000 000 142 466 321... Torr
Milimetre ortuťového stĺpca sa v praxi stále používajú v ortuťových barometroch, napr. pri meraní krvného tlaku či tlaku vzduchu (kde sa prepočítavajú na hektopascaly).


**Jednotky tlaku**|   | pascal(Pa) | bar(bar) | technická atmosféra(at) | atmosféra(atm) | torr(torr) | libra sily na štvorcový palec(psi) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| jednotka | N.m-2 | Mdyn.cm-2 | kp.cm-2 | PSTP | mm Hg | lbf.in-2 |
| 1 Pa | \* | 10−5 | 1,0197×10−5 | 9,8692×10−6 | 7,5006×10−3 | 145,04×10−6 |
| 1 bar | 100 000 | \* | 1,0197 | 0,98692 | 750,0638 | 14,5038 |
| 1 at | 98 066,5 | 0,980665 | \* | 0,96784 | 735,5613 | 14,2233 |
| 1 atm | 101 325 | 1,01325 | 1,0332 | \* | 760,0021 | 14,6959 |
| 1 torr | 133,322 | 1,3332×10−3 | 1,3595×10−3 | 1,3158×10−3 | \* | 19,337×10−3 |
| 1 psi | 6 894,76 | 68,948×10−3 | 70,307×10−3 | 68,046×10−3 | 51,7151 | \* |
**Green River** bola vplyvná rocková kapela založená v Seattle, s populárnymi rozmermy v rokoch 1984 a 1987. Kapela stála na počiatku zoskupenia prvých grungeových kapiel a tento štýl prezentovala viac-menej nekomerčne.

História
--------

Green River (názov skupiny je podľa sériového vraha, zadržaného 30.novembra 2001 v Rentone, štát Washington) bola skupina vytvorená na začiatku roku 1984 vokalistom a gitaristom Markom Armom. K nemu sa neskôr pridali gitarista Steve Turner, bubeník Alex Vincent a basák Jeff Ament. Veľký prínos pre kapelu mal príchod bubeníka Alexa Vincenta, ktorý so sebou dotiahol aj Rocka Grossarda. Arm sa tak sústredil iba na spev a Grossard nahradil tretiu gitaru. Začínali s prvými skúškami s bývalými členmi skupiny Ducky Boys, ktorý im požičiavali garáž. 

V decembri 1984 nahrávajú prvý album skupiny *Come on Down*, ktorý vyšiel začiatkom roku 1985. Vydavateľom bolo Homestead records. V tomto období skupinu opustil Alex Turner, namiesto neho nastúpil Bruce Fairweather.

Diskografia
-----------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| **Názov** | **Rok** | **Typ** | **Vydavateľstvo** |
| *Come on Down* | 1985 | EP | Homestead Records |
| *Together We'll Never* | 1986 | Singel | Tasque Force Records |
| *Dry As a Bone* | 1987 | EP | Sub Pop |
| *Rehab Doll* | 1988 | Album | Sub Pop |
| *Rehab Doll/Dry As a Bone* | 1990 | Kompilácia | Sub Pop |
|
*Odyseus a Pénelopé*, autor:Johann Heinrich Wilhelm Tischbein (1751–1829)
**Pénelopé** (iné názvy: **Penelopa, Pénelopa, Pénelopeia**, zastarano **Penelope**, nevhodne **Penelopé**; po grécky Πηνελόπεια - Pénelopeia alebo Πηνελόπη - Pénelopé; lat. Penelopa) bola v starogréckej mytológii spartská princezná, Odyseova žena a matka Télemacha.

Považuje sa za vzor vzornej manželky. Počas neprítomnosti manžela Odysea sa jej úspešne darilo odmietnuť rôznych uchádzačov tak, že sa tvárila, že najprv musí utkať pre svojho svokra posmrtné súkno. V noci však vždy znova rozotká všetko, čo cez deň utkala. Po troch rokoch ju však prezradí slúžka a uchádzači ju pri jej nočnej činnosti prekvapia (Odysea II 93-110; XIX 134-156). Odysea sa končí návratom Odysea domov (Penelopa naňho musela čakať 20 rokov) a potrestaním uchádzačov. To, ako Odyseus a Penelopa po takej dlhej dobe spolu vychádzali, bolo predmetom úvah už v staroveku.

Referencie
----------

1. ↑  KERÉNYI, Karl. *Mytologie Řeků II : Příběhy héróů*. Preklad Jan Binder. Vyd. 1. Praha : OIKOYMENH, 1998. 349 s. (Oikúmené.) ISBN 80-86005-81-X. S. 235.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pénelopé**
**Greenockit** je minerál kryštalizujúci v hexagonálnej sústave, chemicky sulfid kademnatý - CdS.

Charakteristika
---------------

Greenockit je minerál žltej farby s odtieňmi do oranžovej alebo zelenej. Vryp minerálu je oranžovožltý, lesk diamantový. Vyskytuje sa vo forme rôznych náletov a povlakov, zriedkavejšie tvorí aj pyramidálne kryštály do veľkosti 3 cm, prípadne radiálne usporiadané drúzy. Greenockit je dosť podobný hawleyitu (kubickej variante).

Vznik
-----

Greenockit je produkt vysokoteplotných hydrotermálnych roztokov, prípadne sa vyskytuje v dutinách mafických magmatických hornín. Ako sprievodné minerály sa vyskytujú sfalerit, smithsonit, prehnit, zeolity, tetraedrit, kasiterit, chalkopyrit, herzenbergit a iné sulfidy.

Lokality
--------

Vyskytuje sa v Španielsku, Česku (Příbram), Bulharsku, Taliansku (Sardínia) a USA (New Jersey, Virgínia, Pensylvánia, Missouri, Arkansas). Komplexné dvojčatá sú známe z Bolívie (Potosí, Llallagua). Veľké kryštály na prehnite zo Škótska (Bishopton blízko Glasgowa).

Ekonomický význam
-----------------

Greenockit je prakticky jediná ruda kadmia, no kadmium sa získava aj ako vedľajší produkt pri výrobe zinku a olova.

Externé odkazy
--------------

* Greenockit na www.mindat.org

Pozri aj
--------

* Zoznam minerálov
**Kanachos** (starogr. *Κάναχος*) bol grécky sochár z prelomu 5. a 4. stor. pred Kr.

Sochár Kanachos, rodák zo Sikyónu a žiak Polykleita, bol podľa 
Pausania autor sochy sikyónskeho boxera Bykela umiestnenej v olympijskej *Altide*. Bykelovi sa tejto pocty dostalo preto, lebo ako dorastenec zvíťazil v boxe na 96. olympijských hrách (396 pred Kr.) Pausanias tiež uvádza, že v spolupráci s Patroklom po bitke pri Aigospotamách (Aigospotamoi – *Kozích riečkach*, pri Hellésponte) v roku 405 pred Kr. zhotovil niekoľko bronzových sôch bojovníkov (*Axionikos z Pellény, Theares z Hermionu, Pyrrhias z Fókie, Kómón z Megary, Agasimenes zo Sikyónu, Euantidas z Ambrakie, Pythodotos z Korintu, Télykrates z Leukadie a Sparťania Epikydidas a Eteonikos*), sochárskych diel, ktoré Sparťania ako votívne dary venovali Delfám

V Delfách tieto sochy stáli zrejme na jednom z najväčších pamätníkov (21 m dlhom, s tridsiatimi ôsmimi sochami). Z pamätníka sa zachovalo mnoho fragmentov, najmä z podstavcov sôch a nápisov (pamätník stál pri vchode do posvätného okrsku (*temenos*) boha Apolóna, ale o tom, že na ktorom zo zachovaných podstavcov presne stáli, sa vedie spor).

Rímsky historik Plínius zaznamenal, že pôsobil v období 95. olympiády (v roku 400 pred Kr.) Podľa týchto písomných správ možno jeho činnosť datovať na koniec 5. a na začiatok 4. stor. pred Kr. O charakteristike jeho sochárskeho štýlu nie je nič známe.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑   *Biographischer Index der Antike*. Berlin : Walter de Gruyter, 2012. ISBN 978-31-1095-441-8. S. 495.
2. 1 2 3  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Kanachos 2*
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 457.
4. ↑  Audrey Griffin. *Sikyon*. Oxford : Clarendon Press, 1982. ISBN 978-01-9814-718-3. S. 126.
5. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-279-74. S. 282.
6. ↑  J. J. Pollitt. *The Art of Ancient Greece*. Cambridge : Cambridge University Press, 1990. ISBN 978-05-2127-366-4. S. 80.
7. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 412.
8. ↑  Plínius, *Naturalis Historia*, 34,50.
9. ↑  Karen Schoch. *Die doppelte Aphrodite - alt und neu bei griechischen Kultbildern*. Göttingen : Universitätsverlag Göttingen, 2009. ISBN 978-39-4187-519-7. S. 268.
Zátišie s kvetinami (1665)
**Willem van Aelst** alebo **Guglielmo d'Olanda** (\* 16. máj 1625, Delft, Francúzsko – † po roku 1683, Amsterdam) bol holandský maliar. Venoval sa predovšetkým maľbe aranžovaných zátiší s nádobami, ovocím, kvetmi a podobne.

Život
-----

Van Aelst sa narodil v rodine zmierovacieho sudcu. Učil sa u svojho strýka, maliara zátiší, Everta van Aelsta. 9. novembra 1643 bol prijatý ako majster do cechu sv. Lukáša v Delfte.

Medzi rokmi 1645 a 1649 žil vo Francúzsku. Roku 1649 Van Aelst odcestoval do Florencie, kde pracoval ako dvorný maliar Ferdinanda II. veľkovojvodu toskánskeho. Súčasne veľkovojvoda zamestnával dvoch ďalších Holanďanov: Matthiasa Withoosa a Otta Marseusa van Schriecka.

Roku 1656 sa vrátil do Holandska a usadil sa natrvalo v Amsterdame. Stal sa jedným z prominentných maliarov zátiší svojej generácie, ktorým bolo umožnené žiť na Prinsengrachte. Zomrel asi roku 1683 alebo krátko potom.

Van Aelst bol učiteľom Rachel Ruyschovej a niekoľkých ďalších umelcov.

Referencie
----------

1. ↑  Aelst, Willem van. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 60.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Willem van Aelst**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Willem van Aelst na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 56506
* BnF: 17107841s
* GND: 137160100
* ISNI: 0000 0000 5476 3362
* LCCN: nr95023198
* ULAN: 500009698
* VIAF: 7281346
* WorldCat: lccn-nr95023198
**Will Sampson** (mladší) (\* 27. september 1933, Okmulgee, Oklahoma, USA – † 3. jún 1987, Houston, Texas) bol americký herec a maliar, známy z filmu *Prelet nad kukučím hniezdom*.

Životopis
---------

Jeho najznámejšou postava bola rola „Chief Bromdena" vo filme Miloša Formana *Prelet nad kukučím hniezdom*. Zviditeľnil sa tiež postavou Taylora v druhej časti filmu Poltergeist. Venoval sa tiež maľovaniu. Jeho umelecké diela boli v múzeu Gilcrease a Philbrook Museum of Art. V roku 1983 založil a pôsobil v predstavenstve American Indian Registry for the Performing Arts.

Sampson trpel sklerodermiou, chronickým degeneratívnym ochorením, ktoré postihlo jeho srdce, pľúca a kožu. Počas tohto ochorenia jeho hmotnosť klesla zo 120 kg na 64 kg, čo mu spôsobilo problémy s podvýživou. Po transplantácii srdca a pľúc v Houstonskej nemocnici v Houstone, v Texase zomrel 3. júna 1987 na pooperačné zlyhanie obličiek. Je pochovaný na cintoríne Graves Creek v Hitchite v Oklahome. V meste kde sa narodil, je po ňom pomenovaná ulica - *Will Sampson Road*.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Will Sampson na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 14223999k
* ISNI: 0000 0001 1949 917X
* LCCN: no2001082973
* NK ČR: xx0215731
* VIAF: 53806820
* WorldCat: lccn-no2001082973
**Keč** je typ plachetnice.

Keč bol menšou dvojsťažňovou plachetnicou, ktorá podobne ako luger vznikla pôvodne na atlantickom pobreží Anglicka a Francúzka a mala vynikajúce navigačné vlastnosti. Názov keč, tak ako briga, mal v 18. storočí dvojaký význam: označoval skupinu lodí s kečovým oplachtením a predstavoval hlavný typ lode tejto skupiny.

Charakteristickým znakom keča 18. storočia ako typu lode bolo, že ako prvý nemal nosový, ale hlavný sťažeň. Tým sa keč líšil od brigy, ktorá mala tiež dva sťažne, lenže hlavný ako druhý. Briga mala preto vratiplachtu len na druhom sťažni, zatiaľ čo keč na oboch. Zadný sťažeň keča bol značne menší ako prvý, u brigy bol zadný sťažeň – keďže to bol hlavný – o niečo vyšší než nosový.

| * z
* d
* u
Typy plachetníc |
| --- |
| 
* bark
* barkentína
* briga
* brigantína
* drakkar
* džunka
* East Indiaman
* feluka
* flauta
* fregata
* galeáza
* galeota
* galeóna
* galéra
* hulk
* jachta
* karaka
* karavela
* katamaran
* keč
* kliper
* koga
* korveta
* lorcha
* luger
* mtepe
* nef
* pinasa
* prao
* radová loď
* sampan
* šalupa
* šebeka
* škuner
* triéra

 |
Prof. **Emil Abderhalden** (\* 9. marec 1877, Oberuzwil – † 5. august 1950, Zürich) bol švajčiarsky biochemik a fyziológ.

Životopis
---------

Narodil sa v dedine Oberuzwil, v kantóne Sankt Gallen vo Švajčiarsku. Od roku 1895 študoval medicínu na Univerzite v Bazileji, kde v roku 1902 získal doktorát. Potom študoval v laboratóriách Emila Fishera a pracoval na Berlínskej univerzite. V roku 1911 odišiel na Univerzitu v Halle, kde učil fyziológiu na lekárskej škole.

Počas prvej svetovej vojny sa usadil v detskej nemocnici kde organizoval transport zle živených detí do Švajčiarska. Následne sa vrátil k svojmu výskumu a začal študovať metabolizmus a chémiu potravín.

Po druhej svetovej vojne sa vrátil do Švajčiarska na Zürišskú univerzitu.

Abderhalden zomrel v Zürichu vo veku 73 rokov. Je pochovaný na cintoríne Fluntern.

Význam
------

Emil Abderhalden je zakladateľom modernej trofológie (náuky o výžive). Zaoberal sa metabolizmom, bielkovinami, vitamínmi a hormónmi. Objavil prvý laboratórny tehotenský test, tzv. Aberhaldenovu reakciu, test na dôkaz prítomnosti cystínu v moči, objasnil príčinu Abderhalden-Kaufmann-Lignacovho syndrómu, autozomálne recesívne dedičnej choroby obličiek.

Bol profesor na univerzitách v Berlíne, Halle a Zürichu, prezident Nemeckej akadémie vied. Založil niekoľko odborných časopisov a bojoval proti alkoholizmu.

Referencie
----------

1. 1 2 3  Abderhalden, Emil. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 19.

Zdroje
------

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Emil Abderhalden na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 130730222
* GND: 118643576
* ISNI: 0000 0001 2278 2398
* LCCN: n83828121
* NK ČR: nlk19990074409
* SNK: 168638
* VIAF: 34593815
* WorldCat: lccn-n83828121
**Emil Belházy** (\* 24. december 1840, Banská Bystrica - † 25. apríl 1898, Budapešť) bol lesnícky odborník.

Jeho otec Ján Belházy, jeho matka Zuzana rod. Banková, jeho brat Eugen Belházy.

Životopis
---------

Študoval lesníctvo na Baníckej a lesníckej akadémii v Banskej Štiavnici. Pôsobil na lesných správach vo Vukovare, Iloku (Juhoslávia), v Diósgyori (Maďarsko), v Sigheti (Rumunsko). Od 1880 pracovník Uhorského ministerstva pôdohospodárstva, 1881 hlavný lesný inšpektor, 1884 hlavný lesný radca v Budapešti. Organizátor lesníctva v Uhorsku, zabezpečoval uplatňovanie lesného zákona z 1879, zaoberal sa hospodárskou úpravou lesov a lesným meračstvom; vynálezca tzv. Belházyho lesnej buzoly. Odborné články uverejňoval v *Erdészeti Lapok* (1864, 1890, 1892, 1895).

Referencie
----------

1. 1 2 3  BELHÁZY, Emil. In:  *Biografický lexikón Slovenska*. Zväzok I A – B. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2002. 638 s. ISBN 80-89023-16-9. S. 310.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 147; pokrstený ako Emil Robert Bellházÿ

Autoritné údaje: * PIM: PIM45859
Súradnice: 49°24′01″S 17°45′58″V﻿ / ﻿49,4002°S 17,7661°V﻿ / 49.4002; 17.7661

**Kelčský Javorník** (865 m n. m.) je vrch v Hostýnsko-vsetínskej hornatine. Leží na strednej Morave, nad Osíčkom, približne 16 km severne od Zlína. Patrí do Prírodného parku Hostýnské vrchy.

Poloha
------

Nachádza sa v severozápadnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Hostýnské vrchy a jej časti Rusavská hornatina. Leží v Zlínskom kraji, v okrese Kroměříž a zasahuje na katastrálne územie obce Osíčko a Rajnochovice. Najbližšími sídlami sú západne situované Rajnochovice, severne leží Podhradní Lhota a Osíčko a západne Loukov a Bystřice pod Hostýnem.

Opis
----

Kelčský Javorník sa nachádza v hrebeni, ktorý vedie severo-južným smerom v západnej časti Hostýnskych vrchov. Západne a severne krajina klesá do Kelčskej pahorkatiny, východným smerom, kde pokračuje vrchovina, sa nachádza vrch Hradiště (604 m n. m.), Černá bařina (653 m n. m.), Čečetkov (687 m n. m.) a Sochová (741 m n. m.) a južným Čerňava (844 m n. m.), Smrdutá (750 m n. m.) a Javorník (802 m n. m.). Oblasť je súčasťou povodia Moravy, kde vodu z juhozápadných a západných svahov odvádza rieka Bystřička, severné a východné odvodňuje riečka Juhyně do Bečvy. Severná časť masívu patrí do rovnomennej prírodnej rezervácie. Na vrchol vedie značený chodník.

### Výhľady

Rozhľadňa na vrchole
Nesúvislý lesný porast vrcholovej časti umožňuje obmedzený výhľad. Nerušený, kruhový rozhľad poskytuje rozhľadňa, z ktorej je pri vhodných podmienkach vidieť okolité pahorkatiny a vrchy pohoria, no tiež Biele Karpaty, Považský Inovec, Javorníky, hrebeň Lúčanskej Fatry, Moravsko-sliezske Beskydy a Hrubý Jeseník.

Prístup
-------

* po  zelenej turistickej značke (Cyrilometodějská stezka):
	+ od západu z obce Loukov cez rázc. Jehelník, památník
	+ zo severovýchodu z obce Podhradní Lhota cez Černú bařinu
* po  žltej turistickej značke:
	+ od východu z obce Rajnochovice cez Černú bařinu
	+ od západu z Chvalčova cez rázc. Jehelník, památník
	+ od juhu z lokality Tesák cez Čerňavu a rázc. Jehelník, památník

Referencie
----------

1. 1 2 3 4   *Mapy.cz* [online]. sk.mapy.cz, [cit. 2023-04-05]. Dostupné online.
2. 1 2  Zeměměřický úřad. *Geoprohlížeč* [online]. ags.cuzk.cz, [cit. 2023-04-05]. Dostupné online.
3. 1 2 3 4   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2023-04-05]. Dostupné online.
4. ↑   *Mapy.cz* [online]. sk.mapy.cz, [cit. 2023-04-05]. Dostupné online.
5. ↑   *Peakfinder* [online]. peakfinder.org, [cit. 2023-04-05]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Hostýnsko-vsetínská hornatina
* Hostýnské vrchy
* Prírodný park Hostýnské vrchy

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kelčský Javorník**

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej trase
**Aristomédes** alebo **Aristomédés** (starogr. *Ἀριστομήδης* – *Aristomédes/iný prepis:Aristomédés*) je v gréckej mytológii syn a nástupca korintského kráľa Eudéma.

Korinský kráľ Aristomédes bol potomok Heraklovca Aléta, ktorý spolu s Dórmi, dobyl Korint, korintských kráľov, potomkov Sizyfa, Dórida a Hyanthida zosadil a zmocnil sa trónu. Jeho následníkov nazývali Heraklovcami, ale po smrti dovtedy najvýznamnejšieho korintského kráľa Bakchida, jeho potomkov z úcty k nemu nazývali Bakchidovcami.

Antickí autori uvádzajú, že Aristomédes vládol 35 rokov, podľa Hieronyma od roku 867 do roku 832 pred Kr. Keď Aristomédes zomrel, jeho syn Telestes bol ešte len malým dieťaťom, preto sa následníkom trónu stal jeho mladší brat Agémón.

  


|  |
| --- |
| Aristomédes**Heraklovci** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Eudémos** | **korintský kráľ**867 pred Kr. – 832 pred Kr. (fiktívna chronológia) | Nástupca**Agémón** |

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5  Hieronymus, *Chronicon*, 136-141.
2. 1 2 3 4  Diodoros, *Bibliotheca historia*, 7, frag. 9.
3. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,4,3.
4. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,4,4.
5. 1 2  Eusebios, *Kronika* 2,221.
**Mambo Café** je celovečerný film mexicko-americkej koprodukcie. Je to komédia s herečkou a speváčkou Thalíou v hlavnej úlohe. Ďalšie úlohy stvárnili Paul Rodríguez, Rosanna DeSoto a Danny Aiello.

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Portorikánsky pár, Frank a jeho manželka Carmen, vlastní latinskoamerickú reštauráciu s názvom *Mambo Café* v španielskom Harleme v New Yorku. Ich syn Ricky, ktorý je veľký nezbedník a vždy si ho spájajú s krádežami a chuligánstvom. Ich dcéra Nydia, ktorá študuje na Bostonskej univerzite, prichádza neočakávane domov. Rodina ťažko zvláda jej návrat, dlhov majú vyše hlavy, reštaurácia nevynáša a nemá skoro žiadnych hostí. Niečo sa musí urobiť, pretože nedokážu podporovať dcérine univerzitné štúdium.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Obsadenie
---------

* Thalía ako Nydia
* Danny Aiello ako Joey
* Robert Costanzo ako Antonio Andalucci ("Fat Tony")
* Kamar de los Reyes ako Manny
* Rosana DeSoto ako Carmen
* Rick González ako Ricky
* Richard Hillman ako Chris
* Paul Rodríguez ako Frank
**Aristolochos** (starogr. *Ἀριστόλοχος* – *Aristolochos*) bol olympijský víťaz v tethrippe v roku 72 pred Kr.

Aristolochos z Élidy bol na 177. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v tethrippe. Tethrippon (preteky dvojkolesových vozov so štvorzáprahom) zaviedli v Olympii na 25. hrách v roku 648 pred Kr. Prvým víťazom tejto disciplíny bol Pagóndas z Téb. Tento šport bol privilégom bohatých občanov (majiteľov vozov), za ktorých v preteku váčšinou súťažil vozataj, a to v mene svojho pána. Víťazný veniec si vždy odniesol iba majiteľ voza.

Olympijské víťazstvo Aristolocha zaznamenal byzantský učenec Fotios v písomnom diele Myriobiblon, a to v 97. kapitole, ktorá okrem iného uvádza aj zoznam olympijských víťazov zo 177. hier. Fotios vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomností historika Flegóna z Trallu, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  *The Library of Photius, Zväzok 1*, str. 188
2. 1 2 3  Fotios, *Myriobiblon*, 97.
3. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 156.
6. ↑  J. U. Powell, E. A. Barbe, *New Chapters in the History of Greek Literature*, str. 74

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Aristeides** alebo **Aristeidés** (starogr. *Ἀριστείδης* – *Aristeides*, iný prepis: *Aristeidés*) bol v starovekom Grécku olympijský víťaz v behu ťažkoodencov.

Aristeides z Élidy bol korunovaný olympijským vencom za víťazstvo v behu ťažkoodencov. Svoje majstrovstvo v bežeckých disciplínach, ale i v jazdeckom preteku, ešte ako dorastenec, predviedol i na druhých celogéckych hrách. Dátumy jeho víťaztiev sú neznáme. V Olympii sa beh ťažkoodencov (hoplitodromos) zaradil do programu na 65. hrách v roku 520 pred Kr..

Staroveký grécky cestovateľ a spisovateľ Pausanias zaznamenal, že v olympijskej *Altide* videl i sochu Aristeida, ktorá stala pri soche olympionika Menalka z Élidy. Pausanias o Aristeidovi uvádza: „*Élidský Aristeides dosiahol v Olympii víťazstvo v behu so zbraňou a nápis pri ňom ukazuje, že získal tiež víťazstvo na pýtických hrách v diaulu, v Nemei medzi dorastencami v konskom behu. Dĺžka konského behu sú dva diauly, a keď bol na nemejských a na isthmických hrách zrušený, odovzdal ich cisár Hadrianus k prevádzaniu Argejčanom pri zimných nemejských hrách."*

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,16,4.
2. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. S. 378.
3. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 248.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Zuzana Hurtajová** (\* 27. november 1950, Palúdzka) je vysokoškolská pedagogička.

Životopis
---------

V roku 1969-1974 absolvovala štúdium na Filozofickej fakulte UK v Bratislave, odbory slovenský jazyk a literatúra - anglický jazyk a literatúra, 1977 PhDr. 1981-1986 absolvovala externé ašpirantské štúdium na Katedre slov. literatúry a literárnej vedy FF UK v Bratislave, 1986 CSc. 1990 doc. Pôsobila ako stredoškolská prof. na gymnáziu v Nitre, od roku 1978 pôsobí ako vysokoškolská pedagogička na Fakulte humanitných vied UMB v Banskej Bystrici (predtým PF v Banskej Bystrici). Od roku 1999 prednáša a vedie semináre zo slovenského jazyka a literatúry na Filozofickej fakulte Univerzity v Novom Sade v Srbsku. Je garantkou Katedry anglistiky a amerikanistiky na Fak. humanitných vied UMB v Banskej Bystrici (od 1995). V rámci svojej pedagogickej činnosti prednášala rozmanité disciplíny (teória literatúry, literárna kritika, svetová literatúra). Jej prednostnou disciplínou sa stala staršia slovenská literatúra, neskôr medzinárodný slovesný fond v ľudovom 
čítaní a teória umeleckého prekladu starších literárnych textov. Ťažiskom jej výskumného záujmu sú stredoveké renesančné a barokové prózy z medzinárodného slovesného fondu. Spolupracovala s vydavateľstvom Tatran, neskôr s vydavateľstvom Tranoscius a Metodické centrum pre zahraničných Slovákov v Banskej Bystrici, v súčasnosti spolupracuje s redakciami časopisov Nový život, Cirk. listy, so Slovenským rozhlasom a Televíziou Novi Sad, spolupracuje aj s kultúrnymi pracoviskami a organizáciami slovenskej národnostnej menšiny v Juhoslávii. Autorka monografií, štúdií, recenzií a odborných článkov a odborných prekladov v domácich a zahraničných časopisoch. Medzi jej aktivity patria aj príspevky v rozhlase doma a v zahraničí.

Literatúra
----------

* Kto bol kto v Banskej Bystrici v roku 2001

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * GND: 119110818X
* ISNI: 0000 0000 5561 5070
* LCCN: n85193600
* NK ČR: xx0020676
* VIAF: 38356133
* WorldCat: lccn-n85193600
**Anthemios z Trallu** (\* 474 – pred 558) bol grécky architekt a matematik, ktorý žil v 6. storočí. Bol profesorom matematiky v Konštantínopole a spolu s Isidorom z Milétu na základe podnetu od Justiniána I. spolupracoval na výstavbe nového chrámu Hagia Sofia. Výstavba bola nutná, pretože pôvodný chrám v roku 532 zničila búrka. Nový chrám bol vysvätený 26. decembra 537. Anthemios ako prvý vyriešil statický problém s umiestnením kupoly na štvorcovom pôdoryse. Napriek tomu stavbu v roku 558 zasiahlo mohutné zemetrasenie, ktoré ju poškodilo a kupola sa zrútila. Tá bola následne zrekonštruovaná rovnomenným synovcom Isidora z Milétu.

Pochádzal zo vzdelanej rodiny, bol synom lekára. Bol dobrý matematik, napísal dielo o kužeľosečkách. Z jeho diel sa dodnes zachovala časť jeho tvorby o paradoxoch mechaniky.

Referencie
----------

1. ↑  
 *Ottova encyklopedie obecných vědomostí*. [s.l.] : [s.n.]. S. 431.

Autoritné údaje: * BnF: 122157782
* GND: 100936644
* ISNI: 0000 0003 9368 2428
* LCCN: n96010375
* ULAN: 500120301
* VIAF: 317282662
* WorldCat: lccn-n96010375
Súradnice: 49°03′44″S 18°55′00″V﻿ / ﻿49,0621°S 18,9166°V﻿ / 49.0621; 18.9166

**Bernolákova** je ulica v Martine, v centrálnej časti mesta.

Popis
-----

Na západnom konci začína križovatkou s Bottovou ulicou a nadväzuje na Robotnícku ulicu v blízkosti železničného priecestia. O kúsok ďalej sa nachádza križovatka s Novákovou ulicou. Na východnom konci končí križovatkou ulíc Pavla Mudroňa, Francisciho a Kohútova.

Je to obojsmerná komunikácia, v každom smere je jeden jazdný pruh. Jazdné pruhy sú široké. Popri ceste po oboch stranách vedie chodník. Ulica slúži aj ako prístupová cesta pre SAD na autobusovú stanicu.

Dopravná situácia
-----------------

Podľa sčítania dopravy z roku 2010 bola hodinová intenzita dopravy na tejto ulici 515 motorových vozidiel, čo je pri prepočítaní na 24 hodín 8750 vozidiel.

Významné objekty
----------------

Na Bernolákovej ulici sídli Obchodná akadémia, najkvalitnejšia stredná škola v Martine a prvá stredná škola obchodného charakteru na Slovensku. Pri Obchodnej akadémii sa nachádza zastávka autobusovej dopravy. Zastavujú tam linky MHD 7, 10, 24, 42, 52 a niektoré prímestské spoje.

Z ulice je tiež vstup do areálu bývalej Tatra nábytkárne.

Pôvod názvu
-----------

Pomenovaná je podľa kodifikátora prvej spisovnej slovenčiny – Antona Bernoláka.

Blízke ulice
------------

* Robotnícka ulica
* Bottova ulica
* Novákova ulica
* Ulica Pavla Mudroňa
* Kohútova ulica
* Francisciho ulica
**Metské zastupiteľstvo hlavného mesta Slovenskej republiky Bratislavy** je zákonodarným orgánom Bratislavy, teda mestský parlament. Spoločne s primátorom Bratislavy tvoria mestské orgány Bratislavy. Skladá sa zo 45 poslancov volených priamo obyvateľmi, ktorí môžu byť aj starostovia a poslanci zastupiteľstiev mestských častí Bratislavy (ale poslancom nemôže byť primátor). Zasadnutia mestského zastupiteľstva zvoláva a vedie primátor Bratislavy, ktorý aj podpisuje všetky ich rozhodnutia. Zastupiteľstvo sa schádza podľa potreby, avšak najmenej raz za štvrťrok. Zasadá v Zrkadlovej sieni Primaciálneho paláca.

Mestskému zastupiteľstvu sú vyhradené niektoré činnosti, z ktorých medzi najdôležitejšie patria schvaľovať štatút a územný plán Bratislavy, uznášať sa na všeobecne záväzných nariadeniach ako zákonodarný orgán mesta, schvaľovať rozpočet a rozhodovať o prijatí pôžičiek a úverov splácaných z rozpočtu. Zastupiteľstvo aj zriaďuje mestskú políciu.

Zastupiteľstvo volí 10 svojich členov do mestskej rady Bratislavy, ktorá je iniciatívnym, výkonným a kontrolným orgánom mestského zastupiteľstva a súčasne aj poradným orgánom primátora. Členmi mestskej rady sú okrem desiatich poslancov zastupiteľstva aj starostovia všetkých bratislavských mestských častí a námestníci primátora. Okrem mestskej rady má zastupiteľstvo ako ďalší orgán svoje komisie.

Činnosť mestského zastupiteľstva všeobecne upravuje zákon č. 369/1990 Zb. a v prípade Bratislavy aj zákon č. 377/1990 Zb. o Bratislave.

Pozri aj
--------

* Zoznam poslancov mestského zastupiteľstva Bratislavy

Referencie
----------

1. ↑  Zákon č. 377/1990 Zb. o Bratislave
2. ↑  Mestská rada Bratislavy
**D'Alembertov operátor** alebo **d'Alembertián** je diferenciálny operátor nazvaný podľa Jeana Le Rond d'Alemberta. Je to špeciálny prípad Laplaceovho operátora pre štvorrrozmerný *Minkowského priestor* s metrikou {\displaystyle \operatorname {diag} (-1,1,1,1)}. Značí sa symbolom {\displaystyle \square }. Využíva sa v špeciálnej teórii relativity a elektromagnetizme.

**d'Alembertov** operátor v karteziánskych súradniciach je rovný

{\displaystyle \square f={\frac {\partial ^{2}f}{\partial (x\_{1})^{2}}}+{\frac {\partial ^{2}f}{\partial (x\_{2})^{2}}}+{\frac {\partial ^{2}f}{\partial (x\_{3})^{2}}}-{\frac {\partial ^{2}f}{\partial (x\_{0})^{2}}},}
alebo špeciálne pri použití súradníc (*t*,*x*,*y*,*z*)

{\displaystyle \square f=\eta ^{\mu \nu }\partial \_{\mu }\partial \_{\nu }f={\frac {\partial ^{2}f}{\partial x^{2}}}+{\frac {\partial ^{2}f}{\partial y^{2}}}+{\frac {\partial ^{2}f}{\partial z^{2}}}-{\frac {1}{c^{2}}}{\frac {\partial ^{2}f}{\partial {t}^{2}}},}
V látkovom prostredí sa niekedy používa definícia

{\displaystyle \square f=\Delta f-\mu \varepsilon {\frac {\partial ^{2}f}{\partial {t}^{2}}}=\Delta f-{\frac {N^{2}}{c^{2}}}{\frac {\partial ^{2}f}{\partial {t}^{2}}},}
kde {\displaystyle \mu ,\varepsilon } sú magnetická permeabilita a elektrická permitivita daného materiálu a *N* je jeho index lomu.
**Právna norma** je označenie pre jeden všeobecne záväzný *príkaz*, *zákaz* alebo *dovolenie* vyplývajúce z právneho poriadku vrátane nástrojov a zmocnení k jeho dosiahnutiu alebo vymáhaniu. Spravidla právny predpis (napríklad zákon, vyhláška a pod.) obsahuje niekoľko právnych noriem.

Obvykle nie je právna norma v predpise uvedená ako súvislá časť textu, ale je ju treba z rôznych častí textu alebo rezných predpisov extrahovať alebo dedukovať. Niektoré aspekty právnej normy môžu byť vyjadrené napríklad systematickým zaradením textu do právneho predpisu namiesto explicitného vyjadrenia. Preto sa zdá byť presnejšie pozerať na text právneho predpisu nie ako na súbor noriem, ale ako súbor pravidiel, z ktorých sa dajú pomocou výkladu individuálne právne normy extrahovať.

Niektoré právne normy nemajú samostatný zmysel, ale majú charakter *spresnenia*, *doplnenia* alebo *obmedzenia* inej právnej normy alebo výnimky z nej. (napr. § 478 Občianskeho zákonníka (40/1964 Zb. v znení neskorších predpisov) - *Akékoľvek podmienky pripojené k závetu nemajú právne následky; ustanovenie § 484 ods. 1 druhej vety tým nie je dotknuté.*)

Štruktúra právnej normy
-----------------------

Právnu normu opisovali najmä starší teoretici tzv. trojprvkovou štruktúrou právnej normy:

* *Hypotéza* (predpoklad ak je splnené *x*,… – býva v právnom predpise aj zamlčaná, ak sa napr. týka všetkých)
* *Dispozícia* (…, má nasledovať následok *y*)
* *Sankcia* (ak nie je splnený následok, nasleduje sankcia *z*)

V novšej literatúre sa hovorí o zdvojenej štruktúre právnej normy:

* *Primárna hypotéza*
* *Primárna dispozícia*
* *Sekundárna hypotéza* - (je negáciou primárnej dispozície)
* *Sekundárna dispozícia* - (spolu so sekundárnou hypotézou nahrádza sankciu)

Základným rozdielom je idea, podľa ktorej aj *sankcia* je len druhom *dispozície* (jej aplikáciu však spravidla zabezpečuje donucovací orgán).

### Príklad

§ 461 ods. 2 Občianskeho zákonníka (40/1964 Zb. v znení neskorších predpisov)Ak nenadobudne dedičstvo dedič zo závetu, nastupujú namiesto neho dedičia zo zákona. Ak sa nadobudne zo závetu len časť dedičstva, nadobúdajú zvyšujúcu časť dedičia zo zákona.
* *Primárna hypotéza* – Ak nenadobudne dedičstvo dedič zo závetu…
* *Primárna dispozícia* – …nastupujú namiesto neho dedičia zo zákona
* *Sekundárna hypotéza* – Ak sa nadobudne zo závetu len časť dedičstva…
* *Sekundárna dispozícia* – …nadobúdajú zvyšujúcu časť dedičia zo zákona
Zulfiqar pohľad zozadu
Zulfiqar pohľad spredu
**Zulfiqar**, niekedy tiež *Zulfikar*, (v perzštine والفقار) je tank druhej generácie, vyvinutý v Iráne na základe koncepcie, ktorú presadil veliteľ pozemných síl brigádny generál Mir-Younes Masoumzadeh, za účelom zmiernenia medzinárodného zbrojného embarga na Irán a posilnenie miestneho priemyslu.

História
--------

Tento iránsky hlavný bojový tank je jedným z výsledkov modelu pre výskum a vývoj sebestačnosti ozbrojených síl. Tank Zulfigar bol pomenovaný po legendárnom meči prvého šiitského imáma Alího. Testovanie skúšobného prototypu (Zulfiqar 2) začalo v roku 1993. Šesť prototypov (Zulfiqar 1 a 3) bolo vyrobených a otestovaných v roku 1997.

Špecifikácie
------------

Tank sa v mnohých smeroch podobá iným známym tankom. Pri kopírovaní bola pravdepodobne použitá metóda reverzného inžinierstva. Kanón je štandardný ruský typ 2A46M. Trup a veža tanku sa podobajú niektorým západným strojom, ako sú napr. americký M1 Abrams či nemecký Leopard 2A6. Čelný pancier tanku je šikmý. Pancierovanie domácej produkcie je typu Chobham.

Pohybové ústrojenstvo je podobné americkému tanku M48 Patton. Tank má na každej strane šesť pojazdových kolies, päť pomocných kolies, jedno hnacie a jedno napínacie ozubené koleso. Pásy sú domácej produkcie a vychádzajú z pásov tanku Chieftain, ktoré boli vylepšené vzhľadom na topografiu Iránu. Pohon zabezpečuje (podľa niektorých zdrojov) domáca verzia motora *Condor*. Iné zdroje tvrdia, že motor bol vyvinutý na základe licenčného ukrajinského motora UTD-6M a výkon sa pohybuje medzi cca 780 až 1000 hp.

Varianty
--------

* Zulfiqar 1 - základný počiatočný návrh s mnohými prvkami prevzatými z iných dostupných tankov, boli postavené len štyri prototypy.
* Zulfiqar 2 - prototyp, ktorý slúžil ako základ pre vývoj tanku Zulfiqar 3. Je vybavený novým motorom neznámeho pôvodu (možno ide o licencovanú kópiu motora ukrajinského výrobcu KMDB). Má predĺžené šasi, zvýšil sa počet pojazdových kolies z piatich na šesť. Je tiež vybavený novo navrhnutou vežou so sklonenou prednou časťou a prepracovaným systémom ukladania munície do zadnej časti. Existujú dohady, že tank má nový systém automatického nabíjania kanónu, okopírovaný od ruských výrobcov.
* Zulfiqar 3 - variant tanku, určený pre sériovú výrobu. Podľa odhadov možno predpokladať, že bolo vyrobených najmenej 400 ks tankov tohto typu.

Poznámka
--------

Najmenej 400 vyrobených kusov, ale oficiálne len štyri skúšobné prototypy.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Zulfiqar**

Referencie
----------

1. ↑  Zulfiqar Main Battle Tank, Iran, army-technology.com
2. ↑  The Modern Battle Tanks Of Asia | 21st Century Asian Arms Race
3. ↑  Zulfiqar 3, Main battle tank - military-today.com

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Zulfiqar na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Zulfiqar - tanks-encyclopedia.com
Bernská Jura v kantóne.
**Bernská Jura** (franc. Jura Bernois, nem. Berner Jura) je názov pre frankofónnu oblasť švajčiarskeho kantónu Bern. Tradičným centrom regiónu je Moutier, sídlo vládneho miestodržiteľa sa nachádza v Courtelary.

Po odtrhnutí sa frankofónneho kantónu Jura od kantónu Bern v roku 1979 zostala Bernská Jura súčasťou kantónu Bern, napriek dominancii francúzštiny. Vtedy pozostával región Bernská Jura z úradných okresov (*Amtsbezirk*) Courtelary, Moutier a La Neuveville. V súlade s kantonálnou reformou decentralizovanej správy bol k 1. januáru 2010 z týchto okresov vytvorený správny kraj Bernská Jura (*Verwaltungskreis Berner Jura*). Ten sa územne prekrýva s vyšším stupňom územného členenia správnym regiónom Bernská Jura (*Verwaltungsregion Berner Jura*).

Referencie
----------

1. ↑   [Cit. 2012-01-17]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* *Bernská Jura* po nemecky, francúzsky a taliansky v *Historickom slovníku o Švajčiarsku*

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Berner Jura na nemeckej Wikipédii.*
**Obrábanie laserom** alebo **laserové obrábanie** je druh obrábania materiálov, pri ktorom sa na odber materiálu využíva pôsobenie vysoko koncentrovaného zväzku fotónov vyžarovaného z hlavice lasera. 
Je to obrábanie tepelnou energiou – pri laseroch sa vysoko koncentrovaná svetelná energia, sústredená na malú plochu obrobku, mení na tepelnú. 
Najčastejšie sa používa na rezanie a pri zhotovovaní presných otvorov.

Princíp obrábania
-----------------

### Zdroj

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Laser*
Zdrojom žiarenia sú generátory svetla (lasery), ktoré využívajú vlastnosti niektorých materiálov zosilňovať a usmerňovať svetlo, ktorým boli ožiarené. Dosahuje sa toho ožiarením vhodného aktívneho prostredia žiarením vybranej vlnovej dĺžky, alebo bombardovaním elektrónmi atď. Rozoznávajú sa lasery plynové (napr. zmes hélia a neónu), kryštálové (najčastejšie s rubínovým kryštálom) a polovodičové (napr. PN priechod v arzenide galitom). Vyžarovanie lasera prebieha prerušovane v impulzoch; na malé výkony sa už stavajú lasery pracujúce kontinuálne. Najčastejším typom lasera pre obrábanie je laser rubínový. Proces obrábania môže prebiehať na voľnom vzduchu.

### Laserový lúč

Svetelné lúče vyžiarené laserom sa pomocou optickej sústavy sústredia na veľmi malú plochu (niekoľko stotín až tisícin mm 2). Pri dopade tohto žiarenia na nepriehľadný materiál nastáva premena svetelnej energie na energiu tepelnú. Na tejto ploche je teda sústredená veľká energia (výkon až niekoľko megawattov), ktorá vyvinie vysokú miestnu teplotu, až niekoľko desaťtisíc stupňov Celzia. Vysoká teplota spôsobí miestne roztavenie, až vyparenie materiálu. Tak možno na napr. za zlomok sekundy prevŕtať na volfrámovom plechu hrúbky 2,5 mm dieru priemeru niekoľkých mikrometrov.

Využitie
--------

Obrábanie laserom patrí do oblasti veľmi jemného a veľmi presného obrábania, ako je napr. rytie čiar a kriviek do obťažne spracovateľných materiálov, rezania tenkostenných rúrok, vŕtanie miniatúrnych dier a pod. Moderné stroje pre obrábanie laserom sú vybavené spravidla krížovým stolom pre obrobky a stacionárnym laserovým kanónom. Stroje majú číslicové riadenie pre polohovacie pohyby obrobku.
**Bernský salašnícky pes** je psie plemeno uznané v FCI v skupine 2 pod číslom 45.

Opis
----

Bernský salašnícky pes je veľké, dlhosrsté, trojfarebné, harmonické a vyrovnané plemeno. Meno má podľa názvu osady Dürrbach a pôvodne bol používaný ako strážny a ťažný pes na sedliackych dvoroch a v špeciálnom postroji ťahal malé dvojkolesové káry. Podobne ako Bernardýn vie vyhľadávať ľudí v lavínach a závejoch. 

Podľa klasifikácie FCI patrí medzi švajčiarske salašnícke psy bez pracovnej skúšky. Pomer výšky v kohútiku k dĺžke tela je asi 9:10. Telo má skôr zavalité s výškou v kohútiku u psa 65-70 cm, feny 58-66 cm, a s hmotnosťou medzi 45 až 65 kg. Plemeno je ľahko rozpoznateľné vďaka trojfarebným znakom (čierne, hnedočervené pálenie a biele). Väčšina tela je čierna, líca, nohy a škvrna okolo oka má hnedočierne pálenie. Hruď, prsty, ňufák, špička chvosta a lysina medzi očami je bielej farby.

Oči sú tmavohnedé, uši trojuholníkové, jemne zaoblené, vysoko posadené. Chvost je bohato osrstený čierny a na konci biely, v pokoji zvesený, v pohybe vznášajúci sa na úrovni chrbta. Bernský salašnícky pes je povahou istý, pozorný, bdelý, dobromyseľný a prítulný, trpezlivý, hravý a hlavne má rád deti.

Vhodným miestom pre chov tohto veľkého plemena je rodinný dom so záhradou. Proti chovu v byte hovorí aj jeho prirodzená vrodená potreba po voľnom pohybe, ktorá je typická pre bernského salašníckeho psa. S radosťou sa zúčastňuje na dlhých prechádzkach. Kto nechce tohto psa chovať ako strážneho psa, nájde v ňom aj príjemného rodinného psa, ktorý s potešením postráži bezpečnosť celej rodiny. Deti si môžu získať pevné miesto v jeho veľkom psiom srdci. Vychádza s nimi veľmi dobre a priateľsky.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bernský salašnícky pes**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bernský salašnický pes na českej Wikipédii.*
As-Sadd al-Álí
**As-Sadd al-Álí** (iné názvy: presnejší prepis **As-Saddu 'l-’Álí**;**Sadd Aswán (al-Álí)**; po slovensky **Aswánska/Asuánska priehrada, Aswánska/Asuánska vysoká priehrada, nová Aswánska/Asuánska priehrada**) je priehrada (hrádza) v Egypte na Níle. Vytvára priehradnú nádrž v Egypte a Sudáne, ktorá sa volá **Násirovo jazero** (resp. staršie **Násirovo more**), **(nová) Aswánska/Asuánska priehradná nádrž** alebo vyššie uvedenými menami samotnej priehrady. Na priehrade je elektráreň.

Nachádza sa 7 km južne od starej Aswánskej priehrady. Výška hrádze je 111 m, dĺžka 5 km. V nádrži je 160 mld. metrov kubických vody, priemerná šírka nádrže je 10 km, dĺžka je 550 km. Elektráreň má zabudovaných 12 turbín s celkovým inštalovaným výkonom 2 100 MW.

Bola vybudovaná za pomoci Sovietskeho zväzu v rokoch 1960 až (21. júla) 1970. Plánovanie sa začalo už roku 1952, krátko po revolúcii, keď Gamál Abdal Násir získal moc. Nádrž sa začala napĺňať v roku 1964 a naplnila sa v roku 1976. Kvôli tejto nádrži bolo zaplavených veľa archeologických vykopávok. UNESCO zachránilo 24 pamiatok, ktoré boli buď presunuté na bezpečnejšie miesto (napr. Abú Simbel) alebo darované štátom, ktoré pomohli s výstavbou.

Pozri aj
--------

* Chazzán Aswán

Zdroje
------

* presun časti textu z článku Sadd Aswán
* Asuánska priehrada. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **As-Sadd al-Álí**

Súradnice: 23°58′07″S 32°52′42″V﻿ / ﻿23,968642°S 32,878304°V﻿ / 23.968642; 32.878304