Svätý **Arsen Iqalthoeli** (iné mená pozri nižšie; \* okolo 1050, Iqaltho, Gruzínsko – † 6. február 1127, tamže) bol gruzínsky kresťanský filozof, filológ, kánonista, spisovateľ, prekladateľ a mních, popredná náboženská osobnosť gruzínskych stredovekých dejín, duchovný radca gruzínskeho kráľa Dávida IV.

Podieľal sa na rozvoji školstva a cirkevného usporiadania v stredovekom Gruzínsku, založil akadémiu v Monastieri Gelati a neskôr akadémiu v Iqalthskom kláštore. Jeho najvýznamnejším dielom bolo *Dogmatikoni*. Gruzínskou pravoslávnou cirkvou je uctievaný ako svätý. Jeho pamiatku si pripomínajú 6. februára.

Mená
----

* gruz. არსენი იყალთოელი
* **Arsen Iqalthoeli**, iné prepisy: **Arsen Ikalthoeli**, **Arsen Ikaltoeli**
* **Arsénios z Iqaltha**, iné prepisy:**Arsénios z Ikaltha**, **Arsénios z Ikalta**
* niekedy býva stotožňovaný s inými osobami

Životopis
---------

Chrám v monastieri Ikalto
Arsen a narodil do gruzínskej šľachtickej rodiny. Vzdelanie získal v Ikaltskom kláštore, kde sa pravdepodobne stal aj mníchom. Neskôr študoval na Manganskej akadémii v Konštantínopole, kde boli jeho učiteľmi Michaél Psellos a Ióannes Italos. Neskôr vstúpil do Monastiera svätého Simeona Divotvorcu pri Antiochii, na tzv. Čiernej hore, kde mal naňho veľký vplyv Gruzínec Efrém Mcire. V kláštore začal tvoriť vlastnú tvorbu a do gruzínčiny preložil niektoré staršie grécke diela. Skúmal dôvody rozchodu chalcedónskeho kresťanstva so staroorientálnymi cirkvami. Istý čas pôsobil v Monastieri Kalypos na hore Sinaj. Zrejme po Efrémovej smrti (1101) sa vrátil do Konštantínopola, kde vstúpil do Monastiera svätého Juraja. V kláštore pracoval na svojich ďalších dielach, predovšetkým na *Dogmatikone*.

Začiatkom 12. storočia sa na pozvanie gruzínskeho kráľa Dávida IV. vrátil do Gruzínska, kde sa podieľal na rozvoji miestnej cirkvi. Zapojil sa do reformného procesu a zúčastnil sa ruis-urbniského koncilu (1105). Do gruzínčiny preložil Fótiov *Nomokánon o XIV. tituloch*. Zúčastnil sa tiež koncilu v Ani, kde obhajoval pravoslávnu dogmatiku pred arménskymi monofyzitmi (resp. miafyzitmi). Inicioval zriadenie Gelatskej akadémie a neskôr, snáď pre nezhody s platónsky orientovaným Ioannom Petricim, aj zriadenie akadémie v Ikalto. V závere života žil v Monastieri Šiomgvime pri Mcchete.

Dielo a myšlienky
-----------------

Arsen bol autorom viacerých diel, pričom väčšina z nich zostáva dodnes nepublikovaná. Napísal životopis svätej Niny, viacero epitafov kráľovi a množstvo jambicko-hymnografických veršov cirkevného charakteru. Preložil *Veľký kánon svätého Ondreja Krétskeho*, *Prameň poznania* od Jána z Damasku a niekoľko gréckych hagiografických diel. V Arsenových dielach sa odráža vplyv byzantskej teologickej tradície. V Arsenovom najvýznamnejšom diele *Dogmatikoni* (*Dogmatikon*) je badateľný vplyv aristotelovskej filozofie. Ide o súbor prekladov cirkevných otcov. Okrem iných obsahuje napríklad spisy Theodóra Abú Kúrra, Cyrila Alexandijského, Athanasia Sinajského a Jána Damaského, Leva I. Celkovo ide o 31 polemických spisov.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6   Gabidzašvili, E. ARSENIJ IKALTOJSKIJ. In:  *Pravoslavnaja enciklopedija*. Tom. 3. Anfimij – Afanasij. Moskva : Cerkovo-naučnyj centr „Pravoslavnaja enciklopedija", 2001. [Cit. 2021-11-02]. Dostupné online. ISBN 5-89572-008-0. S. 429 – 430.
2. ↑  GABIDZASHVILI, Enrico. ARSENIO IQALTHOELI. In:  *Enciclopedia dei santi: Le Chiese orientali*. Vol. I. (A - Gio). Roma : Città Nuova, 1998. (Bibliotheca sanctorum orientalium.) ISBN 88-311-9316-3. S. 267 – 268.
3. 1 2 3  ARSEN IKALTOELI (OF IKALTO) (11TH CENTURY). In: MIKABERIDZE, Alexander. *Historical Dictionary of Georgia*. 2nd Ed. Lanham : Rowman & Littlefield, 2015. (Historical Dictionaries of Europe.) ISBN 978-1-4422-4146-6. S. 145.
4. 1 2  Arsen Iqalthoeli. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 390.
5. 1 2  HAMPEL, Adolf. Arsen v. Iqalto. In:  *Lexikon für Theologie und Kirche*. Ed. Michael Buchberger, Walter Kasper. 3. völlig neubearb. Aufl. Erster Band A bis Barcelona. Freiburg, Basel, Rom, Wien : Verlag Herder, 1993. ISBN 3-451-22001-6. S. 1038 – 1039. (po nemecky)
6. ↑  Pozri tabuľku In:gruzínske písmo. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 2008. 670 s. ISBN 978-80-224-0982-7. Zväzok 5. (Galb – Hir), s. 364.
7. ↑  ŽUKOV, Jevgenij Michajlovič. *Dějiny světa v deseti svazcích*. Sv. 3. Praha : Státní nakladatelství politické literatury, 1962. S. 488.
8. ↑  CHUCIŠVILI, Georgij. *Tbilisi Stručný průvodce*. Moskva : Planeta, 1989. S. 134.
9. 1 2 3  ARSÉNIOS Z IQALTHA. In: STAROWIEYSKI, Marek. *Slovník raněkřesťanské literatury Východu: arabská, arménská, etiopská, gruzínská, koptská a syrská literatura*. Preklad Walerian Bugel, Kateřina Mervartová. Červený Kostelec : Pavel Mervart, 2012. 369 s. (Pro Oriente; zv. 7.) ISBN 978-80-7465-021-5. S. 67. (po česky)