recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ján Vlasko** (\* 11. január 1990, Bojnice) je slovenský futbalista hrajúci za klub Spartak Trnava. Jeho pozíciou je post stredového záložníka.

Klubová kariéra
---------------

### Liberec

Svoju futbalovú kariéru začal v Prievidzi, odkiaľ ešte ako hráč za mládež zamieril najprv do Sparty Praha, ktorá sa stala jeho prvým zahraničným pôsobiskom, a potom do Dubnice. V roku 2007 prestúpil do Slovana Liberec. V tíme pôsobil prevažne v rezerve alebo hosťoval v iných tímoch. Konkrétne v roku 2009 v Dubnici, v jesennej časti ročníka 2009/2010 v Čáslavi, na jar 2010 v Senici.

### Trnava

Pred jesennou časťou ročníka 2012/2013 odišiel hosťovať do Spartaka Trnava. Vo februári 2013 Liberec definitívne opustil a prestúpil práve do Trnavy. S Trnavou sa predstavil v Európskej lige UEFA 2014/2015. V sezóne 2014/2015 Fortuna ligy nastrieľal 11 ligových gólov. V drese Trnavy odohral v júli 2015 aj prvé predkolo Európskej ligy UEFA 2015/2016 proti bosnianskemu klubu FK Olimpik Sarajevo (postup Trnavy).

### Zaglebie Lubin

Ihneď po odohraní predkola Európskej ligy v júli 2015 prestúpil do poľského klubu KGHM Zaglebie Lubin, kde podpísal trojročný kontrakt. V poľskom celku však nedostával veľa príležitostí na ihrisku a 1. septembra 2017 sa dohodol na rozviazaní zmluvy.

### Návrat do Trnavy

Po ukončení kontraktu so Zaglebie sa vrátil v septembri 2017 do Spartaka Trnava. V sezóne 2017/2018 odohral za klub 20 zápasov vo Fortuna lige a vstrelil 2 góly, čím prispel k ligovému titulu. V momentálne prebiehajúcej sezóne odohral za Spartak v lige 2 zápasy, v druhom kole vstrelil gól z penalty proti FC ViOn Zlaté Moravce (výhra 1 : 0). V Lige majstrov strelil v 2. predkole proti Legii Varšava gól v 93 minúte.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ján Vlasko na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
FC Spartak Trnava |
| --- |
| 
* 1 Kamenár
* 2 Štetina
* 7 Ristovski
* 8 Štefánik
* 12 Taiwo
* 13 Ujlaky
* 15 Procházka
* 17 Paur
* 19 Čurma
* 20 Oseni
* 21 Karhan
* 22 Iván
* 23 Daniel
* 24 Koštrna
* 26 Kóša
* 28 Bukata
* 29 Mikovič Kapitán klubu
* 31 Rusov
* 33 Twardzik
* 71 Takáč
* 72 Vantruba
* 77 Bolaji
* 88 Savvidis
* 91 Azevedo
* 97 Ofori
* Tréner: Gašparík

 |
**Ján Vodila** (\* 5. marec 1961, Prešov) je bývalý slovenský hokejový útočník. V roku 1988 sa stal najlepším hráčom v play-off Československej Federálnej ligy.[chýba zdroj] V česko-slovenskej reprezentácii odohral 15 zápasov a zaznamenal 15 gólov a 10 asistencií. [chýba zdroj]

Hokejový prehľad
----------------

S hokejom začínal v klube ZPA Prešov. Z tohto mesta sa ďalej prebojoval aj do reprezentácie 18- a 20-ročných. Odišiel na vojnu do Jihlavy, kde v sezóne 1981/1982 odohral svoj prvý zápas v seniorskej federálnej lige. Od sezóny 1985/1986 hral v klube VSŽ Košice, kde spoločne s Igorom Libom a Miroslavom Ihnačákom vytvorili jednu z najproduktívnejších formácií ligy. V tom istom roku vyhral majstrovský titul s Košicami a stal sa najlepším strelcom v play-off s 8 gólmi. O dva roky neskôr získal druhý majstrovský titul. Potom odohral ešte jednu sezónu vo fínskom klube KooKoo. 

Kariéru ukončil v Talianskom klube SV Caldaro ako 33-ročný a stal sa trénerom.
Rodový erb umiestnený na kaštieli v Humennom
**Ján X. Druget(h)** (maď. X*. Drugeth János*) (\* 1609 – † 22. november 1644) bol príslušník humenskej zemepánskej vetvy Drugetovcov.

Jediný syn Juraja III. Drugeta Ján, v drugetovskej dynastii desiaty, sa narodil roku 1609. Ako jeho predchodcovia, tak aj on sa stáva županom Zemplínskej stolice a v r. 1635 už ako 26 ročný je ustanovený za hlavného generála mesta Košíc a súčasne za kuriálneho sudcu mesta. Z jeho poverovacej listiny sa dozvedáme, že v kamennom hrade Jasenov bola vtedy komora (pokladnica) drugetovského rodu, ktorú dňom i nocou strážilo 15 hajdúchov. 

Ján Druget bol viac vojakom, než diplomatom. Zápisy udávajú, že v roku 1627 zvíťazil nad presilou Turkov, ktorí prišli na pozvanie G. Bethlena. Bol prívržencom Habsburgovcov a presadzoval rekatolizáciu.

Jeho pôsobením došlo k uzavretiu cirkevnej únie na hrade Užhorod. Užhorodskou úniou došlo k začiatku zjednocovacieho procesu gréckych katolíkov s Rímom.

Po roku 1644 rákociovské vojská konfiškujú jeho majetky a hrady Jasenov a Brekov búrajú. Ján Druget zomrel 22. novembra 1644.

Autoritné údaje: * GND: 1021267368
* VIAF: 233148368
**Süleyman II.** (iné prepisy: **Sülejman II. Sulejman II. Sulejmán II.**; arab. *Sulajmán II.*; (15. apríl 1642 – 23. jún 1691) bol sultán Osmanskej ríše medzi rokmi 1687 až 1691.

Pôvod a detstvo
---------------

Süleyman II. bol mladší brat sultána Mehmeda IV. Narodil sa a vyrastal v paláci Topkapi. Ako mladší brat Mehmeda IV. strávil detstvo pod dohľadom bratových vojakov, pretože ako brat panujúceho sultána predstavoval pre nedotknuteľnosť jeho vladárskej autority nebezpečenstvo možného uplatnenia nároku podieľať sa na moci, okrem toho mladého princa mohli využiť na dvore medzi sebou o moc bojujúci dvorania pri presadzovaní svojich záujmov.
Jeho matka bola Saliha Dilaşub Sultan, pôvodom zo Srbska.

Vláda
-----

Hneď po jeho nástupe na trón vypukla medzi Osmanmi a Habsburgovcami vojna. Prvé stretnutie sa skončilo katastrofálnou porážkou v tzv. druhej bitke pri Moháči (1687). Roku 1688 Süleyman II. navrhol vzájomné spojenectvo vládcovi Mogulskej ríše Aurangzébovi namierené proti Rakúšanom, indický vládca bol však zaneprázdnený domácimi nepokojmi.

Süleyman II. neschopný vládnuť sám v komplikovanej situácii a pod čoraz väčším tlakom zo strany Janičiarov, prenechal čoskoro správu nad ríšou svojmu veľkovezírovi Köprülü Fazıl Mustafovi Pashovi. Pod jeho vedením Osmani zastavili postup rakúskych vojsk do Srbska a potlačili protivládne povstanie v Bulharsku. Vojenské úspechy ríše sa však skončili smrťou veľkovezíra počas bitky pri Slankamene (1691).

Süleyman II. zomrel v tom istom roku vo svojom paláci v Edirne bezdetný a tak sa ďalším sultánom stal jeho mladší brat Ahmed II.

Poznámky
--------

1. ↑  . Dostupné online.
2. ↑   *Mughal-Ottoman relations: a study of political & diplomatic relations ... - Naimur Rahman Farooqi - Google Boeken* [online]. Books.google.com, [cit. 2013-06-30]. Dostupné online.

  


|  |
| --- |
| Süleyman II.**Osmanská dynastia****Narodenie:** 15. apríl 1642  **Úmrtie:** 22. jún 1691 |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Mehmed IV.** | **Sultán Osmanskej ríše**8. november 1687 – 22. jún 1691 | Nástupca**Ahmed II.** |
|
| Predchodca**Mehmed IV.** | **Kalif Osmanského kalifátu**8. november 1687 – 22. jún 1691 | Nástupca**Ahmed II.** |

Autoritné údaje: * GND: 122838068
* ISNI: 0000 0000 3398 5062
* LCCN: n84134123
* VIAF: 59975646
* WorldCat: lccn-n84134123
**Ján Weinhart** (Weinhardt, Joannes Olasiensis) (\* Mníchov - † 16. máj 1668, Spišské Vlachy) bol sochár.

Rodina
------

* otec Andreas Weinhart
* manželka Katarína Weinhartová
* syn Henrich Weinhart

Životopis
---------

Vyučil sa v dielni svojho otčima W. Köninga v Mníchove. Počas vandrovky na podnet turzovskej rodiny sa usadil v Spišských Vlachoch. Svoju činnosť vyvíjal v oblasti turzovských politicko-ekonomických záujmov na Spiši a v Banskej Bystrici (činný 1636-1652). Názorovo vyšiel z juhonemeckej výtvarnej tvorby, ovplyvnenej najmä manierizmom. Jeho autorstvo je doložené v prípade reliéfnej výzdoby Ebnerovho domu na Námestí č. 22 v Banskej Bystrici. V Banskej Bystrici sa predpokladá aj jeho autorstvo pri náhrobníku J. Frisowitza (1620, fasáda Kostola sv. Kríža), náhrobník H. Thieleho (1638, fasáda Kostola Nanebovzatia Panny Márie, tzv. farský). K jeho prácam niektorí bádatelia zaraďujú aj krsteľnicu z Kostola sv. Kríža v Banskej Bystrici (1652).

Literatúra
----------

* *Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000*
* WEINHART, Ján. In:  *Slovenský biografický slovník*. Zväzok VI T – Ž. Martin : Matica slovenská, 1994. 692 s. ISBN 80-7090-111-X. S. 353.
* BANSKÁ BYSTRICA. In:  *Súpis pamiatok na Slovensku*. 1. vyd. Zväzok 1. A – J. Bratislava : Obzor, 1967. 536 s. S. 52.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Súš** je jednou z kopaničiarskych častí mesta Stará Turá v Trenčianskom kraji. Ide o osídlenie v údolí Súšarského potoka, ktorý spadá južným smerom z masívu Veľkej Javoriny k severnému okraju mesta Stará Turá. Na západe ho ohraničuje dolina Topoleckej, susedstvom na východe je pramenná časť doliny Kamečnice s kopaničiarskymi sídlami obce Lubina. Pozostáva z viacerých kopaníc, napríklad Samkovci, Vráblovci, Kulichovci, Nemcovci, Ježovci atď.

Osídlenie má typický kopaničiarsky charakter, okolitá krajina spĺňa poľnohospodársku, lesohospodársku a rekreačno-oddychovú funkciu. Celkový počet stálych obyvateľov dosahuje niekoľko desiatok. Hlavná asfaltová komunikácia vychádza z mesta Stará Turá a vedie dnom doliny až k jej hornej časti. Hromadnú dopravu zabezpečuje pravidelný ale málo frekventovaný autobusový spoj.

Územie je poznačené úbytkom obyvateľstva kvôli sťahovaniu sa za prácou. Tradičné kopaničiarské hospodárenie upadá a to vplýva aj na celkový charakter krajiny. Vypuklým prejavom sú v oblasti flóry a fauny zárasty drevín na lúkach, ktoré boli pôvodne pravidelne kosené a dobre udržiavané. Výsledkom je úbytok vzácnych lúčnych spoločenstiev rastlín a živočíchov. Znižovanie počtu stáleho obyvateľstva je vyvážený nárastom chalupárov a chatárov, ktorí aspoň čiastočne nahrádzajú pôvodný spôsob hospodárenia a údržbu krajiny. V súčasnosti čoraz viac dominuje rekreačno-oddychová funkcia. 

Súradnice: 48°49′12″S 17°40′16″V﻿ / ﻿48,81995°S 17,67124°V﻿ / 48.81995; 17.67124
**IDLE** (skratka pre **Integrated Development and Learning Environment** )   je integrované vývojové prostredie pre Python, ktoré je od verzie 1.5.2b1 dodávané s predvolenou implementáciou jazyka.  Je zahrnutý ako voliteľná súčasť balenia Pythonu s mnohými distribúciami Linuxu. Je kompletne napísaný v Pythone a Tkinter GUI toolkit (funkcie wrapper pre Tcl / Tk ).

IDLE má byť jednoduché IDE vhodné pre začiatočníkov, najmä vo vzdelávacom prostredí. Na tento účel je multiplatformový a vyhýba sa preplnenosti funkciami.

Podľa priloženého README sú jeho hlavné vlastnosti:

* Textový editor s viacerými oknami so zvýrazňovaním syntaxu, automatickým dopĺňaním, inteligentnou zarážkou a ďalšími.
* Python shell so zvýraznením syntaxu.
* Integrovaný debugger s krokovaním, trvalými prerušovacími bodmi a viditeľnosťou zásobníka hovorov.

Autor Guido van Rossum hovorí, že IDLE znamená „Integrated Development and Learning Environment",  a keďže Van Rossum pomenoval jazyk Python po britskej komediálnej skupine Monty Python, názov IDLE bol pravdepodobne tiež vybraný čiastočne na počesť Erica Idlea, jedného zo zakladajúcich členov skupiny Monty Python.

Referencie
----------

1. ↑  From the Help > About screen
2. ↑  . Dostupné online.
3. ↑  IDLE 0.1 was distributed with the Python 1.5.2b1 release on 12/22/98. From: *\Python-1.5.2\Tools\idle\NEWS.txt*
4. ↑  . Dostupné online.
5. ↑  Lutz, Mark & Ascher, David (2004). *Learning Python*, p. 40. O'Reilly Media, Inc. ISBN 978-0-596-00281-7.
6. ↑  Hammond, Mark & Robinson, Andy (2000). *Python Programming On Win32: Help for Windows Programmers*, p. 59. O'Reilly Media, Inc. ISBN 978-1-56592-621-9.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **IDLE**

Externé odkazy
--------------

* IDLE home page in the Python documentation
* A guide to using IDLE

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku IDLE na anglickej Wikipédii.*
**Damaithidas** (starogr. *Δαμαιθίδας* – *Damaithidas*) bol olympijský víťaz v synóride žrebcov v roku 1.

Damaithidas, syn Menippa z Élidy, bol na 195. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v synóride žrebcov. Preteky vozov s dvojzáprahom žrebcov (synóris póloi) sa stali olympijskou disciplínou na 128 hrách roku 268 pred Kr. (podľa Eusebia v roku 264 pred Kr.)

Socha olympionika Damaithida stála kedysi na posvätnej pôde Olympie. Archeológovia podstavec tejto sochy i s nápisom (*IvO 209*, IvO = W. Dittenberger a K. Purgold, nápisy Olympia, Berlin 1896.) objavili západne od Prytaneia.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Inscriptiones Graecae, *IvO 209*
2. 1 2  George S. Phylactopoulos, Ekdotik̄e Ath̄en̄on, *History of the Hellenic World: The Archaic period*, str. 521
3. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
4. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 156.
6. ↑  *Carnegie Institution of Washington Publication*, str. 358

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
(1) *i* + *j*, (2) ligatúra *ĳ*, (3) *y* s tremou, (4) *y*
**IJ** a *ij* je digraf v holandčine.

Holandčina
----------

V holandčine kombinácia „ij" označuje diftong /ɛɪ/ alebo /eɪ/. Táto dvojica písmen je často označovaná ako ligatúra, hoci z typografického hľadiska sú to dva rôzne znaky.

„IJ" býva väčšinou považované za samostatné písmeno, často na rovnakej pozícii abecedy ako písmeno „y". Charakter jedného písmena má „ij" až do takej miery, že v krížovkách, scrabble, vertikálnych nadpisoch a podobne má svoju vlastnú, nedeliteľnú pozíciu. Podobne aj veľké písmeno má tvar takmer výlučne „IJ", nie „Ij".

Niekedy sa v zahraničných textoch omylom namiesto „ij" používa písmeno „ÿ", čo vyplýva z podobnosti týchto znakov v rukou písaných textoch.

Afrikánčina
-----------

V afrikánčine sa na mieste digrafu „ij" používa písmeno „y".

Reprezentácia v Unicode
-----------------------

V Unicode je veľké Ĳ reprezentované ako U+0132 LATIN CAPITAL LIGATURE IJ, a malé ĳ ako U+0133 LATIN SMALL LIGATURE IJ. Tieto znaky sú do Unicode zahrnuté iba kvôli kompatibilite s existujúcimi znakovými sadami a ich použitie nie je odporúčané, „IJ" by malo byť zapisované kombináciou ASCII znakov „i" a „j" („I" a „J").
Dalmácia
Dalmácia
Okolie Hvaru
**Dalmácia** alebo **Dalmátsko** je pobrežné územie Jadranu na sever od Albánska k Zadaru, v širšom zmysle až k Rijeke. V mori je lemované početnými ostrovmi.

Dejiny
------

Od začiatku nášho letopočtu prevažne súčasť Rímskej ríše. V 6. stor. - 9. stor. súčasťou Byzantskej ríše. Od 10. storočia súčasť samostatného chorvátskeho kniežatstva (neskôr kráľovstva). Od 1102 súčasť Uhorska. 14. stor. - 1797 prevažne pod kontrolou Benátok. 1797-1918 súčasťou Rakúska (s výnimkou 1805-1814, keď bola Napoleonom pripojená k Francúzsku). Od roku 1918 súčasť štátu južných Slovanov, neskoršej Juhoslávie. Dnes súčasť Chorvátska, kúsok je v Bosne a Hercegovine a Čiernej Hore.

Po osamostatnení Chorvátska v roku 1991 sa na západnom Balkáne rozpútali národnostné konflikty, ktoré prepukli do občianskej vojny. Srbi odmietli akceptovať stratu rozvinutého Chorvátska, ako aj takmer celého pobrežia Jadranu, čo rozpútalo obsadenie časti Chorvátska a následné etnické čistky. Chorváti stratené územie získali späť a postupne obnovili spustošenú krajinu. 

Cestovný ruch dnes patrí k ťahúňom ekonomiky; bolo vybudované kvalitné diaľničné spojenie (v súčasnosti po Vrgorac pri bosnianskej hranici), obsluhujúce pobrežie Dalmácie i predtým horšie prístupné mestá. Výstavba nových a rekonštrukcia starších ubytovacích kapacít vytvára výborné podmienky pre letnú dovolenku na pobreží i blízkych ostrovoch.

Významné mestá
--------------

* Zadar
* Split
* Dubrovnik
* Šibenik
* Makarska
* Metković
* Herceg Novi
* Kotor

Pozri aj
--------

* Jadranské more
* Chorvátske ostrovy
* Makarská riviéra

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dalmácia**
**Súťaž všestrannej spôsobilosti** (angl. *eventing*; pôvodne: **military**, angl. *military*) je jazdecká disciplína, ktorá je kombináciou drezúry, cross country a parkúru. Vyvinula sa zo spôsobu testovania koní pre vojenské potreby (pozri kavaléria).

Každá z disciplín má vlastné bodové ohodnotenie a celkový výsledok vznikne súčtom bodov za všetky tri disciplíny. Ak má dvojica dosiahnuť dobrý výsledok, musí výborne zvládnuť všetky tri disciplíny.

Military vzniklo pôvodne z potreby testovať spôsobilosť koní pre náročné potreby armády, až časom sa pretrasformovalo na športovú disciplínu.

Drezúra
-------

Elegancia+kontrola: jazdec s koňom predvádzajú v súhre povinnú zostavu. Za nedostatočne prevedené prvky povinnej zostavy sa prideľujú trestné body.

Cross-country
-------------

Terénna skúška – hodnotenie fyzickej kondície. Jazda na 12 km.

Bodové hodnotenie: 

* zastavenie pred prekážkou – odmietnutie poslušnosti 20 trestných bodov, po trojnásobnom odmietnutí, diskvalifikácia
* pád koňa – diskvalifikácia
* pád jazdca – 60 trestných bodov
* dojazd po časovom limite – za každú sekundu 1 trestný bod

Parkúr
------

Bodové hodnotenie:

* zhodenie prekážky – 4 trestné body
* odmietnutie poslušnosti – 4 trestné body
* dojazd po časovom limite – za každú sekundu jeden trestný bod

Vyhráva jazdec, ktorý vo všetkých troch disciplínach získa najmenej trestných bodov.

Military je olympijskou disciplínou.
iDrive ovládač vo vozidle BMW 530d
**iDrive** je počítačový systém, ktorý je využívaný pre ovládanie palubných systémov vo väčšine súčasných automobilov BMW. Používateľské rozhranie pozostáva z LCD panelu umiestneného v strede palubnej dosky a ovládacieho kolieska na stredovej konzole.

iDrive umožňuje vodičovi a spolujazdcovi ovládať napr. klimatizáciu a kúrenie, audio systém, navigačný systém, telefón a ďalšie.

Systém iDrive bol prvýkrát predstavený v BMW radu 7 (E65/E66). Najrozšírenejším variantom systému je verzia používaná od roku 2003 v rade 5 (E60).

Funkcie
-------

Dôvodom pre zavedenie iDrive bolo nahradenie stále sa zvyšujúceho počtu ovládačov jednou univerzálnou jednotkou. Ovládacie prvky dôležité pre bezpečnosť (ako sú napr. svetlá) zostali na svojom mieste v blízkosti volantu. Klimatizácie, zábavu, navigáciu a komunikáciu však vodič nepoužíva tak často a vďaka tomu bolo možné zlúčiť ich do jednotne ovládaného systému iDrive. Systém tiež umožňuje zobrazovanie podrobných diagnostických hlásení o stave vozidla či nutnosti servisného zásahu.

Kritika
-------

Zavedenie systému iDrive so sebou prinieslo aj významnú kritiku zo strany používateľov, médií a kritikov. Niektorí recenzenti systém kritizujú jeho obtiažnejšie pochopenie a odvádzanie pozornosti vodiča od riadenia vozidla. Väčšina používateľov však tvrdí, že si na ovládanie zvykli počas jednej hodiny používania.

Jazykové verzie
---------------

iDrive umožňuje pre komunikáciu s používateľom výber iba z niekoľkých svetových jazykov (angličtina, nemčina, francúzština, španielčina, taliančina a čínština). Pre slovenských vodičov tak môže byť určitou prekážkou k plnému pochopeniu a pohodlnému ovládaniu práve absencia slovenčiny. Táto aplikácia sa dá v súčasnosti vyriešiť lokalizáciou programu riadiacej jednotky iDrive.

Referencie
----------

1. ↑  blog post regarding difficulties using iDrive .
2. ↑  JAMES G. COBB. *Menus Behaving Badly* [online]. New York Times, 12. máj 2002, [cit. 2008-01-18]. Dostupné online.
3. ↑  Jasper van Kuijk. *More iDrive Reviews; the Evolution of a Bad Idea* [online]. the product usability weblog, 24. december 2007, [cit. 2008-01-18]. Dostupné online.
4. ↑  SPIRA, Jonathan B.. *BMW iDrive 6 years in: The world’s best cockpit controller?* [online]. BMW Car Club of America, 28. august 2007, [cit. 2007-12-02]. Dostupné online.

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku iDrive na českej Wikipédii.*
**Liou Po-ming** (\* 29. október 1966, I-an, provincia Chej-lung-ťiang Čínska ľudová republika) je čínsky kozmonaut z letu Šen-čou 7, 481. človek vo vesmíre.

Život
-----

Pôvodne vyštudoval s vynikajúcimi výsledkami leteckú školu a lietal u vojenského letectva. Od januára 1998 je členom oddielu kozmonautov Číny. Bol zaradený medzi skupinu pripravujúcu sa na let Šen-čou 6, časť výcviku (lety v beztiaži) absolvoval v Rusku. Pri štarte Šen-čou 6 bol veliteľom druhej záložnej posádky (druhým členom posádky bol Ťing Chaj-pching).

Pre nasledujúci let Šen-čou 7 postúpil do hlavnej posádky (veliteľ Čaj Č’-kang, piloti Liou Po-ming a Ťing Chaj-pching). Hlavnou úlohou letu bol prvý čínsky výstup do vesmíru. V ruskom skafandri Orlan pomáhal Čaj Č’-kangovi. Ťažkosti spôsobilo veko, ktoré sa dlho kozmonauti pokúšali otvoriť, až sa to podarilo. Čaj Č’-kang na 22 minút vystúpil na povrch lode, Liou podal veliteľovi čínsku vlajočku, pričom sa vyklonil do polovice tela z lode.

### Let do vesmíru

* Šen-čou 7 (25. september 2008 - 28. september 2008)

Referencie
----------

1. ↑  IVANOV, Ivan, a kol. *Космическая энциклопедия astronóm* [online]. Moskva: rev. 2008-12-07, [cit. 2009-04-04]. Kapitola Liu Boming. Dostupné online. (po rusky)
2. ↑  HOLUB, Aleš. *Shenzhou-7* [online]. Malá encyklopédia kozmonautiky (MEK), rev. 2008-09-28, [cit. 2010-04-27]. Dostupné online. (po česky)

Externé odkazy
--------------

* Liou Po-ming v encyklopédii MEK (po česky)
* Liou Po-ming v encyklopédii SPACE 40 (po česky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Liou Po-ming na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |
The Tribune Tower v Chicagu
**Raymond Hood** (\* 29. marec 1881 Pawtucket, Rhode Island, USA - † 14. august 1934, Sleepy Hollow, New York) bol americký architekt, ktorý navrhoval mrakodrapy prevažne pre Chicago a New York.

Životopis
---------

Študoval v Massachusetts na Institute of Technology. Pracoval vo firme v Bostone a potom šiel znova na štúdium do Paríža. Kvôli praxi v New Yorku často cestoval medzi Európou a Amerikou.

Je pochovaný na Sleepy Hollow Cemetery v New Yorku.

Tvorba
------

Slávnym sa stal až v roku 1922, keď spolu s Johnom Howellsom vyhral súťaž na návrh Chicago Tribune Tower. Ich viťazný návrh predbehol dvesto iných vrátane nápadov od velikánov ako sú Walter Gropius, Adolf Loos či Eliel Saarinen. Tribune building je jednou z mnohých budov v gotickom až neogotickom štýle, ktoré navrhol za svoj život. Tieto štýly však neskôr zanechal a svoju tvorbu dokonale prečistil.

Jeho najzmámejšia práca je návrh Rockefeller Centre v New Yorku pre rodinu Rockefellerovcov. Pôvodných 14 budov Centra v štýle Art Deco sa neskôr znásobilo na 19, ktoré sú však postavené v medzinárodnom štýle Time Life. 
Celé cetrum bolo opísané ako symbol modernistickej capitalistickej architektúry.

### Realizácia

Jeho tvorba zahŕňa budovy ako Tribune Tower v Chicagu, American Radiator Building v New Yorku, New York Daily News Building v New Yorku, Rockefeller Center v New Yorku a Masonic Temple v Pennsylvanii. Všetky bolo navrhnuté v rokoch 1924 až 1930.
Jeho návrhy sú čisto logické a praktické a svoju vieru vkladal do architektúry výškových budov.

Referencie
----------

1. ↑   *Architecture, Svazek 70*. [s.l.] : C. Scribner's Sons, 1934. S. 222. (po anglicky)

Autoritné údaje: * BnF: 16691416m
* GND: 118774867
* ISNI: 0000 0000 6678 577X
* LCCN: n82063695
* ULAN: 500007347
* VIAF: 69725381
* WorldCat: lccn-n82063695
**Dolanský most** sa nachádza pri obci Dolany v okrese Plzeň-sever. Prekonáva rieku Berounku. Je súčasťou cesty č. II / 180.

Most sa nachádza v blízkosti hate pri Dolanskom mlyne, na riečnom kilometri 125 rieky Berounky. Dlhý je 230 m, slúži pre cestnú dopravu. Má na každej strane jeden jazdný pruh, chodníky sú na oboch stranách. V blízkosti mosta sa nachádza verejné táborisko (kemp).

Betónový most s dvoma oblúkmi bol vybudovaný v polovici 20. rokov 20. storočia a dokončený v roku 1928. Jeho technický stav sa ukázal v druhej dekáde 21. storočia na neuspokojivý, preto bol pre osobnú dopravu uzavretý a kompletne prebudovaný. Pri rekonštrukcii, ktorá bola uskutočnená nákladom 45 miliónov českých korún, zostali iba oblúky mosta a piliere, zvyšok stavby bol úplne nahradený. Vozovka bola rozšírená z pôvodných 5,4 na nových 7 m šírky.

Referencie
----------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Dolanský most na českej Wikipédii.*

1. ↑  PECUCH, Martin. Dolanský most byl slavnostně uveden do provozu. *plzen.eu*. Dostupné online. (po česky)
2. ↑  JEŽEK. Z Dolanského mostu zbylo jen torzo, kompletně opravený bude v listopadu. *iDNES.cz*. Dostupné online. (po česky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dolanský most**
**Lucien Lévy-Bruhl** (\* 10. apríl 1857, Paríž, Francúzsko – † 13. marec 1939, Paríž) bol francúzsky filozof, antropológ, etnológ a sociológ, predchodca štrukturalizmu.

Životopis
---------

Narodil sa v Paríži. Študoval hudbu, filozofiu a prírodne vedy. V roku 1884 získal doktorát na Parížskej Univerzite.  
Od roku 1899 bol profesorom na Sorbonne. Vyvíjal sa najmä pod vplyvom učenia Comta, Ribota a najmä Durkheima. V roku 1925 spolu s Marcelom Maussom a Paulom Rivetom založil Ústav etnológie v Sorbonne, ktorý bol venovaný pamiatke Durkheima. Nesúhlasil s niektorými princípmi metodiky E. Durkheima, a tak v roku 1927 odišiel z Ústavu a venoval sa písaniu a cestovaniu. Prednášal na Harvarde a Univerzite v Kaliformii.  
Zomrel v Paríži v roku 1939.

Hlavné myšlienky
----------------

Tvrdil, že myslenie primitívov je prelogické a ich život sa vyznačuje mystickou participáciou. Prelogické myslenie podľa neho predovšetkým znamená, že nie je schopné odlíšiť príčinu a následok. Archaický človek síce uvažuje logicky v každodenných situáciach, ale nedokáže myslieť logicky na abstraktnej úrovni. Príslušníci prírodných národov preto napríklad stotožnujú ľudskú dušu s tieňom, alebo ako austrálsky domorodci nevytvoria pojem individuálneho vlastnícctva pôdy, pretože niesú schponý uvažovať o človeku ako o samostatnej kategórii oddelenej od zeme. Archaické myslenie sa rovnako líši od civilizovaného tým, že má kolektívnu povahu. Archaický človek žije vo svete mýtov a prostredníctvom rituálov sa vzťahuje k posvätným dejinám, časom a osobám.

Práce
-----

* *La Philosophie d'August Comte*, Alcan, 1900
* *Fonctions mentales dans les sociétés inférieures*, Alcan, 1918
* *La Mentalité primitive*, Alcan, 1922
* *Jean Jaurès, esquisse biographique*, Rieder, 1924
* *La Morale et la Science des Mœurs*, Alcan, 1927
* *Surnaturel et la nature dans la mentalité primitive*, Travaux de l'Année Sociologique, Alcan, 1931
* *La Mythologie primitive. Le mode mythique des Australiens et des Papous*, Alcan, 1935
* *Carnets*, PUF, 1949

Referencie
----------

1. ↑   *Lucius Levy-Bruhl* [online].. Dostupné online. (angličtina)
2. ↑  Budil I. *Mýtus, jazyk a kultúrní antropologie*. Praha: Triton, 2003. s. 296.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 86876
* BnF: 118867779
* GND: 116968982
* ISNI: 0000 0001 2136 2957
* LCCN: n79089863
* NK ČR: jn19990005060
* VIAF: 64000278
* WorldCat: lccn-n79089863
**Raí**, celým menom **Raí Souza Vieira de Oliveira** (\* 15. máj 1965, Ribeirão Preto) je bývalý brazílsky futbalový stredopoliar. Bol členom brazílskeho mužstva, ktoré vyhralo Majstrovstvá sveta vo futbale 1994. Na klubovej úrovni hrával predovšetkým za São Paulo FC a Paris Saint-Germain. Raí je tiež mladším bratom ďalšej brazílskej futbalovej legendy, Sócratesa.

Na Majstrovstvách sveta 1994 začínal ako kapitán brazílskeho mužstva, vo svojom prvom zápase proti Rusku premenil pokutový kop. Neskôr prenechal kapitánsku pásku Dungovi a od štvrťfinále nedostal v základnej zostave príležitosť.

Je považovaný za najlepšieho hráča São Paulo FC histórie, v jeho drese vyhral všetky turnaje, ktoré bolo možné vyhrať. Väčšinou hrával na pozícií útočného stredopoliara a bol kapitánom tímu. Raí (a tréner Telê Santana) sú považovaný za najdôležitejšiu súčasť tímu São Paula, kvôli ktorým sa klub sa stal najúspešnejším brazílskym klubom na národnej scéne.

V rokoch 1993 až 1998 hrával vo Francúzsku za Paris Saint-Germain. V roku 1998 sa rozhodol vrátiť do São Paula, pretože tento klub považoval za vhodný pre koniec kariéry. Tím bol kompletne zmenený, doplnený o mladé hviezdy ako Denílson a França. Jediným hráčom, ktorý zostal z víťazného tímu z roku 1993 bol brankár Rogério Ceni. V roku 2000 získal svoje posledné ocenenie, regionálne majstrovstvá vo futbale São Paula.

V roku 1992 získal ocenenie Juhoamerický futbalista roka.

Referencie
----------

1. ↑   *La rencontre Socrates-Rai* [online]. France football, 19. júl 2007. Dostupné online.  (po francúzsky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Raí na anglickej Wikipédii.*


| * z
* d
* u
Brazílske mužstvo – MS 1994 (1. miesto) |
| --- |
| 
* 1 Taffarel
* 2 Jorginho
* 3 Ricardo Rocha
* 4 Ronaldão
* 5 Mauro Silva
* 6 Branco
* 7 Bebeto
* 8 Dunga
* 9 Zinho
* 10 Raí
* 11 Romário
* 12 Zetti
* 13 Aldair
* 14 Cafu
* 15 Márcio Santos
* 16 Leonardo
* 17 Mazinho
* 18 Paulo Sérgio
* 19 Müller
* 20 Ronaldo
* 21 Viola
* 22 Gilmar
* Tréner: Parreira

 | Brazília |

Autoritné údaje: * GND: 13285807X
* LCCN: n2007206873
* VIAF: 315941306
* WorldCat: lccn-n2007206873
**Lucius Ampelius** bol rímsky spisovateľ, autor jediného diela nazvaného *Liber Memorialis* (Kniha pamätihodností). Predpokladá sa, že pôsobil v období vlády cisárov Hadriána alebo Antonina Pia, niektorí odborníci ho ale zaraďujú až na koniec 4. storočia.

Ampeliova príručka patrí k literatúre typu *mirabilia*, teda popularizačnej práci, ktorá je zameraná predovšetkým na popis podivuhodností. V prípade Ampelia ide o svetové dejiny od najstarších čias až do doby cisára Trajána, pričom autor sa sústredí predovšetkým na geografiu a mytológiu (kapitoly I-X) a na rímske dejiny, predovšetkým dejiny Rímskej republiky (kapitoly XI-L). Kniha je venovaná istému Macrinovi, ktorého niektorí stotožňujú s cisárom Macrinom (217 – 18), ale je rovnako pravdepodobné, že mohlo ísť o kohokoľvek iného, keďže toto meno bolo v Ampeliovej dobe pomerne rozšírené.

*Liber Memorialis* nie je vedeckým dielom, ako to prezrádza povrchnosť, neusporiadanosť a dychtivosť po senzáciách. Zdá sa, že išlo skôr o učebnicu, ktorá mala podávať žiakom všeobecné vzdelanosti o antickom svete. 

V kapitole VIII sa objavuje zaujímavá zmienka o slávnych sochárskych dielach v Pergame, ktoré boli objavené roku 1871 a dnes sa nachádzajú v Berlínskom múzeu. Ide o jedinú antickú zmienku o tomto umeleckých objektoch.

Literatúra
----------

* CONTE, Gian Biagio. *Dějiny římské literatury*. Preklad Dagmar Bartoňková et al. Vyd. 1. Praha : KLP, 2003. 790 s. ISBN 80-85917-87-4.

Zdroje
------

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Lucius Ampelius na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Externé odkazy
--------------

* *Liber Memorialis* na LacusCurtius (po latinsky)

Autoritné údaje: * BnF: 120274804
* GND: 11864503X
* ISNI: 0000 0001 0900 3003
* LCCN: n81084530
* NK ČR: jn19981000105
* VIAF: 51704102
* WorldCat: lccn-n81084530
**Milan Lechan** (\* 16. marec 1943, Michalovce) je slovenský básnik a humorista, autor literatúry pre deti a mládež.

Životopis
---------

Vzdelanie získaval v Humennom, kde v roku 1960 zmaturoval, neskôr pokračoval v štúdiu na Filozofickej fakulte Univerzity P. J. Šafárika v Prešove, kde študoval odbor slovenčina – ruština. V rokoch 1967 – 1995 pracoval ako tlačový redaktor do vydavateľstve Osveta v Martine, od roku 1996 pracuje v Knižnom centre v Žiline.

Tvorba
------

V literárnej tvorbe sa sústreďuje na písanie poézie a krátkych humoristicko-satirických foriem, aforizmov, sentencií a epigramov. Knižne debutoval v roku 1970 zbierkou vyše dvesto aforizmov *Je to láska*. Nasledujúca knižná publikácia *Smiem prosiť?* (1978, 1984) je zbierkou krátkych satirických próz, veršovaných humoristických textov, aforizmov, sentencií a ponášok. V básnickej zbierke *Žena, ulica, dlaň, kosť* (1982) si zachoval všetky atribúty svojského videnia sveta a poetiky, rovnako ako aj v knižke krátkych humoristických básničiek a rečňovaniek, žiackych výrokov, vtipov a aforizmov zo školského prostredia *Učebnica na prestávku* (1988). Kombináciou všetkých krátkych humoristicko-satirických útvarov vrátane poézie je aj zbierka *Pelé-melé-lechan* (1991). Ako recesista a parodik mnohých negatívnych javov našej spoločnosti sa prejavil v zbierke *Milan Lechan a iné básne* (1994), bohato naplnenej invenčným pohrávaním sa so slovom. V roku 1998 vydal básnickú zbierku *Laškovanie s (h)láskou*, ktorá je vycibrenou poetickou analýzou života, a predovšetkým lásky skrz humoristicko-satirickú optiku. Sústavne spolupracuje s humoristicko-satirickými časopismi a humoristickými rubrikami iných časopisov a denníkov, ako aj so všetkými štúdiami Slovenského rozhlasu, pre ktoré okrem pravidelnej spolupráce napísal viacero širšie koncipovaných humoristických relácií.

Dielo
-----

### Pre dospelých

* 1970 – *Je to láska*
* 1978 – *Smiem prosiť?*
* 1982 – *Žena, ulica, dlaň, kosť*
* 1991 – *Pelé-melé-lechan*
* 1994 – *Milan Lechan a iné básne*
* 1998 – *Láskovanie s (h)láskou*

### Pre deti a mládež

* 1988 – *Učebnica na prestávku*

Iné projekty
------------

Wikicitáty
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Milan Lechan**

Autoritné údaje: * abART: 106666
* ISNI: 0000 0000 5567 4425
* LCCN: no91010796
* NK ČR: mzk2002148055
* SNK: 157027
* VIAF: 58641590
* WorldCat: lccn-no91010796
PhDr. **Milan Jungmann** (\* 18. január 1922, Hořany - † 27. január 2012, Praha ) bol český literárny kritik a prekladateľ.

Život
-----

V októbri 1938 (po zabraní Sudet) sa presťahoval do Prahy, kde vyštudoval gymnázium. Po gymnáziu ešte absolvoval ročnú knihovnícku školu. Po druhej svetovej vojne sa stal knihovníkom ministerstva informácií a osvety. Od roku 1946 študoval na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity slovanské literatúry, filozofiu a estetiku. Potom, čo ukončil štúdiá (1954), sa stal redaktorom časopisu *Praha-Moskva*. Potom krátko pôsobil ako riaditeľ pražskej Národnej knižnice. Od roku 1955 bol redaktorom *Literárních novin* a šéfredaktorom od roku 1964 až do ich zrušenia v roku 1969. Po zrušení *Literárních novin* mal zákaz publikačnej činnosti.

Od roku 1972 pracoval ako čistič výkladov v podniku, toto povolanie vykonával až do roku 1982. Počas tejto doby prekladal pod cudzím menom z ruštiny.

Od roku 1982 publikoval svoje literárne kritiky v samizdatovom časopise *Obsah*. V roku 1990 sa stal predsedom Obce spisovateľov; funkciu zastával až do roku 1994.

Dielo
-----

* *Obléhání Tróje*, 1969, akýsi zborník jeho recenzií a literárnych prác
* *Cesty a rozcestí*, 1987 v cudzine
* *V obklíčení příběhů*
* *Literárky, můj osud*, spomienky
* *Průhledy do české prózy*, 1990

Ocenenia
--------

* Cena Toma Stopparda, 1985
* Cena F. X. Šaldy za rok 1995
* Cena Nadácie Český literárny fond

Referencie
----------

1. ↑   *Zemřel Milan Jungmann – kritik, kterého režim poslal čistit výlohy* [online]. [Cit. 2012-01-28]. Dostupné online.
2. ↑   *Zemřel strážce české literatury, kritik Milan Jungmann* [online]. Aktuálně.cz, 2012-01-28, [cit. 2012-01-28]. Dostupné online.
3. ↑  . Dostupné online.
4. ↑  . Dostupné online.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Milan Jungmann na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Milan Jungmann *v Slovníku českej literatúry po roku 1945*

Autoritné údaje: * abART: 20362
* BnF: 12175961z
* GND: 17319057X
* ISNI: 0000 0001 0928 0086
* LCCN: n88212907
* NK ČR: jk01052189
* VIAF: 97938896
* WorldCat: lccn-n88212907
**Lucius Aelius Stilo Praeconinus** (154 – 74 pred Kr.) bol prvý rímsky filológ. Pochádzal z jazdeckej rodiny naklonenej nobilite z Lanuvia.

Cognomen Stilo (pero) dostal podľa toho, že písal reči na objednávku. Meno Praeconinus sa zasa viazalo k povolaniu jeho otca (*praeco* znamená po latinsky hlásateľ). Stilove prošľachtické sympatie boli také silné, že dobrovoľne nasledoval do vyhnanstva Quinta Caecilia Metella Numidica. V Ríme sa venoval vyučovaniu, hoci nebol učiteľom z povolania, a literárnej činnosti.

Praeconinovi najznámejší žiaci boli Varro a Cicero. Jeho blízkymi priateľmi zasa historik Lucius Coelius Antipater a satirik Gaius Lucilius. Obaja mu údajne venovali svoje diela. Podľa Cicerona sa Stilo radil k stoikom.

Z diela Lucia Aelia Stilona sa dochovali iba zlomky. Zaoberal sa problematikou autentickosti Plautových komédií (za pravých uznal 25 komédií, čiže o štyri viac ako jeho pokračovateľ Varro), spísal komentáre ku *Carmen Saliare* (Spevy Saliov) a *Leges XII tabularum* (Zákon dvanástich tabúľ).
Niektorí odborníci mu pripisujú aj autorstvo rétorického spisu *Ad Herennium*.

Literatúra
----------

* CONTE, Gian Biagio. *Dějiny římské literatury*. Preklad Dagmar Bartoňková et al. Vyd. 1. Praha : KLP, 2003. 790 s. ISBN 80-85917-87-4.

Autoritné údaje: * GND: 118798898
* ISNI: 0000 0000 7235 8117
* LCCN: nr95028429
* VIAF: 101084055
* WorldCat: lccn-nr95028429
**Jedi** je pôvodne fiktívna organizácia - náboženský rytiersky rád - z filmovej ságy Star Wars. Jej príslušníci v tejto ságe ovládajú mystickú Silu, ktorá im prepožičiava rôzne psionické schopnosti. V súčasnosti je Jedi i reálne náboženstvo s niekoľko sto tisícmi registrovaných priaznivcov[chýba zdroj].

Významní Jediovia
-----------------

* Obi-Wan Kenobi
* Coleman Trebor
* Kit Fisto
* Shaak Ti
* Yoda
* Yaddle
* Barriss Offee
* Anakin Skywalker
* Mace Windu
* Depa Billaba
* Adi Gallia
* Ahsoka Tano
* Plo Koon
* Luke Skywalker
* Agen Kolar
* Ki-Adi-Mundi
* Mistr Jedi Arca
* Saesee Tiin
* Aayla Secura
* Qui-Gon Jinn
* Rey

Kódex
-----

* Nie sú žiadne emócie, je len mier.
* Nie je žiadna nevedomosť, je len poznanie.
* Nie je žiadna vášeň, je len vyrovnanosť.
* Nie je žiadny chaos, je len harmónia.
* Nie je žiadna smrť, je len Sila.

* There is no emotion, there is peace.
* There is no ignorance, there is knowledge.
* There is no passion, there is serenity.
* There is no chaos, there is harmony.
* There is no death, there is the Force.

Reálne náboženstvo
------------------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Jediizmus*
V súčasné dobe sa k náboženstvu Jedi hlási i mnoho reálnych ľudí - v Anglicku a Walese sa pri sčítaní ľudu prihlásilo v roku 2001 k vyznaniu Jedi 390 000 obyvateľov, čo je 0,7 % z ľudí, hlásiacich sa k nejakému náboženstvu. Štatistický úrad zaregistroval Jedi ako smer, k nemu sa hlási významná časť obyvateľov. Na Novom Zélande sa k Jedi pri sčítaní ľudu dokonca prihlásilo 1,3 % celej populácie.

Padawan
-------

Padawan je učeň **Jedi**, ktorý po absolvovaní akadémie Jedi podstúpi intenzívny tréning pod Rytierom Jedi alebo Majstrom Jedi. Je tradíciou u ľudských Padawanov, že si nechajú narásť dlhý spletený vrkoč, ktorý sa rozsekne svetelným mečom pri ceremoniálu pasovania na rytiera **Jedi**. Jedi môže mať iba jedného učňa a je vyžadované vycvičiť najskôr tohto učňa pred výberom iného. Majster Yoda trénoval niekoľko detí v Star Wars: Epizóda II – Klonovaní útočia pri scéne kedy nájdu planétu Kamino pre Obi-Wana, jedného z nich Yoda označí ako Padawana („…Padawan pravdu má").
**Milan Kohút** (\* 17. júl 1868, Martin – † 9. december 1915, Žilina) bol slovenský právnik a národnokultúrny pracovník.

Životopis
---------

Základné vzdelanie získal v Martine, študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici (1882 – 1883), na evanjelickom lýceu v Kežmarku (1883 – 1887), právo na univerzite v Budapešti. Advokát v Novom Meste nad Váhom, v Žiline (r. 1901), kde prevzal advokátsku kanceláriu J. Mileca. Člen Slovenskej národnej strany, organizátor národného a hospodárskeho života, spoluzakladateľ Ľudovej banky v Novom Meste nad Váhom (1897), neskôr člen správy a spolkový advokát Žilinskej Pomocnice, úč. spol. angažoval sa i v komunálnej politike. Významne pôsobil ako neordinovaný funkcionár cirkvi, zaslúžil sa o výstavbu kostola v Žiline.

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000
* Evanjelici v dejinách slovenskej kultúry

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 172064
Súradnice: 45°04′00″S 18°28′01″V﻿ / ﻿45,0668°S 18,467°V﻿ / 45.0668; 18.467

**Bosna** (srb. Босна) je najväčšia rieka v Bosne a Hercegovine. Pramení v oblasti *Treskavica* v Dinárskych horách a po 273 km ústi pri hranici s Chorvátskom do Sávy. Podľa rieky bola pomenovaná časť krajiny.

Opis toku
---------

Rieka pramení pod vrchom *Igman* v pohorí Treskavica v centrálnej časti Bosny. Na svojom hornom úseku tečie prevažne horami, neskôr husto obývaným údolím a na dolnom toku Podunajskou nížinou. Na strednom a dolnom toku vytvára úrodnú nížinu. Preteká len územím Bosny a ústi do pohraničnej rieky Sáva pri meste *Bosanski Šamac*.

### Prítoky

Prítoky Bosny: Željeznica, Miljacka, Fojnica, Lašva, Gostović, Krivaja, Usora, a Spreća.

### Osídlenie

Mestá na rieke: Ilidža, Semizovac, Visoko, Zenica, Zavidovići, Maglaj, Doboj, Modriča, Bosanski Šamac.

### Vodný režim

Vodný režim Bosny má snehovo dažďový charakter s najvyššími prietokmi na jar. Priemerný ročný prietok dosahuje v ústí 174 m³/s. čo postačuje na plavbu malých lodí na dolnom úseku.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bosna (rieka)**

Zdroje
------

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Bosna (řeka) na českej Wikipédii a Bosna (rijeka) na bosnianskej Wikipédii.*
**Trojmedzie** je geografický bod, kde sa stretávajú hranice troch geografických celkov na rovnakej úrovni (štáty, historické krajiny, spolkové krajiny). Známymi sa stávajú väčšinou, až keď existujú dlhšiu dobu a keď sa tu napríklad stretávajú hranice troch kultúr a pod.

Väčšinou sa označujú vlajkami všetkých troch štátov, prípadne monumentom.

Slovensko má päť medzištátnych trojmedzí: v katastrálnom území obce Čierne, na sútoku Moravy a Dyje, v mestskej časti Bratislavy Čunovo, v koryte Tisy pri Čiernej nad Tisou a na predvrchole Kremenca.

Niektoré štáty, ako napr. Japonsko, ale tiež Portugalsko a Dánsko nemajú žiadne trojmedzie. Taktiež ho nemajú štáty, ktoré ležia vnútri iného štátu, napr. San Maríno, Lesotho.

Galéria
-------

*Kliknite na obrázok pre jeho zväčšenie.*

* Trojmedzie Slovensko-Poľsko-Ukrajina (vrch Kremenec)Trojmedzie Slovensko-Poľsko-Ukrajina (vrch Kremenec)
* Trojmedzie Slovensko-Rakúsko-Maďarsko (pri Čunove)Trojmedzie Slovensko-Rakúsko-Maďarsko (pri Čunove)
* Trojmedzie Slovensko-Rakúsko-Česko (sútok Dyje a Moravy)Trojmedzie Slovensko-Rakúsko-Česko (sútok Dyje a Moravy)
* Trojmedzie Slovensko-Česko-Poľsko (pri Čiernom)Trojmedzie Slovensko-Česko-Poľsko (pri Čiernom)
* Trojmedzie Slovensko-Maďarsko-Ukrajina, znak Tisa/SK (rieka Tisa)Trojmedzie Slovensko-Maďarsko-Ukrajina, znak Tisa/SK (rieka Tisa)
* Trojmedzie Slovensko-Maďarsko-Ukrajina, znak Tisa/HUTrojmedzie Slovensko-Maďarsko-Ukrajina, znak Tisa/HU

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Trojmedzie**

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Trojmezí na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
Blok motora R3

**Trojvalcový radový motor** alebo **radový trojvalec**, označovaný aj skratkou **R3**, je piestový spaľovací motor s tromi valcami usporiadanými v rade. Valce môžu byť usporiadané aj vertikálne alebo šikmo k zemi. R3 býva veľmi často odvodený od väčších motorov s usporiadaním V6 alebo odobratím valca z motora R4. Nevýhodou motora tejto konštrukcie sú vibrácie a nepravidelný chod počas zahrievania.

Použitie
--------

Snaha o znižovanie spotreby automobilov vedie k čoraz väčšiemu používaniu motorov s usporiadaním R3, predovšetkým v triede miniautomobilov a malých automobilov. Najbežnejšie sa vyrábajú benzínové alebo naftové agregáty zdvihového objemu 1,0 a 1,2 litra, používajúce komponenty viacvalcových motorov.

Vozidlá s motormi R3
--------------------

Najčastejšie sa s motormi v tomto usporiadaní stretneme vo vozidlách koncernu Volkswagen Group, ktorý ho montuje do vozidiel Škoda Fabia, SEAT Ibiza, Volkswagen Polo a Audi A2, ale aj vo vozidlách značky Ford, Smart a trojičkách Toyota Aygo, Peugeot 107 a Citroën C1.

Zavedením prepĺňania do benzínových motorov dosiahli ich výkonové charakteristiky hodnôt, porovnateľných s neprepĺňanými agregátmi objemu 1,6 až 2,0 litra. Takto technicky vyspelé pohonné jednotky sa tak v 10. rokoch 21. storočia stali vhodné pre využitie v automobiloch nižšej strednej triedy.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Trojvalcový radový motor**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Straight-three engine na anglickej Wikipédii.*

  


| Bežné vyhotovenia piestových spaľovacích motorov |
| --- |
| **Typ** | **Jednohriadeľové motory** | **Viachriadeľové motory** (počet hriadeľov) |
| **Jednoradové motory** | Radové motory: R2 • R3 • R4 • R5 • R6 • R8 • R10 |
| Motory s protibežnými piestami (1-2) |
| **Dvojradové motory** | Vidlicové motory: V2 • V3 • V4 • V5 • V6 • V8 • V10 • V12 • V16 • V18 • V20 • V24 | Motory s valcami do U (2) |
| Motory s valcami do A |
| VR motory | Motory s protibežnými piestami (3) |
| Motory s protiľahlými valcami: B4 • B6 • B8 • B10 • B12 • B16 |
| **Trojradové motory** | Vejárové motory: W6 • W9 • W12 • W15 • W18 | Motory s valcami do Y (3) |
| Trojuholníkové motory (3) |
| **Štvorradové motory** | Motory s valcami do X | Motory s valcami do H (2) |
| W motory: W8 (WR8) • W12 (WR12) • W16 (WR16) | Štvoruholníkové motory (4) |
| **Ploché motory** | B2 • V2 • A2 • W3 • X4 | U2 • H4 (2) |
|  |
| Y3 • Trojvalcový trojuholníkový motor (3) |
| Hviezdicové motory (jednoduché) |
| Štvorvalcový štvoruholníkový motor (4) |
|  |
| **Ostatné motory** | Dvojhviezdicové, trojhviezdicové a štvorhviezdicové motory |
| Jednovalcové motory |
| Wankelove motory |
**Bar Refaeli** (\* 4.jún 1985, Hod ha-Šaron, Izrael) je izraelská modelka a príležitostná herečka.

Životopis
---------

Bar sa narodila v Izraeli, rodičom Cipi a Rafimu. Miluje kone, ku ktorým má lásku už detstva, pretože jej rodičia vlastnili ranč s koňmi. Prvá jej príležitosť s modelingom bola keď mala Bar len dva mesiace. Neskôr bola jej účasť v reklamách prerušená kvôli tomu, že musela nosiť rovnátka na zuby.

V pätnástich rokoch sa objavila v kampaniach módnych značiek ako príklad Castro. 

V roku 2000 a 2001 vyhrala súťaž krásy a titul Modelka roku. Tiež bola vybraná ako modelka izraelskej značky Renuar. Jej fotografie boli tiež v časopise ELLE či Maxim. Tiež pózovala v plavkách so skupinou Aerosmith. Ako modelka fotila pre značky Subaru, Accessorize, Besni a Marco Bicego.

Známy je tiež jej vzťah s amerických hercom Leonardom DiCapriom, ktorý sa v roku 2011 rozišli. Momentálne žije z izraelským obchodníkom Adim Ezrom.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bar Refaeli na anglickej Wikipédii.*
**Ján Miloslav Gerometta** (\* 9. máj 1823, Žilina – † 20. máj 1900, Kremnica) bol rímskokatolícky kňaz a národnokultúrny pracovník. Pseudonym: Ein Slowak, J. Starohorský.

Jeho otec František Gerometta, matka Františka rod. Abudová.

Životopis
---------

Študoval na gen. seminári v Budapešti, 1848 vysvätený za kňaza. Od 1853 gymnaziálny profesor, kaplán a katechéta v Kremnici, od 1856 farár v Španej Doline, od 1864 na Starých Horách, od 1872 vo Veľkej Lovči. Ako študent prispel do Orla tatránskeho básňou *Kdo je mocní*, neskôr sa venoval výlučne publicistike. Kázne a náboženské úvahy uverejňoval v Kazateli a Kazateľni, politické články najmä v Nár. novinách. Prispieval aj do nemeckej a maďarskej tlače a obraňoval slovenské záujmy. Obranný charakter mala jeho nem. brožúra *Staršie i novšie pokusy maďarizácie v Uhorsku s osobitným zreteľom na Slovákov*, v ktorej zaregistroval národnostné krivdy od 40. rokov 19. storočia až po zatvorenie Matice slovenskej. Pripisuje sa mu aj účasť na nem. brožúre *Maďarská štátna idea, cirkev a národnosti v Uhorsku*. Zakladajúci člen Matice slovenskej, Muzeálnej slovenskej spoločnosti, člen výboru Spolku sv. Vojtecha. Mecén národno-kultúrnych podujatí.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Zdroje
------

* Narodenie v matrike:

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Aeltere und neuere Magyarisirungs-Versuche in Ungarn, mit besonderer Rücksicht auf die Slovaken (*Staršie i novšie pokusy maďarizácie v Uhorsku s osobitným zreteľom na Slovákov)* 1876. - dostupné v elektronickej podobe v Digitálnej knižnici Univerzitnej knižnice v Bratislave

Autoritné údaje: * GND: 1079689729
* SNK: 168848
* VIAF: 78144928730154440864