recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Dolchamar
**Dolchamar** [dolčamár] je hudobná skupina hrajúca elektronický rock a hip-hop v esperante. Starší zápis názvu skupiny je "Dolcxamar".

Skupina Dolchamar vznikla v roku 1999 v Londýne. Počas Internacia Junulara Kongreso 2003 v meste Lesjöfors vo Švédsku zmenila názov z pôvodného Dolcxamar na Dolchamar. Od festivalu KEF 2005 je jediným oficiálnym členom skupiny Patrik Austin, ale na koncertoch s ním zvyčajne hrávajú aj ďalší.

Názov "Dolchamar" znamená v esperante "sladkohorkosť", a správne by sa písal *Dolĉamar'*. Forma použitá v názve skupiny odráža dve rôzne konvencie pri zápise esperantských slov v prostredí nepodporujúcom esperantskú diakritiku. Patrik Austin v rozhovore pre Libera Folio uvádza vysvetlenie:

*Ni rimarkis, ke en la amaskomunikiloj ne eblas uzi ĉapelojn, kaj pro la x-sistemo ĵurnalistoj tutidiote prononcis niajn nomojn. La h-sistemo estas almenaŭ duonbona, kompare kun la du tute fuŝaj.*

*Všimli sme si, že v masovokomunikačných prostriedkoch nemožno používať vokáne, a kvôli x-systému novinári celkom idiotsky vyslovovali náš názov. H-systém je aspoň napoly dobrý, v porovnaní s dvoma celkom mizernými.*

Skladba *Ĉu vi pretas?!* je prvá oficiálne vydaná hip-hopová pieseň v esperante.

Členovia
--------

* Patrik Austin (gitara a spev)
* Hannu Linkola (bubon a perkusie)
* Toni Mäki (basgitara)
* Andrei Dumitrescu (keyboard)

Diskografia
-----------

* *Trejn tu noŭer* (2009)
	1. „Trejn Tu Noŭer"
	2. „2Gether 4Awhile"
	3. „M.T.R."
	4. „River"
	5. „Clavis"
	6. „Ni Festis Unu Nokton"
	7. „Experimento Música"
	8. „La Pordisto"
	9. „Ho Abio"
	10. „-if-"
	11. „Des Pli"
	12. „La Fariseo"

* *Rebela Sono* (2005)
	1. „Junaj idealistoj"
	2. „Himno de Esperhe"
	3. „Akcidentoj"
	4. „Ni chiuj ni"
	5. „...Kaj chi tio povas ighi nenio"
	6. „Kontra krusadanto"
	7. „Solaj paroj"
	8. „Subamighi"
	9. „Simia kaptilo"
	10. „Kr3yza festema injo"
	11. „Chinokta sento"
	12. „En Grekia"

* *Elektronika kompilo* (2003) - Dolchamar prispel dvoma skladbami

* *Lingvo intermonda* (2000) (súčasť projektu Kolekto 2000)
	1. „Malbonulo"
	2. „Cxu vi pretas ?!"
	3. „Urbega nimfo"
	4. „Pacman"
	5. „Mi volas pli"
	6. „...kaj pli..."
	7. „Tunel' tra la ter'"
	8. „Lingvo intermonda"
	9. „F--igxu!"

* *Kun ikso (demoalbum)* (1999)
	1. „Malbonulo"
	2. „Pacman"
	3. „Mi volas pli"

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dolchamar**

Externé odkazy
--------------

* dolchamar.net - domáca stránka
* voľne stiahnuteľné skladby na serveroch MusicExpress a mikseri.net
* texty piesní a preklady Archivované 2016-03-04 na Wayback Machine
Súradnice: 42°38′37″S 24°48′26″V﻿ / ﻿42,643611°S 24,807222°V﻿ / 42.643611; 24.807222

**Chrám Zosnutia Bohorodičky** (bulh. Храм "Успение Богородично" – *Chram „Uspenie Bogorodično"*) je pravoslávny chrám z obdobia bulharského národného obrodenia, nachádzajúci sa v architektonickej rezervácii Staré Karlovo v centre mesta Karlovo v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku. Budova má štatút kultúrnej pamiatky.

Charakteristika
---------------

Stavba stojí na mieste, kde už predtým stál chrám rovnakého mena, ktorý vyhorel v roku 1813. Súčasná budova bola postavená v roku 1851 pod vedením bracogovských a karlovských majstrov. Stenopisy vyhotovili majstri z Banska, Samokovu a Trjavny. Chrám bol vysvätený 18. mája 1858. Zvonica je vysoká 25 metrov a bola postavená v roku 1897 pod vedením majstra Vasiľa Veleva z Velesu. Nachádzajú sa v nej tri zvony. V chráme pôsobil niekoľko rokov ako spevák a diakon bulharský národný hrdina a revolucionár Vasil Levski.

Galéria
-------

* ZvonicaZvonica
* Pohľad zo severozápaduPohľad zo severozápadu
* Severná stena chrámuSeverná stena chrámu
* Zvonica a severná stena chrámuZvonica a severná stena chrámu

Referencie
----------

1. ↑  opoznai.bg
2. ↑  bg-guide.org
3. ↑   *karlovo.bg* [online]. [Cit. 2017-08-04]. Dostupné online. Archivované 2017-08-06 z originálu.
Svetové dedičstvo UNESCOSvetové dedičstvo UNESCO
Dolina gejzírov.
**Dolina gejzerov** (doslova *Dolina/údolie gejzírov*) je gejzírové pole, nachádzajúce sa na polostrove Kamčatka na ruskom Ďalekom východe. Je to zároveň jediné miesto veľkej koncentrácie gejzírov na eurázijskom kontinente. Údolie je súčasťou Svetového kultúrneho dedičstva – kamčatských vulkánov.

Poloha
------

Údolie sa nachádza v centrálnej časti Kamčatského polostrova, neďaleko pobrežia Pacifiku a je dlhé približne 6 – 6,5 km. Preteká ním riečka Gejzirnaja. Do zosuvu v roku 2007 bolo v údolí aktívnych asi 23 veľkých a približne stovka malých gejzírov, ako aj viacero horúcich prameňov. Pôvodom tepla je blízky kalderový komplex Uzon. Viaceré gejzíry sú pomenované (*Trojitý gejzír*, *Perlový*, *Fontána*, *Veľká pec*, *Búrlivý*, *Horizontálny*, atď.), najväčší je *Velikij*, ktorý vystrekuje vodu až do výšky 40 m. Údolie gejzírov je veľmi ťažko dostupné, najľahšia cesta je transport helikoptérou.

Dejiny
------

Vek údolia gejzírov sa odhaduje na 10 000 rokov, no až do roku 1941 bolo pre ľudstvo úplne neznáme. Objavila ich kandidátka geografických vied Tamara Ustinovová, no svoj objav publikovala až o štrnásť rokov. Od polovice 70. rokov 20. storočia sa začína systematický výskum v doline, v roku 1990 sa zaviedol automatizovaný monitorovací systém. Od roku 1980 je údolie v ZSSR prezentované ako turistická atrakcia Kamčatky, zahraniční turisti môžu oblasť navštevovať od roku 1991. Ročné odhady hovoria približne o 3 000 návštevníkoch.

### Zosuv bahna v roku 2007

3. júna 2007 postihla dolinu gejzírov rozsiahla prírodná katastrofa, keď masívny bahnotok zalial skoro dve tretiny údolia a navyše zahatil cestu rieke Gejzirnaja, čím sa na nezasiahnutých územiach vytvorilo jazero. Prvotné správy hovorili o úplnom zničení gejzírov, no situácia sa ukázala byť menej vážna, ako reportovali médiá. Viaceré gejzíry síce prestali byť aktívne (či už zanesením bahnom, alebo zaliatím vodou), ne najmä na hornom toku sa hydrotermálna činnosť zachovala. Napr. gejzír Velikij je stále funkčný.

Referencie
----------

* Kašuba, V. Gippenreuter, V. (1986): Objavili sme Kamčatku? Osveta, Martin, 182 s.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dolina gejzerov**

Externé odkazy
--------------

* spanishflyer.livejournal.com – Mapa údolia gejzírov (po rusky) (po anglicky)
* www.kamchatka.org.ru – Údolie gejzírov na Kamchatka's vision (po anglicky)


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vedy o Zemi |
Súradnice: 55°47′37″S 49°06′48″V﻿ / ﻿55,79361°S 49,11333°V﻿ / 55.79361; 49.11333

Chrám svätých Petra a Pavla v Kazani 
**Chrám svätých Petra a Pavla** (rus. Петропавловский собор) je pravoslávnym chrámom v tatárskom hlavnom meste Kazaň.

História
--------

Chrám svätých Petra a Pavla v Kazani bol postavený v rokoch 1723 až 1726 v štýle ruského baroka. Jeho hlavným strojiteľom bol kazanský kupec I. A. Michaljev. Chrám bol postavený na počesť imperátora Petra I. ktorý navštívil Kazaň v roku 1722 pri výprave proti Perzii. Postavili ho na mieste staršieho dreveného kostola z roku 1565. Niekoľkokrát bol poškodený požiarmi a rekonštruovaný. V roku 1774 ho zničili povstalecké Pugačovove vojská. Veľa rekonštrukcií prebiehalo v 19. storočí. V roku 1939 bol komunistami zatvorený.

### Súčasnosť

Chrám bol v minulosti využívaný ako planetárium (1950 až 1980). V roku 1989 bol vrátený ruskej pravoslávnej cirkvi a stal sa chrámom eparchie.

Externé odkazy
--------------

* Петропавловский собор на сайте Казанской епархии
* Гудовских А. М. История Петропавловского собора города Казани
* Протоиерей Владимир Мухин Петропавловский собор // История закрытия храмов и монастырей г. Казани в 20-е – 30-е годы ХХ столетия. Часть 1
**Daniel Kováč** (\* 17. október 1903, Púchov – † 29. august 1974, Banská Bystrica) bol evanjelický kňaz.

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Martine, teológiu v Bratislave. Kaplán v Kochanovciach, farár v Slatine nad Bebravou, vojenský duchovný (1935). V rokoch vojny zachraňoval rasovo prenasledovaných, po vypuknutí SNP prednosta Ev. a. v. duchovnej správy v Banskej Bystrici. Superintendant duchovnej služby na Min. obrany ČSR v Prahe. Politicky prenasledovaný, väznený (od 1949). Po prepustení robotník, neskôr úradník a organista v Banskej Bystrici-Radvani (1952). Autor viacerých článkov, kt. uverejňoval v cirk. čsp. Zhromažďoval dokumenty o činnosti evanjelický kňazov počas 2. svet. vojny. Nositeľ viacerých vyznamenaní za účasť v SNP a in memoriam Medailu D. Krmana.

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000
* Kvitnúť zas budú kvety (Život a dielo Daniela Kováča a Bohumily Dobrovolnej)

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * GND: 1043796940
* SNK: 152758
* VIAF: 305339104
**Daniel Georg Speer** (pseudonymy **Uhorský Simplicissimus**, **Daniel Rutge**) (\* 2. júl 1636, Vroclav, Poľsko – † 5. október 1707, Göppingen, Nemecko) bol slovenský spisovateľ, hudobný skladateľ, interpret a pedagóg poľského pôvodu, ktorý pôsobil na Slovensku a v Nemecku.

Životopis
---------

Bol jediným synom kožušníka Georga Speera a jeho manželky Margarety. Keď mal 9 rokov, dostal sa do sirotinca (obaja jeho rodičia zomreli v roku 1644). Študoval na gymnáziu vo Vratislavi, hudobné vzdelanie získal počas pobytu na Slovensku (Prešov). Žil na dvore poľského šľachtica, neskôr v Kežmarku, Levoči, Sabinove, Bardejove a v Šariši. Ako bubeník sa zúčastnil bojov proti Turkom, a v roku 1658 ho zajali. Po prepustení zo zajatia slúžil sedmohradskej šľachte, potom sa vrátil do Košíc, neskôr odišiel do Carihradu. Od roku 1688 pôsobil ako pomocný kantor na škole v Göppingene. Tam ho v roku 1689 zbavili miesta a odsúdili do väzenia za napísanie politického letáku, no na žiadosť žiakov, spolupracovníkov a obyvateľov mesta bol napokon prepustený.

Tvorba
------

Písal cestopisné, autobiografické, náučné a hudobné diela. Vďaka jeho dielu možno získať ucelený obraz o živote v 17. storočí, a to nie iba v oblasti každodenného života, ale aj z politického a hudobného pohľadu.

Dielo
-----

* 1683 – *Türkischer Vagant*
* 1683 – *Ungarischer oder Dacianischer Simplicissimus*, cestopisný román s autobiografickými črtami
* 1685 – *Recens Fabricatus Labor oder Neugebackene Tafelschnitz*
* 1687 – *Grundrichtiger Unterricht der musikalischen Kunst*
* 1688 – *Hudobný turecký Eulenspiegel (Musikalisch-türkischer Eulenspiegel)*
* 1688 – *Philomela angelica*
* 1692 – *Jubilum coeleste*

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník. Martin : Matica slovenská, 1992.
* HOWEY, Henry: The Lives of *Hoftrompeter* and *Stadpfeiffer* as Portrayed in Three Novels of Daniel Speer. In: *Historic Brass Society Journal*, vol. 3, 1991, s. 65  –  78. Dostupné on-line.
* ROSE, Stephen: The Musician-Novels of the German Barock : New Light on Bach’s World. In: *Understanding Bach*, vol. 3, 2008, s. 55  –  66. Dostupné on-line.
* VLACHOVIČ, Jozef (ed.): *Uhorský Simplicissimus.* Bratislava : Tatran 1975. 228 s.

Autoritné údaje: * BnF: 12435087v
* GND: 118616005
* ISNI: 0000 0001 0889 9274
* LCCN: n80086153
* NK ČR: kup20000000093692
* VIAF: 39470379
* WorldCat: lccn-n80086153
Verejná knižnica v Mattawa postavená zo slamy
Vnútorný pohľad na knižnicu v Mattawe
**Dom zo slamy** je stavebné dielo, na ktorého výstavbu stien sa použili slamené balíky, alebo iné formy produktov zo slamy. Pri tomto spôsobe výstavby sa používajú lokálne, alebo regionálne zdroje stavebného materiálu drevo, slama, hlina, trstina. Výstavba domu na tento spôsob je oveľa prácnejšia, ale výrazne šetrí náklady na materiál. V Európe sa toho času domy zo slamy tešia čaraz väčšej obľube.

V minulosti sa slama využívala ako stavebný materiál, v súčasnosti to tak už nie je. V iných krajinách Európskej únie a v Amerike sa slama používala viac a ešte i dnes stoja domy zo slamy, ktoré boli postavené pred sto a viac rokmi. Slama je vedľajší produkt poľnohospodárskej výroby. Slamu je dôležité stlačiť a spracovať po zbere do tvaru balíka – veľkých tehál. Dôležité je, aby slama bola suchá – vysušená a najlepšie je, ak určitý čas pred zberom slamy neprší. Ražná slama je na tento účel najvhodnejšia. Balíky slamy sa používajú ako výplň drevenej rámovej konštrukcie, alebo ako samonosné. V prípade, že sa použijú ako výplň rámovej konštrukcie – bude šírka steny 30 cm, v prípade, že sú samonosné, ukladajú sa ležato, hrúbka steny býva okolo 50 cm. Steny je potrebné čo najviac chrániť pred vlhkosťou a dažďom, napríklad aj tým, že strecha bude mať určitý presah.

Tepelno – izolačné vlastnosti steny zo slamy sa však blížia k parametrom nízkoenergetického domu (hrúbka slamenej tehly je 40 cm, čo je približne toľko ako 20 – 26 cm minerálnej vlny alebo polystyrénu), nehovoriac o prírodnom pôvode slamy, ktorý bude prednosťou pri bývaní v ňom a aj pri recyklácii takéhoto domu. Najvhodnejšia omietka (kvôli jej schopnosti odvádzať vlhkosť) je hlinená, prípadne vápenná z vonkajšej strany. Cement nepoužívame, pretože cement nedokáže odviesť vlhkosť zo steny. Niekedy je možné použiť aj drevený obklad s prevetrávajúcou medzerou. Balíky sa väčšinou spájajú oceľovými tyčovými prvkami v zvislom a vodorovnom smere. Môžu sa spájať hlinenou maltou. Na používanie parozábrany sú rôzne názory. Jeden z nich hovorí o efekte igelitového sáčku, iné názory hovoria, že nie je nutné vytvoriť parozábranu. Profesionálne domy v Európskej únii sa stavajú bez nej, majú podmienky stanovené normou. Dom z hliny a slamy je aj veľmi lacný (závisí od dokonalosti technického prevedenia) a taktiež náklady na vykurovanie sú nízke. V lete poskytne dom príjemný chládok. Na území Slovenska sa stavali zo slamy iba hospodárske stavby a garáže. Na Slovensku môžeme pozorovať prvé náznaky stavby slamených domov.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dom zo slamy**

Externé odkazy
--------------

* Rawlinson, Linnie. Artist Gordon Smedt's straw-bale house, feature on CNN.com, 13 August 2007. With image gallery.
* Long Branch Environmental Education Center: Possible concerns regarding mold and humidity Archivované 2008-10-06 na Wayback Machine, technical paper, 2002.
**Daniela Peštová** (\* 14. október 1970, Teplice) je česká modelka.

Objavila ju Dominique Caffin z agentúry Madison Modeling Agency. Pôvodne chcela ísť na vysokú školu, ale po víťazstve v modelingovej súťaži sa presťahovala do Paríža a začala spoluprácu s Madison Modeling Agency. Neskôr sa presťahovala do New Yorku a odtiaľ sa jej kariéra rozbehla.

Vyskytla sa na predných stránkach časopisov *GQ*, *Marie Claire*, *Cosmopolitan*, *Glamour* a *ELLE*. Niekoľko rokov robila modelku pre *Sports Illustrated Swimsuit Issue* a objavila sa na prednej stránke dvakrát (1995 a 2000). Pracovala aj pre *L'Oreal* a *Victoria's Secret*.

Bola vydatá za Tomassa Butiho (bývalý CEO Fashion Café), ale rozviedla sa v 1998. Ešte pred rozvodom mali spolu syna Yannicka. Má taktiež dcéru Ellu so svojim súčasným partnerom, spevákom Pavlom Haberom. Bola prezývaná „Chameleón" vďaka svojim stálym zmenám výzoru.

Externé odkazy
--------------

* Daniela Pestova's profile in the FMD-database
* Daniela Pestova Biography and Pics
* – profil na Osobnosti.cz
* – profil na Fashion Model Directory
* – profil na IMDB.com

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5702 0900
* NK ČR: js20080222009
* VIAF: 84269627
Croissant
Croissant so šunkou a syrom
**Croissant** (francúzska výslovnosť [krwaso]) je druh pečiva z kysnutého vrstvového cesta. Na pláty cesta sa kladie zmäknuté maslo, spoločne sa vyvalkajú. Tomuto procesu spracovania cesta, vďaka ktorému má upečený výrobok vločkovitú a nadýchanú štruktúru podobnú pečivu z cesta lístkového, sa hovorí laminovanie. Je v tvare rožku, tradične bez plnky. Prvý oficiálny recept na croissant je z roku 1839 a spája sa s menom August Zang, ktorý bol majiteľom viedenskej pekárne pri rue de Richelieu v Paríži. Existuje však aj niekoľko iných legiend o croissantoch. Podľa niektorých zdrojov bol vynájdený croissant krátko po obliehaní Viedne v roku 1686. Poľský špión a diplomat Franciszek Kulczycki, majiteľ kaviarne Zur blauben Flasche vraj presvedčil majiteľa neďalekej pekárne, Petra Wendela, aby začal vyrábať torty v tvate polmesiaca na počesť víťazstva nad tureckými vojskami.

Croissant môže byť plnený rôznymi plnkami (napr. čokoládou alebo džemom). Aj keď sa croissant vyrába na sladko, sú známe aj slané varianty (napr. croissant zo zapečeným syrom, šunkou).

Referencie
----------

1. ↑  Dátum 1839 a ostatné informácie sú doložené v Jim Chevallier: *August Zang and the French Croissant: How Viennoiserie Came to France*, s. 3-30; pre dátum 1838 pozri Giles MacDonogh "Reflections on the Third Meditation of La Physiologie du goût and Slow Food"  (s. 8); a rakúsky PowerPoint - Ess-Stile udáva dátum 1840 (slide 46). Obrázok pekárne z 1909 ukazuje rovnaký dátum jej založenia, avšak pekáreň bola v tlači zdokumentovaná už predtým.
2. ↑  MICHAŁOWSKA, Mira. *Przez kuchnię i od frontu*. Warszawa : "Twój Styl". ISBN 83-85443-31-2.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Croissant**

Pozri aj
--------

* Rožok
* Brioška


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Francúzsky portál |
**Darina Turňová** (rod. Surová) (\* 24. apríl 1946 – † 31. marec 2013) bola slovenská zbormajsterka.

Životopis
---------

V roku 1966 absolvovala štúdium klavírnej hry na Konzervatóriu v Bratislave (A. Elanová), 1980 štúdium zborového dirigovania (P. Hradil) na VŠMU v Bratislave. V rokoch 1965 - 2006 pôsobila ako korepetítor a od 1980 ako zbormajsterka v Štátnej opere v Banskej Bystrici. Naštudovala operné party v operách Madame Butterfly (1979); Trubadúr (1980); Maškarný ples (1981); La Traviata (1982); Hubička (1983) a i. aj spevohernom repertoári: Gróf z Luxemburgu (1980); Nebo na zemi (1982); My Fair Lady (1986).

Pedagogicky pôsobila na Univerzite Mateja Belu v Banskej Bystrici (1991-1997) a na Akadémii umení v Banskej Bystrici od roku 1997.
Do svojej náhlej smrti pôsobila ako korepetítor na Konzervatóriu Jána Levoslava Bellu v Banskej Bystrici.

Literatúra
----------

* *Encyklopédia dramatických umení Slovenska*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Zomrela Darina TURŇOVÁ – korepetítorka, zbormajsterka, dirigentka a pedagogička[nefunkčný odkaz]
**Ciaccona** /tʃakˈko:na/ (špan.: **chacona** /tʃa'koˑna/; vo franc. angl. a nem. hudob. literatúre: **chaconne** /ʃaˈkɔn/), je druh hudobnej formy. Pôvodne išlo o charakteristický tanec zo Španielska, či Latinskej Ameriky 16. storočia..

Pôvod
-----

Pôvodne tanec skôr živého a žartovného charakteru v trojdobom takte vystavaný na ostinátnom base, získal neskôr na francúzskom dvore prísnejší obrys a na začiatku 17. storočia sa objavuje v balete, opere a inštrumentálnych suitách..

Neskôr sa výraz vzťahoval na akúkoľvek skladbu v miernom ¾ tempe, ktorá sa rozvíjala do niekoľkých variácií nad basovou linkou.

V 17. storočí sa môžeme stretnúť s niekoľkými skôr výnimočnými prípadmi ciaccon u Claudia Monteverdiho (*Zefiro torna*) a Heinricha Schütza (*Es steh Gott auf*, tretia časť).

Bas charakterizujúci ciacconu podlieha pravidlu: pohybuje sa od toniky k dominante vzostupným či zostupným pohybom, chromaticky alebo diatonicky. Môže byť tiež skrytý, ak umožňuje harmónia vo vrchných hlasoch vnímať jeho prítomnosť.

Passacaglia
-----------

Ciaccona 17. storočia, ako ju nachádzame vo Frescobaldiho modeli, je spravidla v durovej tónine, zatiaľ čo passacaglia je obvykle v moll. Vo francúzskej praxi 18. storočia, sa passacaglia viac opiera o melodické basso ostinato, zatiaľ čo ciaccona, "v talianskej praxi na konci 17. storočia, je v mnohých ohľadoch vedená voľnejšie".

Referencie
----------

1. ↑  *ciaccóna*, vocabolario etimologico, vocabolario Gabrielli, vocabolario Sabatini Coletti.
2. 1 2  La nuova enciclopedia della musica Garzanti, Milano 1988
3. ↑  Alexander Silbiger, "Chaconne," The New Grove Dictionary of Music and Musicians, ed. S. Sadie and J. Tyrrell (London: Macmillan, 2001)
4. ↑  Gerald Drebes: ‘‘Schütz, Monteverdi und die „Vollkommenheit der Musik" – „Es steh Gott auf" aus den „Symphoniae sacrae" II (1647)‘‘. In: ‘‘Schütz-Jahrbuch‘‘, Jg. 14, 1992, p. 25 – 55, spec. 42 – 50, online:  Archivované 2013-01-16 na Wayback Machine
5. ↑  Silbiger 1996, §6.
6. ↑  Fischer 1968, 34.

Literatúra
----------

* Jaap Schroder, *Bach’s Solo Violin Works, a performer’s guide*, Yale University Press, 2007.
* Renato Ricco, *L’evoluzione stilistico-formale della Ciaccona per violino solo* (parte prima), in «A tutto arco», (rivista ufficiale di ESTA Italia-European String Teachers Association), anno 2, numero 3, 2009, pp. 13 – 21.
* Renato Ricco, *L’evoluzione stilistico-formale della Ciaccona per violino solo* (parte seconda), in «A tutto arco», (rivista ufficiale di ESTA Italia-European String Teachers Association), anno 2, numero 4, 2009, pp. 18 – 23.

Pozri aj
--------

* Passacaglia

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ciaccona na českej Wikipédii.*
**Chýnovská jaskyňa** je národná prírodná pamiatka ležiaca v katastrálnom území obce Dolní Hořice východne od Tábora. Predstavuje najvýznamnejší a najrozsiahlejší krasový útvar južných Čiech. Nachádza sa tu pestré striedanie farebných amfibolitov a vápencov, avšak oproti iným krasovým jaskyniam je bez výraznejšej kvapľovej výzdoby. Na území Česka sa jednalo o prvú sprístupnenú jaskyňu. Objavená bola v roku 1863 pri práci v sedliackom kameňolome, k jej sprístupneniu došlo v roku 1868, teda už 5 rokov po objavení.

Celková dĺžka jaskynného systému je viac než 1200 metrov (iný zdroj uvádza k roku 2007 dĺžku 1400 m), ale celkový rozsah nebol ešte presne určený. Na lokalite stále prebieha speleologický výskum, ktorý takmer každoročne prináša nové poznatky. Výskum prebiehajúci v neprístupných častiach počas 80. a 90. rokov 20. storočia odhalil trvalo zatopené rozsiahle priestory s drúzami kremeňa. Oblasť jaskyne je taktiež významnou mineralogickou lokalitou spoločne s blízkou prírodnou rezerváciou Pacova hora, kde bolo objavených a popísaných viac než 60 druhov minerálov.

Jaskyňa je okrem zimných mesiacov prístupná pre verejnosť. Okruh pre návštevníkov je dlhý 220 m s najnižším bodom trasy v hĺbke 42 m pod povrchom zeme. Prehliadka zaberie približne 40 minút a je spoplatnená. V zimných mesiacoch je jaskynný komplex významným zimoviskom zástupcov netopierov, a to predovšetkým netopiera riasnatého (*Myotis nattereri*), ktorý tu má najväčšie prirodzené zimovisko v Čechách a aj v Európe.

Referencie
----------

1. ↑  Karel Drbal. Národní přírodní památka Chýnovská jeskyně. *Ochrana přírody.* 2007, roč. 62, čís. 3, s. 2 až 5. Dostupné online. Archivované 2010-11-22 na Wayback Machine [ISSN] 1210-258X.
2. ↑  *Vyhláška č. 325/2010 Sb.*, o vyhlášení Národní přírodní památky Chýnovská jeskyně a stanovení jejích bližších ochranných podmínek
3. ↑  CHKO Blaník - NPP Chýnovská jeskyně [online]. CHKO Blaník, [cit. 2013-06-01]. Dostupné online. Archivované 2013-11-10 na Wayback Machine
4. ↑  Drbal, Karel - str. 2
5. 1 2 3 4  Chýnovská jeskyně [online]. Správa jeskyní ČR, [cit. 2011-11-12]. Dostupné online.
6. 1 2 3  Správa jeskyní České republiky - Chynovská jeskyně [online]. Správa jeskyní České republiky, [cit. 2010-03-14]. Dostupné online.
7. 1 2  Drbal, Karel - str. 3

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chýnovská jaskyňa**

Externé odkazy
--------------

* Chýnovská jeskyně na www.jiznicechy.cz
* Chýnovská jeskyně – Správa jeskyní České republiky
* ANDĚRA, Miloš; KREJČA, František; ZBYTOVSKÝ, Petr. Časopis Ochrana přírody - Netopýři Chýnovské jeskyně [online]. Agentúra ochrany prírody - Ochrana přírody, [cit. 2013-05-31]. Dostupné online. Archivované 2014-06-07 na Wayback Machine

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Chýnovská jeskyně na českej Wikipédii.*
Súradnice: 50°21′45″S 13°43′05″V﻿ / ﻿50,362583°S 13,718056°V﻿ / 50.362583; 13.718056

**Chomutovka** je riečka v severozápadných Čechách, ľavostranný prítok Ohře.
Dĺžka toku je 50,43 km. Plocha povodia meria 185,7 km².

Priebeh toku
------------

Pramení v Krušných horách zhruba 863 metrov nad morom 2,5 km severozápadne od Hory Svatého Šebestiána v okrese Chomutov. Na niektorých mapách je ako Chomutovka mylne označovaný spojovací kanál z povodia Černej, ktorý vedie sedlom medzi *Skleným* a *Novoveským vrchom*. Za Horou Svatého Šebestiána obracia svoj tok na juhovýchod a 13 km dlhým a cez 200 m hlbokým *Bezručovým údolím* sa prediera dolu z Krušných hôr, ktoré opúšťa na severozápadnom okraji Chomutova. Preteká Chomutovom a ďalej pokračuje na juhovýchod, teraz už plytkým a otvoreným údolím v bezlesnej krajine. Tečie okrem iného cez Údlice, Velemyšleves, Bitozeves a Postoloprty, za ktorými ústi v nadmorskej výške 181 m zľava do Ohře.

Väčšie prítoky
--------------

Významnejšie prítoky sú len tri a to Kamenička (L) a Křimovský potok (P) pri *Treťom mlyne* v *Bezručovej doline* a Hačka (P) pri Hořenci.

Vodný režim
-----------

Priemerný prietok pri ústí činí 1,02 m³/s.

**Hlásne profily:**

| Miesto | Riečny km | Plocha povodia | Priemerný prietok (Qa) | Storočná voda (Q100) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Třetí mlýn (Křimov) | 36,90 | 44,91 km² | 0,55 m³ / s | 48,7 m³ / s |

Galéria
-------

* Chomutovka pod Horou Svatého ŠebestiánaChomutovka pod Horou Svatého Šebestiána
* Chomutovka pod TišinouChomutovka pod Tišinou
* Prehrádzka na Chomutovke nad bývalým Tretím mlynom pri povodni v júni 2013Prehrádzka na Chomutovke nad bývalým Tretím mlynom pri povodni v júni 2013

Referencie
----------

1. 1 2 3   *Základní charakteristiky toku Chomutovka* [online]. [Cit. 2016-02-05]. Dostupné online. (po česky)
2. ↑   *Evidenční list hlásného profilu stanice Třetí mlýn* [online]. [Cit. 2015-02-05]. Dostupné online. Archivované 2016-08-21 z originálu. (po česky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chomutovka**

Externé odkazy
--------------

* Tretí mlyn - aktuálny vodný stav na stránkach Povodie Ohře
* Chomutovka. Vieme kde je jej prameň?

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Chomutovka na českej Wikipédii.*
**David Moss** (\* 21. január 1949, New York, štát New York, USA) je americký „extrémny" vokalista a hráč na bicie nástroje. Študoval ruskú históriu a neskôr hru na bicie nástroje.

Spolupracoval so skladateľmi ako Olga Neuwirth, Heiner Goebbels, Luciano Berio, Fred Frith, Carla Bley, John Zorn, Malcolm Goldstein, Sam Auinger, Arto Lindsay, Peter Machajdík, Fast Forward. 

Účinkoval s Berlin Philharmonic, Ensemble Modern, Klangforum Wien, Asko Ensemble, Arditti Quartet, American Composers Orchestra, BBC Radio Orchestra, Edinburgh, Orchestra del Maggio Musicale Fiorentino, Ensemble Music Fabrik NRW, Ensemble Intercontemporain, Bochum Symphoniker, Royal Stockholm Philharmonic Orchestra a mnohými ďalšími.

Žije v Berlíne.

Je zastúpený na mnohých CD nosičoch, okrem iného aj na albume Namah slovenského skladateľa Petra Machajdíka, ktoré v roku 2008 vydal Hudobný fond Bratislava.

Vybraná diskografia
-------------------

* 1977: *Coessential*
* 1980: *Terrain*
* 1983: *Cargo Cult Revival*
* 1984: *House*
* 1985: *Dense Band*
* 1985: *The Relative Band*
* 1988: *Dense Band: Live In Europe*
* 1989: *Direct Sound: Five Voices*
* 1991: *The Day We Forgot*
* 1991: *My Favorite Things*
* 1998: *Time Stories*
* 1996: *Moss Tales*
* 1999: *Fragmentary Blues*
* 2001: *Vocal Village Project: Live at the Rote Fabrik*
* 2002: *AsKo Ensemble w. Peter Rundel, David Moss & Salome Kammer*
* 2008: *Namah*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **David Moss**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
* Institute for Living Voice
* Diskografia – David Moss

Autoritné údaje: * abART: 115513
* BnF: 14209061f
* GND: 121707512
* ISNI: 0000 0000 8164 0376
* LCCN: no88003491
* VIAF: 91443762
* WorldCat: lccn-no88003491
**Debye** (slovenská výslovnosť [debi] alebo [dybáj] alebo [debaj]; anglická výslovnosť [dəbai]; holandská výslovnosť [dəbäjə]) , značka **D** je jednotka dipólového momentu v sústave jednotiek CGS. Jednotka je pomenovaná podľa holandského chemika Petra Debyeho, ktorý sa venoval skúmaniu dipólových momentov. Definovaná je ako 1⋅10−18 statcoulomb centimetrov. Podľa staršej definície je to dipólový moment, ktorý vznikne umiestnením 2 opačných nábojov o veľkosti 10−10 statcoulombov vo vzdialenosti 1 angström od seba.

Ekvivalent tejto jednotky v sústave SI je coulomb meter (jednotka C·m). Na určovanie dipólových momentov sa však poväčšine používa jednotka debye, pretože používanie SI jednotiek je v tomto prípade nepraktické. Dipólové momenty väčšiny dvojatómových molekúl sa pohybujú medzi 0 - 11 D, zatiaľ čo 1 yoktocoulomb metrov sa rovná zaokrúhlene 300 000 D.

Prepočet na iné jednotky
------------------------

1 D = 10−18 statC·cm

1 D = 10−10 StatC·Å

1 D ≈ 3,33564·10−30 C·m

1 D ≈ 0,020819434 e·nm

Poznámky
--------

1. ↑  Značka statcoulomb centimetru je StatC. V niektorej literatúre sa môžete stretnúť aj s pomenovaniami **franklin** (značka **Fr**) a **elektrostatická jednotka** (značka **esu**), jedná sa o tú istú jednotku.  
1 StatC = 1 Fr = 1 esu
2. ↑  Yokto- je najmenšia predpona jednotiek SI, ktorá sa rovná 10-24, čiže 1 yoktocoulomb meter = 1·10-24 coulomb metrov

Referencie
----------

1. ↑  debye. In: Veľký slovník cudzích slov 2000
2. ↑  Debye. In: Encyclopaedia Beliana 3
3. ↑  Debay. In: Malá slovenská encyklopédia
4. ↑  STEVENSON, Angus. *Oxford Dictionary of English*. [s.l.] : OUP Oxford, 2010. 2069 s. ISBN 978-0-19-957112-3.
5. 1 2  Define debye Archivované 2019-05-10 na Wayback Machine AskDefine (po anglicky)
**Christian Anthony Burns** alebo **Christian Burns** (\* 18. január, 1974, Liverpool, Spojené kráľovstvo) je britský spevák, syn Tonyho Burnsa.

Kariéra
-------

Burns bol členom populárnej britskej skupiny BBMak spolu s Markom Barrym a Stephenom McNallym. Skupina predala takmer tri milióny CD celosvetovo a ich pieseň „Back Here", bola medzi Top 5 najlepších projektov vo Veľkej Británii. V Spojených štátoch sa „Back Here" umiestnila na prvých miestach v rebríčkoch.

V roku 2003 sa kapela rozpadla a všetci členovia sa dali na sólovú kariéru. Burns neskôr začal spolupracovať s inými umelcami. V roku 2007 spolupracoval s DJ Tiëstom na piesni „In the Dark", ktorá bola na albume „Elements of Life". Tiež účinkoval v piesni The Power Of You s DJ Tiëstom, (pod pseudonymom Allure). Táto pieseň bola na kompilácii In Search Of Sunrise 7: Ibiza.

Christian Burns tiež nahral pieseň „Love and Motion" s Bennym Benassim a „As We Collide" s americkou speváčkou Jes brieden. Napísal piesne: „Suddenly", „The Emergency", „Forget Me", na album These Hopeful Machines pre BT-ho.

S Richardom Durandom nahral pieseň „Night & Day" a „This Light Between Us" a Neon Hero s Arminom van Buurenom. Tiež spolupracoval s umelcami ako David Guetta, Matt darey, Sebastian Ingrosso, Dirty South.

Referencie
----------

1. 1 2   *Christian Burns* [online]. discogs.com, [cit. 2017-02-04]. Dostupné online. (po anglicky)

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna webstránka
* Fanklub Christiana Burnsa

Autoritné údaje: * GND: 135477999
* ISNI: 0000 0001 1464 4059
* LCCN: no2010077315
* VIAF: 166476655
* WorldCat: lccn-no2010077315
**Douglas DC-1** bol prototyp dopravného lietadla, ktoré založilo slávnu líniu lietadiel *DC* (Douglas Commercial).

Vývoj lietadla bol iniciovaný po nehode lietadla Fokker F.VII v roku 1931, ktorá si vyžiadala 8 obetí. Po tejto nehode americký úrad pre civilné letectvo ustanovil, že dopravné lietadlá musia mať krídla vyrobené z kovu. Spoločnosť **TWA** (Transcontinental and Western Air, neskôr Trans World Airlines), ktorá havarovaný Fokker prevádzkovala, zadala štyrom leteckým výrobcom prípravu projektu 3-motorového lietadla pre dvanásť cestujúcich s novými požiadavkami:

Kovové krídla
Zaťahovací podvozok
Možnosť letu v prípade poruchy jedného motoru
Spoločnosť Douglas postavila do súťaže dolnoplošné 2-motorové lietadlo s kovovými krídlami pre 12 cestujúcích a dvojčlennú posádkou. Aj s dvoma motormi lietadlo prekonalo požiadavky leteckej spoločnosti. Lietadlo bolo vyrobené v jedenom prototype (na pokrytie nákladov na vývoj bolo potrebné predať 100 lietadiel).

Počas polročného testovacieho obdobia bolo uskutočnených vyše 200 skúšobných letov a lietadlo preukázalo svoju prevahu nad súčasnými dopravnými lietadlami (3-motorovými Fordami a Fokkermi), ktoré používala väčšina spoločností. Lietadlo DC-1 dokázalo preletieť zo západu USA na východ za rekordných 13 hod. a 5 minút. Spoločnosť TWA lietadlo objednala 20 lietadiel s niekoľkými úpravami. Počet cestujúcich sa zvýšil na 14 a lietadlo dostalo silnejšie motory. Modifikované lietadlo sa vyrábalo sériovo pod označením Douglas DC-2. 

Prototyp DC-1 bol roku 1938 predaný španielskej spoločnosti *Líneas Aéreas Postales Españolas* (L.A.P.E.). V roku 1940 havaroval.

Špecifikácie (DC-1)
-------------------

### Technické údaje

* **Posádka**: 2 piloti a letová obsluha
* **Kapacita**: 12 cestujících
* **Dĺžka**: 18,28 m
* **Rozpätie**: 17,06 m
* **Výška**: 4,88 m
* **Hmotnosť (prázdna)**: 5 033 kg
* **Maximálna vzletová hmotnosť**: 7 938 kg
* **Pohonná jednotka**: 2 × hviezdicový motor Wright Cyclone SGR-1820F, každý s výkonom 710 ks

### Výkony

* **Maximálna rýchlosť**: 373 km/h
* **Dostup**: 7 010 m

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Douglas DC-1**

Externé odkazy
--------------

* www.letadla.info - Douglas DC-1 Archivované 2008-01-08 na Wayback Machine

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Douglas DC-1 na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál letectvo |
Chrám Kristovho vzkriesenia
Mozaiky v chráme
**Chrám Kristovho vzkriesenia - Spasiteľa na krvi** (rus. Собо́р Воскресе́ния Христо́ва на Крови́, Храм Спа́са-на-Крови́) je petrohradský pravoslávny chrám, ktorý bol vybudovaný na mieste, kde bol v roku 1881 spáchaný atentát na imperátora Alexandra II. ktorý na následky atentátu zomrel. Chrám dal postaviť jeho syn Alexander III. na pamiatku zavraždeného cára.

História chrámu
---------------

Stavba sa začala budovať v roku 1883 a dokončená bola v roku 1907. Nachádza sa pri Gribojedovom kanáli. Vysoká je 81 metrov a zmestí sa do nej 1 600 ľudí. Hlavným architektom bol menej známy A. A. Parland. V chráme sa nachádza 7 500 metrov štvorcových vzácnych mozaík. Stavba je vybudovaná v starom ruskom štýle a nápadne pripomína Chrám Vasilija Blaženého v Moskve. V rokoch komunistickej diktatúry bol chrám zatvorený a vydrancovaný. Moziky a vzácne ikony boli poškodené. Určitú dobu slúžil chrám ako sklad ovocia a zeleniny. Chrám dlho chátral, po čase bol rekonštruovaný. Pre verejnosť bol otvorený v roku 1997 a 23. mája 2004 sa v ňom konala po mnohých rokoch prvá pravoslávna liturgia. Stáva sa hlavným bodom turistov, ktorí prichádzajú do bývalého hlavného mesta Ruska.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chrám Kristovho vzkriesenia**

Externé odkazy
--------------

Súradnice: 59°56′24″S 30°19′43″V﻿ / ﻿59,94°S 30,3286°V﻿ / 59.94; 30.3286

* Oficiálna stránka
* Church of the Resurrection of Jesus Christ
Súradnice: 41°56′37″S 24°13′06″V﻿ / ﻿41,943524°S 24,218299°V﻿ / 41.943524; 24.218299

**Chrám Zosnutia Bohorodičky** (bulh. Храм "Свето Успение Богородично" – *Chram „Sveto Uspenie Bogorodično"*) je pravoslávny chrám z roku 1912 nachádzajúci sa na námestí Oslobodenia (bulh. площад "Освобождение" – *ploštad „Osvoboždenie"*) v tesnej blízkosti chrámu svätej Nedele v centrálnej časti mesta Batak v Pazardžickej oblasti v južnom Bulharsku.

Charakteristika a dejiny
------------------------

Chrám je monumentálna budova postavená na základe projektu českého architekta Josifa Šintera (okrem iného autor prvého architektonického plánu mesta Plovdiv) v roku 1912. Nachádza sa priamo v centrálnej časti Bataku. Zasvätený bol Zosnutiu presvätej Bohorodičky a chrámový sviatok sa slávi 15. augusta. Tento sviatok je zároveň najdôležitejšou oslavou v Bataku. V podstate v každej domácnosti sa v tento deň robí kurban (tradičná zabíjačka s náboženským významom, kedy sa zabité zviera berie ako obeta Bohu a necháva sa pred zabitím posvätiť kňazom), pričom väčšinou sa obetuje jahňa. Oslavy bývajú veselé a batacké rodiny sa stretávajú v cerkvi pri slávnostnej svätej božskej liturgii.

Galéria
-------

* pohľad na centrálnu časť mesta s chrámompohľad na centrálnu časť mesta s chrámom
* pohľad na západnú časť chrámupohľad na západnú časť chrámu
* pohľad na chrám z východu z dvora chrámu svätej Nedelepohľad na chrám z východu z dvora chrámu svätej Nedele
* celkový pohľad na chrám z juhovýchoducelkový pohľad na chrám z juhovýchodu
* celkový pohľad na chrám zo severovýchoducelkový pohľad na chrám zo severovýchodu
* pohľad na chrám zo severupohľad na chrám zo severu
* detail zvonice a kupoledetail zvonice a kupole

Referencie
----------

1. 1 2  opoznai.bg
2. 1 2  svetimesta.com
3. ↑  pochivka.com
Chrám svätého Mikuláša v Kronštadte
**Chrám svätého Mikuláša v Kronštadte** je pravoslávny chrám v malom mestečku Kronštadt, ktoré sa nachádza na ostrove neďaleko Sankt Peterburgu. Volajú ho aj ako tzv. **Morský chrám**.

História
--------

Chrám je dominantou malého mestečka. Na tomto mieste bolo postavených už viacero chrámov. Súčasný chrám bol postavený v rokoch 1903 až 1913 v novobyzantskom architektonickom štýle. Predlohou chrámu bol byzantský Chrám Hagia Sofia (Chrám Božej Múdrosti) v Istanbule (Konštantínopole). Chrám má až 11 kupola najvyššia z nich dosahuje výšku 70 metrov. Do chrámu sa zmestí až 5 000 veriacich. V roku 1929 komunisti chrám cirkvi odobrali a urobili v jeho priestoroch kinosálu, ktorú pomenovali na počesť sovietskeho spisovateľa Maxima Gorkého. Od roku 1974 bolo v chráme zriadené námorné múzeum.

### Súčasnosť

Po roku 1990 sa ruská pravoslávna cirkev snažila o navrátenie chrámu. V roku 2002 sa na hlavnú kupolu chrámu podarilo inštalovať kríž a v roku 2005 sa v chráme slúžila prvá pravoslávna bohoslužba. Chrám je odvtedy otvorený pri zvláštnych príležitostiach.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chrám svätého Mikuláša (Kronštadt)**

Externé odkazy
--------------

* Морской собор на сайте достопримечательности Кронштадта.
* Пояснительная записка к проекту военно-морского храма в Кронштадте
* Морской Николаевский собор в Кронштадте

Súradnice: 59°59′30″S 29°46′39″V﻿ / ﻿59,99167°S 29,77750°V﻿ / 59.99167; 29.77750
Účastník olympijských hierÚčastník olympijských hier
**Demetrius Vikelas**, iný prepis *Bikelas* (\* 15. február 1835, Ermupoli, Grécko – † 20. júl 1908, Atény) bol grécky obchodník, spisovateľ a prvý predseda Medzinárodného olympijského výboru (MOV) v rokoch 1894 až 1896.

Demetrius Vikelas sa narodil v meste Ermoupoli na gréckom ostrove Syros. Ako dieťa bol často chorý a následkom toho sa mu nedostalo dobrého vzdelania. Ako sedemnásťročný odišiel do Londýna pracovať pre svojho strýka, pôvodne ako účtovník, neskôr ako jeho spoločník. V Londýne sa zoznámil a spriatelil s Charilaosom Trikoupisom, neskorším predsedom vlády Grécka.

Demetrius Vikelas zastupoval Celogrécky gymnastický klub na kongrese zvolanom de Coubertinom do Paríža v roku 1894, pri ktorom bolo založené moderné olympijské hnutie.

Pôvodná Coubertinova myšlienka bola zorganizovať prvé olympijské hry v roku 1900 v Paríži, ale Demetrius ho presvedčil, rovnako ako aj novosformovaný Medzinárodný olympijský výbor, aby sa Hry konali v Aténach. Keďže pravidlá MOV v tom čase vyžadovali, aby bol predseda MOV z hostiteľskej krajiny Hier, Demetrius Vikelas sa stal prvým predsedom MOV.

Po prvej, úspešnej Olympiáde Demetrius prestal pracovať pre MOV a venoval sa literatúre a obchodu. Jeho literárne dielo znamenalo medzník vo vývoji novogréckej prózy a bolo začiatkom rozvoja novogréckej poviedky.

Zomrel v Aténach vo veku 73 rokov.

Referencie
----------

1. 1 2  KÖSSL, Jiří; KRÁTKÝ, František; MAREK, Jaroslav. *Dějiny tělesné výchovy II.*. Praha : Olympia, 1986. Kapitola Vznik mezinárodního sportovního hnutí, s. 41.
2. ↑  BORECKÝ, Bořivoj; DOSTÁLOVÁ, Růžena, a kol. *Slovník spisovatelů. Řecko: antická, byzantská a novořecká literatura*. 1. vyd. Praha : Odeon, 1975. 668 s. (Slovníky spisovatelů.) S. 616. (po česky)

Externé odkazy
--------------

* Biografia na olympic.org

| * z
* d
* u
Prezidenti Medzinárodného olympijskeho výboru |
| --- |
| 
* Demetrius Vikelas (1894 – 96)
* Pierre de Coubertin (1896 – 1925)
* Henri de Baillet-Latour (1925 – 42)
* Sigfrid Edström (1942 – 52)
* Avery Brundage (1952 – 72)
* Lord Killanin (1972 – 80)
* Juan Antonio Samaranch (1980 – 2001)
* Jacques Rogge (2001 – 2013)
* Thomas Bach (2013 – súčasnosť)

 |

Autoritné údaje: * BnF: 137425861
* GND: 119154307
* ISNI: 0000 0001 1027 6885
* LCCN: n84019721
* NK ČR: jn20010602921
* VIAF: 59262896
* WorldCat: lccn-n84019721
**Chránená krajinná oblasť Labské pískovce** bola vyhlásená 27. júna 1972 výnosom ministerstva kultúry č.j. 4.946 / 72 - II / 2 o zriadení Chránenej krajinnej oblasti Labské pískovce, okres Děčín a Ústí nad Labem na rozlohe 32 302 ha, po vyčlenení jej najzachovalejšej severnej časti vyhlásenej k 1. januáru 2000 ako Národný park České Švýcarsko je súčasná rozloha CHKO 24 300 ha.

Umiestnenie
-----------

Geograficky zaberá spolu s NP České Švýcarsko prakticky celú geografickú jednotku Děčínská vrchovina s najvyšším vrcholom Děčínský Sněžník - 723 m. Zaberá plochu severne od Českého stredohoří zhruba od obce Petrovice a Tiských stien na západe cez Děčín až po Chřibskú na východe.

Prírodné pomery
---------------

Prírodné pomery sú rovnaké ako v NP České Švýcarsko, avšak hustejšie osídlenie zanechalo svoj vplyv v menšej rozmanitosti fauny a flóry. Povrch tvoria pieskovce kriedového obdobia. Počet skalných útvarov v krajine je porovnateľný s národnými parkmi v USA v Arizone a Utahu. Na západe USA sú skalné útvary vplyvom suchého podnebia obnažené, v Labských pieskovcoch sú pokryté lesmi.

Veľmi cenná je zachovaná ľudová architektúra v podobe zrubových domov.

Maloplošné chránené územia
--------------------------

Pieskovcová skala v oblasti Tiských stien
### Národná prírodná rezervácia

* Kaňon Labe

### Prírodné rezervácie

* Arba
* Čabel
* Pavlínino údolí
* Libouchecké rybníčky
* Niva Olšového potoka
* Pekelský důl
* Pod lesem
* Rájecká rašeliniště
* Stará Oleška
* PR Za pílou

### Prírodné pamiatky

* Hofberg
* Jeskyně pod Sněžníkem
* Meandry Chřibské Kamenice
* Rybník u Králova mlýna
* Tiské stěny

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chránená krajinná oblasť Labské pískovce**

Externé odkazy
--------------

* Stránky Správy CHKO Labské pískovce
* Fotogaléria z CHKO Labské pískovce

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Chráněná krajinná oblast Labské pískovce na českej Wikipédii.*

Súradnice: 50°50′25″S 14°14′31″V﻿ / ﻿50,840141°S 14,242058°V﻿ / 50.840141; 14.242058

| * z
* d
* u
Chránené krajinné oblasti v Česku |
| --- |
| 
* Beskydy
* Bílé Karpaty
* Blaník
* Blanský les
* Brdy
* Broumovsko
* České středohoří
* Český kras
* Český les
* Český ráj
* Jeseníky
* Jizerské hory
* Kokořínsko – Máchův kraj
* Křivoklátsko
* Labské pískovce
* Litovelské Pomoraví
* Lužické hory
* Moravský kras
* Orlické hory
* Pálava
* Poodří
* Slavkovský les
* Šumava
* Třeboňsko
* Žďárské vrchy
* Železné hory

 |
**Dragan Mance** (\* 26. september 1962, Belehrad – † 3. september 1985, Belehrad) bol profesionálny juhoslovanský futbalista.

Životopis
---------

Žil v Zemune s otcom Ferdinandom, matkou Dušankou a mladším bratom Goranom. Bol slobodný. Zomrel pri autonehode na diaľnici Belehrad - Novi Sad vo veku 22 rokov, presne 23 dní pred 23. narodeninami.

Začal v najmladších kategóriách Galenika Zemun. Bol veľmi talentovaný a vo veku iba 17 rokoch debutoval za mužov tímu FK Zemun, bolo to v čase keď bol FK Zemun v druhej juhoslovanskej lige. Vzhľadom na svoje veľké futbalové umenie, si ho vyhliadol tím FK Partizan a dňa 15. septembra 1980 odišiel na Štadión JNA. Za Partizan nastúpil 262 krát a strelil 145 gólov. V sezóne 1982/1983 sa stal s Partizanom majstrom Juhoslávie a v tej istej sezóne aj najlepším strelcom svojho klubu s 15 gólmi. Dnes ho *Grobari* (fanúšikovia Partizanu) považujú za jednu s najväčších legiend svojho klubu. Spomínajú sa najmä jeho oslavy gólov so zdvihnutými rukami kĺzajúc sa na kolenách, góly večnému rivalovi Červenej Hviezde Belehrad a gól proti anglickému QPR v roku 1984, ktorý je mnohými považovaný za najvýznamnejší v histórii Partizanu.

Úspechy
-------

* Titul Juhoslávie: 1982–83

Externé odkazy
--------------

* Dragan Mance Archivované 2009-06-27 na Wayback Machine na stránke reprezentacija.rs
**Dragon Rouge** alebo **Ordo Draconis et Atri Adamantis** je magický rád založený 31. decembra 1989 vo Švédsku. Jeho členovia praktikujú okultizmus s cieľom objavovania temnej mágie. Rád má viac ako 500 členov. Existujú dve lóže vo Švédsku, jedna v Taliansku, jedna v Nemecku a ďalšia v Poľsku. Okrem toho existujú rituálne skupiny v ďalších krajinách ako je Argentína, Mexiko a Česko.

Dragon Rouge je ojedinelý vo svojej orientácii na temnú stranu mágie a cestu ľavej ruky. V tomto smere mu konkurujú iba *Sethov chrám* a *Ordo Templi Orientis*.

Clavicula Nox
-------------

Clavicula Nox
Jedným z kľúčových symbolov Dragon Rouge je Clavicula Nox. Výraz pochádza z latinčiny (clavicula noctis) a doslovne sa znamená „kľúč noci".

Symbol sa skladá z trojzubca a kruhu - útvarov, ktoré rád považuje za symboly Atlantídy. Trojzubec, symbol Neptúna, Šivu a tiež diabla, symbolizuje nevedomie, zatiaľ čo kruh vedomie. Clavicula Nox označuje proces premeny nevedomého na vedomé. Trojzubec ďalej predstavuje mužský princíp (napríklad Šiva a Lucifer), kruh temný ženský princíp (napríklad Kálí a Lilit).

Prívrženci Dragon Rouge považujú Clavicula Nox za jeden z psychologických významov mýtu o Atlantíde. Podľa Thomasa Karlssona stimuluje temnú silu. Taktiež má predstavovať astrálny kľúč, ktorý otvára bránu k rôznym duchovným skúsenostiam. 

Každá lóža patriaca pod Dragon Rouge musí zahrnúť Clavicula Nox do svojho individuálneho emblému.

Referencie
----------

1. ↑   Kennet Granholm *Embracing the Dark*, Abo Akademi University Press, 2005, s. 195
2. ↑   *Lodges and Ritual Groups* [online]. [Cit. 2006-12-10]. Dostupné online.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Dragon Rouge na českej Wikipédii.*
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Dragon Rouge na anglickej Wikipédii.*
O meste pozri *Al-Cháridža.*

**Cháridža** (iné názvy: **cháridžíja**, **(al-)chawáridž**, **cháridžovci**, **cháridžiti**, **charidžiti**; arabs. الخوارج - *al-chawáridž*, sg. cháridží, odv. z خرج - *charadža*, dosl. *odísť, opustiť*) je najstaršia islamská sekta. Vznikla roku 657 počas mocenského zápasu medzi Alím, Mohamedovým bratrancom a zaťom, a Mu‘áwijom, bratrancom chalífu Usmána. Vojská oboch sa stretli pri Siffíne. Keď začal Ali získavať prevahu, vyzval ho Mu‘áwija k dohode na základe rozsudku podľa Koránu, na čo Alí pristúpil. Niekoľko tisíc rozčarovaných radikálov vzápätí opustilo Alího tábor, pretože boli presvedčení, že súd v takýchto prípadoch patrí jedine Bohu. Uchýlili sa do dediny Harúra. Alího konanie vyhlásili za hriech a v roku 661 jeden z príslušníkov sekty, Abd ar-Rahmán Ibn Muldžim, Alího zavraždil.

Pri voľbe chalífu zdôrazňovala cháridža etické kvality kandidáta bez ohľadu na jeho pôvod: chalífom sa podľa nich môže stať ktokoľvek, kto žije v prísnom súlade s islamom. Na základe svojich prísnych etických požiadaviek vyhlásili všetkých ostatných moslimov za bezvercov, napádali svojich nepriateľov a prísne trestali všetko, čo považovali za hriech.

Od 7. storočia sa cháridža začala štiepiť na medzi sebou vzájomne súperiace frakcie. Umiernená cháridžovská skupina ibádíja je dodnes aktívna v Líbyii (Džabal Nafúsa) a v Tunisku (Džerba).

Referencie
----------

1. ↑  cháridža, cháridžíja, chawáridž, al-. In: DROZDÍKOVÁ, Jarmila. *Lexikón islámu*. 1. vyd. Bratislava : Kalligram, 2005. 270 s. ISBN 80-7149-764-9. S. 90.
2. ↑  islam. In: *Pyramída*.
3. ↑