recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jana Navarrská** (\* asi 1370, Pamplona, Španielsko - † 10. júl 1437, Londýn, Spojené kráľovstvo) bola bretónska vojvodkyňa a anglická kráľovná.

Životopis
---------

Bola dcérou navarrského kráľa Karola II. a Jany, dcéry francúzskeho kráľa Jána II.

V októbri 1386 sa stala treťou manželkou dovtedy bezdetného, takmer päťdesiatročného bretónskeho vojvodu Jána, a porodila mu početné potomstvo. Vojvoda zomrel koncom roka 1399 a Jana sa stala regentkou maloletého syna. 

Po štyroch rokoch vdovstva sa vydala za anglického kráľa Henricha, s ktorým sa údajne citovo zblížila počas jeho exilu v Bretónsku. Kráľ trpel chronickou kožnou chorobou, ktorá ho v roku 1413 stála život. V roku 1419 bola Jana obvinená z čarodejníctva a odsúdená do domáceho väzenia na hrade Pevensey v Sussexe. Po štyroch rokoch väzenia pokračovala v nenápadnom živote na hrade Nottingham. 

Zomrela v roku 1437, pochovali ju po Henrichovom boku v Canterbury.

Referencie
----------

1. ↑  www.mittelalter-genealogie.de

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jana Navarrská**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jana Navarrská na českej Wikipédii.*
**Rikitiki** je jednoduchá kartová hra pre 3-6 hráčov. Hrá sa so sedmovými alebo žolíkovými kartami (bez žolíkov). V jednotlivých kolách sa rozdá postupne 1, 2 až maximáne možný počet kariet, potom sa zas ide zhora nadol. Rozdáva sa a hrá sa proti smeru hodinových ručičiek. Keď hráči dostanú karty, zhodnotia ich, položia zovreté päste na stôl, jeden z hráčov počíta *Jedna, dva, tri*, na tri všetci naraz ukážu, koľko zdvihov chcú získať, ak si hráč trúfa získať viac než 5 kariet, otočí ruku a ukáže počet prstov nad 5. Licitácia v prvom a poslednom kole sa mierne líši. Hráči sa na svoju kartu nepozrú, ale všetci si ju položia na čelo tak, aby ju ostatní videli. Do prvého zdvihu vynáša hráč po pravici rozdávajúceho, do ďalšieho zdvihu vynáša hráč, ktorý získal posledný zdvih. Zdvih získava hráč, ktorý položil najvyššiu kartu, ak kartu s rovnakou hodnotou položili viacerí hráči, získa ho hráč, ktorý pridal kartu do zdvihu posledný. Ak hráč uhádol, koľko zdvihov získa, dostane jeden bod za uhádnutie plus počet získaných zdvihov, ak neuhádol, stratí toľko bodov o koľko sa pomýlil. V ďalšom kole rozdáva hráč, ktorý vynášal do prvého zdvihu.
Kladné body sa píšu nad čiaru, záporné body pod čiaru.
Hyperinflácia v Argentíne
10 milionová nemecká bankovka z 1923
**Hyperinflácia** je extrémny prípad inflácie. Je to inflácia vyjadrená štvor- a viacciferným číslom (viac ako 1000%). Pre ekonomiku to znamená rozpad peňažného systému a zrútenie hospodárskych väzieb. Peniaze sú znehodnotené, prestávajú plniť svoje funkcie - nie sú uchovávateľom hodnoty, z výmenných procesov sú vytláčané tovarovou výmenou.

Aj keď ide o krajný prípad, je sledovateľný tak v minulosti, ako aj prítomnosti.

Príklady hyperinflácií
----------------------

Vyjadrenie mesačnej miery inflácie

* Zimbabwe 2008 - 80 000 000 000 %
* Nemecko po prvej svetovej vojne (rok 1923 - 32 400 %)
* Maďarsko po druhej svetovej vojne (rok 1946 - 41,9 biliárd (4,19 \* 1016 %)
* Poľsko v roku 1923
* Nikaragua a Brazília v roku 1990
* Bolívia v roku 1985

Referencie
----------

1. ↑  Hanke S.H. "The Printing Press", *Forbes Asia*, 22 Dec 2008

Pozri aj
--------

* Čierny obelisk

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hyperinflácia**
Znak
**Železný pas** (sindarsky **Angrenost** alebo **Nan Curunír** (čarodejníci údolia) je vo fiktívnom Tolkienovom svete Stredozemi oblasť na južnom konci Hmlistých hôr. Bolo to ohraničené miesto v údolí, v ktorého strede stála veža Orthank, ktorej najznámejší správca a neskôr uzurpátor bol Saruman.

Geografia
---------

Železný pas sa nachádza na južnom úpätí Hmlistých hôr a tvorí významné strategické opevnené miesto v Rohanskej bráne, priechode medzi Hmlistými a Bielymi horami. Neďaleko od Železného pásu pramení rieka Želíz, ktorá zásobovala toto miesto vodou. Bol situovaný vnútri údolia a bol postupne opevňovaný. Vnútri kruhovitej hradby stála veža Orthank.

História
--------

Železný pas bol postavený Númenorejcami v Druhom veku. Pôvodne slúžil ako sídlo pre strážcov Gondoru a pozorovateľa hviezd, ale po príchode čarodejníkov bol odovzdaný do správcovstva ich vodcovi Sarumanovi. 

Saruman počas svojho pobytu Železný pas opevňoval a zhromažďoval v ňom svoje vojsko, ktoré použil počas Vojny o Prsteň. V tomto období bol Železný pas rozkopaný, stromy vyrúbané a namiesto nich boli postavené pece a kováčne. Vojsko bolo porazené počas Bitky o Helmov žľab a Železný pas bol zničený Entami. Po vojne bol pas zverený entom pre znovuobnovenie stromov a parku.

Orthank
-------

Orthank bola veža uprostred Železného pásu. Bola vybudovaná dávnymi staviteľmi z Númenoru z čiernej, tvrdej a lesklej skaly, ktorá mala na vrcholku štyri trčiace rohy s úzkym priestorom medzi nimi, kde mohol stať človek päťsto stôp nad planinou a pozorovať okolie. 

Vnútri veže bolo veľa komnát, ktoré slúžili ako k ubytovaniu správcov veže a návštev, tak k uschovaniu vzácnych pokladov. Najznámejším a posledným správcom veže bol Saruman Biely. 

Názov Orthank mohol znamenať buď quenijsky *tesákovou horu*, alebo tiež v reči Marky *prešibanú myseľ*.

Pozri aj
--------

* Saruman
* Želíz
* Gondor
* Rohan
* Enti

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Železný pas na českej Wikipédii.*
**Christian Boussus** (\* 5. marec 1908, Hyères, Francúzsko - † 12. august 2003, Neuilly-sur-Seine) bol francúzsky tenista. Medzi jeho najväčšie úspechy v tenise patrí účasť vo finále dvojhry na grandslamovom turnaji French Championships (1931), účasť vo finále štvorhry na grandslamovom turnaji French Championships (1932) a zisk titulu v zmiešanej štvorhre na Australian Championships (1935).

Francúzsko reprezentoval aj v Davisovom pohári, odohral celkovo 19 zápasov, všetky v dvojhre (10 výhier, 9 prehier).

Účasti vo finále dvojhry na grandslamových turnajoch (1)
--------------------------------------------------------

### Finále (1)

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Č.** | **Dátum** | **Turnaj** | **Povrch** | **Súper vo finále** | **Skóre** |
| 1. | 1931 | French Championships, Francúzsko | antuka | Francúzsko  Jean Borotra | 2-6 6-4 7-5 6-4 |

Externé odkazy
--------------

* Christian Boussus na stránkach ITF (po anglicky)
* Christian Boussus na stránkach DAVIS CUP (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Christian Boussus na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 177651002
* VIAF: 354154013733509190583
**A75 - A79: RIKETSIÓZY** patria do I.kapitoly MKCH-10 - Infekčné a parazitárne choroby (MKCH-10, A00 - B99).

  

**A75 - ŠKVRNITÝ TÝFUS - TYPHUS EXANTHEMATICUS**

Nezahŕňa riketsiózu zapríčinenú Ehrlichia sennetsu (A79.8).

A75.0 - Epidemický týfus prenášaný všami zapríčinený Ricketsia prowazekii

Klasický škvrnitý týfus
Epidemický týfus prenášaný všami
A75.1 - Rekrudescentný škvrnitý týfus (Brillova-Zinsserova choroba)
A75.2 - Škvrnitý týfus zapríčinený Rickettsia typhi

Murínny týfus prenášaný blchou
A75.3 - Horúčka zapríčinená Rickettsia tsutsugamushi

Horúčka tsutsugamushi
A75.9 - Nešpecifikovaná riketsiová horúčka

Riketsiová horúčka NS

  

**A77 - ŠKVRNITÉ HORÚČKY (RIKETSIÓZY PRENÁŠANÉ KLIEŠŤAMI)**

A77.0 - Škvrnitá horúčka zapríčinená Rickettsia rickettsii

Škvrnitá horúčka Skalnatých vrchov
Horúčka Sao Paulo
A77.1 - Škvrnitá horúčka zapríčinená Rickettsia conorii

Africký kliešťový týfus
Mediteránna škvrnitá horúčka (fiévre boutonneuse)
Indický kliešťový týfus
Kenský kliešťový týfus
Marseilleská horúčka
Stredomorská kliešťová horúčka
A77.2 - Škvrnitá horúčka zapríčinená Rickettsia siberica

Severoázijská kliešťová horúčka
Sibírsky kliešťový týfus
A77.3 - Škvrnitá horúčka zapríčinená Rickettsia australis

Queenslandský kliešťový týfus
A77.8 - Iné škvrnité horúčky
A77.9 - Nešpecifikovaná škvrnitá horúčka

Týfus prenášaný kliešťami NS

  

**A78 - Q HORÚČKA**

Infekcia zapríčinená Coxiella burneti
  
Nine Mile fever
  
Quadrilaterálna horúčka

  

**A79 - INÉ RIKETSIÓZY**

A79.0 - Zákopová horúčka

Päťdňová horúčka (febris quintana)
Volynská horúčka
A79.1 - Riketsiové kiahne zapríčinené Rickettsia akari

Horúčka Kew Garden
Vezikulárna riketsióza
A79.8 - Iné špecifikované riketsiózy

Riketsióza zapríčinená Ehrlichia sennetsu
A79.9 - Nešpecifikovaná riketsióza

Riketsiová infekcia NS

Zdroj
-----

* Národné centrum zdravotníckych informácií
**Vincenzo Gemito** (\* 16. júl 1852, Neapol – † 1. marec 1929, Neapol) bol taliansky sochár a grafik.

Život
-----

Narodil sa chudobnej žene, ktorá ho odložila do sirotinca. Čoskoro ho adoptovala rodina remeselníka, ktorá stratila dieťa. Od desiatich rokov pracoval ako učeň v sochárskom ateliéri, kde preukázal značnú zručnosť, takže od 12 rokov začal navštevovať neapolskú výtvarnú akadémiu. Tu sa spriatelil s maliarom Antoniom Mancinim. Už v pätnástich rokoch vytvoril majstrovské dielo, keramiku *Hráč* (*Il giocatore*), ktorú kúpil kráľ Viktor Emanuel II. a nechal ju vystaviť v múzeu.

Roku 1877 Gemito odišiel do Paríža, kde jeho práca tiež zožala úspech na výstavách. Roku 1880 sa vrátil do Neapola a oženil sa. Koncom 80. rokov19. storočia sa u neho prejavila duševná choroba, ktorá mu dvadsať rokov bránila v práci. Tvoriť začal opäť okolo roku 1909, v neskorých rokoch sa venoval tvorbe strieborných umeleckých predmetov.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vincenzo Gemito**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Vincenzo Gemito na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 12458864j
* GND: 119005220
* ISNI: 0000 0000 6629 5930
* LCCN: nr90028033
* NK ČR: jn20010525444
* ULAN: 500021790
* VIAF: 22941857
* WorldCat: lccn-nr90028033
**Gaios Ioulios Bassos** (starogr. *Γάιος Ιούλιος Βάσσος*) bol olympijský víťaz súťaže trubačov a hlásateľov v 2. storočí.

Epigrafický nález *Didyma 256* (Regions: Asia Minor: Ionia) objavený v archeologickej lokalite starovekej Didymy podáva svedectvo, že Gaios Ioulios Bassos z Milétu bol viacnásobný periodonikés (t. j. víťaz všetkých panhelénskych hier) trubačov a v dramatických súťažiach, v ktorých sa presadil aj na iných miestach antického sveta.

|  |  |
| --- | --- |
| **[----υίὁν̣ Γ. Ἰουλίου] Βάσσου Μιλησίου κήρυκος καὶ τραγῳδοῦ εʹ περιοδονείκου** | preklad: *G. I. Bassos z Milétu bol periodonikés trubačov a dramatických súťaží* |
|

- Začiatok mierne poškodeného nápisu
Podľa talianskeho historika Luigiho Morettiho Bassos nemohol byť periodonikés v dramatických súťažiach, pretože v Olympii sa súťaže dramatických predstavení nekonali. Námet dramatických hier bol tragický. Hry (slávnosti mestských Dionýzií) usporiadaval štát a mal ich na starosti epónymný archón. Každý z dramatických básnikov predložil tri tragédie, pôvodne trilógiu úzko súvisiacich tém, ale neskôr boli povolené aj odlišné témy. Taktiež mali predložiť satyrskú hru, a tieto štyri hry sa nazývali tetralógia. Víťaz si odniesol veniec a od roku 449 pred Kr. dostával cenu aj najlepší herec v hlavnej úlohe.

Moretti uvádza, že Gaios Ioulios Bassos si svoj olympijský veniec vybojoval pravdepodobne na 239. hrách v roku 177.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4 5  Luigi Moretti; Maria Elisa Garcia Barraco; Ilaria Soda. *Luigi Moretti e il catalogo degli Olympionikai : testimonianze epigrafiche, letterarie, papirologiche e numismatiche sui vincitori degli agoni olimpici panellenici (Ellade e Magna Grecia: 776 a.C. - 393 d.C)*. Roma : Arbor sapientiae, 2014. ISBN 978-88-97805-32-8. S. 135-136 (882).
2. ↑  James Lynch. *The Ancient Olympiads*. London : Print, 2015. ISBN 978-1-98794-400-6. S. 1 - 469 .
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 363.
4. ↑  Inscriptiones Graecae, *Didyma 256*
5. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 275.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Viktor Andrejevič Kravčenko** (\* 11. októbra 1905, Jekaterinoslav, Dnepropetrovsk (dnes Dnipro), Ruské impérium (dnes Ukrajina) - 25. februára 1966 New York, USA) bol sovietsky inžinier a diplomat, ktorý v roku 1944 požiadal o politický azyl v Spojených štátoch a v roku 1946 opísal svoje skúsenosti so sovietskym systémom a svoje poznatky o hladomore na Ukrajine v knihe *Vybral som si slobodu (I Chose Freedom)*.

Životopis
---------

Narodil sa v ukrajinskej rodine revolucionára, vyštudoval inžinierstvo a pracoval v Donbase. V roku 1928 vstúpil do armády a o rok neskôr do komunistickej strany. Počas druhej svetovej vojny slúžil v armáde ako politický komisár a bol vyslaný do sovietskej obchodnej komory vo Washingtone, kde vyjednával o vojnových dodávkach. V roku 1944 požiadal o azyl, ktorý napriek sovietskej intervencii dostal, ale musel žiť v USA pod falošným menom, pretože sovietske tajné služby zavraždili niekoľko sovietskych exulantov. Ani jeho dvaja synovia nesmeli vedieť, kto je ich otec.

Jeho kniha *Vybral som si slobodu* (1946), v slovenčine vyšla pod názvom *Žil som pod červenou hviezdou*, mala mimoriadny ohlas a bola preložená do mnohých jazykov, pretože opisuje hladomor na Ukrajine spôsobený násilnou kolektivizáciou, podmienky v gulagu a ďalšie praktiky sovietskeho vedenia. Francúzsky komunistický časopis *Les lettres françaises* ho obvinil z klamstva, ale Kravčenko na súdnom procese dokázal, že išlo o ohováranie. Proti Kravčenkovi svedčili aj významní francúzski ľavicoví intelektuáli ako Vercors, Roger Garaudy a Frédéric Joliot-Curie. Rozhodujúce bolo svedectvo Margarete Buberovej-Neumannovej, bývalej komunistickej novinárky, ktorá prežila gulag a nacistický koncentračný tábor, a ktorá potvrdila Kravčenkove tvrdenia.

Neskôr vydal knihu *Vybral som si spravodlivosť* (1950), v ktorej kritizoval americký kapitalizmus a snažil sa prevádzkovať bane v Bolívii, kde by baníci dostávali riadne platy. Po počiatočnom úspechu jeho podnik stroskotal a Kravčenko sa vrátil do USA, kde žil v ústraní. V roku 1966 ho našli v jeho byte s prestrelenou hlavou, čo polícia klasifikovala ako samovraždu, ale Kravčenkov syn bol presvedčený, že ho zavraždila KGB.

Referencie
----------

1. ↑   *Žil som pod červenou hviezdou*. [s.l.] : [s.n.]. Dostupné online.

Literatúra
----------

* Kravčenko, Viktor: *Žil som pod červenou hviezdou*, Bratislava: PostScriptum 2012, ISBN 9788089567096

Pozri aj
--------

* Gulag

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Viktor Kravčenko na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 120115786
* GND: 119084570
* ISNI: 0000 0001 0947 4294
* LCCN: n83010296
* NK ČR: skuk0003533
* VIAF: 814198
* WorldCat: lccn-n83010296
**Borovianka** je potok na Liptove, v severnej časti okresu Liptovský Mikuláš. Je to pravostranný prítok Kvačianky, meria 3,6 km a je tokom IV. rádu. 

Pramení v Podtatranskej brázde, v podcelku Zuberecká brázda, na východnom svahu vrchu Diel (1 051,4 m n. m.) v nadmorskej výške cca 950 m n. m. Najprv tečie na severovýchod, potom sa stáča a preteká juhovýchodným smerom cez obec Veľké Borové. Napokon pokračuje na východ, sprava priberá prítok spod Sekaného (944,9 m n. m.) a vstupuje do Chočských vrchov, do podcelku Prosečné. Vytvára kaňonovitú dolinu vo vápencovo-dolomitovom masíve, neďaleko samoty Oblazy sa v nadmorskej výške približne 750 m n. m. vlieva do Kvačianky a nadväzuje na tiesňavu Kvačianskej doliny.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Kvačianky** |
| --- |
| *Kvačianka* → *Váh* → *Dunaj* |
| Borovianka · Hore jarkom · Huňová · Kukučkovský potok · **Kvačianka** · Radín · Radlovský potok · Ráztocký potok · Roháčanka · Suchý jarok · Suchý potok · Sviniarsky potok |
**Jimmy Jam a Terry Lewis** je skladateľské a produkčné duo.

Spolupracovali s hudobníkmi ako The Time, Prince, Janet Jackson, The SOS Band, Cherrelle, Alexander O'Neal, Mariah Carey, Mary J Blige, New Edition, Captain Rapp, Karyn White, a inými.

K svojej tvorbe používali elektronické hudobné nástroje ako Roland TR-808, Oberheim OB-8, Yamaha DX-7, Ensoniq Mirage.

Produkcia
---------

Nasledujúce piesne produkované duom Jimmy Jam & Terry Lewis sa dostali na 1. priečku Hot 100, popového rebríčku *Billboard*.

1. Boyz II Men: "On Bended Knee"
2. Boyz II Men: "4 Seasons of Loneliness",
3. Mariah Carey featuring Joe & 98 Degrees: "Thank God I Found You"
4. The Human League: "Human"
5. Janet Jackson: "When I Think of You", "Miss You Much", "Escapade", "Black Cat", "Love Will Never Do (Without You)", "That's the Way Love Goes", "Again", "Together Again", "Doesn't Really Matter" & "All for You"
6. George Michael: "Monkey",
7. Usher: "U Remind Me"
8. Karyn White: "Romantic".

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
*Tento článok sa týka bridžu a používa špecifickú bridžovú terminológiu. Pozri článok Bridžová terminológia pre vysvetlenie neznámych slov a fráz. Pokiaľ tam nejaký termín nenájdete, upozornite na to prosím v diskusii.*
**Vpustka** je v bridži manéver hlavného hráča alebo obrancu, ktorý schválne odovzdá tempo súperom, ale tak, aby zdvih získala tá strana protilinky, ktorej zahratie je pre neho výhodné. Používa sa väčšinou až v koncovke, ale musí sa naplánovať už na začiatku rozdania.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | ♠ AQ103
♥ J76
♦ 10754
♣ Q7 |  |
| ♠ K65
♥ A98
♦ KQ9
♣ AK95 | N
W         E
S | ♠ 72
♥ Q10532
♦ A862
♣ 84 |
|  | ♠ J984
♥ K4
♦ J3
♣ J10632 |  |
| W   N   E   S
1♣!    1BT!    Pas   2♣!2BT   Pas  3BT   PasPas   Pas                   |

Otvorenie 1♣ je Poľský tref, v tomto prípade silný variant, zásah 1BT je konvencia timbuktu a znamená že sever má srdcia a trefy alebo piky a kára, 2♣ je do pasu, ak má sever trefy, 2BT je silný variant otvorenia 18-21 HCP, 3BT je konečný záväzok.

Sever vyniesol ♥6, zo stola 2, juh pridáva K a západ zobral Esom. Západ impasuje srdcové J a po odtiahnutí všetkých sŕdc vie, že sever má piky a kára. Od začiatku hrá na záverečnú vpustku. V trojkartovej koncovke je rozloženie kariet takéto:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | ♠ AQ
♥ 
♦ 10
♣ |  |
| ♠ K6
♥ 
♦ 
♣ 5 | N
W         E
S | ♠ 72
♥ 
♦ 2
♣ 84 |
|  | ♠ J
♥ 
♦ 
♣ J10 |  |
| W   N   E   S |

Stolík je na zdvihu, hlavný hráč zahral káro, čím vpustil do zdvihu sever a sever odtiahol pikové eso a musí ešte odovzdať pikového kráľa. Záväzok bol splnený s dvoma nadzdvihmi, čo v 5 stolovom turnaji bol top.
**Hans Ledwinka** (\* 14. február 1878, Klosterneuburg – † 2. marec 1967, Mníchov) bol rakúsky automobilový konštruktér, známy predovšetkým svojimi originálnymi technickými riešeniami použitými u automobilov Tatra.

V Kopřivnici sa už ako mladý pracovník zúčastnil na pomocných prácach pri stavbe prvého automobilu Präsident (1897). Neskôr tu pracoval s viacerými prestávkami ako konštruktér, vedúci konštruktér, aj ako technický riaditeľ (1921 – 1945). V závode vždy presadzoval prednostný rozvoj automobilovej výroby na úkor výroby železničnej. 

Menej známe je jeho pôsobenie na pozícii konštruktéra v rakúskej automobilke Steyr (1917).

Ledwinka sa preslávil predovšetkým ako autor takzvanej tatrováckej koncepcie, pozostávajúcej z centrálnej nosnej rúry kruhového prierezu a výkyvných polonáprav, používanej v Kopřivnici od roku 1923 (Tatra 11) až podnes. Zároveň je mu prisudzované aj autorstvo známych aerodynamických limuzín Tatra (Tatra 77, 1933), ideovým otcom ktorých však bol menej známy mladý konštruktér Tatry Erich Übelacker, ktorý na nich pracoval spolu s Erichom Ledwinkom pod vedením Hansa Ledwinku.
Ledwinka sa poznal osobne s automobilovým konštruktérom Ferdinandom Porsche, čo je poznať aj na podobnosti neskoršieho KdF Wagen (VW chrobák) s prototypom malého aerodynamického automobilu Tatra V570 (1933), ktorý bol predobrazom neskorších veľmi úspešných vozidiel Tatra a VW.

Sám Ledwinka rád používal ako svoj súkromný automobil prúdnicovú Tatru 87, ktorá je dnes vystavená v technickom múzeu v Mníchove.
Po druhej svetovej vojne bol Ledwinka obvinený česko-slovenským komunistickým totalitným režimom z kolaborácie s nacistickými okupantami a bol uväznený. Aj vo väzení však ochotne radil konštruktérom pri vývoji nového povojnového modelu aerodynamického automobilu Tatra 600.
Neskôr po prepustení z väzenia musel Ledwinka opustiť ČSSR a presťahoval sa do Mníchova, kde je aj pochovaný. K jeho posledným konštrukčným prácam patril miniautomobil Spatz, ktorý tiež využíval niektoré jeho originálne technické riešenia, napr. spôsob radenia prevodových stupňov.
Ledwinkova koncepcia tatrováckeho podvozku je dodnes s výhodou využívaná u ťažkých terénnych nákladných automobilov Tatra. Vývojová vetva aerodynamických limuzín so vzduchom chladeným motorom v zadnej časti karosérie však skončila spolu s výrobou osobných automobilov v Kopřivnici v roku 1998 (Tatra 700).

Modifikované riešenie využívajúce centrálnu nosnú rúru a výkyvné polonápravy využívali však aj rakúske terénne vozidlá Steyr-Puch Haflinger a Pinzgauer, na vývoji ktorých sa podieľal aj Ledwinkov syn Erich.

Autoritné údaje: * abART: 78486
* GND: 11892849X
* ISNI: 0000 0000 5539 4183
* NK ČR: xx0037383
* VIAF: 62347639
Linka U2
Linka **U2** berlínskeho metra má 29 staníc a je dlhá 20,7 km. 
Je to hlavná linka metra v Berlína a v súčasnosti prebieha naprieč celým mestom zo západu (stanica Ruhleben) na východ (stanica Pankow). V oficiálnom farebnom značení liniek berlínskeho metra má tradične farbu červenú.

Priebeh trasy linky U2
----------------------

Linka vychádza z pomedzia západoberlínskych štvrtí Spandau a Charlottenburg, prechádza centrom bývalého Západného Berlína blízko hlavného bulváru Kurfürstendamm, štvrťami Schöneberg a Kreuzberg, ihneď za novým berlínskym centrom Potsdamer Platz vstupuje do bývalého Východného Berlína, cez štvrť Mitte, cez Alexanderplatz až do bývalej prominentnej východoberlínskej štvrte Pankow.

Dátumy otvorenia
----------------

* 1902: Potsdamer Platz ↔ Gleisdreieck
* 1902: Gleisdreieck ↔ Zoologischer Garten
* 1902: Zoologischer Garten ↔ Ernst-Reuter-Platz
* 1906: Ernst-Reuter-Platz ↔ Deutsche Oper
* 1908: Deutsche Oper ↔ Theodor-Heuss-Platz
* 1908: Spittelmarkt ↔ Potsdamer Platz
* 1912: Stanica Gleisdreieck
* 1913: Theodor-Heuss-Platz ↔ Olympia-Stadion
* 1913: Alexanderplatz ↔ Spittelmarkt
* 1913: Schönhauser Allee ↔ Alexanderplatz
* 1929: Olympia-Stadion ↔ Ruhleben
* 1930: Vinetastraße ↔ Schönhauser Allee
* 1971: Stanica Bismarckstraße
* 1998: Stanica Mendelssohn-Bartholdy-Park
* 2000: Pankow ↔ Vinetastraße

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **U2 (berlínske metro)**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka linky U2(po nemecky)
* Stránka fanúšika berlínskeho metra(po nemecky)
**Hans Thoma** (\* 2. október 1839, Bernau im Schwarzwald, Nemecko - † 7. november 1924, Karlsruhe) bol nemecký maliar a grafik.

Životopis
---------

Narodil sa v rodine drevorubača v horskej obci. Začal sa učiť za maliara-natierača a až roku 1859 bol prijatý na maliarsku akadémiu v Karlsruhe. Po absolutóriu v roku 1866 odišiel do Paríža, kde ho najviac ovplyvnili diela Gustava Courbeta a barbizonskej školy. V rokoch 1870-1876 žil v Mníchove, kde sa spriatelil s maliarom Arnoldom Böcklinom a maľoval hlavne krajiny a portréty. Od roku 1878 žil vo Frankfurte nad Mohanom a pracoval na zákazkách priateľov. Roku 1890 mal výstavu v Mníchove, ktorá mala veľký ohlas a Thoma sa stal jedným z najobľúbenejších nemeckých maliarov. Roku 1899 bol menovaný profesorom maliarskej akadémie v Karlsruhe a riaditeľom tamojšej galérie (*Kunsthalle*). Ako "maliar nemeckého ľudu" sa tešil veľkej obľube aj za nacizmu.

Galéria
-------

* Konrad FiedlerKonrad Fiedler
* FrühlingFrühling
* Elli BlaueElli Blaue
* Der Rhein bei LaufenburgDer Rhein bei Laufenburg

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hans Thoma**

Literatúra
----------

* *Ottův slovník naučný*, heslo Thoma, Hans. Sv 25, str 372

Externé odkazy
--------------

* Stránky *Thoma-Museum* v Bernau

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hans Thoma na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 59124
* BnF: 12368702r
* GND: 118622064
* ISNI: 0000 0001 2147 924X
* LCCN: n84020178
* NK ČR: jo2007416010
* ULAN: 500003772
* VIAF: 111662989
* Web umenia: 1203114
* WorldCat: lccn-n84020178
**Bedľa červenejúca** (lat. *Chlorophyllum rhacodes*) je huba z čeľade pečiarkovité.

Synonymá
--------

* *Agaricus procerus* sensu Sowerby
* *Lepiotophyllum rhacodes* (Vittad.) Locq. 1942
* *Macrolepiota rhacodes* (Vitt.) Sing.
* *Macrolepiota rhacodes var. rhacodes* (Vittad.) Rolf SingerSinger 1951
* *Macrolepiota venenata* Bon 1979

Charakteristika
---------------

Donedávna ju v hubárskych atlasoch odporúčali ako jedlú a chutnú hubu, vhodnú najmä na vyprážanie. V posledných rokoch je jej možná jedovatosť predmetom sporov aj medzi profesionálnymi mykológmi. Jej zástancovia tvrdia, že môže spôsobovať problémy (predovšetkým žalúdočné) len ľuďom so špecifickou alergiou na túto hubu, prípadne po požití alkoholu. Iná skupina mykológov považuje poddruhy tejto huby za jedovaté, jeden z nich dokonca smrteľne. Boli pomenované dva poddruhy, rastúce najmä v záhradách a parkoch. Preto sa neodporúča zbierať bedľu červenejúcu na týchto miestach.

Jedovaté poddruhy
-----------------

### Bedľa červenejúca záhradná

Tento poddruh (lat. *Chlorophyllum brunneum*, synonymum: *Macrolepiota rhacodes var. hortensis*) je mierne jedovatý. Od samotnej bedle červenejúcej sa líši mohutnejšími plodnicami a šupiny na klobúku majú výraznejší kontrast, na hlúbiku je výrazná hľuza, rastie najmä v záhradách, parkoch a kompostoviskách.

### Chlorophyllum rhacodes var. bohemica

Poddruh bedle červenejúcej (čes. *bedla červenající česká*), ktorému sa pripisuje úmrtie 80-ročnej ženy z Plzenského kraja. Rastie v júli až novembri. Je veľmi podobný samotnej bedli červenejúcej, no pri poranení menej červená. Niekedy sa uvádza ako synonymum bedle červenejúcej záhradnej.

Galéria
-------

* mladá plodnicamladá plodnica
* detaildetail
* v lesev lese
* 
* 
* staršia plodnicastaršia plodnica
* ilustráciailustrácia

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bedla červenající na českej Wikipédii.*

Referencie
----------

1. ↑   Bedľa červenejúca. *nahuby.sk*. Dostupné online.
2. 1 2  
 Pozor na bedlu červenající, tato „jedlá" houba zabila ženu z Plzeňska. *idnes.cz*, 9.11.2011. Dostupné online.
3. ↑   Bedľa červenejúca záhradná. *nahuby.sk*. Dostupné online.
4. ↑   *houbareni.cz*. Dostupné online.
**Remetalkes I.** (starogr. Ῥοιμητάλκης – *Roimétalkes* alebo *Rhoimétalkes*, rímske meno: *Gaius Iulius*;\* ? – † 12) bol panovník sapejského Tráckeho kráľovstva v rokoch 15 pred Kr. do roku 12. Po svojom synovcovi Reskuporovi II. bol taktiež kráľom Odryského kráľovstva. Bol priamym potomkom tráckeho kráľa Kotysa I. a prostredným dieťaťom tráckeho kráľa Kotysa II. ktorý panoval pred ním.

Životopis
---------

V roku 48 pred Kr. sa stal poručníkom svojho synovca Reskupora II. ktorý bol následníkom trónu Odryského kráľovstva. Ešte niekedy pred bitkou pri Actiu v roku 31 pred Kr. sa stal spojencom rímskeho cisára Augusta. Získal rímske občianstvo a pri tejto príležitosti prijal aj rímske meno Gaius Iulius.

Remetalkov synovec, Reskuporis II. zomrel v roku 13 pred Kr. počas bitky, proti tráckemu kmeňu Besov, počas ich povstania proti Rimanom. Po smrti svojho synovca bol Remetalkes vodcom Besov, Vologasom vyhnaný z územia Trácie. Vrátil sa po dvoch rokoch, keď boli Besi vyhnaní Rimanmi z územia Odryského kráľovstva a cisár Augustus pridelil Remetalkovi okrem jeho pôvodného územia (Tráckeho kráľovstva) aj územia Odyrského kráľovstva po jeho synovcovi a pravdepodobne aj nejaké územia naviac, keďže Tacitus o Remetalkovi vo svojom diele píše ako o kráľovi celej Trácie.

Po prevzatí vlády v Trácii bol na Remetalkov príkaz vyhotovený prvý architektonický plán starovekého Filipopolu (dnešný Plovdiv) a začala sa výstavba mestského fóra.

Remetalkes zomrel v roku 12 v Ríme. Po jeho smrti cisár Augustus rozdelil jeho kráľovstvo medzi jeho syna Kotysa III. a brata Reskupora III..

Vyobrazenie na minciach
-----------------------

minca s vyobrazením cisára Augusta a Remetalka I. s manželkou
V čase panovania Remetalka I. boli razené mince s jeho podobizňou. Na jednej strane mince bol zobrazený cisár Augustus a na druhej strane Remetalkes I. so svojou manželkou, pričom na minciach bolo vyrazené jeho rímske meno Gaius Iulius.

Referencie
----------

1. 1 2  TOTEV, Božidar. Enciklopedija na Plovdiv. Sofia : Božidar Totev/Bulged OOD. 2017. 608 s. ISBN 9786191881383. S. 430. (po bulharsky)
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  KOLEKTÍV AUTOROV. Goľama enciklopedija BĂLGARIJA – tom 9 – pan-rem. Sofia : Bălgarska akademija na naukite – Naučnoinformacionen centăr „Bălgarska enciklopedija". 2012. 4946 s. ISBN 9789548104319. S. 3710. (po bulharsky)
3. 1 2 3 4 5 6 7 8   *A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. By various writers. Ed. by William Smith. Illustrated by numerous engravings on wood.* [online]. quod.lib.umich.edu, [cit. 2023-04-29]. Dostupné online.
Súradnice: 48°10′18″S 17°39′49″V﻿ / ﻿48,1716667°S 17,6636111°V﻿ / 48.1716667; 17.6636111

**Košútsky park** je chránený areál v správe štátnej ochrany prírody Dunajské luhy.

Nachádza sa v okrese Galanta v Trnavskom kraji. Územie bolo vyhlásené alebo novelizované v roku 1983 na rozlohe 1,9050 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.

Predmetom ochrany je: *Parková plocha z 19. storočia má v obci lokalizovanej v poľnohospodárskej krajine veľký environmentálny význam. Má značnú mikroklímu, dendrologickú, biologivkú a historickú hodnotu. Tvorí rekreačné zázemie pre obec a blízky domov dôchodcov.*

Referencie
----------

1. ↑  Košútsky park. In:  *Zoznam osobitne chránených častí prírody SR* [online]. Banská Bystrica: Štátna ochrana prírody SR. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Košútsky park v Zozname osobitne chránených častí prírody SR
* Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Košútsky park na českej Wikipédii.*
***The Right Stuff*** je kniha, ktorú napísal americký novinár a spisovateľ Tom Wolfe v roku 1979.

Kniha opisuje príbehy prvých amerických astronautov programu Mercury, ich manželiek a skúšobných pilotov ako napríklad Chuck Yeager. V knihe sa spomína rivalita so Sovietskym zväzom, skúšobné lety s experimentálnym raketovým lietadlom X-15, začiatky amerického vesmírneho programu, kultúra a rodinný život skúšobných pilotov. Pojmom „right stuff" (doslovný preklad „správna vec") Wolf v knihe charakterizuje súbor psychických vlastností, ktoré musia skúšobní piloti mať, aby boli schopní vykonávať svoju vysokorizikovú prácu.

Roku 1980 kniha získala ocenenie National Book Award. V roku 1983 bola aj sfilmovaná. V roku 2022 bol vydaný prvý slovenský preklad s názvom *Správna posádka*.

Referencie
----------

1. ↑  WOLFE, Tom. *The Right Stuff*. New York : Farrar, Straus and Giroux, 2008. 448 s. ISBN 978-1-4299-6132-5.
2. ↑   *The Right Stuff* [online]. nationalbook.org, [cit. 2022-04-07]. Dostupné online.
3. ↑   *Správna posádka* [online]. absynt.sk, [cit. 2022-04-07]. Dostupné online.
USS Constitution sa plaví s napnutými stehovými plachtami – vpredu, košovými rahnovými plachtami a vratiplachtou – vzadu
**Košová plachta** alebo **marsová plachta** je plachta umiestnená nad dolnou plachtou, ktorá visí na druhom – košovom (marsovom) nadstavci sťažňa. V 19. storočí sa kvôli zlej manipulácii s jednou veľkou plachtou košová plachta rozdelila na dve – hornú a dolnú. Košový nadstavec sťažňa tak niesol dve menšie košové plachty.

2-sťažňový košový-čnelkový škuner La Recouvrance má na prednom sťažni napnutú košovú a brámovú plachtu
4 sťažňový bark Kruzenstern s červeno vyznačenými dolnými a hornými košovými (marsovými) plachtami
Prvýkrát sa košové plachty (ako pridané druhé poschodie) objavili už v staroveku u rímskych lodí. Potom sa znovu objavili v 15. storočí v Európe. Spočiatku boli malé (pozri obrázok lode Santa Maria), neskôr sa ich plocha zväčšovala a naberali na význame. V 17. storočí to boli prvé plachty, ktoré sa na lodi napínali, a posledné, ktoré sa sťahovali. Bolo bežné, že lode plávali len za pomoci napnutých predných stehových plachiet a košových plachiet. Ich pozícia vo výške zabezpečovala stabilný vietor, aj keď bolo more rozbúrené. Kvôli veľkej ploche týchto plachiet však bolo niekedy potrebné ich čiastočne stiahnuť, resp. nechať napnutú iba časť ich plochy. Preto na nich môžeme vidieť niekoľko radov malých vysiacích lán (kasalnice), ktorými ich námorníci čiastočne pripevňovali k rahnu. V 19. storočí došlo k rozdeleniu košovej plachy na dve, hornú a dolnú, kvôli ľahšej ovládateľnosti a na ich obsluhu postačovala menšia posádka.

V anglickom jazyku sa košová plachta označuje ako „topsail", keďže spočiatku bola skutočne na vrchole sťažňa. Neskôr po pridaní ďalších poschodí ostali košové plachty v dolných časťiach sťažňov, ale anglický termín „topsail" im ostal.

Ďalšie poschodia rahnových plachiet:

* Dolná plachta
* Dolná košová (marsová) plachta
* Horná košová (marsová) plachta
* Dolná brámová plachta
* Horná brámová plachta
* Kráľovská plachta
* Oblohová plachta
* Mesačná plachta

|  |  |
| --- | --- |
| **Pomenovanie nerozdelených košových plachiet** |  **Pomenovanie rozdelených košových plachiet** |
|  |  |
| 1. krížová košová (marsová)
2. hlavná košová (marsová)
3. predná košová (marsová)
 | 1. krížová dolná košová (marsová)
2. krížová horná košová (marsová)
3. hlavná dolná košová (marsová)
4. hlavná horná košová (marsová)
5. predná dolná košová (marsová)
6. predná horná košová (marsová)
 |
**Železná voda** je potok v hornom Liptove, v západnej časti okresu Poprad. Je to pravostranný prítok Lúčneho potoka, meria 2,5 km a je tokom V. rádu.

Prameň
------

Tečie v Podtatranskej kotline, kde pramení v najvýchodnejšej časti podcelku Liptovská kotlina, západne od chatovej osady Tatranský Lieskovec v lokalite Zasmrečinské, v južnej časti územia prírodnej rezervácie Blatá, v nadmorskej výške približne 935 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie severojužným smerom, zľava priberá prítok prameniaci tiež v lokalite Zasmrečinské a prechodne tečie juhozápadným smerom cez lokalitu Petrovská. Sprava potom priberá prítok z močaristej oblasti na hranici PR Blatá a ďalej už tečie juhojuhozápadným smerom. Na dolnom toku podteká štátnu cestu č. 18, následne aj železničnú trať č. 180 a západo-juhozápadne od osady Tatranská Štrba ústi v nadmorskej výške cca 839 m n. m. do Lúčneho potoka.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Bieleho Váhu |
| --- |
| *Biely Váh* → *Váh* → *Dunaj* |
| Vodné toky | 
* Beliansky potok
* **Biely Váh**
* Čierny jarok
* Čierny potok
* Furkotský potok
* Grúňový potok
* Hore potokmi
* Lieskovec
* Lúčny potok
* Mláky
* Mlyničná voda
* Rakytovský potok
* Sedielkový potok
* Solisková voda
* Zasmrečinský potok
* Železná voda

 |
| Vodné plochy | 
* Furkotské pleso
* Jamské pleso
* Krivánske Zelené pleso
* Nižné Wahlenbergovo pleso
* Rakytovské plieska
* Smrekovické plieska
* Vyšné Wahlenbergovo pleso

 |
*The Slow Club* – Thomas Rabitsch a Hansi Lang - Viedeň (2008)
**Thomas Rabitsch** (\* 19. november 1956 Viedeň) je rakúsky klávesák a hudobný producent. Od sedemdesiatych rokov bol Rabitsch v mnohých rakúskych skupinách činný.

Je zakladajúcim členom hudobnej skupiny Hallucination Company (od 1977 do 1981), od 1978 tiež členom a producentom album viedenskej skupiny Drahdiwaberl „Schock-Rocker". Tam sa stretol s vtedajším basgitaristom Hansom Hölzelom („ Falcom"), ktorému robil vedúceho kapely a klávesáka pri všetkých koncertoch roku 1984 do 1994. V roku 1999 produkoval album *Verdammt wir leben noch*. Ďalej produkoval dve úspešné DVD s Falcových koncertov (Live Donauinsel a Symphonic - Wiener Neustadt).

Medzi spevákov s ktorými Rabitsch spolupracoval bol napr. Peter Cornelius, Boris Bukowski, Dana Gillespie a Franz Morak.

Okrem toho produkoval Rabitsch Hörbücher, divadelnú, filmovú hudbu a je činný s mnohými projektmi pre rakúsky rozhlas. K jeho najznámejším projektom v týchto oblastiach patrí hudobné vedenie hudobnej súťaže Starmania.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Thomas Rabitsch**

Externé odkazy
--------------

* 

Autoritné údaje: * GND: 134490568
* VIAF: 79644055
**Hans Küng** (\* 19. marec 1928, Sursee, Švajčiarsko – † 6. apríl 2021, Tübingen, Nemecko) bol švajčiarsky katolícky teológ a kňaz.

Životopis
---------

V rokoch 1948 až 1955 študoval filozofiu a teológiu na pápežskej univerzite Gregoriana v Ríme. V roku 1954 bol vysvätený za kňaza a v roku 1955 študoval na Sorbonne a na Katolíckom inštitúte v Paríži. Roku 1957 získal doktorát teológie. V rokoch 1957 až 1959 pôsobil ako kňaz v Hofkirche v Luzerne. Roku 1960 bol menovaný za riadneho profesora fundamentálnej teológie na univerzite v Tübingene. Predtým, v rokoch 1959 a 1960, učil na nemeckej univerzite v Münsteri. Roku 1962 ho pápež Ján XXIII. menoval za oficiálneho teologického poradcu II. Vatikánskeho koncilu. Od 1963 bol profesorom dogmatickej a ekumenickej teológie a riaditeľom Inštitútu pre ekumenický výskum na univerzite v Tübingen. 

Hans Küng bol prvým významným katolíckym teológom, ktorý od čias vzniku starokatolíckej cirkvi koncom 19. storočia spochybnil neomylnosť pápeža. Svoj názor k tejto otázke zverejnil hlavne vo svojej knihe *Neomylný? Jedna otázka* (*Unfehlbar? Eine Anfrage* ISBN 3-545-22061-3), ktorá vyšla v roku 1970. Následne Svätá stolica v roku 1979 skonštatovala, že Künga nemožno viac považovať za katolíckeho teológa, v dôsledku čoho mu bolo začiatkom roku 1980 odňaté cirkevné povolenie na vyučovanie (*misio canonica*). Až do odchodu do dôchodku v roku 1996 zostal naďalej profesorom na univerzite v Tübingene a naďalej je katolíckym kňazom. Súčasne prednášal po celej Európe, je autorom početných diel, v ktorých sa venuje kresťanskej a ekumenickej otázke, ako i otázkam náboženstva všeobecne. 

Hans Küng vždy rozlišoval medzi tým, čo je v katolíckej cirkvi nadčasové a univerzálne a čo je len výsledkom ľudských snáh a záujmov. V teológii varoval pred absolutizáciou pozitívnej (afirmatívnej) teológie, ktorá by bez korektívu negatívnej teológie z Boha urobila iba projekciu našich predstáv, čo by viedlo k modloslužbe.

Referencie
----------

1. ↑  Elisabeth Zoll. *Berühmter Kirchenkritiker: Theologe Hans Küng gestorben* [online]. 2021-04-06, [cit. 2021-04-06]. Dostupné online. (nemecky)

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Hans Küng**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hans Küng**

Externé odkazy
--------------

* FILIT Zdroj z ktorého (pôvodne) čerpal tento článok

Autoritné údaje: * BnF: 119098785
* GND: 118567705
* ISNI: 0000 0001 2146 8583
* LCCN: n79022114
* NK ČR: jn19990004781
* SNK: 150567
* ULAN: 500475988
* VIAF: 108211354
* WorldCat: lccn-n79022114
„**The Riddle**" je skladba anglického pop rockového hudobníka Nika Kershawa. Bola vydaná v roku 1984 ako hlavný singel z rovnomenného albumu. V britskom rebríčku UK Singles Chart dosiahla 3. miesto.

Zoznam skladieb
---------------

**7" Single (WEA NIK 6)**
  
A The Riddle - 3:52 
  
B Progress (Live) - 3:02

**12" Single (WEA NIKT 6)**
  
A The Riddle (Extended Riddle) - 5:08
  
B Progress (Live) - 3:02

**Cassette Single (WEA NIKC 6)**
  
A1 The Riddle - 3:52
  
A2 Interview 
  
A3 Progress (Live) - 3:02
  
B1 I Won't Let the Sun Go Down on Me (Extended Mix) 
  
B2 Wouldn't It Be Good (Extended Mix)

Zostava a personál
------------------

**The Riddle**
  
Produkovaná Petrom Collinsom

**Výroba**
  
Nahrané naživo v Hammersmith Odeon.
  
Mixované Simonom Boswellom

**The Riddle (Extended Riddle)**
  
Produovaná Petrom Collinsom
  
Extended mix je nazvaný "Special Extended Mix" na obale a "Extended Riddle" vo vydavateľstve.

Pozície v rebríčkoch
--------------------

| Chart (1984) | Peakposition |
| --- | --- |
| Canada (RPM) | 56 |
| Ireland (IRMA) | 3 |
|

Verzia Gigi D’Agostina
----------------------

„**The Riddle**" bola upravená do tanečnej verzie Gigi D’Agostinom, a vydaná na jeho albume *L’Amour Tourjours*. Text piesne je zachovaný, ale tempo je rýchlejšie.

### Pozície v rebríčkoch

| Chart (2000-2001) | Peakposition |
| --- | --- |
| Kanada (Nielsen SoundScan) | 8 |
| Taliansko (FIMI) | 21 |
|

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku The Riddle (Nik Kershaw song) na anglickej Wikipédii.*
**Voška maková** (lat. Aphis fabae) je druh hmyzu z čeľade voškovité (*Aphididae*).

Morfológia
----------

Voška maková
Dospelé bezkrídle formy sú dlhé okolo 2 mm, sú matné, čierne so zeleným alebo hrdzavým odtieňom. Okrídlené jedinec sú lesklé, čiernozelené alebo červenobronzové. Nymfy, ktoré sa tvarom podobajú bezkrídlym formám, majú začiatky krídel a biele škvrny na chrbtovej strane bruška.

Vývoj
-----

Prezimujú vajíčka, a to na konárikoch bršlenu, kaliny a jazmínovca. Na jar sa liahnu larvy, ktoré po 3 - 5 týždňoch dospievajú a zakladajú štyri generácie partenogénneho i živorodého potomstva. V máji sa objavujú nymfy s náznakmi krídel, okolo polovice mája okrídlené jedince preletúvajú na mladé hostiteľské rastliny, ktoré obžierajú po celé vegetačné obdobie.

Škodca
------

Je rozšírená po celej Európe, u nás sa považuje za najväčšieho škodcu repy, bôbu, maku, špenátu a mnohých iných rastlín. Napadnuté rastliny môže takmer celkom zničiť. Rastliny slabo rastú a kvitnú a takmer nenasadzujú struky. Úroda na pozemku, ktorý je silne napadnutý, je obyčajne taká malá, že sa ju neoplatí zberať. Okrem toho semená nemajú správny tvar a nie sú vhodné na sejbu.

Zdroj
-----

* A.Studziňski, F.Kagan, Z. Sosna - *Atlas chorôb a škodcov zeleniny*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Voška maková**
**Gnathón** (starogr. *Γνάθων* – *Gnathón*) bol olympijský víťaz v boxe dorastencov v 5. stor. pred Kr.

Gnathón z arkádskej Dipaie bol pravdepodobne na 85. olympijských hrách v roku 440 pred Kr. korunovaný vencom za víťazstvo v boxe dorastencov. V Olympii sa box dorastencov zaradil do programu súťažných disciplín na 41. hrách v roku 616 pred Kr. Antický box (pygmé) mal voľnejšie pravidlá ako dnešný. Okrem držania súpera, chmatov a úderov na pohlavné orgány, sa v princípe dovoľovalo takmer všetko. Boxer mal päste ovinuté remencami a zápasil vo vyhradenom priestore. Súboj trval tak dlho, kým sa neskončil pre jedného zo súperov víťazstvom.

Staroveký grécky cestovateľ a spisovateľ Pausanias zaznamenal, že sochu Gnathóna videl v posvätnom okrsku olympijskej *Altidy*. Pausanias o tom uvádza: „*Pri Alkainetových synoch stoja dipajský Gnathón z kraja Mainalov a élidský Lykinos. Rovnako aj im bolo dopriate premôcť chlapcov na olympijských hrách v pästnom súboji. Nápis na soche hovorí, že Gnathón bol pri svojom víťazstve veľmi mladý; socha je dielo megarského Kalliklea.*"

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Mark Golden, *Sport in the Ancient World from A to Z*
2. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,7,9.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 66-602-22-8.6. S. 378.
4. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 247.
6. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 145-146.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Christiaan Huygens** (\* 14. apríl 1629, Haag – † 8. júl 1695, Haag) bol holandský fyzik, matematik a astronóm. Narodil sa v rodine vzdelaného diplomata. Položil základy vlnovej teórie svetla, vysvetlil dvojlom svetla, zostrojil okulár, zaoberal sa teóriou kyvadla, zostrojil kyvadlové hodiny a objavil Saturnov prstenec. Vytvoril ďalekohľad, ktorým v roku 1655 objavil Saturnov mesiac Titan. Patrí medzi zakladateľov počtu pravdepodobnosti.

Matematické práce
-----------------

Vo vedeckých kruhoch sa stal Huygens známym dvoma matematickými prácami: *Teorémy o kvadratúre hyperboly, elipsy a kruhu a ťažiská ich častí* (1651) a *Objavy o veľkosti kruhu* (1654).
K jeho najvýznamnejším prácam patrí *Prehľad slávnych úloh* (1654). Toto dielo sa zaoberá riešením úloh formulovaných Descartom, Fermatom, Pappom, ale i antickými matematikmi.

Titan
-----

V roku 1655 objavil Christiaan Huygens najväčší mesiac planéty Saturn Titan. Objav zverejnil o rok neskôr.

Kyvadlové hodiny
----------------

16. júna 1657 Huygens obdržal patent na kyvadlové hodiny.

Dostredivé zrýchlenie
---------------------

V roku 1658 vydáva Huygens spis *Horologium*, o rok neskôr ďalší, v ktorom pojednáva o existencii Saturnových prstencov. Pri štúdiu kruhového pohybu objavil vzťah pre dostredivé zrýchlenie:

{\displaystyle a={\frac {v^{2}}{r}}}
na základe ktorého prepočítaval Newton zrýchlenie vyvolané Zemou vo vzdialenosti Mesiaca, a tým určoval i zakrivenie jeho dráhy.

Vlnová teória svetla
--------------------

Christiaan Huygens sa zaoberal predovšetkým vlnovou teóriou svetla. V roku 1678 vydal *Pojednanie o svetle*. Z predstavy pozdĺžneho vlnenia odvodil pomocou konštrukcie vlnoplôch priamočiare šírenie svetla a zákon odrazu a lomu svetla, a to nielen pre izotropné telesá, ale i pre islandský vápenec, ktorého dvojlom vysvetľoval pôsobením dvoch vlnoplôch, z ktorých je jedna guľou ako v izotropických telesách, druhá rotačným elipsoidom.

* 1673 - podrobný fyzikálny rozbor činnosti kyvadla v spise *Kyvadlové hodiny*.
* 1690 - *Traktát o svetle* rozpracoval myšlienku o šírení vĺn zo zdroja pridaním obálky elementárnych vlnoplôch.

Pomenované po ňom
-----------------

* asteroid 2801 Huygens
* kráter na Marse
* hora na Mesiaci
* planetárna sonda sonda
* *Huygens Software* pre spracovanie obrazu v mikroskope
* okuláre používané v mikroskopoch a teleskopoch

Iné projekty
------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Matematický portálFyzikálny portálAstronomický portál |

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Christiaan Huygens**

Autoritné údaje: * abART: 146994
* BnF: 12192922r
* GND: 118639749
* ISNI: 0000 0001 0868 7618
* LCCN: n79134100
* NK ČR: mzk2003202319
* SNK: 155660
* ULAN: 500026922
* VIAF: 9894043
* WorldCat: lccn-n79134100
Priebeh Freundlichovej izotermy pri rôznych teplotách (adsorpcia oxidu uhoľnatého na uhlí) 
**Freundlichova izoterma** je empiricky odvodený vzťah, ktorý popisuje závislosť miery adsorpcie molekúl na tuhý adsorbent od tlaku a teploty. Freundlichova izoterma pomerne presne kvantitatívne popisuje adsorpciu na energeticky heterogénne povrchy. 

Freundlichova izoterma sa dá zapísať vo viacerých formách, napr.

1. *Pre plyny:*

{\displaystyle a=kp^{1/n}\,\!} resp. {\displaystyle a=k{\sqrt[{n}]{p}}}
1. *Pre roztoky:*

{\displaystyle a=kc^{1/n}\,\!} resp. {\displaystyle a=k{\sqrt[{n}]{c}}}
* *a* — množstvo adsorbovaných molekúl (obyčajne hmotnosť, pri plynoch objem) na jednotkovú hmotnosť adsorbenta
* *k*, *n* — empirické konštanty charakteristické pre dané podmienky a plyn, platí 0 < *n* < *k*. Hodnota *k* so stúpajúcou teplotou klesá a hodnota *n* sa približuje jednej.
* *c*, *p* — koncentrácia resp. tlak (pri plynoch) adsorbovanej zložky

Pri spracúvaní experimentálnych údajov sa väčšinou používa Freundlichova izoterma v logaritmickej podobe:

{\displaystyle \log a=\log k+{\frac {1}{n}}\cdot \log p}
Freundlichova izoterma má užšiu platnosť než Langmuirova izoterma resp. BET izoterma, pretože nevychádza z chemickej rovnováhy, ale je odvodená empiricky.

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | Fyzikálny portálChemický portál |

* Adsorpcia
* Langmuirova izoterma
* BET izoterma