recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Gejza Žebrácky** (\* 7. január 1869, Prešov – † 7. marec 1951, Bardejov) bol cirkevný hodnostár, sudca, od roku 1913 rímskokatolícky farár v Bardejove. Spoluzakladateľ a dlhoročný správca Šarišského múzea a primátor Bardejova. Pochovaný je na cintoríne Kalvária v Bardejove.

Životopis
---------

Za kňaza ho vysvätili 29. júna 1891, od roku 1893 pôsobil ako kaplán, od roku 1913 ako farár v Bardejove. V roku 1918 sa stal riaditeľom múzeí Šarišskej župy, v roku 1921 diecéznym konzervátorom pamiatok, v roku 1922 čestným kanonikom. V rokoch 1924-1938 bol primátorom Bardejova. V roku 1924 ho zvolili za sudcu mesta Bardejov, od roku 1927 bol riaditeľom diecéznej charity. V r. 1933 ho vymenovali za pápežského preláta, v rokoch 1938-1939 pôsobil ako generálny vikár, v roku 1940 sa stal apoštolským protonotárom. Horlivo zakladal spolky striezlivosti, vyvíjal osvetovú činnosť stovkami verejných prednášok, kurzov, článkov, zaslúžil sa o múzejníctvo a ochranu cirkevných i umeleckých pamiatok, udržoval styky s európskymi archívnymi a múzejnými ustanovizňami.

 Rodina
-------

* otec Ján Žebrácky
* matka Jana rod. Székelyová

Dielo
-----

* *Sprievodca sbierkami župného muzea v Bardiove* (Bardejov, 1926)

Galéria
-------

*

Referencie
----------

1. ↑   *Primátori mesta v histórii* [online]. [Cit. 2021-09-19]. Dostupné online.
2. ↑   *Dominikánska knižnica* [online]. www.knihydominikani.sk, [cit. 2021-09-19]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrike riadok 15 - farnosť Prešov; pokrstený ako Geyza Joannes Zsebraczky

Autoritné údaje: * NK ČR: js2015894024
* VIAF: 153144928862854441232
**„Peaches"** je pieseň od kanadského speváka a skladateľa Justina Biebera v spolupráci s kanadským spevákov a skladateľom Danielom Caesarom a spevákom a skladateľom Giveonom. Pieseň vyšla vydavateľstvom Def Jam Recordings 19. marca 2021, ako piaty singel z Bieberovho šiesteho štúdiového albumu *Justice.* Pieseň napísali Bieber, Caesar a Gevieon spolu s Andrewom Wattom, Louisom Bellom, Louisom Martinezom Jr a Bernardom "Harv" Harveyom, a bola produkovaná produkovaná posledným menovaným a Shndom.

Kompozícia
----------

„Peaches" je pieseň zo žánru pop a R&B. Hudobne je pieseň zasadená do tóniny C dur a má tempo 90 úderov za minútu. Vokály sú v rozmedzí od C4 do G5.

Živé vystúpenia
---------------

Bieber predviedol sólovú verziu skladby „Peaches" na koncerte *Tiny Desk Concert* od NPR 17. marca 2021, dva dni pred oficiálnym vydaním piesne. Vystúpil aj s predtým vydanými singlami „Holy", „Anyone" a „Hold On".

Hudobné video
-------------

Spolu s piesňou bolo 19. marca 2021 vydané hudobné video v réžii Colina Tilleya.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Peaches (Justin Bieber song) na anglickej Wikipédii.*

Referencie
----------

1. ↑   *Justin Bieber: Justice review – hot goings-on, not What's Going On* [online]. the Guardian, 2021-03-19, [cit. 2021-03-21]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑  JUSTIN, Bieber; ANDREW, Wotman; ASHTON, Simmonds. *Peaches* [online]. Musicnotes.com, 2021-03-19, [cit. 2021-03-21]. Dostupné online.
3. ↑   *Justin Bieber Debuts Song ‘Peaches’ During NPR's Tiny Desk Concert* [online]. PEOPLE.com, [cit. 2021-03-21]. Dostupné online. (po anglicky)
**Koncert pre klavír a orchester č. 3 E-dur, Sz. 119**, je dielo maďarského skladateľa Bélu Bartóka.

Bartók postihnutý leukémiou, pracoval na svojom treťom klavírnom koncerte v posledných mesiacoch pred smrťou, v roku 1945. Smrť ho zastihla s nedokončenou partitúrou a tak posledných 17 taktov koncertu dokomponoval jeho priateľ a žiak Tibor Serly. Dielo malo premiéru vo februári 1946 vo Philadelphii, s klaviristom Györgom Sándorom a dirigentom Eugenom Ormandym. 
Skladateľ koncert komponoval ako darček k narodeninám svojej manželky, koncertnej klaviristky Ditty Pasztory. Je obdivuhodné, že napriek vedomiu blížiacej sa smrti v diele nenachádzame tragiku a zúfalstvo, skôr nostalgiu a lásku k manželke. Koncert sa zreteľne líši od predchádzajúcich dvoch Bartókových koncertov, ktoré boli plné surových rytmov a ostrých fragmentov maďarských melódií. Tieto typické prvky nachádzame v menšej miere aj v tomto diele, no v porovnaní s predchádzajúcimi je tento koncert elegantný, viac-menej v neoklasickom štýle a v konečnom dôsledku aj stráviteľnejší pre publikum. Objavujú sa tu disonancie, ale dielo je pevne tonálne ukotvené. Klavírny part je bravúrny a orchestrálny part je pestro zinštrumentovaný.

Koncert má tri časti:

* 1. *Allegretto*
* 2. *Adagio religioso*
* 3. *Allegro vivace*

Zloženie orchestra: 2 flauty, 2 hoboje, 2 A klarinety, 4 lesné rohy, 2 trúbky, 3 pozauny, tuba, tympany, rôzne perkusie, sláčiky (1. a 2. husle, violy, violončelá, kontrabasy). Typická dĺžka skladby je približne 24 minút.

*Allegretto* je písané v sonátovej forme s dvoma témami. Úvodná je v strednom tempe, ale veľmi rytmická. Vedľajšia téma je viac lyrická. Témy sú ďalej rôznym spôsobom rozvedené a zreprízované, a celú vetu uzatvára krátka jemná kóda. Druhá veta, *Adagio religioso*, je veľmi úprimná a podmanivá hudba, ktorej východiská sú osobné až autobiografické. Druhá veta prechádza attaca (bez prerušenia) do *Allegro vivace*, ktoré má voľnú formu ronda zakončeného kódou. Je to veľmi rytmická veta, ktorá vychádza z maďarskej ľudovej melodiky. 

Bartókov posledný klavírny koncert vyvolal polemiku. Niektorí kritici tvrdili, že sa v ňom prispôsobil americkému lacnému vkusu, iní že je len prirodzeným vyústením snahy autora o zjednodušenie, a návratom od tonálnych experimentov ku klasickým postupom. Každopádne sa táto ukážka kompozičného majstrovstva stala jedným z najhrávenejších a najobľúbenejších klavírnych koncertov 20. storočia.
**Klearetos** (starogr. *Κλεάρετός* – *Klearetos*) bol v starovekom Grécku olympijský víťaz v päťboji.

Klearetos z Élidy bol korunovaný olympijským vencom za víťazstvo v päťboji. Dátum jeho olympijského víťaztva je neznámy. V Olympii sa päťboj (penthatlon) zaradil do programu na 18. hrách v roku 708 pred Kr.. Antický päťboj, ktorý pozostával z hodu oštepom, hodu diskom, behu, skoku a zo zápasu, bol na olympijských i na ostatných hrách jednou z najväčšmi cenených disiplín.

Staroveký grécky cestovateľ a spisovateľ Pausanias uvádza, že počas prehliadky olympijskej *Altidy* videl i sochu olympionika Kleareta, ktorá stála vedľa kamenného voza Atéňana Glaukóna, olympijského víťaza v tethrippe.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,16,9.
2. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 66-602-22-8.6. S. 378.
3. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
5. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 438.
6. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 149.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Tata Open 2002** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 31. decembra 2001 do 7. januára 2002 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v meste Chennai. Titul v dvojhre mužov získal Argentínčan Guillermo Cañas, ktorý vo finále porazil Paradorn Srichaphan z Thajska. Bol to jeho druhý titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre mužov získal indický pár Maheš Bhupáthí, Leander Paes, ktorý vo finále porazil český pár Tomáš Cibulec, Ota Fukárek. Pre Paesa to bol 25. titul vo štvorhre na okruhu ATP, pre Bhupáthího 22. titul.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Tata Open 2002*
**Argentína Guillermo Cañas** vs. Thajsko Paradorn Srichaphan 6-4 7-6(2)

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Tata Open 2002*
**India Maheš Bhupáthí / India Leander Paes** vs. Česko Tomáš Cibulec / Česko Ota Fukárek 5-7 6-2 7-5

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky turnaja

| * z
* d
* u
Turnaje v Chennai |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |  |  | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |  |  |  |  |  |  |

 |
**Stingray** je americký ľahký tank, vyvinutý spoločnosťou *Cadillac Gage* (dnes *Textron Marine & Land Systems*). Kvôli dosiahnutiu nízkej ceny bol tank navrhnutý tak, aby v ňom bolo možné použiť čo najviac komponentov z iných amerických obrnených vozidiel. Jediným užívateľom je Thajsko.

Stingray
--------

Vývoj tanku bol zahájený v roku 1983 a v auguste roku 1984 bol dokončený prvý prototyp. V rokoch 1988 až 1990 bolo dodaných celkovo 106 kusov tankov do Thajska. Hlavnú zbraň tanku tvorí 105 mm kanón. Maximálna rýchlosť tanku na ceste je 71 km/hod. Je schopný prekonať vertikálnu prekážku s výškou max. 82 cm. Brodivosť je 107 cm.

Stingray II
-----------

Stingray II je novšia verzia tanku Stingray, vyvinutá spoločnosťou *Cadillac Gage* pre export. Ide o ľahký tank s vysokou pohyblivosťou a manévrovateľnosťou, vhodný na prieskumné účely, na plnenie úloh delostreleckej palebnej podpory, a pod. Čelný pancier odolá streľbe priebojnou muníciou z guľometu kalibru 14 mm. Pre zlepšenie ochrany môže tank byť vybavený prídavným pancierovaním. Dojazd sa oproti staršej verzii zvýšil o 40 km (pri cestovnej rýchlosti 48 km/h). Výkon motora bol zvýšený na 550 hp (410 kW) pri 2300 otáčkach za minútu. Tank má ochranu proti účinkom zbraní hromadného ničenia.

Hlavná zbraň je britský 105 mm kanón radu L7, inštalovaný v elektro-hydraulicky poháňanej zbraňovej veži. Kanón má ejektor, úsťovú brzdu a termoizolačný plášť hlavne. Zameriavač je duplicitný, pre strelca a veliteľa. Tank má digitálny systém riadenia paľby. K dispozícii je systém nočného videnia, termovízny systém a laserový diaľkomer. Kanón má stabilizáciu v oboch osiach. Doplnkové zbrane tvoria koaxiálny 7,62 mm guľomet so zásobou 2400 ks nábojov a 12,7 mm protilietadlový guľomet M2 Browning sa zásobou 1100 nábojov, lafetovaný na hornej časti veže. Na každej bočnej strane veže je štvorhlavňový granátomet.

Popis
-----

Čelný pancier je šikmý a v jeho hornej časti sa nachádza prielez pre vodiča. Horná časť korby je vodorovná s miernym zvýšením v zadnej časti, kde je umiestnený motor. Bočné steny korby sú kolmé. Zadná časť korby je takisto kolmá a sú tu umiestnené výfuky motora. Veža sa nachádza zhruba uprostred trupu, jej čelo sa vertikálne zužuje a boky sú šikmé. Protilietadlový guľomet kalibru 12,7 mm je na pravej strane veže. Tank má na každej strane šesť pojazdných kolies, tri kladky, ktoré podopierajú pásy, jedno napínacie koleso umiestnené vpredu a jedno hnacie koleso, ktoré je vzadu.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Stingray na českej Wikipédii.*
Abraham ibn Ezra
**Abraham ibn Ezra** (\* 1089 alebo 1092/1093, Toledo – † 1164 alebo 1167, Calahorra) bol židovský básnik, filozof (novoplatonik), gramatik, autor biblických komentárov a cestovateľ. Narodil sa v Tolede v Španielsku.

Spočiatku žil v rodnom Španielsku, kde napísal množstvo hebrejských básní. Neskôr z neznámych dôvodov Španielsko opustil a cestoval po celej Európe - žil v Taliansku, Francúzsku a Anglicku. Na živobytie si zarábal ako domáci učiteľ.

Medzi jeho najvýznamnejšie diela patrí komentár k Tóre. Zaoberal sa v ňom aj autorstvom Pentateuchu a Knihy Izaiášovej a prispel tak k vzniku modernej biblickej kritiky. Priamo naň nadviazal napríklad Baruch Spinoza vo svojom Teologicko-politickom traktáte.

Jeho gramatické spisy sa pokladajú za základ systematickej hebrejskej jazykovedy, do hebrejčiny preložil viacero arabských diel týkajúcich sa astrológie a astronómie.

Podľa ibn Ezru je úlohou človeka pozdvihnutie ľudskej duše z dosahu inteligencie a návrat k božskému počiatku, proces od sebapoznania k chápaniu stupňov sveta ako božieho diela. Spájal racionalizmus s mystikou.

Referencie
----------

1. 1 2  Abraham ibn Ezra. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 27-28.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * BnF: 11888013m
* GND: 118646613
* ISNI: 0000 0001 1804 4667
* LCCN: n80089611
* NK ČR: uk2006335030
* SNK: 153134
* VIAF: 90633023
* WorldCat: lccn-n80089611
**Ignaz Schustala (starší)** alebo po česky **Ignác Šustala** (\* 6. december 1822, Kopřivnice – † 29. január 1891, Viedeň) bol český  podnikateľ, zakladateľ firmy Nesselsdorfer Wagenbau-Fabriks-Gesellschaft, neskôr premenovanej na Tatra.

Životopis
---------

Pochádzal z farmárskej rodiny a v mladom veku sa stal sirotou. Bol vyučeným sedlárom a lakovníkom a po nadobudnutí praktických zručností začal v roku 1850 v malej dielni vyrábať kočiare a bričky. Jeho výrobky si získali dobré meno a už v roku 1853 rozšíril produkciu za výraznej podpory továrnika Adolfa Rašku, ktorý prebral zodpovednosť za ekonomiku v spoločnosti. Vznikla tak spoločnosť „Ignaz Schustala & Co", ktorá začala široké portfólio dopravných prostriedkov vyvážať aj do Ruska, Haliče, Pruska, ale aj do zámoria. Spoločnosť mala pobočky napr. v Prahe, Viedni i Berlíne a odbytový sklad v Haliči. 

Po smrti Adolfa Rašku v roku 1877 sa firma dostala do ekonomických problémov, ktoré pomohlo vyriešiť rozšírenie výroby o železničné vozne. Odborným technickým poradcom sa stal *Hugo Fischer*, ktorý sa podieľal na revízií Severnej železnice cisára Ferdinanda. Po premene spoločnosti na akciovú spoločnosť sa v roku 1890 stal riaditeľom vagónky. 

Ignác Šustala mal synov Jána (1854-1899), Adolfa (1855-1921), Josefa (1858-1940) a Ignáca (1862-1914). Podnikateľ zomrel v roku 1891 a tak rozšírenia podniku o výrobu automobilov pod vedením syna Adolfa, ktorá značku Tatra preslávila po celom svete, už nezažil.

Referencie
----------

1. ↑  Šablóna:Cite thesis

Pozri aj
--------

* Tatra (podnik)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Ignaz Schustala der Ältere na nemeckej Wikipédii a Ignác Šustala na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 1017829322
* ISNI: 0000 0000 5827 9869
* NK ČR: jn20020325002
* VIAF: 84084402
**Pozitívna diskriminácia** (anglicky: reverse discrimination) je nevhodnosť alebo prehnanosť **afirmatívnej akcie**, čím vzniká diskriminácia opačná (diskriminuje naopak tú časť, na ktorú sa kompenzačné opatrenie nevzťahuje, tým, že ju relatívne znevýhodňuje voči kompenzovanej skupine).

Kategórie ľudí pre účely diskriminácie sú určené zákonom (užší pojem diskriminácie): pohlavie, náboženské vyznanie alebo viera, rasa, príslušnosť k národnosti alebo etnickej skupine, zdravotné postihnutie, vek, sexuálna orientácia, manželský stav a rodinný stav, farba pleti, jazyk, politické alebo iné zmýšľanie, národný alebo sociálny pôvod, majetok, rod alebo iné postavenie alebo oznámenie kriminality alebo inej protispoločenskej činnosti. V iných štátoch môžu byť definované iné skupiny, je možné jednotlivo uvažovať aj o iných kategóriách, či riešiť diskrimináciu zvierat alebo vecí (širší pojem diskriminácie).

Kompenzácia môže byť nevhodná z dôvodu použitého spôsobu (často sa použijú peniaze alebo fyzických prostriedkov na kompenzovanie všemožných nehmotných rozdielov) alebo môže byť prehnaná (napr. kompenzácia platu, pričom sa nevyžaduje rovnaký pracovný výkon).

Samotná existencia necitlivého kompenzovania priťahuje určitých ľudí zaradiť sa do menšinovej skupiny, aby sa dostali k výhodám kompenzácie, a tým vytvárajú ďalší podtyp pozitívnej diskriminácie. Napr. žobrák môže na vhodnom mieste vyzbierať väčšiu sumu ako zamestnanec, čo láka podvodníkov. Podobne výhody ŤZP lákajú podvodníkov, aby získali status ŤZP. Zneužiť je možné všetky kategórie, krátkodobo alebo aj trvalo.

Pozri tiež Afirmatívna akcia.

1. ↑  NÁRODNÁ RADA SLOVENSKEJ REPUBLIKY. *Antidiskriminačný zákon (Zákon č. 365/2004 Z. z.)* [online]. [Cit. 2022-06-27]. Dostupné online.
Súradnice: 49°08′22″S 16°14′26″V﻿ / ﻿49,139369°S 16,240611°V﻿ / 49.139369; 16.240611

**Levnov** alebo **Ketkovický hrad** je zrúcanina hradu medzi obcami Senorady a Ketkovice v okrese Brno-venkov. Jeho zvyšky sú chránené ako kultúrna pamiatka Českej republiky.

Poloha
------

Zrúcanina sa nachádza na 120 metrov vysokom skalnom ostrohu nad riekami Oslavou a Chvojnicou v blízkosti ich sútoku. Priamo pod hradnou skalou sa nachádza Ketkovický mlyn. Hrad sa nachádza na turistickej značke tri kilometre južne od obce Ketkovice a v jej katastrálnom území a je súčasťou prírodnej rezervácie Údolí Oslavy a Chvojnice. Z hradu je výhľad na údolie rieky Oslavy, zrúcaninu hradu Kraví Hora, Malú skalu na protiľahlom riečnom brehu a tiež jadrovú elektráreň Dukovany.

Dejiny
------

Názov Levnov získala zrúcanina hradu znovu späť až v roku 1970. Vtedy bol identifikovaný na základe zápisov v archiváliách, do tej doby sa nevedelo, kde Levnov stával. Hrad bol postavený na začiatku vlády Karola IV. Lévom z Levnova (podľa ktorého nesie meno Levnov). Neskôr slúžil na ochranu tovaru třebíčskeho kláštora. Po čase klesol jeho význam a bol majiteľmi opustený, ako mnoho iných. Šľachta si stavala pohodlnejšie sídla. Rozhodnutím Moravského zemského snemu bol hrad vykúpený a spolu s ostatnými určený na zbúranie. Dôvodom pre toto rozhodnutie bolo zamedziť usídľovaniu lúpežných rytierov, ktorí odtiaľ plienili okolie. Preto bol hrad v roku 1442 obľahnutý zemskou hotovosťou, dobytý (vraj sa posádka hradu vzdala za voľný odchod do Rakús) a zborený.

Referencie
----------

1. ↑   *Hrad Levnov, zrúcanina* [online]. REV. 2013-04-02, [cit. 2014-10-25]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Levnov**

Externé odkazy
--------------

* Levnov na hrady.cz

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Levnov na českej Wikipédii.*
**Handheld Device Markup Language**, skrátene **HDML**, je predchodca značkovaceho jazyka WML a bol predovšetkým použitý pre vreckové počítače PDA. HDML používa podobnú štruktúru a syntax ako hypertextový značkový jazyk HTML. HDML je možné použiť na vytvorenie jednoduchých internetových aplikácií, ktoré sa vďaka ich malej veľkosti môžu prenášať cez bezdrôtové siete. Jazyk HDML je tak ideálny pre zobrazovanie jednoduchých webových stránok v mobilných telefónoch a PDA. HDML bol vyvinutý v roku 1996 spoločnosťou Openwave, ale čoskoro ho nahradil dokonalejší značkovací jazyk WML.

Ukážka HDML dokumentu
---------------------

```
<HDML version=2.0>
        <DISPLAY>
        <ACTION TYPE=ACCEPT TASK=GOSUB DEST="#subact" 
         RECEIVE="var1;var2">
        var1 = $(var1)<BR>
        var2 = $(var2)
        </DISPLAY>

        <DISPLAY NAME=subact>
        <ACTION TYPE=ACCEPT TASK=RETURN RETVALS="abc;xyz">
        Return abc;xyz
        </DISPLAY>
</HDML>

```

| * z
* d
* u
Značkovacie jazyky |
| --- |
| dokumenty office | 
* Compound Document Format
* OOXML
	+ SpreadsheetML
	+ PresentationML
	+ WordprocessingML
* ODF
* UOF

 |
| veľmi známe | 
* HTML
* XHTML
* MathML
* JSON
* RTF
* TeX
* LaTeX

 |
| menej známe | 
* CML
* C-HTML
* ConTeXt
* Crossmark
* DITA
* DocBook
* eLML
* EAD
* Enriched text
* FHTML
* GML
* GuideML
* HDML
* HyTime
* HyperTeX
* IPF
* LilyPond
* LinuxDoc
* Lout
* MIF
* MAML
* MEI
* MusicXML
* OMDoc
* OpenMath
* POD
* RTML
* RTML
* RFT
* S1000D
* TEI
* Texinfo
* troff
* Wikitext
* WML
* WapTV
* XAML
* YAML
* Z Format

 |
Rodokmneň Simpsonovcov
**Abraham "Abe" "Dedo" J. Simpson** (angl. Abraham "Abe" "Grampa" J. Simpson) je fiktívna postava z amerického animovaného seriálu Simpsonovci. V originálnom znení ho dabuje Dan Castellaneta a do češtiny ho prerozprával Dalimil Klapka. 

Abe má 83 rokov a je všeobecne známy ako dedo Simpson. Často rozpráva historky o tom, čo sa vraj údajne stalo, ako napríklad, že on je tým, kto vynašiel kadibudky, alebo že vďaka nemu sa rozhádali psy a mačky. V období vojenskej služby býval veľmi šikovný. Je to "vojnový veterán", žije v domove dôchodcov v Springfielde, kam ho dal jeho syn Homer Simpson. Je to tvrdohlavý senilný starec. Rád sleduje seriál Matlock. Má ženu Monu Simpsonovú, ktorá je stíhaná zákonom. Má dvoch synov Homera Simpsona a Herberta Powella a dcéru Abbie. V mladosti svojho syna Homera iba zhadzoval. Medzi jeho priateľov patria jeho vrstovníci Jasper a Herman. Je dedom troch detí Lízi, Barta a Maggie Simpsonových.

| * z
* d
* u
Postavy seriálu Simpsonovci |
| --- |
| Rodina Simpsonovcov | 
* Homer Simpson
* Marge Simpsonová
* Bart Simpson
* Lisa Simpsonová
* Maggie Simpsonová
* Abraham Simpson
* Patty a Selma Bouvier
* Mona Simpson

 |
| Ostatní v Springfielde | 
* Barney Gumble
* Ned Flanders
* Professor Frink
* Julius Hibbert
* Reverend Timothy Lovejoy
* Apu Nahasapeemapetilon
* Joe Quimby
* Moe Szyslak
* Clancy Wiggum

 |
| Springfieldská jadrová elektráreň | 
* Montgomery Burns
* Carl Carlson
* Lenny Leonard
* Waylon Smithers

 |
| Springfieldská základná škola a deti | 
* Edna Krabappel
* Elizabeth Hoover
* Milhouse Van Houten
* Martin Prince
* Nelson Muntz
* Seymour Skinner
* Sherri and Terri
* Ralph Wiggum

 |
| Zločinci | 
* Snake Jailbird
* Kang a Kodos
* Sideshow Bob
* Fat Tony

 |
| Rodiny | 
* Simpsonovci
* Flandersovci
* Van Houtenovci
* Wiggumovci

 |
| Rôzne | 
* Opakujúce sa postavy
* Fiktívne postavy
* Jednorázové postavy
* Zvieratá
* Znelka seriálu Simpsonovci

 |
**Slow fashion** (v angl.  doslova „pomalá móda") je spôsob prístupu k výrobe a predaju oblečenia a pridružených produktov, ktorý si získava čoraz väčšiu popularitu najmä v Európe a všeobecne aj v západnom svete. Niekedy sa označuje aj pojmom udržateľná móda.

Dôraz sa kladie na to, aby produkty boli nadčasové a na zákazníkov nebol vyvíjaný nátlak na ich častú obmenu, ako je to pri tzv. fast fashion produktoch, kde sa každých niekoľko mesiacov predstavuje nová časovo obmedzená kolekcia. Niektoré krajiny vyzývajú k tomu, aby k takýmto krokom nedochádzalo.

Problémom typických fast fashion značiek je, že pri nahradení kolekcie novou sú produkty z predošlej kolekcie zničené, čo predstavuje veľkú záťaž pre životné prostredie a tiež to zvyšuje náklady danej značke (čo zvyšuje aj koncovú cenu produktov pre zákazníkov).

Pri slowfashion produktoch tento tlak nevzniká, keďže napríklad jednoduché dámske alebo pánske tričká budú vyzerať rovnako dobre aj o rok aj o dva roky. Vďaka tomu, že sa kolekcie často neobmieňajú nenastáva ani tlak na likvidáciu produktov z minulých kolekcií a preto je takmer isté, že raz vyrobené produkty nakoniec skončia u koncového zákazníka. Vďaka tomu je táto produkcia prijateľnejšia aj pre životné prostredie. Oblečenie bez nápisov a potlače sa dá veľmi jednoducho skombinovať s kúskami, ktoré už doma zákazníci majú a nepotrebujú tak stále nakupovať množstvo nového oblečenia.

Referencie
----------

1. ↑  A.S, Petit Press. *Francúzsko zakáže ničenie nepredaného oblečenia, kozmetiky aj elektroniky* [online]. ekonomika.sme.sk, [cit. 2021-11-30]. Dostupné online.
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Náradie* pozri *Náradie (rozlišovacia stránka)*.
**Náradie** je *„súhrnný názov umelo vytvorených zariadení, prístrojov, nástrojov, prípravkov, ktoré sú ako pracovné alebo pomocné prostriedky* (pozri pracovný prostriedok) *vhodné na vykonávanie určitých funkcií alebo čiastkových úkonov pri uspokojovaní materiálnych a duchovných potrieb človeka"*.

Náradie možno klasifikovať na základe rôznych kritérií, napr. podľa funkcie v technologickom procese na aktívne a pasívne, podľa charakteru pracovného procesu na strojové a ručné, podľa funkčného alebo pracovného princípu na optické, elektronické a i. podľa oblasti použitia na laboratórne, výskumné a i. podľa stupňa zložitosti atď.

Referencie
----------

1. 1 2  „náradie", *Slovník Filozofia a prírodné vedy : (Filozofické otázky prírodných vied)* (1. [slov.] vyd.), Bratislava: Nakladateľstvo Pravda, 1985, str. 459
2. ↑  Porovnaj: Ďuriš, Milan (2004), „náradie", *Krátky technický výkladový a náučný slovník pre učiteľov technických odborných predmetov* (1. vyd.), Banská Bystrica: Univerzita Mateja Bela v Banskej Bystrici, Fakulta prírodných vied, str. 97, ISBN  80-8055-918-X . *„pracovný prostriedok, pomocou ktorého sa priamo (skrutkovač, kľúč) alebo nepriamo pomocou strojného zariadenia (vŕtačka), upína a kontroluje materiál alebo súčiastka"*.

Iné projekty
------------

Wikicitáty
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Náradie**
**Národná bločková lotéria** bola slovenská lotéria spojená s registrovaním pokladničných bločkov za účelom náhodnej kontroly podnikateľských subjektov, či evidujú prijaté platby za tovar alebo služby riadne podľa platnej legislatívy. Vyhlasovateľom lotérie bolo Ministerstvo financií Slovenskej republiky v období od septembra 2013 do februára 2021.

Žrebovanie výhier sa uskutočňovalo v dvojtýždenných cykloch s dvoma typmi hier. Mesačne výhry dosahovali náklad 120 tis. eur. Lotéria bola licencovaná Úradom pre reguláciu hazardných hier a prevádzkovaná TIPOSom. Viackrát došlo k úprave loterijného plánu.

Kým na začiatku fungovania sa pravidelne do žrebovania zapájalo 500 tis. hráčov, v roku 2020 to bolo len 19 tis. hráčov. Kontinuálne klesal aj počet jednotlivých registrovaných dokladov.

Kritika
-------

V období vyhlásenia lotérie ministerstvo počítalo s ročnými výnosmi 50 mil. eur na riadne zúčtovanom DPH. Podľa kontroly NKÚ vykonanej za obdobie 2012 – 2016 bol najoptimistickejší odhad výnosu na úrovni len 8,2 mil. eur ročne. Kontrolóri zaujali skôr konzervatívny názor, že bločková lotéria mohla mať pozitívny, no nemerateľný vplyv na výnos DPH.

Paradoxy
--------

Niektoré absurdné paradoxy lotérie boli zistené pri kontrole NKÚ na 35,8 mil. všetkých bločkov za rok 2016. Registrovalo ich 80 tis. hráčov, pričom jedno percento (800) najaktívnejších z nich si rozdelilo až ⅓ výhier. Najčastejšie registrované sumy boli 2,90, 3,00 a 3,10 eur, čo zodpovedalo cene obedového menu alebo krabičke cigariet. Najrýchlejší hráči dokázali registrovať bločky do 10 sekúnd. Pravdepodobne predavačka nahadzovala bločky viac-menej iba z pokladníc z predajne COOP vo Svederníku, z ktorých 83 % nahodila do 10 sekúnd a celkovo vyhrala 6 krát po 100 eur. Štatisticky bolo možné istú výhru získať po 6 859 bločkoch.

Pozri aj
--------

* Byť zdravý je výhra

Referencie
----------

1. ↑   *Národná bločková lotéria sa začína!* [online]. 2013-08-26, [cit. 2021-08-07]. Dostupné online.
2. 1 2   *Národná bločková lotéria končí, stratila svoje opodstatnenie* [online]. TIPOS, [cit. 2021-08-07]. Dostupné online.
3. 1 2 3  Martin Bohoš. *Bločková lotéria je pre TIPOS dlhodobo stratový projekt. Ukončiť ho ale musí ministerstvo.* [online]. 2020-09-14, [cit. 2021-08-07]. Dostupné online.
**Ignacij Žitnik** ( 24. novembra 1857 Fužina – 28. decembra 1913 Ľubľana  Bol rakúsky rímskokatolícky kňaz a politik slovinskej národnosti. Na konci 19. a na začiatku 20. storočia sa stal poslancom Ríšskej rady .

Biografia
---------

Navštevoval národnú školu a potom v rokoch 1871–1879 gymnázium v Novom meste. Do roku 1881 potom slúžil v rakúsko-uhorskej armáde v Ľubľane. Následne absolvoval kadetnú školu v Terste. Od roku 1881 študoval bohoslovectvo, roku 1883 bol vysvätený za kňaza. Pôsobil ako kaplán a vikár a študoval v Ríme, kde roku 1894 získal doktorát z rímskeho práva. Roku 1907 bol menovaný kanovníkom, roku 1910 za sídelného kanovníka a konzistorného radu. 

Od mladosti sa zapojil do verejného a politického života. Pôsobil ako novinár a publicista. Bol členom prípravného výboru 1. a 2. katolíckeho zjazdu. Od roku 1889 bol členom Slovinskej ľudovej strany, v ktorej predstavoval jej ľavicové krídlo. Od roku 1889 bol poslancom Kranského krajinského snemu za kúriu vidieckych obcí (obvod Trebnje, Stična, Žužemberk, Mokronog, Litija). Bol sem opakovane zvolený aj v roku 1895 a 1901. V roku 1908 bol na zemský snem zvolený za obvod Postojna, Planina, Logatec, Cerknica, Senožeča, Lež, Ilírska Bistrica a mandát obhájil aj v roku 1913. Po istý čas zastával funkciu predsedu finančného výboru snemu. 

Na konci 19. storočia sa zapojil aj do celoštátnej politiky. Vo voľbách do Ríšskej rady roku 1897 získal mandát v Ríšskej rade (celoštátny zákonodarný zbor) za kúriu vidieckych obcí, obvod Postojna atď. Za ten istý obvod obhájil mandát aj vo voľbách do Ríšskej rady roku 1901. Uspel aj vo voľbách do Ríšskej rady roku 1907, konaných už podľa všeobecného a rovného volebného práva. Zvolený bol za obvod Kraňsko 7.  Profesne sa k roku 1907 uvádza ako novinár.  Bol členom poslaneckého klubu Slovinský klub.  Mandát obhájil vo voľbách do Ríšskej rady roku 1911. Zotrval tu do svojej smrti roku 1913. V parlamente ho potom nahradil Lovro Pogačnik .

Odkazy
------

### Referencie

1. 1 2 3   *Ignacij Žitnik* [online].. Dostupné online. (slovinsky)
2. 1 2  Databáze stenografických protokolů a rejstříků Říšské rady z příslušných volebních období, .
3. ↑
4. ↑
Győző Istóczy, zakladateľ Národnej antisemitskej strany
**Krajinská antisemitská strana** (maď. *Országos Antiszemita Párt*) bola prvou antisemitskou stranou v Uhorsku, ktorá vznikla v dôsledku tzv. Kauzy Tiszaeszlári (čo bolo vyšetrovanie zmiznutia mladého dievčaťa, ktoré sa pripisovalo židovskej rituálnej vražde).

História
--------

Krajinská antisemitská strana vznikla v roku 1883. Založili ju prevažne členovia Liberálnej strany Győző Istóczy, Géza Ónody, Ivan Šimoni a György Széll. Strana síce vznikla kvôli súdnemu procesu v Tiszaeszlári, pretože mnohí sa obávali rastúceho politického a ekonomického vplyvu Židov, ako aj masového osídlenia Židov. Na tom bol postavený aj ich program. Žiadali novelizáciu naturalizačného zákona a vylúčenie Židov z verejných pôžičkových systémov

Proti strane sa postavilo veľa popredných politikov, ako napríklad Ľudovít Košut, Koloman Tisa či Károly Eötvös, hoci všetci videli v židovskej otázke existujúci problém. Zo začiatku nemali svoje vlastné stranícke noviny (*Magyar Lap* bol prvýkrát vydaný 15. marca 1885) a nemali dostatočné finančné zdroje. Napriek tomu sa im podarilo zabrániť návrhu vládnej strany, aby sa manželstvo kresťanov a židov uzákonilo.

Získali 17 kresiel vo voľbách v roku 1884 a 11 kresiel vo voľbách v roku 1887 a po celý čas fungovali ako opozičná strana. Aj keď vo voľbách v roku 1892 už nekandidovali ako jednotná strana, niekoľko ich bývalých členov sa znovu dostalo do parlamentu.

Strana sa rozdelila na dve časti už v roku 1885, a v roku 1892 bola definitívne rozpustená.

Výsledky volieb do uhorského snemu
----------------------------------

| Výsledky volieb | Počet mandátov | Podiel mandátov | Úloha v parlamente |
| --- | --- | --- | --- |
| 1884 | 17 | 4,12% | opozícia |
| 1887 | 11 | 2,66% | opozícia |

Zdroje
------

* Az antiszemita párt
* Vérvád és a tiszaeszlári per
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Országos Antiszemita Párt (1883) na maďarskej Wikipédii.*
Kláštor Porta Coeli
**Kláštor Porta coeli** (lat. Porta coeli – *Brána nebies*) je ranogotický kláštor v Předklášteří pri Tišnove v okrese Brno-venkov.

Dejiny
------

Prvý raz je tento v súčasnosti jediný moravský ženský cisterciánsky kláštor zmieňovaný v roku 1233. Bol založený ale pravdepodobne o tri roky skôr Konštanciou Uhorskou (1181 – 1240), vdovou po Přemyslovi Otakarovi I. (1155 – 1230). Kláštor bol postavený v rokoch 1233 – 1239 za podpory kráľovnej Konštancie a jej dvoch synov, kráľa Václava I. a moravského markgrófa Přemysla, ktorý tu bol v roku 1239 pochovaný.

Kláštorný kostol bol vysvätený v roku 1239. Je to trojloďová bazilika s priečnou loďou a pretiahnutým presbytériom. Západnú stranu lode zdobí výrazný portál francúzskeho typu v štýle tzv. burgundsko-cisterciánskej gotiky. Vnútorné vybavenie baziliky je barokové, zariadené po roku 1764. Architektonicky zaujímavá je tiež krížová chodba s rajskou záhradou a kapitulnou sieňou z rokov 1260 – 1270 s pôvodným kamenným pulpitom.

Kláštor bol v roku 1782 za vlády Jozefa II. (1780 – 1790) zrušený a premenený na veľkostatok. V roku 1798 ho kúpil Vilém Mundy, ktorý prestaval bývalé prepoštstvo na zámok a veľkostatok na továreň.

Pôvodný účel bol kláštoru vrátený v roku 1861, kedy ho kúpili sestry z nemeckého Marienthalu (kláštorný život tu bol obnovený až v roku 1901). Po ďalšom zrušení kláštora komunistami v rámci akcie K v roku 1950 bol opäť obnovený v roku 1990. V roku 2010 bol vyhlásený za národnú kultúrnu pamiatku.

### Múzeum

V súčasnosti v budove prepoštstva sídli jedno z pracovísk Muzeum Brněnska – Podhorácké muzeum. Vystavené zbierky zahŕňajú paleontologickú a mineralogickú expozíciu s časťou venovanou náleziskám minerálov na Tišnovsku a stále expozície *Dejiny a súčasnosť kláštora Porta Coeli* a *Minisalón historických motocyklov*.

Zaujímavosť
-----------

Podľa kláštora je pomenovaná i planétka 3276 Porta Coeli objavená 15. septembra 1982 Antonínom Mrkosom z hvezdárne na Kleti. Antonín Mrkos sa narodil vo vedľajšej dedine Střemchoví.

Pozri aj
--------

* Zoznam národných kultúrnych pamiatok Českej republiky

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kláštor Porta Coeli**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
* Muzeum Brněnska
* Flídr, Aleš: Porta coeli (online verzia diplomovej práce o architektonickom vývoji kláštora)
* Suchánková, Silvie: Porta coeli - Listinné originály tišnovského kláštora z let 1283–1309 uložené v MZA v Brne

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Klášter Porta coeli na českej Wikipédii.*
**Július Kirsteuer** (kr.m. Čerešňák) (\* 25. august 1917, Banská Bystrica - † 2. január 1983, Bratislava) bol slovenský právnik a protifašistický bojovník.

Rodina
------

* otec: Karol Kirsteuer
* matka: Elena rod. Rusnáková

Životopis
---------

Ľudovú školu (1923-1927) a gymnázium (1927-1935) absolvoval v Banskej Bystrici. Študoval na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (1935-1940), kde dosiahol titul JUDr.

Pracoval ako zamestnanec Ministerstva zahraničného obchodu v Prahe, Povereníctva financií, vedúci odboru Ministerstva obchodu SSR v Bratislave, pracovník PZO Technoexport a Technopol v Bratislave. V rokoch 1943-1944 ako kuriér v Turecku pracoval pre československú spravodajskú službu v Londýne, počas SNP v povstaleckom spravodajstve. Zúčastnil sa na prenesení vysielačky na Slovensko, spoluzakladal spojenie cez vysielačku Vít.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Július Jonáš** (Jonáss) (\* Slovensko?) bol maliar.

Životopis
---------

Pred rokom 1850 žil pravdepodobne vo Viedni a venoval sa krajinomaľbe. Roku 1850-1870 pôsobil na strednom Slovensku, žil pravdepodobne v Banskej Bystrici (1845-1863). Prívrženec slovenského národného hnutia, pod vplyvom J.B. Klemensa vychádzal sprvu z bidermaieru, najmä na portrétoch slovenských národných dejateľov. Maľoval oltárne plátna s výjavmi zo života dedinského ľudu, kostolné zástavy. Autor portrétu richtára Banskej Bystrice Michala Rárusa.

Dielo
-----

* Anjel strážca (oltárny obraz, 1853, Hronec)
* Sv. Mikuláš (oltárny obraz, 183-1856), Sliač)
* Štefan Moyzes (portrét, 1860)
* Andrej Sládkovič (portrét, 1861)
* Kristus utišujúci búrku (oltárny obraz, Banská Bystrica)
* Sv. Jozef (oltárny obraz, 1863, Bacúch)

Externé odkazy
--------------

* Diela Júliusa Jonáša v SNG

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * Web umenia: 4565
Doc. Ing. **Július Kňazovický** (\* 24. január 1896, Ľubietová  –  † 17. február 1981, Svätý Jur) bol slovenský lesný hospodár, historik a redaktor.

Rodina
------

* otec: Július Kňazovický
* matka: Rozália rod. Petrecká
* brat: Ján Kňazovický
* manželka: Gizela rod. Dočolomanská

Životopis
---------

Ľudovú školu navštevoval v Ľubietovej, 1906 – 1914 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1914 – 1916 na Vysokej škole baníckej a lesníckej v Banskej Štiavnici, štúdium dokončil v Šoproni, 1922 Ing. 1942 doc. Pôsobil ako lesný inžinier v lesnom hospodárstve, 1942 – 1944 suplujúci doc. na lesníckom odbore SVŠT, externý odborný pracovník Štátneho archívu v Banskej Bystrici-Radvani.

Organizátor slovenského poľovníctva, 1946 – 1949 hlavný redaktor odborného časopisu *Poľovnícky odbor*. Autor odborných príručiek pre lesnícku prax, štúdií z dejín slovenského lesníctva a elaborátov regionálnych historických prieskumov k lesným hospodárskym plánom. Publikoval v časopisoch *Les*, *Poľana*. Člen Spolku pre ochranu prírody.

Dielo
-----

* *O topoľoch*, Bratislava, 1950
* *Z minulosti lesov na Slovensku*, Bratislava, 1959

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5683 1939
* NK ČR: xx0093951
* PIM: PIM359639
* SNK: 172193
* VIAF: 85929307
**Marión** (starogr. *Μαρίων* – *Marión*) bol dvojnásobný olympijský víťaz v 1. stor. pred Kr.

Staroveký autor Pausanias zaznamenal, že v olympijskej *Altide* videl sochu Marióna z Alexandrie, ktorý bol v Olympii korunovaný za víťazstvá v zápasení a pankratiu. Podľa Iulia Africana, Marión, syn Marióna z Alexandrie, dosiahol tieto víťazstvá na 182. olympijských hrách, t. j. v roku 52 pred Kr.

Zápasenie zaradili do programu olympijských hier v roku 708 pred Kr. a pankration v roku 648 pred Kr. V starovekom Grécku bolo zápasenie čistým bojom postojačky, pri ktorom išlo o to, zhodiť súpera z pevného postoja tri razy na zem. Pankration bol kombináciou boxu a zápasenia. V Olympii ho zaviedli ako poslednú atletickú disciplínu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Iulius Africanus, *Chronographiae: The Extant Fragments*, str. 213.
2. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 5,21,10.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 377-378.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 145-147.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Herakles na dvore kráľa Alea, oltár z Pergamonu
**Aleos** (starogr. *Ἄλεος* – *Aleos*) je v gréckej mytológii syn a nástupca Afeida, kráľa arkádskej Tegee.

Aleos, syn Afeida, bol vnuk slávneho Arkada, po ktorom bola pomenovaná krajina Arkádia v strede Peloponézskeho polostrova. Po Aleovi zase nieslo svoje meno arkádske mesto Alea. Aleos a jeho manželka Neaira, dcéra Perea, boli rodičia synov, Lykurga a Kéfea a dcéry Augy,ktorú zneuctil hrdina Herakles a ona mu potom porodila syna Télefa.

Podľa antického autora Hygina, manželkou Alea z Arkádie bola Kleobulé a ich synovia Amfidamas a Kéfeus boli účastníkmi plavby Argonautov za zlatým rúnom do Kolchidy.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,9,1.
2. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 8,4,4-5.
3. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 8,4,1-4.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 74.
5. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 8,4,1.
6. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 8,23,1.
7. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,7,4.
8. ↑  Hyginus, *Fabulae* 14.
*Polydóros zastavuje Hektora a Kebriona*, ilustrácia:John Flaxman (1793)
**Kebriones** alebo **Kebrionés** (starogr. *Κεβριόνης* – *Kebriones*/iný prepis *Kebrionés*) je v gréckej mytológii syn trójskeho kráľa Priama.

Trójsky kráľ Priamos mal päťdesiat synov a dvanásť dcér. So svojou manželkou Hekabou mal devätnásť synov. Podľa antického autora Apollodora z Atén Kebriones patril medzi ďalších jeho synov, ktorých mal s inými manželkami, alebo družkami.

V Homérovej Iliade bol počas trójskej vojny vozatajom svojho nevlastného brata Hektora. V jedenástom speve Iliady sa spolu s Hektorom zúčastnili bojov pri dobývaní achájskej hradby, ktorú v hrdinskom boji aj dobyli a následne sa dostali až k achájskym lodiam vytiahnutých na pobrežie, kde sa boj vyostril. V šestnátom speve Iliady ale do bojov zasiahol Patroklos odetý v zbroji priateľa Achillea a v radoch Trójanov nastal zmätok v domnení, že pred nimi stojí hrdina Achilleus a po chvíli sa dali na bezhlavý útek. Pred hradbami Tróje sa potom Patroklos pokúsil ostrým kameňom zasiahnuť Hektora unikajúceho na bojovom voze, ale kameň namiesto Hektora zasiahol Kebriona a rozdrvil mu lebečnú kosť.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,12,5.
2. ↑  Hyginus, *Fabulae* 90.
3. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 390.
4. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 342.
5. ↑  Homér, *Iliada*, 8,316-318.
6. ↑  Homér, *Iliada*, 11,521-524.
7. ↑  Homér, *Iliada*, 12,91-92.
8. ↑  Homér, *Iliada*, 13,790-794.
9. ↑  Homér, *Iliada*, 16,726-741.
**Štvorhranky** (lat. Cubomedusae) sú jediným radom triedy **štvorhranovce** (Cubozoa) kmeňa pŕhlivce. Skupina patrila donedávna k vlastným medúzam (Scyphozoa s. lat.) na úrovni radu (Carybdeida). Od ostatných medúz sa však natoľko líšia, že už Matis et al. (1996) naznačujú, že oddelenie tohto taxónu do kategórie samostatnej triedy je potrebné. Sú to vysoko klenuté zvonovité medúzy so zaokrúhlene štvorhranným prierezom tela, majú 4 dlhé ramená. Ich polyp pripomína hydropolyp, len tesne pred oddeľovaním efýr sa mení na strobilu (predpokladá sa, že je to prechodná skupina medzi Hydrozoa a Scyphozoa). Prvočrevo je vakovité, bez radiálnych chodieb. V Stredozemnom mori žije napr. *Carybdea marsupialis*. Niektoré tropické druhy sú veľmi jedovaté, ako napr. austrálske druhy *Chiropsalmus quadrumanus* a najmä *Chironex fleckeri*. Pri kolízii s nimi sa v dôsledku šoku už utopilo viacero plavcov.

Galéria
-------

* štvorhranka rodu Chironexštvorhranka rodu *Chironex*
* Carukia barnesi*Carukia barnesi*

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Štvorhranky**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Štvorhranky**

Externé odkazy
--------------

* PaedDr. Valerián Franc CSc.: Systém a fylogenéza živočíchov – bezchordáty – zdroj, z ktorého (pôvodne) úplne alebo čiastočne čerpal tento článok.
**Alojz Klimo** (\* 3. august 1922, Piešťany – † 12. október 2000) bol slovenský maliar. Detstvo prežil v Bratislave.

Študoval v rokoch 1941 – 1945 na Slovenskej vysokej škole technickej v Bratislave. Oddelenie kreslenia a maľovania (prof. M. Schurmann a G. Mallý).
V rokoch 1945 – 1948 pokračoval v štúdiu na Vysokej škole umeleckopriemyslovej v Prahe (prof. J. Bauch a A. Pelc).

Žil a tvoril v Bratislave. Pracoval v oblasti maľby, kresby, grafiky, knižnej ilustrácie, monumentálno-dekoratívnej tvorby, venoval sa aj priestorovým objektom a tvorbe hračiek.

Do výtvarného umenia na Slovensku sa výrazne zapísal v oblasti abstraktnej, geometricko-konštruktívnej vývojovej línie a zostal jej verný aj v časoch spoločenskej nepriazne minulého režimu. Je jej výraznou a poprednou osobnosťou. Rovnako významnú, originálnu tvorivú stopu zanechal v oblasti knižnej kultúry, najmä v ilustráciách kníh pre deti a mládež.

Za svoju tvorbu dostal rad domácich i medzinárodných ocenení. Mal viac ako 25 samostatných výstav doma i v zahraničí. Zúčastnil sa mnohých kolektívnych domácich i medzinárodných výstavných podujatí. V roku 1970 reprezentoval Česko-Slovensko na EXPO 70 v Osake.

Jeho tvorba je publikovaná v 20 publikáciách o výtvarnom umení. V roku 1995 vyšla knižná monografia jeho diela.

Práce A. Klimu sú v zbierkach 15 galérií v Česku a na Slovensku, v Múzeu L. Kassáka v Budapešti a v súkromných zbierkach na Slovensku, v Česku, Nemecku a Rakúsku.

Externé odkazy
--------------

* Diela Alojza Klima v SNG

Autoritné údaje: * abART: 2620
* BnF: 16792096d
* GND: 119353415
* ISNI: 0000 0000 6679 1264
* LCCN: no2011148396
* NK ČR: jn20000603422
* SNK: 173333
* VIAF: 84027410
* Web umenia: 4948
* WorldCat: lccn-no2011148396
**Devínske jazero** (nem. hist. názov *Theben See*) je bývalé jazero pri Bratislave (hneď za dnešnými severozápadnými hranicami Bratislavy), v dnešnej Chránenej krajinnej oblasti Záhorie, na západnom okraji dnešného územia obce Stupava.

Pôvodné jazero
--------------

Pôvodne (minimálne koncom 18. a na zač. 19. stor.) to bolo pretiahnuté (riečne) jazero (riečne rameno) zhruba v tých miestach, kde sa dnes nachádza konečný úsek vodného toku Malina pred jeho ústím do rieky Morava. Nachádzalo sa teda oproti dnešnej osade Devínske Jazero. Na severe bolo úzkym tokom spojené s (vtedajším i dnešným) jazerom Šrek.

Neskoršie jazero
----------------

V druhej polovici 20. storočia išlo o (riečne) jazero nachádzajúce sa trochu severozápadnejšie než vyššie spomínané jazero, a síce okolo lokality Hrubá lúka, medzi riekou Morava a kanálom Malina. Pozostávalo z troch úzkych ramien (či zálivov). Z celého jazera sa zachovalo viac-menej už len najjužnejšie rameno nazývané (v minulosti aj dnes) Šrek, pričom Šrek je dnes v niektorých obdobiach vlastne už len mokraď a je na niektorých mapách v západnej časti výrazne dlhší než v minulosti (ako záliv Devínskeho jazera mal dĺžku len 1,4 km).

Toto jazero vzniklo kedysi prirodzeným aj umelým prehradením ramena Moravy. Bolo hniezdiskom vodného vtáctva.

Bývalý tok Moravy
-----------------

Na niektorých mapách dostupných online (nie však na oficiálnych mapách) je v súčasnosti ako Devínske jazero (nesprávne?) označené jazero nachádzajúce sa bezprostredne južne od Šreka a teda aj južne od vyššie opísaného jazera z 2. pol. 20. storočia.  Toto údajné "Devínske jazero" je bývalý tok Moravy, ktorý sa neskôr stal ramenom Moravy a ešte neskôr sa takmer úplne oddelil od nového (a teda súčasného) hlavného toku Moravy, čím vzniklo súčasné jazero.

Zdroj pomenovania
-----------------

Podľa pôvodného jazera nesie meno jednak osada Devínske Jazero (nem. Thebensee), ktorá sa nachádza východne od pôvodného jazera (leží prevažne na dnešnom území Bratislavy), a jednak územie európskeho významu v širokom okolí tohto jazera.

Zdroje
------

1. ↑  Vojenské mapovanie 1783, Vojenské mapovanie 1839
2. 1 2  Devínske jazero. In:  *Encyklopédia Slovenska*. 1. vyd. Zväzok I. A – D. Bratislava : Veda, 1977. 624 s. S. 510.
3. ↑  Topografická mapa 25000 (1955)
4. ↑  SENČEK, František. *Malé Karpaty : Letná turistická mapa. 1 ; František Senček*. 4. preprac. vyd. Bratislava : Slovenská kartografia, 1991. ISBN 80-7103-049-X.
5. ↑  Územný plán mesta Stupava - návrh 2005 - Výkres širších vzťahov
6. ↑   *mapový portál HIKING.SK* [online]. mapy.hiking.sk, [cit. 2020-04-14]. Dostupné online.
7. ↑   *ZBGIS* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2020-04-14]. Dostupné online.
8. ↑   *Mapa.sk* [online]. mapa.zoznam.sk, [cit. 2020-04-14]. Dostupné online.
9. ↑