recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
RNDr. **Ján Perenčaj**, CSc. (\* 29. august 1941, Lešť – † 18. jún 1991, Žilina) bol slovenský matematik a pedagóg.

Životopis
---------

Narodil sa v Lešti, okr. Lučenec. Po ukončení strednej školy v Kláštore pod Znievom študoval na Prírodovedeckej fakulte UK v Bratislave. Tu získal v roku 1962 aprobáciu z matematiky a deskriptívnej geometriu pre stredné školy. 

Vyučoval na gymnáziu v Martine, odkiaľ prešiel na Katedru matematiky VŠDS fakulty SET v Žiline ( 1965), kde pôsobil až do svojej náhlej smrti s orientáciou na deskriptívnu geometriu.  
 
Vo svojej vedecko-výskumnej práci sa sprvu venoval oblasti algebraických štruktúr, výsledkom čoho bol publikovaný vedecký článok. Neskôr ( 1980) sa zapojil do práce doc. Hejným vedeného bratislavského seminára z teórie vyučovania matematiky. Po šesťročnej usilovnej vedeckej práci sa dopracoval pôvodných výsledkov, ktoré aj v európskom úrovňovom stupni dosahujú patričný štandard. V októbri 1989 obhájil kandidatúru prácou, ktorá sa stala základom hĺbkového prieskumu geometrických vedomostí študenta. Popri svojej veľmi úspešnej pedagogickej činnosti a usilovnej vedeckej práci veľa času venoval aj činnosti v Jednote slovenských matematikov a fyzikov. Tu bola veľmi bohatá a plodná činnosť dr. Perenčaja. V žilinskej pobočke JSMF zastával zodpovedné funkcie vo výbore. Obzvlášť úspešné i účinné bolo jeho pôsobenie v prípravných a organizačných komisiách pobočkou plánovaných a uskutočňovaných podujatí. Veľkou mierou sa pričinil o zdar a úspech takých významných celoslovenských i celoštátnych akcií, akými sú Konferencie slovenských matematikov v Jasnej, Celoslovenský seminár o aktuálnych otázkach vyučovania matematiky na stredných a základných školách a pod. Veľa a vždy úspešne sa venoval pomoci žiakom, talentovaným v matematike. Veľakrát sám pripravoval, organizoval a viedol školenia a inštruktáže pre učiteľov, sústredenia pre riešiteľov MO, matematické tábory, vedecké semináre, letné i zimné školy. Jeho veľmi hodnotná, pedagogická, vedecká a spoločenskoprospešná činnosť bola aj patrične oceňovaná vyznamenaniami. Na zjazde JSMF 13. júla 1993 mu bol udelený titul Čestný člen JSMF in memoriam. 

Zomrel 18. júna 1991 v Žiline.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5641 3438
* NK ČR: mzk2002144673
* SNK: 148591
* VIAF: 84524938
**Krušnohorská hornatina** je geomorfologická oblasť rozkladajúca sa na pomedzí severozápadných Čech, Saska, Bavorska a Durínska. Na východe v oblasti Šluknovského výbežku nadväzuje na Krkonošskú oblasť Sudet, na juhozápade susedí s Českoleskou oblasťou Šumavskej subprovincie. Na juhovýchode a juhu prechádza do nižšej oblasti Krušnohorskej subprovincie: Podkrušnohorskú oblasť a Karlovarskú vrchovinu.

Severná, severozápadná a západná hranica leží na území Nemecka, no z dôvodu odlišného členenia je zložité jej presné vymedzenie. Na severe a severozápade leží Erzgebirgsvorland (Krušnohorské podhorie) a Vogtland (Fojtsko), ktoré geologicky zapadajú do Krušnohorskej subprovincie, aj keď ich nižšia nadmorská výška nezodpovedá Krušnohorskej hornatine. Nemecké členenie radí Erzgebirgsvorland dokonca už pod severonemeckú nížinu, Vogtland však priraďuje k "Mittelgebirge", teda k Českej vysočine. Nemecký prírodný región Östliche Mittelgebirge pokračuje k hornatine Thüringisch-Fränkisches Mittelgebirge (Durínsko-franské stredohorie) na pomedzí Saska, Durínska a Bavorska. Táto hornatina priamo nadväzuje na Smrčiny a môže byť považovaná za predĺženie Krušnohorskej hornatiny. Zahŕňa najmä Frankenwald (Franský les) a Thüringer Wald (Durínsky les). Najzápadnejšou časťou tohto regiónu je Thüringer Becken mit Randplatten (Durínska panva s okrajovými doskami), ktorú opäť nemožno považovať za súčasť hornatiny. Václav Král už ju ani neradí pod Českú vysočinu, ale pod Stredonemecké hornatiny a kotliny.

Členenie
--------

Krušnohorská hornatina sa delí na nasledujúce celky:

* Děčínská vrchovina (Elbsandsteingebirge)
* Krušné hory (Erzgebirge)
* Smrčiny (Fichtelgebirge)

Referencie
----------

1. ↑  Václav Král: *Fyzická geografie Evropy.* Academia, Praha, 1999. ISBN 80-200-0684-2 Str. 127.

Pozri aj
--------

* Geomorfologické členenie Česka
* Geomorfologické členenie Nemecka

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Krušnohorská hornatina na českej Wikipédii.*
**Anton Trón** (\* 10. jún 1926, Motyčky – † 26. október 1996, Prešov) bol slovenský herec. Otec herca Jaroslava Tróna.

Životopis
---------

Anton Tón bol pôvodne úradníkom. Bohaté divadelné skúsenosti získal v Divadelnom súbore ROH vo Svite. Od roku 1957 pôsobil v Krajskom divadle v Spišskej Novej Vsi, v rokoch 1960 – 1963 aj ako umelecký šéf divadla. Toho roku sa stal členom činohry Divadla Jonáša Záborského v Prešove, v rokoch 1980 – 1983 pracoval ako jej umelecký šéf.

Jeho zemité realistické herectvo emocionálnej hĺbky a citovej mäkkosti najosobnejšie rezonovalo v žánri tragikomédie, najmä v postavách slovenskej dramatiky, kde komplexne zmapoval mentalitu slovenského človeka. Trónov osobitný typ sa najmä v 70. a 80. rokoch uplatňoval aj vo filme a v televízii.

V roku 1984 dostal titul zaslúžilý umelec.

Filmografia
-----------

* 1964: Prípad Barnabáš Kos (*Vavruš*)
* 1967: Zmluva s diablom
* 1976: Ružové sny (*otec*)
* 1978: **Zlaté časy** (*Čirko*)
* 1979: Blízke diaľavy
* 1980: **Otec ma zderie tak či tak** (*strýc Rafael*)
* 1980: Pomsta mŕtvych rýb (*vrátnik*)
* 1981: **Nevera po slovensky** (*Jašterčiak*)
* 1981: Noční jazdci (*inšpektor*)
* 1981: Vták nociar (*správca chaty*)
* 1982: Na konci diaľnice (*Mickin otec*)
* 1982: **Pásla kone na betóne** (*Pišta Koval*)
* 1982: **Predčasné leto** (*školník*)
* 1983: Muž nie je žiaduci (*riaditeľ Halas*)
* 1986: Šiesta veta
* 1995: **… kone na betóne** (*Mihál*)

Literatúra
----------

* *Encyklopédia dramatických umení Slovenska*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Anton Revický** (\* 12. január 1713, Sátoraljaújhely, Maďarsko – † 15. december 1781, Budín) bol maďarský filozof, prírodovedec a pedagóg.

Životopis
---------

Narodil sa v Sátoraljaújhelyi. Od roku 1728 bol príslušníkom rehole jezuitov. Študoval na Trnavskej univerzite, kde získal doktorát z filozofie a teológie. 

Učil na jezuitských školách, prednášal na univerzite v Trnave. Od roku 1759 bol v Pešti predstaveným rehoľného domu, riaditeľom gymnázia a po rozpustení jezuitskej rehole duchovným (od roku 1773). Na konci života bol generálnym vojenským vikárom v Budíne. Na trnavskej univerzite, kde okrem svetských a cirkevných dejín prednášal logiku, metafyziku, fyziku a matematiku, patril spolu s J. Ivančičom a Andrejom Jaslinským k tým, čo začali vyučovať filozofiu po novom, na základe výsledkov moderných prírodných vied. Vo fyzike patril medzi tzv. neskorých karteziánov. Napísal knihu *Elementa philosophiae naturalis*. Prvá časť -- Všeobecná fyzika (1757) mala 323 strán, druhá –- Špeciálna fyzika (1758) 228 strán. Podľa Revického je pre fyziku typické praktické a evidentné poznávanie príčin a súvislostí medzi javmi, racionálne chápanie a prirodzený výklad prírodných javov. Základom fyziky je experiment. Revického výklad pojmov je viac kvalitatívny, iba v nevyhnutných prípadoch používa vzorce a elementárnu matematiku. Ako teológ často uprednostňoval Bibliu a cirkevné dogmy, dokonca aj pred vlastnými poznatkami. Kopernikovu heliocentrickú sústavu pokladal za možnú hypotézu. 

Zomrel 15. decembra 1781 v Budíne.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.
* MÉSZÁROS, István. Reviczky Antal. In:  *Magyar Katolikus Lexikon*. Ed. Diós, István. Budapest : Szent István Társulat. [Cit. 2015-10-31]. Dostupné online. (maď.)

Autoritné údaje: * SNK: 167388
* VIAF: 4459156565753723500007
Enola Gay
Enola Gay, muzeálny exponát
Little Boy, atómová bomba
**Enola Gay** je prezývka amerického bombardéra B-29 Superfortress (z angl. *Superpevnosť*), ktorý 6. augusta 1945 ráno o 8:15 zhodil na Hirošimu atómovú bombu. Bomba dostala prezývku Little Boy. Sila jej explózie sa odhaduje na 12 až 20 kiloton TNT, vybuchla vo výške cca 600 metrov nad zemou a v priebehu pár minút zničila 62 000 budov a zabila 80 000 ľudí.

Lietadlo patrilo k 509. americkej leteckej divízii so základňou na ostrove Tinian. Číslo modelu stroja bolo B-29-45-MO, sériové číslo 44-86292.

Posádku lietadla Enola Gay tvorili: 

* plk. Paul W. Tibbets, jr. – veliteľ, prvý pilot
* kpt. Robert Lewis – druhý pilot
* maj. Thomas Ferebee - bombometčík
* kpt. Theodore "Dutch" van Kirk – navigátor
* por. Jacob Beser – rádiolokačný dôstojník
* por. Richard Nelson – radista
* plk. William "Deak" Parsons – námorný expert na výbušniny
* por. Morris R. Jeppson – kontrola elektronických obvodov pumy
* sgt. Wyatt Duzenbury – palubný technik
* sgt. Robert Shumard – pomocník pal. technika, strelec
* sgt. Joe Stiborik – radarový operátor
* sgt. George "Bob" Caron – zadný strelec

Lietadlo Enola Gay je dnes vystavené v Smithsonianovom múzeu leteckej a vesmírnej techniky vo Washingtone neďaleko medzinárodneho letiska Washington Dulles International Airport.

Pozri aj
--------

* Boeing B-29 Superfortress
* Little Boy

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Enola Gay**
**Paramagnetizmus** je forma magnetizmu ktorá sa objavuje len v prítomnosti vonkajšieho magnetického poľa. Paramagnetické materiály sú priťahované magnetickým poľom a preto majú pomernú magnetickú priepustnosť väčšiu ako 0. Avšak na rozdiel od feromagnetov ktoré sú tiež priťahované magnetickým poľom, paramagnetické látky nedokážu udržať magnetizmus bez prítomnosti vonkajšieho poľa.

Atóm alebo molekula paramagnetickej látky má trvalý magnetický moment, dokonca aj za neprítomnosti vonkajšieho poľa. Toto je obvykle spôsobené prítomnosťou nespárovaných elektrónov v atómovom alebo molekulovom elektrónovom orbitáli. V paramagnetoch na seba dvojpóly nepôsobia a sú náhodne orientované za neprítomnosti vonkajšieho poľa spôsobeného tepelnou agitáciou, a preto je magnetický moment nulový. Keď pôsobí magnetické pole, dvojpóly sa natočia v smere vonkajšieho poľa a vzniká magnetický moment v smere pôsobenia vonkajšieho poľa.

**Paramagnetické materiály**  

Základ môže byť paramagnetický ak má nespárené elektróny.
Nasledovné sú niektoré príklady paramagnetických základov:

* Hliník - Al - prednostná paramagnetická látka
* Bárium – Ba
* Vápnik – Ca
* Kyslík – O
* Platina – Pt
* Sodík – Na
* Urán – U
* Horčík – Mg
* Technécium – Tc
* Dysprózium – Dy

Zloženie - napríklad:

* Modrá skalica
* Chlorid železitý
* Oxid železitý
* Chlorid manganistý

Ďalšie typy paramagnetizmu sú speromagnetizmus, asperomagnetizmus, helimagnetizmus.

Odporúčané články
-----------------

* Feromagnetizmus
* Antiferomagnetizmus
* Superdiamagnetizmus
* Ferimagnetizmus
* Diamagnetizmus
* Superparamagnetizmus
* Metamagnetizmus
**Karel Čajánek** (\* 10. október 1894, Staré Hámry - † 12. apríl 1955, Bratislava) bol lesnícky odborník, drevársky odborník.

Jeho otec František Čajánek, jeho matka Jana rod. Drabinová.

Životopis
---------

Vyštudoval lesné inžinierstvo na Vysokej škole poľnohospodárskej vo Viedni, na ČVUT v Prahe a na Vysokej škole zemedělskej v Brne, 1921 Ing. Od 1921 pracovník Riaditeľstva štátnych lesov v Banskej Bystrici, neskôr obchodný referent Riaditeľstva štátnych lesov v Banskej Bystrici. Pracovník Povereníctva pôdohospodárstva - Ústredného riaditeľstva drevospracujúcich závodov štátnych lesov, Povereníctva lesov a drevárskeho priemyslu v Bratislave. Zaslúžil sa o racionalizáciu a modernizáciu piliarskej výroby a drevárskeho hospodárstva na Slovensku. Publikoval odborné články v časopisoch *Štátne lesy*, *Poľana* a i.

Dielo
-----

* *Nové metódy druhovania dreva*, Bratislava roku 1953

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5836 4887
* NK ČR: xx0003434
* SNK: 161886
* VIAF: 85326594
**Mudkip** je vodný pokémon. Pochádza z 3. generácie pokémonov. Na 16.Lv sa vyvíja na Marshtompa a ten sa na 36.Lv vyvíja na Swamperta. Mudkip je modrej farby a žije v blízkosti vôd. Útočí Vodným delom (angl. Water Gun) a Blatovým plesknutím (angl. Mud Slap). Môže sa však aj naučiť oveľa silnejšie útoky ako sú napríklad Hydro pumpa (angl. Hydro Pump) alebo Úsilie (angl. Endeavor). Získať ho v hrách Ruby, Sapphire a Emerald aj ako štartovného pokémona. Mudkip sa vyskytuje najviac vo svete Hoenn. V seriáli si tiež Brock chytil svojho Mudkipa. Marshtomp a Swampert sú na rozdiel od Mudkipa sú aj zemní pokémoni, čiže elektrickí pokémoni sú proti ním na nič. Mudkip sa môže aj od narodenia naučiť silné útoky ako sú napríklad Prastará sila (angl. Ancient Power) alebo Blatová bomba (angl. Mud Bomb – iba v Diamond a Pearl). Mudkip je na rozdiel od iných pokémonov veľmi priateľský.

* 258 : Mudkip (po japonsky *Mizugorou*)

Mudkipove typové výhody :

* Ohniví (*Fire*)
* Zemní (*Ground*)
* Kamenný (*Rock*)

Mudkipové typové slabosti :

* Trávoví (*Grass*)
* Elektrický (*Electric*)
*O kompresnom pomere v informatike je článok kompresný pomer (informatika)*
**Kompresný pomer** piestového stroja ( napríklad spaľovacieho motora alebo kompresora) s priamočiarym vratným pohybom piesta je pomer objemov valca v polohe piesta v dolnej úvrati a v polohe piesta v hornej úvrati.

**εk** = {\displaystyle {\frac {V\_{k}+V\_{z}}{V\_{k}}}}

* **Vk** - objem kompresného priestoru
* **Vz** - zdvihový objem

Piest sa vo valci pohybuje priamočiaro vratne pričom medzná poloha jeho pohybu najviac vzdialená od kľukového hriadeľa sa nazýva horná úvrať a medzná poloha najbližšie ku kľukovému hriadeľu dolná úvrať. Priestor medzi úvraťami sa nazýva zdvihový objem. Zdvihový objem závisí od priemeru vŕtania valca a zdvihu piestu. Priestor, ktorý ostane vo valci, keď je piest v hornej úvrati sa nazýva kompresný priestor.

Stroje s rotačnými piestami
---------------------------

U týchto typov strojov je kompresný pomer definovaný všeobecnejšie ako pomer najväčšieho a najmenšieho objemu pracovného priestoru počas otáčky. 

**εk** = {\displaystyle {\frac {V\_{1}}{V\_{2}}}}

* **V1** - najväčší objem pracovného priestoru
* **V2** - najmenší objem pracovného priestoru

Význam u motorov
----------------

Čím je kompresný pomer väčší dochádza k väčšiemu stlačeniu zmesi pred zapálením. Kompresný pomer je konštrukčný parameter ktorý:

* zásadne ovplyvňuje dosiahnuteľnú účinnosť motora a tým aj jeho výkon a krútiaci moment
* pri správnej voľbe znižuje emisie motorov

Zvýšením kompresného pomeru prichádzajú aj nevýhody :

* môže dôjsť k predčasnému samovznieteniu paliva (najmä pri zážihových motoroch)
* niektoré súčasti motora môžu byť časom opotrebované viac než pri menšom kompresnom pomere, preto je potrebné takýto motor vybaviť odolnejšími súčiastkami, ktoré sú drahšie (väčšinou sa jedná o keramické a titánové diely)

Praktické hodnoty kompresného pomeru
------------------------------------

Z dôvodov zabránenia detonačného spaľovania nie je kompresný pomer zážihových motorov väčší ako 10:1. Motory so snímačom detonačného spaľovania, elektronickou riadiacou jednotkou alebo ďalšími vylepšeniami môžu mať zvýšený kompresný pomer až do 14:1 (2013 Mazda 6)[1].

U prepĺňaných zážihových motorov je kompresný pomer okolo 8.5:1, pretože časť kompresie pracovnej látky sa vykoná v dúchadle.

Vznetové motory majú kompresný pomer na úrovni 20:1 alebo aj vyšší. Sú založené na princípe, že vstreknuté palivo sa vznieti od kompresného tepla. Preto musí byť kompresný pomer vyšší ako u zážihových motorov. Horná hranica kompresného pomeru je daná ešte prijateľným zaťažením od tlakov vo valci motora.

Referencie
----------

1. ↑
**Event Horizon Telescope** je medzinárodný projekt, v ktorom sa vedci zameriavajú na sledovanie čiernych dier. Konkrétne ide o čiernu dieru v strede Mliečnej dráhy s názvom Sagittarius A\* a čiernu dieru v strede galaxie Messier 87. 10. apríla 2019 publikovali výskumníci z tohto projektu prvú vizuálnu snímku čiernej diery, zo stredu galaxie Messier 87.

Teleskopy
---------

Projekt Event Horizon Telescope zahŕňa sieť teleskopov:
Atacama Large Millimeter Array
Atacama Pathfinder Experiment
Heinrich Hertz Submillimeter Telescope
IRAM 30m telescope
James Clerk Maxwell Telescope
Large Millimeter Telescope
South Pole Telescope
Submillimeter Array

Spojením existujúcich ďalekohľadov pomocou nových systémov, EHT využíva značné globálne investície na vytvorenie zásadne nového nástroja s uhlovou rozlišovacou schopnosťou, ktorá je najvyššia možná z povrchu Zeme.

Referencie
----------

1. ↑   *Focus on the First Event Horizon Telescope Results - The Astrophysical Journal Letters - IOPscience* [online].. Dostupné online.
2. ↑  OVERBYE, Dennis. Black Hole Picture Revealed for the First Time. *The New York Times*, 2019-04-10. Dostupné online [cit. 2019-04-10]. ISSN 0362-4331. (po anglicky)

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portál |

* Event Horizon Telescope
**Evidenčné číslo** (po česky *státní poznávací značka (silničního motorového vozidla a přípojného vozidla)*- skr. SPZ [porovnaj: štátna poznávacia značka], alebo *registrační značka* – skr. RZ) je v Česku v súčasnosti vydávané podľa zákona č. 56/2001 Sb. (účinného od 1. júla 2001) a vyhlášky č. 343/2014 Sb. (účinnej od 1. januára 2015).

Nové tabuľky s evidenčným číslom (od roku 2001)
-----------------------------------------------

Česká registračná značka, A = Praha
Tabuľky s evidenčným číslom obsahujú 5 až 8 znakov (číslic a písmen bez diakritických znamienok, s výnimkou G, O, Q, W, ktoré by sa mohli pliesť s C, V a číslicou 0), pričom musia obsahovať aspoň jedno písmeno a aspoň jednu číslicu. To umožňuje 20 900 118 400 kombinácií.

Prvé písmeno vľavo označuje kraj, v ktorom bolo motorové vozidlo registrované. Na rozlíšenie sa používajú aj rôzne farby znakov a podkladu. Podľa súčasného zákona sa používajú modré písmená s bielym podkladom (pre autá diplomatických a konzulárnych úradov), zelené čísla s bielym podkladom (vozidlá, ktoré zatiaľ neboli schválené pre premávku na pozemných komunikáciách - testovacie vozidlá, alebo veterány) a čierne písmo so žltým podkladom (pre traktory a ich prívesy).

### Kódy krajov

Mapa Česka s kódmi krajov
* **A** - Hlavné mesto Praha
* **B** - Juhomoravský kraj
* **C** - Juhočeský kraj
* **E** - Pardubický kraj
* **H** - Královohradecký kraj
* **J** - Kraj Vysočina
* **K** - Karlovarský kraj
* **L** - Liberecký kraj
* **M** - Olomoucký kraj
* **P** - Plzeňský kraj
* **S** - Stredočeský kraj
* **T** - Moravsko-sliezsky kraj
* **U** - Ústecký kraj
* **Z** - Zlínsky kraj

Referencie
----------

1. ↑  § 24 odst. 2 vyhlášky č. 343/2014 Sb. o registraci vozidel

| * z
* d
* u
Evidenčné čísla vozidiel v Európe |
| --- |
| Štáty | 
* Albánsko
* Andora
* Arménsko
* Belgicko
* Bielorusko
* Bosna a Hercegovina
* Bulharsko
* Cyprus
* Česko
* Čierna Hora
* Dánsko
* Estónsko
* Fínsko
* Francúzsko
* Grécko
* Gruzísko
* Holandsko
* Chorvátsko
* Írsko
* Island
* Kosovo
* Lichtenštajnsko
* Litva
* Lotyšsko
* Luxembursko
* Maďarsko
* Malta
* Moldavsko
* Monako
* Nemecko
* Nórsko
* Poľsko
* Portulgalsko
* Rakúsko
* Rumunsko
* Rusko
* San Maríno
* Severné Macedónsko
* Slovensko
* Slovinsko
* Spojené kráľovstvo
* Srbsko
* Španielsko
* Švédsko
* Švajčiarsko
* Ukrajina
* Taliansko
* Turecko
* Vatikán

 |
**Osem nesmrteľných Komunistickej strany Číny** (čín. 八大元老, pchin-jin: *Bā dà yuánlǎo* - Pa ta jüan-lao) bola skupina predstaviteľov Komunistickej strany Číny, ktorí stáli pri založení Čínskej ľudovej republiky v roku 1949 a po smrti Mao Ce-tunga roku 1976 podporovali ekonomické reformy Teng Siao-pchinga. V osemdesiatych a deväťdesiatych rokoch 20. storočia disponovali obrovskou mocou a určovali politiku v Čínskej ľudovej republike. Ani jeden zo skupiny už dnes nie je na žive, posledný žijúci člen, Po I-po, zomrel roku 2007.

Názov Osem nesmrteľných je alúziou na taoistické božstvo. Doslovný preklad čínskeho výrazu je osem starcov.

Zoznam
------

Medzi Osem nesmrteľných patria:

* Teng Siao-pching (1904–1997) - najvyšší vodca, iniciátor ekonomických reforiem
* Čchen Jün (1905–1995) - člen politbyra v 80. rokoch
* Li Sien-nien (1909–1992) - bývalý prezident ČĽR
* Pcheng Čen (1902–1997) - predseda Národného ľudového kongresu v rokoch 1983 - 1988
* Jang Šang-kchun (1907–1998) - bývalý prezident ČĽR
* Po I-po (1908–2007) - podpredseda Ústredného poradného výboru
* Wang Žen (1908–1993) - predseda Ústredného poradného výboru
* Sung Žen-čchiung (1909–2005) - podpredseda Ústredného poradného výboru

Niekedy sa medzi Osem nesmrteľných radia aj:

* Teng Jing-čchao (1904 - 1992) - manželka prvého premiéra ČĽR Čou En-laja
* Wan Li (1916 - 2015) - bývalý vicepremiér
* Si Čung-sun (1913 - 2002) - otec súčasného prezidenta Si Ťin-pchinga

Potomkovia ôsmych nesmrteľných nazhromaždili prostredníctvom nepotizmu a klientelizmu obrovské bohatstvo a moc. Často sa im preto hovorí aj "princovia" alebo "strana korunných princov".

Referencie
----------

1. ↑  . Dostupné online.
2. ↑  . Dostupné online.
3. ↑  . Dostupné online.
**Oscilujúci vesmír** alebo **pulzujúci vesmír** je relativistický kozmologický model vesmíru so začiatočným veľkým treskom, v ktorej je priestor kladne zakrivený (index krivosti k = +1 ) a zatvorený. Krivka expanzie, t. j. zmena faktora škály R s časom, je pre oscilujúci vesmír cykloidou; R(t) sa mení od začiatočnej nulovej hodnoty R = 0: 

{\displaystyle R\_{max}={\frac {2\cdot q\_{0}\cdot R\_{0}}{2\cdot q\_{0}-1}}}
v čase t = 0 po maximálnu hodnotu

{\displaystyle t\_{max}={\frac {\pi \cdot q\_{0}}{H\_{0}(2\cdot q\_{0}-1)^{3/2}}}}

a potom opäť klesá až na nulovú hodnotu pri nasledujúcom veľkom tresku v čase 2 tmax. Oscilujúci vesmír vyžaduje, aby bola stredná hustota hmoty vo vesmíre väčšia než kritická hustota ρkr. Deceleračný parameter q0 je v oscilujúcom vesmíre väčší ako 0,5. Pre hodnotu deceleračného parametra q0 = 1 a Hubblovu konštantu H0 = 75 km. s-1. Mpc-1 sa napr. dostane tmax = 40.l09 r, pre celý cyklus od veľkého tresku po nasledujúci veľký tresk tmax = 80.109 r. Všeobecná teória relativity nepripúšťa viac ako jeden cyklus od veľkého tresku po veľký tresk, oscilujúci vesmír má v nej preto iba jeden "pulz". Záverečný veľký tresk (big bang), ktorý je výsledkom kontrakcie vesmíru, sa nazýva aj **big cranch** a názov *big bang* sa v oscilujúcom vesmíre nahrádza často názvom *big bounce*.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portál |

*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*
**Delfín dlhonosý** (lat. *Stenella longirostris*) je druh delfína z rodu *Stenella*.

Charakteristika
---------------

Žiaden delfín a pravdepodobne ani žiadna iná veľryba nevaríruje tak výrazne v proporciách tela, farbe a vzoroch sfarbenia ako tento druh. U tohto delfína existujú najmenej 3 poddruhy: jeden je rozšírený po celom svete a ďalšie dva vo východnom Pacifiku. Je možné, že v západnom pacifiku existuje aj štvrtý poddruh: trpasličia forma žijúca v plytkých koralových útesoch Thajského zálivu. 

Delfín dlhonosý má 45-65 párov ostrých zubov v spodnej aj hornej čeľusti. Je to štíhly, ale svalnatý delfín s dlhým a tenkým zobcom, vysokou, kosákovito alebo trojuholníkovito tvarovanou chrbtovou plutvou a končistými prsnými plutvami a chvostovou plutvou. Má čierne alebo tmavosivé sfarbenie s bledou až bielou spodnou stranou a čiernymi okrajmi zobca a očí (Je to veľmi premenlivý znak). Ponára sa hlboko, jeho korisťou sú ryby a hlavonožce stredných hĺbok.

Tento delfín vytvára početné húfy, zložené zo stoviek až tisícok jedincov. Tieto skupiny sa často spájajú aj s inými

Galéria
-------

* 
*

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Delfín dlhonosý**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Delfín dlhonosý**
**Witold Henryk Paryski** (\*10. september 1909, Pittsburgh, štát Pensylvánia, USA – † 16. december 2000, Zakopané) bol poľský historik, znalec Tatier, horolezec, horský vodca a záchranár, ochranca prírody, absolvent medicíny, autor mnohých prác o Tatrách a podtatranskom kraji. Autor tatranského sprievodcu *Tatry Wysokie* a (spolu s manželkou Zofiou Radwańsou-Paryskou) *Wielkiej encyklopedie tatrzańskiej*.

Zo života
---------

Narodil sa v USA. Pochádzal z intelektuálnej rodiny. Jeho otec Michał Paryski (1872–1969) bol učiteľ, kníhkupec a vydavateľ zomrel vo veku 97 rokov v Zakopanom. Matkou Witolda bola Marta Delejewska.

Witold Henryk Paryski urobil mnohé prvovýstupy na tatranské štíty. Je autorom autor mnohých článkov a odborných štúdií z horskej tematiky, okrem iného spracoval dejiny pastierstva na poľskej strane Tatier, venoval sa botanike, geografii a etymológii tatranského názvoslovia.

Zomrel vo veku 91 rokov a je pochovaný na Cmentarzu Zasłużonych na Pęksowom Brzyzku v Zakopanom.

Z publikačnej činnosti
----------------------

* *Tatry Wysokie*, t. I–XXV, Warszawa 1951–88,
* *Encyklopedia Tatrzańska*, Warszawa 1973,
* *Wielka encyklopedia tatrzańska*, Poronin 1995,
* spoluautor: Július Andráši a Witold H. Paryski, *Vysoké Tatry. Výber horolezeckých výstupov*, Bratislava 1974, s. 309.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Witold Henryk Paryski na poľskej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 1089295227
* ISNI: 0000 0001 1790 387X
* LCCN: n84141223
* NK ČR: skuk0004469
* SNK: 164468
* VIAF: 1415773
* WorldCat: lccn-n84141223
Regióny cestovného ruchu
**Ponitrie** je slovenský kultúrny región.

Geografická poloha
------------------

Rozprestiera sa v povodí rieky Nitra a jej prítokov. Okrem Podunajskej nížiny (celkov Podunajská rovina a Podunajská pahorkatina) zahŕňa aj Hornonitriansku kotlinu. Zo Západu ho vymedzujú pohoria Strážovské vrchy a Považský Inovec, zo severu Malá Fatra a z východu Žiar, Vtáčnik a Tribeč. Na juhu sa rozprestiera Podunajská rovina.

Z územnosprávneho hľadiska Ponitrie zasahuje do Trenčianskeho a Nitrianskeho kraja. Nachádzajú sa tu mestá Prievidza, Partizánske, Bánovce nad Bebravou, Topoľčany, Nitra, Šaľa, Zlaté Moravce a iné.

**Okresy:**

* Bánovce nad Bebravou
* Nitra
* Partizánske
* Prievidza
* Šaľa
* Topoľčany
* Zlaté Moravce

Charakteristika
---------------

Vďaka vhodným podmienkam je celá oblasť využívaná na poľnohospodárstvo. Priemysel je zastúpený najmä vo väčších mestách s dostatkom kvalifikovanej pracovnej sily.

Doprava
-------

Z dopravného hladiska tvorí os regiónu cesta I/64, prechádzajúca severo-južným smerom, no z celoštátneho hľadiska sú významnejšie západo-východne smerujúce cesty E572 (v trase I/9) v severnej časti a E58 (v trase I/51 a I/65) v južnej časti regiónu. Ponitrím prechádza hlavná regionálna trať Nové Zámky – Prievidza, na ktorú nadväzujú trate Leopoldov – Kozárovce, Trenčín – Chynorany a Prievidza – Horná Štubňa. Letiská sa nachádzajú v Prievidzi, Partizánskom a Nitre.

Dejiny
------

Územie Ponitria patrí k najdlhšie osídleným regiónom Slovenska. Najstaršie dôkazy ľudskej prítomnosti boli nájdené v jaskyni Čertova pec pri Radošine, len o niečo neskôr sa pračlovek pohyboval v okolí Bojníc (Prepoštská jaskyňa), Prievidze (Mariánsky vŕšok), Komjatice, Šale (nález časti lebky) a Nitry (celá aglomerácia). Po období sťahovania národov bolo Ponitrie husto osídleným regiónom a koncom 8. storočia z osád na území dnešnej Nitry vzniklo centrum Nitrianskeho kniežatstva. V období Veľkej Moravy už bolo okrem rozsiahleho sídelného a obchodného centra v Nitre v Ponitrí niekoľko dôležitých centier obchodu i moci: Vyšehrad, Prievidza, Bojnice, Hradište, Nitrianska Blatnica, Bojná, Kostoľany pod Tribečom, Šaľa, Mojmírovce a iné.

Galéria
-------

* Jaskyňa Čertova pec - miesto nálezu najstaršieho jaskynného osídlenia na SlovenskuJaskyňa Čertova pec - miesto nálezu najstaršieho jaskynného osídlenia na Slovensku
* Bojnický zámokBojnický zámok
* Nitra, dôležité centrum regiónuNitra, dôležité centrum regiónu
* Malá Nitra v južnej časti regiónuMalá Nitra v južnej časti regiónu
* Uhoľná baňa v NovákochUhoľná baňa v Novákoch
***Me at the zoo*** (v preklade z angl. „Ja v zoo") bola prvá videonahrávka nahraná na YouTube, americké webové sídlo určené na zdieľanie videonahrávok. Videonahrávka bola na web nahraná jeho spoluzakladateľom Jawedom Karimom 24. apríla 2005 o 03:27:12 UTC (20:27:12 PDT), z používateľského účtu „jawed".

Autorom tejto len 19-sekundovej videonahrávky je Karimov stredoškolský kamarát Yakov Lapitsky. Zachytil na nej J. Karima počas návštevy San Diego Zoo, pri ktorej hovorí: *„Nachádzame sa pri slonoch. Zaujímavá vec o nich je že majú skutočne veľmi veľmi dlhé choboty, čo je zaujímavé. A to je asi tak všetko, čo sa dá povedať."*

Hoci, ako poznamenal britský týždenník *The Observer*, kvalita videa je *„slabá"*, slovami hudobnej a videohernej novinárky Alex Pham z *Los Angeles Times*, *„ako prvé video nahrané na YouTube zohralo kľúčovú úlohu v zásadnom posune v spôsobe konzumovania médií a pomohlo spustiť zlatú éru 60-sekundového videa"*. Ako tvrdí americký profesor komunikácie a mediálnych štúdií Paul Levinson, *„pred vznikom YouTube nebolo mysliteľné, aby ľudia sledovali niečo čo malo len 30 alebo 60 sekúnd. V televízii mali najkratšie relácie 30 minút"*. Historický význam tejto videonahrávky teda spočíva vo vytvorení štandardu pre prvé videonahrávky nahrané na YouTube, web, ktorý umožnil širokej verejnosti zdarma publikovať vlastnú tvorbu.

Referencie
----------

1. ↑  Údaje o čase získané prostredníctvom: *YouTube DataViewer*, [New York, NY]: Amnesty International USA, c2015, dost. 2017-04-23
2. ↑  Smith, Ryan E. (2010), „UT professor made YouTube history with first video", *Toledo Blade*, 2010-05-07, dost. 2017-04-23
3. ↑  V origináli (angl.): *"Alright, so here we are in front of the elephants, the cool thing about these guys is that they have really, really, really long, trunks, and that’s, that’s cool. And that’s pretty much all there is to say."* Prepis podľa titulkov k videonahrávke. Pozri: [Karim, Jawed] (2005), *Me at the zoo*, [San Diego, CA]: YouTube (vyd. 2005-04-24), dost. 2017-04-23
4. ↑  Hoby, Hermione; Lamont, Tom (2010), „How YouTube made superstars out of everyday people", *The Observer*, 2010-04-11, dost. 2017-04-23
5. 1 2  Pham, Alex (2010), „YouTube turns 5, can’t wait to grow up", *Los Angeles Times*, 2010-05-17, dost. 2017-04-23
6. ↑  Heffernan, Virginia (2009), „Uploading the Avant-Garde", *The New York Times*, 2009-09-03, dost. 2017-04-23

Externé odkazy
--------------

* *Me at the zoo* (originálna videonahrávka na YouTube)
* *Me at the zoo* v Internet Movie Database (po anglicky)
Súradnice: 48°16′20″S 18°05′57″V﻿ / ﻿48,27236°S 18,09903°V﻿ / 48.27236; 18.09903

**Kostol svätého Ondreja** je kostol v nitrianskej mestskej časti Dolné Krškany zasvätený svätému Ondrejovi. Je národnou kultúrnou pamiatkou. Bol postavený medzi rokmi 1738 – 1744. Nachádza sa na cintoríne, uprostred obce, pri hlavnej ceste.

História
--------

Kostol bol postavený grófom Ondrejom Thuróczim ako cintorínska kaplnka. Gróf býval v kaštieli a bol majiteľom všetkých pozemkov, ako aj kaplnky na cintoríne pre svojich poddaných. Dokladá to latinský nápis v nadpraží kamenného portálu, vedúceho do lode.

Pôvodná stavba zaberala presbytérium a strednú loď s vežou. V roku 1788 bol kostol opravený. V roku 1904 bol kostol rozšírený prístavbou dvoch bočných lodí. Ľavú loď vybudoval vtedajší župan Polónyi, ktorý s rodinou býval v Dolných Krškanoch. Pravú loď dala postaviť rodina Thuróczi. Na oltári ľavej lode sa nachádza obraz, ktorý namaľoval maliar zaľúbený do dcéry župana. Ďalšia úprava kostola prebehla po druhej svetovej vojne, keď bol vybudovaný vchod na vežu zvonku a prístavba oratória. V roku 1947 bola pristavaná sakristia. Za pôsobenia dekana Karola Hýrošša bol v roku 1991 pozlátený hlavný oltár. Posledná výmaľba interiéru prebehla v roku 2001. Za pôsobenia farára Igora Hanka bola v roku 2009 vymenená strecha a obnovená veža. Na cintoríne sa nachádza krypta rodiny Thuróczi, ktorá bola postavená koncom 19. storočia. V súčasnosti sa pripravujú projekty na celkovú obnovu kostola.

Referencie
----------

1. ↑   *Register nehnuteľných NKP* [online]. Bratislava: Pamiatkový úrad SR. Dostupné online.
2. ↑   *Farský kostol sv. Ondreja (Dolné Krškany)* [online]. [Cit. 2021-11-29]. Dostupné online.
3. 1 2   *História farnosti z farskej kroniky* [online]. [Cit. 2021-11-28]. Dostupné online.
4. 1 2   *Kostol sv. Ondreja Dolné Krškany* [online]. [Cit. 2021-11-29]. Dostupné online.
5. ↑   *Dolné Krškany (Nitra) – Kostol sv. Ondreja apoštola* [online]. [Cit. 2021-11-26]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kostol svätého Ondreja (Dolné Krškany)**

Externé odkazy
--------------

* Farnosť Dolné Krškany
***Smrť čaká všade*** (v origináli *The Hurt Locker*) je americký vojnový triler z roku 2009 od režisérky Kathryn Bigelowovovej. Je to jeden z kriticky najlepšie oceňovaných filmov roku 2009 a vyhral mnohé ceny viacerých organizácií, festivalov a skupín. Film sleduje jednotku americkej armády poverenej odstraňovaním bômb (anglicky *Explosive Ordnance Disposal* - EOD) počas vojny v Iraku.

Príbeh napísal Mark Boal, nezávislý spisovateľ, ktorý slúžil v podobnom oddieli. Vo filme účinkujú Jeremy Renner, Anthony Mackie a Brian Geraghty ako príslušníci jednotky EOD v Iraku a vo filme je zobrazená ich misia, hrozba vzbury a napätie, ktoré sa medzi nimi vyvíja.

Film bol nakrúcaný na Blízkom východe, konkrétnejšie v Jordánsku niekoľko kilometrov od irackých hraníc. Do kín sa film dostal do amerických kín 26. júna 2009, v slovenských kinách nebol uvedený. Premiéru mal na 65. benátskom filmovom festivale na konci roku 2008.

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Film otvára citát z knihy *Vojna je sila, ktorá nám dáva zmysel* vojnového korešpondenta *The New York Times* Chrisa Hedgesa „Vzrušenie z boja býva smrteľne návykové, pretože vojna je droga". Seržant William James (Jeremy Renner) sa stáva veliteľom tímu pyrotechnikov, keďže bývalý veliteľ zahynul pri explózii v Bagdade. Spolupracuje tu so seržantom J. T. Sanbornom (Anthony Mackie) a so špecialistom Owenom Eldridgeom (Brian Geraghty), ktorých cenné rady počúva cez vysielačku pri skúmaní a zneškodňovaní objavených výbušnín. Tí zo svojho nového veliaceho dôstojníka nie sú príliš nadšení, nakoľko hneď pri prvej spoločnej misii odmietne využiť diaľkovo ovládané pyrotechnické roboty a trvá na osobnom prieskume podozrivého nálezu. Zatiaľ čo okolitý svet prepadá chaosu, Sanborn a Eldridge pomaly odhaľujú veliteľovu pravú tvár spôsobom, ktorý ich všetkých navždy zmení.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Obsadenie
---------

* Jeremy Renner ako seržant William James
* Anthony Mackie ako seržant J. T. Sanborn
* Brian Geraghty ako špecialista Owen Eldridge
* Christian Camargo ako podplukovník John Cambridge
* Guy Pearce ako seržant Matt Thompson
* Ralph Fiennes ako vedúci tímu
* David Morse ako plukovník Reed
* Evangeline Lillyová ako Connie Jamesová
* Christopher Sayegh ako Beckham

Referencie
----------

1. ↑  "New Orleans Movie News", The Times-Picayune
2. ↑  *The Hurt Locker* (2009), Box Office Mojo
3. ↑  "Culture Fans, It’s Not Too Late for Summer Fun.", The New York Times

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka filmu
* *Smrť čaká všade* v Internet Movie Database (po anglicky)
* *Smrť čaká všade* v Česko-Slovenskej filmovej databáze
**Smrčok jedlý** (*Morchella esculenta*) je druh huby z čeľade smrčkovité. Chutná jedlá huba vhodná do polievok alebo na plnenie mäsom.

Výskyt
------

Smrčok rastie na trávnatých plochách pri lesoch, v krovinách, v parkoch aj v záhradách, zriedkavo ho môžeme nájsť aj v ihličnatých lesoch. Rastie od apríla do mája.

Opis
----

Klobúk smrčka jedlého je vysoký 3 – 7 cm a široký 3 – 6 cm, v obryse vajcovito oválny, na povrchu s rozlične veľkými nepravidelnými jamkami, ktoré sú od seba oddelené rebernatými priehradkami. Jamky sú vystlaté výtrusorodou vrstvou (sivookrová alebo bledookrová), priehradky sú bledšie. Hlúbik je 3 až 9 cm dlhý a 2 až 3,5 cm hrubý. Celá huba je dutá, má tenkú, krehkú dužinu bez nápadnej chuti a vône.

Galéria
-------

* 
* 
* 
* 
*

Zdroj
-----

* Ladislav Hagara - *Atlas húb* ISBN 80-85186-83-7
* DERMEK, Aurel. *Atlas našich húb*. 3. vyd. Bratislava : Obzor, 1979. 439 s.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Smrčok jedlý**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Smrčok jedlý**

Externé odkazy
--------------

* Smrčok jedlý na nahuby.sk
**Faidros** (starogr. *Φαῖδρος* – *Faidros*) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 556 pred Kr.

Faidros z tesálskeho Farsalu bol na 56. olympijských hrách v roku 556 pred Kr. korunovaný olivovým vencom zo stromu rastúceho v posvätnom okrsku boha Dia za víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na jedno stadion bol najstaršou a aj hlavnou olympijskou súťažnou disciplínou, menom víťaza tohto preteku sa označovala celá olympiáda.

Meno olympionika Faidra je zaznamenané v starovekom diele *Kronika* (gr. Chronografia) od historika Eusebia z Kaisareie, ktorý do knihy prepísal aj zoznam olympijských víťazov z písomností Iulia Africana, autora mnohých písomných diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Eusebios, *Kronika* 2,193.
2. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 363.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.
4. ↑  Josef Šusta. *Dějepisectví*. Praha : Nákl. Historického klubu, 1933. S. 9.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Ján Teodor Mockovčák** (Moczkovcsák, Moszkovcsak) (\* 29. august 1846, Pezinok – † 11. apríl 1897, Banská Bystrica) bol náboženský spisovateľ, cirkevný hodnostár a evanjelický kňaz.

Jeho otec bol slovenský evajnejlický farár Ján Mockovčák a matkou Kristína rod. Brenigová, brat Karol Henrich Mockovčák, manželka Malvína rod. Petzová, Jolana rod. Márkusová.

Životopis
---------

Študoval na evanjelický lýceu v Bratislave a na Univerzite v Halle. V roku 1875 evanjelický kňaz v Banskej Bystrici, 1881 zvolenský senior. Vystupoval proti slov. nar. uvedomeniu, do svojich cirk. zborov zaviedol maďarčinu. Autor príležitostných kázní a náboženskej príručky, prispieval do periodík.

Dielo
-----

* Deák Ferencz emléke, Banská Bystrica roku 1876
* Vyučování konfirmandů evanjelickýa.v. Banská Bystrica roku 1877
* Nábožné kázání... Banská Bystrica roku 1882

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 24 – evanjelická farnosť Pezinok; pokrstený ako János Tódor Moczkovcsák

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5654 8703
* NK ČR: mzk2004261356
* VIAF: 84599319
**Ján Teofil Windisch** (nem. *Johann Gottlieb Windisch*; \* 17. august 1689, Bratislava – † 13. február 1730, Bratislava) bol uhorský lekár a botanik.

Život
-----

Pochádzal z rodiny obchodníka Börga Windischa a jeho manželky Barbory. Vyštudoval gymnázium v Bratislave a medicínu na univerzite v Erfurte a v Jene. Následne pôsobil ako lekár v Pezinku a od roku 1718 v Bratislave.

V roku 1712 sa zúčastnil prvej súdnolekárskej pitvy pľúc v Uhorsku. Bol priekopníkom pediatrie a popri lekárstve sa venoval skúmaniu flóry z okolia Bratislavy. V oblasti botaniky a prírodovedy spolupracoval s Matejom Belom.

Referencie
----------

1. 1 2  „WINDISCH, Ján Teofil", *Slovenský biografický slovník : (od roku 833 do roku 1990)*, VI. zväzok, T – Ž (1. vyd.), Martin: Matica slovenská, 1994, str. 371, ISBN  80-7090-111-X

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrike evanjelického zboru č.104 v Bratislave; pokrstený ako Johann Gottlieb Windisch

Autoritné údaje: * GND: 104182873
* ISNI: 0000 0000 7303 7497
* NK ČR: xx0108470
* PIM: PIM116442
* VIAF: 103141520
**Parmeniskos** (starogr. *Παρμενίσκος* – *Parmeniskos*) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v rokoch 96 a 88 pred Kr.

Parmeniskos, syn Filiska z Kerkyry, bol na 171. a na 173. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom zo stromu rastúceho v posvätnom okrsku boha Dia za víťazstvá v behu na jedno stadion. Kanadský historik Mark Golden, emeritný profesor klasických štúdií na Univerzite vo Winnipegu, uvádza, že Parmeniskos vyhral ako dorastenec beh na dve stadiá a beh na dlhú trať na hrách (starogr. *Ἀμφιάαρεια* – *Amfiaareia*) v Órópu, ktoré sa v pravidelnom štvorročnom cykle slávili na počesť argejského kráľa Amfiaraa.

Dvojnásobné olympijské víťazstvo Parmeniska je uvedené v starovekom diele *Kronika* (gr. Chronografia) od historika Eusebia z Kaisareie, ktorý do knihy prepísal aj zoznam olympijských víťazov z písomností Iulia Africana, autora mnohých písomných diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Eusebios, *Kronika* 2,193.
2. 1 2 3  Mark Golden, *Sport in the Ancient World from A to Z*.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 363.
4. ↑  Josef Šusta. *Dějepisectví*. Praha : Nákl. Historického klubu, 1933. S. 9.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
| Uran-6 |
| --- |
| "Uran-6" na razstavi "Army-2020""Uran-6" na razstavi "Army-2020" |
| **Základná charakteristika** |
| Posádka | 0 |
| Dĺžka | 4,57 m |
| Šírka | 2,02 m |
| Výška | 1,47 m |
| Hmotnosť | 6 t |
| **Pancierovanie a výzbroj** |
| Pancierovanie |  |
| Hlavná zbraň |  |
| Sekundárne zbrane |  |
| **Pohon a pohyb** |
| Pohon |  |
| Odpruženie |  |
| Max. rýchlosť | 5 km/h |
| Pomer výkon/hmotnosť |  |
| Dojazd |  |
| Priechodnosť |  |

**Uran-6** je bezposádkové odmíňovacie vozidlo, ktoré bolo vyvinuté a je vyrábané spoločnosťou 766 UPTK. Tento diaľkovo ovládaný robotický systém je určený na použitie nielen v urbanizovaných oblastiach, ale aj horských a nížinných oblastiach.

Konštrukcia
-----------

Vozidlo Uran-6 na polygóne Nikolo-Urjupino
Komplex je vybavený rôznymi vymeniteľnými nástrojmi vrátane valčekových, frézovacích, ako aj radlicami a mechanickým drapákom. Na zabezpečenie schopnosti pracovať s rôznymi druhmi pôdy sa používa niekoľko typov vlečných sietí.

Uran-6 je navrhnutý tak, aby dokázal prekonať zvislú stenu až do výšky 1 m a priekopu so šírkou 1,5 m. Nízky profil vozidla a jeho nízke ťažisko mu umožňujú prekonať stúpanie a klesanie so sklonom až 20 stupňov.

Ženista môže komplex ovládať až do vzdialenosti 800 m. Na zariadení sú 4 videokamery, ktoré poskytujú 360 stupňovú viditeľnosť. Tento robotický komplex neutralizuje nájdené výbušniny buď fyzickým zničením alebo aktiváciou. Stroj vydrží blízky výbuch až do sily 60 kilogramov TNT. Uran-6 dokáže odstrániť 98 percent protipechotných mín.

Jedno vozidlo Uran-6 dokáže za deň vykonať prácu dvadsiatich ženistov.

Nasadenie
---------

Systém Uran-6 už prešiel akceptačnými testami v Čečensku, kde vyčistil od výbušnín viac ako 80 tisíc metrov štvorcových poľnohospodárskej pôdy. Zúčastnil sa aj na odmínovaní Palmýry, ako aj sýrskych miest Aleppo a Deir ez-Zor.

Používatelia
------------

* Rusko  Rusko

Referencie
----------

1. ↑  Как робот-сапер "Уран-6" "зачищает" местность
2. ↑  Робототехнический комплекс разминирования «Уран-6»
3. ↑  Россия испытала в Сирии боевых роботов
4. ↑  Минобороны РФ показало возможности робота "Уран-6"
**Kaloň egyptský** *(Rousettus aegyptiacus)* je druh netopiera z čeľade kaloňovité.

Výskyt
------

Vyskytuje sa v južnej, západnej a východnej Afrike, od pobrežia Egypta po Turecko, na Arabskom polostrove, na juhu Pakistanu a v menšej miere aj na Cypre. Vyhovuje mu mierne vlhké prostredie. Obýva biotopy lesných porastov, jaskýň, ale aj ľudské obydlia, studne a tunely. Prvotne bol objavený v pyramídach.

Morfológia
----------

V porovnaní s ostatnými kaloňmi je malý. Jeho hmotnosť je približne 160 g. Ich dĺžka je cca 15 cm a rozpätie krídel 60 cm. Ide o bylinožravcov, v zajatí sú kŕmené ovocím, nektárom, púčikmi a zeleninou. Samce sú väčšie ako samice a dajú sa rozoznať veľkým mieškom. Majú slabo hnedú srsť a tmavo hnedé krídla. Majú veľké špicaté uši, tmavé oči a pysk podobajúci sa na psí.

Etológia
--------

Je to nočný živočích, deň trávi v jaskyni alebo na stromoch, často vo veľkej skupine s počtom niekoľko tisíc jedincov. Počet jedincov v skupine je značne variabilný a závislý od územia. V Pakistane majú kolónie do 40 jedincov, ale v Južnej Afrike od 7 do 9 tisíc. Za súmraku opúšťajú hniezdisko na hľadanie potravy a vracajú sa pred svitaním. Visia dole hlavou s krídlami zloženými okolo tela.

Živia sa zrelým ovocím a plodmi, môžu byť prenasledovaní pre škody na plantážach. Slúžia aj ako opeľovači. Majú dobrý zrak a čuch. Kaloň egyptský, rovnako ako niektoré druhy rodu *Rousettus*, si vytvorili aj určitý druh echolokácie. Sú tak jedinými z čeľade kaloňovité, ktoré využívajú tento spôsob orientácie. Na rozdiel od netopierov vydávajú pre človeka čiastočne počuteľné zvuky rýchlym chvením jazyka, svoj ​​let potom usmerňujú podľa spätne prijatých signálov. Napriek tomu echolokáciu kombinujú so zrakovým vnímaním.

Vydávané zvuky sú pomalé a pravidelné, s približujúcim sa objektom sa ich rýchlosť dramaticky zvýši. Zvuk používajú aj na komunikáciu, vrátane vrčania a škrekotu. Kolónia tak môže vytvárať ohlušujúcu disharmóniu.

Rozmnožovanie
-------------

Po 120 dňoch sa rodí jedno mláďa, výnimočne dve, ktoré nosí na bruchu. Pri pôrode bola pozorovaná aj asistencie tzv. tetičiek – skúsených samíc. Mliečne bradavky má v podpazuší.

Referencie
----------

1. 1 2 3  *Grzimek’s Animal Life Encyclopedia*, 2nd edition. Volume 13, Mammals II, edited by Michael Hutchins, Devra G. Kleiman, Valerius Geist, and Melissa C. McDade. Farmington Hills, MI: Gale Group, 2003.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kaloň egyptský**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Kaloň egyptský**

Zdroj
-----

* Masopustová R. a kolektiv: *Chov exotických savců* (2009). Česká zemědělská univerzita.
* Benda, P. Aulagnier, S. Hutson, A.M. Amr, Z.S. Kock, D. Sharifi, M. Karataş, A. Mickleburgh, S. Bergmans, W. & Howell, K. 2008. *Rousettus aegyptiacus*. In: IUCN 2011. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2011.2. <www.iucnredlist.org>. Prístup 22. november 2011.
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Kaloň egyptský na českej Wikipédii a Egyptian fruit bat na anglickej Wikipédii.*