**Rudolf Eitelberger**, celým menom **Rudolf Eitelberger von Edelberg** (\* 17. apríl 1817, Olomouc – † 18. apríl 1885, Viedeň) bol rakúsky historik umenia, prvý *Ordinarius* (profesor) dejín umenia na Viedenskej univerzite (od roku 1852).

Život
-----

Rudolf Eitelberger bol synom vojenského dôstojníka, v Olomouci študoval najprv právo, potom prestúpil na románske jazyky. V rokoch 1839 až 1848 prednášal na Viedenskej univerzite filológiu. V dejinách umenia bol samoukom, prednášal ich ako súkromný docent.
Pred revolúciou roku 1848 bol presvedčeným reformistom, počas revolúcie pracoval ako redaktor prorevolučného literárneho časopisu *Wiener Zeitung*. Obzvlášť sa venoval úlohe dejín umenia vo vzdelávaní umelcov. Publikoval polemiku proti pedagogickým metódam Ferdinanda Georga Waldmüllera, ktorý bol v tom čase riaditeľom Akadémie výtvarných umení.

V roku 1850 vystúpil so sériou prednášok z dejín výtvarného umenia; prvá z nich mala titul *Die Bildungsanstalten für Künstler und ihre historische Entwicklung* (Inštitúcie pre vzdelávanie umelcov a ich historický vývoj).
Eitelbergerove aktivity upútali pozornosť rakúskeho ministra náboženstva a školstva, grófa Leopolda von Thun-Hohenstein, ktorý sa pokúsil zariadiť mu miesto profesora histórie umenia na Viedenskej univerzite. Vzhľadom na kontroverznosť Eitelbergerových teórií a politickej aktivity, cisár František Jozef I. návrh na jeho menovanie vetoval. Minister Thun-Hohenstein po čase svoj návrh zopakoval a Eitelberger bol 5. novembra 1852 vymenovaný za profesora dejín a archeológie umenia (*Professor für Kunstgeschichte und Kunstarchäologie*).

Eitelberger sa ako profesor venoval nielen pedagogickej, ale aj vedeckej práci. Spolu s Gustavom Heiderom pubikoval dvojzväzkové dielo *Mittelalterliche Kunstdenkmäler des österreichischen Kaiserstaates* (Stredoveké pamiatky v Rakúskom cisárstve), v roku 1871 založil zborník *Quellenschriften für Kunstgeschichte* (Pramene k dejinám umenia).

Rudolf Eitelberger a Jakob Falke roku 1864 založili *k.k. Österreichisches Museum für Kunst und Industrie* (C.-k. rakúske múzeum umenia a priemyslu), dnešné *Österreichisches Museum für angewandte Kunst* (Rakúske múzeum úžitkového umenia). Inšpiráciou pre nich bolo *South Kensington Museum* (dnes *Victoria and Albert Museum*) v Londýne, prvé múzeum úžitkového umenia na svete. Roku 1868 založil – ako vzdelávaciu zložku múzea – *Kunstgewerbeschule*, dnešnú *Universität für angewandte Kunst* (Univerzitu úžitkového umenia).

Eitelberger prízvukoval prioritný význam umeleckých diel v histórii umenia, preto prednášal výlučne vo výstavných priestoroch svojho múzea. Jeho dôraz na dôkladnú pozornosť vizuálnej stránke výtvarných diel sa stal charakteristickou črtou viedenskej školy dejín umenia; v tomto duchu pokračovali jeho žiaci a nasledovníci Moritz Thausing, Franz Wickhoff a Alois Riegl. 
Eitelbergerov záujem o historický kontext umeleckých diel je ďalším znakom viedenskej školy dejín umenia; tento smer sledoval najmä Julius von Schlosser.

Vďaka svojej oddanosti vzdelávaniu súčasných umelcov a dôrazu, ktorý kládol na význam umenia minulosti pre umenie súčasnosti, sa Eitelberger stal ústrednou postavou hnutia historizmu v Rakúsku 19. storočia. Dejiny umenia a umeleckú tvorbu považoval za jeden celok; túto zásadu sformuloval vo vete: „Ten, kto sa chce venovať dejinám umenia, musí mať prirodzenú náklonnosť k umeniu samému."

Dielo
-----

* *Die Reform des Kunstunterrichts und Professor Waldmüllers Lehrmethode*. Wien, 1848.
* *Cividale in Friaul und seine Monumente*. Wien, 1857.
* *Mittelalterliche Kunstdenkmale des österreichischen Kaiserstaates*, dva zväzky. Wien, 1858-60.
* *Die preisgekrönten Entwürfe zur Erweiterung der inneren Stadt Wien: mit sieben in der Kaiserlich-Königlichen Hof- und Staatsdruckerei in Farbendruck ausgeführten Plänen und einem erläuternden Texte*. Wien, 1859.
* Editor, *Quellenschriften für Kunstgeschichte und Kunsttechnik des Mittelalters und der Neuzeit*, 18 zväzkov. Wien, 1871 – 1908.
* *Gesammelte kunsthistorische Schriften*, štyri zväzky. Wien, 1879-94.

Poznámky
--------

1. ↑  „Man muß für Kunst selbst veranlagt sein, wenn man Kunstgeschichte treiben will." Citácia podľa Lachnit, E.: *Die Wiener Schule...*, s. 24.

Literatúra
----------

* Lachnit, E.: *Die Wiener Schule der Kunstgeschichte und die Kunst ihrer Zeit*. Wien-Köln-Weimar, 2005.
* Nebel, E.: *Die kunstpädagogischen Ideen, Theorien und Leistungen Rudolf von Eitelbergers* (Diss.). Wien, 1980.

Externé zdroje
--------------

* Eitelberger-Edelberg Rudolf von. In: Österreichisches Biographisches Lexikon 1815 – 1950 (ÖBL). Band 1, Verlag der Österreichischen Akademie der Wissenschaften, Wien 1957, S. 239 f. (Direktlinks auf S. 239, S. 240)
* Eitelberger at the Biographical Dictionary of Art Historians Archivované 2016-03-05 na Wayback Machine

Autoritné údaje: * abART: 100087
* BnF: 162076282
* GND: 116437456
* ISNI: 0000000120226435
* LCCN: no2011085238
* NK ČR: ola2006340227
* VIAF: 25353786
* WorldCat: lccn-no2011085238