recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Emotion Engine
**Emotion Engine** je názov centrálneho procesora hernej konzoly šiestej generácie, Sony PlayStation 2. Bol vyvinutý spoločne firmami Toshiba a Sony a jeho sériová výroba začala v roku 1999. Podľa MicroDesign Resources je dvakrát rýchlejší ako 733 MHz Pentium III a 15-krát rýchlejší ako 400 MHz Celeron v úlohách ako napríklad prehrávanie celoobrazovkového videa .

Podľa spoločnosti Sony jeho názov neznamená, že je zvláštne navrhnutý na to, aby bol schopný renderovať realistické emócie na tvárach herných postáv.

Dátová zbernica, vyrovnávacia pamäť, ako aj všetky registre sú implementované 128-bitovou technológiou, integrované na jednom čipe vyrábanom 0,18-mikrónovou technológiou. Procesor je založený na čipe MIPS R5900, je kombináciou CPU a DSP procesora, ktorého hlavnou funkciou je simulácia trojrozmerných svetov. Všetky podstatné jednotky sú integrované na čipe: jadro MIPS III, 2 vektorové jednotky, FPU, jednotka na spracovanie grafiky (MPEG2 dekodér s prídavnými vlastnosťami), 10-kanálový DMA kontrolér, grafická jednotka, RDRAM a vstupno-výstupné rozhrania, všetko vzájomne prepojené 128-bitovou internou zbernicou.

Referencie
----------

1. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2006-09-16]. Dostupné online. Archivované 2007-06-22 z originálu.
**Dikanda** je poľská skupina hrajúca žánre folk, ethno a world music. Je inšpirovaná orientálnou, cigánskou i balkánskou hudbou. Typickým prvkom jej hudby je vytváranie nových slov a významov v pôvodných skladbách. Má za sebou bohatú koncertnú činnosť v európskych (Nemecko, Grécko, Taliansko, ...) i mimoeurópskych krajinách (Rusko, India, ...). Získala tiež veľa hudobných ocenení, medzi inými v r. 1999 prvenstvo na festivaloch Nowa tradycja či Eurofolk. Dánsky Folker magazine jej zase za album Usztijo udelil v r. 2005 cenu „Album roka".

História
--------

Skupinu založila v r. 1997 v meste Szczecin speváčka a akordeonistka Ania Witczak. Názov si skupina zvolila podľa slova *Dikanda*, pôvodom z afrického dialektu, ktorý je pomenovaním pre rodinu. Ten mal vystihovať podstatu skupiny, v ktorej panuje priateľský, rodinný duch.
Svojím vzťahom k tradičnej hudbe a tvrdej práci si rýchlo vybudovala vlastný štýl a originálny zvuk.

Diskografia
-----------

* 2000: *Muzyka czterech stron wschodu*
* 2002: *Jakhana, Jakhana*
* 2004: *Usztijo*
* 2008: *Ajotoro*
* 2010: *Dikanda Live*

Referencie
----------

1. 1 2  Jaro.de Archivované 2010-07-25 na Wayback Machine 9.12.2010
Downing Street
**Downing Street** je jedna z najznámejších ulíc v Londýne. Nachádza sa neďaleko ulice Whitehall, vo štvrti Westminster v mestskom obvode City of Westminster.

Na Downing Street sa nachádzajú budovy, ktoré slúžia viac ako dvesto rokov ako sídlo dvoch najdôležitejších predstaviteľov vlády Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska – premiéra (angl. *Prime Minister*) a ministra financií (angl. *Chancellor of the Exchequer*).

Najznámejšou adresou na ulici je **10 Downing Street**, ktorá je oficiálnym sídlom britského premiéra. Pre úrad predsedu vlády sa používa pojem „Downing Street" alebo „Number 10", zatiaľ čo pre ministerstvo financií sa používa pojem „Number 11".

Dejiny
------

Ulicu nechal postaviť George Downing (1632 – 1689), ktorý slúžil ako vojak pod Oliverom Cromwellom a kráľom Charlesom II. Za službu kráľovi bol odmenený pozemkom susediacim so St. James’s Parkom. Práve na tomto pozemku stoja súčasné vládne budovy. Na jednej strane sa nachádzajú už spomínané sídla premiéra, ministra financií a úradu vlády. Druhú stranu ulice vypĺňa budova ministerstva zahraničných vecí (angl. *Foreign Office*), vybudovaná neskôr, v 19. storočí.

Počas 50. a 60. rokoch sa objavili plány na demoláciu budov na Downing Street a Foreign Office, pričom ich malo nahradiť *„niečo modernejšie"*. Tieto plány sa však nikdy nezrealizovali.

V roku 1989 boli pri vstupe do Downing Street nainštalované kovové vstupné brány, ktoré mali chrániť vtedajšiu premiérku Margaret Thatcherovú pred teroristickými útokmi IRA. Dovtedy bola ulica prístupná pre verejnosť a ľudia si mohli cestu do St. James’s Parku skrátiť prechádzkou okolo sídla britského premiéra.

Obyvatelia ulice
----------------

* **9 Downing Street:** v súčasnosti sídlo úradu vlády
* **10 Downing Street:** oficiálne sídlo britského premiéra
* **11 Downing Street:** oficiálne sídlo ministra financií
* **12 Downing Street:** bývalé sídlo úradu vlády, v súčasnosti sídlo tlačového, komunikačného, informačného a výskumného oddelenia úradu vlády

V priebehu rokov používali jednotliví premiéri i ministri financií jednotlivé domy podľa toho ako to považovali za nutné. Wiliam Gladstone, v období keď bol od roku 1881 v úrade, obýval so svojou rodinou domy číslo 10, 11 a 12, pretože bol súčasne premiérom i ministrom financií. Po voľbách v roku 1997 Tony Blair, ženatý premiér s troma deťmi, ktoré žijú s rodinou, sa nasťahoval do priestrannejšieho domu na čísle 11 a slobodný minister financií Gordon Brown býval v dome číslo 10. 10 Downing Street je ale aj napriek tomu stále oficiálnym sídlom britského premiéra, ktorý využíva kancelárie v tejto budove.

Dopravné spojenie
-----------------

Najbližšie stanice London Underground:

* **Westminster** (Central, District a Jubilee Line)
* **Charing Cross** (Northern a Bakerloo Line)

Pozri aj
--------

* Zoznam predsedov vlády Veľkej Británie a Spojeného kráľovstva

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Downing Street**

Externé odkazy
--------------

* Number 10; oficiálna stránka úradu britského premiéra (po anglicky)
* Downing Street Says
**Encyclopaedia Judaica** je encyklopédia židovských dejín, kultúry a náboženstva v angličtine. Vyšla v dvoch vydaniach.

Encyclopedia Judaica
--------------------

Prvé vydanie encyklopédie z rokov 1971-1972 malo šestnásť zväzkov. Vydalo ich jeruzalemské vydavateľstvo *Keter* spolu s newyorským vydavateľstvom *Macmillan*. V rokoch 1972-1994 vyšlo postupne desať ročeniek s doplnkami. Spoločne obsahuje encyklopédia 25 000 článkov, ktoré sú výsledkom tridsaťročnej práce 2 200 prispievateľov a 250 redaktorov. Šéfredaktorom encyklopédie bol Cecil Roth a po ňom Geoffrey Wigoder.

Projekt encyklopédie nadväzoval na nedokončenú nemeckú *Encyclopaediu Judaiku*, ktorú v rokoch 1928-1934 vydával v Berlíne Nachum Goldmann vo svojom vydavateľstve *Eshkol Publishing Society*. Šéfredaktormi boli Jakob Klatzkin a Ismar Elbogen. Po vydaní desiatich zväzkov (Aach–Lyra) bolo vydávanie encyklopédie kvôli nepriazni nacistického režimu zastavené. Pod názvom *Eškol* boli vydané aj dva zväzky encyklopédie (A–Antipas) v hebrejčine .

Skrátená verzia *Encyclopaedie Judaiky* v ruštine, ktorá vznikla začiatkom 70. rokov, sa postupne vyvinula v samostatný projekt, ktorý mal koncom roku 2005 už 11 zväzkov a 3 doplnky. Je dostupná na internete (Электронная еврейская энциклопедия). Anglická verzia encyklopédie sa komerčne distribuuje aj na CD-ROM.

Encyclopedia Judaica Second Edition
-----------------------------------

V roku 2003 získalo autorské práva na opätovné vydanie encyklopédie vydavateľstvo Thomson Gale. Druhé vydanie pod názvom *Encyclopaedia Judaica Second Edition* vyšlo v januári 2007 (opäť v spolupráci s jeruzalemským Keterom) v 22 zväzkoch, hlavným redaktorom bol Fred Skolnik. Obsahuje vyše 21 000 podpísaných hesiel, z toho asi 2 600 úplne nových. Výrazne rozšírená bola bibliografia jednotlivých článkov: druhé vydanie obsahuje celkom 31 000 nových bibliografických odkazov. Vydanie získalo ešte v tom istom roku ocenenie Americkej asociácie knižníc (American Library Association) *Darthmouth Medal*, ktoré sa udeľuje výnimočne kvalitným encyklopédiám a lexikónom.

Pozri aj
--------

* Jewish Encyclopedia

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne internetové stránky encyklopédie Archivované 2008-08-07 na Wayback Machine
* David B. Levy, „The Making of the Encyclopaedia Judaica and the Jewish Encyclopedia"  Archivované 2006-11-26 na Wayback Machine, *Proceedings of the 37th Annual Convention of the Association of Jewish Libraries*  Archivované 2006-10-04 na Wayback Machine, 2002 – porovnanie dvoch židovských encyklopédií
**CorelDraw** (štylizované **CorelDRAW**) je vektorový grafický editor vyvíjaný a predávaný spoločnosťou Corel Corporation z kanadského mesta Ottawa. Tiež je to názov grafického balíčka spoločnosti, ktorý obsahuje CorelDraw s bitmapovým editorom obrázkov, Corel Photo-Paint a ďalšie príbuzné grafické programy. Posledná verzia CorelDRAW Graphics Suite je X8.

História
--------

V roku 1987 firma Corel najala softvérových inžinierov Michela Bouillona a Pata Beirnea na vývoj vektorovo založeného programu. Program CorelDraw bol vydaný v roku 1989. CorelDraw 1.x and 2.x fungovali pod operačným systémom Windows 2.x a 3.0. CorelDraw 3.0 bol súčasťou vydania Windows 3.1. Zaradenie programu TrueType do Windows 3.1 spravilo z CorelDraw program schopný používať systémom nainštalované  fonty bez použitia programu tretej strany, ako napríklad Adobe Type Manager; jeho spojenie s programom na upravovanie fotografií (Corel Photo-Paint), správcu písiem a niekoľkými ďalšími druhmi programov bolo súčasťou vôbec prvého all-in-one balíčka grafických nástrojov.

Referencie
----------

1. ↑  "A Short History of CorelDraw", at corel.com, retrieved 11 Jan 2011. (PDF version)
2. ↑  "Corel Announces 'CorelDraw 3.0'[nefunkčný odkaz]", May 15, 1992 /PRNewswire/ via www.highbeam.com
3. ↑  HECK, Mike. CorelDraw 3 moves faster, integrates modules. *InfoWorld* (San Mateo, CA: InfoWorld Publishing), 13. júl 1992, roč. 14, s. pp. 66–67. Dostupné online. ISSN 0199-6649.
4. ↑  "CorelDraw 3 will remain on market as low-price option", InfoWorld, April 19, 1993. (Anticipated date)
5. ↑  "Testers praise CorelDraw 5", InfoWorld, April 18, 1995.

Externé odkazy
--------------

* CorelDraw X7 oficiálna webstránka
* Old CorelDraw 4 product announcement (May 20, 1993 / Listing availability for Windows, OS/2, CTOS and Unix)
**Dražba** alebo **licitácia** alebo **(vy)draženie** je predaj, pri ktorom sa vec (alebo živý tvor) predáva verejne súčasne väčšiemu počtu záujemcov a predávaný objekt získa ten, kto zaň ponúkne najviac. Slovo **aukcia** znamená prísne vzaté dobrovoľnú dražbu (teda napríklad nie dražbu použitú ako exekučný prostriedok) konkrétnej-fyzickej veci (živého tvora) na konkrétnom mieste tak, že si kupujúci môžu tovar prezrieť či odskúšať, a to najmä v medzinárodnom obchode; často sa však používa synonymne k pojmu dražba/licitácia.

Rozoznávajú sa dva základné spôsoby dražby/aukcie:

* anglická dražba - vyvolávacia cena je základná a postupne sa ponuka zvyšuje
* holandská dražba - ak nikto neponúkne vyvolávaciu cenu, cena sa postupne znižuje.

Online aukcie
-------------

Špeciálnym druhom predaja sú online aukcie. V zahraničí ide o dynamicky sa rozvíjajúcu časť trhu. Cena nie je pevne stanovená a závisí od dopytu a ponuky. Okrem nových tovarov do nej vstupujú i použité predmety, ktoré môže predávať cez systém aukcie ktokoľvek.

### Výhody online aukcie

* žiadne časové obmedzenia – licitácia je možná v ktoromkoľvek časovom okamihu. Tovary sú vystavené v aukcii počas niekoľkých dní (väčšinou v rozpätí od 1 až po 10 dní).
* žiadne geografické obmedzenia – predajcovia a kupujúci sa môžu aukcií zúčastniť z ktoréhokoľvek miesta, kde je prístup na internet
* spoločenská interakcia – forma licitácie v reálnom čase je z pohľadu záujemcu zábavná a napínavá
* veľa záujemcov – vyvolávacie ceny sú nižšie ako trhové a na aukčných portáloch je v ponuke široká škála produktov
* veľa predajcov – veľký počet licitujúcich a prvok súťaživosti vedie často k vyšším konečným cenám, minimálne náklady na predaj a jednoduchá dostupnosť

### Spoločnosti, ktoré prevádzkujú online aukcie

* Allegro
* Aukro
* Ebay
* Ebid
* TradeMe
* Tradus (QXL)

#### Najznámejšie aukčné portály

eBay
Najznámejšia americká internetová aukčná sieň s celosvetovou pôsobnosťou, založená v roku 1995 počítačovým programátorom Pierrem Omidyarem. Vďaka veľmi širokej ponuke tovarov od predajcov je možné cez eBay nakúpiť alebo predať prakticky čokoľvek. Okrem klasického prihadzovania je možné využiť i možnosť „Buy It Now", čo znamená kúpiť daný tovar okamžite za vopred stanovenú cenu.

Aukro
Na Slovensku pôsobil od roku 2007. Je súčasťou poľskej skupiny Allegro Group, rovnako ako jej česká a poľská pobočka. Po dvoch rokoch počet registrovaných užívateľov na Slovensku prekročil hranicu 100 tisíc. V roku 2009 narástol počet vystavených aukcií na 3 075 000. Najčastejšie sa predávajú položky z kategórií oblečenie a doplnky, auto-moto a zberateľstvo.

Referencie
----------

* Hospodárske noviny
* Strategie.sk Archivované 2010-02-10 na Wayback Machine
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Aukro na českej Wikipédii.*
Koleso z ľahkej zliatiny značky Enkei
Koleso zo zliatiny horčíka superšportového automobilu Porsche Carrera GT
Koleso z ľahkej zliatiny značky Alcoa použité na nákladnom automobile
**Diskové koleso z ľahkej zliatiny** zjednodušene len **koleso z ľahkej zliatiny** alebo aj **ľahkozliatinové koleso** je automobilové (automobil, motocykel, nákladný automobil) koleso, ktoré je vyrobené so zliatiny hliníka alebo horčíka (alebo niekedy aj kombinácia oboch) a je vyrobené ako jeden celok, t. j. disk kolesa spolu s ráfikom. Tieto kolesá sú ľahšie a pevnejšie a poskytujú lepšie vedenie tepla a takisto aj vzhľad.

Vlastnosti
----------

Oproti oceľovým kolesám majú kolesá z ľahkých zliatin výhodu vo svojom estetickom vzhľade. Kolesá s vysokým podielom horčíka sú navyše mimoriadne ľahké, čo sa odráža na lepšom pružení. Ľahšie kolesá z ľahkých zliatin znižujú veľkosť neodpruženej hmoty, čo sa pozitívne prejavuje na jazdných vlastnostiach vozidla. Pritom pokles hodnôt zotrvačných síl rotujúceho kolesa zvyšuje dynamiku akcelerácie aj brzdenie. Zníženie celkovej hmotnosti vozidla môže tiež prispieť k zníženiu spotreby paliva. Kolesá z ľahkých zliatin sú lakované, preto im, zvlášť v zime, hrozí, že sa v slanom prostredí táto vrstva poškodí a zliatina kovov pod lakom začne galvanicky korodovať, to môže zas viesť k úniku vzduchu z pneumatiky. Kolesá z ľahkých zliatin nie sú, na rozdiel od plechových diskov zvárané.

Horčíkové kolesá
----------------

Kolesá zo zliatiny horčíka sa používajú najmä pre pretekárske automobily, prípadne pre exkluzívne a športové modely automobilov. Kolesá sú vyrábané kovaním zo zliatiny horčíka (ZK60, AZ31 a AZ91). Kolesá zo zliatiny horčíka sú používané pre kolesá motocyklov. Hmotnosť priemerného automobilového kolesa z horčíka je asi 5 – 9 kg (v závislosti na veľkosti). Na rozdiel od bežného kolesa z hliníkovej zliatiny, kde môže byť hmotnosť až dvojnásobná. Nevýhodou kolies z horčíkovej zliatiny je horľavosť, z toho dôvodu boli horčíkové kolesá v rámci niektorých motoristických pretekov zakázané.

Známi výrobcovia kolies z ľahkých zliatin
-----------------------------------------

* 5Zigen
* ADVAN
* Alcoa (výrobky z hliníkovej zliatiny)
* Alessio
* Alutec
* American Racing
* Asanti
* BBS
* Brock
* Dotz
* Enkei
* König
* Lexani
* OZ Racing
* RO\_JA
* Ronal
* Schmidt
* Speedline
* SSR
* TSW
* Volk Racing
* Weld Racing
* Work

Referencie
----------

1. ↑  MOČKOŘ, Roman. *Motorové vozidlá II. Podvozkové orgány*. Bratislava : SjF STU, 1997.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Diskové koleso z ľahkej zliatiny**

Externé odkazy
--------------

* Kolesá z ľahkých zliatin, kované kolesá a liate kolesá Archivované 2010-06-10 na Wayback Machine – Články a fotografie
Súradnice: 49°19′15″S 21°47′39″V﻿ / ﻿49,320835069878264°S 21,79427008249013°V﻿ / 49.320835069878264; 21.79427008249013

**Driečna** je bývalá obec na Slovensku v okrese Stropkov. V súčasnosti patrí pod obec Vladiča. V Driečnej žije 6 ľudí.

Obec vznikla v roku 1960, keď sa zlúčili obce Malá a Veľká Driečna. V roku 1965 bola pripojená k obci Vladiča.

História
--------

### Veľká Driečna

Obec je doložená z roku 1618 ako Driečna, neskôr ako *Dričžna* (1773), Veľká Driečna, Šarišská Driečna (1920); po maďarsky *Sárosdricsna*, Veľká Driečna.

Obec založili na zákupnom práve v rokoch 1573 – 1598, v roku 1618 mala 6 port. Rozdelila sa na Veľkú a Malú Driečnu.

Veľká Driečna patrila panstvu Makovica, v roku 1715 mala 8 domácností, v roku 1787 mala obec 27 domov a 171 obyvateľov, v roku 1828 mala 51 domov a 382 obyvateľov. V 19. storočí vlastnil tunajšie majetky Adolf Dobriansky.

Za I. svetovej vojny tu boli boje. Za I. ČSR sa obyvatelia zaoberali poľnohospodárstvom a drevorubačstvom. V roku 1942 bolo v obci 35 domov, 216 obyvateľov. Za partizánsku činnosť obec vyznamenali Pamätnou medailou SNP. Po roku 1945 nastala migrácia obyvateľstva. Od roku 1960 bola zlúčená s Malou Driečnou.

### Malá Driečna

Obec je doložená z roku 1773 ako Driečne, neskôr ako Malá Driečna, Zemplínska Driečna (1920); po maďarsky Zemplínska Driečna, Malá Driečna. Patrila panstvu Stropkov, v 18. až 19. storočí rodine Keglevičovcov.

V roku 1715 mala 5 domácností, v roku 1787 mala obec 19 domov a 107 obyvateľov, ktorí pracovali v okolitých lesoch.

Za I. svetovej vojny tu boli boje. Po roku 1918 nastal vývin ako vo Veľkej Driečnej. V roku 1942 bolo v obci 32 domov, 206 obyvateľov. Obec bola vyznamenaná Pamätnou medailou SNP. V roku 1960 bola zlúčená s Veľkou Driečnou.

V obci Driečna sa nachádza Gréckokatolícky chrám Svätého Bazila Veľkého z roku 1819 - národná kultúrna pamiatka Slovenska a Pravoslávny chrám svätých apoštolov Petra i Pavla so zvonicou z roku 1994.

Súčasnosť
---------

Driečna patrí pod obec Vladiča. V obci sa nachádza Dedinské múzeum a penzión Driečna. Patrí pod gréckokatolícku farnosť Staškovce. Driečna má vlastnú pravoslávnu cirkevnú obec. Duchovným správcom pravoslávnej cirkevnej obce je mitr. prot. Mgr. Sergej Cuper.

Referencie
----------

1. ↑   *Vladiča - História* [online]. E-Obce.sk. Dostupné online.
2. ↑   *Farnosť Staškovce. Filiálne obce. Driečna* [online]. staskovce.fara.sk. Dostupné online. Archivované 2021-03-03 z originálu.
3. ↑   *Driečna - Chrám sv. Bazila Veľkého* [online]. pamiatkynaslovensku.sk. Dostupné online.
4. ↑   *História obce* [online]. obec Vladiča, [cit. 2021-08-16]. Dostupné online.

Ďalšia literatúra
-----------------

* ULIČNÝ, Ferdinand. *Dejiny osídlenia Zemplínskej župy*. Vyd. 1. Michalovce : Zemplínska spoločnosť, 2001. 760 s. ISBN 80-968579-1-6. S. 297.

Externé odkazy
--------------

* webová stránka Dedinského múzea
Dlaskova farma
**Dlaskův statek** je historická farma v Dolánkach, mestskej časti Turnova. Leží medzi zastávkou Dolánky na železničnej trati Pardubice - Jaroměř - Liberec a riekou Jizerou. Je jednou z najlepšie zachovaných zrubových fariem pojizerského typu.

Dejiny
------

Farma bola založená ako slobodná usadlosť v roku 1716, významnejšie prestavovaná bola za Josefa Dlaska († 1853) v rokoch 1794 a 1841, v roku 1883 bola farma predaná v exekučnej dražbe a prestala byť majetkom rodiny Dlaskovcov. Celonárodnú známosť jej priniesla Národopisná výstava českoslovanská v Prahe v roku 1885, kde ju prezentoval akademický maliar Jan Prousek vo svojich maľbách a svojej publikácii *O dřevěných stavbách ze severních Čech*.

Dnes je farma súčasťou turnovského *Muzea Českého ráje*. Súčasťou expozície je i socha Panny Márie a zrubový skald obilia, ktorý sem bol prenesený z Malého Rohozca.

Referencie
----------

1. ↑  KUTNAR, František; KUTNAR, František. *Dlaskova duševnost*. Praha : Melantrich, 1941. S. 111.

Fotogaléria
-----------

* Budova farmyBudova farmy
* Lomenica farmyLomenica farmy
* Interiér - vystavené pluhyInteriér - vystavené pluhy
* Interiér - vystavená práčka s odstreďovačkouInteriér - vystavená práčka s odstreďovačkou

Pozri aj
--------

* Zoznam národných kultúrnych pamiatok Českej republiky

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dlaskův statek**

Externé odkazy
--------------

* Dlaskova farma na stránkach mesta Turnova
* Dlaskova farma na hrady.cz

Súradnice: 50°36′11″S 15°10′20″V﻿ / ﻿50,603°S 15,1721°V﻿ / 50.603; 15.1721

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Dlaskův statek na českej Wikipédii.*
Logo
**Dolby Surround** je od spoločnosti Dolby prvá spotrebiteľská verzia zvukového viackanálového dekódovacieho formátu Dolby Stereo, určeného pre analógový film. Pre verejnosť bol uvedený v roku 1982 prostredníctvom domáceho nahrávania videa (formáty Betamax a VHS) a zaviedol v nich stereo zvuk v HiFi kvalite. Pojem **Dolby Surround** sa používa tak, aby nedošlo k zámene dvojkanálového domáceho sterea s divadelným priestorovým zvukom (Dolby SR, obsahoval 4 kanály). Dolby Surround je teda ranou verziou divadelného Dolby Stereo.

Technické detaily
-----------------

*Pozri aj: Dolby Digital*
Pri vytváraní zvukovej stopy vo formáte Dolby Stereo/Dolby Surround sa do dvoch kanálov zakóduje informácia o piatich samostatných kanáloch: ľavý, centrálny, pravý, basový a priestorové rozšírenie. Informácia o rozšírení je zakódovaná do bežného stereosignálu v nosičoch ako VHS, DVD, stereo zvukovej stopy na 35mm kinofilme, či stereo zvukovej informácie súbežne prenášanej s obrazom v televíznom vysielaní. Z tejto informácie dokáže špeciálny zvukový procesor opäť rekonštruovať pôvodnú päťkanálovú informáciu. Bez dekodéra je zvuk prehrávaný klasicky stereo alebo mono.

Veľkú výhodu pre túto technológiu znamená fakt, že technológia kódovania Dolby Surround (5 kanálov do dvoch) je principiálne identická so starším kódovaním mono stopy na Surround (surround do mono stopy). Mnohé filmy, majúce optickú zvukovú stopu zakódovanú do Dolby Stereo môžu byť veľmi jednoducho a lacno prekódované do videa. Prakticky všetky dekodéry na Dolby Surround, ako súčasť svojho dizajnu, zahŕňajú aj modifikovanú verziu Dolby B.

Dekódovacia technológia Dolby Surround bola inovovaná v v polovici 80. rokov a premenovaná na Dolby Pro Logic v roku 1987. Termín Dolby Stereo, Dolby Surround a LtRt je používaný k popisu zvukovej stopy ktorá je zakódovaná použitím tejto technológie.

| Matica Dolby Surround | Ľavý | Pravý | Centrálny | Rozšírenie |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Ľavý kanál (Lt) | {\displaystyle 1} | {\displaystyle 0} | {\displaystyle {\frac {\sqrt {2}}{2}}} | {\displaystyle j{\frac {\sqrt {2}}{2}}} |
| Pravý kanál (Rt) | {\displaystyle 0} | {\displaystyle 1} | {\displaystyle {\frac {\sqrt {2}}{2}}} | {\displaystyle -j{\frac {\sqrt {2}}{2}}} |

Poznámka: *j* predstavuje 90° (π⁄2 radián) zmenu fázy.

Pozri aj
--------

* Dolby Laboratories
* Dolby Stereo
* Šum
* Ray Dolby
* Dolby Digital

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dolby Surround**

Externé odkazy
--------------

* Chronológia Dolbyho vynálezov Archivované 2014-04-01 na Wayback Machine
* História dekodérov Dolby surround

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Dolby Surround na anglickej Wikipédii.*
**Eric K. Drexler** (\* 25. apríl 1955, Oakland, Kalifornia, USA) je americký vedec a predstaviteľ transhumanizmu.

Životopis
---------

Narodil sa v Oaklande v Kalifornii. Študoval na MIT. V roku 1974 vystúpil na First Princeton Conference of Space Colonization. Je spoluzakladateľom a vedúcim The Foresight Institute v Palo Alto v Kalifornii.

Tvorca konceptu nanotechnológie
-------------------------------

Eric Drexler je tvorcom konceptu nanotechnológie. Vytvoril koncept molekulárnych strojov, ktoré by mohli replikovať sami seba a z atómov rovnakej suroviny dotvoriť alebo opraviť každú štruktúru materiálneho sveta, či by už šlo o predmety alebo o živé bytosti.

Stroje tvorenia
---------------

Drexler v knihe Engines of Creation. The Coming Era of Nanotechnology – Stroje tvorenia – Nastupujúca éra nanotechnológie, ktorú vydal v roku 1986 navrhol koncept nanotechnológie a nanostrojov. 
Drexler ako príklad strojov pracujúcich v molekulárnom meradle uvádza bunky živých organizmov. Drexler uvažuje o tvorbe univerzálnych assembelrov – replikátorov, ktoré budú schopné vytvárať a opravovať zložité molekulárne štruktúry.
Tieto nanostroje budú podľa Drexlera programovateľné podobným spôsobom akým DNA programuje činnosť živých buniek, a budú schopné sa namnožiť a vytvoriť tak armádu komunikujúcich robotov pripravených vykonať užitočnú prácu – zostaviť z atómov kovov zliatiny presne definovaných, doteraz nevídaných vlastností, liečiť choroby, stavať domy, budovať kozmické stanice atď.
Drexler upozorňuje, že kritici umelej inteligencie často tvrdia, že zrejme nemôžeme vytvoriť stroje rozumnejšie než sme my sami. Zabúdajú na to, že naši vzdialení nemí predkovia sa dokázali vyvinúť v jedincov vysokej inteligencie a vôbec pritom nemysleli. My o umelej inteligencii premýšľame a memy našich technológií sa vytvárajú omnoho rýchlejšie ako biologické gény.

Spoločenské súvislosti nanotechnológie
--------------------------------------

Drexler tiež uvažuje o budúcich sociálnych prevratoch spôsobených nanotechnológiami. Kladie následovné otázky: Čo sa stane s globálnym poriadkom, keď assemblery a automatizované inžinierstvo obmedzia potrebu medzinárodného obchodu ? Ako ďaleko sa zmení spoločnosť, v ktorej budú ľudia žiť neobmedzenú dobu ? Čo budeme robiť, ak replikujúce sa assemblery budú môcť robiť takmer čokoľvek bez ľudskej prítomnosti? Čo urobíme, keď systémy umelej inteligencie budú myslieť rýchlejšie ako ľudia?

Dielo
-----

* *An Approach to the Development of General Capabilities for Molecular Manipulation* (1981)
* *Engines of Creation. The Coming Era of Nanotechnology* (1986)
* *Unbounding the Future. The Nanotechnology Revolution* (1991)
* *Nanosystems. Molecular Machinery, Manufacturing, and Computation* (1992).

Literatúra
----------

Eric K. Drexler: Engines of Creation. The Coming Era of Nanotechnology. Anchor Books, New York 1986

Externé odkazy
--------------

* Foresight Institute
* Eric K. Drexler: Engines of Creation - on-line kniha  Archivované 2009-01-08 na Wayback Machine

Autoritné údaje: * BnF: 123400641
* GND: 114321043
* ISNI: 0000 0000 8250 8609
* LCCN: n85231433
* VIAF: 64078699
* WorldCat: lccn-n85231433
***Cooking Fever*** je simulačná mobilná hra o varení, ktorá bola vyvinutá spoločnosťou Nordcurrent. V hre hráči spravujú rôzne reštaurácie tým, že vyrábajú jedlá a nápoje, obsluhujú zákazníkov a zarábajú peniaze. Hráči musia vykonať určité vylepšenia svojich kuchynských spotrebičov a vnútorných prvkov, aby prešli na vyššiu úroveň.

Od svojho uvedenia na trh v roku 2014 sa Cooking Fever stala jednou z najpopulárnejších mobilných hier, ktorá bola v roku 2017 kumulatívne stiahnutá viac ako 100 miliónovkrát.

1. decembra 2017 sa spoločnosť Nordcurrent spojila s Coca-Cola s cieľom vydať aktualizáciu, v ktorej hráči môžu predávať oficiálne nápoje Coca-Cola v hre. Od 4. decembra 2018 boli odstránené všetky odkazy na Coca-Cola.

Gameplay
--------

Cooking Fever má momentálne tri rôzne režimy; prvá obrazovka je mesto, ktoré má 10 reštaurácií, druhým režimom je ostrov Paradise Island, ktorý má v súčasnosti 9 reštaurácií, a nakoniec tretím režimom sú alpské hory, ktoré v súčasnosti majú 8 reštaurácií. Predajňa pre rýchle občerstvenie je k dispozícii na začiatku hry a ďalšie reštaurácie budú k dispozícii pri zvyšovaní úrovne známej ako XP. Každá reštaurácia má 40 úrovní na hranie a je potrebné minimálne skóre, aby ste sa dostali na ďalšiu úroveň. K dispozícii sú aj nákupy v aplikácii; ak sa tak hráč rozhodne, môže minúť skutočné peniaze za to, aby získal ďalšie mince a drahokamy namiesto toho, aby si ich počas hry zarobil.

Referencie
----------

1. ↑   *Lithuania's Nordcurrent rides Cooking Fever beyond 100 million downloads* [online]. VentureBeat, 15. marec 2017. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑   *Cooking Fever partners with Coca-Cola for the latest game update* [online]. 2. december 2017, [cit. 2019-09-17]. Dostupné online. Archivované 2017-12-28 z originálu. (po anglicky)
3. ↑   *Cooking Fever - The Ultimate Strategy Guide* [online].. Dostupné online. (po anglicky)

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Cooking Fever na anglickej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny web
Konštantín VI a jeho otec Lev IV.
**Konštantín VI.** (varianty mena pozri v článku Konštantín VI.;\* 771 – † 797) nastúpil ako deväťročný na byzantský trón po svojom otcovi Levovi IV. Zo začiatku za neho vykonávala vládu ako regentka jeho matka Irena, neskôr vládol sám.

V roku 787 uzatvoril spojenectvo s Karolom Veľkým, dokonca sa plánoval sobáš medzi Konštantínom a Karolovou dcérou *Rotrud*, ale nakoniec sa nekonal a Konštantín uzatvoril manželstvo s dcérou nižšieho šľachtica.

Konštantín mal vtedy 16 rokov a podľa všeobecnej mienky bol teda už dosť starý, aby mohol prevziať výkon vládnych záležitostí od svojej matky. Musel však ešte počkať až do povstania arménskych vojakov v byzantskej armáde v roku 790, ktoré bolo nasmerované proti Irene, kým skutočne získal moc. Irena si nechala titul cisárovnej a Konštantín musel najprv poraziť povstaleckých vojakov, než konečne akceptovala toto nové usporiadanie.

Znovu obnovil prenasledovanie ikonodulov. Musel tiež potlačiť povstanie svojho strýka Nikefora, ktorého potom vyhnal do kláštora, aby mu neprekážal vo vládnutí. Dal sa rozviesť a znovu sa oženil, čo mu spôsobilo ujmu na popularite, a možno to nebolo vôbec legálne, patriarcha to však ignoroval.

V roku 797 vypukla ďalšia vzbura, tentoraz zosnovaná Ireninými spojencami a s jej súhlasom, pri ktorej Konštantína uväznili a oslepili. Neskôr následkom týchto zranení podľahol. Jeho matka Irena získala všetku moc v ríši.

Doba Konštantínovej vlády sa vyznačovala povstaniami, nespokojnosťou obyvateľstva, palácovými intrigami a mravným úpadkom. Ešte počas vlády Michala II. (820 – 829) vystúpili dvaja uchádzači o trón, ktorí predstierali, že sú Konštantínom VI.

Bibliografia
------------

* ZÁSTĚROVÁ, Bohumila, et al. *Dějiny Byzance*. Vyd. 1. Praha : Academia, 1992. 529 s. ISBN 80-200-0454-8.

Externé odkazy
--------------

* Biografia Konštantína VI. (po anglicky)

  


|  |
| --- |
| Konštantín VI.**Sýrska dynastia** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Lev IV.** | **cisár**780 – 797 | Nástupca**Irena** |

Autoritné údaje: * GND: 118565176
* LCCN: n79082463
* VIAF: 27863342
* WorldCat: lccn-n79082463
**Dušan Fajnor** (\* 20. november 1876, Senica – † 9. apríl 1933, Bratislava, pochovaný v Modre) bol slovenský evanjelický kňaz a biskup, náboženský spisovateľ. Používal pseudonym: *Spectator*.

Rodina
------

* otec: Štefan Fajnor
* matka: Emília Anna, rodená Jurenková (\*1.november 1850 – † 30.december 1930)
* brat: Vladimír Fajnor
* manželka: Marta rod. Vodová

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, v Uherskom Hradišti, v Soprone, v Szarvasi, právo a klasickú filológiu na univerzite v Budapešti, teológiu na evanjelickom kolégiu v Prešove a na univerzite v Rostocku. Roku 1902 vysvätený za kňaza, 1932 dr.h.c. univerzity v Kaunase. Roku 1902 evanjelický kaplán, 1904 farár v Čáčove, 1928 v Modre, 1922 nitriansky senior, 1928 biskup západného dištriktu a generálny biskup Slovenskej evanjelickej cirkvi augsurského vyznania. Pred 1918 sa zúčastnil na obranných bojoch slovenských evanjelikov proti násilnej maďarizácii, po vzniku Česko-Slovenska spolutvorca ústavy a jeden z popredných predstaviteľov evanjelickej cirkvi na Slovensku. Prispieval do novín a časopisov (Stráž na Sione a Evanjelický kazateľ, ktorý kratší čas i redigoval, Cirkevné listy, Národné noviny, Slovenské pohľady a iné).

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* fajnorov životopis od N. Hajského[nefunkčný odkaz]
* Imatrikuláciu z Dušan Fajnor v Rostocker Matrikelportal
* Záznam o narodení a krste v matrike riadok 35 - evanjelická cirkev v Senici

  


|  |
| --- |
| Dušan Fajnor**Evanjelická cirkev augsburského vyznania** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Jur Janoška** | **Generálný biskup**1930 – 1933 | Nástupca**Vladimír Pavol Čobrda** |

Autoritné údaje: * GND: 1047117088
* SNK: 174757
* VIAF: 306283783
Areál VŠMÚ
**Dvorana Vysokej školy múzických umení** je dostavba časti areálu VŠMU na Zochovej ulici v Bratislave. Pod projekt sa podpísal autorský kolektív ateliéru BKU (Michal Bogár, Ľubomír Králik a Ľudovít Urban). Slúži pre tanečný projekt *Ateliér pohybu DVORANA*.

Časová línia
------------

* 2003 – Štúdia, Projekt
* 2004 – Realizácia

Urbanistické riešenie
---------------------

Objem Dvorany sa nachádza vo vnútrobloku uzavretom pôvodným objektom VŠMU a novostavbou Filmovej a Televíznej fakulty VŠMU a neprejavuje sa vo výzore okolia prístupného pre verejnosť.

Architektonické, funkčné a dispozičné riešenie
----------------------------------------------

### Architektúra

Vstup do časti Dvorany je z hlavného vstupu do objektu. Celé komunikačné napojenie Dvorany je riešené z hlavného schodiska pôvodného objektu. Schodisko sa otvára a spolu s uvoľneným objemom dostavby vytvára veľkorysejší priestor, pričom sa obidva objekty vzájomne prepájajú. Povrchové úpravy fasád, omietky, kov (hliník rámov okenných otvorov a žalúzií) sklo boli navrhnuté s použitím tlmenej farebnosti v zmysle odporúčaní pamiatkovej správy a doplnených dreveným obkladom plátku strechy baletnej sály.

### Interiéry

Vo veľkej miere sa uplatnil princíp a prvky stavebného interiéru. Jednotlivé prevádzky boli odlíšené podľa zvukovo-akustických a svetelných potrieb a funkčného využitia.

### Exteriéry

Sú príbuzné riešeniu Filmovej a Televíznej fakulty. Prevádzka si vyžiadala úpravu a doplnenie rampy. Koncepcie múrikov ako žardiniér s popínavou zeleňou prispela k akcentovaniu výškového predelu. Dlažba dvoru ostala v zmysle Filmovej a televíznej fakulty.

### Dispozičné riešenie

* 1. nadzemné podlažie – koncertná sála, šatňa, café, sklady
* 2. nadzemné podlažie – kancelárie, sklad
* 3. nadzemné podlažie – strojovňa ÚK, elektrorozvodňa, sklad
* 4. nadzemné podlažie – baletná sála, šatne

Externé odkazy
--------------

* Vysoká škola múzických umení, Bratislava
* Ateliér pohybu DVORANA
* Architektonický ateliér BKU

Súradnice: 48°08′45″S 17°06′11″V﻿ / ﻿48,145751°S 17,103033°V﻿ / 48.145751; 17.103033
Súradnice: 48°37′01″S 16°56′25″V﻿ / ﻿48,616973°S 16,940274°V﻿ / 48.616973; 16.940274

**Dyje** (nem. Thaya) je rieka v Rakúsku (Dolné Rakúsko) a v Česku (Juhomoravský kraj). Na hraniciach Česka s Rakúskom vytvára Dyje kaňonovité riečne údolie, ktoré je vyhlásené za chránené územia Národný park Podyjí a Národný park Thayatal.

Dĺžka toku je 235,4 km, vrátane Moravskej Dyje 306 km. Rozloha povodia je 13 419 km².

Dyje sa na trojmedzí Česka, Rakúska a Slovenska vlieva do Moravy.

Rieka Dyje je na svojom dolnom toku rajom pre vodákov. Preráža si cestu lužnými lesmi ako Amazonka cez dažďový prales. Jej pokojný tok nie je náročný ani pre neskúsených vodákov. Je splavná po celý rok.

Počas splavu budete mať možnosť všimnúť si množstvo fauny, vážky, žaby, rôzne druhy vtáctva, rybáriky, volavky, bobre, či najväčšieho chrobáka žijúceho v našich končinách – roháča.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dyje**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Dyje na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* ČHMÚ Brno - Hlásne profily povodňovej služby
* Prietoky a stavy riek
* Vodácka kilometráž Dyje
* Zámocká Dyje - splav Moravskej Amazonky

Panoráma
--------

Novomlýnske priehrady
Novomlýnske priehrady
Pozícia po 2. ... Jc6 3. Sc4 g6 atď.

 Základné postavenie figúrok (kameňov) na šachovnici.

**Dámska indická obrana** je otvorenie z kategórie zatvorených hier. Vzniká po ťahoch 1. d4 Jf6 2. c4 e6 3. Jf3 b6 a patrí medzi plne korektné otvorenia. V súčasnosti je veľmi obľúbená u všetkých kategórií hráčov od majstrov až po radových šachistov. Po 3. ťahu hra obyčajne pokračuje 4. g3Sa6 5. Jbd2 c5 6. e4 cxd4 7. e5 Jg4 8. h3 Jh6 9. Sg2 Jc6 10. 0-0 Jf5 11. a3 Se7 12. b4 Sb7 13. g4 Jh4 14. Jxh4 Sxh4 15. Je4 Se7 16. Sg5 0-0 17. Sxe7 Jxe7 18. Dxd4 Jg6 19. f4. Dobrý výpad sa v tejto situácií javí aj 19. ... a5

Variant po 4. a3
----------------

Variant po 4. a3 je bežne hrávaný a určite stojí za vyskúšanie. Hra pokračuje ťahmi: 4. a3 Sb7 5. Jc3 d5 6. Dc2 Se7 7. cxd5 exd5 8. g3 0-0 9. Sg2 Jbd7 10. 0-0 Ve8 11. Sf4 a6 12. Vfd1 Jf8 13. Vac1 so zaujímavými vyhliadkami na protihru na oboch frontoch, čierny môže zvážiť pokračovanie 13. ... c6.

Referencie
----------

1. ↑   *Parnhamovo otvorenie* [online]. sach.7x.cz, [cit. 2016-08-12]. Dostupné online. Archivované 2016-11-16 z originálu.

Pozri aj
--------

* Zatvorená hra
* Dámsky gambit


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Šachový portál |
**Dopravár** je folklórny súbor, ktorý bol založený v Bratislave vo februári 1973 pod názvom *Dunaj*. V roku 1975 sa už pod menom *Dopravár* zúčastnil celoštátnej súťaže v Havířove. 

V roku 1979 mal Dopravár už 70 členov a umeleckým vedúcim sa stal Ján Jamriška. Po ňom a Dušanovi Púpalovi bol od roku 1982 umeleckým vedúcim a choreografom Stanislav Kohútek, ktorý postavil a umelecky spracoval väčšinu tancov, ktoré súbor v súčasnosti tancuje. Súbor sa s nimi predstavil na rôznych folklórnych podujatiach a festivaloch (Detva, Terchová, Myjava, Východná a iné). Súbor sa už dlhé roky zúčastňuje medzinárodných prehliadok vo Francúzsku, ale svoj program predstavil aj v Španielsku, Litve, Turecku, Poľsku, Nemecku, na Sicílii alebo v krajinách bývalej Juhoslávie. 

V októbri 2017 sa Dopravár zúčastnil na *Beijing International Tourizm Festival* (BITF) v Pekingu. 

V súčasnosti súbor funguje pod záštitou mestskej časti Bratislava-Vrakuňa. Vedúcou súboru je Mária Hamarová. Členovia súboru sú väčšinou stredoškoláci a vysokoškoláci, no nájdu sa medzi nimi aj pracujúci ľudia. Tvoria súdržný a tvorivý kolektív, snažiaci sa aj v dnešnej uponáhľanej a komerčnej dobe udržiavať krásne tradície slovenského národa.

Externé odkazy
--------------

Oficiálna stránka súboru – zdroj informácií k tomuto článku.

| * z
* d
* u
Folklórne kolektívy na Slovensku |
| --- |
| Folklórne súbory | 
* Bezanka
* Brezová
* Bystrina
* Čačina
* Čarnica
* Detva
* Dolina
* Dopravár
* Družba
* Dúbrava
* Dudváh
* Dunaj
* Ekonóm
* Furmani
* Garam Menti
* Gymnik
* Haviar
* Heľpan
* Hornád
* Hradisko
* Chemlon
* Jahodná
* Jánošík (Svit)
* Jánošík (vojenský)
* Jedľovina
* Humenné
* Karpaty
* Kobylka
* Kopaničiar
* Lipa
* Liptov
* Lúčnica
* Madovec
* Maguranka
* Máj (Liptovský Mikuláš)
* Máj (Piešťany)
* Makovica
* Marína
* Mladosť (Banská Bystrica)
* Mladosť (Dubnica nad Váhom)
* Mostár
* Oravan
* Otava
* Partizán
* Poľana
* Považan
* PUĽS
* Rovňan
* Rozmarija
* Rozsutec
* Sabinovčan
* Sedličan
* Skaličan
* Slnečnica
* SĽUK
* Spievanky
* Stavbár
* Strážske
* Striebornica
* Szőttes
* Šarišan
* Šiňava
* Technik
* Trenčan
* Turiec
* Urpín
* Vagonár
* Váh
* Vatra
* Vršatec
* Zlatňanka
* Zobor
* Železiar

 |
| Folklórne skupiny | 
* Bukovina
* Očovan
* Raslavičan
* Špačinčanka
* Zamutovčan
* Hanišťanka
* Haniščane

 |
| Detské folklórne súbory | 
* Brezinka
* Čečinka
* Dúbravienka
* Leváranek
* Raslavičanik
* Sedličan
* Sliačanček
* Trávniček
* Turiec
* Vienok

 |
**Dorfbahn Serfaus** je podzemná rýchlodráha v tirolskej obci Serfaus v Rakúsku. 

S dĺžkou 1 280 metrov ide o jeden z najmenších systémov svojho druhu. Po švajčiarskej Mühleggbahn v St. Gallene a tureckej Tünel v Istanbule je treťou najkratšou podzemnou dráhou na svete. Na jednokoľajnej trati sa nachádzajú štyri stanice a cestovné je bezplatné.

Súprava nejazdí po koľajniciach, ale po betónovej doske na vzduchových vankúšoch rýchlosťou 40 km/h. Od októbra 2017 premáva s tromi vagónmi a kapacitou 400 miest.

Dejiny
------

V 70. rokoch sa rozhodlo obecné zastupiteľstvo, že z lyžiarskeho strediska úplne vytlačí automobilovú dopravu. Preto vzniklo priamo na začiatku veľké parkovisko a ďalej bolo potrebné ísť autobusom. Autobusová doprava bola však veľmi vyťažená a rozhodlo sa v decembri 1984, že doprava sa presunie pod zem. Pre vyhĺbenie tunela bolo potrebné zmeniť hlavnú triedu na stavenisko. Výstavba prebiehala rok a systém bol otvorený v decembri roku 1985 a nahradil automobilovú dopravu.

Modernizácia
------------

Do apríla 2017 na trati premávala jedna dvojvozňová súprava s kapacitou 270 osôb, avšak pre stále sa zvyšujúci počet návštevníkov a to prevažne počas zimnej sezóny, od roku 2017 do roku 2019 prebiehajú v čase mimo sezónu rekonštrukčné práce. Modernizácia zahŕňa výmenu súpravy, rozšírenie staníc a upravenie profilu dráhy. Nová súprava má prepraviť až 3000 cestujúcich za hodinu, teda takmer dvojnásobok oproti predošlým 1600 cestujúcim. Taktiež sa má skrátiť cestovný čas z desiatich minút na deväť.

Referencie
----------

1. ↑   *Dedinské metro: podzemnú dráhu nemá iba Viedeň, ale aj dedinka v Tirolsku* [online]. TREND.sk, [cit. 2019-01-10]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dorfbahn Serfaus**

Externé odkazy
--------------

* Informácie a fotografie (po anglicky)
* Galéria staníc

  


| * z
* d
* u
Metrá v Európe |
| --- |
| Stredná Európa | 
* Berlín
* Budapešť
* Hamburg
* Lausanne
* Mníchov
* Norimberg
* Praha
* Serfaus
* Varšava
* Viedeň

 |
| Západná Európa | 
* Amsterdam
* Brusel
* Lille
* Londýn
* Lyon
* Marseille
* Newcastle
* Paríž
* Rennes
* Rotterdam
* Štokholm
* Toulouse

 |
| Južná Európa | 
* Barcelona
* Bilbao
* Janov
* Catania
* Lisabon
* Madrid
* Miláno
* Neapol
* Palma
* Rím
* Sevilla
* Turín

 |
| Severná Európa | 
* Helsinki
* Kodaň
* Oslo
* Štokholm

 |
| Juhovýchodná Európa | 
* Atény
* Belehrad
* Bukurešť
* Istanbul
* Sofia

 |
| Východná Európa | 
* Dnipro
* Charkov
* Kazaň
* Kyjev
* *Kryvyi Rih*
* Minsk
* Moskva
* Nižnij Novgorod
* Petrohrad
* Samara
* *Volgograd*

 |
**TW 601** je prototyp motorového električkového vozňa, zakúpeného v roku 1970 spoločnosťou Üstra pre mestskú železnicu v Hannoveri.

Dejiny
------

V roku 1965 bola zahájená výstavba podzemných koľajových úsekov a rekonštrukcia električkovej dopravy na mestský železničný systém v Hannoveri. Preto bolo nutné objednať nové vozne, lebo predtým prevádzkované vozne nespĺňali parametrov požadovaných pre mestskú železnicu. Nový vozeň mal byť obojsmerný, umožňovať prevádzku na tratiach s vysokými nástupišťami a mal disponovať väčším pohodlím pre cestujúcich. V roku 1970 Üstra objednala pre skúšobné jazdy dva prototypové vozne vo spoločnostiach Linke-Hofmann-Busch a Duewag (ev. č. 600, resp. 601). Prototypy boli o 15-30 cm širšie ako v tej dobe používané električky. Prototypy boli testované až do roku 1975, najmä na trase č. 14 medzi Oberricklingen a Kirchrode, a po uvedení do prevádzky vozňov TW 6000 boli vyradené. 

V roku 1975 bol vozeň ev. č. 601 prevezený do kanadského Vancouveru. Podnik Siemens-Canada plánoval používať električku ako demonštračný vozeň. K tomu ale nedošlo a v roku 1988 bola električka prevezená do Edmontonu, kde bola roku 2005 umiestnená v električkovom múzeu (Edmonton Radial Railway Society) a prevádzkovaná na linke High Level Bridge.

Združenie Förderverein Straßenbahn Hannover e.V. ktoré sa stará o historičké električky spoločnosti Üstra, požiadalo v roku 2013 edmontonské múzeum o možnosť vrátenia električky. Po dohode začalo združenie vyberať 75 000 eur na pokrytie nákladov na prepravu vozňa do Nemecka. Počas troch rokov získalo združenie potrebný finančný obnos a 18. októbra 2016 sa električka vrátila do Hannoveru.

Dodávky električiek
-------------------

| Súčasný štát | Mesto | Stránka | Typ | Roky dodávok | Počet vozňov | Evidenčné čísla | Zdroj |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nemecko Nemecko | Hannover | stránka | TW 601 | 1970 | 1 | 601 |  |

Referencie
----------

1. ↑   *Details* [online]. www.uestra.de, 2020-07-20, [cit. 2020-07-24]. Dostupné online.
2. ↑   *Edmonton Radial Railway Society* [online]. www.edmonton-radial-railway.ab.ca, [cit. 2020-07-24]. Dostupné online. Archivované 2020-10-04 z originálu.
3. ↑   *Edmonton Radial Railway Society* [online]. www.edmonton-radial-railway.ab.ca, [cit. 2020-07-24]. Dostupné online. Archivované 2020-10-04 z originálu.
4. ↑   Ганновер, üstra Hannoversche Verkehrsbetriebe AG, Duewag TW600 — Список подвижного состава. *transphoto.org*. Dostupné online [cit. 2020-04-12].

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Düwag TW 601**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Düwag TW 601 na českej Wikipédii.*
Súradnice: 15°33′S 41°49′V﻿ / ﻿15,550°S 41,817°V﻿ / 15.550; 41.817

**Džabal at-Tajr** (arab. جبل الطير - Džabal at-Tajr – *vtáčí vrch*; prepis podľa miestnej výslovnosti: *Džebel el-Tejr*) je názov vulkanického vrcholu na rovnomennom ostrove (*Džazíra Džabal at-Tajr* - جزيرة جبل الطير) pod správou Jemenu. Nachádza sa v Červenom mori, asi 115 km východne od pobrežia Jemenu, 150 km západne od pobrežia Eritrey a 80 km juhozápadne od Farisianských ostrovov. Priemer ostrova je asi 3 km, najvyšší bod je 244 m nad hladinou mora. Na ostrove sa od roku 1996 nachádza menšia vojenská základňa jemenskej armády. Ostrov nemá žiaden prírodný zdroj vody a okrem vojakov nie je trvalo obývaný (s výnimkou sezónneho pobytu rybárov).

Celý ostrov je vulkanického pôvodu, základňa prevažne bazaltového stratovulkánu sa nachádza asi 1 200 m pod hladinou mora. Je to najsevernejšie položený vulkán v Červenom mori. Do konca septembra 2007 bol považovaný za vyhasnutý, posledná erupcia sa odohrala pred 124 rokmi.

Geologická stavba
-----------------

Sopka je pomerne mladá – holocénna, mladé bazaltové lávové prúdy typu pahoehoe sú sústredené okolo krátera *Džebel Duchan* a radiálne sa rozširujúcich trhlín krátera. Pyroklastické troskové kužele sa nachádzajú pozdĺž severozápadného a južného pobrežia ostrova. V 18. a 19. storočí bolo zaznamenaných niekoľko explozívnych erupcií.

### Erupcia v roku 2007

30. septembra 2007 sa sopka po sérii troch menších zemetrasení znovu prebudila k životu. Pri pátraní po nezvestných vojakoch zo zakladne na ostrove bola jemenskou pobrežnou strážou požiadaná o pomoc kanadská fregata Toronto. Fregata bola súčasťou flotily NATO, ktorá sa práve prechádzala Suezským prieplavom. Podľa prvých správ bol celý ostrov pokrytý rozliatou lávou.

História
--------

Ostrov bol známy už od staroveku (pod menom *Saiban*), keď bol dôležitým navigačným bodom lodných trás v Červenom mori. Neskôr prešiel pod kontrolu Osmanskej ríše a v roku 1915 bol okupovaný britskou armádou. Na ostrove bol Francúzskom vybudovaný maják (ešte pred britskou okupáciou), po obsadení prešla koncesia na správu majáka pod Britániu a nakoniec na Jemen.

Na ostrov si robila nárok aj Etiópia, po získaní nezávislosti Eritrey prebehol v roku 1995 krátky trojdňový vojenský konflikt. V roku 1996 bola na ostrove vybudovaná menšia základňa jemenských ozbrojených síl a dve pozorovateľne.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **ostrov Džebel at-Tair**.

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu – ostrov Džebel at-Tair na Global Volcanism Program (po anglicky)