recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Logo
Kampus ESSEC v Cergy
**ESSEC Business School** je európska obchodná škola s kampusmi (pobočkami) vo Francúzsku (Cergy a La Défense v Paríži), Singapure, Maroku (Rabat) a na Mauríciuse. Bola založená v roku 1907 a v súčasnosti je akreditovaná u medzinárodných organizácií EQUIS, AMBA a AACSB. Má približne 45 000 absolventov zo 150 krajín a viac ako 200 národností.

Programy a ocenenia
-------------------

Škola ponúka magisterský program v odbore managementu (Master in Management), niekoľko špecializovaných magisterských programov v odboroch ako marketing, financie, médiá alebo personalistika, programy "Executive MBA" a doktorandské štúdium, ktoré vedie k získaniu titulu Ph.D.

V roku 2016 sa program "Master in Management" umiestnil na 3. mieste v medzinárodnom rebríčku denníka Financial Times.

Významní absolventi
-------------------

* Philippe Sollers (francúzsky spisovateľ, literárny teoretik, scenárista a režisér)
* Cécile Duflotová (francúzska politička)

Referencie
----------

1. ↑  Les grandes ambitions de l'Essec en Afrique (po francúzsky)
2. ↑  Triple accredited business schools (AACSB, AMBA, EQUIS) (po anglicky)
3. ↑  Masters in Management 2016 Archivované 2016-09-12 na Wayback Machine (po francúzsky)

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku ESSEC Business School na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky
* Stránky absolventov
**Dmytro Vasyľovyč Malakov** (Дмитро Васильович Малаков, \* 13. október 1937, Kyjev – † 9. január 2019, Kyjev) bol významný súčasný ukrajinský historik, vlastivedec, člen Národného spolku ukrajinských vlastivedcov, brat ukrajinského výtvarného umelca Juraja Malakova, populárny najmä vďaka svojmu príspevku k novoobjaveniu významného kyjevského architekta poľskej národnosti Vladislava Horodeckého. 

Je autorom viac ako 700 publikácií a 38 kníh - vlastivedno-turistických sprievodcov po regiónoch Ukrajiny, vrátane jej hlavného mesta Kyjev, učebníc, monografií a spomienok. Začiatkom tretieho milénia bol zástupcom riaditeľa Múzea histórie mesta Kyjev. Pravidelne prednáša pred odbornou aj laickou verejnosťou najmä na Ukrajine, ako aj v Poľsku, Iráne a USA.

Externé odkazy
--------------

* Stránka o autorovi D. Malakovovi vo vydavateľstve «Грані-Т»
* Stránka o autorovi D. Malakovovi na Knihy Google
* Dmytro Malakov: True Kyivan is a person who does something for his city

Autoritné údaje: * BnF: 13480897b
* GND: 1023469812
* ISNI: 0000 0001 1628 5950
* LCCN: n84210093
* NK ČR: jo2012691876
* VIAF: 41991516
* WorldCat: lccn-n84210093
**David X. Cohen** (vlastným menom *David Samuel Cohen* \* 13. júl 1966, Englewood, New Jersey, USA) je americký scenárista a výkonný producent seriálov Futurama a Simpsonovci.

Životopis
---------

Rodičia boli biológovia, takže tiež chcel byť vedcom, ale aj rád písal a kreslil karikatúry.

Absolvoval Dwight Morrow High School v Englewoode, písal humoristické stĺpčeky do školských novín a bol členom matematického tímu, ktorý vyhral niekoľko cien. Na Harvarde vyštudoval fyziku a na Kalifornskej univerzite v Berkeley dostal diplom z počítačových vied.

Cohenova najväčšia akademická publikácia sa týkala teoretickej informatiky. Okrem toho je spoluautorom niekoľkých dokumentov výskumníka Alana Yuillea.

V roku 1992 napísal prvé diely seriálu Beavis and Butt-Head. V rokoch 1994 - 1998 písal scenáre Simpsonovcov, po piatich rokoch práce na tomto seriáli mu Matt Groening ponúkol spoluprácu na seriáli Futurama. Tu pôsobí ako producent a hlavný autor.

Referencie
----------

1. ↑  interview Davida X. Cohena s frontwheeldrive.com Archivované 2008-11-19 na Wayback Machine 6. února 2007

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **David X. Cohen**

Externé odkazy
--------------

* David X. Cohen na IMDB
* IGN Interview With David X. Cohen
* Interview s David X. Cohenom

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku David X. Cohen na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 145099336
* GND: 174034180
* ISNI: 0000 0004 4884 910X
* LCCN: n2007053144
* VIAF: 190975646
* WorldCat: lccn-n2007053144
Súradnice: 48°8′26″S 16°47′39″V﻿ / ﻿48,14056°S 16,79417°V﻿ / 48.14056; 16.79417

**Zámok Eckartsau** je barokový komplex poľovníckeho zámku a prírodného parku Habsburgovcov neďaleko rovnomennej rakúskej obce v spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okrese Gänserndorf, severozápadne od mesta Hainburg an der Donau.

Dejiny
------

Zámok bol postavený na mieste niekdajšieho obranného vodného hradu z 12. storočia. V prvej písomnej zmienke, pochádzajúcej z roku 1180, sú ako prví vlastníci spomenutí rytieri z Eckartsau. 

Rytieri z Eckartsau časom okrem samotného hradu vlastnili i ďalšie pozemky a majetky v okolí, ktoré získavali za svoje zásluhy a podporu rakúskych vojvodov. Vo Viedni si na cintoríne minoritského kostola dali postaviť hrobku.

Neskôr zámok často menil majiteľov. V roku 1720 ho získal do vlastníctva gróf František Ferdinand Kinský, ktorý ho vzápätí dal podľa projektu architekta Josefa Emanuela Fischera z Erlachu prestavať v barokovom slohu do podoby ako ho poznáme dnes. Súčasne bol zriadený i 27-hektárový okrasný park okolo zámku voľne prechádzajúci do okolitej krajiny.

V druhej polovici 18. storočia (v roku 1760) sa objekt s priľahlými pozemkami stal majetkom rodu Habsburgovcov, ktorí ho začali využívať ako výletný a poľovnícky zámok. K tomu ho predurčovala ideálna poloha v srdci prekrásnych a na zver bohatých lužných lesov.

V rokoch 1897 – 1898 zámok prešiel na žiadosť následníka rakúsko-uhorského trónu Františka Ferdinanda d´Este celkovou renováciou, ktorá zasiahla i zámocký dvor. Jej autorom bol architekt Viktor Siedek.

Zámok sa zapísal aj do histórie zanikajúcej rakúsko-uhorskej monarchie, keď sa stal miestom posledného domáceho pobytu rakúskeho cisára Karola I. Spolu s manželkou Zitou a deťmi tu od novembra 1918 do marca 1919 trávil ostatné chvíle pred núteným odchodom do švajčiarskeho exilu. Súkromné apartmány cisárskeho páru patria k vrcholným zážitkom pri prehliadke zámku.

Po skončení druhej svetovej vojny sa zámok dostal do správy Rakúskych spolkových lesov.

Súčasné využitie
----------------

Zámok spolu s parkom sú dnes verejnosti prístupné. Návštevníci môžu obdivovať zámocké, bohato zariadené interiéry, vybavené dobovým nábytkom, množstvom skulptúr a cenných obrazov. Veľmi úchvatne pôsobí stropná freska v slávnostnej sále od významného rakúskeho barokového maliara Daniela Grana z roku 1732. Prechádzka rozsiahlym zámockým parkom rovnako patrí k nezabudnuteľným zážitkom.

Dnes sa v zámku Eckartsau nachádza sídlo jednej zo sekcií správy Národného parku Donau-Auen, na území ktorého leží.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Eckartsau (zámok)**

Externé odkazy
--------------

* Stránka o zámku (aj v slovenčine)
* Zámok Eckartsau
* Fotogaléria zámku
**Commodity channel index** (skratka **CCI**) je index vytvorený na účely identifikácie a využívania cyklických výkyvov a reverzných bodov na trhu. Do praxe ho uviedol Donald Lambert. 

Commodity Channel Index meria vzťah ceny podkladového aktíva, jeho kĺzavého priemeru a štandardnej odchýlky. Slúži na vyjadrenie toho, kedy je aktívum prekúpené/prepredané. Patrí medzi oscilátory, čím sa veľmi podobá na RSI alebo W%R. Na rozdiel od uvedených indikátorov však hodnoty CCI neoscilujú v pevne stanovenom intervale. Ich hranice nie sú stanovené, no napriek tomu sa väčšinou pohybujú od 300 po - 300. 

Zvyčajné nastavenie indikátora je 14, 20 dní. Platí, že čím nižšie je nastavenie periódy, tým volatilnejší sa indikátor stáva a tým viac signálov na nákup alebo predaj produkuje. Lambert odporúčal nastaviť CCI na jednu tretinu bežného cyklu obchodovaného aktíva, t. j. ak je bežný cyklus 60 dní, nastavenie CCI je na 20 dní.

Použitie indikátora
-------------------

Je niekoľko základných spôsobov využitia CCI indikátora. K tým základným patrí:

* predať, ak hodnoty indikátora prekročia hodnotu +100 smerom nadol; kúpiť, ak prekročia hodnotu -100 nahor
* využitie pozitívnych a negatívnych divergencií

Zdroje
------

* CCI na etrading.sk[nefunkčný odkaz]
1 - LED dióda, 2 - fotodióda
Dažďový senzor pod čelným sklom
**Dažďový senzor** alebo **snímač** či **detektor dažďa** je spúšťacie zariadenie reagujúce na dážď a spúšťa alebo zastavuje chod pripojených systémov. Zariadenie sa používa predovšetkým v automobilovom priemysle a v zavlažovacích systémoch.

Automobily
----------

Dažďový senzor v daždi spúšťa stierače a tiež môže automaticky zavrieť okná, aby voda nepoškodila interiér vozidla.

Senzor sa v automobiloch montuje pod čelné sklo. Je tvorený LED diódou a fotodiódou. Lúč z LED diódy sa odráža od povrchu čelného skla a v prípade, že sú na skle kvapky vody sa časť lúča láme a intenzita lúča dopadajúceho na fotodiódu je nižšia. Frekvencia lúča môže byť vo viditeľnom spektre alebo ide o infračervené žiarenie. Snímač môže tiež automaticky meniť periódu, ktorou stierače stierajú.

Zavlažovanie
------------

V zavlažovacích systémoch dažďový senzor zabraňuje automatickému spusteniu zavlažovania v prípade, keď prší.

Referencie
----------

1. ↑  Bosch Breakthroughs na autospeed.com
**Compsognathus** (v preklade „elegantná čeľusť") bol malý vtákovitý dravec, často považovaný za najmenšieho dinosaura  (Microraptor, Caenagnathasia a Parvicursor však boli ešte menší). Známy je z kompletných pozostatkov. Žil pred približne 150 miliónmi rokov, nájdený bol v Nemecku, Francúzsku a možno aj v Portugalsku.

Opis
----

Model zobrazujúci kompsognata bez peria
Štíhly Compsognathus patril medzi primitívne Coelurosauria hojné koncom jury a začiatkom kriedy. Zachovalé kostry svedčia, že dĺžka tohto dinosaura sa pohybovala v rozmedzí 70 až 140 cm. Vyznačoval sa pomerne nízkou, pretiahnutou lebkou, krátkymi prednými končatinami pravdepodobne len s dvoma prstami, dlhými zadnými končatinami a dlhým chvostom. V mnohých smeroch pripomínal archaické vtáky do takej miery, že jeden jedinec Archeopteryxa, ktorému chýbali odtlačky peria, bol amatérskym zberateľom považovaný za jedinca rodu Compsognathus.

Perie
-----

Compsognathus mal pravdepodobne telo pokryté primitívnym perím podobne ako jeho blízky príbuzný Sinosauropteryx. Niekedy sa argumentuje, že nemal perie, pretože sa nezachovalo na skamenelinách, pričom jedinci rodu Archaeopteryx, nájdení v tých istých sedimentoch, majú perie vždy zachovalé. V prípade archeopteryxa sa však zachovali len veľké perá chvostu a predných končatín, nie menšie pokrývajúce telo. Zároveň sa nezachovali ani odtlačky kože, ktoré by svedčili v prospech šupinatej kože u kompsognata. 

Nedávny nález príbuzného rodu Juravenator, ktorý žil v podstate po boku kompsognata obsahoval aj odtlačky šupinatej kože zo strednej časti chvosta. Minimálne na tejto časti tela teda operený nebol. Je tak možné, že niektoré vtákovité dinosaury druhotne stratili perie na niektorých častiach tela, podobne ako niektoré dnešné vtáky.

Spôsob života
-------------

Compsognathus obýval ostrovy tvoriace dnešnú strednú a západnú Európu. Obýval malé púštne ostrovy typické trpaslíčími formami dinosaurov (napr. Europasaurus), alebo väčšie západné zemské masy, ktoré sa vyznačovali väčšou faunou, ktorá pripomínala severoamerickú alebo africkú z rovnakého obdobia. Medzi jeho korisť patrili rôzne malé plazy (jeden jedinec mal kostru jašterice rodu Bavariasaurus na mieste, kde sa nachádzal žalúdok), prípadne aj samotného archeopteryxa. Zrejme nepohrdol krabmi, alebo zdochlinami, ktoré vyplavilo more.

Pozri aj
--------

* Sinosauropteryx

Externé odkazy
--------------

* Ilustrácia kompsognata s primitívnym perím.
**Edgar Steven Davids** (\* 13. marec 1973, Paramaribo, Surinam) je bývalý holandský futbalista. Naposledy bol hráčom holandského klubu Ajax Amsterdam. Hrával na pozícií defenzívneho záložníka.

Životopis
---------

S kariérou začal v Ajaxe, klubu pomohol získať 3 tituly v Eredivisie po sebe, víťazstvá v Pohári UEFA v roku 1992 a v Lige majstrov v roku [1995]. Davids mal prezývku „Pitbul", ktorou ho pre jeho silnú hru označil tréner Louis van Gaal.

V roku 1996 prestúpil do talianskeho klubu AC Miláno. Tu dostával len málo príležitostí, odohral 19 zápasov. V roku 1998 prestúpil do klubu Juventus Turín. V Juventuse pôsobil až do roku 2004 a získal tu viacero úspechov. 

17. mája 2001 bol pozitívne testovaný na nandrolón a suspendovaný na rok. V roku 2004 hosťoval v katalánskom veľkoklube FC Barcelona. Po tomto pôsobení podpísal trojročný kontrakt s milánskym klubom FC Internazionale. Inter sa ale rozhodol nasledujúci rok zrušiť kontrakt a Davids v auguste 2005 podpísal zmluvu s anglickým klubom Tottenham Hotspur FC

Od januára 2007 bol hráčom Ajaxu Amsterdam.

Za holandskú reprezentáciu debutoval v roku 1994 a odvtedy bol jej stabilným členom. Reprezentoval Holandsko na MS 1998 vo Francúzsku a na Eure 1996, 2000 a 2004.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Edgar Davids**

Externé odkazy
--------------

* Štatistiky na stránke FIFA
* Soccerbase
* Pofil
* Edgar Davids
* Profil na voetbalstats.nl

  


| * z
* d
* u
Holandské mužstvo – MS 1998 (4. miesto) |
| --- |
| 
* 1 van der Sar
* 2 Reiziger
* 3 Stam
* 4 F. de Boer
* 5 Numan
* 6 Jonk
* 7 R. de Boer
* 8 Bergkamp
* 9 Kluivert
* 10 Seedorf
* 11 Cocu
* 12 Zenden
* 13 Ooijer
* 14 Overmars
* 15 Bogarde
* 16 Davids
* 17 van Hooijdonk
* 18 de Goey
* 19 van Bronckhorst
* 20 Winter
* 21 Hasselbaink
* 22 Hesp
* Tréner: Hiddink

 | Holandsko |
**Dohodový dub** (iné názvy: **Dub dohody**, **Dub Malé dohody**, **Masarykův dub**) je pamätný strom, ktorý rastie v lánskej obore. Je pamätný v historickom zmysle, ochrana v súlade so zákonom č. 114/1992 Sb. vyhlásena nebola (chránený je ako súčásť CHKO Křivoklátsko).

História a povesti
------------------

Lánská obora sa 21. júla 1921 spolu so zámkom stala majetkom československého štátu. Keďže zámok slúžil ako letné sídlo prezidenta, bola obora využívaná aj k reprezentačným účelom pre zahraničných návštevníkov. Traduje sa, že pod starým dubom podpísal prezident Masaryk roku 1922 (uvádzané aj 1924 alebo 1925) Malú dohodu za prítomnosti rumunského kráľa Karola II. (ten sa však kráľom stal až v roku 1930) alebo juhoslovanského kráľa Alexandra.

Tomáš Garrigue Masaryk sa pri dube stretával aj s pátečníkami, medzi ktorých patrili napríklad Josef Čapek a Karel Čapek.

Ďalšie zaujímavosti
-------------------

Dohodovému dubu bol venovaný priestor v relácii Českej televízie *Paměť stromů*, konkrétne v diely č. 8: *Stromy královské*. V jeho blízkosti bola natočená aj *Rajská sonáta*, sekvencia z filmu Markéta Lazarová (1966-1967).

Referencie
----------

1. 1 2 3  Lány. *Dub Dohody* [online]. Obec Lány, [cit. 2018-04-08]. Dostupné online.
2. 1 2   *Lokality natáčení Markety Lazarové* [online]. nostalghia.cz. Dostupné online.
3. ↑   *Hrad - lánská obora* [online]. hrad.cz, [cit. 2018-04-08]. Dostupné online.
4. 1 2  Paměť stromů - 8. Stromy královské (scénář) *ceskatelevize.cz*
5. ↑  HRUŠKOVÁ, Marie; LUDVÍK, Bedřich. *Paměť stromů*. 1. vydanie. vyd. [s.l.] : Mladá fronta, 2006. 196 s. ISBN 80-204-1500-9. VIII, s. 120.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Dohodový dub na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* nostalghia.cz - galéria

Súradnice: 50°06′06″S 13°55′20″V﻿ / ﻿50,1016667°S 13,9221667°V﻿ / 50.1016667; 13.9221667
Vlak s naklápacou skriňou CP's *Alfa Pendular* v žst. Lisboa-Oriente
Regionálne vlaky CP v žst. Porto-São Bento
**CP — Comboios de Portugal, EPE** (***CP***; slovensky: ***Vlaky Portugalska***) je štátom vlastnená spoločnosť prevádzkujúca vlaky pre prepravu tovaru a cestujúcich v Portugalsku. Do júna 2009 **CP** znamenalo **Caminhos de Ferro Portugueses** (slovensky: ***Portugalské železnice***).

História
--------

28. októbra 1856 bola sprevádzkovaná prvá železničná trať v Portugalsku, medzi Lisabonom a Carregadom: vznikli *Companhia dos Caminhos de Ferro Portugueses*. 

Veľmi pozvoľna sa rozbehla elektrifikácia kým dosiahla takmer polovicu siete. V roku 1975 bola spoločnosť zoštátnená a jej názov skrátený na CP.

Plánom CP je do r. 2010 spojiť všetky sídla regiónov dvojkoľajnými traťami, kompletne elektrifikovanými.

Organizačná štruktúra
---------------------

CP je rozdelená na 6 divízií:

* **CP Alta Velocidade**, vysokorýchlostná prevádzka (v súčasnosti ešte v Portugalsku nie je).
* **CP Longo Curso**, vlaky diaľkovej dopravy ( Alfa Pendular and Intercidades ).
* **CP Regional**, regionálna prevádzka ( medziregionálne a regionálne vlaky ).
* **CP Lisboa**, Lisabonské prímestské vlaky.
* **CP Porto**, Portské prímestské vlaky.
* **CP Carga**, nákladné vlaky.

REFER
-----

Rede Ferroviária Nacional (Štátna železničná sieť) **REFER**, EP (EP (Empresa Publica - štátny podnik) je od roku 1997 portugalským správcom infraštruktúry.

Portuguese railway network extent:

* Široký rozchod (1 668 mm): 2 603 km, z toho 1 351 km elektrifikovaných systémom 25 kV 50 Hz AC a 25 km systémom 1,5kV DC.
* Úzky rozchod (1 000 mm): 188 km - neelektrifikované.

Externé odkazy
--------------

* Mapa siete vlakov CP Archivované 2011-05-20 na Wayback Machine
* Oficiálna stránka CP
* Oficiálna stránka REFER
* OTLIS - Konzorcium prevádzkovateľov dopravy v regióne Lisabone Archivované 2007-09-21 na Wayback Machine

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Comboios de Portugal na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
**Edward Galen „Ed" Givens, Jr.** (\* 5. január 1930, Quanah – † 6. jún 1967, Pearland) bol americký skúšobný pilot, dôstojník Vzdušných síl USA a astronaut NASA, ale do vesmíru neletel. Tragicky zahynul pri automobilovej nehode.

Životopis
---------

Titul inžiniera získal v roku 1952 na United States Naval Academy v Annapolise. V roku 1954 slúžil v Japonsku. Pilotnú školu skúšobných letcov (*Aerospace Research Pilot School*) absolvoval v roku 1963. Okrem iného pôsobil na Edwadsovej základni vzdušných síl v Kalifornii. Mal nalietaných 2 500 hodín.  

V roku 1959 patril k finalistom výberu astronautov pre program Mercury, ale do oddielu astronautov sa mu podarilo dostať až s 5. skupinou v apríli 1966. Po absolvovaní základného astronautického výcviku bol zaradený do programu Apollo a krátko pôsobil v podpornej posádke misie Apollo 1 a potom po jej nehode aj Apolla 7.

Dňa 6. júna 1967 sa Givens spolu s ďalšími dvoma dôstojníkmi vracal svojím Volkswagenom domov zo stretnutia bratskej organizácie Quiet Birdmen, keď nezvládol ostrú neoznačenú zákrutu a nabúral do priekopy v Pearlande v Texase, neďaleko Strediska pilotovaných letov v Houstone. Givens zomrel cestou do nemocnice. Zostala po ňom manželka Ada a tri deti. V tom čase mal hodnosť majora letectva a mal 37 rokov. Pochovaný bol v Quanah Memorial Park vo svojom rodnom meste.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| „ | Nie som hrdina. Mám len svoju prácu a snažím sa ju robiť najlepšie, ako viem. Toto je vrchol mojej kariéry – je to asi najzaujímavejšia a najnáročnejšia práca, akú si dokážem predstaviť. Nevymenil by som ju za nič na svete. | "|
| – Givens v odpovedi na otázku, či sa považuje za novodobého hrdinu. |

Referencie
----------

1. ↑  CODR, Milan. *Sto hvězdných kapitánů*. Praha : Práce, 1982. Kapitola Američtí astronauti pro lety na raketoplánech, s. 454.
2. ↑   *In Memoriam - Major Edward Galen Givens, Jr. (USAF)* [online]. astronautmemorial.net, [cit. 2011-05-31]. Dostupné online. Archivované 2011-05-31 z originálu.

Pozri aj
--------

* Fallen Astronaut

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Edward Galen Givens**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny životopis na stránkach NASA (po anglicky)
* Edward Givens na stránkach spacefacts.de (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Edward Givens na českej Wikipédii.*
**Communication Today** je vedecký časopis z oblasti masmediálnej a marketingovej komunikácie zaoberajúci sa odbornou vedeckou reflexiou médií, mediálnych kompetencií, diskurzu hraníc reality, myslenia médií, nových médií, marketingu a vzťahov s médiami, nových trendov v marketingu, špecifík jednotlivých druhov marketingu, psychológie a sociológie marketingovej komunikácie a následne i štruktúrovania komunikátov, marketingových stratégií a komunikačných vied. Časopis vydáva Fakulta masmediálnej komunikácie Univerzity sv. Cyrila a Metoda v Trnave

Od roku 2010 ponúka odbornej verejnosti interdisciplinárne zameranú diskusiu.

*Communication Today* vychádza s periodicitou dvakrát ročne a je recenzovaným periodikom. Sprostredkováva štúdie teoretického charakteru, teoreticko-empirického charakteru, výsledky výskumov a ich implementáciu do praxe ako i recenzie odborných publikácií. Časopis je indexovaný v Emerging Sources Citation Index (ESCI) – Web of Science aj databáze Scopus.

**ISSN:** 1338-130X

Rubriky
-------

* Editoriál
* Teoretické štúdie
* Výskumné štúdie
* Recenzie
* Today

Pozri aj
--------

* Univerzita sv. Cyrila a Metoda v Trnave

Zdroj
-----

* Internetové stránky časopisu Archivované 2011-08-16 na Wayback Machine

Externé odkazy
--------------

* Archív Communication Today (kompletný archív vrátane publikovaných abstraktov)
* Fotogaléria časopisu
* The Central European Journal of Social Sciences and Humanities (archív anglických abstraktov všetkých publikovaných štúdií)
**Dell, Inc.** (NASDAQ: DELL) je americká nadnárodná počítačová spoločnosť, ktorá sídli v Round Rocku v Texase. Spoločnosť vyvíja, predáva a podporuje počítače a súvisiace produkty a služby. Spoločnosť, nesúca názov po svojom zakladateľovi Michaelovi Dellovi, je jednou z najväčších technologických spoločností na svete s viac ako 103 300 zamestnancami po celom svete. Do roku 2014 bola zaradená na 51. mieste v zozname Fortune 500. V roku 2014 bola tretím najväčším výrobcom počítačov po spoločnostiach HP a Lenovo.

V roku 2009 spoločnosť predávala osobné počítače, servery, záznamové médiá, sieťové prepínače, softvéry, a počítačové periférne zariadenia. Dell tiež predáva HDTV, kamery, tlačiarne, MP3 prehrávače a ďalšiu elektroniku vyrábanú inými výrobcami. Spoločnosť je známa svojími inováciami v riadení zásobovacieho reťazca a elektronickom obchodovaní.

Podľa časopisu *Fortune* je Dell šiestou najväčšou spoločnosťou v Texase podľa celkového výnosu. Je tiež druhou najväčšou neolejárskou spoločnosťou v Texase po spoločnosti AT&T, a je najväčšou spoločnosťou v oblasti Austinu v Texase.

Referencie
----------

1. ↑  Dell Company Profile. Retrieved July 28, 2010.
2. 1 2 3 4 5   *Form 10-K* [online]. Dell Inc. United States Securities and Exchange Commission, 31. marec 2011, [cit. 2008-07-01]. For the fiscal year ended: Jan 1, 2009. Dostupné online.
3. ↑
4. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2012-03-02]. Dostupné online. Archivované 2013-01-28 z originálu.
5. ↑   *Fortune 500* [online]. CNN. Dostupné online.
6. ↑   *Fortune 500 2010: States: Texas Companies* [online]. CNN. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dell**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna webstránka
* O spoločnosti Dell

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Dell na anglickej Wikipédii.*
**Eight-to-fourteen modulation** (iné názvy: **8:14 modulation, 8/14 modulation, 8-14 modulation**, do slovenčiny prekladané ako **modulácia osem na štrnásť, modulácia osem ku štrnásť, modulácia 8:14, modulácia 8/14**), skr. **EFM**, je kódovacia technika, ktorá sa používa pri vytváraní kompaktných diskov alebo MiniDisc-ov.

Údaje ukladané na nosič sa rozdelia do blokov veľkých 8 bitov. Každý blok sa nahradí zodpovedajúcim 14 bitovým kódom podľa tabuľky. 14 bitové kódy sa vyberajú tak, aby boli 1 (jednotka binárneho zápisu) vždy oddelené najmenej dvoma a najviac desiatimi 0 (nula binárneho zápisu). Dôvodom je princíp, podľa ktorého zmena z plôšky na jamku alebo z jamky na plôšku na disku predstavuje 1 a stav bez zmeny (stav bez prechodu z plôšky na jamku a naopak) predstavuje 0. Takto sa odstránia samostatné 1 a 0, ktoré by sa museli opakovať, ak by sme chceli na disk zapísať veľmi malé položky. V roku 1982 boli v rámci štandardu pre kompaktné disky (IEC 908) pridané k 14 bitovému bloku 3 zlučovacie bity (angl. merger bits), aby sa ešte viac znížili prechody z 1 na 0 a naopak medzi susediacimi 8-ku-14 blokmi a aby koncové bity jedného 14 bitového bloku a začiatočné bity ďalšieho bloku systém neoznačil ako platný kód.

Pozri aj
--------

* EFMPlus
Vstup do návštevníckeho centra Cleveland Lloyd Dinosaur Quarry (*Clevelandovho Lloydovho kameňolomu dinosaurov*).
**Cleveland Lloyd Dinosaur Quarry** (slov. *Clevelandov Lloydov kameňolom dinosaurov*) je chránené územie v štáte Utah v USA. Má rozlohu 721 akrov a za národnú prírodnú pamiatku bolo vyhlásené v roku 1965.

Pred približne 145 miliónmi rokov tu existovalo bahenné jazero, ktoré sa stávalo „pascou" pre živočíchov (najmä dinosaurov). Podľa vedcov je za jeho vytvorením zodpovedná sopka z formujúcich sa Skalnatých vrchov, ktorá svojim výbuchom vychrlila množstvá jemného popolčeka, ktorý sa zhromaždil v miestnom jazere a dal tak vzniknúť mase lepkavého bahna.

Od roku 1927, keď vedci začali v tejto lokalite robiť vykopávky, sa tu našlo viac ako 12 000 kostí. Dodnes vydala táto lokalita pozostatky najmenej 44 jedincov rodu Allosaurus. Medzi ďalšie dinosaury, ktoré tu našli svoj koniec, patria napríklad rody Barosaurus, Camarasaurus, Camptosaurus, Ceratosaurus, Torvosaurus a Stegosaurus.

Iné projekty
------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vedy o Zemi |

Referencie
----------

1. ↑   *Cleveland-Lloyd Dinosaur Quarry* [online]. nature.nps.gov, [cit. 2012-11-10]. Dostupné online. Archivované 2013-03-08 z originálu. (anglicky)
**Dender** (franc. Dendre) je belgická rieka a jeden z prítokov Šeldy. Tečie v smere z juhu na sever a je dlhá 51 km. Plocha povodia činí 1 384 km², z toho 708 km² vo Flámskom regióne.

Priebeh toku
------------

Rieka Dender v Dendermonde
Rieka Dender v Aalst
Rieka začína v meste Ath v nadmorskej výške 40 m, kde sa stekajú jej dva zdrojnice *Východný Dender* a *Západný* alebo *Malý Dender*. *Východný Dender* je dlhý 39 km a pramení blízko Jurbise v provincii Hennegavsko v nadmorskej výške 100 m. *Západný Dender* má dĺžku 22 km a pramení blízko Lueze-en-Hainaut.

Dender preteká provinciami Hennegavsko a Východné Flámsko a obcami Geraardsbergen, Ninove, Denderleeuw a Aalst a končí v meste Dendermonde, kde sa v nadmorskej výške 4 m vlieva do Šeldy.

Najvýznamnejším prítokom je rieka Mark, ktorá sa do Denderu vlieva pri Geraardsbergene. Rozloha jej povodia činí 175 km². Medzi ďalšie prítoky patrí *Molenbeek* a *Bellebeek*.

Vodný stav
----------

Množstvo vody v rieke je veľmi premenlivé, lebo závisí hlavne na množstve zrážok. Napr. v roku 1996 sa prietok rieky pohyboval medzi 7,26 m³/s a 63,20 m³/s. Rieka je splavná pre malé lode.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dender**

Externé odkazy
--------------

* Štúdia o povodí rieky Dender od Davida Aubina a Frédérika Varona, formát PDF (po anglicky)


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Belgický portál |
**Coal Harbor** (v slov. doslova *Uhoľný prístav*) je názov pre časť fjordu Burrard Inlet medzi vancouverským downtownom a polostrovom Brockton v Stanley Parku. Je to aj názov súčasti mesta nadväzujúcej na jeho južného pobrežie, ktorá bola v 90. rokoch 20. storočia prestavaná na obytnú štvrť s výškovými budovami.

Ohraničená je na juhu oblasťou Financial District, na severe Stanley Parkom a na východe ostrovom Deadman's Island. Objav uhlia v roku 1862 inšpiroval názov tejto oblasti. V prístave je plávajúca čerpacia stanica pre lode.

V prístave sa pár blokov od Canada Place nachádza Vancouver Harbor Water Airport, vodná pristávacia plocha pre hydroplány.

Pohľad na obytné výškové budovy v Coal Harbor (vpravo), Financial District (vľavo) a na zvyšnú časť vancouverského downtownu (na pozadí)
Pohľad na obytné výškové budovy v Coal Harbor (vpravo), Financial District (vľavo) a na zvyšnú časť vancouverského downtownu (na pozadí)

Obytná štvrť
------------

Názov Coal Harbor sa tiež používa na označenie relatívne novej vancouverskej štvrte. Na juhovýchode je ohraničená ulicou Burrard Street, na juhozápade ulicami West Georgia a Pender Street a na severozápade Stanley Parkom. V jej severozápadnej časti sú parky, súkromné prístaviská, niekoľko veslárskych a lodných klubov a komunitné centrum postavené podľa návrhu architekta Gregoryho Henriqueza. Smerom na Financial District na juhovýchod a cez ulicu Georgia Street dominujú okoliu výškové kancelárske a bytové domy. Väčšina oblasti medzi ulicami Hastings Street a Georgia Street je súčasťou mestskej obchodnej štvrti. V minulosti, keď tu bola obytná zóna pre zámožnejších obyvateľov, bola ulica West Pender Street známa ako Blueblood Alley (v slov. doslova Alej modrej krvi), lebo pozdĺž nej sa nachádzal veľký počet honosných rezidencií.

Externé odkazy
--------------

* Historické fotografie (po anglicky)
* Coal Harbor Residents Association Archivované 2010-06-20 na Wayback Machine (po anglicky)

| * z
* d
* u
Historické oblasti a územia vo Vancouveri |
| --- |
| 
* Champlain Heights
* Chinatown
* Coal Harbour
* Commercial Drive
* Davie Village
* East Vancouver
* False Creek
* Gastown
* Granville Island
* Granville Mall
* Greektown
* Hogan's Alley
* Japantown
* Koreatown
* Little Italy
* Punjabi Market
* Robson Street
* South Granville Rise
* South Main
* Stanley Park
* University Endowment Lands
* Victory Square
* Yaletown

 |  |
**Constantin Brâncuşi** (\* 19. február 1876, Hobiţa, Rumunsko – † 16. marec 1957, Paríž) bol pôvodom rumunský moderný sochár tvoriaci vo Francúzsku a radený k abstraktnému expresionizmu.

Umenie
------

Steichenova fotografia Brâncuşiho ateliéru
Pre Brâncuşiho dielo bolo typické zjednodušenie formy a radikálna vízia. Medzi jeho najznámejšie diela patrí séria 28 verzií Vtáka v priestore. So zjednodušením tiež súvisí aféra, kedy umelec žaloval amerických colných úradníkov, ktorí uvalili na jeho dielo vysoké clo, ktoré bolo určené pre priemyslové materiály a odmietli uznať tomuto predmetu status umeleckého diela bez cla.

Spoločenský život
-----------------

V Paríži žil bohatý spoločenský a bohémsky život. Stýkal sa s umeleckou smotánkou svojej doby ako bol Ezra Pound, Guillaume Apollinaire, Pablo Picasso, Marcel Duchamp, Amedeo Modigliani, Henri Rousseau alebo Fernand Léger. Tiež sa stýkal s radom Rumunov bývajúcich v Paríži. Napríklad s Eugènom Ionescom. Ako hostiteľ bol obľúbený, hral na husle a spieval rumunské piesne. Mal rád cigarety, víno a dámsku spoločnosť.

Brancusi zomrel 16. marca roku 1957 s viac ako 215 sochami a 1200 fotografiami na svedomí. Bol pochovaný na parížskom cintoríne Cimetière du Montparnasse.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Constantin Brâncuși**

Externé odkazy
--------------

* Constantin Brâncuşi Archivované 2011-02-22 na Wayback Machine na artmuseum.cz

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Constantin Brâncuşi na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 13471
* BnF: 11893776f
* GND: 118673076
* ISNI: 0000 0001 0783 4751
* LCCN: n79127902
* NK ČR: jn20000700228
* ULAN: 500016157
* VIAF: 71387926
* WorldCat: lccn-n79127902
**Deti** (anglicky: *Kids*) je devätnásta epizóda z prvej série seriálu Dr. House.

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Mary, mladá 12-ročná pretekárska skokanka do vody je na pretekoch. Po jej skoku ale nikto netlieska, keďže počas neho skolaboval jeden z rozhodcov. Všetci prítomní musia ísť karantény, keďže bola u rozhodcu diagnostikovaná bakteriálna meningitída, ktorá je prenosná vzduchom. V karanténnej zóne je i nemocnica. Pri začiatku epizódy navštívi House Cameronovú, aby jej povedal, že Vogler už v správnej rade nemocnice nie je a že sa môže vrátiť. Tá to však odmietne. Po prvotnom vyšetrení Mary si House myslí, že nemá meningitídu a tak ju nechá vyšetriť. Foreman jej urobí lumbálnu punkciu. Keďže sú ale z dôvodu veľkého množstva pacientov kvôli epidémii všetky izby aj sály plné, musí ju urobiť na chodbe. 

House sa mstí Chaseovi za to, že naňho donášal Voglerovi, a tak robí tu najnezaujímavejšiu prácu. U Mary sa vyskytujú ďalšie symptómy, a to krvácanie z očí a úst. Následne je urobené vyšetrenie tráviaceho traktu. Urobený bol aj odber kostnej drene, ale keďže je všade plno, Foreman ho musel urobiť na patológii. Z tohoto vyšetrenia sa zistí, že Mary nemá rakovinu. Následne prekoná epileptický záchvat a po vyšetrení ultrazvukom Foreman zistí, že Mary krváca do spánkového laloku. Cuddyová zoženie sálu na operáciu, ktorá Mary zachráni život. House nakoniec zisťuje, že je Mary tehotná, a že práve tehotenstvo je príčinou všetkých komplikácií. Podstúpi potrat, ktorý všetky problémy vyrieši. Ku koncu epizódy House znova navštívi Cameronovú s prosbou, aby sa vrátila späť. Tá nakoniec súhlasí pod podmienkou, že s ňou pôjde House na rande.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Diagnózy
--------

* **Zlé diagnózy:** kostná rakovina, krvácanie do mozgu
* **Správna diagnóza:** Trombocytopenická purpura (TTP)

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Děti (Dr. House) na českej Wikipédii.*

Pozri aj
--------

* Tehotenstvo

Iné projekty
------------

Wikicitáty
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Deti (House)** (po česky)

Externé odkazy
--------------

* DrHouse.cz – Děti (po česky)
* HouseMD.serial4u.cz – 1x19 Kids

| * z
* d
* u
Dr. House |
| --- |
| Hlavní doktori | 
* Gregory House
* Lisa Cuddyová
* James Wilson

 |
| Bývalý tím | 
* Eric Foreman
* Allison Cameronová
* Robert Chase

 |
| Súčasný tím | 
* Eric Foreman
* Remy „Trinástka" Hadleyová
* Chris Taub
* Robert Chase

 |
| Vedľajšie postavy | 
* Lucas Douglas
* Stacy Warnerová
* Michael Tritter
* Edward Vogler
* Amber Volakis

 |
| Zoznam častí **·** Soundtrack **·** Kategória |
**Električky Falkenried série 122 – 127** sú typ dvojnápravovej obojsmernej električky, vyrobenej podnikom Falkenried v Hamburgu v roku 1912 pre Štetínskú spoločnosť pouličných dráh. 

Tieto vozne znamenali pre štetínsku mestskú hromadnú dopravu rozšírenie vozového parku elektrickej dráhy. Séria piatich vozňov evidenčných čísel 122 – 127 nadviazala na predchádzajúce motorové vozne evidenčných čísel 1 – 121 z rokov 1897 a 1904, ktoré pochádzali z vagónky Herbrand v Kolíne nad Rýnom.

Konštrukcia
-----------

Vozeň Falkenried bol obojsmerný dvojnápravový motorový električkový vozeň s odporovou výzbrojou. Pojazd tvoril dvojnápravový podvozok s rázvorom 1800 mm a s dvoma motormi s výkonom 40 kW. Miesta na sedenie tvorili sedačky v priečnom usporiadaní. Odber prúdu bol zaistený pomocou tyčového zberača s kladkou. Oproti električkám z Kolína nad Rýnom, ktoré mali úplne otvorené plošiny, mali hamburské vozy č. 122 – 127 z výroby uzavretia plošín. Vstup na plošiny bol zaistený posuvnými jednodielnymi dverami (v každej bočnici dvoma). Napájacie napätie pre výzbroj bolo 550 V jednosmerného prúdu. Vozne boli prispôsobené pre prevádzku dvojvozňových súprav v zložení motorový vozeň + vlečný vozeň.

Počas svojej prevádzky boli vozne upravované. Tyčový zberač bol v 20. rokoch 20. storočia vymenený za lýru, a neskôr za pantograf.

Dodávky električiek
-------------------

| Súčasný štát | Mesto | Stránka | Typ | Roky dodávok | Počet vozňov | Evidenčné číslapri dodaní | Zdroj |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Poľsko Poľsko | Štetín | stránka | Falkenried | 1912 | 6 | 122–127 |  |

Prevádzka
---------

Vozne Falkenried získali sériu čísel 122 – 127 a boli do prevádzky zaradené v januári 1912. V roku 1943 k nim pribudla ešte séria 2 ojazdených vlečných vozňov z Oslo (č. 523 – 524). K dispozícii tak bolo celkom 8 vozňov. Po skončení druhej svetovej vojny bol vlečný vozeň ev. č. 524 odovzdaný do Varšavy, kde bol prevádzkovaný do roku 1949. Posledné električky Falkenried boli v Štetíne prevádzkované do roku 1967.

Referencie
----------

1. 1 2 3   *Tramwaje w Szczecinie. Historyja ulicznego omnibusu z lat 1879–2017 we trzynastu księgach prozą* [online]. Szczecin, Pasewalk: [cit. 2020-03-13]. Dostupné online. (po poľsky)
2. ↑   *Po szynach przez historię. Wagony z Oslo i Bergen w Szczecinie* [online]. UWAGA TRAMWAJ! Miesięcznik Szczecińskiego Towarzystwa Miłośników Komunikacji Miejskiej, [cit. 2020-03-16]. Dostupné online. Archivované 2020-01-03 z originálu. (po poľsky)

Literatúra
----------

* SZMUCIŃSKI, Kajetan. *Tramwaje w Szczecinie. Historyja ulicznego omnibusu z lat 1879–2017 we trzynastu księgach prozą* [online]. Szczecin, Pasewalk: 2017, [cit. 2020-03-13]. Dostupné online. (po poľsky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Električky Falkenried série 122 – 127 (Štetín)**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tramvaje Falkenried série 122–127 (Štětín) na českej Wikipédii.*
**Corgoň** je značka slovenského piva, ktoré sa varí v Pivovare Hurbanovo, ktorý patrí pod medzinárodný koncern Heineken International.

História
--------

Pivo Corgoň pochádza z Nitry, kde sa pôvodne vyrábalo. Korene značky siahajú až do roku 1896, čím sa zaraďuje k najstarším slovenským pivám. Podľa odborníkov to bolo jedno z najlepších pív v monarchii[chýba zdroj]. Po politických zmenách v bývalom Česko-Slovensku bol nitriansky pivovar sprivatizovaný a v roku 1992 premenovaný na Pivovar Karšay. V roku 1997 kapitálovo vstúpil do nitrianskeho pivovaru celosvetový koncern Heineken. 

Nitrianske pivo sa predávalo pod rôznymi názvami ako *Rekord*, *Exquisit*, *Nitriansky ležiak*, *Nitrianske svetlé*, *Nitriansky špeciál* a pod značkou Corgoň sa pivo predáva od roku 1988. Názov je odvodený od miestneho legendárneho hrdinu, kováča Corgoňa. 

K novodobej histórii patrí viacero míľnikov, ako napríklad príchod 1,5 l a 2 l maxi fľaše, ktorú priviedla na slovenský trh práve značka Corgoň. Značka prešla viacerými úpravami svojej vizuálnej podoby - zmena od tvaru fliaš až po etikety. Momentálne je značka spájaná s claimom - Fanúšikom zábavy, ktorú sa značka snaží potvrdzovať vo všetkých aktivitách smerom k svojim spotrebiteľom.

Produkty
--------

Pivo Corgoň je pivo plzenského typu, charakteristické vyváženou horkosťou, plnou chuťou a typickou arómou. Vyrába sa spodným kvasením a využíva tradičné suroviny ako sú voda, slad, chmeľ a kvasnice.

Do portfólia patrí 12° ležiak, svetlá 10° a Maurus. Pivo sa predáva vo fľašiach, plechovkách, maxi fľašiach a do pubov v sudoch. Okrem toho je Corgoň predávaný aj v tankoch.

Referencie
----------

1. ↑   *Corgoň, nitra.sk* [online]. [Cit. 2020-06-06]. Dostupné online. Archivované 2020-06-06 z originálu.
2. ↑  Bájny hrdina -- nitriansky Corgoň, hnonline.sk

Externé odkazy
--------------

* Corgoň – oficiálna webstránka
* Heineken Slovensko
Vínna pivnica Colle Manora so zavesenou karosériou Ferrari 750 Monza model z roku 1954.
**Colle Manora** je severotalianske vinárstvo, ktoré bolo založené v roku 1981 vinárkou Eleonorou Limonci. Nachádza sa v Taliansku v oblasti Monferrato. Usadlosť sa rozprestiera na 75 hektároch medzi obcami Quargnento a Fubine Monferrato. Vinice pokrývajú cca 20 ha mierne kopcovitého terénu. 
  
V decembri 2000 kúpil vinársku usadlosť Colle Manora Giorgio Schön, syn známej milánskej módnej návrhárky Mily Schön, výhradný distribútor vozidiel Ferrari pre Lombardský región a vášnivý zberateľ tejto značky.

Monferrato
----------

Monferrato ( v ang. Montferrat) je historicko-geografická oblasť talianskeho regiónu Piemont. Je to jedna z najznámejších talianskych vinárskych oblastí vo svete. Svoju reputáciu si vybudovala hlavne na červených a šumivých vínach. Je typická ílovitými pôdami z obdobia miocénu, suchou kontinentálnou klímou, suchými horúcimi letami a veľmi chladnými zimami. Tieto podmienky sú výnimočné vhodné na pestovanie viniča a väčšina oblasti je využívaná práve na tento účel. Vinársky priemysel je hlavným zdrojom miestneho hospodárstva a výrazne ovplyvnil miestnu kultúru a tradície.

Odrodová skladba
----------------

Okrem tradičnej odrody pre túto oblasť, ktorou je Barbera, Colle Manora pestuje šľachtené odrody Sauvignon, Pinot Nero, Cabernet Sauvignon, Merlot a Viognier.

Technika pestovania
-------------------

Po vysadení pre túto oblasť nových odrôd bolo nevyhnutné zvýšiť dôraz na prácu vo vinici. Colle Manora zaviedlo intenzívny program založený na prirodzenej ochrane viniča a zvýraznení typických vlastností každej odrody. Objem vypestovaného viniča na hektár je starostlivo znižovaný prestrihávaním a riedením výsadby s cieľom maximalizovať potenciál vínnej révy. Relatívne nízka úroda na hektár a na každú rastlinu, a znižovanie veľkosti plodu (bobúľ hrozna) zintenzívňuje typickú chuť a arómu danej odrody.

Spracovanie vínnej révy
-----------------------

Výroba vína prebieha za využitia modernej technológie v oceľových termoregulovaných nádržiach. Nad celým procesom dohliada profesionálny vinár Piero Ballario.
Niektoré vína fermentujú a dozrievajú v malých sudoch z francúzskeho duba. V procese výroby zohráva drevo veľmi významnú úlohu. Dáva vínu potrebný čas a priestor na dozrievanie a konzervovaním pomáha zachovať charakterové vlastnosti vína po dlhú dobu bez použitia chemických prídavkov.

Odkazy
------

www.collemanora.it Archivované 2013-08-25 na Wayback Machine
www.monferrato.org
Pavilón Dorothy Chandler v decembri 2007
**Dorothy Chandler Pavilion** (slovensky *Pavilón Dorothy Chandlerovej*) je jedna z hál v Los Angeles Music Center – jedného z troch najväčších kultúrnych centier v USA. Pavilón má 3 197 sedadiel v štyroch poschodiach so závesnými lustrami, točitými schodmi a bohatou dekoráciou. Stavba začala 9. marca 1962 a skončila slávnostným otvorením v 27. septembra 1964. Pavilón bol pomenovaný podľa Dorothy Buffum Chandlerovej, ktorá „sa snažila vybudovať vhodný domov pre losangeleskú filharmóniu a chcela omladiť kultúru v Los Angeles. Výsledkom bol úspech pani Chandlerovej, Music Center of Los Angeles County (Hudobné centrum losangeleského kraja). Jej úporná deväťročná kampaň za Music Center priniesla viac než 19 miliónov dolárov v súkromných daroch", poznamenal Albert Greenstein v 1999.

V Pavilóne Dorothy Chandlerovej sa okrem koncertov a iných kultúrnych podujatí konalo odovzdávanie ocenení Academy Award s prestávkami v rokoch 1969 až 1999.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dorothy Chandler Pavilion**

Externé odkazy
--------------

* Dorothy Chandler Pavilion na stránke Los Angeles Music Center (po anglicky)
**Emanuel Lehocký** (\* 4. január 1876, Osuské – † 24. september 1930, Bratislava) bol slovenský sociálnodemokratický politik. Bol jedným zo signatárov Martinskej deklarácie.

Profesionálna kariéra
---------------------

Narodil sa v rodine remeselníka Jozefa Lehockého a jeho manželky Anny Lacóovej. Vyučil sa za krajčíra a v roku 1892 odišiel pracovať do Budapešti. V roku 1896 sa vrátil na Slovensko. V roku 1902 sa stal úradníkom nemocenskej pokladnice v Bratislave. Po vzniku ČSR bol členom revolučného Národného zhromaždenia a pracoval ako referent sociálnej spravodlivosti na Ministerstve s plnou mocou pre správu Slovenska. Pôsobil aj ako riaditeľ Robotníckej sociálnej poisťovne a riaditeľ Okresnej nemocenskej poisťovne v Bratislave.

Politická kariéra
-----------------

Počas pobytu v Budapešti vstúpil do do Sociálnodemokratickej strany Uhorska. Po jeho návrate na Slovensko bola v roku 1905 založená Slovenská sociálnodemokratická strana. Emanuel Lehocký bol zvolený za predsedu Výkonného výboru strany. Po nútenom začlenení ústrednej SSDS do Sociálnodemokratickej strany Uhorska bol až do roku 1918 na čele Slovenského výkonného výboru.

Emanuel Lehocký sa podieľal na príprave Deklarácie slovenského národa, ktorá bola vyhlásená 30. októbra 1918 v Martine a bol zvolený za člena Výkonného výboru Slovenskej národnej rady. Po martinskom zhromaždení pripravoval zjazd SSDS, ktorý sa zišiel 25. decembra 1918 v Liptovskom Mikuláši a bola na ňom prijatá deklarácia vernosti Československej republike. Bezprostredne po skončení zjazdu odcestoval spolu s ďalšími 23 delegátmi na XII. zjazd sociálnej demokracie do Prahy. Na tomto zjazde, ktorý sa uskutočnil v decembri 1918 sa zlúčila slovenská a česká sociálna demokracia do jednotnej Československej sociálnodemokratickej strany robotníckej. Emanuel Lehocký sa stal členom jej Ústredného výboru a predsedom Slovenského výkonného výboru. V rokoch 1920 až 1925 vykonával funkciu senátora Národného zhromaždenia.

Novinárska činnosť
------------------

Emanuel Lehocký sa zaslúžil o založenie Slovenských robotníckych novín, ktoré vyšli s finančným prispením českých sociálnych demokratov vo Viedni prvýkrát 1. októbra 1904 ako mesačník. V roku 1906 založil aj druhý mesačník Napred, ktorý sa objavoval vždy medzi dvoma číslami Slovenských robotníckych novín. Obidva mesačníky zanikli roku v 1909, keď namiesto nich začal vychádzať týždenník Robotnícke noviny. Pre svoju novinársku činnosť bol Lehocký niekoľkokrát policajne prenasledovaný a v roku 1907 bol odsúdený na dva mesiace väzenia a pokutu 600 korún.

Emanuel Lehocký je pochovaný na Ondrejskom cintoríne v Bratislave. Martin Rázus o ňom v roku 1934 napísal, že „nebol ani o mak menším národovcom, než ktorýkoľvek z našich najprvších".

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrike riadok 1
* Emanuel Lehocký na stránke SDSS

Autoritné údaje: * abART: 78489
* ISNI: 0000 0000 5627 9312
* NK ČR: mzk2007394799
* SNK: 154270
* VIAF: 84707671
**Emil Brunner** (\* 23. december 1889, Winterthur, Švajčiarsko – † 6. apríl 1966, Zürich) bol švajčiarsky teológ, predstaviteľ dialektickej teológie orientovaný na kresťanskú antropológiu. Zaoberal sa aj filozofiou náboženstva.

Človeka zobrazil ako rozporuplnú, duchovne-náboženskú a súčasne telesnú a pudmi ovládanú bytosť, ktorá stratila spojenie s Bohom. Rozpor medzi daným stavom človeka a jeho vedomím možnosti pravého bytia sa prejavuje úzkosťou, strachom, túžbou, pochybnosťami, zúfalstvom, zlým svedomím. Avšak aj v tejto rozporuplnosti je stále miestom nadväzovania zjavenia (Anknůpfungspunkt der Offenbarung), ktoré ho vo viere vedie k pravému bytiu v slobode zodpovednosti.

Brunner bol ovplyvnený B. Pascalom, S. Kierkegaardom a filozofiou existencie.

Referencie
----------

Externé odkazy
--------------

* Publikationen von und über Emil Brunner (1889–1966) im Katalog Helveticat der Schweizerischen Nationalbibliothek

Zdroj
-----

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * BnF: 12030037d
* GND: 118516175
* ISNI: 0000 0001 1025 7940
* LCCN: n79026678
* NK ČR: ola2002157569
* VIAF: 44313598
* WorldCat: lccn-n79026678
**Emo Bohúň** (\* 13. apríl 1899, Ružomberok – † 15. júl 1959, Bratislava) bol slovenský spisovateľ, novinár, redaktor, zakladateľ humoristických časopisov Dereš, Bubon a Veselé noviny. Je tiež autor memoárových a humoristických próz a ľudových románov, pričom viaceré boli aj sfilmované.

Život
-----

Študoval na gymnáziu v Ružomberku, v maďarskom Makove a na obchodnej akadémii v Dolnom Kubíne. Po roku 1918 pôsobil ako referent, bankový úradník a redaktor v Prešove. Následne pôsobil ako úradník, alebo redaktor vo viacerých mestách: Košice, Ružomberok, Bratislava. V Bratislave pôsobil od roku 1925 ako redaktor viacerých časopisov (okrem iného Ľudová politika, Ľudový chýrnik, Slovenský týždenník), neskôr ako redaktor a v istom období aj riaditeľ Slovenskej tlačovej kancelárie. Po nástupe komunizmu bol perzekvovaný, mal dočasne zákaz publikačnej činnosti a bol vysťahovaný z Bratislavy. Až v roku 1955 mu komunistický režim umožnil publikovať v okresných novinách Cieľ v Žiline. Po páde stalinizmu publikoval ako redaktor závodného časopisu Úderník. V tomto období prispieval do Roháča, Novej literatúry, Technických novín, Večerníka, Života a najmä do Kultúrneho života. Do Bratislavy sa smel vrátiť vďaka príhovoru Juraja Špitzera. Je tiež autorom libreta operety Ženské rozmary (1922) a prekladal z maďarskej literatúry (K. Mikszath). V Žiline na Ulici J. M. Hurbana má od roku 1999 umiestnenú pamätnú tabuľu.

Externé odkazy
--------------

* Parenička, Pavol: Bohém zašlých časov (K storočnici narodenia Ema Bohúňa)
* Literárne informačné centrum - Zoznam slovenských spisovateľov[nefunkčný odkaz]
* Zaprášené histórie Ema Bohúňa (TV seriál, 1970)

Autoritné údaje: * abART: 61473
* GND: 122561392
* ISNI: 0000 0000 5561 1424
* LCCN: n85288919
* NK ČR: jo20010084733
* SNK: 167894
* VIAF: 28524613
* WorldCat: lccn-n85288919