recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kaby Lake** je kódové označenie pre siedmu generáciu mikroarchitektúry spoločnosti Intel, ktorá bola oznámená 30. augusta 2016. Rovnako ako predchádzajúca mikroarchitektúra Skylake využíva 14-nanometrický výrobný proces. Je generáciou, ktorá končí niekoľkoročný model "tick-tock", kde sa v jednotlivých generáciách striedal nový výrobný proces, teda zmenšovanie dosiek a ich tranzistorov, a nová architektúra. Tento model bol nahradený novým modelom "process-architecture-optimization", kde je po vytvorení novej architektúry táto nová architektúra optimalizovaná; Kaby Lake je práve touto optimalizáciou. Kaby Lake bol najskôr dodávaný výrobcom elektroniky v druhom štvrťroku roku 2016. Oficiálny predaj procesorov pre stolné počítače sa začal v januári roku 2017.

Kaby Lake je prvou generáciou procesorov od Intelu, ktorá postráda oficiálnu podporu Microsoftu pre verzie Windowsu staršie než je Windows 10.

Zmeny oproti architektúre Skylake
---------------------------------

Obe architektúry majú rovnaké jadrá a rovnaký výkon na jeden MHz takt. Základný takt však bol zvýšený, u niektorých modelov až o 300 MHz. Aj zmeny taktu (napr. pri prechode z pokojového stavu do záťaže) sú rýchlejšie. Pre Kaby Lake boli vyvinuté nové chipsety série 200 (so sériou chipsetov 100 sú kompatibilné po aktualizácii BIOSu). Tiež ponúka podporu technológie Optane spoločnosti Intel, ktorá umožňuje ukladanie dát na pevnom disku do rýchlejšej vyrovnávacej pamäte.

Najvýraznejšie zmeny nastali u grafického jadra, kde je teraz plná hardvérová podpora HEVC / VP9 dekódovania, vrátane 4K videí pri snímkovej frekvencii 60 fps. Tiež kódovanie týchto štandardov je teraz implementované hardvérovo. Vybrané procesory získali tiež vyšší takt grafického jadra.

Kaby Lake je tiež prvou architektúrou typu Core umožňujúcou hyper-threading u procesorov s označením Pentium a pretaktovanie niektorých čipov s označením i3.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kaby Lake na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Zoznam procesorov Intel |
| --- |
| Procesory mimo x86 | 
* 4004
* 4040
* 8008
* 8080
* 8085
* iAPX 432
* i860
* i960

 |
| Procesory x86 a x86-64 | 
* 8086
* 8088
* 80186
* 80188
* 80286
* 80386
* 80486
* Pentium
* Pentium Pro
* Pentium MMX
* Pentium II
* Celeron
* Pentium III
* Pentium 4
* Pentium M
* Pentium D
* Celeron M
* Atom
* Core
* Xeon

 |
| Mikroarchitektúry x86 a x86-64 | 
* P5
* P6
* Intel Core
* Nehalem
* Sandy Bridge
* Ivy Bridge
* Haswell
* Broadwell
* Skylake
* Kaby Lake
* Coffee Lake
* Cannonlake
* Icelake
* Tigerlake

 |
| Procesory IA-64 | 
* Itanium
* Itanium 2

 |
| Mikrokontroléry | 

|  |  |
| --- | --- |
| MCS-48 | 
* 8020
* 8021
* 8022
* 8031
* 8035
* 8039
* 8040
* 8041
* 8042
* 8044
* 8048
* 8049
* 8050
* 8242
* 8243
* 8344
* 8641
* 8741
* 8742
* 8744
* 8748
* 8749

 |
| MCS-51 | 
* 8031
* 8032
* 8051
* 8052
* 8054
* 8058
* 8351
* 8352
* 8354
* 8358
* 8751
* 8752
* 8754
* 8758
* 80151
* 80152
* 80251
* 83151
* 83152
* 83251
* 87151
* 87152
* 87251

 |
| MCS-96 | 
* 8094
* 8095
* 8096
* 8098
* 8394
* 8395
* 8396
* 8397
* 8398
* 8794
* 8795
* 8796
* 8797
* 8798
* 80296
* 83196
* 87196

 |

 |
**Július Kaličiak** (\* 10. júl 1921, Málinec – † 2. október 1984, Bratislava) bol robotník a protifašistický bojovník.

Rodina
------

* otec Jozef Kaličiak
* matka Marta rod. Sivoková

Životopis
---------

Vyučil sa za kováča-zámočníka. Pracoval ako robotník, neskôr hospodársky pracovník. Účastník protifašistického odboja a SNP, zásobovač Žingorovej partizánskej skupiny, po prezradení zatknutý a väznený v Banskej Bystrici (1944). Pri bojoch ťažko zranený. Po oslobodení kádrový referent v n.p. Pozemné stavby v Banskej Bystrici (1958), potom riaditeľ závodu Čs. automobilových opravovní, od roku 1969 na invalidnom dôchodku.

Ocenenie
--------

* Roku 1945 vyznamenaný Radom SNP I.tr. Čs. vojnovým krížom 1939, 1946 Za chrabrosť pred nepriateľom, Za zásluhy

Dielo
-----

* Prežil som smrť, Bratislava roku 1967

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5822 1763
* NK ČR: ola2003193931
* VIAF: 84994318
**Diaľnica Ruse – Veliko Tărnovo** alebo **Diaľnica A7** (bulh. *Автомагистрала „Русе – Велико Търново"*) je plánovaná diaľnica na severe stredného Bulharska. Po dokončení prepojí mesto Veliko Tărnovo s hraničným priechodom Ruse. Nová tepna preberie tranzit a trasovanie európskej cesty Е80 v smere na rumunskú Bukurešť. Jej dĺžka bude 133 km.

Priebeh
-------

Diaľnica bude začínať pri meste Veliko Tărnovo, odkiaľ povedie severným smerom v blízkosti cesty I/5. Bude križovať diaľnicu A2 a postupne zmení smer na severovýchod, kde pri meste Ruse na hranici skončí.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Автомагистрала „Русе – Велико Търново" na bulharskej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Cestná infraštruktúra v Bulharsku |
| --- |
| Diaľnice | 
* A1
* A2
* A3
* A4
* A5
* A6
* A7

 |  |
| Rýchlostné cesty | 
* Veliko Tarnovo–Ruse
* Botevgrad-Vidin
* Severný obchvat Sofie

 |
| Cesty I. triedy | 
* 1
* 2
* 3
* 4
* 5
* 6
* 7
* 8
* 9
* Sofijský okruh

 |
ThDr. **Július Madarás** (\* 24. september 1919, Banská Bystrica - † 26. január 1994, Rožňava) bol slovenský evanjelický kňaz a pedagóg.

Životopis
---------

Maturoval v Banskej Bystrici (1938), teológiu študoval v Bratislave. Kaplán v Banskej Bystrici, Prešove, Sučanoch a v Martine. Farár v Spišskej Novej Vsi (1946-1962). Prenasledovaný a väznený. Okrem pastoračnej práce sa venoval i vedeckej práci. Účastník obrodného procesu v cirkvi (1968-1969). Prednášal na Evanjelickej bohosloveckej fakulte UK v Bratislave. Predseda vnútromisijného výboru cirkvi. Autor viacerých štúdií. Jedinečný znalec Lutherových spisov. Publikoval v Cirkevných listoch a ďalších cirkevných časopisoch.

Dielo
-----

* *V utíšení a dúfaní je vaša sila* (1991)
* Štúdie: *Lutherove názory o kontinuite cirkvi, O jednote cirkvi podľa Luthera, Postoj Luthera k rímskej cirkvi, Farár a sociálna otázka.*

Literatúra
----------

* Ev. v dejinách slovenskej kultúry

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * GND: 1029388059
* ISNI: 0000 0000 5569 7416
* NK ČR: mzk2004261207
* VIAF: 84598125
**Július Juraj Thurzo** (\* 21. február 1882, Detva – † 16. február 1950, Banská Bystrica-Radvaň) bol námorný dôstojník.

Rodina
------

* otec Ján Thurzo
* matka Katarína rod. Gondová
* manželka Lena rod. Petrincova

Životopis
---------

Ľudovú školu navštevoval v Snine, študoval na nižšom evanjelickom gymnáziu v Banskej Štiavnici a na námorníckej akadémii v Rijeke. Ako námorný dôstojník sa plavil do prístavov Latinskej Ameriky, Karibského mora, Atlantického, Indického a Tichého oceánu. Po prvej svetovej vojne sa vrátil do vlasti. Roku 1919 pracovník Župného úradu v Banskej Bystrici. Organizátor československej lodnej dopravy, najmä Dunajplavby. Inicioval založenie školy pre výchovu námorníkov na riečnych lodiach. Pôsobil v diplomatických službách na veľvyslanectve v Belehrade. Žil v Banskej Bystrici - Radvani (od 1949). Z jeho pozostalosti sa zachoval v LHM v Banskej Bystrici kalamár, ktorý používal pri písaní počas plavieb na mori. Autor cestopisných čŕt, knižne vyšli posmrtne. Nositeľ vyznamenaní.

Pamiatky
--------

* hrob s náhrobníkom na Nár. cintoríne

Dielo
-----

* Po svetových moriach, Bratislava roku 1973

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrike evanjelického zboru Detva; záznam číslov 21
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * GND: 1038708583
* ISNI: 0000 0000 5864 0386
* NK ČR: mzk2004258602
* SNK: 158710
* VIAF: 84595638
Univ. prof. **Július Ladziansky** (pôv. Ledényi) (\* 19. november 1903, Veľký Ďur  –  † 29. august 1943, Banská Bystrica) bol lekár-anatóm a vysokoškolský pedagóg.

Rodina
------

* otec: Július Ledényi
* matka: Etela rod. Safárová

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Leviciach, medicínu na univerzite v Budapešti a na Lekárskej fakulte UK v Bratislave, 1939 univ. prof. Od roku 1930 pracovník a od roku 1936 prednosta Anatomického ústavu, od roku 1940 Histologicko-embryologického ústavu Lekárskej fakulty Slovenskej univerzity v Bratislave. Absolvoval študijný pobyt u prof. Eggelinga v Nemecku. V anatómii proti teóriám o funkcionálnom pôvode skoliózy riešil problém jej vzniku na anatomickom podklade. Priekopnícku prácu vykonal na poli slovenskej anatomickej terminológie, jeho *Pitevné cvičenia z topografickej anatómie* patria dodnes k základným dielam. Prispieval hlavne do Bratislavských lekárskych listov, 1940-1941 ich zodpovedný redaktor a Anatomischer Anzeigeru. Člen Učenej spoločnosti Šafárikovej, Slov. učenej spoločnosti, viacerých zahraničných lekárskych spoločností.

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * GND: 1017573603
* NK ČR: xx0136619
* SNK: 161613
* VIAF: 84823146
**Vojenské letisko Smolensk-Severnyj** (rus. военный аэродром "Смоленск-Северный") je vojenské letisko (základňa) v Smolenskej oblasti v Rusku vzdialené štyri kilometre severne od Smolenska. Vzletová a pristávacia dráha je betónová.

Na juhovýchodnom konci letiska leží letecká továreň značky Jakovlev.

Počas studenej vojny tu bol v rokoch 1951 – 1991 dislokovaný 401. stíhací letecký pluk protivzdušnej obrany (401. IAP PVO), ktorý na základni prevádzkoval lietadlá MiG-15 (1951 – 1953), MiG-17 (1953 – 1963), MiG-19P (1963 – 1976), MiG-23M (1976 – 1981) a MiG-23P (1979 – 1990). V apríli 1991 bol 401. stíhací letecký pluk protivzdušnej obrany rozpustený. Následne od júna 1991 do roku 1992 na základni slúžil 871. stíhací letecký pluk (871. IAP), ktorý bol vyzbrojený lietadlami MiG-23MLD. V rokoch 1955 – 2009 bol na základni dislokovaný aj 103. gardový vojensko-transportný letecký pluk (103. GvVTAP), ktorý počas svojej existencie disponoval lietadlami Li-2 (1955 – 1965), An-12 (1962 – 1995), Il-14 (1962 – 1976), An-26 a Il-76 (1995 – 2009).

Letecká nehoda
--------------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Letecké nešťastie v Smolensku 2010*
Dňa 10. apríla 2010 došlo neďaleko letiska k nešťastiu lietadla poľskej delegácie, ktorá si chcela uctiť pamiatku obetí Katynského masakru. Haváriu nikto neprežil, na palube stroja sa okrem iných vysokopostavených osôb nachádzal poľský prezident Lech Kaczyński s manželkou.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Smolenská letecká základna na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál letectvoRuský portál |
Schéma spermie
**Spermia** je samčia alebo mužská pohlavná bunka, ktorá vzniká v samčích (mužských) pohlavných orgánoch a je spôsobilá k oplodneniu samičieho (ženského) vajíčka. Patrí medzi gaméty a má haploidný počet chromozómov.

Spermie patria vôbec k najmenším živočíšnym bunkám. Väčšinou sú pohyblivé vďaka tomu, že majú jeden alebo viac bičíkov, alebo sú schopné amébovitého alebo inak nazývaného piadaveho pohybu. Na rozdiel od vajíčok zrelé spermie majú mitochondrie situované na báze bičíka.

Vznik
-----

Spermie vznikajú z tzv. primordiálnych gonocytov (prapohlavných buniek), ktoré sú sústredené v gonádach. Z hľadiska zárodočných vrstiev sú v všetkých trojlistovocov (*Triblastica*) mezodermálneho pôvodu. Proces vzniku spermií sa nazýva **spermatogenéza**. Pôvodne diploidný primordiálny gonocyt sa zmení na bunku zvanú spermatogónia, ktorej mitotickým delením vznikne bunka nazývaná spermatogónia A. Ďalším mitotickým delením vznikne jedna kmeňová bunka a 24 spermatogónií B. Po ďalších mitotických deleniach spermatogónii B vzniknú tzv. primárne spermatocyty, bunky stále diploidné, ktoré však už vstupujú do prvej fázy meiotického (redukčného) delenia. Po prvom meiotickom delení vzniknú dva sekundárne spermatocyty, po druhom spermatídy. Spermatída už má vhodný (haploidný) počet chromozómov. Jej vývoj, čiže premena na spermiu sa uskutoční kondenzáciou jadra, odvrhnutím časti cytoplazmy a vznikom bičíka. 

Meiotické delenie neprebehne, pokiaľ má samec v somatických (telových) bunkách už haploidný počet chromozómov. Príkladom je samec včely (trúd).

Syntéza proteínov
-----------------

Dlho sa predpokladalo, že spermia je proteosynteticky neaktívna (nie je schopná tvoriť proteíny), pretože má veľmi kondenzovanú DNA, čo znemožňuje transkripciu. Avšak zistilo sa, že spermia si so sebou nesie mRNA, ktorú je v priebehu pobytu v samičom reprodukčnom trakte schopná prekladať a dopĺňať tak svoje proteíny. Syntéza však neprebieha na normálnych cytoplazmatických ribozómoch, ale na ribozómoch pochádzajúcich z mitochondrie (ribozómy prokaryotického typu).

Zaujímavosti
------------

* Životnosť ľudskej spermie po ejakulácii: 30 sekúnd až 6 dní (v závislosti od podmienok prostredia)
* Vzdialenosť, ktorú musí prekonať ľudská spermia, aby oplodnila vajíčko: 7,5 až 10 cm
* Chromozómy v spermiách určuje pohlavie potomka. Ak má spermia oplodňujúca vajíčko chromozóm Y, potomka bude chlapec, ak má chromozóm X, dievča

Referencie
----------

1. ↑  Gur Y, Breitbart H. "Mammalian sperm translate nuclear-encoded proteins by mitochondrial-type ribosomes." Genes Dev. 2006 Feb 15;20(4):411-6. Epub 2006 Jan 31.
2. ↑  Gur Y, Breitbart H."Protein synthesis in sperm: dialog between mitochondria and cytoplasm." Mol Cell Endocrinol. 2008 Jan 30;282(1-2):45-55. Epub 2007 Nov 22.

Zdroj
-----

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Radovan Malina: Všeobecná zoológia – zdroj, z ktorého (pôvodne) čerpal tento článok.
Lahárový prúd na úbočí sopky Saint Helens z erupcie v marci 1982.
**Lahár** (termín pochádza z Indonézie), občas nazývaný krátko **lahar**, a niekedy trochu nesprávne aj bahnotok (tento termín je trochu širší) je sprievodný jav pri niektorých sopečných erupciách. Lahár je vytvorený zo zmesi sopečného popola a vody.

Príčiny vzniku lahárov sú nasledovné:

* Roztopenie snehovej, alebo ľadovej pokrývky sopky pri erupcii
* Zvýšenie zrážok, príp. vyliatie sa jazierka nachádzajúceho sa v blízkosti eruptujúcej sopky

Laháry sú veľmi nebezpečný fenomén (možno nebezpečnejší ako tečúca láva) pre ich veľkú mobilitu (niekoľko desiatok metrov/s). Jedna z najstarších katastrof sa odohrala v roku 79 pri erupcii sopky Vezuv, keď bolo lahárom zasiahnuté mesto Herculaneum. Posledná veľká katastrofa sa odohrala v 1985 v Kolumbii, keď bolo mesto Armero pochované pod 8 m hrubou vrstvou laháru, ktorý prešiel vzdialenosť vyše 40 km od eruptujúcej sopky Nevado del Ruiz.

Niektoré sídla, nachádzajúce sa v blízkosti sopiek s pravdepodobným výskytom lahárov (napr. Rainier v USA alebo Ruapehu na Novom Zélande) majú vypracovaný systém včasnej výstrahy pred blížiacim sa lahárom.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **laháry**


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vedy o Zemi |
Partská ríša okolo roku 60 pred Kr.
**Partská ríša** alebo **Partské kráľovstvo** bol štát, ktorý sa nachádzal na území dnešného Iránu a okolitých štátov medzi 2. polovicou 3. storočia pred Kr. a rokom 224 po Kr.

Prvým hlavným mestom bola Nisa (Nisaja), potom spolu so šírením územia na západ sa hlavné mesto presúvalo, nakoniec ním bol Ktésifón na rieke Tigris. Významné mestá boli Darabgird, Firúzábád, Hatra, (znovu založený) Aššur a Dúra Európos.

Predohra
--------

Po smrti Alexandra Veľkého, do ktorého ríše toto územie patrilo, pripadol dnešný Irán a okolie Seleukovcom (Seleukovská ríša). Seleukovská ríša sa postupne na východe rozpadala – odtrhla sa provincia Baktria a provincie Partia a Hyrkánia roku 248 pred Kr. dobyl Arsakes, vodca skýtskeho kmeňa Partov a zakladateľ dynastie Arsakovcov. Tak vznikla pôvodne na týchto dvoch územiach (na juhovýchod od Kaspického mora) Partská ríša.

Dejiny
------

Ríša spočiatku bojovala so Seleukovskou ríšou na západe a juhu. Za Mithradáta I. (171 – 138 pred Kr.) sa ríša významne rozšírila až po (vrátane) Mezopotámiu na západe (definitívne okolo 130 pred Kr.) a ústie Indusu na východe. Od roku 138 pred Kr. ríšu ohrozovali z východu Tochari a Sakovia (Skýti), ale Mithradátes II. (123-87 pred Kr.) ich odrazil. Od 1. storočia pred Kr. bola častým súperom jednak Rímska ríša na západe a jednak aj Sakovia na východe. Rímska ríša najneskôr od druhej polovice 1. storočia pred Kr. kontrolovala časť bývalých achajmenovských dŕžav, najmä Malú Áziu, Sýriu a Egypt. S Rimanmi sa ríša stretla najmä vo víťaznej bitke pri Charrane (Charrae, Karrhách) v roku 53 pred Kr. ale boje ďalej pokračovali. Hranica medzi Partskou ríšou a rímskym impériom sa po mnohých vojnách ustálila v 1. storočí na strednom Eufrate a ani dočasné Trajánove výboje v Mezopotámii (114–117) na tom veľa nezmenili.

Rody spravujúce jednotlivé oblasti ríše mali značnú autonómiu. Zvláštne postavenie mali najmä Peržania v oblasti Perzie (Párs), Charakéné pri ústí Eufratu, Elymais (Elam), Média a Veľká Arménia. Toto sa ríši stalo osudným: Arsakovci si vládu v ríši udržali až do roku 224, kedy perzský vládca, Sásánovec Ardašír, zvrhol Arsakovca Artabána IV. a vytvoril Novoperzskú ríšu.

Pozri aj
--------

* Parti
Club Bizcaya z roku 1902
**Club Bizcaya** bol baskický futbalový klub špeciálne vytvorený, aby odohral dva turnaje, Copa de la Coronación (*slovensky*: Korunovačný pohár) v roku 1902 a Copa del Rey (*slovensky*: Kráľovský pohár) v roku 1907. 

V roku 1902 sa odohral prvý ročník Copa del Rey (pod názvom Copa de la Coronación). Pri tejto príležitosti sa v Bilbau rozhodli zložiť z dvoch celkov, Athletic Club a *Bilbao FC*, jeden tím, ktorý bude reprezentovať Bilbao na tomto turnaji.

Copa de la Coronación 1902
--------------------------

**Club Bizcaya** v tomto roku tvorili hráči zložený z dvoch klubov, Athletic Club (založený 1898) a *Bilbao FC* (založený 1900). Tento tím reprezentoval Bilbao na turnaji pri príležitosti korunovácie španielskeho kráľa Alfonsa XIII. a tento turnaj vyhral, keď vo finále porazil FC Barcelona 2-1, gólmi Astorquiu a Cacaeauxa. Neskôr v roku 1903 sa *Bilbao FC* zlúčilo do jedného klubu s Athleticom Club.

Copa del Rey 1907
-----------------

**Club Bizcaya** tentoraz vytvorili hráči Athletic Club a Unión Vizcaino. Tento tím sa dostal do finale Copa del Rey, v ktorom 30. marca 1907 na štadióne Hipodrómo v Madride prehral s Madridom FC 0-1

| * z
* d
* u
Athletic Club |
| --- |
| 
* História
* Hráči
* Tréneri
* Prezidenti
* Ocenenia
* Štatistiky
* Sezóny

 |
| Ďalšie tímy | 
* Bilbao Athletic
* CD Baskonia
* Club Bizcaya

 |
| Štadión | 
* San Mamés
* San Mamés Barria

 |
| Tréningové centrum | 
* Lezama

 |
**Július Krčméry** (\* 4. február 1889, Zvolen - † 9. február 1968, Lovinobaňa) pochov.: Zvolen bol evanjelický kňaz, cirkevný hodnostár.

Životopis
---------

Jeho otec bol Karol Krčméry a matka Elena rod. Antolíková.

Navštevoval ľudovú školu vo Zvolene, študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici (1899-1907), teológiu v Bratislave 1907- 1911), 1911 vysvätený za kňaza. Ev. kňaz v Roštári, v Kukovej, v Novom Klenovci, v Očovej a i. 1953-1958 v Košiciach, zemplínsky konsenior, zvolenský konsenior a senior, 1953-1958 biskup vých. dištriktu. Autor článkov v Ev. posle spod Tatier. Funkcionár mierového hnutia evanjelický duchovenstva.

Dielo
-----

* Kázeň pri podporovničných službách ... Martin roku 1930

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrike riadok 27 - evanjelická farnosť Zvolen; pokrstený ako Gyula Sámuel Krcsméry
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 158423
* VIAF: 7523156565733623500003
**Kánon** je vokálna skladba kontrapunktickej formy, založená na princípe prísnej imitácie (napodobnenia), t.j. práca s témou spočíva v jeho opakovaní ďalšími hlasmi, väčšinou presného vo všetkých atribútoch (melodika, harmonizácia, rytmus a tempo). Opakovanie sa vykonáva s určitým oneskorením (napr. štyri, alebo osem taktov).

Existujú aj kánony, kde se opakuje len rytmus alebo tempo či melodika. Spôsoby sa dajú samozrejme rôzne kombinovať. Podľa toho, v akom intervale sa téma opakuje, rozoznávame kánon v prime, vrchnej či spodnej oktáve, či tercii atď. Je ale možné opakovať hlas aj v protipohybe.

Kánony bývajú dvojhlasné, trojhlasné, zrkadlové, kruhové, atď. Veľmi obľúbené boli u renesančných skladateľov. Imitačná technika podobná kánonu je používaná tiež vo fúge.

Najznámejšou inštrumentálnou skladbou tohto typu je *Kánon a Gigue D dur* Johanna Pachelbela.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kánon (hudba) na českej Wikipédii.*
**Jaguar XJ220** je superšportový automobil britskej automobilky Jaguar Cars vyrábaný v spolupráci s firmou TWR od roku 1992 do roku 1994. Model XJ220, poháňaný motorom uloženým uprostred, bol s maximálnou rýchlosťou necelých 350 km/h najrýchlejším sériovo vyrábaným automobilom sveta do roku 1994, kedy ho prekonal McLaren F1. Za dva roky výroby vzniklo 281 exemplárov. XJ220 nesúvisí s ostatnými modelmi rady XJ, aj keď má rovnaký názov.

Koncept
-------

Jaguar XJ220 zo zadného trojštvrťového pohľadu
Počiatok vývoja modelu XJ220 bol rok 1984, kedy s iniciatívy hlavného inžiniera Jima Randla vznikla štúdia vozidla, ktoré malo byť konkurenciou športových vozidiel ako Ferrari F40, 288 GTO alebo Porsche 959. Aj napriek tomu, že sa neuvažovalo o sériovej výrobe, práce na štúdii ďalej pokračovali.

V roku 1988 sa na British International Motor Show v Birminghame prvýkrát predstavil koncept XJ220 vybavený vidlicovým dvanásťvalcom, známym z pretekárskeho modely XJR-9 alebo luxusného kupé XJS. Objem valcov motora vzrástol z pôvodných 5,3 na 6,2 litra, a s rozvodom DOHC a 48 ventilmi (4 ventily na valec) dával výkon 368 kW (500 koní). Koncept dostal pohon všetkých kolies vyvinutý britskou firmou FF Development, ľahký rúrkový rám z hliníka a rovnako hliníkové časti karosérie. Dizajn vozidla navrhol Keith Helfet. Okrem úctyhodných proporcií vozidla boli charakteristické dohora vyklápacie dvere, plne zakrytý podvozok kvôli zlepšeniu aerodynamiky a bohaté zasklené plochy.

Ani po predstavení konceptu sa stále nepočítalo s jeho uvedením do výroby, ale aj napriek tomu dosiahol u verejnosti veľký úspech. Kvôli týmto okolnostiam sa automobilka rozhodla v roku 1989 pre výrobu série 220 vozidiel, pričom maximálny počet vyrobených vozidiel nemal presiahnuť počet 350.

Technické parametre
-------------------

| Jaguar | XJ 220 |
| --- | --- |
| Roky výroby | 1992-1994 |
| Počet vyrobených kusov | 281 |
| Vstrekovanie paliva | priame, elektronické vstrekovanie Zytek |
| Motor | Metro 6R4 V6 6-valcový, 24 ventilový, 2x Turbodúchadlo Garrett T3 |
| Objem valcov | 3498 cm³ |
| Maximálny výkon | 404 kW (542 koní) pri 7200 ot/min |
| Maximálny krútiaci moment | 645 Nm) pri 4500 obr/min |
| Kompresný pomer | 8.3:1 |
| Rozvod | DOHC, reťaz, 4 ventily na valec, dve vačkové hriadele v hlave |
| Pohon | zadný |
| Prevodovka | 5-rýchlostná manuálna |
| Rázvor | 2650 mm |
| Rozmery (dĺžka × šírka × výška) | 4860 × 2000 ×1150 mm |
| Hmotnosť | 1470 kg |
| Rozmer kolies / pneumatiky | Vpredu: 255/45 ZR17 GoodyearVzadu: 345/35 ZR18 Goodyear |
| Rozmery brzdových kotúčov | ventilované kotúče **Jaguar**
Priemer kotúčov – (vpredu: Ø 330 mm / vzadu: Ø 305 mm) |
| Zrýchlenie0-100 km/h | **4.0 s** |
| Zrýchlenie0-160 km/h | **8.0 s** |
| Maximálna rýchlosť | **341 km/h** |

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6  Derek Hay. *1993 Jaguar XJ220* [online]. self-published, [cit. 2009-09-02]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jaguar XJ220**
**Kevin Anthony Ford** (\* 7. júl 1960, Portland, Indiana, USA) bol pôvodne pilot amerického vojenského letectva, od júla 2000 je astronautom oddielu astronautov NASA. Do vesmíru sa dostal na dva týždne ako člen posádky raketoplánu Discovery pri lete STS-128 na  Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS) v auguste – septembri 2009. Je zaradený do Expedície 33 a 34 na ISS s plánovaným štartom v novembri 2010.

Život
-----

### Mladosť, letec

Kevin Anthony Ford sa narodil v Portlande v Indiane, detstvo a mladosť prežil v Montpelier v rovnakom štáte. Na University of Notre Dame získal v roku 1982 bakalársky titul v odbore leteckého a kozmického strojárstva. V tom istom roku nastúpil k vojenskému letectvu, kde počas dvoch rokov absolvoval letecký výcvik. V rokoch 1984 – 1987 slúžil v Nemecku, potom na Islande.

Od roku 1989 bol preložený do Spojených štátov, spočiatku študoval na *Troy State University* medzinárodné vzťahy (magister 1989) a v škole testovacích pilotov na Edwardsovej leteckej základni, v rokoch 1991 – 1994 slúžil v 3247. skúšobnej peruti (*3247th Test Squadron*) na Eglinovej leteckej základni, súčasne získal titul magistra leteckého a kozmického strojárstva na *University of Florida*. Potom študoval na technickom inštitúte letectva (*Air Force Institute of Technology*), trojročné štúdium zavŕšil roku 1997 ziskom titulu doktora vied (*Ph.D.*). Do vojenskej služby sa vrátil na post riaditeľa pre plánovanie a program školy testovacích pilotov na Edwardsovej základni.

### Astronaut

Zúčastnil sa 15. náboru astronautov NASA v roku 1994, prepracoval sa len medzi 122 finalistov, v 16. nábore o dva roky neskôr skončil s rovnakým výsledkom, len finalistov bolo 121. Až v 18. nábore zaznamenal úspech a 26. júla 2000 bol zaradený medzi amerických astronautov. Začal ročný kozmonautický výcvik a získal kvalifikáciu "pilot" raketoplánu.

V júli 2008 NASA zaradila Forda do posádky letu STS-128 plánovaného na nasledujúci rok. Do vesmíru odštartoval 29. augusta 2009 na palube raketoplánu Discovery. Cieľom misie bola doprava zásob a vybavenia na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS). Let trval 13 dní, 20 hodín a 54 minút.

Vo februári 2010 bol zaradený do posádky Expedície 33 a 34 na ISS s plánovaným štartom v novembri 2010.

Kevin Ford je ženatý, má dve deti.

Referencie
----------

1. 1 2 3  IVANOV, Ivan, a kol. *Космическая энциклопедия astronóm* [online]. Moskva: rev. 2008-10-05, [cit. 2009-12-14]. Kapitola Kevin Ford. Dostupné online. (po rusky)
2. 1 2   *zverejneného dáta. Kevin A. Ford* [online]. NASA, rev. 2009-10-01, [cit. 2010-06-17]. Dostupné online. (po anglicky)
3. ↑  YEMBRICK, John; CLEM, Kylie. *Release: 08-176. NASA Assigns Crew for Equipment Delivery Mission to Space Station* [online]. Washington, Houston: NASA, 2008-07-16, [cit. 2010-06-17]. Dostupné online. (po anglicky)
4. ↑  HOLUB, Aleš. *MEK. Malá encyklopédia kozmonautiky* [online]. REV. 2009-09-12, [cit. 2010-06-17]. Kapitola STS-128 Discovery/F-37. Dostupné online. (po česky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kevin Ford na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |
Súradnice: 48°01′30″S 17°59′43″V﻿ / ﻿48,025°S 17,9952778°V﻿ / 48.025; 17.9952778

**Jahodnianske jazierka** je prírodná pamiatka v správe štátnej ochrany prírody Dunajské luhy.

Nachádza sa v katastrálnom území obce Neded v okrese Šaľa v Nitrianskom kraji. Územie bolo vyhlásené alebo novelizované v rokoch 1973, 1983 na rozlohe 5,3271 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.

Predmetom ochrany je: *Jedno z posledných mŕtvych ramien Váhu, ktoré môže slúžiť ako príklad postupného zazemňovania týchto vodných plôch. Má značný krajinnoekologický význam, je refúgiom pre živočíšstvo z celého okolia. Jedno z posledných miest výskytu hydrofytov a hygrofytov.*

Referencie
----------

1. ↑  Jahodnianske jazierka. In:  *Zoznam osobitne chránených častí prírody SR* [online]. Banská Bystrica: Štátna ochrana prírody SR. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Jahodnianske jazierka v Zozname osobitne chránených častí prírody SR
* Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jahodnianske jazierka na českej Wikipédii.*
**Jaeden Martell** (\* 4. január 2003, Philadelphia, Pensylvánia, USA) je americký herec.

Detstvo
-------

Martell sa narodil 4. januára 2003 vo Philadelphii v štáte Pensylvánia. Jeho stará mama z matkinej strany, Chisun Martell, je kórejčanka. Do ôsmich rokov žil v Južnej Philadelphii, neskôr sa presťahoval do Los Angeles.

Kariéra
-------

V prvých šiestich rokoch svojej kariéry, Martell používal svoje rodné meno, Lieberher. V roku 2019 začal používať rodné meno svojej matky - Martell.

Jeho prvá herecká rola bola v reklame na Hot Wheels. Jeho prvou hlavnou úlohou v celovečernom filme bol film *St. Vincent* z roku 2014, kde hral po boku Billa Murrayho. Neskôr hral vo filme *Aloha* z roku 2015. Za svoj herecký výkon vo filme *To* z roku 2017 bol filmovými kritikmi chválení. Zahral si aj v jeho pokračovaní *To Kapitola 2* z roku 2019. V rovnakom roku si zahral aj vo filme *Na nože*.

V októbri 2022 stvárnil hlavnú úlohu vo filme *Telefón pana Harrigana*, ktorý bol natočený na základe poviedky od Stephena Kinga.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jaeden Martell**

Externé odkazy
--------------

* Jaeden Martell v Internet Movie Database (po anglicky)
* Jaeden Martell v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jaeden Martell na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 1110899963
* LCCN: no2015042773
* NK ČR: xx0257611
* VIAF: 315191993
* WorldCat: lccn-no2015042773
**KeyBank Center** je multifunkčná aréna v americkom meste Buffalo v štáte New York. Bola postavená primárne pre klub NHL Buffalo Sabres a otvorená v roku 1996, kedy nahradila teraz už zbúraný Memorial Auditorium.

História
--------

Práva na názov areny boli predané banke Marine Midland Bank, ktorá bola súčasťou bankovej skupiny HSBC a aréna bola premenovaná na Marine Midland Arena ešte pred prvým zápasom. V roku 1999 skupina HSBC v rámci medzinárodného omladzovacieho projektu zmenila názov na HSBC Arena. A v roku 2011 finančná skupina First Niagara Financial Group kúpila všetky pobočky banky HSBC v štáte New York a v lete tohto istého roku dosiahli sponzor, mesto, klub a štadión dohodu o novom názve, First Niagara Center. Dohoda je platná na obdobie 15 rokov. Novinárska lóža je pomenovaná po bývalom komentátorovi pre Buffalo Sabres, členovi Hokejovej siene slávy, Tedu Darlingovi.

### Ukazovateľ skóre

16. novembra 1996, len pár minút po odchode hráčov z tréningu a pár hodín pred začiatkom zápasu medzi Sabres a Boston Bruins, kocka nad ľadom spadla, keď bola diaľkovo premiestňovaná. Nikto nebol zranený, zápas s Bruins ale musel byť odložený. Nový ukazovateľ skóre bol pridaný neskôr v priebehu sezóny.

V sezóne 2007 – 08 bol nainštalovaný nový ukazovateľ skóre, od firmy Daktronics. Navyše boli rekonštruované a pridané dve nové rady reproduktorov. Nový ukazovateľ skóre je tvorený štyrmi obrazovkami vysielajúcimi vo vysokom rozlíšení obkľúčených dvoma LED šesťdesiattristupňovými kruhovými lištami. Na spodnom konci ukazovateľa je obrovské logo Sabres (bizón) a dve obrie prekrížené šable. Rukoväte šablí sú vybavené svietiacimi LED diódami. Pri každej výhre Sabres alebo po strelenom góle sa dymí z nozdier obrích bizónov.

Prevádzka
---------

Posledné dôležité úpravy boli prevedené v roku 2008. V blízkosti hlavného vchodu do arény boli nainštalované nové nástenné maľby s obrázkami z Winter Classic 2008, ktoré sa hralo na buffalskom futbalovom štadióne.

V aréne sa odohral tretí, štvrtý a šiesty zápas finále Stanley Cupu v roku 1999. Najviac sa spomína na šiesty zápas, kedy v treťom predĺžení rozhodol o víťazstve Dallas Stars kontroverzným gólom Brett Hull.

Štadión je tiež pravidelne miestom konania univerzitných športových udalostí a koncertov. Finále mužských basketbalových univerzitných líg NCAA a MAAC sa tu hralo už štyrikrát.

Aréna je priamo spojená so stanicou buffalského metra *Special Events*.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **KeyBank Center**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku First Niagara Center na českej Wikipédii.*
**Nélo** alebo **Néló** (starogr. *Νηλώ* – *Nélo*/iný prepis *Néló*) je v gréckej mytológii dcéra líbyjského kráľa Danaa a jeho manželky z Aithiopie.

Nélo bola jedna z päťdesiatich dcér líbyjského kráľa Danaa, o ktoré sa uchádzalo päťdesiat synov jeho brata Aigypta, ktorý vládol v susednom Egypte. Keďže Danaos so svadbou nesúhlasil, Aigyptos mu vypovedal vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.

Nélo za manžela vybrali Menemacha, syna Aigypta a jeho fenickej manželky. Keď sa potom chystala hromadná svadba, Danaos dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem Hyperméstry, všetky dcéry príkaz otca splnili a bohovia ich za tento hrozný skutok po smrti odsúdili na večný trest nosiť v podsvetí do deravého džbána vodu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,1,5.
2. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 32.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 314.
**Ján Darola** (\* 10. apríl 1928, Komárno – † 21. február 2000, Trenčín) bol prírodovedec, zoológ a ochranca prírody.

Životopis
---------

Prvý profesionálny pracovník-zoológ na Slovensku. Podieľal sa na mnohých celoslovenských výskumoch, výsledky publikoval v odbornej tlači. Autor publikácie Ochrana živočíšstva v Stredoslovenskom kraji. Pracovník Krajskej pamiatkovej starostlivosti a ochrany prírody v Banskej Bystrici (1963 – 1988); člen muzeálnej rady a ďalších poradných orgánov Stredoslovenského múzea v Banskej Bystrici, výskumník a darca prírodovedných zbierok. Predseda Stredoslovenskej odbočky Slovenskej zoologickej spoločnosti v Banskej Bystrici (od 1975); podieľal sa na výskume okolia Banskej Bystrice.

Dielo
-----

* Ochrana živočíšstva v Stredoslovenskom kraji

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 170041
* VIAF: 23623993
**Bajadéra** (*Die Bajadere*) je opereta, ktorú skomponoval Emmerich Kálmán. Premiéra sa konala 23. decembra 1921 v Carl Theater vo Viedni. Libreto napísali Julius Brammer a Alfred Grünwald.

(*„Die Bajadere" je tiež názov polky op. 351, od Johanna Straussa ml. ktorá vznikla na motív operety Indigo a štyridsať zbojníkov.*)

Hlavné postavy
--------------

| Postava | Hlasový rozsah |
| --- | --- |
| Odetta Darimonde, *divadelná tanečnica* | soprán |
| Princ Radjami | tenor |
| Marietta | soprán |
| Napoleon St. Cloche | tenor |
| Philippe Louis La Tourette | bas |
|

Obsah operety
-------------

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

### I. dejstvo

Indický princ Radjami, ktorý žije v Paríži sa zamiluje do divadelnej tanečnice Odetty, ktorá hrá práve hlavnú postavu v operete Bajadéra. Ak chce princ zdediť trón vo svojej krajine, musí sa oženiť.

### II. dejstvo

Druhé dejstvo sa odohráva v princom zámku, kde si chce princ získať srdce Odetty, kým tá sa oňho zaujíma skôr ako o „exotické dobrodružstvo". Odetta povie princovi, že ak má skutočnú východnú silu sugescie, musí dokázať jej vsugerovať, aby mu napísala ľúbostný list. Po veľkom princovom úsilí Odetta ten list „zo žartu" napíše. Princ hneď ohlási blížiace sa zásnuby, ale Odettina hra vyjde najavo.

### III. dejstvo

Medzitým sa však Odetta naozaj zaľúbila do princa a už ľutuje svoje bezohľadné taktizovanie. Stretávajú sa v bare, kde Odetta predsa len vyzná princovi lásku a pár sa udobrí. Na počesť mladého páru v bare zahrajú poslednú scénu operety Bajadéra - ktorá sa tiež končí šťastne.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.
**Anomálnosť frazémy** je vlastnosť frazémy považovaná niekedy za jej najvšeobecnejšiu črtu, ktorá sa prejavuje v porušení pravidelných paradigmatických a syntagmatických vzťahov slov (porov. anomália) pri ich vstupe do frazeologickej jednotky a prejavujúca sa v syntaktickej ustrnutosti a v neúplnosti paradigmatických foriem frazém, resp. defektnosti pravidelnej paradigmy komponentov, nemodelovosti, t. j. v nemožnosti vytvárať nové frazémy pomocou analógii, resp. odvodzovaním, v štruktúrno-sémantickej nerozložiteľnosti (segmentovateľnosti, dekompozícii) frazémy, neodvoditeľnosti významu frazémy zo súčtu významov jej komponentov, viazanosťou istých komponentov (archaizmov, nekrotizmov) len na oblasť frazeológie ap. Z povahy a rozsahu anomálností frazémy možno odvodzovať mieru idiomatickosti výrazu.

Literatúra
----------

* J. Filipec – F. Čermák, 1985.

*Článok pôvodne čerpal z diela ĎURČO, Peter (ed.). Frazeologická terminológia (1995) uverejneného na webe Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied.*
**Teória sociálnych kategórií** je teória vychádzajúca z predpokladu, že pôsobenie masových médií je determinované sociálnokategoriálnymi prvkami. Bez ohľadu na heterogenitu panujúcu v moderných spoločnostiach sa podľa týchto názorov jednotlivci alebo určité podskupiny vyznačujúce sa rovnakým alebo podobným správaním vo vzťahu k médiám, pričom tieto podskupiny sú definované určitými sociálnymi kategoriami, ako je napríklad vek, pohlavie, príslušnosť k spoločenskej vrstve a pod.

Teória sociálnych kategórií je teória rozpracovaná celkom v duchu E. Durkheima, ktorý poukazoval na význam deľby práce pre spoločnosť a zdôrazňoval, že v spoločnosti založenej na deľbe prácesa vytvárajú subkultúry identifikovateľné podľa sociálnych kategórií, ktoré rozvíjajú svoje vlastné modely správania a vlastnej normy. Myšlienka, že identické mediálne obsahy sa odlišne vnímajú podľa sociálnokategoriálneho postavenia rôznych recipientov, tvorí základ prvých rozsiahlych výskumov pôsobenia masových médií, tzv. *Payn-Fund-Studies*.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
*Útok Heraklovcov na Peloponéz*
**Aristodémos** alebo **Aristodemos** (starogr. *Ἀριστόδημος* – *Aristodémos*) je v gréckej mytológii syn Heraklovca Aristomacha.

Približne osemdesiat rokov po trójskej vojne viedli bratia Aristodéma, Kresfontes a Temenos piaty a tentokrát už víťazný útok Dórov na mykénsky Peloponéz. Podľa gréckych mýtov, hrdina Herakles zanechal potomkov v Lakónii, Argolide, Boiótii a inde. Niektorí dosiahli vo svojich rodných mestách vládu, iní museli pred legitimnými synmi vládcov utiecť a neskôr sa neúspešní uchádzači o trón, vyhnaní vládcovia, alebo ich potomkovia spojili s Dórmi, aby s ich pomocou získali stratené tróny.

Aristodemos zomrel po zásahu bleskom ešte pred predchádzajúcou neúspešnou vojenskou výpravou. Táto výprava Dórov bola však už od začiatku odsúdená na neúspech, lebo ich boh Apolón trestal za to, že Heraklovec Hippotes zabil veštca z Arkádie, ktorého omylom považoval za zveda nepriateľov. Dórsku flotilu, ktorá vyplávala z Naupaktu Apolón zničil morskou búrkou a ostatné vojsko potrestal hladomorom. Aby si Heraklovci boha uzmierili, odišli si po radu, ako to urobiť, do veštiarne v Delfách. Delfská Pýtia im potom odporučila, aby vinníka poslali do desaťročného vyhnanstva a zvolili si za vodcu trojokého. Heraklovci si nechali poradiť, Hippota poslali do vyhnanstva a keď potom Temenos stretol muža na oslovi, čo mal len jedno oko ihneď pochopil, že veštba sa vzťahuje na neho. Tým mužom bol Oxylos, ktorý bol tiež Heraklovým potomkom a pôvodne vládol v Aitólii, ale stadiaľ musel do vyhnanstva, lebo nešťastnou náhodou na hrách v Tébach zabil hodeným diskom svojho brata. Boh Apolón Heraklovcom potom odpustil a ich následná morská výprava z Naupaktu a vylodenie vojska na Peloponéze bolo už úspešné.

Dóri vedení Heraklovcami potom viedli na pevnine s mykénskymi vládcami neľahké boje. Keď na Peloponéze porazili aj posledného mykénskeho vládcu Tisamena, krajinu si rozdelili žrebom. Keďže Aristodéma zabil blesk, Lakónia so svojim kráľovským sídlom v Sparte bola pridelená jeho synom Eurysthenovi a Proklovi, Temenos sa stal vládcom v Argu, kde predtým vládol Tisamenos a Kresfontes sa stal kráľom Messénie.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 4,3,5.
2. ↑  Hyginus, *Fabulae* 137.
3. ↑  Thukydides. *Dejiny peloponézskej vojny*. Martin : THETIS, 2010. ISBN 978-80-970115-4-3. S. 32.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Grécky zázrak*. Bratislava : Mladé letá, 1990. ISBN 80-06-00122-7. S. 130.
5. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,8,2.
6. 1 2 3  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,8,3.
7. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 347.
8. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,8,4.
Zástava skupiny Anonymos
**Anonymous** je anonymné a od seba nezávislé nehierarchické hnutie, ktoré sa do povedomia internetových komunít začalo dostávať v roku 2003 na základe automaticky generovaných prezývok prispievateľa na stránkach 4chan.org a im podobných. V rokoch 2010 a 2011 začali informácie o Anonymous prenikať aj do masmédií, čo bolo zapríčinené veľkým záujmom, ktorý vzbudila ich činnosť spojená s hacktivistickým obhajovaním WikiLeaks (Operácia odplata) alebo proti firme Sony (Operácia Sony). Podieľali sa aj na prevratoch v Tunisku a Egypte na začiatku roka 2011. V roku 2022 vyhlásili kybernetickú vojnu Rusku počas invázie na Ukrajine.

V súvislosti s Anonymous sa objavuje aj termín „Anon", ktorý je skrátené slovo Anonymous. Medzi symboly Anonymous patrí maska Guya Fawkesa.

Protesty a činy Anonymous
-------------------------

Anonymous je skupina z časti hackerov, ktorí prostredníctvom DDoS útokov zhadzujú vybrané weby, často cez softvér LOIC. Vyhlásenia a spontánne výzvy na demonštráciách veľkosti a možností Anonymous dospievali k mnohým verejným protestom s jasným posolstvom o nevyhnutnosti šírenia informácií (v roku 2008 to bol „Project Chanology", kedy zhromaždenie Anonymous protestovalo proti praktikám scientológie, v roku 2009 sa Anonymous spoločne s iránskymi hackermi aktívne podieľali na demonštráciách v čase tamojších prezidentských volieb). Dňa 19. januára 2012 uskutočnila skupina v reakcii na uzavretie populárneho serveru Megaupload rad úspešných útokov na servery FBI, Bieleho domu, Universal Studios, MPAA , RIAA a iné. V roku 2012 Anonymous zaútočili aj na slovenské stránky štátu. V roku 2022 vyhlásili kybernetickú vojnu Rusku počas invázie na Ukrajine.

Zdroje
------

* slovensko.co.uk (po slovensky)
* anonhq.com (po anglicky)
**Mobilná sieť** je telefónna sieť, ktorej užívateľ nie je viazaný na miesta, kde je k dispozícii telefónna prípojka. Telefónny prístroj komunikuje so sieťou pomocou rádiových vĺn.

Mobilné telefónne siete možno rozdeliť na:

* Celulárna (bunková) rádiová siet – pokrytie rozsiahlejších oblastí je zabezpečené väčším množstvom základňových staníc
* Siete satelitných telefónov – pre komunikáciu využíva systém umelých družíc krajina, z ktorých každá pokrýva rozsiahle územie
* Siete bezšnúrových telefónov – telefóny môžu komunikovať buď s pevnou základňovou stanicou alebo priamo medzi sebou

Pretože prevažná väčšina mobilných telefónov používa bunkovú technológiu, ako GSM, CDMA alebo starší NMT (v USA AMPS), sú v mnohých krajinách a jazykoch slová *mobilný telefón* (angl. *mobile phone*) a *bunkový telefón* (angl. *cellphone*) prakticky synonymami. To platí aj o slovenčine, kde sa názov *bunkový telefón* prakticky nepoužíva, a pre prenosné telefóny používajúce inú než bunkovú technológiu sa používajú názvy satelitný telefón a bezšnúrový telefón.

Pozri aj
--------

* Slovenskí mobilní operátori
* Globálny systém mobilných komunikácií
* Celulárna rádiová sieť
* Satelitný telefón
* Bezšnúrový telefón – telefóny môžu komunikovať buď s pevnou základňovou stanicou alebo priamo medzi sebou

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Mobilní síť na českej Wikipédii.*
**Ján Bušniak** (\* 26. máj 1919, Horná Lehota – † 1. november 1988, Praha) bol ekonóm, diplomat, protifašistický bojovník.

Jeho otec Jozef Bušniak, jeho matka Mária rod. Mravcová

Životopis
---------

V roku 1925 – 1930 navštevoval ľudovú školu v Hornej Lehote, 1930 – 1935 študoval na gymnáziu v Banskej Štiavnici, 1935 – 1938 na lýceu v Nines (Francúzsko), 1938 – 1939 na Vysoke škole ekonomickej v Prahe, 1940 – 1941 v Záhrebe, 1941 – 1942 vo Viedni, 1942 v Bratislave, kde v roku 1942 promoval za Ing. V roku 1941 – 1942 referent Najvyššieho úradu pre zásobovanie v Bratislave, 1943 väznený v Bratislave a v Ilave. Po vypuknutí SNP v roku 1944 zástupca Povereníctva výživy SNR v Banskej Bystrici, 1945 – 1947 vedúci slov. oddelenia Min. priemyslu v Prahe, 1947 – 1949 referent odd. pre priemysel, obchod a peňažníctvo ÚV KSS v Bratislave, 1949 – 1950 námestník min. priemyslu v Prahe, 1950 – 1951 povereník potravinárskeho priem. 1951 – 1957 obchodu v Bratislave, 1957 – 1960 veľvyslanec v Číne, 1960 – 1962 a 1967 – 1971 námestník ministra zahraničných vecí v Prahe, 1962 – 1967 čs. veľvyslanec v Taliansku, 1971 – 1979 vedúci odd. rozvojových krajín v Ústave medzinárodných vzťahov v Prahe. Predstaviteľ kom. odbojového hnutia a účastník SNP. Počas SNP zástupca povereníka SNP pre zásobovanie a osvetový dôstojník pri povstaleckej 1. čs. armáde na Slovensku. Po vojne organizátor prvej etapy industrializácie Slovenska (výstavba Oravskej priehrady, Bučiny Zvolen, cementárne v Banskej Bystrici, Mostáreň Brezno a i.). V roku 1958 – 1959 a 1963 – 1965 člen a 1967 – 1968 vedúci čs. delegácie na Valnom zhromaždení OSN. Publikačne činný, autor spomienkových čŕt z obdobia odboja a znárodňovacieho procesu, články publikoval v periodikách Rudé právo, Pravda, Nové slovo a i.

Literatúra
----------

* BUŠNIAK, Ján. In:  *Biografický lexikón Slovenska*. Zväzok I A – B. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2002. 638 s. ISBN 80-89023-16-9. S. 630.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * NK ČR: mzk20201089460
* VIAF: 187160486101505180009