recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Plodové vajce** je ďalším vývojovým stupňom blastocysty u cicavcov a človeka. Jeho vývoj začína približne na prelome 1. a 2. týždňa po oplodnení.

Zárodočný terčík.V 2. týždni vývoja sa v nahromadenom zhluku buniek embyoblastu vytvoria dve samostatné dutiny, každá z nich vystlaná jednou vrstvou buniek:

* *amniová dutinka/váčok* - vzniká rozostúpením buniek a vyplnením priestoru tekutinou.
* *žĺtková dutinka/váčok* - vzniká rýchlym obrastením priestoru bunkami endodermu.

Miesto, v ktorom na seba vrstvy buniek amniovej a žĺtkovej dutiny naliehajú, sa označuje ako *zárodočný terčík*. Je tvorený bunkami *epiblastu* z amniovej a *hypoblastu* zo žĺtkovej dutiny - pričom obe vrstvy sú pôvodom z embryoblastu. Polaritu určí objavenie sa tzv. prechordovej platničky ako lokálneho zhrubnutia hypoblastu (endodermu) na budúcom hlavovom konci. 
  
Niektoré bunky zárodočného terčíka postupne obalia celý amniový a žĺtkový váčok riedkym mezenchýmom - tzv. *extraembryonálny mezoderm* (ktorý tak vzniká skôr, ako mezoderm vlastného embrya). Ten na krátky čas vyplňuje priestor medzi váčkami a trofoblastom, no zakrátko sa rozostúpi: časť obaľujúca amniový váčok a trofoblast vytvorí *extraembryonálnu somatopleuru*, časť obaľujúca žĺtkový vačok *extraembryonálnu splanchnopleuru*, vzniknutý priestor medzi nimi sa nazýva *extraembryonálny coelom*. Trofoblast s extraembryonálnou somatopleurou vytvorí *chorion*. Zvyšné spojenie trofoblastu s embryoblastom, teraz obklopené extraembryonálnym mezodermom, sa označuje ako *zárodočný stvol* a je základom pre budúci pupočník.

Intraembryonálny mezoderm zárodočného terčíka vzníká na začiatku 3. týždňa po oplodnení. Na povrchu epiblastu sa v spodnej časti terčíka v strednej čiare vytvára tzv. *primitívny prúžok*, ktorý rastie smerom „nahor" a na jeho hlavovom konci sa objavuje vyvýšený tzv. *primitívny uzol* (Hensenov uzol). Stredom prúžku sa formuje *primitívny žliabok*, ktorý sa končí v Hensenovom uzle *primitívnou jamkou*. Z tohoto základu sa do oboch strán vsúva mezoderm (pôvodne z epiblastu) medzi obe bunkové vrstvy terčíka - ompletný trojvrstvový zárodočný terčík (alebo zárodočný štít) sa formuje v 16. dni vývoja. 
  
Od primitívneho uzla dopredu smerujú množiace sa bunky mezodermu kraniálnym (hlavovým) smerom a vytvoria hlavový, chordomezodermový výbežok; jeho kraniálny koniec splynie s prechordovou platničkou. Od primitívneho prúžka do bokov vstupujú ďalšie mezodermové bunky, ktoré vyplnia priestor medzi ektodermom a mezodermom až k okrajom zárodočného terčíka a následne splynú s extraembryonálnym mezodermom. Výnimku tvoria dve políčka: jedno v oblasti prechordovej platničky, druhé na dolnom (kaudálnom) konci primitívneho prúžku - obe tvoria len 2 tesne spojené vrstvy endo- a ektodermu. Prechordová platnička sa v ďalšom vývoji označuje ako *faryngová membrána*, kaudálne políčko ako *kloaková membrána*.

  


| * z
* d
* u
Embryológia |
| --- |
| 
* Ontogenéza
* Vajíčko
* Spermia
* Zygota
* Ryhovanie
* Morula
* Blastula/Blastocysta
* Gastrula/Plodové vajce
* Somit

 |
Rotor parnej turbíny z poľského torpédoborca ORP Wicher II
**Parná turbína** je krútiaci tepelný stroj, transformujúci kinetickú energiu a tepelnú energiu prúdiacej pary na mechanický rotačný pohyb prenášaný na os resp. hriadeľ stroja. 

Parnú turbínu vynašiel Sir Charles Parsons v roku 1884 Postupne bola zdokonaľovaná a spolu so spaľovacím motorom v dvadsiatom storočí postupne nahradila parný stroj, ktorý predčí účinnosťou.

Skladá sa z jedného alebo viacerých postupne sa zväčšujúcich lopatkových kolies. Lopatkové kolesá, ktoré sú súčasťou statora stroja, sa nazývajú rozvádzacie. Tie, ktoré sú spojené s rotujúcou osou (resp. sú umiestnené na hriadeli) stroja, sa nazývajú obežné a spolu s osou tvoria rotor.

Na zvýšenie účinnosti bývajú zvyčajne veľké parné turbíny rozdelené na niekoľko dielov - vysokotlakový a nízkotlakový, prípadne aj strednotlakové stupne. Medzi nimi môže byť aj regenerátor pary, ktorý znova ohreje expanziou vychladenú paru, čím zväčší (za cenu dodania relatívne malého množstva energie) jej objem.

Parná turbína sa využíva predovšetkým v energetike na pohon alternátorov (tepelná elektráreň, jadrová elektráreň), s ktorými býva mechanicky spojená spoločným hriadeľom. Parná turbína sa ale používa aj ako lodný pohon parník, bojová loď, jadrová ponorka).

Pozri aj
--------

* Turbína

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Parná turbína**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Parní turbína na českej Wikipédii.*
Protivojnová demonštrácia na Parliament Square. Napravo je vidno budovu HM Treasury zakrytú lešením.
Middlesex Guildhall, budúce sídlo Najvyššieho súdu.
Socha Winstona Churchilla, ktorá stojí na Parliament Square.
**Parliament Square** je významné námestie nachádzajúce sa pri severozápadnej časti Westminsterského paláca v londýnskom mestskom obvode City of Westminster. 

Na námestie ústia ulice Whitehall, Victoria Street, Millbank a most Westminster Bridge.

Opis námestia
-------------

Okrem Westminsterského paláca, sídla parlamentu Spojeného kráľovstva sa na námestí nachádzajú ďalšie významné budovy. Okrem iného je to Westminsterské opátstvo a kostol St Margarets, budova Middlesex Guildhall (od roku 2009 sídlo Najvyššieho súdu Spojeného kráľovstva). Na rohu námestia a Parliament Street sa nachádza budova HM Treasury, HM Revenue and Customs a Porticulis House. Okrem iného má na námestí svoje východy aj stanica metra Westminster.

Z námestia vybieha niekoľko ulíc. Sú to: St Margaret Street (ktorá voľne prechádza v Abingdon Street a Millbank), Broad Sanctuary (ktorá prechádza do Victoria Street), Great George Street (z ktorej sa stáva Birdcage Walk), Parliament Street (ktorá prechádza do Whitehall) a Bridge Street, ktorá ústi na Westminster Bridge.

Sochy
-----

Na námestí sa nachádza niekoľko sôch. Tieto sochy zachytávajú významných štátnikov: britského vojnového premiéra Winstona Churchilla (nachádza sa na severovýchodnej strane parku, otočená smerom k budove parlamentu), amerického prezidenta Abrahama Lincolna (pred budovou Middlesex Guildhall), britského premiéra Roberta Peela (v juhozápadnom rohu parku), v severozápadnom rohu sa nachádza socha Lorda Palmerstona, britského premiéra z polovice 19. storočia. Na severnej strane námestie sa nachádza socha juhoafrického premiéra a politka Jana Christiaana Smutsa. Ďalej sa tu nachádzajú sochy ďalších britských premiérov: Edwarda Smith-Stanleyho, Benjamina Disraeliho a Georgea Canninga.

* George Canning
* Earl of Derby
* Benjamin Disraeli
* Viscount Palmerston
* Robert Peel
* Jan Smuts

História
--------

Parliament Square bolo vybudované v roku 1868 z dôvodou otvorenia priestranstva okolo Wesminsterského paláca a pre zlepšenie plynulosti dopravy. Autorom projektu bol architekt Charles Barry. Jeho pôvodný návrh obsahoval aj fontánu Buxton Memorial Fountain, ktorá bola v roku 1940 odstránená v roku 1957 premiestnená do neďalekého parku Victoria Tower Gardens. Po druhej svetovej vojne bol poverený rekonštrukciou námestia George Grey Wornum.

Námestie býva častým dejiskom rôznych protestov a demonštrácií.

Externé odkazy
--------------

* Parliament Square; stránka Briana Hawa o námestí

Súradnice: 51°30′02″S 0°07′36″Z﻿ / ﻿51,5006°S 0,12675°Z﻿ / 51.5006; -0.12675
**Riff Cohenová** (hebr. ריף כהן‎ – *Riff Cohen*; \* 23. marec 1984, Tel Aviv-Jafo, Izrael) je izraelská speváčka skladateľka, hudobníčka a herečka, ktorá hudobne tvorí v hebrejčine, francúzštine a arabčine. Svoj špecifický hudobný žáner označuje ako prienik medzi strednovýchodným mestským rockom, severoafrickým folkom a raiom (t. j. alžírskou ľudovou hudbou, ktorá má pôvod v 20. rokoch 20. storočia)

Životopis
---------

Narodila sa a vyrastala v štvrti Ramat Aviv na severozápade Tel Avivu, v rodine otca tunisko-židovského a matky alžírsko-francúzsko-židovského pôvodu. Po absolvovaní stredoškolského štúdia nastúpila na štúdium muzikológie na Telavivskej univerzite a zároveň začala vystupovať ako speváčka v hudobnej skupine. Po tom, čo získala umelecké štipendium sa v roku 2008 presťahovala do Paríža.

Debutovala singlom „A Paris" (2012), ktorý sa stal základom pre rovnomenný album vydaný v roku 2012. Ten obsahuje celkom 14 skladieb, z ktorých sú štyri naspievané v hebrejčine, jedna v núbijčine a zvyšok vo francúzštine. V septembri 2012 vystúpila ako predskonka na telavivskom koncerte skupiny Red Hot Chili Peppers, ktorý sa konal v rámci ich svetovej túr *I'm with You World Tour*. V októbri 2012 uzavrela kontrakt s hudobným vydavateľstvom AZ Records. V roku 2013 jej Telavivská asociácia skaldateľov, autorov a vydavateľov hudobných diel udelila cenu „nečakaný objav roka". Hudobne sa podieľala sa na tvorbe albumu *Le Monde Möö* (2014) rockovej skupiny Moodoïd a v roku 2015 vydala svoj ďalší album pod názvom *A La Menthe*.

Okrem hudobnej tvorby sa príležitostne venuje filmovému herectvu. Vystúpila v krátkometrážnom izraelskom filme *Yeladim* (2008) režisérky Yuly Gidronovej a izraelskej celovečernej dráme *The Golden Pomegranate* (2010) režiséra Dana Turgemana. Vo vedľajšej úlohe sa predstavila tiež v koprodukčnej, francúzsko-kanadsko-izraelskej dráme *Une bouteille à la mer* (2011, dosl. Fľaša v gazskom mori) režiséra Thierryho Binistiho.

Referencie
----------

1. ↑  *Rencontre de la chanteuse Riff COHEN*, e2c-dijon.kazeo.com, dost. 2019-12-04
2. ↑  Hoffman, Daniel (2015), „Entre Paris Et Tel Aviv", *Haaretz.com* (Tel Aviv: Haaretz Daily Newspaper Ltd), 2015-03-31, dost. 2019-12-04
3. ↑  Aviv, Uri Zer (2015), „Dirty Pop", *Haaretz.com* (Tel Aviv: Haaretz Daily Newspaper Ltd), 2011-11-14, dost. 2019-12-04
4. ↑  Cohen, Yoni (2013), „ACUM honors Israel's finest", *The Jerusalem Post.com* (Jeruslame: Jpost Inc.), 2013-02-24, dost. 2019-12-04

Autoritné údaje: * BnF: 16742133r
* ISNI: 0000 0004 2625 3698
* VIAF: 306251421
Budova knižnice v Pekingu.
**Čínska národná knižnica** (čín. 中国国家图书馆, pchin-jin: *Zhongguo Guojia Túshūguǎn* – *Čung-kuo kuo-ťia tchu-šu-kuan*) je najväčšia knižnica v Ázii a jedna z najväčších knižníc na svete so zbierkou vyše 26,3 milióna zväzkov kníh. 

Má celosvetovo najväčšiu zbierku čínskej literatúry. Sídli v troch budovách v mestskom obvode Chaj-tien v Pekingu, hlavnom meste Číny. V najstaršej sídli od roku 1931, staršia budova bola dokončená v roku 1987 a nová budova v roku 2008.

Bola založená čchingskou správou 24. apríla 1909 pod názvom Knižnica hlavného mesta (čín. 京师 图书馆, pchin-jin: *Jingshi Túshūguǎn*).

K oficiálnemu otvoreniu došlo až v druhej polovici roka 1912 po Sinchajskej revolúcii. Od roku 1916 má knižnica právo povinného výtlačku.

Referencie
----------

1. ↑  VYCHODIL, Bedřich. *Čínská národní knihovna* [online]. [Cit. 2013-09-14]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Čínska národná knižnica**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Čínská národní knihovna na českej Wikipédii.*
**Rozmnožovacia sústava** alebo **pohlavná sústava** (lat. *systema genitale*) je súbor orgánov slúžiacich k rozmnožovaniu – plodeniu nových generácií (lek. reprodukcia).

Rozmnožovacia sústava u človeka
-------------------------------

Je rozdielna u ženského a u mužského pohlavia.

Tvoria ju párové pohlavné žľazy (lek. gonády), v ktorých vznikajú pohlavné bunky (biol. gaméty) a tvoria sa tu pohlavné hormóny. K rozmnožovacej sústave patria aj odvodné pohlavné cesty (u muža semenovody; u ženy vajíčkovody, maternica a pošva) a vonkajšie pohlavné orgány (vonkajší genitál). Topograficky je pohlavná sústava delená na vonkajšie a vnútorné (uložené v panve) pohlavné orgány.

### Ženské pohlavné orgány

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Ženské pohlavné orgány*
#### Vnútorný genitál

Ženské gonády - vaječníky (lat. *ovaria*) sú uložené pri bočnej stene malej panvy. Na pravej strane má vaječník blízky vzťah k červovitému prívesku slepého čreva. Začiatky vajíčkovodov (lat. *tubae uterinae*) obopínajú vaječníky. Vajíčkovody sú dlhé približne 15 cm a vyúsťujú do rohov maternice (lat. *uterus*). Sliznica maternice (lat. *endometrium*) prekonáva cyklické zmeny (pozri menštruačný cyklus). Maternica má tvar hrušky, svojou užšou časťou vyúsťuje do pošvy (lat. *vagina*). Hranicu medzi vonkajšími a vnútornými pohlavnými orgánmi tvorí panenská blana (lat. hymen).

#### Vonkajší genitál

* veľké pysky ohanbia - lat. *labia majora pupendi*
* malé pysky ohanbia - lat. *labia minora pupendi*
* dráždec - lat. *clitoris*

### Mužské pohlavné orgány

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužské pohlavné orgány*
#### Vnútorný genitál

* semenníky - lat. *testes*
* nadsemenníky - lat. *epididymides*
* semenovody - lat. *ductus deferentes*

##### Prídatné pohlavné žľazy

* semenné mechúriky - lat. *vesiculae seminales*
* predstojnica - lat. *prostata*
* hľuzovomočovorúrové žľazy - lat. *glandulae bulbourethrales*

#### Vonkajší genitál

* miešok - lat. *scrotum*
* pohlavný úd - lat. *penis*

  


| * z
* d
* u
Rozmnožovacia sústava |
| --- |
| Žena | 
* vaječník
* vajíčkovod
* maternica
* pošva
* ženské ohanbie
* dráždec
* ženská močová rúra

 |
| Muž | 
* semenník
* nadsemenník
* semenný povrazec
* semenovod
* semenný mechúrik
* predstojnica
* pohlavný úd
* mužská močová rúra
* miešok

 |

| * z
* d
* u
Anatómia človeka |
| --- |
| 
* dýchacia sústava
* endokrinná sústava
* krycia sústava
* miazgová sústava
* nervová sústava
* obehová sústava
* oporná sústava
* pohybová sústava
* rozmnožovacia sústava
* tráviaca sústava
* vylučovacia sústava

 | Ľudská lebka |
**Elo Romančík**, vlastným menom **Emanuel Romančík** (\* 17. december 1922, Ružomberok – † 9. október 2012, Bratislava) bol slovenský herec.

Životopis
---------

Elo Romančík získal prvý vzťah k herectvu od svojho otca, ktorý sa v mladosti venoval ochotníckemu divadlu. Už na ľudovej škole vytušili učitelia talent herectva v malom Elovi a dávali mu príležitosť, aby sa prejavil. Počas štúdia na gymnáziu už vystupoval na literárnych večierkoch a škola mu dala aj prvú hereckú príležitosť. Po absolvovaní gymnázia pracoval v stavebnej firme.

Na profesionálnu scénu sa dostal na dosky Slovenského komorného divadla v Martine. Výberová komisia vybrala zo šestnástich uchádzačov dvoch, jeden z nich bol Elo Romančík. V martinskom divadle pobudol jedenásť rokov. V roku 1956 prešiel do bratislavskej činohry SND, kde patril k dominantným hereckým osobnostiam. Stvárnil množstvo zaujímavých postáv. Hral i vo viacerých známych filmoch. Spolu s herečkou Máriou Kráľovičovou bol prvým hercom v slovenskej televíznej inscenácii *Dovidenia, Lucienne!* Inscenácia bola odvysielaná naživo 15. mája 1957 z bratislavského štúdia Československej televízie.

V televízii pôsobil v prvých úspešných seriáloch. Pôsobil i v mnohých rozhlasových inscenáciách.
Známy bol svojou maliarskou záľubou, karikatúrnym spôsobom zachytil takmer všetkých svojich kolegov hercov. Ako dôchodca sa venoval fotografovaniu, filmovaniu a práci v záhrade.

Elo Romančík bol otcom slovenského herca Ivana Romančíka.

Filmografia (neúplná)
---------------------

* 1951: Boj sa skončí zajtra (Jakub)
* 1953: Pole neorané (Pavel Húščava)
* 1953: Rodná zem (Jurek)
* 1956: Previerka lásky (Juraj Horálik)
* 1957: Dovidenia, Lucienne!
* 1959: Dom na rázcestí (MUDr. Juraj Belan)
* 1959: Kapitán Dabač (Pavol Garaj)
* 1960: Na pochode sa vždy nespieva (Martin Gonda)
* 1960: Tri tony prachu (Spára)
* 1961: Králici vo vysokej tráve (otec)
* 1962: Pokorené rieky (Ján Kolesár)
* 1962: Polnočná omša (dr. Harman)
* 1964: Sám vojak v poli (major SS Müller)
* 1965: Mŕtvi nespievajú (Driňa st.)
* 1967: Volanie démonov (riaditeľ Černek)
* 1969: Kladivo na čarodejnice (Lautner)
* 1970: Medený gombík (Ceplis)
* 1970: A. C. Dupin zasahuje (minister)
* 1973: Dolina (leutnant)
* 1974: Škriatok
* 1975: Tetované časom (Popelár)
* 1975: Život na úteku (mjr. Zvara)
* 1975: Meridián
* 1977: Kamarátka Šuška (Hronec)
* 1978: Ežo Vlkolinský
* 1978: Poéma o svedomí (Borovský)
* 1979: Smrť šitá na mieru (biskup)
* 1981: Dvanásť nahnevaných mužov
* 1981: Pomocník (Štefan Riečan)
* 1985: Skleníková Venuša (prof. Čajovec)
* 1986: Šiesta veta (Slančík)
* 1988: Vianoce Adama Boronču
* 1991: Diabol vo Francúzsku
* 1992: Romulus Veľký

Referencie
----------

1. ↑  Webnoviny.sk: Zomrel významný slovenský herec Elo Romančík

Autoritné údaje: * LCCN: no2016078773
* NK ČR: ola2002142332
* SNK: 156410
* VIAF: 84955023
* WorldCat: lccn-no2016078773
**Gordon** "**Gordie**" **Howe** (\* 31. marec 1928, Floral, Saskatchewan - † 10. jún 2016, Sylvania, Ohio, USA) bol profesionálny hokejista. Jeho prezývkou je Mr. Hockey a často je označovaný za najlepšieho hokejistu všetkých čias. Je štvornásobným víťazom Stanley Cupu s Detroitom Red Wings, šesťnásobným držiteľom Hart Memorial Trophy (1952, 1953, 1957, 1958, 1960, 1963) a Art Ross Trophy (1951, 1952, 1953, 1954, 1957, 1963) a Lester Patrick Trophy (1967). Bol 23-krát nominovaný na NHL All-Star a svojho času bol držiteľom takmer všetkých ofenzívnych rekordov NHL, pričom dodnes je držiteľom rekordu za najviac odohraných zápasov a sezón. Jeho hre nechýbalo nič, čo by veľká hviezda mala mať v repertoári- elegantné korčuľovanie so skvelým sklzom, úžasné ruky, presná a tvrdá strela, výnimočný cit pre prihrávku z neho robili neustálu hrozbu pre obranu súpera, ohromná fyzická sila ho zase predurčovala vyhrávať väčšinu osobných súbojov, pričom neváhal, pokiaľ to bolo nevyhnutné, zhodiť aj rukavice. 

Howe odišiel do dôchodku v roku 1971 a o rok neskôr bol zaradený do Hokejovej siene slávy. Po dvoch rokoch sa však k hokeju vrátil, aby sa pridal k synom Markovi a Martymu v tíme Houston Aeros vo WHA. Hoci mal viac ako 40 rokov, získal 100 a viac bodov dvakrát za šesť sezón. V sezóne 1979-80 sa v drese Hartfordu Whalers ako 52 ročný vrátil do NHL a dokázal získať 41 bodov a zahral si aj na NHL All-Star v Detroite, kde sa mu pred, počas aj po zápase dostávalo neustálych ovácií. Po sezóne korčule zavesil na klinec, pričom jeho vek pri odchode je dodnes rekordom a ostane ním zrejme už navždy. V sezóńe 1997-1998 zasiahol do zápasu nižšej súťaže IHL v drese Detroit Vipers a stal sa jediným hokejistom v histórii, ktorý hral súťažne hokej 6 desaťročí po sebe.

Referencie
----------

1. ↑  (po anglicky) Legends of Hockey

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Gordie Howe**

Autoritné údaje: * GND: 12416305X
* ISNI: 0000 0000 7868 7034
* LCCN: n50029079
* NK ČR: xx0208821
* SNK: 163924
* VIAF: 62789123
* WorldCat: lccn-n50029079
V slovenskom jazyku sa slovo **deliteľ** používa v dvoch rôznych významoch. V algebraických výrazoch obsahujúcich operáciu delenia, je **deliteľom** každý podvýraz ktorým sa delí delenec. Napríklad vo výraze {\displaystyle 1/(1+x)} je
deliteľom výraz {\displaystyle 1+x}.

V druhom význame, **deliteľom** celého čísla {\displaystyle k} je každé také celé
číslo {\displaystyle l} ktoré delí číslo {\displaystyle k} bezo zvyšku. Ináč povedané, deliteľom celého čísla {\displaystyle k} je každé také celé číslo {\displaystyle m} ku ktorému existuje celé číslo {\displaystyle n} tak, že {\displaystyle k=m.n}. Z praktických dôvodov sa definujú nasledujúce pojmy:

* Každé celé číslo {\displaystyle k} delia bezo zvyšku čísla 1, -1, {\displaystyle k} a {\displaystyle -k}. Preto týmto deliteľom hovoríme **triviálne delitele**. Delitele ktoré nie sú triviálne, sú **netriviálne**.
* Každému kladnému deliteľovi čísla {\displaystyle k}, ktorý je rôzny od samotného {\displaystyle k}, hovoríme **vlastný deliteľ**.

Napríklad, deliteľmi čísla 12 sú čísla 1, -1, 2, -2, 3, -3, 4, -4, 6, -6, 12, -12 naproti tomu číslo 5 nie je deliteľom čísla 12, pretože zlomok
12/5 nepredstavuje prirodzené číslo. Netriviálne delitele čísla 12 sú 2, -2, 3, -3, 4, -4, 6, -6. Vlastné delitele čísla 12 sú 1, 2, 3, 4, 6.[1]

*Poznámka: Niektoré kurzy matematiky nepokladajú číslo 1 za vlastného deliteľa. V článkoch v slovenskej Wikipédii, keď budeme písať o vlastných deliteľoch, budeme pod nimi rozumieť delitele podľa vyššie uvedenej definície.*

Referencie
----------

1. ↑  LÁSKA, V.: Základy aritmetiky. In: Rozhledy matematicko-přirodovědecké, roč. 11, č. 3, 1931/32, s. R89

Pozri aj
--------

* prvočíslo
* dokonalé číslo
* abundantné číslo
* redundantné číslo

Externé odkazy
--------------

* Deliteľ
**Herónova fontána** je hydraulické zariadenie, vynájdené Herónom, tiež známym ako Herón z Alexandrie. Tento vynálezca, matematik a fyzik žil v prvom storočí nášho letopočtu. 

Herón študoval tlak vzduchu a pary, skonštruoval prvý parný motor, ako aj hračky, ktoré striekali vodu. Jedna z nich je známa ako Herónova fontána. Dnes sa na hodinách fyziky používajú rôzne verzie tejto fontány na demonštrovanie hydrauliky a pneumatiky (náuka o mechanických vlastnostiach plynov).

Návod na skonštruovanie Herónovej fontány:

(Ak nie je uvedené inak, všetko sa musí vzduchotesne uzavrieť)

* Začnite s veľkou miskou s vodou, otvorenou do vzduchu. Z tejto misky veďte hadičku do fľašky naplnenej vzduchom, umiestnenej aspoň 30 centimetrov pod miskou.

* Ďalšou hadičkou spojte vrch tejto malej fľašky s druhou fľaškou, naplnenou vodou.

* Do fľašky s vodou umiestnite hadičku idúc od dna (pod vodou) cez vzduchotesne uzavretý vrch von z fľašky. Nastavte ju tak, aby voda striekala do misky.

Keď zo spodnej fľašky vysajete trochu vzduchu, aby ste naštartovali fontánu, stane sa toto:

* Voda z misky tečie dole do fľašky so vzduchom, ťahaná gravitáciou. Tým ju naplní a vytlačí z nej vzduch.
* Vzduch prúdi do druhej fľašky, z ktorej vytlačí vodu. Táto vyšplechne vyššie, ako je umiestnená miska s vodou.

Hoci by sa to na prvý pohľad mohlo zdať, toto nie je perpetuum mobile. Celý proces sa totiž rýchlo zastaví. Voda, striekajúca z hadičky sa môže dostať vyššie, ale je jej menej, ako vody, ktorá steká dole. Za predpokladu, že na začiatku bolo v druhej fľaške dosť vody, zariadenie sa zastaví hneď, ako voda z misky naplní fľašku so vzduchom a hadičky.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Herónova fontána**
**Hervé**, vlastným menom ***Florimond Ronger***, (\*30. jún 1825, Houdain, Francúzsko † 4. november 1892 Paríž) bol francúzsky herec, spisovateľ a operetný skladateľ. Napísal vyše sto rôznych diel, z toho takmer polovicu tvorili operety, alebo komické opery (opera buffa).

Životopis
---------

Narodil sa v rodine žandára, matka bola Španielka. Otca stratil v dvanástich rokoch. Vďaka peknému hlasu sa mu podarilo umiestniť v zbore parížskeho kostola sv. Rocha. Neskôr nastúpil na parížske konzervatórium. Od roku 1839 sa ako šestnásťročný zamestnal ako organista v Bicêtre Hospital v Paríži, čo bol ústav pre duševne chorých, kde bola zamestnaná aj jeho matka. Komponoval hudobné predstavenia, v ktorých niekedy pacienti aj hrali, čím sa ich snažil zamestnať a odviesť pozornosť od ich skutočnej situácie. 

Od roku 1845 pôsobil ako organista v kostole St. Eustache. O tri roky neskôr 1848 ho priateľ, herec Desiré požiadal, aby napísal hudbu k jeho benefičnému vystúpeniu. Uviedli ju ako jednodejstvovú grotesku *Don Quichette et Sancho Pança* v parížskej Opéra National. Hudobný talent mu vyniesol v roku 1851 miesto dirigenta v Théâtre du Palais Royal. 

V roku 1854 získal licenciu na vlastné divadlo „Les Folies Nouvelles", kde okrem pantomím mohol uvádzať aj hudobné grotesky s maximálne dvoma hercami. Keďže tento limit ho značne obmedzoval, obchádzal ho bábkami, zasahoval do deja ako dirigent a nezastavil sa ani pred bláznivejšími nápadmi. Kvôli jeho povahe a životnej dráhe mu ľudia dali prezývku „Le compositeur toqué" (Šialený skladateľ), čo bol súčasne aj názov jedného z predstavení, ktoré bolo uvedené v jeho divadle. 

Jedným z predstavení v „Les Folies Nouvelles" bola aj Offenbachova hra *Oyayaie ou le reine des Iles*. Čoskoro však Offenbach otvoril svoje vlastné divadlo Bouffes Parisiens a stal sa Hervého konkurentom. Hervé bol spoločne s Offenbachom pri zrode nového operetného žánru, avšak hlavná úloha pri jeho zrode sa pripisuje Offenbachovi. Hervé po otvorení Offenbachovho divadla svoje divadlo opustil a odišiel z Paríža. Veľa cestoval po Francúzsku aj zahraničí. V Londýne získal miesto kapelníka v Empire Theatre.

Po návrate do Paríža začal písať celovečerné operety a získaval si nimi priazeň publika. Svoju najslávnejšiu operetu, *Mamzelle Nitouche* napísal Hervé v roku 1883. Jej hlavná postava organistu Celestena nesie isté autobiografické prvky z autorovej mladosti.

Výber z diel
------------

* Don Quichette et Sancho Pança - jednodejstvová groteska
* Les Chevaliers de la Table Ronde - opera buffa (1866)
* Le Petit Faust - opera buffa (1869)
* Lili - opereta (1882)
* Mamzelle Nitouche - opereta (1883)
* Cosaque - opereta (1884)

Autoritné údaje: * BnF: 13517695h
* GND: 118774271
* ISNI: 0000 0000 7973 5886
* LCCN: n82102570
* NK ČR: jn20000400937
* VIAF: 37073518
* WorldCat: lccn-n82102570
Budova spoločnosti v 12. obvode
**Régie Autonome des Transports Parisiens** (väčšinou sa skracuje len ako **RATP**) je dopravný podnik prevádzkujúci sieť metra, električiek, autobusov a čiastočne RER (od roku 1969) vo francúzskom hlavnom meste Paríž. Spravuje aj niekoľko zvláštnych liniek, napr. lanovku na Montmartre alebo linku Orlyval. Ročne prepraví stovky miliónov cestujúcich. Jeho nadriadenou organizáciou je STIF (Syndicat des transports d'Île-de-France), ktorý je koordinátorom verejnej dopravy pre celý región Île-de-France.

Spoločnosť v súčasnej podobe bola vytvorená 21. marca 1948.

Počty zamestnancov
------------------

V roku 2008 mal podnik 43 435 zamestnancov rozdelených do týchto skupín:

* 9967 - metro
* 3115 - RER
* 15472 - autobusy
* 11321 - údržba
* 1211 - ochrana
* 250 - obchod
* 2098 - správa a riaditeľstvo

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Régie Autonome des Transports Parisiens na českej Wikipédii.*
**Jules Régis Debray** (\* 2. september 1940, Paríž, Francúzsko) je francúzsky spisovateľ, novinár, ľavicovo orientovaný filozof a politický aktivista. Je známy aj tým, že sa v 60. rokoch spolu s Che Guevarom podieľal na partizánskej vojne v Bolívii, kvôli čomu tam bol niekoľko rokov väznený.

Narodil sa v r. 1940 v Paríži, študoval na prestížnej univerzite *École Normale Supérieure* a v r. 1965 získal titul profesora filozofie. Krátko na to odišiel na Kubu, kde sa stal profesorom na *Havanskej univerzite*. Bol blízkym priateľom Fidela Castra a Ernesta Guevaru. V rokoch 1966 až 1967 sa spolu s Che Guevarom zúčastnil príprav partizánskej vojny v Bolívii, no 20. apríla 1967 ho chytila bolívijská armáda. Debray bol mučený a kvôli tomu pravdepodobne prezradil viacero informácii, ktoré neskôr napomohli k Che Guevarovmu zadržaniu. Debraya 17. novembra 1967 odsúdila bolívijská vojenská junta na 30 rokov väzenia, čo však viedlo k rozsiahlej medzinárodnej kampani za jeho prepustenie (vedenej napr. Jean-Paul Sartreom, André Malrauxom či pápežom Pavlom VI.). V decembri 1970 ho novozvolený bolívijský prezident Juan José Torres amnestoval. Po prepustení strávil Debray nejaký čas v Čile, odkiaľ sa do Francúzska vrátil po Pinochetovom prevrate v r. 1973. Neskôr sa venoval hlavne publikačnej činnosti, sociologickému výskumu a politickému aktivizmu.

V rokoch 1981 až 1985 pracoval pre prezidenta François Mitterranda ako poradca pre zahraničné záležitosti, neskôr do polovice 90. rokov zastával viacero funkcii v rôznych vládnych inštitúciách.

Od r. 1999 pôsobí ako profesor sociológie na *Univerzite Jeana Moulina* v Lyone, pokračuje v publikačnej činnosti a sociálno-politickom aktivizme. Je ženatý so známou venezuelskou antropologičkou Elisabeth Burgos-Debrayovou.

Debray napísal niekoľko desiatok kníh a esejí, vo viacerých sa zaoberá Che Guevarom a jeho partizánskymi aktivitami v Južnej Amerike (v slovenčine a češtine vyšli *Horí sneh* (1980) a *Revoluce v Revoluci* (1970)), v mnohých ďalších zas robí analýzy spoločenských a politických problémov. Je jedným zo zakladateľov a hlavných predstaviteľov sociologického výskumného smeru, tzv. mediológie.

Externé odkazy
--------------

* Osobná stránka Regisa Debraya

Autoritné údaje: * BnF: 11898971g
* GND: 118679074
* ISNI: 0000 0001 2137 9556
* LCCN: n80050361
* NK ČR: jx20060223005
* ULAN: 500245542
* VIAF: 68927790
* WorldCat: lccn-n80050361
**Delfínovec indický** alebo **delfínovec gangský** (staršie *delfínovec ganžský*; lat. *Platanista gangetica*) je druh cicavca z čeľade delfínovcovité (*Platanistidae*).

Vzťah k delfínovcovi menšiemu
-----------------------------

Druh delfínovec menší (Platanista minor) bol v roku 1853 opísaný ako poddruh delfínovca gangského (Platanista gangetica minor), ale od roku 1998 sa väčšinou považuje za oddelený druh (R. Reeves and A. A. Chaudhry. Status of the Indus River dolphin, 1998, Oryx 32(1):35-44; Mammal Species of the World 2005), hoci niektorí autori (napríklad (D. W. Rice. Marine Mammals of the World: Systematics and Distribution. 1998) ho naďalej považujú za poddruh. Keď sa delfínovec menší považuje za poddruh, pozostáva druh delfínovec indický teda z dvoch poddruhov:

* *Platanista gangetica minor* - dnes druh delfínovec menší (obýva rieku Indus)
* *Platanista gangetica gangetica* - dnes druh delfínovec indický (obýva rieky Ganga, Brahmaputra)

Tento článok je len o druhu delfínovec indický.

Výskyt
------

Delfínovec indický sa vyskytuje hlavne v riekach Ganga a Brahmaputra predovšetkým na ich tokoch v Indii, Bangladéši a Nepále.

Opis a spôsob života
--------------------

Delfínovec indický (podobne ako delfínovec menší) má zo všetkých recentných druhov delfínovcov najviac redukovaný zrak, prakticky je slepý. Zakrpatené oko nemá vôbec vytvorenú šošovku a reaguje len na zmenu intenzity svetla. Dorastá do dĺžky 2 - 3 metrov. Sfarbenie tela je tmavo hnedé až čierne, čeľuste má pretiahnuté v akýsi úzky zobák. Živí sa rybami, kôrovcami a mäkkýšmi, ktoré loví pri riečnom dne. Samica je gravidná 350 - 360 dní.

Galéria
-------

* Výskyt delfínovca menšieho a delfínovca indickéhoVýskyt delfínovca menšieho a delfínovca indického
* Delfínovec indický*Delfínovec indický*
* Delfínovec indický*Delfínovec indický*
* Delfínovec indický v zbierke múzea v IndianapoliseDelfínovec indický v zbierke múzea v Indianapolise

Zdroj
-----

* *časopis ABC*

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Delfínovec indický**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Delfínovec indický**
*Mapa Veľkonočného ostrova* (pomenovaná „Isla de San Carlos") z expedície Gonzáleza de Ahedo v roku 1770
**Felipe González de Ahedo** (\* 1714, Santoña, Kantábria – † 1802) bol španielsky moreplavec a kartograf, ktorý v roku 1770 pre Španielsko anektoval Veľkonočný ostrov. 

González de Ahedo velil dvom španielskym lodiam, *San Lorenzo* a *Santa Rosalia*, ktoré vyplávali na príkaz peruánskeho miestokráľa Manuela de Amat y Junieta. Lode pristáli pri ostrove 15. novembra 1770. Výprava bola, po Jakobovi Rogeveenovi, už druhou európskou expedíciou, ktorá navštívila Veľkonočný ostrov. Veliteľ a posádky lodí zostali na ostrove päť dní a počas nich vykonali prehliadku celého pobrežia. González de Ahedo premenoval ostrov na *Isla de San Carlos* a vyhlásil nad ním v mene španielskeho kráľa Karola III. územnú zvrchovanosť. Slávnostne podpísali s domorodcami zmluvu o anexii (pripojení) a potom vztýčil tri drevené kríže na vrcholkoch troch malých kopcov na východnej strane ostrova, na území zvanom Poike.

González de Ahedo opísal vo svojej správe ostrov ako takmer „neobývaný, nekultivovaný". Taktiež informoval o sochách moai na pobreží ostrova.

Referencie
----------

1. ↑  Jo Anne Van Tilburg. *Easter Island: Archaeology, Ecology and Culture.* British Museum Press, London, 1994. ISBN 0-7141-2504-0

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Felipe González de Ahedo na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 13196134n
* ISNI: 0000 0003 5903 2325
* VIAF: 212979040
**Mnohozárodkovosť** alebo **polyembryónia** je druh nepohlavného rozmnožovania. Rozdelenie rýhujúceho vajíčka na viac buniek, z ktorých sa vytvára zárodok.

U niektorých živočíchov sa nepohlavné rozmnožovanie vyskytuje už vo veľmi raných štádiách embryonálneho vývinu, prípadne je obmedzené iba na toto obdobie a neskôr sa už nevyskytuje. Nepohlavné rozmnožovanie počas embryonálneho vývinu sa nazýva polyembryonia. Vyskytuje sa hlavne u živorodých a parazitických živočíchov, kde zárodky majú dostatok výživy. Pri tomto spôsobe rozmnožovania sa rýhujúce vajíčko rozdelí na viac častí (blastomér), ktoré sa následne vyvinú na úplné jedince. Z jedného vajíčka tak môže vzniknúť 100 aj viac lariev (parazitické čeľade hmyzu *Chalcididae*, *Braconidae* a rad *Strepsiptera*). Polyembryonia sa vyskytuje aj u cicavcov (*Mammalia*). Je normálnym spôsobom rozmnožovania pásavcov (*Dasypodidae*), u ktorých z jedného vajíčka vzniká druhovo charakteristický počet 4 – 12 mláďat. Aj u človeka môže dôjsť k fakultatívnej (príležitostnej) polyembrionii pri vzniku jednovaječných dvojčiat, trojčiat atď. Jedinci, ktorý vzniknú týmto spôsobom, sú rovnakého pohlavia a geneticky úplne zhodní (na rozdiel od dvojvaječných dvojčiat, ktoré vznikli oplodnením dvoch vajíčok, preto môžu mať rozličné pohlavie).

Externé odkazy
--------------

* Radovan Malina: Všeobecná zoológia – zdroj, z ktorého (pôvodne) čerpal tento článok.
**Snímač teploty chladiacej kvapaliny** meria teplotu chladiacej kvapaliny a poskytuje informáciu o množstve odvedeného tepla z motora.

Charakteristika
---------------

Riadiaca jednotka motora využíva informácie zo snímača, ktorý pracuje pomocou termistora a ním korigovaného signálu v závislosti od teploty chladiacej kvapaliny. Získané informácie využíva najmä na riadenie chodu ventilátora chladiča, no tiež optimalizáciu pomeru zmesi paliva, recirkuláciu výfukových plynov a úpravu časovania zapaľovania. Je žiadúce, aby pohonný agregát dosiahol v čo najkratšom čase optimálnu prevádzkovú teplotu, ku ktorej dosiahnutiu prispieva výraznou mierou aj tento snímač.

Informácia o teplote chladiacej kvapaliny sa zobrazuje na prístrojovej doske. Ak signál zo snímača chýba alebo je mimo očakávaného rozsahu, radiaca jednotka motora rozsvieti kontrolku poruchy chladenia a uloží príslušný chybový kód do svojej pamäte.

Snímač je obyčajne montovaný v hlave valcov, bloku motora alebo na termostate. Ďalší snímač môže byť montovaný na inom mieste na motore, alebo na chladiči. Časť snímača zasahuje do kanálika chladiaceho systému, kde meria teplotu chladiacej kvapaliny. Niektoré snímače merajú teplotu samotných chladených súčiastok, čo sa využíva najmä u vzduchom chladených motoroch.

Príznaky problémov so snímačom
------------------------------

* chybný údaj o teplote na prístrojovej doske (po zahriatí motora by mala dosahovať 88 - 90°C).
* prehrievanie motora (zvýraznené meradlom na prístrojovej doske)
* rozsvietenie kontrolky chladenia motora na prístrojovej doske
* obmedzený výkon (spôsobený chybným pomerom zmesi)
* vyššia spotreba paliva

Dôvody poruch na snímači
------------------------

* skrat v konektore alebo v káblovom zväzku, ktoré spôsobuje prerušenie signálu alebo chybný údaj
* korózia na konektore snímača

Zdroje
------

* What is a Coolant Temperature Sensor? - holtsauto.com
* Engine coolant temperature sensor: how it works, symptoms, problems, testing - samarins.com
* Engine Coolant Temperature Sensor (ECT) - autoditex.com
* Measuring a coolant temperature sensor - tiepie-automotive.com
* How Does an Engine Coolant Temperature Sensor Work? - resource-center.meineke.com
**Anton Martinkovič** (\* 9. február 1924, Hlohovec – † 11. február 1995, Banská Bystrica) bol slovenský lekár – hematológ.

Životopis
---------

Primár hematologicko-transfuziologického oddelenia, krajský lekár. Zakladateľ transfúznych staníc na Slovensku. Autor publikácie o rozvoji darcovstva krvi na Slovensku a mnohých článkov v odborných časopisoch. Od roku l951 primár laboratórnej diagnostickej časti Krajskej transfúznej stanice, neskôr hematologicko-transfuziologického oddelenia nemocnice v Banskej Bystrici, po rozčlenení primár transfuziologického oddelenia (1979 – 1989). Pod jeho vedením sa oddelenie zameralo na imunohematológiu, na výrobu vzácnych sér, vybudovalo register darcov so vzácnymi krvnými skupinami. Nositeľ viacerých vyznamenaní.

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5730 118X
* NK ČR: nlk20010097236
* VIAF: 84827106
**Anton Hreblay** (\* 18. január 1882, Brezno – † 2. jún 1961, Banská Bystrica) bol slovenský vlastivedný pracovník, hudobný pedagóg, historik.

Životopis
---------

Jeho otec bol Jozef Hreblay a matka Mária rod. Stellerová. V roku 1893 – 1897 študoval na meštianskej škole v Brezne, 1897 – 1901 na Učiteľskom ústave v Kláštore pod Znievom, 1913 – 1914 na Hudobnej akadémii v Budapešti. Roku 1901 – 1910 funkcionár osvetových a učiteľských spolkov, od 1910 učiteľ, neskôr riaditeľ ľudovej školy, súčasne 1910 – 1919 vyučoval spev a hudbu na gymnáziu v Banskej Bystrici. Venoval sa vlastivednému výskumu so zreteľom na národopis, školstvo a turistiku. Publikoval v Sborníku Muzeálnej slovenskej spoločnosti, Sborníku Matice slovenskej, Národopisnom věstníku českoslovanskom a v Hronských Novinách.

Dielo
-----

* *Brezno a jeho okolie*, Martin roku 1928
* *Dejiny r.k. ľudového školstva v Banskej Bystrici*, Banská Bystrica roku 1938

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 6190 8160
* NK ČR: xx0097792
* SNK: 202544
* VIAF: 90616954
**Transaction authentication number** skr. **TAN** alebo **T.A.N.** je druh jednorazového hesla, používané v prostredí internetového bankovníctva na autorizáciu finančných transakcií. TAN poskytuje zvýšenie bezpečnosti tým, že funguje ako druh dvojfaktorovej autentifikácie. Pokiaľ útočník získa dokument alebo zariadenie, obsahujúce TAN, bez znalosti prihlasovacích údajov je nepoužiteľné. Pokiaľ získa prihlasovacie údaje, bez platného TAN nemôže uskutočniť žiadnu transakciu

Základné použitie TAN
---------------------

Pri základnom použití banka vytvorí používateľovi zoznam jedinečných TAN, ktorý si používateľ vyzdvihne v pobočke, alebo je mu poslaný poštou. Pre prihlásenie do internetového bankovníctva použije používateľské meno a heslo. To mu umožní prístup k informáciám o účte, ale neumožní uskutočniť transakciu – tú musí potvrdiť zadaním nepoužitého TAN zo zoznamu. Banka overí, či zadané TAN patrí do zoznamu, ktorý vytvorila používateľovi, a či nebolo použité. Pokiaľ áno, povolí transakciu, v opačnom prípade ju zamietne. Ak dôjde k prezradeniu (odcudzeniu) zoznamu TAN, používateľ ich môže zneplatniť upovedomením banky.

Tento systém je náchylný na phishingové útoky, keď útočník získa od obete heslo aj niektoré TAN zo zoznamu. Neposkytuje tiež ochranu pred útokmi man-in-the-middle – útočník zachytí TAN pri prenose a použije ho na podvodnú transakciu.

Indexed TAN (iTAN)
------------------

iTAN znižuje riziko phishingu. Pri autorizácii transakcie musí používateľ zadať presne určené TAN zo zoznamu. Pozíciu v zozname vyberá náhodne banka, preto je náhodne získané TAN pre útočníka prakticky bezcenné.

Aj iTAN sú náchylné na útoky man-in-the-middle.

Mobile TAN (mTAN)
-----------------

Pri použití mTAN vygeneruje banka TAN a pošle ho používateľovi ako SMS. Táto SMS zvyčajne obsahuje aj údaje o transakcii, ktoré umožňujú klientovi skontrolovať, že transakcia nebola pri posielaní do banky zmenená. Bezpečnosť tejto metódy závisí od bezpečnosti mobilnej siete.

Generátor TAN
-------------

V tejto metóde sa používa bezpečnostný token, ktorý generuje TAN.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Transaction authentication number na anglickej Wikipédii.*
Súradnice: 2°45′49″J 35°54′51″V﻿ / ﻿2,76361°J 35,91417°V﻿ / -2.76361; 35.91417

**Ol Doinyo Lengai** je sopka v Tanzánii a je súčasťou vulkanického systému Východoafrického riftu. Je to jediná aktívna sopka na Zemi, ktorá produkuje karbonatitové lávy. Názov *Ol Doinyo Lengai* masajskom jazyku znamená *Božia hora*.

Sopka vznikla približne pred 15 000 rokmi. Produkuje rýchlo tečúce lávy s nízkou teplotou (~600 °C), veľmi nízkym (akcesorickým) obsahom SiO2, ale obohatené o sodné a vápenaté uhličitany, čo ju robí unikátnou. Karbonatitové lávy na vzduchu rýchlo podliehajú zvetrávaniu, čo spôsobuje zmenu farby horniny z čiernej na šedú. Povrch sopky je vďaka zvetrávacím procesom porovnávaný s mydlovou penou.

Galéria
-------

* Erupcia z roku 1966Erupcia z roku 1966
* Vrcholový kráterVrcholový kráter
* Utuhnutá karbonatitová lávaUtuhnutá karbonatitová láva

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ol Doinyo Lengai**.

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu - stratovulkán Ol Doinyo Lengai na Global Volcanism Program (po anglicky)
**Okultizmus** je sústava náuk a praktík, založených na viere v skryté sily pôsobiace v prírode a vo svete vôbec; s touto sústavou súvisia aj snahy o ovládnutie skrytých síl v prospech človeka. Hlavným zdrojom okultizmu boli tzv. tajné náuky a praktiky východných náboženstiev, avšak okultizmus sa sústavnejšie dotvoril v novšej dejinnej dobe a rozvinul sa pritom do rôznych smerov, prípadne siekt.

Do sféry okultizmu spadajú jednak tzv. náuky vonkajšie (exoterické), ktoré sú aj s príslušnými praktikami určené širšej verejnosti; jadrom okultizmu sú však náuky vnútorné (ezoterické) aj s ich praktikami, ktoré pestujú len zvláštni zasvätenci - a to jednotlivci i príslušníci okultných siekt. 

S okultizmom sa sprvu spájali niektoré zvláštne duševné javy, ktoré sa neskôr stali predmetom skúmania v parapsychológii, v súčasnej dobe v psychotronike (ide napr. o javy autohypnotické a hypnotické, o prejavy sugescie a autosugescie atď.).

Iné projekty
------------

CommonsWikislovník
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Okultizmus**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Okultizmus****

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
***People's Choice Awards*** (doslova *Ocenenie voľby ľudí*) je cena za filmovú, televíznu a hudobnú tvorbu. Toto ocenenie sa udeľuje od roku 1975 a je veľmi populárne, pretože ako už názov napovedá, jednotlivých víťazov si volia bežní ľudia prostredníctvom hlasovania cez internet (od roku 2005) a nie kritici alebo odborná verejnosť. Nominovaný nie je nikto a ľudia môžu hlasovať za ktorýkoľvek televízny seriál, film, hudobnú skupinu alebo interpreta podľa vlastného výberu.

Ručne vyrobená kryštálová soška vážiaca cca 5 kg sa udeľuje približne v 40 kategóriách, ale každý rok sa to môže meniť. Vo filmovej sekcii je to najmä Obľúbený film/rodinný film/akčný film/komédia/dráma, Obľúbený herec/herečka, Obľúbený superhrdina. V televíznej sekcii sú to najmä kategórie Obľúbená televízna dráma/komédia/animovaná komédia/sci-fi seriál/reality show/talk show, Obľúbený herec/herečka. V hudobnej kategórii sú to najmä Obľúbený spevák/speváčka, Obľúbená skupina, Obľúbená pieseň rocková/popová/r&b/country/hip-hopová. Ďalej sa udeľujú aj ceny pre Obľúbeného zábavného herca/herečku, Obľúbenú online senzáciu a Obľúbené video vytvorené užívateľom. 

Tridsiate piate udeľovanie cien sa uskutočnilo 7. januára 2009 a pri príležitosti tohto výročia bola udelená špeciálna cena v kategórii *Obľúbená hviezda do 35 rokov*, ktorú získala Carrie Underwood.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka (v angl.)
* Prehľad kategórii 35-teho ročníka (v angl.)
**Ján Koloň** (\* 8. júl 1915, Žiar nad Hronom – † 9. jún 1980, Notre Dame de la Blache, Francúzsko) bol slovenský pedagóg a teológ. Diplomovaný profesor z Londýnskej univerzity, riaditeľ katolíckej školy na Srí Lanke v hlavnom meste Kolombo a neskôr v pakistanskom meste Faisalad.

Životopis
---------

Vzdelanie získal v ústave rehole Školských bratov v Bojnej a v Spoločnosti školských bratov Saint Jean de la Salle v Belgicku. Vystupoval pod rehoľným menom brat Gerard. V roku 1932 ukončil jazykovú prípravu v anglickom Doveri a na univerzite v Londýne získal diplom profesora. V roku 1934 odišiel na Cejlón, kde v hlavnom meste Kolombo pôsobil ako profesor a riaditeľ katolíckych škôl. V roku 1962 odišiel do Pakistanu, kde v meste Faisalad pôsobil na tamojšej katolíckej škole ako profesor a ekonóm. O dva roky neskôr v dôsledku povojnových ťažkostí vo vlasti prijal francúzske štátne občianstvo. Od roku 1979 pracoval v ústrednej knižnici La Salle v Paríži. 

Ako 65 ročný, 9. júna 1980 zomrel v kláštor Notre Dame de la Blache v Pont-Saint-Esprit, kde je aj pochovaný.

Zdroj
-----

* Jozef Minka, Významné osobnosti Žiaru nad Hronom a okolia (MÚ Žiar nad Hronom, 2005)
**Barbara Brylska** (\* 5. jún 1941, Skotniki, Generálny gouvernement, dnes Poľsko) je poľská herečka, známa z filmov *Irónia osudu* (1975) a *Skalpel, prosím* (1985). Brylska je jednou z najvýznamnejších poľských povojnových herečiek a bola považovaná aj za najkrajšiu európsku herečku svojej generácie. V 60. a 70. rokoch bola považovaná za sexbombu poľskej kinematografie.

Kariéra
-------

Jej filmovým debutom bola epizóda v komédii Antonia Bohdziewicza, *Kalosze szczęścia*. Cestu ku kariére jej otvorila rola fenickej kňažky Kamy vo filme *Faraón* z roku 1966.

V 70. rokoch bola populárnou predovšetkým v sovietskych, bulharských, nemeckých a česko-slovenských filmoch. V roku 1975 si zahrala v sovietskom filme *Irónia osudu*. Po jeho premiére sa Brylska stala najznámejšou poľskou herečkou v krajinách bývalého východného bloku.

V októbri 2012 získala ocenenie „Baltská hviezda". Toto ocenenie jej bolo udelené za výnimočný prínos k budovaniu kultúrnych väzieb medzi národmi v oblasti Baltského mora.

Súkromný život
--------------

Brylska bola dvakrát vydatá. Jej prvé manželstvo bolo za Jana Borowieca (1961 – 1968) a druhé za Ludwika Kosmala (od roku 1970). Jej dcéra, herečka a modelka Barbara Kosmal (nar. 1973), tragicky zahynula 15. mája 1993 pri autonehode v Brzezinoch. Má tiež syna Ludwika (nar. 1982).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Barbara Brylska**

Externé odkazy
--------------

* Barbara Brylska v Internet Movie Database (po anglicky)
* Barbara Brylska v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Barbara Brylska na poľskej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 139659889
* GND: 13769749X
* ISNI: 0000 0001 1476 0615
* LCCN: no00001502
* NK ČR: ola2002157679
* VIAF: 81847174
* WorldCat: lccn-no00001502
**Ján Kršák** (Krssak) (\* 15. august 1844, Tvrdošín – † 7. jún 1919, Lutila) bol slovenský spisovateľ a prekladateľ. Pseudonym: Ján Slavoľub Kršák, J.Sl.Vavřinec, Rudzan

Rodina
------

* otec: Ján Kršák
* matka: Ilona rod. Pacáková

Životopis
---------

Teológiu študoval v Banskej Bystrici, pre nár. presvedčenie musel seminár načas opustiť, 1867 vysvätený za kňaza. Roku 1867 – 1876 pracoval ako študijný prefekt a profesor bohoslovia v seminári v Banskej Bystrici, 1877 – 1891 farár v Rudne nad Hronom, 1891 farár, od 1896 dekan v Lutile, od 1899 tekovský archidiakon a okresný škôldozorca.

K básnickej tvorbe ho podnecoval Andrej Sládkovič. S Jánom Levoslavom Bellom a Andrejom Černianskym pripravil zborník veršov pre mládež Jarnie kvety, ktorý vydal Samovzdelávací krúžok bohoslovcov. V zborníku uverejnil 26 básní prírodnej a vlastivednej lyriky, poznačených idylickosťou a patetizmom. Verše uverejňoval aj v časopisoch Zornička a Vydrove besiedky. Autor vyše 50 článkov s výchovnou, mravoučnou a náboženskou tematikou. Prekladal z nemčiny. Člen literárnej družiny Spolku svätého Vojtecha v Trnave, zakladajúci člen gymnázia v Kláštore pod Znievom.

Dielo
-----

* *Jarnie kvety*, Skalica, 1863 (spoluautor)
* *Hodina poklony za blahobyt našej vlasti*, Banská Bystrica, 1915

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * NK ČR: mzk2005266437
* VIAF: 84602809