**Gregory Corso**, rodným menom **Gregory Nunzio Corso** (\* 26. marec 1930 New York, USA – † 17. január 2001 Robbinsdale, Minnesota) bol americký básnik a prozaik, účastník Beat generation. Medzi rokmi 1965 – 1970 vyučoval na katedre angličtiny na štátnej univerzite v Buffale. V roku 1980 reprezentoval USA na básnickej olympiáde v Londýne vo Westminster Abbey.

Život
-----

Corso sa narodil v New Yorku mladým talianskym rodičom v tínedžerskom veku. Čoskoro sa však jeho matka odsťahovala od rodiny, čím poznačila vývoj malého syna Gregoryho. V popôrodnej depresii odložila dieťa do útulku. Keď ho jeho otec Sam Corso odtiaľ vytiahol, dal ho do pestúnskej starostlivosti namiesto toho, aby ho vrátil matke, ktorá ho o to žiadala. Synovi ju opisoval ako zlú a klamal, že odišla do Talianska. Jeho najobľúbenejšia veta bola „Mal som ťa spláchnuť do záchoda." Malý Gregory putoval z jednej pestúnskej rodiny do druhej, až nakoniec po odchode otca na vojenskú službu zostal bezdomovcom vo štvrti Malé Taliansko. Niekoľkokrát ušiel z domov pestúnov, ocitol sa v polepšovni a nakoniec zakotvil v psychiatrickej liečebni. V sedemnástich rokoch ho odsúdili na tri roky väzenia za krádež.

Práve vo väzení však začal jeho umelecký vývoj, začal tam písať. Keď z neho vyšiel, zamestnal sa v textilnej továrni v robotníckej profesii. Potom sa mu podarilo dostať miesto v novinách „Examiner" v Los Angeles a neskôr sa dal najať na obchodnú loď ako námorník. Dovtedy typický osud túlavého bítnika vylepšilo jeho neoficiálne štúdium na Harvardovej univerzite, kde mu s finančnou pomocou priateľov vyšla v 1952 jeho debutová zbierka básní *The Vestal Lady on Brattle and Other Poems* (Panenská dáma na ulici Brattle a iné básne).

### Insajder bítnického hnutia

V roku 1951 pracoval 21-ročný Corso cez deň v obchode s textilom a v noci v bare „Pony Stable" v Greenwich Village, kde mu umožnili lesbické majiteľky písať poéziu. Tu sa zoznámil so študentom Allenom Ginsbergom. Heterosexuálny Corso, ktorý definitívne neinklinoval k homosexualite, sa spriatelil s homosexuálnym Ginsbergom. Ginsberg si pozrel jeho básne a označil ich ako „duchovne otrávené."
Jedna báseň však opisovala slniacu sa ženu v okne na 12. ulici, kde býval Ginsberg s jednou ženou, keď sa ešte snažil byť heterosexuál. Corso mal bývanie práve oproti. Ginsberg pozval Corsa naspäť k sebe a spýtal sa partnerky, či by s ním bola spokojná. Ona prijala, ale Corso bol panic a nervózny a opustil byt. Tento zážitok ich definitívne spojil.

Corso bol prijatý do krúžku bítnikov ako najmladší insajder spolu s Kerouacom, Ginsbergom a Burroughsom. Počiatočné umelecké impulzy k písaniu čerpal u Shelleyho, Marlowa a Chattertona. Pre Corsa sa stala poézia nástrojom zmeny, presmerovaním spoločnosti, aby si vytvorila individuálnu vôľu. V roku 1956 prišiel bývať do San Francisca, kde sa zúčastňoval života v bítnickom hnutí. Koncom 50.-tych a začiatkom 60-tych rokov cestoval po Európe. 

V roku 2001 zomrel na rakovinu v Robbinsdale. Jeho ostatky pochovali v Ríme na protestantskom cintoríne vedľa Johna Keatsa a Percy Bysshe Shelleyho.

Povedali o ňom
--------------

*Gregory Corso je posledný veľký hlas pôvodnej beatnickej vzbury. Nikdy nebol odvodený, nikdy literárny, nikdy nič iné okrem vlastnej surovej podstaty. Gregory je skutočný americký naivista stvorený z plných úst šialeného jazyka, ktorého poézia je hodená do sveta ako falošné kocky. Gregorio z Horáciovej ulice, ave, ave...* (citát: Lawrence Ferlinghetti)

*...Raz som sa Gregoryho spýtal, v čom podľa neho spočíva jeho prínos do poézie. V tom, odvetil, že som spojil formy a metrá klasického verša so súčasným hovorovým jazykom ulice.* (citát: Raymond Foye)

*Ak Ginsberg, Kerouac a Burroughs boli tromi mušketiermi hnutia, Corso bol ich d´Artagnan. (If Ginsberg, Kerouac, and Burroughs were the Three Musketeers of the movement, Corso was their D'Artagnan.)* (spisovateľ Ted Morgan)
/

Dielo
-----

* *The Vestal Lady and Other Poems* (1955, poézia)
* *This Hung-Up Age* (1955, hra)
* *Gasoline* (1958,poézia)
* *Bomb* (1958, poézia)
* *The Happy Birthday of Death* (1960, poézia)
* *Minutes to Go* (1960, visual poetry) with Sinclair Beiles, William S. Burroughs, and Brion Gysin.
* *The American Express* (1961, románl)
* *Long Live Man* (1962, poézia)
* *There is Yet Time to Run Back through Life and Expiate All That's been Sadly Done* (1965, poézia)
* *Elegiac Feelings American* (1970, poézia)
* *The Night Last Night was at its Nightest* (1972, poézia)
* *Earth Egg* (1974, poézia)
* *Writings from OX* (1979, s rozhovorom Michael Andre)
* *Herald of the Autochthonic Spirit* (1981, poézia)
* *Mind Field* (1989, poézia)
* *Mindfield: New and Selected Poems* (1989, poézia)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Gregory Corso**

Referencie
----------

1. ↑  Gregory Corso, Beatnici, Marián Andričík, Slovart, 2010, str. 13-26, ISBN 978-80-8085-633-5
2. ↑  univerzita v Syracuse

Zdroje
------

* *Beatnici*, zostavil a preložil Marián Andričík, Slovart, 2010, ISBN 978-80-8085-633-5
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Gregory Corso na anglickej Wikipédii a Gregory Corso na nemeckej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Literárny portál |

Autoritné údaje: * abART: 26450
* BnF: 118977485
* GND: 120880520
* ISNI: 0000 0001 0855 6749
* LCCN: n50016423
* NK ČR: jn20000601204
* VIAF: 19676049
* WorldCat: lccn-n50016423