Hádes unáša Persefonu, freska v malej kráľovskej hrobke vo Vergine, Macedónsko, Grécko.
**Nikomachos** (starogr. *Νικόμαχος*) bol grécky maliar v 4. storočí pred Kr.

Nikomachos, maliar z Téb, pôsobiaci približne v polovici 4. stor. pred Kr. bol syn a žiak Aristóna (možno bol vnuk Aristeida). Podľa antických písomných správ patril k najvýznamnejším maliarom svojej doby.

Plínius uvádza, že medzi jeho žiakov patrili Filoxenos z Eretrie a Koroibos. Podľa Plínia maliari až do prahu helenistického obdobia poznali iba štyri základné farby (bielu, žltú, červenú, čiernu) a že aj napriek tomu umelci ako Apelles, Echión, Melanthios a Nikomachos dokázali vytvoriť nesmrteľné diela. Cicero naopak zaradil Nikomacha medzi maliarov, ktorí už používali všetky farby.

Medzi Nikomachove umelecké diela, z ktorých niektoré boli prevezené do Ríma, podľa Plínia patrili: Únos Persefony bohom podsvetia Hádom (prevezené do Ríma na Kapitol, vo svätyni 
Minervy, nad kaplnkou Iuventas), obraz bohyne Niké vezúcej sa do neba na kvadrige (štvorzáprahu), obraz božstiev Apolóna a Artemis, Kybelé (Magna Mater) sediaca na levovi, Mainády (bakchantky) a Satyrovia a obraz morskej obludy Skylly. Plínius tiež uvádza, že Nikomachovi sa pripisuje aj prvé zobrazenie Odysea v čiapke pileus a že žiadny iný maliar nebol od neho rýchlejší a uviedol príklad keď prijal objednávku od tyrana Aristrata zo Sikyónu, aby v určenom čase dokončil maliarsku prácu na pomníku, ktorý dal postaviť pre básnika Telesta, a keď Nikomachos prišiel krátko pred uplynutím tohto času, nahnevaný tyran mu pohrozil, že ho potrestá, ale on za niekoľko dní prácu s obdivuhodnou rýchlosťou a s vysokou umeleckou kvalitou dokončil. Plutarchos zaznamenal, že Nikomachos bol aj maliarom ženských portrétov, ktoré, ako sa zdá, maľoval nemenej zručne a uviedol tiež, že obrazy Nikomacha a verše Homéra majú okrem všeobecnej sily a krásy zvláštne čaro, lebo sa zdajú byť zhotovené dokonale s ľahkosťou a pohotovo.

Podľa antických zdrojov namaľoval aj portrét Antipatra (zrejme keď bol miestodržiteľom Macedónie, v rokoch 336 – 323 pred Kr.). Nikomachos údajne v krátkom čase namaľoval jeho portrét a vyžiadal si od neho vysokú sumu. Na klientove sťažnosti: „*dostal si viac za tvoj obraz, keďže si ho namaľoval za pár dní*", Nikomachos odpovedal: „*nenamaľoval som ho za štyridsať dní, kráľu, ale pracoval som na ňom štyridsať rokov, pretože som sa tak dlho učil, aby som mohol kedykoľvek rýchlo a s ľahkosťou maľovať*". 

Grécky archeológ Manolis Andronikos v roku 1977 vo Vergine objavil tri hrobky, ktoré dostali názvy *Hrobka Persefony*, *Hrobka princa* a *Hrobka Filipa II.* Obsah „hrobky Persefony" bol v minulosti vykradnutý, ale na bočných a zadných stenách pohrebnej komory sa zachovala nádherná séria nástenných malieb znázorňujúcich únos Persefony bohom Hádom. Maľba z „*Persefoninej hrobky*" je niektorými znalcami považovaná za dielo Nikomacha. Zdá sa ale nepravdepodobné, že by maliar takého postavenia prišiel do Macedónie a maľoval tam obraz v relatívne malej hrobke, ale je celkom možné, že tieto maľby skutočne prezrádzajú vplyv Nikomachovho štýlu. Datovanie maľby do roku približne 340 pred Kr. zapadá do obdobia pôsobenia tohto umelca.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  John H. Oakley, Olga Palagia. *Athenian Potters and Painters Volume II*. Oxford : Oxbow Books, 2009. ISBN 978-17-8297-322-5. S. 156.
2. 1 2 3  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Nikomachos 1*
3. ↑  Frantisek Ladislav Rieger. *Slovník naučný*. Praha : Kober, 1874. S. 457.
4. ↑  Clara Erskine Clement Waters. *An Outline History of Painting for Beginners and Students*. New York : F.A. Stokes, 1892. S. 17.
5. ↑  Plínius, *Naturalis Historia*, 35,32.
6. ↑  Cicero, *Brutus*, 18,70.
7. 1 2  Plínius, *Naturalis Historia*, 35,108.
8. 1 2  Plínius, *Naturalis Historia*, 35,109.
9. ↑   *Monumenta Graeca Et Romana: Euphranor*. Leiden : BRILL, 1986. ISBN 978-90-0405-932-0. S. 69.
10. ↑  Plutarchos, *Mulierum virtutes* 2.
11. ↑  Plutarchos, *Bioi paralléloi, Timoleón* 36,2.
12. ↑  A.H. Clough. *Plutarch ́s Lives*. Norderstedt : BoD – Books on Demand, 2018. ISBN 978-37-3401-602-8. S. 350.
13. ↑   *Enciclopedia dell'arte antica, classica e orientale: Nep-Roma*. Roma : Istituto della Enciclopedia italiana, 1994. S. 21.
14. ↑  Frederick E. Winter, Janos Fedak. *Studies in Hellenistic Architecture*. Toronto : University of Toronto Press, 2006. ISBN 978-08-0203-914-9. S. 89.
15. ↑  Jerome Jordan Pollitt. *Art in the Hellenistic Age*. Cambridge : Cambridge University Press, 1986. ISBN 978-05-2127-672-6. S. 191.

Autoritné údaje: * abART: 161251
* ULAN: 500091943
* VIAF: 96353098