recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Celestíni** alebo **celestináni** (lat. Congregatio Coelestinorum, Ordo Coelestinensium) bol katolícky rehoľný rád, ktorý vznikol z benediktínskeho rádu. Ich heslom bolo benediktínske *Ora et labora*, ich kláštory sa nazývajú *paraklety* (podľa úcty k Duchu Svätému, Paraklétovi). Ich zakladateľom bol pustovník Pietro Angeleri del Morrone (Murrhone alebo de Morone; neskorší nešťastný pápež Celestín V.), ktorý zriadil v roku 1254 v talianskych Abruzzách prvú celestínsku pustovňu.

V českých krajinách mali celestíni konventy v Ojvíne a v Prahe u sv. Michala pod Vyšehradom (prvý fungoval iba 180 a druhý 33 rokov - ojvínsky konvent zanikol v 16. storočí, pražský konvent zničili v roku 1420 táboriti), hojnejšie zastúpení boli najmä v Taliansku a vo Francúzsku. Koncom 18. storočia členovia rádu úplne vymreli.

Referencie
----------

1. ↑  celestíni. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 2001. 686 s. ISBN 80-224-0671-6. Zväzok 2. (Bell – Czy), s. 495.
2. ↑  celestináni. In: VRAGAŠ, Štefan, a kol. *Teologický a náboženský slovník I. A-K*. 1. vyd. Trnava : Spolok svätého Vojtecha, 2006. 352 s. ISBN 80-7162-620-1. S. 78 – 79.
3. ↑  BUBON, Milan M. *Encyklopedie řádů, kongregací a řeholních společností katolické církve v českých zemích. Diel II, zväzok II*. Praha : Libri, 2004. S. 351-360.

Pozri aj
--------

* Celestín V.
* Rád svätého Benedikta

Literatúra
----------

* BUBON, Milan M. *Encyklopedie řádů, kongregací a řeholních společností katolické církve v českých zemích. Diel II, zväzok II*. Praha : Libri, 2004. S. 351-360.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Celestini na českej Wikipédii.*
Pohľad na mesto
**Palmela** je okres (município) v Portugalsku v dištrikte Setúbal cca 25 km od Lisabonu. Jeho rozloha je 463 km² a žije tu 62 820 obyvateľov (2008). Jednou z jeho častí je obec a mestečko (vila) Palmela.

Časti
-----

Okres sa skladá z 5 obcí (freguesias):

* Marateca
* Palmela
* Pinhal Novo
* Poceirão
* Quinta do Anjo

Charakteristika
---------------

Meno okresu a mesta je odvodené od Cornelia Palma, rímskeho konzula, ktorý mesto založil. Pôvodná pevnosť Palmela, istý čas v rukách moslimov, bola v 12. storočí dobytá späť Portugalcami. Nachádza sa na kopci v oblasti zvanej Arrábida. Je to vidiecke mesto priamo v centre najväčšieho portugalského mestského územia, problémom je tunajší trend prisťahovalcov z veľkých miest. Nebezpečnejšou hrozbou pre mesto a jeho okolie predstavujú požiare.

Najznámejšou pamiatkou je už zmienený hrad (Castelo de Palmela), ktorý ponúka unikátny pohľad na celú oblasť polostrova Setúbal, Lisabon a pobrežie Atlantického oceánu. V minulých storočiach išlo o strategické miesto, dodnes je tu hlavný dopravný a železničný uzol.

Castelo del Palmela
V Palmele sa nachádzajú medzinárodné priemyselné podniky, ako Volkswagen (v obci Quinta do Anjo) či Coca-Cola. Nemalý je aj počet rodín zo zahraničia. 

Tunajší tradičný produkt, víno, dosiahol medzinárodných ocenení v niekoľkých slávnostiach napríklad v Bordeaux rovnako ako syr z mestečka Azeitão. Miestnym výrobkom sa venuje aj niekoľko festivalov, medzi najznámejšie patria Festa das Vindimas (Slávnosť vína) a Festival do Queijo, Pão e Vinho (Slávnosti syrov, chleba a vína).

Z Palmely pochádzal portugalský cestovateľ Hermenegildo Capelo. Krátko tu žili aj niektoré známe osobnosti, medzi nimi aj Hans Christian Andersen.

Ekonomika
---------

Oblasť z hľadiska ekonomického preslávila produkcia ovocia a vína. V 90. rokoch 20. storočia si Volkswagen zvolil Palmelu (presnejšie obec Quinta do Anjo) za miesto svojej výroby, a stal sa najväčším zamestnávateľom v meste. Vytvára 1 % celkového HDP Portugalska. Spoločný podnik Volkswagenu a Fordu mal svoj jediný zámer – zostaviť model, ktorý sa bude predávať pod troma značkami – ako Volkswagen Sharan, Seat Alhambra a Ford Galaxy. V období rozkvetu podnik zvaný Autoeuropa takmer dosiahol hranicu maximálnej produkcie (172 000 áut za rok). Potom ale Ford opustil spoločný podnik a výroba niektorých modelov bola ukončená. Produkcia automobilov značne poklesla a Volkswagen v Palmele musel súperiť o získanie nových modelov s ďalšími závodmi Volkswagen. Nakoniec bola Autoeuropa vybraná k výrobe nového Volkswagenu Eos, ktorá trvá od konca roku 2005. V tom istom roku 2005 tu bolo vyrobených 79 896 automobilov, zahŕňajúcich pôvodné modely a Eos. V roku 2008 začala Autoeuropa vyrábať aj nový model Volkswagen Scirocco. V budúcnosti bude však potrebné prevádzkovať nové modely, ktoré zaistia práceschopnosť výroby.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Palmela (okres)**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Palmela na anglickej Wikipédii.*
**Palmovka papraďovitá** (*Washingtonia filifera*) alebo *kalifornská vejárová palma* je palma z čeľade arekovité (*Arecaceae*). Pôvod má v púštnych oázach Arizony, v južnej Nevade, severozápadnom Mexiku a v púštiach južnej Kalifornie.

Opis
----

Palmovka papraďovitá v Palm Canyon, USA
Palmovka papraďovitá rastie v subtropickom podnebí, kde dosahuje výšku do 23 m, niekedy až do 30 m. Listy dorastajú do dĺžky 2 m, tvoria 4 – 5 m chocholec listov v hornej časti úzkeho kmeňa (najhrubší 101,6 cm). Tento druh sa vyznačuje veľmi dlhými ovísajúcimi vláknami na listoch. List je zakončený vejárom menších listov, ktorých stopky majú na okrajoch tŕne. Keď listy odumrú, vytvárajú „sukňu" okolo kmeňa. Tá ponúka úkryt pre menšie živočíchy. Má dlhé kolovité korene, čo jej umožňuje prijímať vodu aj v najsuchších miestach. Obojpohlavné kvety sú bielej alebo žltej farby, rastú v strapcoch ovísajúcich z koruny. Plodom je červeno-čierne ovocie, kôstkovica s priemerom 1,3 cm a jednym veľkým semenom s priemerom 0,6 cm. Dožíva sa veku od 80 do 250 rokov (niekedy aj viac). Rod *Washingtonia* (palmovka) je nazvaný podľa 1. amerického prezidenta Georgea Washingtona.

Rozšírenie
----------

V prírode sa prirodzene vyskytuje v púšti a suchých oblastiach pozdíž svahov a kaňonov. Táto divo rastúca palma sa viem prispôsobiť širokej škále pôd a podnebí. Rastliny sú odolné pred značným mrazom. Len s ľahkým poškodením prežije mrazy do −10 °C, a rastliny dokázateľne prežili aj krátkodobé mrazy −12 °C, aj keď s poškodeným olistením. Rastliny rastúce v rýchloschnúcej pôde sú viac odloné pred mrazom. Naopak, rastliny sú schopné prežiť aj teplo 52,8 °C. Môžu rásť aj vo veľmi zásaditej pôde s pH 9,2. Uprednostňuje plné slnko, ale dobre rastie aj v polotieni. Mladé rastlinky rýchlo klíčia aj so starších semien, a tak sa mladé rastliny môžu stať pod materskou rastlinou burinami. Dnes, v období urbanizácie, sa strácajú jej prirodzené biotopy.

Použitie
--------

Palmovka vo výsadbe pri ceste
Používa sa ako okrasná rastlina na miestach, ktde môže vytvoriť veľkú korunu. Používa sa v prírodných a formálnych výsadbách pri cestách a na uliciach. Mladšie rastliny sa dajú pestovať v súdkoch a kvetináčoch aj ako izbová rastlina.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Palmovka papraďovitá**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Palmovka papraďovitá**
**Palmička nízka** (*Chamaerops humilis*) je rastlina, ktorá sa radí do čeľade arekovité, inak nazývanej palmy. Je jednou z mála pôvodných paliem v Európe. Občas môže byť *Chamaerops* zamenená za *Trachycarpus*, ale líši sa tým, že *Chamaerops* má silné a nebezpečne ostnaté stopky, zatiaľčo *Trachycarpus* žiadne nemá. Názov *Chamaerops* dostala rastlina podľa svojho vzrastu. *Chamaerops* vzniklo spojením gréckych slov *chamai* – nízky a slova *rhops* – krovie.

Opis
----

Rastlina má krovitý charakter, väčšinou sa vytvára viac kmienkov. Listy sú modrozelenej farby. Sú dlaňovito delené a majú vejárovitý tvar. V priemere dosahujú až 60–80 cm.

Vo chvíli, keď rastlina dosiahne výšky 20–30 cm, začne tvoriť postranné výbežky. Každý rok sa na výbežkoch objaví nový chochol listov.

Vo svojom prirodzenom prostredí, v západnej časti Stredozemia, dosahuje výšku až 5 m, v interiéri v nádobách dorastá do 2–3 m.

Rastlina sa množí semenami, odnožami alebo delením trsu, rastie veľmi pomaly. Súkvetia sú hroznovité, kvety sú drobné a žlté. Kvitne od apríla do júna. Plodom je 1–4 cm dlhá nejedlá bobuľa.

Starostlivosť
-------------

Pokiaľ je o rastlinu dobre postarané, začne skoro kvitnúť. Obľubuje svetlé, slnečné miesta. V zime znáša teploty od 4°C do 12°C. Prezimovať môže aj pri zlých svetelných podmienkach, napr. v pivnici alebo garáži. Od apríla do novembra je možné rastlinu umiestniť von.

Palmička sa presadzuje len v prípade, že by hrozilo, že korene roztrhnú kvetináč. V lete sa viac zalieva, hlavne pri veľkých horúčavách. V zime, pokiaľ je umiestnená na tmavšom mieste, sa nezalieva skoro vôbec. Voda sa neleje do ružice listov, inak môže uhniť „srdiečko".
  
Pre palmičku je možné použiť zeminu alebo hlinenú záhradnú zmes, do ktorej sa primieša malé množstvo piesku. Rastlina sa hnojí v období od marca do augusta každých 8–14 dní štandardným tekutým hnojivom. Vďaka hnojeniu je potom odolnejšia v zime pri nižších teplotách.

Pokiaľ je rastlina zazimovaná v teplejšom prostredí, býva napadaná voškami a štítničkami. V lete je možnosť výskytu roztočcov.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Palmička nízka**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Palmička nízka**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Žumara nízká na českej Wikipédii.*
Mgr. art. **Ľubica Blaškovičová** ( \* 16. august 1955, Nitra ) je slovenská filmová a divadelná herečka a komunálna politička. 

Ľubica Blaškovičová je dcérou herca Dušana Blaškoviča a vdovou po hercovi a režisérovi Petrovi Raševovi. Má dve dcéry - Kristínu a Katarínu.

V roku 1978 absolvovala štúdium herectva na VŠMU v Bratislave. Od roku 1978 je členkou činohry Štátneho divadla v Košiciach (s výnimkou 6 rokov, keď pôsobila v Staromestskom divadle v Košiciach).

Filmografia
-----------

* 1977: **Zlatá réva**
* 1987: Začiatok sezóny (*Tesárová*)

Komunálna politika
------------------

Ľubica Blaškovičová je poslankyňou Zastupiteľstva Mestskej časti Košice - Staré Mesto nepretržite od roku 1990 a je aj členkou miestnej rady tejto mestskej časti. Vo voľbách v roku 2005 bola ako nezávislá kandidátka zvolená za poslankyňu Zastupiteľstva Košického samosprávneho kraja za okres Košice I.

Referencie
----------

1. ↑  
 *Rozhovor: Ľubica Blaškovičová – Imaginácie* [online]. 9 múz, 2015-11-30, [cit. 2017-08-09]. Dostupné online.
**Coming out** je v širšom zmysle vývinový proces, pri ktorom človek rozpoznáva a akceptuje svoju menšinovú emocionálnu a sexuálnu orientáciu alebo sexuálnu identitu (identifikáciu).

V užšom zmysle je to úkon zdôverenia sa s touto orientáciou alebo identitou iným osobám, alebo okamih, kedy človek prestane svoju orientáciu alebo identitu tajiť pred svojim okolím.

Výraz sa tiež používa v prenesenom význame ako úkon zdôverenia sa s osobným tajomstvom.

Etymológia
----------

Termín pochádza z anglického slovesa *to come out*: vyjsť, prenesene tiež debutovať, vyjsť s niečím na verejnosť, byť uvedený do spoločnosti, „vyplávať na povrch", vysvitnúť.

| * z
* d
* u
LGBTQI |
| --- |
| Základné LGBTQI pojmy | 
* lesba
* gej
* bisexualita
* nebinárny rod
* transrodovosť
* queer
* intersexualita

 |
| Sexuálna orientácia | 
* asexualita
* bisexualita
* heterosexualita
* homosexualita
* sexuálna orientácia
* rodová identita

 |
| Rodová identita | 
* cisrodovosť
* gender
* genderqueer
* intersexualita
* nebinárny rod
* transrodovosť

 |
| Ďalšie pojmy | 
* coming out
* deadnaming
* homofóbia
* misgendering
* outing
* rodová ideológia
* tranzícia
* rodovo neutrálny jazyk

 |
| Kultúra | 
* dúhová vlajka
* drag queen/drag king
* pride

 |
| Kategórie | 
* kultúra
* organizácie
* osobnosti
* poďla štátu

 |
Titulný list mesačníka Sklárska pracovná pospolitosť
**Sklárska pracovná pospolitosť** bol závodný mesačník, ktorý vychádzal v Trenčíne počas druhej svetovej vojny.

Časopis bol mesačným informačným obežníkom závodu Slovenských sklených hutí predtým J. Schreibera a synovci úč. spol. - Lednické Rovne. Časopis tlačil V. Čelko. (Závod Slov. sklených hutí dnes existuje pod názvom Rona.)

Noviny mali charakter inštitucionálnej korešpondencie - teda boli sprostredkovateľom medzi vedením závodu a zamestnancami. Obsahovali nariadenia, informácie o čerpaní dovoleniek, o výške mzdy, o daniach a daňových odvodoch, o personálnych otázkach závodu (aj jubileá a úmrtia, sobáše, narodené deti), o pracovnej disciplíne a i. ale i zopár riadkov humoru. Prinášal aj informácie z profesie z histórie (napr. článok Aké povinnosti mal šmelciar?)

Periodicita
-----------

* 1944 - I. roč. - 5 čísiel - zanikol tohto roku

Noviny v elektronickej podobe
-----------------------------

* Sklárska pracovná pospolitosť - dostupné v Digitálnej knižnici UKB

Zdroje
------

* FEDOR, Michal. *Bibliografia periodík na Slovensku v rokoch 1939 – 1944*. Martin : Matica slovenská, t. Tlač. SNP, 1969. S. 550.
**Elysium Planitia** je planina na povrchu Marsu, ktorá sa rozkladá na severnej pologuli (kúsok od rovníka) okolo štítovej sopky Elysium Mons. Podobne ako v prípade oblasti Tempe Terra, či Tharsis, aj v Elysium Planitia sa nachádza mnoho malých sopiek, ktoré tvoria výraznú vulkanickú oblasť na Marse. Ide tak o druhú najvýznamnejšiu sopečnú oblasť na povrchu Marsu.

Na juh od Elysium Planitia sa dvíha hornatá oblasť Terra Cimmeria, ktorá je od Elysium Planitia oddelená systémom Aeolis Mensae, na západe sa nachádza Utopia Planitia, na severe spomínaná sopka Elysium Mons, Hecates Tholus a Albor Tholus, na východe planina Amazonis Planitia. V severnej časti oblasti sa nachádza menšie pohorie Tartarus Montes a na východe nepravidelný kráter Orcus Patera. Na juhu na hranici s hornatými oblasťami sa nachádza štítová sopka Apollinaris Patera.

Planina bola pomenovaná v roku 1973 podľa klasického albedového mena na základe snímkov americké sondy z programu Mariner.

Vulkanizmus
-----------

Dôkazy naznačujú, že pod Elysium Planitia sa nachádza aktívny plášťový chochol s priemerom 4 000 km.

Referencie
----------

1. ↑   *solarviews.com - Elysium Planitia* [online]. [Cit. 2008-05-30]. Dostupné online. (anglicky)
2. ↑   *Google maps, Mars - Elysium Planitia* [online]. [Cit. 2007-09-07]. Dostupné online.
3. ↑  Broquet, A. Andrews-Hanna, J.C. Geophysical evidence for an active mantle plume underneath Elysium Planitia on Mars. Nat Astron (2022).

Pozri aj
--------

* Zoznam nížin na Marse

Externé odkazy
--------------

* Elysium Planitia na mapách google.com

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portálPortál slnečná sústava |

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Elysium Planitia na českej Wikipédii.*
**Milan Janák** (\* 30. apríl 1910, Oravský Podzámok, Slovensko – † 6. november 1982, Bratislava, Slovensko) bol slovenský ekonóm a vysokoškolský pedagóg.

Rodina
------

* otec Ladislav Janák
* matka Júlia Janáková

Životopis
---------

Do roku 1931 študoval na Obchodnej akadémii v Košiciach, v rokoch 1931 – 1933 na Vysokej škole obchodnej v Prahe a v rokoch 1941 – 1944 v Bratislave. V roku 1944 získal titul Ing. v roku 1956 hodnosť docenta, v roku 1964 titul CSc. od roku
1968 vysokoškolský profesor. V rokoch 1937 – 1939 pôsobil ako profesor Obchodnej akadémie v Banskej Bystrici a v Nitre. Neskôr pôsobil ako ekonóm na rôznych miestach Česko-Slovenska. V rokoch 1950 – 1976 prednášal na Vysokej škole ekonomickej v Bratislave. Špecializoval sa na faktory neinvestičného rozvoja priemyslu, znižovaniu vlastných nákladov, rozmiestňovanie priemyslu a i. Bol autor viacerých monografií, spoluautor vysokoškolských učebníc, odborných článkov a štúdií.

Dielo
-----

* Ekonomika priemyselných odvetví, Bratislava roku 1954
* Štruktúra priemyslu ČSSR, Bratislava roku 1959
* Základy ekonomiky odvetví priemyslu 1-2. Bratislava roku 1967-1968
* Marketing v priemysle, Bratislava roku 1968

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * NK ČR: jx20040720169
* SNK: 148197
* VIAF: 67469222
Antoninián uzurpátora Quieta
**Quietus** alebo **Titus Fulvius Iunius Quietus** (\* † 261) bol uzurpátor rímskeho trónu, ktorý ovládal spolu so svojim bratom Macrianom v rokoch 260 – 261 východné provincie impéria. Jeho otcom bol správca vojenskej pokladne a dozorca nad zásobovaním Fulvius Macrianus, matkino meno je neznáme. 

Quieta a Macriana dal vyhlásiť za cisárov asi v septembri 260 ich otec. Chcel tak využiť mocenské vákuum, ktoré vzniklo po zajatí cisára Valeriána Peržanmi. Pretože obaja uzurpátori boli ešte veľmi mladí, fakticky za nich vládol tandem Macrianus Starší – Ballista (prefekt pretoriánov). Quietus a jeho brat boli v podstate len nastrčenými figúrkami.

Potom, ako Macrianus Starší a Mladší odtiahli v roku 261 na Západ proti cisárovi Gallienovi, zostal Quietus na Východe a pod Ballistovým dozorom spravoval tamojšie provincie. Na jeseň toho roku, keď už bolo jasné, že macrianovské ťaženie proti Gallienovi stroskotalo, vtrhol palmýrsky knieža Odaenathus ku Quietovmu sídelnému mestu Emese a vyzval posádku, aby sa vzdala. Jeho príkaz najprv odmietli, neskôr však Quieta zavraždili samotní Emesania.

Externé odkazy
--------------

* Quietove mince (po anglicky)

Autoritné údaje: * GND: 12325826X
* VIAF: 25505871
**Thales Group** je nadnárodná skupina s elektronikou špecializujúca sa na letecký, obranný, bezpečnostný a pozemný transport so sídlom v parížskej štvrti La Défense.

Thales je kótovaná na parížskej burze cenných papierov, ktorá je 2. apríla 2019 zastúpená v 80 krajinách a zamestnáva 80 000 ľudí. Je jedným zo svetových lídrov v leteckom, vesmírnom, obrannom, bezpečnostnom a dopravnom priemysle.

Skupina sa datuje do roku 1998, kedy pobočky špecializované na vojenské aktivity spoločností *Alcatel*, *Dassault Électronique* a *Thomson-CSF* vytvorili novú spoločnosť. Koncom roku 2000 prevzala spoločnosť svoj súčasný názov.

Referencie
----------

1. ↑   *Le siège social du groupe Thales s'installe à La Défense* [online]. Thales Group, 5 January 2015. Dostupné online. Archivované 2016-05-13 z originálu.
2. ↑  THALES : 80 000 PERSONNES – 19 MILLIARDS DE CHIFFRE D’AFFAIRES
3. ↑  Adieu Thomson-CSF, bonjour Thales
4. ↑  Thales, un géant très diversifié

Iné projekty
------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Francúzsky portál |

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Thales Group**
Štart medzikontinentálnej balistickej rakety Titan I SM/567.8-90 zo štartovacieho komplexu 19, 10. august 1960
Nákres štartovacieho komplexu 19 z obdobia programu Gemini
Štartovací komplex 19 v deň štartu misie Gemini V, 21. august 1965
**Štartovací komplex 19** (angl. *Launch Complex 19*; skratka: *LC-19*) bolo jedno zo štartovacích miest na Základni vzdušných síl Cape Canaveral na Floride. Bol postavený na konci päťdesiatych rokov dvadsiateho storočia spoločne s komplexmi LC-15, LC-16 a LC-20. Spočiatku na ňom prebiehali testovacie štarty rakiet SM-68 Titan a LGM-25 Titan 2. Neskôr komplex prešiel pod správu NASA a bol prispôsobený pre štarty rakiet Titan 2 GLV v programe Gemini. 

Celkom sa tu uskutočnilo 27 štartov. Prvý štart sa uskutočnil 14. augusta 1959, ale bol neúspešný a raketa SM-68 explodovala na odpaľovacej rampe. Prvý úspešný štart sa odohral 2. februára 1960. Od roku 1964 tu štartovali rakety Titan 2 GLV programu Gemini. Misie Gemini 1 a 2 boli bezpilotné a Gemini 3 až 12 mali dvojčlennú posádku.

Misie bez posádky
-----------------

| Misia | Dátum štartu |
| --- | --- |
| Gemini 1 | 8. apríl 1964 |
| Gemini 2 | 19. január 1965 |
|

Pilotované lety
---------------

| Misia | Dátum štartu | Posádka |
| --- | --- | --- |
| Gemini 3 | 23. marec 1965 | Grissom, Young |
| Gemini 4 | 3. jún 1965 | McDivitt, White |
| Gemini 5 | 21. august 1965 | Cooper, Conrad |
| Gemini 7 | 4. december 1965 | Borman, Lovell |
| Gemini 6A | 23. marec 1965 | Schirra, Stafford |
| Gemini 8 | 16. marec 1966 | Armstrong, Scott |
| Gemini 9 | 3. jún 1966 | Stafford, Cernan |
| Gemini 10 | 18. júl 1966 | Young, Collins |
| Gemini 11 | 12. september 1966 | Conrad, Gordon |
| Gemini 12 | 11. november 1966 | Lovell, Aldrin |
|

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Štartovací komplex 19 na Cape Canaveral Space Force Station**

Externé odkazy
--------------

Súradnice: 28°30′25″S 80°33′16″Z﻿ / ﻿28,506881°S 80,554408°Z﻿ / 28.506881; -80.554408

* Cape Canaveral LC19 na Encyclopedia Astronautica (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Startovací komplex 19 na Cape Canaveral Air Force Station na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |
**Metóda vedy** je systém regulatívnych princípov vo vedeckej činnosti. Metódy vedy sú predmetom skúmania metodológie vedy.

Vedecká metóda je:

1. uvedomelo kritická (neustále sa skúmajúca a preverujúca)
2. odbjektívne oznámiteľná
3. objektívne overiteľná

Niektoré elementárne prvky a formy vedeckej metódy sú všeobecné alebo majú veľmi široké uplatnenie, iné prvky vedeckej metódy sú špeciálne pre jednotlivé vedecké disciplíny alebo ich skupiny. Špeciálne vedecké metódy sú závislé od zvláštneho charakteru predmetnosti, ktorú špeciálna veda skúma. V tomto zmysle existujú špeciálne metódy napr. chemickej analýzy alebo porovnávacej jazykovedy alebo experimentálnej nukleárnej fyziky a pod.

Podľa Kanta je metóda vedy metódu matematickej prírodovedy. Metóda vedy u Kanta sa rovná metóde matematickej prírodovedy.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Stredná Európa
**Stredná Európa** je časť Európy ležiaca medzi východnou a západnou Európou.

Najširšia geografická definícia hovorí, že ide o trup Európy bez všetkých polostrovov a bez Východoeurópskej roviny. 

Podľa inej, geograficko-historickej definície sem patrí v užšom zmysle: Nemecko, Rakúsko, Švajčiarsko, Lichtenštajnsko, Poľsko, Česko, Slovensko, Maďarsko, Slovinsko a prípadne aj Chorvátsko (a ak možno zohľadniť aj časti štátov, tak aj prípadne Vojvodina, Zakarpatská Ukrajina, Sedmohradsko, časť severného Talianska, Dalmácia naopak nie a podobne).

Keďže politicko-ekonomicky zaraďujeme Nemecko, Rakúsko, Švajčiarsko a Lichtenštajnsko aj do západnej Európy, niekedy sa tieto krajiny nepovažujú za strednú Európu. Nemci či Rakúšania sami seba takmer vždy považujú za súčasť geografickej „strednej Európy" a politicko-ekonomickej „západnej Európy".

Ďalšie definície hovoria o štátoch strednej Európy ako o krajinách, ktoré svojou kultúrou a históriou patria k Západu, ale ktoré boli po II. svetovej vojne v sfére vplyvu Sovietskeho zväzu.

OSN
---

* OSN región Strednej Európy nevyčleňuje. Namiesto toho sa v „strednej Európe" stretajú regióny Východná Európa, Severná Európa, Južná Európa a Západná Európa.

Referencie
----------

1. ↑  Král, V.: Fyzická geografie Evropy, 2001, str. 95
2. ↑   **(po anglicky)**

Pozri aj
--------

* Východná Európa
* Západná Európa
* Vyšehradská skupina

  


| * z
* d
* u
Regióny sveta |
| --- |
|  **Afrika:** Severná • Západná • Stredná • Východná • Južná |
|  **Amerika:** Severná • Stredná • Južná |
|  **Ázia:** Juhovýchodná • Juhozápadná • Južná • Severná • Stredná • Východná |
|  **Európa:** Severná • Stredná • Východná • Západná • Južná |
|  **Austrália a Oceánia:** Austrália • Nový Zéland • Melanézia • Mikronézia • Polynézia |
|  **Polárne oblasti:** Antarktída • Arktída |
|  **Oceány:** Atlantický • Indický • Južný • Severný ľadový • Tichý |
| Pozri tiež *svetadiely sveta* a *kontinenty* |
**Štandardný tanec** je druh súťažného spoločenského tanca.

Štýly
-----

* anglický valčík (waltz) (W)
* viedenský valčík (V)
* quickstep (Q)
* slowfox (S)
* tango (T)

Dejiny
------

V období medzi rokmi 1920 a 1930 vyvinula skupina britských profesionálnych tanečníkov štyri tance: anglický valčík, foxtrot, quickstep a tango. Ukázalo sa, že tieto tance najviac vyhovovali vtedajšiemu publiku a najlepšie sa hodili do tanečných sál k populárnej hudbe tých čias. 

Názov anglický valčík vznikol preto, aby tento tanec výrazne odlíšili od francúzskeho (otáčavého) valčíka i od rýchlejšieho viedenského valčíka. Namiesto súvislých splývajúcich otáčok Angličania zaviedli do tanca uhlopriečne, diagonálne kroky, ktoré vytvorili základné figúry tohto tanca. 

Foxtrot a quickstep boli súčasťami scénického tanca vytvoreného Harrym Foxom. 

Tango vzniklo z francúzskej verzie, v tom čase veľmi populárnej. Spolu s viedenským valčíkom, nemeckou verziou, sa dostal do tejto skupiny neskôr. 

Tieto tance sa stali známymi ako štandardné tance.
**Kolektívne nakupovanie** označuje nákupnú stratégiu založenú na skupinovej zľave, pochádzajúcu z Čínskej ľudovej republiky. svoj rozmach zažilo v roku 2005 v USA. Je známe pod označením Tuangou (vyslovované "twangoo"). U nás je od roku 2010 zastúpené niektorými servermi.

Funkčnosť
---------

Server s obchodníkom dohodne zľavu na službu alebo produkt za podmienok, že si ho objedná minimálny počet ľudí. Server predstaví ponuku na svojich stránkach, ktoré majú vysokú návštevnosť. Pokiaľ návštevníka zľava zaujme, objedná si daný produkt alebo službu – v tejto chvíli ešte nič neplatí. Ak sa nájde dostatočný počet ľudí, stáva sa zľava aktívna a až v tejto chvíli návštevníci platia (blokácia kariet, PayPal a platba z účtu na účet). Pokiaľ je už zľava aktivovaná, peniaze s online platbami sa realizujú ihneď. Po zaplatení dostávajú návštevníci tzv. voucher, ktorý obsahuje unikátny kód.

Väčšina zľavových ponúk trvá len jeden deň. Po ukončení ponuky zľavy sa odošle zoznam unikátnych kódov obchodníkom a pokiaľ príde zákazník s platným voucherom, dostane požadovanú službu alebo produkt na základe tohoto unikátneho kódu.

Ide o nový marketingový nástroj, ktorý bez rizika pomáha obchodníkom upútať pozornosť. Veľmi jednoducho sa dá vypočítať návratnosť nehladiac na to, že veľa klientov príde bez voucheru, pretože ich zaujme samotný obchodník alebo iná ponuka.
**Stredná odborná škola Ul. sv. Michala** v Leviciach oslávila v roku 2010 125. výročie svojej existencie.

V školskom roku 2009/2010 mala škola 735 študentov a tridsaťdva tried. Po ukončení základnej školy a po splnení prijímacích požiadaviek stanovených školou sa žiaci môžu prihlásiť na štúdium učebných a študijných odborov. Každoročne sa pre žiakov ZŠ otvárajú trojročné učebné odbory ako: automechanik, stolár, inštalatér, maliar, murár, hostinský, predavač, cukrár, kuchár-čašník, kaderník. V štvorročných študijných odboroch sa pre záujemcov otvára študijný odbor kozmetik, obchod a podnikanie. Existuje aj možnosť študovať päťročný študijný odbor hotelová akadémia. 

Predpokladá sa aj so štvorročným študijným odborom operátor stavebnej výroby. Študenti hotelovej akadémie majú možnosť zúčastniť sa zahraničnej stáže v Španielsku. Študenti učebných odborov po absolvovaní trojročného štúdia majú možnosť študovať v nadstavbovom štúdiu a vykonať maturitnú skúšku. Škola je zapojená do mnohých projektov.

Škola ponúka širokú paletu záujmových krúžkov, v rámci ktorých rozvíja kreativitu a zručnosť u študentov. Absolventi majú možnosť získať Medzinárodný certifikát IES.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka

Súradnice: 48°13′11″S 18°36′13″V﻿ / ﻿48,21981°S 18,603512°V﻿ / 48.21981; 18.603512
Raketa Vanguard s nákladom TV-3 na štartovacej rampe 18A
**Štartovací komplex 18** (angl. *Launch Complex 18*; skratka: *LC-18*) bolo jedno zo štartovacích miest na Základni vzdušných síl Cape Canaveral na Floride. Pozostáva z dvoch štartovacích rámp 18A a 18B.

Štartovacia rampa 18A bola použitá pre všetkých štrnásť štartov rakiet Viking a Vanguard v rámci programu Vanguard. Prvý sa uskutočnil 8. decembra 1956 a posledný 18. septembra 1959. Po ukončení programu sa rampa od 21. septembra 1960 do 10. júna 1965 využila pre desať štartov rakety Blue Scout Junior. 

Zo štartovacej rampy 18B sa uskutočnilo 17 štartov rakiet Thor. Prvý sa uskutočnil 4. júna 1958 a posledný 1. marca 1960. Od 7. januára 1961 do 13. apríla 1962 odtiaľ štartovalo šesť letov rakiet Blue Scout I a Blue Scout II. 

Štartovací komplex 18 bol deaktivovaný 1. februára 1967.

Pozri aj
--------

* Viking
* Vanguard
* Thor
* Blue Scout
* Zoznam štartovacích rámp na Cape Canaveral a ostrove Merritt

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |

Súradnice: 28°26′57″S 80°33′44″Z﻿ / ﻿28,4493°S 80,5623°Z﻿ / 28.4493; -80.5623

* Cape Canaveral LC-18A na Encyclopedia Astronautica (po anglicky)
* Cape Canaveral LC-18B na Encyclopedia Astronautica (po anglicky)
Svetové dedičstvo UNESCOSvetové dedičstvo UNESCO

**Skogskyrkogården** je lesný cintorín a krematórium v Štokholme. Je dielom architekta Erika Gunnara Asplunda a Sigurda Lewerentza z rokov 1935 – 1940. Erik Gunnar Asplund bol poverený vytvorením krematória na lesnom cintoríne v Štokholme, ktoré sa vo výraznej miere zaoberalo aj krajinou a krajinnými úpravami, jeho práca na tomto projekte začala v roku 1915. Návštevníci prichádzajú chodníkom z lomového kameňa na vyhliadku, priestor skadiaľ môžu pozorovať krajinu. Kamennou rampou sa potom dostávajú k samotnému objektu krematória. 

Do exteriéru otvorená časť objektu s jednoduchým stĺporadím tvorí najvýraznejší kompozičný prvok. Je prepojená s exteriérom a tvorí medzičlánok medzi priestormi krematória a krajinným prostredím. Budova obsahuje dve menšie a jednu veľkú kaplnku, ktoré sú prepojené technickým zariadením v spodnom podlaží. Kaplnky majú symbolické názvy – je tu kaplnka svätého kríža, kaplnka nádeje a kaplnka viery. Aby sa navzájom nerušili jednotlivé kaplnky, architekt medzi ne vložil priestory menších záhrad. Monumentalita tu bola podľa slov Asplunda vyhradená pre „biblickú" krajinu. Asplund a Lewerentz sa inšpirovali posvätnými miestami antických Grékov, či Rimanov, je tu cítiť obrátenie sa k prírode. 

Lesné krematórium v Štokholme bolo v roku 1994 zaradené do zoznamu svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.

Projekt krematória s lesným cintorínom od Asplunda s Lewerentzom sa stal jedným z inšpiračných zdrojov pre krematórium v Bratislave od architekta Ferdinanda Milučkého, kde sa moderná architektúra podobne snaží nájsť symbiózu s krajinným prostredím.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Skogskyrkogården**

Zdroje
------

* Woodland Crematorium (po anglicky)
* Skogskyrkogarden Woodland Crematorium (po anglicky)

  


| * z
* d
* u
Švédske pamiatky na zozname svetového dedičstva UNESCO |
| --- |
| 
* Palác Drottningholm
* Birka a Hovgarden
* Železiarne Engelsberg
* Skalné rytiny v Tanume
* Skogskyrkogården
* Visby
* Gammelstad
* Laponsko
* Karlskrona – námorný prístav
* Poľnohospodárska krajina na juhu ostrova Öland
* Höga kusten
* Ťažba medi v okolí mesta Falun
* Rádiová stanica vo Varbergu
* Struveho geodetický oblúk
* Zdobené farmy v Hälsinglande

 | Vlajka Švédska |
**Miklós Nyiszli** (\* 17. jún 1901, Șimleu Silvaniei, Rumunsko – † 5. máj 1956) bol maďarský a rumunský lekár a spisovateľ, väzeň nacistických koncentračných táborov, spolupracovník doktora Jozefa Mengeleho.

Život
-----

Narodil sa 17. júna 1901 v Șimleu Silvaniei v Rumunsku. Tam vyštudoval základnú školu a gymnázium. V roku 1920 začal štúdium medicíny na univerzite v meste Cluj-Napoca. Po prvom roku štúdií odišiel na univerzitu v nemeckom Kieli a titul doktora medicíny získal v roku 1930 vo Vroclave. Spoločne so svojou ženou, s ktorou sa oženil v roku 1927 a dcérou (nar. 1929) sa vrátil späť do Rumunska, kde začal pracovať ako lekár v meste Oradea. Odtiaľ sa presťahoval (1937) do mestečka Viseu de Sus, ktoré sa v roku 1940 stalo súčasťou Maďarska.

Po obsadení Maďarska nemeckými vojskami 19. marca 1944, potom, ako začala likvidácia maďarských Židov, bol spoločne s rodinou v druhej polovici mája deportovaný do koncentračného tábora Auschwitz-Birkenau. Dr. Nyiszli dostal táborové číslo A-8450 a vďaka svojej špecializácii na súdne lekárstvo bol zamestnaný ako asistent doktora Jozefa Mengeleho. Jeho úlohou bolo vykonávať pitvy dvojčiat a trpaslíkov, ktorí zomreli počas Mengeleho experimentov. Okrem toho pôsobil aj ako ošetrujúci lekár pre členov Sonderkommanda a esesákov, ktorí pracovali pri plynových komorách a krematóriách.

Keďže býval priamo v krematóriu II v Birkenau, mal veľmi dobrý prehľad o všetkom, čo sa dialo v plynových komorách. Stal sa tak priamym svedkom masového vraždenia židovského obyvateľstva.

V januári 1945 bol evakuovaný do KL Mauthausen. Po trojdennom pobyte v tamojšej karanténe bol prevezený do tábora v Melku. Nakoniec bol oslobodený 5. mája 1945 v KL Ebensee. Jeho žena a dcéra vojnu tiež prežili (oslobodené v Bergen-Belsene).

Po vojne už nikdy neprevádzkoval lekársku prax. V októbri 1947 vypovedal ako svedok pred Medzinárodným vojenským tribunálom v Norimbergu.

5. mája 1956 zomrel po dlhej chorobe na infarkt.

Dielo
-----

Krátko po vojne spísal dr. Nyiszli svoje spomienky na pobyt v Auschwitz-Birkenau. Neskôr boli preložené do mnohých jazykov. V češtine vyšli v roku 2009 pod názvom "Byl jsem Mengeleho asistentem" a v slovenčine v roku 2020 pod názvom "Bol som Mengeleho asistentom".

Na základe jeho knihy natočil v roku 2001 americký režisér Tim Blake Nelson film Šedá zóna. Dr. Nyiszliho v ňom zahral Allan Corduner.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Miklós Nyiszli na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 119179665
* GND: 119060582
* ISNI: 0000 0001 0901 9072
* LCCN: n85353740
* NK ČR: xx0097994
* PIM: PIM96399
* VIAF: 54152142
* WorldCat: lccn-n85353740
**Farfalle** je druh cestoviny, ktorý je na Slovensku známy aj pod názvom **mašličky**. Názov je odvodený od talianskeho slova *farfalle* (*motýle*). V talianskom meste Modena sú farfalle známe ako *strichetti*. Väčšia variácia sa nazýva *farfalloni*, zatiaľ čo menšia verzia sa nazýva *farfalline*. Farfalle vznikli v 16. storočí v regiónoch Lombardsko a Emilia-Romagna na severe Talianska.[chýba zdroj]

Slovo sa dá spliesť s podobne znejúcim slovom *farfel*, cestovina využívaná v židovskej kuchyni.

Druhy
-----

Farfalle prichádzajú v niekoľkých veľkostiach, ale všetky majú výrazný tvar motýlika. Zvyčajne sú farfalle tvorené z obdĺžnikových alebo oválnych cestovín, pričom dve strany sú orezané, aby mali zvlnený okraj a stred je zovretý, aby vytvoril nezvyčajný tvar cestovín. Vrúbkovaná verzia cestovín je známa ako *farfalle rigate*. Aj keď sú použiteľné pre väčšinu omáčok, farfalle sú najvhodnejšie pre smotanové a paradajkové omáčky.[chýba zdroj] Okrem hladkej a celozrnnej múky sa do cesta pridávajú farbivá aj zmiešaním ich určitých zložiek do cesta, ktoré ovplyvňujú aj arómu (ako v prípade všetkých cestovín). Napríklad červená repa môže byť použitá na červenú, špenát na zelenú a atrament zo sépie na čiernu farbu. K dispozícii môže byť aj paradajka. Zelené, biele a červené variácie sa často predávajú spolu v jednej zmesi, ktorá pripomína farby talianskej vlajky.

Referencie
----------

1. ↑  Farfalle Chefs. *Farfalle Recipes* [online]. Farfalle Recipe Book. Dostupné online. Archivované 2012-03-14 z originálu.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Farfalle na anglickej Wikipédii.*
**QuickTime** je multimediálny softvér spoločnosti Apple Inc. na prehrávanie a konverziu audia a videa. Najnovšou verziou je 7.6.8. (september 2010). Softvér je dostupný pre Mac OS X a Microsoft Windows.

Technológia Quicktime pozostáva z troch prvkov:

1. QuickTime player - multimediálny prehrávač digitálnych médií
2. QuickTime framework - sústava knižníc, ktoré poskytujú API (rozhranie pre programovanie aplikácií) na kódovanie a dekódovanie zvuku a obrazu.
3. QuickTime movie (.mov) - súborový formát pre video

QuickTime je integrálnou súčasťou Mac OS X, rovnako ako bol aj v predchádzajúcich verziách Mac OS. Na počítačoch s operačným systémom Windows je QuickTime inštalovaný voliteľne, ale mnohé aplikácie ho vyžadujú pre svoju činnosť. Apple QuickTime pre Windows dodáva napr. spoločne s aplikáciu iTunes.

QuickTime prehrávače
--------------------

QuickTime je distribuovaný zadarmo a hocijaká aplikácia môže mať prístup k jeho knižniciam. Existuje aj platený variant QuickTimu QuickTime Pro, ktorý je doplnený o rôzne funkcie ako napríklad export videa do rôznych formátov alebo prehrávanie na celú obrazovku čo sa v normálnom QuickTime nedá.

Externé odkazy
--------------

* Apple - QuickTime - oficiálne stránky (po anglicky)
* Stránky vývojárov (po anglicky)

| * z
* d
* u
Audiovizuálna kompresia dát |
| --- |
| Obrázky | 
* APNG
* BMP
* GIF
* JPEG XR
* JPEG
* JPEG 2000
* MNG
* PCX
* PNG
* SVG
* TIFF
* WBMP
* XPM

 |
| Video | 
* MPEG-1
* MPEG-2
* MPEG-4
* MPEG-5 = part1 (EVC) + part2 (LC EVC)
* H.264/MPEG-4 AVC
* H.265/mpegH HEVC
* H.266/MPEGi VVC
* VP8
* VP9
* AV1
* HuffYUV
* RealVideo
* Theora
* Dirac
* WMV
* Apple ProRes

 |
| Zvuk | 
* AAC
* Apple Lossless
* AC-3
* AMR
* ATRAC
* CELT
* FLAC
* G.711
* G.729
* MP3
* MOD
* Opus
* Speex
* Vorbis
* TAK
* WAV
* WMA
* Musepack

 |
| Kontajnery | 
* AVI
* Ogg
* MPEG
* QuickTime
* ASF
* MP4
* Matroska
* VOB

 |
***Quinceañera*** je mexická telenovela, ktorú vyrobila a odvysielala Televisa v roku 1987. Bola to prvá úloha pre Adelu Noriega a Thalíu, speváčku neskôr členku popovej skupiny Timbiriche. Bol to druhý príbeh napísaný pre televíziu od Reného Muñoza, herca z kubánskym pôvodom. Bola to prvá telenovela, ktorá rozprávala o drogách, znásilnení a gangoch.

Ocenenia
--------

### TVyNovelas 1988

* *Najlepšia telenovela roka*

Obsadenie
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * Adela Noriega ako Maricruz
* Thalía ako Beatriz
* Ernesto Laguardia ako Pancho
* Armando Araiza ako Chato
* Julieta Egurrola ako Carmen
* Sebastian Ligarde ako Memo
* Fernando Ciangherotti ako Sergio
* Nailea Norvind ako Leonor
* Rafael Rojas ako Gerardo
* Blanca Sánchez ako Ana María
* Omar Fierro ako Arturo
* Inés Morales ako Elvira
* Maricarmen Vela ako Enriqueta
* Roberto Ballesteros ako Antonio
* Karen Sentíes ako Teresa
* Gabriela Goldsmith
* Jorge Lavat ako Roberto
* Julieta Bracho ako Palmira
* Silvia Caos ako Consuelo
* René Muñoz ako Timo
 |  | * Abraham Méndez ako Ernesto
* Rosario Granados ako Rosalía
* Carlos Espejel ako Reintegro
* Luis Bayardo ako Ramon
* Roberto Carrera ako Joaquin
* Alejandra Gollas ako Adriana
* Margarita Sanz ako Edwiges
* Ana Bertha Espín ako Elisa
* Cristopher Lago ako Carlitos
* Lucero Lander ako Alicia
* Meche Barba ako Lupe
* Marta Aura ako Gertrudis
* Ricardo D'loera
* Alicia Montoya ako Licha
* Lucha Moreno ako Virginia
* Ana Silvia Garza ako Sofia
* Teo Tapia ako Lic. de la Barrera
* Ana María Aguirre ako Cristina
* Pancho Muller ako Toluco
 |

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Maricruz (Adela Noriega) a Beatriz (Thalía) su spolužiačky a najlepšie priateľky, hoci Maricruz je chudobná a Beatriz je z bohatej rodiny. Obe majú 14 a tešia sa na ich oslava pätnástich narodenín. Pancho (Ernesto Laguardia) a Memo (Sebastián Ligarde) sú zaľúbení Maricruz. Maricruz opätuje lásku mechanika Pancha. Člen gangu Memo nadroguje Maricruz a presvedčí ju, že ju znásilnil. Ona sa rozhodne rozísť s Panchom. V rovnakom čase Gerardo, brat Maricruz, začne chodiť s Beatriz pod nátlakom, ktorý na neho vyvíja jeho mama na neho a na sestru, aby sa snažili napredovať v spoločenskom rebríčku.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Externé odkazy
--------------

* *Quinceañera* v databáza telenoviel
* *Quinceañera* v Internet Movie Database (po anglicky)
Súradnice: 50°31′30″S 13°12′39″V﻿ / ﻿50,52500°S 13,21083°V﻿ / 50.52500; 13.21083

**Jilmová** (nem. *Ulmbach*) je zaniknutá obec v okrese Chomutov. Nachádzala sa v tesnom susedstve štátnej hranice s Nemeckom asi 3 km severozápadne od Hory Svatého Šebestiána, ku ktorej v čase svojho zániku ako miestna časť patrila. Stála na pravom brehu hraničného potoka Černá a na ľavom brehu na ňu nadväzovala nemecká doteraz stojaca dedina Satzung. Zanikla v roku 1955 vysídlením. Doteraz existuje katastrálne územie *Jilmová* s rozlohou 6,97 km². Od júla 2012 je miesto, kde dedina stávala, súčasťou prírodnej rezervácie Prameniště Chomutovky.

Názov
-----

Dedina bola pomenovaná podľa porastu brestov (jilmov) pri potoku, nad ktorým stála. Dedina na českej strane hranice však bola len pokračovaním nemeckého Satzungu. V historických prameňoch sa meno vyskytuje napríklad v tvaroch: Saczung (1606) alebo Ulmbach (1787 a 1846).

História
--------

Prvá písomná zmienka o dedine pochádza z roku 1557.

V 18. storočí bola pri dedine s častými prestávkami v prevádzke baňa *Černý hřebec*, v ktorej sa ťažila nekvalitná železná ruda. V polovici 19. storočia je zmieňovaný tiež *Zlatý důl*.

Referencie
----------

1. ↑  BINTEROVÁ, Zdena. Zaniklé obce okresu Chomutov. *Památky, příroda, život*, 1995, roč. 27, čís. 2, s. 45. ISSN 0231-5076.
2. ↑  Územně identifikační registr ČR. *Katastrální území Jilmová* [online]. [Cit. 2015-09-06]. Dostupné online.
3. ↑  PROFOUS, Antonín. *Místní jména v Čechách: Jejich vznik, původní význam a změny (S–Ž)*. Praha: Nakladatelství Československé akademie věd. S. 444.
4. ↑  BÍLEK, Jaroslav; JANGL, Ladislav; URBAN. *Dějiny hornictví na Chomutovsku*. Chomutov: Vlastivědné muzeum v Chomutově. S. 49.

Pozri aj
--------

* Zoznam zaniknutých sídiel v Česku

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jilmová**

Externé odkazy
--------------

* Jilmová na stránkach Zaniklé obce a objekty po roku 1945

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jilmová na českej Wikipédii.*
**Rôznozubovky** (lat. *Heterodonta*) je rad lastúrnikov. Do tohto radu patrí veľké množstvo morských, zriedka sladkovodných druhov. Nevidíme ich často, lebo bývajú zahrabané na dne, pričom z piesku vytŕča iba trubica – sifón. Sifóny sú pôvodne dva: inhalačný (slúži na nasávanie vody) a exhalačný (má opačnú funkciu), druhotne zrastajú v jeden dvojdielny sifón. Cez sifón zahrabaný mäkkýš prijíma planktónnu potravu i kyslík rozpustený vo vode. 

Vývin je cez veliger (alebo iný typ trochofórovej larvy), u sladkovodných môže byť aj priamy. Z
morských druhov je známa srdcovka jedlá (*Cerastoderma (= Cardium) edule*) z celého pobrežia
Európy a *Chama graphioides* zo Stredozemného mora. Najväčším lastúrnikom je rozďava obrovská (*Tridacna gigas*). Žije v Indickom oceáne a jej hrubostenné lastúry sú veľké asi 1 m a vážia až 250 kg. Sladkovodné druhy reprezentujú dve čeľade: kopýtkovité a kôstkovité.

Systematika
-----------

* rad: ***Heterodonta***
	+ čeľaď: kopýtkovité (*Dreissenidae*)
	+ čeľaď: kôstkovité (*Sphaeriidae*)
	+ ...

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Rôznozubovky**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Rôznozubovky**

Externé odkazy
--------------

* PaedDr. Valerián Franc CSc.: Systém a fylogenéza živočíchov – bezchordáty – zdroj, z ktorého (pôvodne) úplne alebo čiastočne čerpal tento článok.
**Diognétos** (starogr. *Διόγνητος* – *Diognétos*) bol v roku 548 pred Kr. olympijský víťaz v behu na jedno stadion.

Diognétos z Krotónu bol na 58. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. Podľa tradície sa beh na jedno stadion zaviedol už na počiatku hier, t. j. v roku 776 pred Kr. a bol hlavným pretekom aj po zavedení ďalších súťažných disciplín. Menom víťaza tohto preteku sa označovala celá olympiáda.

Staroveký autor Pausanias zaznamenal jeho olympijské víťazstvo v súvislosti s datovaním zničenia ohňom štvrtého a prvého už kamenného Apolónovho chrámu v Delfách, ktorý bol navrhnutý polomýtickými architektmi Agamédom a Trofóniom. Podľa gréckych mýtov prvý delfský Apolónov chrám zhotovili z vavrínu, druhý bol postavený včelami z včelieho vosku a krídeliek a tretí bol z bronzu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 10,5,13.
2. 1 2 3  Eusebios, *Kronika* 2,193.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 377.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.
6. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 273-274.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Oleg**, prezývaný *Múdry* (\* 879 – † 912), bol knieža Rusi, Rurikov príbuzný a jeho následník.

Život
-----

Ujal sa vlády nad Rusou po Rurikovej smrti v roku 879, ako regent za jeho syna Igora Rurikoviča. Oleg však rýchlo upevnil svoju vládu a neodovzdal ju Igorovi až do smrti. Zo svojho vtedajšieho sídla, Veľkého Novgorodu, vybral sa na podrobenie významného obchodného strediska Krivičov, Smolenska v r. 882. Ako hovorí Povesť dávnych liet, v tom istom roku Oleg vyrazil na Kyjev, v ktorom vládli vtedy Rurikovi bývalí druhovia, Askold a Dir. Oleg si Kyjev podmanil, a Askolda a Dira pravdepodobne vlákal do pasce a prikázal úkladne zabiť.

Oleg preniesol svoje sídlo do Kyjeva, lebo toto mesto ponúkalo priaznivejšie podmienky na uskutočňovanie diaľkového obchodu a Novgorod urobil závislým od Kyjeva. Okamih spojenia dvoch najvýznamnejších východoslovanských stredísk pod jedinú vládu sa tradične označuje ako založenie najstaršieho ruského štátu, Kyjevskej Rusi.

Zdroje informácií o Olegovi sú skúpe a nie vždy spoľahlivé, ale je známe, že sa pričinil o zjednotenie východných Slovanov, a podriadil si okrem iného kmene Severanov, Radimičov, Uličov a Tivercov, čo bolo príčinou vojny s kočovnými Chazarmi. Oleg vyšiel z vojny víťazne a zničil chazarské prístavy pri Kaspickom mori.

Nadviazal tiež obchodné a politické kontakty s Byzantskou ríšou. Pravdepodobne v roku 907 vyrazil na výpravu do Konštantínopola, čo skončilo podpísaním mieru, ktorý bol zároveň prvou obchodnou zmluvou v ruských dejinách, s byzantským cisárom Levom VI.

Oleg zomrel v roku 912, podľa legendy na uštipnutie hadom, ktorý vyliezol z lebky mŕtveho koňa.

Pozri aj
--------

* Zoznam panovníkov Ruska
* Dejiny Ruska

  


|  |
| --- |
| Oleg**Rurikovci** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Rurik** | **kagan**879 – 912 | Nástupca**Igor I.** |

Autoritné údaje: * GND: 140451978
* ISNI: 0000 0000 7889 990X
* LCCN: no98108113
* NK ČR: jo2003168069
* VIAF: 29154690
* WorldCat: lccn-no98108113
**Diokles** alebo **Dioklés** (starogr. *Διοκλῆς* – *Diokles*/iný prepis:*Dioklés*) je v gréckej mytológii syn Orsilocha z messénskeho mesta Farai.

Diokles bol otcom achájskych hrdinov Kréthóna a Orsilocha, ktorí bojovali a padli v trójskej vojne. Hovoria o tom Homérove verše v piatom speve Iliady:„*Danajcov popredných mužov zas Aineas zabil – dvoch synov Diokla: Orsilocha a Krethóna, ich praded, mal sídlo v pohľadnej Férai, oplýval bohatstvom a rodom pochádzal z Alfeia rieky, ktorá územím pylským svoje prúdy široko valí. Život dala Orsilochovi, ktorý premnohým mužom bol radcom; Orsilochos mal potom syna Dioklea veľkoduchého; Dioklés Kréthóna splodil a Orsilocha, dvoch synov, dvojčatá, a tí čoskoro sa vyznali v kdejakej bitke. Ale keď dospeli potom, tu na svojich koráboch čiernych do Tróje bohatej koňmi sa vydali s argejským vojskom, aby tam Menelaovi aj jeho bratovi Agamemnónovi pomohli k pomste – však padli a smrť im zastrela oči..."*

Podľa antického autora Pausania bol otcom aj dcéry Antikleie, ktorá sa vydala za Machaóna, syna boha lekárstva Asklépia. V Homérovej Odysee sa Télemachos s Nestorovým synom Peisistratom cestou z Pylu do Sparty zastavili v meste Férai, kde ich kráľ Diokles vo svojom dome pohostinne prijal.

Referencie
----------

1. 1 2 3  Homér, *Iliada*, 5,541 – 553.
2. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 4,30,2.
3. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 4,30,3.
4. ↑  Hyginus, *Fabulae* 97.
5. ↑  Homér, *Odysea*, 3,480 – 492.