recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Budovy BioCity
**BioCity Nottingham** je vedecký park v Nottinghame v regióne East Midlands v Anglicku. BioCity Nottingham je jedným z najväčších európskych biotechnologických inkubátorov. V súčasnosti (2013) je domovom pre takmer 70 firiem a viac ako 525 zamestnancov.

História
--------

Vedecký park BioCity vznikol vďaka spoločnosti BASF, ktorá v roku 2002 darovala kancelárske priestory, laboratória a vybavenie univerzite Nottingham Trent University. Park BioCity bol založený v septembri 2003 v spolupráci University of Nottingham, Nottingham Trent University (NTU) a rozvojovej agentúry East Midlands (East Midlands Development Agency, ktorá sa nachádza v blízkosti BioCity).

V marci 2004 bola dokončená prvá fáza, ktorá poskytla 3 345 m² priestorov, nasledovala druhá fáza s 2 230 m² v marci 2006. Rozvojová agentúra East Midlands ukončila financovanie v októbri 2008 po dokončení tretej fázy s 4 181 m².

Externé odkazy
--------------

Oficiálna stránka BioCity Archivované 2010-11-21 na Wayback Machine (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku BioCity Nottingham na anglickej Wikipédii.*
Moderné boby na zimných olympijských hrách v roku 2006.
 Letná bobová dráha.
**Boby** je zimná športová disciplína, ktorá vznikla v Anglicku v 60. rokoch 19. storočia.

Boby sa prevádzkujú na bobovej dráhe. Bobovú dráhu tvorí: ústredňa, vlek a dráha. V ústredni je zapínací box na vlek, ktorý sa nazýva sieť. Vlekom sú boby z ústredni vytiahnuté na štartovaciu pozíciu bobovej dráhy.

Moderné boby sú druh uzavretého (kapotovaného) vozidla určeného na pohyb po bobovej dráhe. Pohyb bobov je podmienený kinetickou energiou po zľadovatenom povrchu na klesajúcej úrovni dráhy. Boby sa riadia pákou. Zasunutím páky dopredu sú gumové brzdy v ich zadnej časti nadvihnuté t. j. uvoľnené a boby pridajú na rýchlosti. Pri spätnom riadení teda dozadu sa gumené brzdy trú o dráhu čím sa rýchlosť bobov spomaľuje.

Letné boby dosahujú najväčšej rýchlosti 60 km/h
Zimné boby dosahujú najväčšej rýchlosti 210 km/h , svetový rekord bol zatiaľ 201 km/h

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Boby**

Externé odkazy
--------------

* Domovská stránka Bratislavskej bobovej dráhy Kamzík Archivované 2008-07-19 na Wayback Machine
**Bitka o Aachen** bola bitka druhej svetovej vojny na západnom fronte, ktorá sa udiala v októbri 1944 v meste Aachen a jeho okolí. Počas bitky zostalo v meste len 20 000 z jeho 160 000 obyvateľov, ostatní boli evakuovaní do Nemecka. Veliteľ obrany mesta generál Gerhard von Schwerin pôvodne kvôli veľkej historickej hodnote mesta hodlal mesto vydať bez boja. Bol však okamžite zbavený funkcie a nahradený plukovníkom Gerhardom Wilckom, ktorý s dodatočnou podporou asi 5000 mužov Volkssturmu mesto bránil do 21. októbra.

Sprievod nemeckých zajatcov v Aachene.

Situácia
--------

Historické mesto Aachen, centrum ríše Karola Veľkého, sa v októbri 1944 ocitlo na osi postupu americkej 9. armády cez Siegfriedovu líniu. Z propagandistického hľadiska však Hitler vyžadoval jeho udržanie za každú cenu, bolo totiž prvým nemeckým mestom ohrozeným postupom západných Spojencov. Na bitke o Aachen sa zúčastnil americký VII. a XIX. zbor, dovedna s asi 100 000 vojakmi. Nemecká strana bola v Aachene v obrane, so silou asi 13 000 vojakov.

Bitka
-----

Ameriká 9. armáda pôvodne postupovala okolo mesta zo severu i z juhu. Ale americké velenie si následne uvedomilo, že mestská posádka môže byť pre ich jednotky nebezpečná, a tak na mesto zaútočili. Hneď ako sa dostali do mesta, čelili tvrdým pouličným bojom. Nemci, ktorí sa v meste dobre vyznali, to úspešne využívali. Bojov v meste sa zúčastnili najmä prápory 1. divízie podporované 745. tankovým práporom. Zo severu útočila na mesto 30. divízia. Po tom, čo prišla 30. divízia o asi 2 000 mužov, Američania nasadili do boja aj 29. divíziu.

Záver
-----

Americká strana celkovo prišla o asi 5 000 mužov, ktorí boli mŕtvi, nezvestní alebo zranení. Nemecká strana mala tiež asi 5 000 mŕtvych a 5 600 zajatých.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bitka o Aachen**

Externé odkazy
--------------

* Bitva na stránkách Histomil.comArchivované 2019-01-16 na Wayback Machine

Autoritné údaje: * LCCN: sh2005004110
Mgr. **Bohuslav Kokotek** (poľ. Bogusław Kokotek; \* 16. jún 1949, Třinec, Česko-Slovensko, dnes Česko – † 24. júl 2016) bol český evanjelický duchovný poľskej národnosti a publicista.

Po štúdiu teológie bol 16. septembra 1973 ordinovaný za duchovného Sliezskej cirkvi evanjelickej a. v.. Pôsobil okrem iného v zboroch v mestách Návsí, Třanovice a Český Těšín. Bol seniorom Dolného seniorátu SCEAV.

V roku 1991 bol spoluzakladateľom *Evanjelickej spoločnosti v Českej republike*, ktorej aj predsedal.

Od roku 2014 bol členom rady mesta Třinec, v ktorom takisto vykonával funkciu predsedu výboru pre národnostné menšiny.

Od roku 1987 bol redaktorom cirkevného časopisu *Přítel lidu – Przyjaciel Ludu*. Písal fejtóny do mesačníku *Zwrot*. Pracoval v poľskom vysielaní Rádia Ostrava, kde od roku 1993 až do svojej smrti moderoval reláciu *Głos Chrześcijan* (Hlas kresťanov). Takisto moderoval kresťanskú reláciu pre televíziu v Českom Těšíne; spolupracoval s rozhlasom TWR v Brne a s TV Noe.

V roku 2016 mu poľský prezident, Andrzej Duda udelil cenu *Złoty Krzyż Zasługi*.

Externé odkazy
--------------

* Ks. Bogusław Kokotek (*zaolzieteraz.kc-cieszyn.pl*, (po poľsky))
* Zmarł ks. sen. Bogusław Kokotek (nekrológ na webe jednom z miestnych kostolov) (*sceav.cz*, (po poľsky), (po česky))
* Kolasa, Adam: I kněz je docela normální člověk (*denník.cz*, 31. januára 2011, (po česky))
* Zemřel farář Bohuslav Kokotek (*ihorizont.cz*, 25. júla 2016, (po česky))
**Robert Frederick Xenon Geldof**, KBE, známy ako **Bob Geldof** (\* 5. október 1951, Dublin, Írsko) je írsky spevák, hudobník, herec a politický aktivista. 

V rokoch 1975 až 1986 mal skupinu The Boomtown Rats, s ktorou vydal 6 albumov. V roku 1984 založil superskupinu Band Aid a vydali pieseň *Do They Know It's Christmas?*, aby získali financie pre hladujúce deti v Etiópii. 

V roku 1982 si Bob Geldof zahral hlavnú postavu dospelého Pinka vo filme *The Wall*, ktorý bol natočený ako súčasť rovnomenného projektu skupiny Pink Floyd podľa scenára, ktorý napísal basgitarista skupiny, Roger Waters. 

13. júla 1985 zorganizoval charitatívnu akciu Live Aid na ktorej vystúpili poprední speváci a hudobné skupiny. V roku 2005 zorganizoval šesť koncertov s názvom Live 8 a kampaň "*Make Poverty History*".

Bob Geldof na Slovensku
-----------------------

Geldof sa v roku 1990 zúčastnil nahrávania rakúskej hitparády Die Großen Zehn v Dome Kultúry Ružinov. Okrem neho tam vystupovali napr. Marika Gombitová, Falco či Reinhold Bilgeri.

Diskografia
-----------

### S Boomtown Rats

* *The Boomtown Rats* (1977)
* *A Tonic For The Troops* (1978)
* *The Fine Art Of Surfacing* (1979)
* *Mondo Bongo* (1981)
* *V Deep* (1982)
* *In The Long Grass* (1984)

### Sólové albumy

* *Deep in the Heart of Nowhere* (Mercury/Universal) 1986
* *Vegetarians of Love* (Mercury/Universal) 1990
* *The Happy Club* (Mercury/Universal) 1992
* *Loudmouth (the Best of)* (Vertigo/Universal) 1994
* *Sex, Age & Death* (Eagle Rock/Edel) 2001
* *Great Songs of Indifference – The Anthology* (Mercury/Universal) 2006

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bob Geldof**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna webstránka Archivované 2020-11-27 na Wayback Machine

Autoritné údaje: * BnF: 12052216w
* GND: 118828479
* ISNI: 0000 0001 1598 280X
* LCCN: n84042628
* NK ČR: xx0036088
* VIAF: 14789051
* WorldCat: lccn-n84042628
Súradnice: 37°02′16″S 27°25′27″V﻿ / ﻿37,03778°S 27,42417°V﻿ / 37.03778; 27.42417

Zvyšky mauzólea
**Bodrum** (najneskôr od 17. stor.; staršie aj: *Budrum, Bodrun, Budru, Boudroum, Bodroun, Boudrou*; v staroveku **Halikarnassos** alebo **Halikarnássos** [starogréckym písmom  *Άλικαρνασσός* - Halikarnassos/iný prepis Halikarnássos], po slovensky pre starovek aj **Halikarnas**; po novogrécky *Αλικαρνασσός* - Alikarnassos) je kúpeľné a turistické mesto v Turecku na pobreží mora (v Keramickej zátoke) oproti ostrovu Kos, v provincii Muğla. Leží v historickom regióne Kária. V roku 2000 malo 32 227 obyvateľov. V meste stojí hrad (dnes múzeum), ktorý postavili johaniti začiatkom 15. storočia. Mesto je rodiskom Herodota a Dionysia Halikarnaského.

Dejiny
------

Halikarnas, grécke prístavné mesto, postavili okolo roku 1000 pred Kr. Dóri ako obchodnú kolóniu, neskôr tu mali silný vplyv Ióni. 386 pred Kr. Halikarnas pripadol Perzii. Perzský satrapa kárskeho pôvodu Mausólos tu vybudoval viacero monumentálnych stavieb, vrátane jedného zo 7 divov sveta – Mausóleion. Po dobytí mesta Alexandrom Veľkým v roku 334 pred Kr. mesto nemalo väčší význam, v 12. storočí ho silno poškodilo zemetrasenie. Začiatkom 15. storočia tu križiacki rytieri Johaniti postavil významný hrad, pravdepodobne zo stavebného materiálu pochádzajúceho zo starovekého Halikarnasu, konkrétne z Mausóleia. Hrad nazvali Petronium. V 16. storočí osmanský sultán Süleyman I. dobyl mesto, ktoré ovládali johaniti na Rodose. V tureckom období sa skomolením latinského názvu hradu *Petronium* (Hrad svätého Petra) vytvoril názov Bodrum/Budrum a pod. Hrad bol sto rokov významnou pevnosťou.

Počas osmanského obdobia bol Bodrum menším prístavom, pričom tu, ako aj v ostatných mestách západnej Malej Ázie žili Gréci. V roku 1923 počas grécko-tureckej výmeny obyvateľov sa miestni Gréci vysťahovali do Grécka, hlavne na Krétu, kde založili mesto Nea Alikarnassos(*Nový Halikarnas*).[chýba zdroj] Do Bodrumu prišlo grécke moslimské obyvateľstvo z Kréty, ktoré rozprávalo len po grécky, teda grécky jazyk je v Bodrume rozšírený aj dnes. [chýba zdroj]

Literatúra
----------

* *Bodream*, Jean-Pierre Thiollet, Anagramme Ed. 2010.ISBN 978 2 35035 279 4

Referencie
----------

1. ↑  HOFMANN, Johann Jacob. *Lexicon universale, historiam sacram et profanam omnis aevi omniumque gentium ...* [online]. Jacob Hack, 1698, [cit. 2012-09-11]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bodrum**

Zdroje
------

* *Bodrum* [online]. Encyclopædia Britannica, Inc. 2012, [cit. 2012-06-18]. Dostupné online. (anglicky)
* Bodrum a Halikarnas in: Encyclopaedia Beliana
* Nea Alikarnassos-história Archivované 2014-06-12 na Wayback Machine
Boilies
**Boilies** je špeciálna rybárska nástraha a návnada z vareného cesta a ďalších prísad, medzi ktoré môže patriť rybie mäso, mlieko, obilniny alebo zelenina. Často sa primiešavajú aj vajíčka ako spojivo. V priemyselných krmivách sú tiež obvykle primiešané aromatické látky, rôzne posilňujúce arómy a esencie. Boilies má vždy guľatý tvar, ktorý umožňuje jeho lepšie prijímanie rybami, najčastejšie kaprami. 

Vďaka svojej tvrdosti sa boilies na rozdiel od tradičných návnad (chlieb, pelety, atď.) tak rýchlo nerozpustí. V dnešnej dobe je to jedna z najpoužívanejších nástrah na kapry. Existuje veľké množstvo druhov, farieb aj veľkostí - od tzv. mikro boilies (najmenšie majú len 3 mm) až po veľké, 40 milimetrové, vhodné na veľké ryby.

Boilies možno ešte rozlíšiť na plávajúce (tzv. pop-ups) a normálne (klesajúce ku dnu). Plávajúce sa používajú prevažne tam, kde je bahno, tráva a podobné prostredie, v ktorom by ryby návnadu nenašli.

Pôvod
-----

Vznik boilies sa datuje do roku 1970, kedy dvaja britskí rybári Lenny Middleton a Kevin Maddocks hľadali spôsob, ako loviť kapry bez toho, aby boli nástrahy zjedené menšími, alebo úplne inými rybami. Vývoj návnady s veľkou tvrdosťou a veľkými rozmermi spôsobil, že ostatné ryby, ako pleskáč vysoký alebo lieň, mali s prijatím boilies problémy.

Testovanie
----------

Boilies sa testuje pomocou testerov alebo spolupracovníkov. Väčšinou si vezmú nové vzorky boilies a jednoducho na ne chytajú. Výsledky takého testovania však ovplyvňuje množstvo vplyvov, ako miesto, čas, počasie, alebo aj vlastnosti samotného testera.

Životnosť vo vode
-----------------

Každý výrobca má radu boilies, ktorá je rýchlo rozpustná (rádovo desiatky minút) a radu, ktorá ma vydržať vo vode viac ako 48 hodín bez toho, aby sa úplne rozpustila. Rýchlo rozpustné boilies rýchlejšie uvoľňujú do vody svoje atraktanty a príchute a skôr prilákajú rybu. Menej rozpustné zasa nedokážu tak rýchlo rybu zaujať, na druhej strane však lepšie odolávajú útokom menších rýb, ktoré tvrdšiu a väčšiu nástrahu nedokážu prijať.

Výroba boilies
--------------

Dnes poznáme na Slovensku a v Česku viac ako 20 komerčných výrobcov boilies. V Európe ich bude viac ako 100. Výrobcovia majú svoje tajné receptúry, ale v podstate používajú rovnaké prísady, ktoré sú dostupné na trhu každému. Cenovo sa boilies pohybuje v čase písania tejto správy (február, 2013), od 5€ do 24€ za kilogram. Zloženie a ďalšie podrobnosti o boilies je možné zistiť u samotných výrobcov. Katalóg, popis, diskusiu a fotogalériu pre všetky české a slovenské značky nájdete na stránke o boilies.

  

Ďalšou alternatívou je vlastná výroba. Recepty na vlastnú výrobu boilies sú dnes dávno známe. Nájdete ich na už spomenutých diskusných fórach, alebo v publikáciach od majiteľov komerčných značiek.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Boilie na anglickej Wikipédii.*
**Bradáčik vajcovitolistý** alebo staršie **bradáčik vajcovitý** (lat. *Listera ovata*) je rastlina z rodu bradáčik (*Listera*) z čeľade vstavačovité. 

Rastie na hlbokých bázických, mierne vlhkých až mokrých lúkach i na slatinách, niekedy aj na druhotných stanovištiach(sady). Ďalej sa vyskytuje v násypoch lesných ciest a iných miestach, ale len výnimočne.Je to až 50 cm vysoká rastlina, ale niekedy má len okolo 10cm aj so súkvetím. Listy má sediace dva oproti sebe, okrúhle, celistvookrajové, zelené, kvety sú zelené až žltozelené, okvetné lístky vytvárajú prilbu, pysk je žltkastý dlhší ako ostatné okvetie a je hlboko dvojlaločný, v súkvetí, ktoré býva dlhé až 30cm s 5-50 kvetmi. Kvitne od apríla do júna. V dospelosti nie je viazaný na mykorízu. Na Slovensku je zákonom chránený.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bradáčik vajcovitolistý**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Bradáčik vajcovitolistý**

Zdroje
------

1. ↑  MIČIETA, Karol; ZAHRADNÍKOVÁ, Eva; HRABOVSKÝ, Michal; ŠČEVKOVÁ, Jana. *Fylogenéza a morfogenéza cievnatých rastlín*. Prvé. vyd. V Bratislava : Univerzita Komenského v Bratislave, 2018. 339 s. ISBN 978-80-223-4403-6. S. 131.
2. ↑  ČERVENKA, Martin, et al. *Slovenské botanické názvoslovie : rastlinná výroba*. 1. vyd. Bratislava : Príroda, 1986. 517 s. S. 296.
3. ↑  ČERVENKA, M. et al. Z našej prírody - rastliny ... 1984. Bratislava: Príroda. S. 188

Externé odkazy
--------------
Súradnice: 21°07′30″S 104°30′30″Z﻿ / ﻿21,12500°S 104,50833°Z﻿ / 21.12500; -104.50833

**Ceboruco** je v súčasnosti neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v Mexiku v štáte Nayarit. Je to jediný aktívny vulkán na severozápadnom okraji mexického vulkanického pásma. Vrchol sopky je ukončený dvoma sústredenými kalderami. Väčšia, štvorkilometrová kaldera vznikla mohutnou erupciou približne pred 1 000 rokmi. Pozostatky tejto erupcie sú masívne depozity ryolitovej až ryodacitovej pemzy, známej pod názvom *Jala Pumita*. Mladšia, 1,5 km široká kaldera vznikla počas kolapsu dacitového dómu *Dos Equis*. Posledná erupcia sa začala 21. februára 1875 a počas nej bolo vyvrhnutých viac ako 1 000 km3 dacitovej lávy a približne rovnaký objem vulkanického popola a prachu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **stratovulkán Ceboruco**.

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu Archivované 2008-04-24 na Wayback Machine - stratovulkán Ceboruco na Global Volcanism Program (po anglicky)
Knižnica Centra pred sviatkom Purim
**Centrum judaistických studií Kurta a Ursuly Schubertových** (**CJS**) je jedno z 21 centier a katedier Filozofickej fakulty Univerzity Palackého v Olomouci. CJS ponúka bakalárske a magisterské vzdelanie v odbore judaistika. Vedúca katedry je od 1. septembra 2010 Mgr. Ivana Cahová, Ph.D. Centrum je členom Európskej asociácie judaistiky (European Association of Jewish Studies).

Dejiny
------

V roku 2004 vznikol zo záujmu niekoľkých dobrovoľníkov Kabinet judaistiky. Jednou zo zakladateliek bola germanistka prof. Ingeborg Fialová. O vytvorení pracoviska judaistiky sa však začalo hovoriť už po novembri 1989. Jedným z propagátorov bol aj vtedajší (prvý porevolučný) rektor Josef Jařab. V roku 2006 bol akreditovaný magisterský odbor *Judaistika: Dějiny a kultura Židů*. Svoj názov nesie od roku 2008 kedy bolo premenované na počesť zakladateľa judaistiky vo Viedni Kurta Schuberta a jeho manželky Ursuly na Centrum judaistických studií Kurta a Ursuly Schubertových. Bakalársky odbor *Judaistika: židovská a izraelská studia* bol akreditovaný v roku 2012 čím sa vyplnila medzera v bakalárskej ponuke v Česku.

Výuka a výskum
--------------

CJS ponúka prezenčné štúdium v oboroch:

* *Judaistika: Izraelská a židovská studia*. Bakalárský stupeň, v dvojodborovej forme
* *Judaistika: Dějiny a kultura Židů*. Nadväzující magisterský stupeň, v jedno a dvojodborovej forme

Centrum sa výskumne zameriava *„především na dějiny, kulturu a písemnictví moravských Židů"*, ale aj problematikou súčasného Izraela. Súčasťou CJS je tiež Knihovna Niny a Bena Melchet-Salpeterových.

Referencie
----------

1. ↑   *Struktura FF* [online]. Olomouc: Filozofická fakulta Univerzity Palackého v Olomouci, [cit. 2014-12-28]. Dostupné online. (po česky)
2. 1 2   *Studuj judaistiku na Univerzitě Palackého v Olomouci* [online]. Olomouc: Centrum judaistických studií Kurta a Ursuly Schubertových, [cit. 2016-12-25]. Dostupné online. (po česky)
3. ↑   *Vizitka: Centrum judaistických studií Kurta a Ursuly Schubertových* [online]. judaistika.upol.cz, [cit. 2019-10-24]. Dostupné online.
4. ↑   *View institution details* [online]. eurojewishstudies.org, [cit. 2018-09-13]. Dostupné online.
5. 1 2 3   *Historie* [online]. Olomouc: Centrum judaistických studií Kurta a Ursuly Schubertových, [cit. 2016-12-25]. Dostupné online. (po česky)
6. ↑   *Prof. PhDr. Ingeborg Fialová-Fürst, Dr.* [online]. Olomouc: Centrum pre výzkum nemeckej moravskej literatúry, [cit. 2016-01-28]. Dostupné online. (po nemecky)
7. 1 2  NEJEZCHLEBOVÁ, Jana. *Knihovna Centra judaistických studií Kurta a Ursuly Schubertových Filozofické fakulty Univerzity Palackého v Olomouci* [online]. Brno: Moravská zemská knihovna, 2011-04-22, [cit. 2016-12-25]. Dostupné online. (po česky)

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka Centra

Autoritné údaje: * NK ČR: ko2010600495
* VIAF: 130673798
Súradnice: 48° 10′ 10″ s.š. 19° 0′ 8″ v.d.

**Brezová stráň** je chránený areál, ktorý sa nachádza na južnom okraji Krupinskej planiny v katastrálnom území obce Plášťovce. 

Geomorfologicky je územie začlenené do oblasti Slovenského stredohoria, celku Krupinská planina, podcelku Modrokamenské úbočie. Geologická stavba je tvorená pyroxenickými a amfiboticko-pyroxenickými andezitmi, sarmatskými až spodnopanónskymi. 
Lokalita bola vyhlásená za chránený areál Výnosom Ministerstva životného prostredia Slovenskej republiky č. 3/2004-5.1 zo 14. júla 2004 ktorým sa vydáva národný zoznam území európskeho významu.

Predmet ochrany
---------------

Predmetom ochrany sú biotopy európskeho významu: 

* Teplomilné submediteránne dubové lesy
* Dubovo-hrabové lesy panónske a biotopmi nelesnými
* Pionierske porasty zväzu Alysso-Sedion albi na plytkých karbonátových a bázických substrátoch
* Subpanónske travinnobylinné porasty
* Pionierske spoločenstvá plytkých silikátových pôd

Predmetom ochrany sú aj nasledovné chránené druhy živočíchov – priadkovec trnkový (Eriogaster catax), roháč obyčajný (Lucanus cervus), modráčik bahniskový (Maculinea nausithous), ohniváčik velký (Lycaena dispar) a hnedáčik osikový (Hypodryas maturna).

Odborná literatúra
------------------

* Anonymous (1998): Stretnutie prírodovedcov Krupinská planina 1998.  Archivované 2007-10-07 na Wayback Machine
* Biely A. et al. (2002): Geologická stavba. In: Atlas krajiny Slovenskej republiky, MŽP SR, Bratislava: 74-77. ISBN 80-88833-27-2
* Marhold K. et Hindák F. (1998): Zoznam nižších a vyšších rastlín Slovenska. Veda, vydavateľstvo SAV, Bratislava, 687 p. ISBN 80-224-0526-4
* Mazúr E. et Lukniš M. (1986): Geomorfologické členenie SSR a ČSSR. Časť Slovensko, Slovenská kartografia, Bratislava
* Lapin M. et al. (2002): Klimatické oblasti. In: Atlas krajiny Slovenskej republiky, MŽP SR, Bratislava: 95. ISBN 80-88833-27-2
* Šály R. et Šurina B. (2002): Pôdy. In: Atlas krajiny Slovenskej republiky, MŽP SR, Bratislava: 106-107. ISBN 80-88833-27-2

Externé odkazy
--------------

Lokality Natura 2000
**Catherine Colonnová** (franc. Catherine Colonna; \* 16. apríl 1956, Tours, Francúzsko) je francúzska diplomatka, od roku 2019 veľvyslankyňa Francúzska v Spojenom kráľovstve.

Životopis
---------

Získala magisterský titul z práva, pokročilý diplom z verejného práva. Má titul zo Institut d’études politiques de Paris (Sciences Po) a je absolventka École nationale d’administration, ktorú študovala v rokoch 1981 až 1983.

Svoju diplomatickú kariéru začala na pozícii druhej tajomníčky na francúzskom veľvyslanectve vo Washington, D. C. kde pôsobila v rokoch 1983 až 1986. Následne pôsobila na direktoráte právnych záležitostí Ministerstva zahraničných vecí (do roku 1988). V rokoch 1988 až 1989 bola poradkyňou ministra pre verejné práce a bývanie. Následne pracovala v centre plánovania politík Ministerstva zahraničných vecí (do roku 1990). V rokoch 1993 až 1995 pracovala v tlačovom a informačnom úrade na Ministerstve zahraničných vecí. Zástupujúcou hovorkyňou MZV bola v rokoch 1993 až 1995. Následne bola v období 1995 až 2004 hovorkyňou prezidenta republiky. V rokoch 2004 až 2005 bola generálnou riaditeľkou Francúzskeho národného centra pre kinematografiu a animáciu (Centre national du cinéma et de l’image animée) a viceprezidentka Festival de Cannes. Následne bola ministerskou delegátkou pre európske záležitosti (2005 – 2007).

V rokoch 2008 až 2010 pôsobila ako stála predstaviteľka Francúzska pri UNESCO. Na poste bola od marca 2008, jej predchodkyňa bola Joëlle Bourgois a nástupkyňa Rama Yade. V období 2010 až 2014 pracovala v súkromnom sektore. Od 1. septembra 2014 bola veľvyslankyňa v Taliansku. Jej predchodcom bol Alain Le Roy, nástupcom Christian Masset. Následne bola do roku 2019 stála predstaviteľka pri OECD. Jej predchodcom bol Pierre Duquesne a nástupcom Jean-Pierre Jouyet.

Od 2. septembra 2019 je veľvyslankyňa v Spojenom kráľovstve. Kráľovná Alžbeta II. ju prijala 11. decembra 2019. Jej predchodcom v Londýne bol Jean-Pierre Jouyet, ktorý sa stal veľvyslancom pri OECD.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6   *Biography* [online]. uk.ambafrance.org, rev. 2021-09-07, [cit. 2022-05-12]. Dostupné online.
2. ↑   *Catherine Colonna – Ambassadrice de France, Femme politique* [online]. whoswho.fr, [cit. 2022-05-12]. Dostupné online.
3. ↑   *Les précédents Ambassadeurs* [online]. unesco.delegfrance.org, rev. 2019-07-10, [cit. 2022-05-12]. Dostupné online.
4. ↑   *Liste chronologique des Ambassadeurs depuis 1875* [online]. it.ambafrance.org, 2021-10-13, [cit. 2022-05-12]. Dostupné online.
5. ↑   *De 1965 à 2022* [online]. ocde.delegfrance.org, rev. 2022-04-20, [cit. 2022-05-12]. Dostupné online. Archivované 2020-12-01 z originálu.
6. ↑   *The Ambassador* [online]. uk.ambafrance.org, [cit. 2022-05-12]. Dostupné online.
7. ↑   *December 2019* [online]. royal.uk, [cit. 2022-05-12]. Dostupné online.
8. ↑   *Au Revoir Monsieur l'Ambassadeur* [online]. Faculty of Modern and Medieval Languages, Oxford University, 2019-08-05, [cit. 2022-05-12]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Catherine Colonnová**

Autoritné údaje: * GND: 1233610090
* VIAF: 48146825271007631618
**Boku no sexual harassment** je japonský román a anime, ktoré je dostupné aj v angličtine. Postavy do tohoto románu navrhol Kazuma Kodaka. Na jej základe vzniklo trojdielne OVA, ktoré sa žánrovo zaraďuje do jaoi.

Príbeh
------

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Mladý úradník *Džunjo Močizuki* je typický priemerný človek. Jeho šéf, pán *Honma*, je však jeho pravý opak – ukončil školu s najlepším hodnotením z celého ročníka a automaticky získal vysoké postavenie vo firme. Je tiež ženatý a veľmi úspešný muž, má deti a slovo „morálka" je pre neho neznáme.

Honma si začal všímať peknú sekretárku v ich firme a začal harašenie. Vydeseného Močizukiho šéf uvoľnil rečami o neodporovaní nadriadeným a odmenách za poslušnosť. Močizuki mal možnosť buď zostať dole a nikdy nevyniknúť, ale zachovať si svoje ja alebo získať pre trochu premáhania dobré miesto vo firme. V túžbe po úspechu sa rozhodol pre druhú možnosť. Postupne sa snaživý príjemca sexu, uke, stal tajnou zbraňou, vďaka ktorej firma uzatvárala veľmi výhodné obchody.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Postavy
-------

* Džunjo Močizuki – Cutomu Kašiwakura
* Honma Kazunori – Džúróta Kosugi
* Jumi Mijakawa – Acuko Tanaka
* Ními – Hóču Ócuka
* Annette – Kaoru Šimamura
* William Rogers – Kacudži Mori
* John – Kenjú Horiuči
* Emily – Kikuko Inóe
* Sawamura – Minoru Inaba
* Fudžita – Tošijuki Morikawa

Hudba
-----

Ending: *Glass no Tokai* od Sammy

Externé odkazy
--------------

### Po slovensky a česky

* bluelove.wz.cz Archivované 2007-12-13 na Wayback Machine

### Po anglicky

* anidb.net
* animenfo.com
* animenewsnetwork.com
* boysonboysonfilm.com

### Po nemecky

* anisearch.de
**Bollywood** je neformálne meno jedného z centier indického filmového priemyslu sídliaceho v Bombaji. Vzniklo zložením názvu mesta – Bombaj – a Hollywoodu, centra amerického filmového priemyslu.

Mimo Indiu sa tento názov niekedy nesprávne používa ako označenie pre všetku indickú filmovú produkciu, aj keď ide len o filmy točené v hindčine. Okrem Bollywoodu existujú v Indii aj ďalšie centrá filmového priemyslu, kde sa točia filmy v ďalších indických jazykoch (v tamilčine – Kollywood, telugčine – Tollywood, bengálčine, a malajámčine).

Zo západného hľadiska sú skoro všetky bollywodské filmy muzikály. Aj v akčných filmoch sa tancuje a spieva, nemusí to nijako posúvať dej.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bollywood**

Externé odkazy
--------------

* Festival bollywoodského filmu
* Stránky o Bollywoodu
* Bollywood dance Archivované 2011-04-14 na Wayback Machine

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bollywood na českej Wikipédii.*
**Bond Bug** je malý britský 2-sedadlový 3-kolesový športový automobil, ktorý vyrábala spoločnosť Bond Cars v rokoch 1970 až 1974. Po získaní spoločnosti Bond Cars firmou Reliant, spoločnosť poverila Toma Karena zo štúdia Ogle Design návrhom zábavného automobilu. Bol to mikroautomobil klinového tvaru so zdvíhacím krytom kokpitu a plátnom na boku namiesto konvenčných dverí. Bond Bug mal základ v novo navrhnutom ráme inžiniera Johna Crosthwaita a v niektorých podvozkových častiach automobilu Reliant Regal.

Motor
-----

Interiér Bondu Bug
Motor bol vpredu montovaný ľahký hliníkový štvorvalec s objemom 700 cm³ (neskôr zvýšený na 750 cm³), ktorý vystupoval až do interiéru. Počas jeho zavedenia do výroby mal motor výkon 22 kW/30 koní. Verzia 700ES mala upravenú hlavu valcov, ktorá dovolila nárast kompresného pomeru zo 7,35:1 na 8,4:1. Vtedy už poskytoval výkon 23 kW/31 koní a tiež zlepšený priebeh krútiaceho momentu.

Referencie
----------

1. ↑  ROBSON, Graham. *A to Z of British Cars 1945-1980*. Devon, UK : Herridge, 2000. ISBN 0-9541063-9-3.
2. 1 2 3  CULSHAW, Horrobin *Complete Catalogue of British Cars*. Londýn : Macmillan, 1974. ISBN 0-333-16689-2.
3. ↑  Autocar magazine 4th June 1970 (Bond Bug)
4. ↑  Hot VWs and Dune Buggies magazine Nov.1970 (Bond Bug review)
5. 1 2  Harold Hastings. The Bug. *The Motor*, 6. jún 1970, s. 28–38.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bond Bug**

Externé odkazy
--------------

* Bondbugfiles.com Archivované 2013-05-30 na Wayback Machine
* Oficiálna webstránka

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bond Bug na anglickej Wikipédii.*
**Cecilia Bartoliová** (\* 4. jún 1966, Rím) je talianska mezzosopranistka.

Životopis
---------

Jej rodičia, Silvana Bazzoniová a Pietro Angelo Bartoli, boli obaja profesionálnymi spevákmi a dávali jej prvé lekcie spevu. Potom študovala na *Accademia Nazionale di Santa Cecilia* v Ríme. Jej profesionálny debut sa uskutočnil v roku 1987 vo Veronskej aréne.

Je známa svojou interpretáciou koloratúrnych skladieb Mozarta, Rossiniho, Vivaldiho a ďalších barokových a klasicistických autorov. Často vystupuje so súborom Il Giardino Armonico, s ktorým vytvorila veľa nahrávok.

Externé odkazy
--------------

* Osobné stránky Archivované 2007-11-23 na Wayback Machine
* Hudobné rozhľady Archivované 2016-03-07 na Wayback Machine
* Cecilia Bartoli - video z cyklu Českej televízie Na plovárně

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Cecilia Bartoli na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 139256681
* GND: 119506289
* ISNI: 0000 0001 1798 4710
* LCCN: n92037927
* NK ČR: js20011212046
* VIAF: 219059201
* WorldCat: lccn-n92037927
**Britt Boutros Ghali** (\* 1937, Svolvær, Nórsko) je nórska maliarka. 

Narodila sa na severe Nórska. Maľbu a plastiku vyštudovala v rokoch 1959 až 1962 na Kráľovskej univerzite v Osle pod vedením Ellen Christensen a Ferdinanda Lunde. Po mimoriadne úspešnom debute v parížskej galérii „Galérie de l' Université" v roku 1965 vystavovala po celom svete, napr. vo Veľkej Británii, Nemecku, Francúzsku, Španielsku, USA, Švajčiarsku, Nórsku, Egypte a mnohých ďalších krajinách. Je predstaviteľkou abstraktného expresionizmu. 

V 60–tych a 70–tych rokoch bola Britt členkou Abstraktno–expresionistického hnutia, toho hnutia, ktoré reprezentujú maliarske osobnosti ako Jackson Pollock a ďalší. Tvorba Britt predstavuje základy abstraktného expresionizmu.

Za osobitý prínos pre umenie získala najvyššie možné nórske kráľovské čestné ocenenie „Rád Sv. Olava."

V 80-tych rokoch sa presťahovala do Egypta a svetelné podmienky v tejto krajine výrazne ovplyvnili jej tvorbu. Jej egyptský manžel Raouf je mladší brat Butrusa Butrusa-Gálího.

Referencie
----------

1. ↑  www.egy.com  Archivované 2007-10-23 na Wayback Machine
Súradnice: 49°10′55″S 16°35′39″V﻿ / ﻿49,18194°S 16,59417°V﻿ / 49.18194; 16.59417

Brnianska mešita
**Brnianska mešita** je prvá funkčná stavba tohto typu v Česku. Spravuje ju organizácia *Islámská nadace v Brně*. Budova mešity sa nachádza v blízkosti Vídeňskej ulice v brnianskej mestskej časti Brno-střed, v katastrálnom území Štýřice.

V júli 1998 bola v Brne postavená prvá funkčná mešita v Česku. Jej výstavbu sprevádzal nesúhlas časti obyvateľov. Magistrát mesta stanovil podmienky, podľa ktorých mešita nesmie mať minaret, kupolu a nesmie byť odlišná od okolitej zástavby. Jej zariadenie vnútri je v porovnaní s ostatnými mešitami známymi z iných krajín tiež relatívne strohé. Objekt slúži skôr ako kultúrne centrum, orientovaný je smerom k Mekke (oproti okolitej zástavbe je budova mierne pootočená) a jeho hlavnou súčasťou je priestor pre modlitbu pre asi sto ľudí. V súčasnosti sa do mešity poriadajú tiež exkurzie.

Pred začiatkom výstavby mešity občania mesta Brna (najmä obyvatelia mestskej štvrti Štýřice, kde mešita stojí) prejavovali petíciami svoj nesúhlas s výstavbou mešity. Po skúsenostiach obyvateľov s mešitou sa však napätie zmiernilo. *Islámská nadace v Brně* na svoje náklady nechala rozšíriť parkovisko o šesť parkovacích miest. S dovolením polície počas islamských náboženských sviatkov môžu moslimovia parkovať na Vídeňskej ulici pred mešitou.

Galéria
-------

* 
* 
* 
*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Brnianska mešita**

Externé odkazy
--------------

* Obrázky a informácie na oficiálnych stránkach mešity Archivované 2010-02-10 na Wayback Machine

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Brněnská mešita na českej Wikipédii.*
**Brundtlandská správa** alebo **Naša spoločná budúcnosť** je dokument vydaný Brundtlandskou komisiou, formálne nazývanou Svetová komisia pre prostredie a rozvoj (World Commission on Environment and Development). Brundtlandská komisia vznikla v roku 1983 ako orgán Spojených národov s cieľom sústrediť sa na problém ničenia životného prostredia a prírodných zdrojov a následkov na ekonomický a sociálny rozvoj.

Správa bola vydaná v roku 1987 v Oxford University Press pod názvom *Naša spoločná budúcnosť* (Our Common Future). Zaoberá sa problémom ekonomického rozvoja, ktorý môže byť udržateľný bez zničenia neobnoviteľných prírodných zdrojov a životného prostredia. Správa vypracovaná politikmi a expertmi na ekológiu zadefinovala pojem udržateľného rozvoja (sustainable development): *Udržateľný rozvoj je rozvoj, ktorý vyhovie potrebám súčasnosti bez zníženia možností budúcich generácií uspokojiť vlastné potreby.*

Správa má 3 časti:

* I. Spoločné ustanovenia
* II. Spoločné výzvy
* III. Spoločné snahy

Zdôrazňuje 3 hlavné komponenty udržateľného rozvoja: ochranu životného prostredia, ekonomický rast a sociálnu rovnosť. Prostredie by malo byť zachované a neobnoviteľné prírodné zdroje užívané s rozvahou, využitie obnoviteľných zdrojov energie by malo narastať. Rozvojové krajiny by mali byť podporované, aby mohli byť upokojené základné potreby ich obyvateľov: potreba obživy, energie, zdravotného ošetrenia a zamestnania. Ekonomický rast by mal byť oživený a rozvojové krajiny by sa mali rozvíjať v rovnováhe k rozvinutým krajinám.

Urbánne výzvy (Urban chalange, s. 243)
--------------------------------------

Správa sa zaoberá rôznymi oblasťami udržateľného rozvoja jednotlivo, medzi inými aj problémom urbanizmu. Hlavný problém dnešných miest je koncentrácia obyvateľstva do miest, ktorým následne hrozí kolaps. Z tohoto dôvodu je dôležité vytvárať sekundárne mestá a siete miest. Podpora decentralizácie je vhodná v čase, keď sa znižujú výhody centralizácie. V sekundárnych mestách je potreba podporovať ekonomickú silu, tvorbu pracovných miest, decentralizovať štátnu administratívu. Ďalším bodom urbánnej výzvy je tvorba tzv. low cost housing - bývania pre sociálne slabšich, aby sa predišlo vzniku slumov a okrajových štvrtí s vysokou kriminalitou. Je dôležité zapájať obyvateľov, predovšetkým sociálne slabších, do tvorby ich životného prostredia, aby sa vytvárala spoluzodpovednosť.

Externé odkazy
--------------

Report of Brundtland Comission, Our common Future, Oxford University Press, 1987, plný text:

* 
* 
*
**bonprix** je jeden zo zásielkových odevných obchodných domov. Firma bola založená v roku 1986 v Hamburgu ako dcérska spoločnosť Otto Group. Sortiment bonprix zahŕňa oblečenie pre ženy, mužov a deti, ale aj textil a bytové doplnky. Firmu bonprix reprezentujú štyria členovia správnej rady: Dr. Kai Heck, Rien Jansen, Dr. Markus Fuchshofen a Dr. Richard Gottwald. Spoločnosť zamestnáva 3000 pracovníkov na celom svete.

Na slovenskom trhu firmu reprezentuje poľská spoločnosť bonprix, spoločnosť s ručením obmedzeným.

História firmy
--------------

Firmu bonprix založili v roku 1986 Hans-Joachim Mundt a Michael Neve. V roku 1988 sa k nim pridal Josef Teeken. V roku 1989 po prvýkrát obrat spoločnosti prekročil 1 milión nemeckých mariek. Niekoľko týždňov po začiatku existencie bonprix uviedol na trh prvý katalóg, ktorý mal len 32 strán, v súčasnej dobe katalógy bonprix majú viac ako 200 strán.

Od roku 1997 je bonprix k dispozícii na internete, odkiaľ momentálne pochádza viac než 50% objednávok firmy. Od roku 1999 vznikala sieť módnych salónov bonprix – najskôr v severnom Nemecku. Odevná firma má v súčasnosti viac ako 70 predajní v Nemecku, viac ako 30 v Rakúsku, Švajčiarsku a v Taliansku.

Na slovenskom trhu má firma internetový obchod od roku 2006. V roku 2016 internetový obchod bonprix navštívilo každý mesiac viac než 440 tisíc užívateľov.

Pôsobnosť
---------

Od konca 90. rokov bonprix využíva multikanálovú stratégiu predaja. 4 kanály pôsobenia bonprix – e-commerce (elektronický obchod), katalóg, sieť maloobchodných predajní ako aj teleshopping. Firma má 30 miliónov zákazníkov v 29 krajinách sveta, z toho 9,5 milióna v Nemecku, kde je jej internetový obchod jedným z 10 najväčších. S obratom 1,432 miliardy eur v roku 2015/16 sa bonprix radí medzi najsilnejšie spoločnosti Otto Group.

Od roku 1991 bonprix realizuje stratégiu expanzie do ďalších európskych krajín. V súčasnej dobe (2017) spoločnosť pôsobí v 29 krajinách vrátane Slovenska.

Internetový obchod bonprix je v súčasnej dobe najdôležitejším distribučným kanálom firmy. Ponúka asi 30 000 produktov. Nositeľom ponuky firmy je aj katalóg, ktorý podľa údajov spoločnosti putuje do 500 000 domácností na Slovensku.

Referencie
----------

1. ↑  Otto Group: Bonprix. www.ottogroup.com [online]. Dostupné online Archivované 2020-06-01 na Wayback Machine
2. ↑  E-shop bonprix – Internetový obchod. www.bonprix.sk [online]. Dostupné online

Externé odkazy
--------------

* bonprix.sk – oficiálna stránka
Broskyňa obyčajná
**Broskyňa obyčajná** (*Prunus persica*, syn. *Persica vulgaris*) je strom z čeľade ružovité (*Rosaceae*).

Taxonómia
---------

Väčšinou je zaradený ako druh z rodu slivka (Prunus), ale v niektorých systémoch tvorí samostatný rod **broskyňa** (Persica) s jediným druhom broskyňa obyčajná (Persica vulgaris).

Opis
----

Opadavý menší strom s nízkou, široko rozloženou korunou, často dorastá len do veľkosti kra. Kôra je spočiatku hladká, neskôr rozpukaná na brázdy a trhliny. Listy sú kopijovité, dlhé 5-15 cm a iba 2-4 cm široké, na okraji mierne zúbkaté. Kvety sú usporiadané jednotlivo alebo vo dvojiciach. Kvetné lupienky sú biele, ružové alebo červenkasté, nepredĺžené. Kôstkovice sú husto zamatovo chlpaté, bledozelenej farby. Tento ker/strom pochádza pravdepodobne z Číny. Z jej plodov sa vyrába veľmi chutný druh pálenky.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Broskyňa obyčajná**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Broskyňa obyčajná**

Externé odkazy
--------------

* Biolib.cz
* Broskvoň obecná - Prunus persica/Persica vulgaris Archivované 2010-04-09 na Wayback Machine
**Broutov-Englertov-Higgsov Mechanizmus** (pomenovaný podľa Petra Higgsa) alebo **Englertov-Broutov-Higgsov-Guralnikov-Hagenov-Kibblov mechanizmus**[1] predstavuje teoretický opis interakcií umožňujúci, aby mohli kalibračné (intermediálne) bozóny nadobúdať nenulové pokojové hmotnosti. Napriek chýbajúcemu experimentálnemu overeniu je Higgsov mechanizmus zahrnutý v štandardnom modeli elementárnych častíc ako jeho integrálna súčasť. Častica zodpovedajúca za tento mechanizmus sa volá Higgsov bozón experimentálne potvrdená v roku 2012[2]. 

Päť zo šiestich nositeľov Sakuraiovej ceny za rok 2010: Kibble, Guralnik, Hagen, Englert a Brout; P. Higgs nebol prítomný.
 Peter Higgs 2009
Mechanizmus bol opísaný prvýkrát v roku 1964 nezávisle niekoľkými skupinami vedcov: P. Higgsom v Edinburghu [3] skupinou Francoisa Englerta a Roberta Brouta z Université Libre de Bruxelles[4] a skupinou T. W. B. Kibbla, Carla R. Hagena a Geralda Guralnika z Imperial College.[5] Objavenie mechanizmu je však väčšinou pripisované len P. Higgsovi.

Referencie
----------

1. ↑  Englert–Brout–Higgs–Guralnik–Hagen–Kibble Mechanism on Scholarpedia
2. ↑
3. ↑  Peter Higgs: *Broken symmetries, massless particles and gauge fields.* v: *Physics Letters.* Band 12, 1964, S. 132–133  

   Peter Higgs: *Broken symmetries and the masses of gauge bosons.* v: *Physical Review Letters.* Band 13, 1964, S. 508–509
4. ↑  Englert, Brout: *Broken Symmetry and the Mass of Gauge Vector Mesons*. In: *Physical Review Letters.* Band 13, 1964, S. 321–323
5. ↑  Guralnik, Hagen a Kibble: *Global Conservation Laws and Massless Particles*. In: *Physical Review Letters.* Band 13, 1964, S. 585–587
**Boris Bálent** (\* 16. september 1912, Gorna Mitropolija – † 17. júl 1994, Bratislava) bol slovenský bibliograf, knihovník. Pseudonym: Cyril Todorov, Dr. Boris, C. Bálent.

Životopis
---------

V rokoch 1930-1936 študoval na Právnickej fakulte UK v Bratislave, kde 1947-1950 absolvoval doplnkové štúdium na Filozofickej fakulte, 1934 zložil pedagogické skúšky na učiteľskom ústave v Turčianskych Tepliciach, 1936 JUDr. Spočiatku učiteľ v Starej Turej a v Hybiach, 1939-1946 úradník Ministerstva železníc v Bratislave, v Prešove, v Banskej Bystrici, 1946-1954 tajomník SNK v Martine, súčasne prednášal dejiny písma a tlače na Filozofickej fakulte SU, 1954-1961 odborný pracovník a začas vedúci Knihovedného strediska MS v Martine, 1961-1976 pôsobil na miestnom pracovisku MS v Bratislave. Odborne činný v oblasti kult. histórie, bibliografie, knihovedy, starých tlačí a dejín knítlačiarstva a exlibrisov.

V začiatkoch vychádzal z výskumu rodinných archívov, osvetlil prvý pokus o spisovný jazyk na východnom Slovensku, postupne sa preorientoval na výskum inkunábulov, starých a púťových tlačí ap. Vydal súpis banskobystrických púťových tlačí (1947) a prvotlačí v 
banskobystrických knižniciach (1948), pripravil faksimilové vydanie Piesní Jána Sylvána (1957) a dvoch vzácnych textov bardejovského katechizmu. V oblasti bibliografie a knihovedy dopĺňal a korigoval st. súpisy knižnej tvorby, preskúmal mnohé fondy slov. hist. knižníc, pričom osobitne spracoval dejiny rob. knižníc na Slovensku. Sústavne sa venoval skúmaniu knižnej grafiky vydávaním exlibrisov a knižných značiek. Redaktor časopisu Slov. národná knižnica (1946-1948), Knižnica (1949-1958), Bibliografický zborník (1957) a Knižničný zborník (1958).

Dielo
-----

* Listy Jána Mocku Bohadonovi Kutlíkovi, Liptovský Mikuláš r. 1943
* Prvý pokus o spisovnú slovenčinu, Martin r. 1944
* Banskobystrické púťové tlače, Martin r. 1947
* Z dejín banskobystrického tlačiarstva, Banská Bystrica r. 1947
* Bardejovské katechizmy z roku 1581 a 1612, Martin r. 1947
* Exlibris na Slovensku, Martin r. 1947
* Prvotlače v banskobystrických knižniciach, Žilina r. 1948
* Knižná grafika a knižné značky národného umelca Martina Benku, Martin r. 1957
* Piesne Jána Sylvána, Martin r. 1957 (editor)
* *Slovenská knihovnícka terminológia*, Martin r. 1965

Referencie
----------

1. ↑   *Osoby, ktoré získali titul na UK - Boris Bálent* [online]. Bratislava: Univerzita Komenského, [cit. 2023-01-29]. Dostupné online.

Literatúra
----------

* BÁLENT, Boris. In:  *Biografický lexikón Slovenska*. Zväzok I A – B. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2002. 638 s. ISBN 80-89023-16-9. S. 187.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 61398
* BnF: 12884302z
* GND: 1167260597
* ISNI: 0000 0001 1047 8217
* LCCN: nr90007289
* NK ČR: jo2002106004
* SNK: 171977
* VIAF: 27551595
* WorldCat: lccn-nr90007289
Orto botanico di Pisa
**Botanická záhrada Pisa**, taliansky **Orto botanico di Pisa**, známa aj ako **Orto Botanico dell'Università di Pisa**, je botanická záhrada spravovaná univerzitou v Pise (Università di Pisa). Nachádza sa na via Luca Ghini 5 v Pise.

Botanická škola
Pohľad na jazierko
Záhrada bola založená v roku 1544 Cosimom I. ako prvá univerzitná botanická záhrada v Európe, a zverená významnému botanikovi Lucovi Ghinimu z Imoly. V roku 1563 bola záhrada priemiestnená z pôvodnej pobrežnej lokality (v súčasnosti Arsenal) do blízkosti kláštora Santa Marta, a v roku 1591 bola presunutá do súčasnej polohy. Od začiatku bola súčasťou záhrady zbierka prírodných objektov (v súčasnosti v pisánskom Museo di Storia Naturale), knižnica (teraz súčasť univerzitnej knihovne), a tiež zbierka portrétov jej riaditeľov. Je tu tiež jeden z najstarších vykurovaných skleníkov v Taliansku.

Dnes je záhrada rozdelená na niekoľko častí zahrňujúcich botanickú školu, záhrady, rybníky, skleníky a rôzne budovy.

Pozri aj
--------

* Zoznam botanických záhrad v Taliansku

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Botanická záhrada Pisa**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Orto botanico di Pisa na anglickej Wikipédii.*
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Botanická zahrada Pisa na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky - www.biologia.unipi.it/ortobotanico Archivované 2013-05-14 na Wayback Machine
* Orto botanico di Pisa s fotogalérou rastlín Archivované 2007-12-27 na Wayback Machine
**Cesta Vila Galvánka** je označenie pre  modro značenú **turistickú značkovanú trasu číslo 2681** ktorá spája Kysucké Nové Mesto a Zákopčie prechodom cez Javorníky. Jej dĺžka je 16 km.

Trasa je pomenovaná po rodákovi z Kysuckého Nového Mesta Viliamovi Galvánkovi. Bol to učiteľ a publicista, spoluzakladateľ organizovanej turistiky na Kysuciach, ktorý sa svojimi publikáciami zaslúžil o zviditeľnenie regiónu Kysúc a tiež o vyznačenie turistických trás v regióne dolných Kysúc.

Priebeh trasy
-------------

Trasa začína pri železničnej stanici v Kysuckom Novom Meste, odkiaľ smeruje na severozápad a po opustení mestskej zástavby na sever do Ochodnickej vrchoviny na vrch Tábor s rozhľadňou. Tu sa znova stáča viac na severozápad a zostupuje do úzkeho pásu Javorníckej brázdy, kde križuje  trasu 5540 z Čadce do Nesluše. Za križovaním stúpa do Rakovskej hornatiny, kde cestou na hrebeň prechádza cez viacero kopaníc. Znova sa stáča na sever a v osade *Petránky* križuje  trasu 0843, ktorá vedie hrebeňom Vysokých Javorníkov. Následne traverzuje vrchol Marťáckeho vrchu a cez ďalšie kopaničiarske osady postupne zostupuje do Zákopčia, kde v miestnej časti Majer končí neďaleko kostola. Pôvodne viedla z hrebeňa do osady *U Rulcov* a jej dĺžka bola 13 km..

Referencie
----------

1. ↑   *Zoznam peších turistických trás* [online]. [Cit. 2021-09-23]. Dostupné online. Archivované 2021-09-26 z originálu.
2. ↑   *Na Marťakovský kopec po chodníku Viliama Galvánka* [online]. [Cit. 2021-09-23]. Dostupné online.
3. ↑   *Viliam Galvánek (5.11.1913 - 24.12.1988), 100. výročie narodenia* [online]. [Cit. 2021-09-23]. Dostupné online.
4. ↑   *Evidencia turistických značkovaných trás KST* [online]. [Cit. 2021-09-23]. Dostupné online. Archivované 2014-12-22 z originálu.

Externé odkazy
--------------

* Trasa na turistickej mape

Súradnice: 49°20′10″S 18°45′27″V﻿ / ﻿49,3362°S 18,75756°V﻿ / 49.3362; 18.75756