recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Muž, ktorý luže*** (franc. *L'Homme qui ment*) je slovensko-francúzsky koprodukčný film režiséra Alaina Robbe-Grilleta z roku 1968. 

Alain Robbe-Grillet nepatrí medzi filmových tvorcov riadiacich sa konvenčnými rozprávačskými štruktúrami. Experimentoval aj s filmovou formou, napríklad vo filme Muž, ktorý luže rozpráva príbeh Borisa, ktorý sa krátko po vojne vracia do horskej dediny, kde sa v krčme dozvie o nejakom Jánovi, ktorý sa stratil. Príde do jeho domu a jeho sestre, manželke, otcovi i slúžke sa predstaví ako jeho priateľ. Vyrozpráva imaginárny príbeh ich priateľstva až do Jánovej smrti. Takto manipuluje okolím a snaží sa získať si priazeň trojice žien. Manželka sa bez toho, aby vedela, že ju miluje, stane jeho milenkou. Keď otec umrie, ďalším objektom Borisovej túžby sa stane jeho dcéra Laura (Zuzana Kocúriková). Je to príbeh o mystifikácii, pravde a lži, o skutočnosti a predstieraní. Využíva množstvo prestrihov do minulosti, ktorá sa v súvislosti s mužovým rozprávaním neustále mení.

Členovia štábu
--------------

* Réžia, námet a scenár: Alain Robbe-Grillet
* Kamera: Igor Luther
* Hudba: Pavol Šimaj
* Producent: Samy Halfon
* Architekt: Anton Krajčovič
* Umelecký maskér: Emília Bobeková
* Strih: Bob Wade
* Zvuk: Ondrej Polomský
* Kostýmy: Júlia Ballagová
* Skript: Noem-Zdena Ďurišová, Klotilda Kováčová

Externé odkazy
--------------

* *Muž, ktorý luže* v Česko-Slovenskej filmovej databáze


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Francúzsky portálFilmový portál |
Eliášov oheň na lodi
**Eliášov oheň** alebo tiež **Oheň svätého Eliáša** je akustický a optický jav vyvolaný vybitím statickej elektriny pri silných búrkach (tzv. hrotový výboj). Dochádza k nemu na vyvýšených miestach, hrotoch, vrcholkov stromov a pod. Prejavuje sa modrým svetielkovaním objektov kde dochádza k vybitiu statickej elektriny.

Výskyt
------

Je to prírodný úkaz, ktorý vzniká na mori a na vysokých horách. V dôsledku ionizácie ovzdušia sa napr. okolo hlavy človeka, stojaceho na vysokom vrchole vytvára svetielkovanie. 
Najčastejšie sa objavuje počas búrok, víchríc a fujavíc. Je znakom vysokej intenzity elektrického poľa pred búrkou a varovný signál vysokého nebezpečenstva úderu blesku, preto je nutné ihneď opustiť tieto miesta. Ľuďom sa ježia chlpy, vlasy alebo mravenčia prsty.

Vznik
-----

Vzniká vtedy keď búrkový mrak vysáva zo zeme elektricky nabité častice. Tie potom často stúpajú nahor cez vysoké predmety, napríklad stromy alebo stožiare lodí. Ak sa tento elektrický tok stretne s časticami prúdiacimi dole z oblakov, do zeme okamžite udrie blesk.

Zaujímavosti
------------

Eliášov oheň je možné často pozorovať na voľnom mori, pretože plávajúca loď predstavuje na vodnej ploche vyvýšeninu. V minulosti námorníci verili, že je to dobré znamenie, ktoré ich ochraňuje. 

V meteorológií je Eliášov oheň označovaný za elektrometeor.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Eliášov oheň**


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vedy o Zemi |
**Clayton Conrad Anderson** (\* 23. február 1959, Omaha, Nebraska, Spojené štáty americké) je americký astronaut, ktorý pracoval v roku 2007 na Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS) a v roku 2010 sa na ňu opäť vrátil v misii STS-131. Má prezývku Clay.

Životopis
---------

Stredoškolské vzdelanie získal v roku 1977 na Ashland-Greenwood High School v Nebraske, vysokoškolské štúdium ukončil roku 1981 v odbore fyzika na Hastings College a v roku 1983 v odbore letectvo na Iowa State University. Po štúdiách nastúpil k NASA v Houstone. Pracoval na rôznych miestach. Bol o. i. členom podmorského tímu NEEMO, zostaveného NASA.. 
Do výcvikového strediska astronautov bol zapísaný v roku 1998, po absolvovaní výcviku bol zaradený do jednotky astronautov. Do vesmíru letel v roku 2007 a na ISS strávil tri mesiace. Je ženatý so Susan Jane, rodenou Harreldovou a majú spolu dve deti – syna Coleho a dcéru Mary.

Lety do vesmíru
---------------

V júni 2007 bol členom posádky raketoplánu Atlantis. Raketoplán pri svojom 28. lete (podľa COSPAR 2007-024A) odštartoval tradične z kozmodrómu na myse Canaveral na Floride. Na palube spolu s ním leteli: Frederick Sturckow, Lee Archamebaulf, Patrik Forrester, Steven Swanson, John Olivas a James Reilly. Anderson bol do posádky nominovaný dodatočne a po odlete Atlantisu zo stanice zostal ako člen Expedície 15, keď vystriedal Sunitu Williamsovú. Po prílete ďalšej dlhodobej posádky v októbri 2007 sa stal na niekoľko týždňov členom Expedície 16. 

Anderson bol v poradí 457. človekom vo vesmíre, v kozme na oboch letoch strávil spolu takmer 167 dní. Počas pobytov na stanici absolvoval spolu šesť viachodinových výstupov do otvoreného vesmíru (EVA), na montážnych prácach strávil viac ako 38 hodín. Naspäť na Zem sa vrátil s misiou STS-120. 

* STS-117 Atlantis, štart 8. júna 2007, pristátie 7. novembra 2007, STS-120 Discovery
* STS-131 Discovery, štart 5. apríla 2010, pristátie 20. apríla 2010

Referencie
----------

1. ↑   I jednoduché věci jsou těžké. *Letectví a kosmonautika*, 2008, roč. 84, čís. 8, s. 77. ISSN – 1156 0024 – 1156.

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |

* Andrerson na MEK
* Misia STS-117
* Anderson na SPACE 40

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Clayton Anderson na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Autoritné údaje: * GND: 1190193264
* LCCN: no2009122709
* NK ČR: jo20181007514
* VIAF: 96830157
* WorldCat: lccn-no2009122709
**Wronského determinant** alebo **Wronskián** je matematická funkcia definovaná pomocou determinantu, pomenovaná podľa poľského matematika Józefa Hoene-Wrońského. Používa sa najmä v teórii obyčajných diferenciálnych rovníc, na vyšetrenie lineárnej nezávislosti množiny funkcií.

Definícia
---------

Majme *n* reálnych, prípadne komplexných funkcií *f1*, ... *fn*, ktoré sú na intervale *I* *n* − 1 krát diferencovateľné. Potom je Wronského determinant *W*(*f*1, ... *fn*) definovaný ako funkcia na *I* nasledovne:

{\displaystyle W(f\_{1},\ldots ,f\_{n})(x)={\begin{vmatrix}f\_{1}(x)&f\_{2}(x)&\cdots &f\_{n}(x)\\f\_{1}'(x)&f\_{2}'(x)&\cdots &f\_{n}'(x)\\\vdots &\vdots &\ddots &\vdots \\f\_{1}^{(n-1)}(x)&f\_{2}^{(n-1)}(x)&\cdots &f\_{n}^{(n-1)}(x)\end{vmatrix}},\qquad x\in I.}
Inými slovami, je to determinant matice skonštruovanej tak, že prvý riadok tvoria funkcie *f1*, ... *fn*, druhý riadok ich prvé derivácie, atď. a posledný riadok tvoria *n* - 1 - te derivácie týchto funkcií. Takáto štvorcová matica sa niekedy nazýva aj *fundamentálna matica*.

Použitie pri vyšetrovaní lineárnej závislosti
---------------------------------------------

Hlavná aplikácia Wronského determinantov je ich použitie na vyšetrovanie lineárnej nezávislosti funkcií *f1*, ... *fn*. Pri tom sa využíva nasledujúca vlastnosť Wronského determinantov:

Nech *f1*, ... *fn* sú reálne (komplexné) funkcie, *n* − 1 krát diferencovateľné na intervale *I*. Potom, ak existuje {\displaystyle x\_{0}\in I} také, že {\displaystyle W(f\_{1},\ldots ,f\_{n})(x\_{0})\neq 0}, tak funkcie *f1*, ... *fn* sú lineárne nezávislé.
V praxi sa táto vlastnosť využíva najmä na overovanie lineárnej nezávislosti partikulárnych riešení obyčajných diferenciálnych rovníc, keďže práve na základe *n* lineárne nezávislých partikulárnych riešení sa dá určiť všeobecné riešenie diferenciálnej rovnice *n*-tého rádu.

Dôležité je tiež uvedomiť si, že uvedená veta je len jednostranná implikácia. Pokiaľ je Wronského determinant nulový na celom intervale, dané funkcie síce nemusia, ale môžu byť lineárne nezávislé.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Wronskian na anglickej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Článok o Wronského determinante - PlanetMath (po anglicky)
* Definícia Wronského determinantu - Wolfram MathWorld (po anglicky)
R-4D je malý hypergolický raketový motor určený pre kontrolu polohy a orientácie a niekedy i pohonu - RCS (reaction control system), pôvodne navrhnutý spoločnosťou Marquardt Corporation na použitie pre kozmickú loď, pre pristátie na Mesiaci v rámci programu Apollo. V súčasnosti Aerojet Rocketdyne Holdings vyrába a predáva moderné verzie motorov R-4D.
Motor je dimenzovaný až na jednu hodinu nepretržitého ťahu, celkovo 40 000 sekúnd a až 20 000 samostatných zápalov, s ťahom až 490N. Veľkosť trysky ovplyvňujúca výsledný špecifický impulz a ťah, je ponúkaná v niekoľkých veľkostiach, s expanzným pomerom 44:1, 164:1 a 300:1.  

Palivom je N2O4/MMH.

Rozmery
-------

* Dĺžka 12,00 palca (30,5 cm)
* Priemer 6,00 palca (15,2 cm)
* Suchá váha 8,00 libier (3,63 kg)

Použitie motora
---------------

* Orion (kozmická loď)
* H-II Transfer Vehicle
* Raketoplán STS
* Apollo (kozmická loď)
* Cassini (kozmická loď)
* ESA Automated Transfer Vehicle

Galéria
-------

* 4 motory RCS pouzite pre Apollo4 motory RCS pouzite pre Apollo
* Motor R-4D pouzity na kozmickej lodi Cassini Motor R-4D pouzity na kozmickej lodi Cassini
* RCS motory pouzite v projekte Gemini, Apllo - Motor R-4D vpravo RCS motory pouzite v projekte Gemini, Apllo - Motor R-4D vpravo

Referencie
----------

1. ↑   *R-4D* [online]. astronautix.com, [cit. 2022-03-06]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑   *R-4D* [online]. astronautix.com, [cit. 2022-03-08]. Dostupné online. (po anglicky)
3. ↑   *Aerojet Propulsion Maneuvers Second ATV Vehicle to ISS* [online]. spacefoundation.org, 2011-02-23, [cit. 2022-03-06]. Dostupné online. (po anglicky)

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku R-4D na anglickej Wikipédii.*
**Milan Lieskovský** (\* 21. júl 1981) je producent, zvukový inžinier a DJ zo Slovenska. Jeho hudobná produkcia sa pohybuje v žánroch progressive trance, progressive a progressive house. Je rezidentný DJ na bratislavských klubových nociach Progress Your Mind, a vystúpil na množstve nielen slovenských akcií a klubových párty. Na jednom pódiu hral popri menách ako Jose Amnesia, DJ Tiësto, Above & Beyond, Judge Jules či Paul Van Dyk. Okrem živých hraní má Milan rádiové šou na CBA.fm, PURE.fm, FUN1, na rádiu GoDeejay a na Dream rádiu.

Do hudobných kanálov sa zapísal skladbou Elenya, ktorú vo svojich setoch hrávali Flash Brothers a objavila sa aj na slávnostnom odovzdávaní Oskarov v Hollywoode. V roku 2008 sa skladba stala hitom v domácom komerčnom FUN rádiu. Podieľal sa na remixovej verzii singlu Boi od Mira Jaroša. Vo svojich skladbách spolupracoval s Katarínou Koščovou, Mirom Jarošom, Petrom Grausom, Mishou a inými spevákmi a speváčkami zo slovenskej populárnej hudby. Vystupoval na Novom Zélande a jeho skladby hráva aj DJ Tiësto.

V roku 2009 vydal eponymný, kritikmi oceňovaný album na vydavateľstve Universal Music.

Osobný život
------------

S manželkou Veronikou sa zosobášili 12. júla 2018. Majú spolu dve dcéry, Elišku (\* 2019) a Ninu (\* 2022).

Diskografia
-----------

### Albumy

* *Milan Lieskovsky* (Universal Music, 2009)
* *Genesis* (2011)
* *Who I Am* (2014)
* *Lskvsk* (2021)

### Single a EP

* *Elenya* (2008)

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna webstránka
* Milan Lieskovsky na Myspace
* Progress Your Mind Milan Lieskovský na Myspace

Autoritné údaje: * NK ČR: xx0109798
* VIAF: 106951538


1. ↑   *Známy slovenský DJ sa oženil! Jeho nevesta bola nádherná* [online]. odzadu.startitup.sk, 2022-06-28, [cit. 2023-11-07]. Dostupné online.
**Alexandr Alexandrovič Serebrov** (rus. Александр Александрович Серебров; 15. február 1944, Moskva – † 12. november 2013, Moskva) bol ruský kozmonaut, ktorý sa zúčastnil štyroch misií na obežnú dráhu Zeme a k orbitálnym staniciam Saľut 7 a Mir.

Život
-----

### Mladosť a výcvik

V decembri 1978 bol prijatý do oddielu kozmonautov.

### Lety do vesmíru

Krst nováčika si odbil v roku 1982, keď spoločne s kozmonautami Leonidom Popovom a Svetlanou Savickou absolvoval let na Sojuze T-7 (COSPAR 1982-080A), so štartom z Bajkonuru 19. augusta 1982. Celá trojica sa pripojila k orbitálnej stanici Saľut 7, po týždni pracovnej činnosti odletela na Zem.

Druhý let mal rovnaký cieľ, teda orbitálna stanica. Štart bol 20. apríla 1983 opäť z Bajkonuru v lodi Sojuz T-8. V trojčlennej posádke bol spolu s Vladimirom Titovom a Gennadijom Strekalovom. Pripojenie zlyhalo a tak sa s loďou vrátili na druhý deň na Zem.

Tretíkrát letel v modernejšej lodi Sojuz TM-8. Štartovali 5. septembra 1989 z Bajkonuru a pripojili sa k orbitálnej stanici Mir. Tu potom pracoval celých päť mesiacov (165 dní), aby sa v rovnakej lodi vrátil na Zem.

Podobný bol štvrtý let v polovici roka 1993. Letel v lodi Sojuz TM-17 na Mir, tu strávil viac ako pol roka a potom sa vrátil na Zem. V tom čase mal 51 rokov.

Je registrovaný ako 110. človek vo vesmíre s 372 dňami strávenými v kozme. Absolvoval 10 výstupov do voľného vesmíru (EVA), všetky zo stanice Mir, s celkovou dĺžkou 31 hodín.

* Sojuz T-7, Saľut 7 (19. august 1982 - 27. august 1982)
* Sojuz T-8 (20. apríl 1983 - 22. apríl 1983)
* Sojuz TM-8, Mir (5. september 1989 - 19. február 1990)
* Sojuz TM-17, Mir (1. júl 1993 - 14. január 1994)

Po letoch
---------

Oddiel kozmonautov opustil v roku 1995. Bol ženatý a mal jedno dieťa. V roku 2002 pri hasení svojho domu utrpel značné popáleniny a strávil niekoľko týždňov v nemocnici.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Alexandr Alexandrovič Serebrov**

### Zdroj

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Alexandr Serebrov na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* 
* 
* Archivované 2008-03-19 na Wayback Machine


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0003 7786 1223
* NK ČR: ntk2017964993
* VIAF: 255580155
**Alexandr Fiodorovič Poleščuk** (rus. Александр Фёдорович Полещук; 30. október 1953, Čeremchovo) je bývalý ruský kozmonaut z oddielu kozmonautov RKK Energija. Do vesmíru letel v roku 1993 ako 286. človek zo Zeme.

Životopis
---------

Vysokú školu so zameraním na strojárstvo absolvoval v Moskve, na Moskovskom leteckom inštitúte, tu získal titul inžiniera. Do NPO Energija bol zaradený ako testovací inžinier roku 1977, ako kozmonaut výskumník o dva roky neskôr. Oženil sa s Irinou Petrovovou, rodenou Čisťakovovou, majú spolu dcéru Ľubov Alexandrovnu (1979) a žijú v Kaliningrade.

Let do vesmíru
--------------

Vo svojich 39 rokoch sa Alexander Poleščuk dostal do vesmíru na palube kozmickej lode Sojuz TM-16. Bol tu palubným inžinierom, veliteľom mu bol Gennadij Manakov. Obaja odštartovali 24. januára 1993 z kozmodrómu Bajkonur a pripojili sa k vesmírnej stanici Mir. Tu Poleščuk strávil takmer pol roka ako člen 13. základnej posádky. Absolvoval dva výstupy EVA mimo stanicu kvôli montáži solárnych panelov na modul Kvant. Na Zem sa vrátil v rovnakej lodi, s ktorou na Mir priletel, po 179 dňoch 22. júla 1993

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Alexandr Fjodorovič Poleščuk na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |

* Na webe MEK (po česky)
* Na webe SPACE10 (po česky)

Autoritné údaje: * GND: 1196023018
* VIAF: 5903157040174867040002
**Samuel Matz**, SJ (\* 26. august 1716, Spišské Podhradie/Kláštor pod Znievom – † 1788, Spišská Kapitula) bol uhorský jezuita, kňaz, profesor a básnik.

Život
-----

Narodil sa v roku 1716 v Spišskom Podhradí alebo v Kláštore pod Znievom. Jeho otec bol Ján Matz a matka Dorota. Dňa 20. októbra 1736 vstúpil do jezuitskej rehole v Trenčíne, kde si urobil aj noviciát v rokoch 1737 – 1738. Po štúdiu pôsobil ako učiteľ na rehoľných gymnáziách, najdlhšie v Skalici. V roku 1739 vyučoval jazyky a spoločenské náuky na gymnáziu v Banskej Bystrici, v roku 1740 v Prešove a roku 1741 v Kluži.

V rokoch 1742 – 1745 študoval teológiu v Košiciach. Okolo roku 1746 si urobil tretiu probáciu na teologickom inštitúte v Banskej Bystrici. Neskôr v rokoch 1747 – 1751 pôsobil ako profesor a študijný prefekt na gymnáziu v Banskej Štiavnici. V roku 1752 ako farár a katechéta v Prešove. Ďalej ako prokurátor rádového domu v Trenčíne. Po roku 1752 ako profes so štyrmi sľubmi. V rokoch 1755 – 1765 bol učiteľom latinčiny v Skalici. Medzi rokmi 1766 – 1767 bol regent konviktu v Levoči, a v rokoch 1768 – 1773 bol špirituálom v Stoličnom Belehrade. Ďalej pôsobil ako kazateľ. Po rozpustení jezuitov v roku 1773 bol diecéznym kňazom na Spiši.

Autor elegickej skladby ( v preklade: *O premenách sedempahorkatej Dácie pri príležitosti úmrtia Karola VI.*), v rukopise zostalo 184 jeho latinských básní z rokov 1779 – 1785, z ktorých sedem uverejnil Jozef Vágner v roku 1886. Rukopis sa nachádza v nitrianskej diecéznej knižnici. Zomrel v roku 1788 v Spišskej Kapitule.

Dielo
-----

* *Metamorphosis septicollis Daciae occasione mortis Caroli VI.*, Cluj 1741

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6  MATZ, Samuel. In:  *Slovenský biografický slovník*. Zväzok IV. M – Q. Martin : Matica slovenská, 1992. ISBN 80-7090-070-9. S. 119.
2. 1 2 3 4 5  Matz, Samuel, SJ In:  *Dominikánska knižnica* [online]. Žilina: Dominikánsky knižný inštitút, [cit. 2023-10-31]. Dostupné online.

Literatúra
----------

* LUKÁCS, Ladislaus. *Catalogus generalis seu Nomenclator biographicus personarum Provinciae Austriae Societatis Jesu (1551 – 1773)*. Pars. 2. I – Q. Romae : Institutum Historicum Societatis Iesu, 1987. S. 958. (po latinsky)
* BIZOŇOVÁ, Monika. Spoločnosť Ježišova a jej účinkovanie v Levoči. *Historia Ecclesiastica* (Prešov: Vydavateľstvo Prešovskej univerzity), 2013, roč. IV. čís. 2, s. 121. ISSN 1338-4341.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike
**Poissonovo rozdelenie** alebo **Poissonovo pravdepodobnostné rozdelenie** je v teórii pravdepodobnosti a štatistike diskrétne rozdelenie pravdepodobnosti, ktoré môžeme interpretovať ako rozdelenie pravdepodobnosti výskytu zriedkavých udalostí v sérii veľkého počtu {\displaystyle n} nezávislých pokusov. Patrí k pravostranne zošikmeným rozdeleniam.

Poissonovo rozdelenie sa často používa ako aproximácia binomického rozdelenia pre veľký počet pokusov, teda pre {\displaystyle n\to \infty }, a malú pravdepodobnosť výskytu sledovaného javu v jednom pokuse, teda pre {\displaystyle p\to 0}. V takomto prípade sa stredná hodnota binomického rozdelenia rovná parametru {\displaystyle \lambda }.

Rozdelenie je pomenované podľa francúzskeho fyzika a matematika Siméona Denisa Poissona. Poissonovo rozdelenie má veľmi výhodné vlastnosti, a práve preto sa často používa pri modelovaní počtu poistných plnení v životnom aj neživotnom poistení.

Definícia
---------

Diskrétna náhodná premenná X má Poissonovo rozdelenie s parametrom {\displaystyle \lambda >0}, ak nadobúda hodnoty {\displaystyle k=0,1,2,k...} s pravdepodobnosťami {\displaystyle p\_{0}}, {\displaystyle p\_{1}}, {\displaystyle p\_{2}}, ... pričom pre tieto platí nasledovný vzťah:  

{\displaystyle p\_{k}=P(X=k)={\frac {\lambda ^{k}}{k!}}\mathrm {e} ^{-\lambda }}
Označujeme: 

* {\displaystyle \operatorname {X} \sim Poi(\lambda )}
* {\displaystyle \operatorname {X} \sim Po(\lambda )}
* {\displaystyle \operatorname {X} \sim Pois(\lambda )}

Základné charakteristiky rozdelenia
-----------------------------------

* Stredná hodnota:

{\displaystyle \operatorname {E} (X)=\lambda }
* Rozptyl:

{\displaystyle \operatorname {D} (X)=\lambda }
* Koeficient šikmosti:

{\displaystyle \gamma \_{1}={\frac {1}{\sqrt {\lambda }}}}
* Koeficient špicatosti:

{\displaystyle \gamma \_{2}={\frac {1}{\lambda }}}
* Momentová vytvárajúca funkcia:

{\displaystyle m(z)=\mathrm {e} ^{\lambda (\mathrm {e} ^{z}-1)}}

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Poissonovo rozdelenie**

Zdroje
------

* LAMOŠ, František; POTOCKÝ, Rastislav. *Pravdepodobnosť a matematická štatistika – Štatistické analýzy*. Bratislava : Vydavateľstvo Univerzity Komenského, 1998. ISBN 80-223-1262-2. Kapitola Náhodné premenné a náhodné vektory, s. 344.
* POTOCKÝ, Rastislav. *Zbierka úloh z pravdepodobnosti a matematickej štatistiky*. Bratislava : Vydavateľstvo Alfa, 1991. ISBN 80-05-00524-5. S. 382.
* PACÁKOVÁ, Viera. *Aplikovaná poistná štatistika.*. Bratislava : IURA EDITION, 2004. ISBN 80-223-1262-2. S. 344.
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Poissonovo rozdělení na českej Wikipédii.*
**Nikolaj Nikolajevič Ipatiev** (rus. *Никола́й Никола́евич Ипа́тьев*; \* 1869, Moskovská gubernia – † 20. apríl 1938, Praha) bol ruský dôstojník, inžinier a verejný činiteľ, majiteľ domu, v ktorom bol s celou rodinou zavraždený cár Mikuláš II.

Život
-----

Nikolaj Nikolajevič sa narodil v rodine architekta Nikolaja Alexejeviča Ipatieva a Anny Dmitrievny. Okrem Nikolaja v rodine vyrastala sestra Vera a starší brat Vladimir, ktorý sa stal známym chemikom. V roku 1906 sa usadil v Jekaterinburgu. Pracoval na stavbe Transsibírskej magistrály. Bol inžinierom železničného vojska.

Na konci roka 1917 z rozhodnutia miestneho sovietu Ipatieva vysťahovali z jeho domu a usídlili doň rodinu cára Mikuláša II. Celá rodina bola následne v noci 17. júla zavraždená. 22. júla dostal Ipatiev späť kľúče od domu, ale v dome nežil, ani sa do neho nevrátil.

Emigrácia
---------

Emigroval do Česko-Slovenska, žil v Prahe, kde prednášal, v Prahe tiež aj zomrel. Je pochovaný na Olšanských hřbitovoch, v pravoslávnej časti.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Nikolaj Nikolajevič Ipatiev**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Nikolaj Nikolajevič Ipaťjev na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Biografický portál |
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Halloween* pozri *Halloween (rozlišovacia stránka)*.
Jack-o'-lantern – vyrezávaná a osvetlená tekvica, symbol Halloweenu
**Halloween** je americký sviatok, predvečer a noc z 31. októbra na 1. novembra pred Sviatkom všetkých svätých.

Pôvod
-----

Svôj pôvod má v keltskom sviatku Samhain, ktorý oslavovalo keltské obyvateľstvo Britských ostrovov. Zostal významným sviatkom aj po prieniku kresťanstva na toto územie. Duchovenstvo malo záujem, aby sa pôvodne pohanský sviatok, kde sa slávili rôzne sily, ktoré mali počas tohto sviatku možnosť pôsobiť vo svete ľudí, zmenil na oslavu sviatku Všetkých svätých – kde by sa oslavovali všetci známi aj neznámi svätci kresťanskej cirkvi. Šírením kresťanstva začalo na Britských ostrovoch prichádzať k splynutiu pôvodného keltského sviatku a zvykov s ním spojeným s kresťanským Sviatkom všetkých svätých (ang. *All Hallows*).(s. 169) Keďže Sviatok všetkých svätých sa oslavoval 1. novembra, sviatku oslavovanému deň predtým sa začalo hovoriť „All Hallows' Eve", z čoho skrátením vzišlo slovo „Halloween".(s. 169 – 170)

Do Spojených štátov Halloween priniesli najmä írski katolícki a škótski prisťahovalci, ale až po 1845 – 1846 (Veľký írsky hladomor) sa zoň stala celonárodná udalosť. V Amerike sa postupne z kresťanského sviatku stal sviatok so sekulárnym a karnevalovým charakterom, ktorý sa počas 90. rokov 20. storočia rýchlo rozšíril do Európy prostredníctvom reemigrantov, tlače, filmov a iných médií.(s. 172) Toto masívne rozšírenie Halloweenu do sveta sa pokladá za prejav globalizácie.(s. 164)

Referencie
----------

1. 1 2 3  Halloween. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 2008. 670 s. ISBN 978-80-224-0982-7. Zväzok 5. (Galb – Hir), s. 467.
2. ↑  Halloween. In: PETRÁČKOVÁ, V. a kol. *Slovník cudzích slov (akademický)*. Bratislava : Mladé letá, 2005. 1054 s. ISBN 80-10-00381-6.
3. ↑   *Studia Academica Slovaca 32 : prednášky XXXIX. letnej školy slovenského jazyka a kultúry*. Redakcia Jozef Mlacek. Bratislava : STIMUL – Centrum informatiky a vzdelávania FF UK, 2003. S. 248.
4. 1 2  HALLOWEEN. In:  *Encyclopedia of Religion*. Ed. Lindsay Jones. 2nd ed. Vol. 6 Goddess worship – iconoclasm. Detroit : Macmillan Reference USA, 2005. ISBN 0-02-865733-0. S. 3758 – 3759.
5. 1 2 3 4  POPELKOVÁ, Katarína; BEŇUŠKOVÁ, Zuzana; VRZGULOVÁ, Monika; ZAJONC, Juraj. *Čo je to sviatok v 21. storočí na Slovensku?*. Bratislava : Slovenská akadémia vied, Ústav etnológie, 2014. 319 s. ISBN 978-80-970975-3-0.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Halloween**
Súradnice: 55°52′14.4″S 26°32′17″V﻿ / ﻿55,870667°S 26,53806°V﻿ / 55.870667; 26.53806

Pohľad na katedrálu
Interiér katedrály
Katedrála sv. Borisa a Gleba
**Chrám svätých Borisa Gleba** v meste Daugavpils, Dvinsk (rus. Даугавпилсский православный кафедральный собор святых благоверных князей Бориса и Глеба, lot. Svēto Borisa un Gļeba pareizticīgo katedrāle) je najväčší pravoslávny chrám v Lotyšsku (časť Latgalsko, v ktorom žije veľká ruská menšina).

História
--------

Chrám bol postavený v rokoch 1904 až 1905 v novoruskom architektonickom štýle, ktorý bol typický pre sakrálnu architektúru Ruského impéria. Vybudovaný bol podľa plánov ruského architekta M. Pozarova. Od roku 1922 sa stal farským chrámom a od roku 1938 získal status katedrálneho chrámu. V roku 1925 sa začali v chráme konať okrem ruských bohoslužieb aj bohoslužby v lotyšskom jazyku. Počas druhej svetovej vojny nebol síce poškodený, ale po nej ho poškodil požiar. Neskôr prišiel aj o status katedrálneho chrámu. Napriek tomu nebol počas sovietskej vlády zatvorený. Katedrálny status bol chrámu vrátený v roku 1989.

Súčasnosť
---------

Chrám prešiel po roku 1990 rozsiahlymi rekonštrukciami. Najväčšia z nich sa uskutočnila v rokoch 2004 až 2008. Počas nej získal chrám čiastočne svoj pôvodný vzhľad a boli pozlátené jeho kupoly. Chrám patrí k typickým atribútom latgalského mesta Daugavpils (Dvinsk) a je cieľom návštev pravoslávnych veriacich z Latgalska a celého Lotyšska, ale aj zo zahraničia.

Architektúra
------------

Chrám bol vybudovaný v novoruskom architektonickom štýle a podobá sa na staroruské chrámy. Jeho ozdobou je desať pozlátených kupol, ktoré vidno už z diaľky. Krásnou je aj zvonica so štyrmi zvonmi, ktoré pravidelne vyzváňajú. Ikonostas zdobia nádherné ikony patrónov chrámu – sv. Borisa a sv. Gleba, ale aj ikony Spasiteľa a Bohorodičky. Do chrámu sa zmestí 5 000 veriacich.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chrám svätých Borisa a Gleba (Daugavpils)**

Externé odkazy
--------------

* «Даугавпилсский кафедральный собор Святых благоверных князей Бориса и Глеба отмечает свое 100-летие»
* «Вековой юбилей храма» Archivované 2012-01-19 na Wayback Machine
* Борисоглебский собор в Народном каталоге православной архитектуры
**Hoareova logika** alebo **Floydova-Hoareova logika** je formálny systém logických pravidiel používaný pri verifikácii počítačových programov. Po prvýkrát s ním prišiel britský informatik a logik Charles Antony Richard Hoare v roku 1969, neskôr prešiel niekoľkými úpravami. Pôvodná myšlienka však siaha do prác Roberta Floyda, ktorý vyvinul podobný formálny systém pre vývojové diagramy.

Hoareova trojica
----------------

Základným konceptom Hoareovej logiky sú tzv. Hoarove trojice, ktoré popisujú zmenu výpočtového stavu po vykonaní daného príkazu, prípadne programu. Hoarova trojica má tvar

{\displaystyle \{P\}\;S\;\{Q\},}
kde *S* je príkaz, *P* je tzv. vstupná podmienka a *Q* je výstupná podmienka. Uvedená Hoareova trojica znamená, že ak pred vykonaním príkazu *S* platila vstupná podmienka (istá logická formula) *P*, tak po vykonaní príkazu *S* bude platiť výstupná podmienka *Q*.

Axiómy
------

Formálny systém Hoareovej logiky pozostáva z dvoch axióm:

### Axióma prázdneho príkazu

{\displaystyle {\frac {}{\{P\}\ {\textbf {skip}}\ \{P\}}}\!}
### Axiomatická schéma priradenia

{\displaystyle {\frac {}{\{P[E/x]\}\ x:=E\ \{P\}}}\!}

Inferenčné pravidlá
-------------------

Formálny systém Hoareovej logiky pozostáva z nasledujúcich inferenčných pravidiel:

### Kompozičné pravidlo

{\displaystyle {\frac {\{P\}\ S\ \{Q\}\ ,\ \{Q\}\ T\ \{R\}}{\{P\}\ S;T\ \{R\}}}\!}
### Alternatívne pravidlo

{\displaystyle {\frac {\{B\wedge P\}\ S\ \{Q\}\ ,\ \{\neg B\wedge P\}\ T\ \{Q\}}{\{P\}\ {\textbf {if}}\ B\ {\textbf {then}}\ S\ {\textbf {else}}\ T\ {\textbf {endif}}\ \{Q\}}}\!}
### Iteratívne pravidlo

{\displaystyle {\frac {\{P\wedge B\}\ S\ \{P\}}{\{P\}\ {\textbf {while}}\ B\ {\textbf {do}}\ S\ {\textbf {done}}\ \{\neg B\wedge P\}}}\!}
### Pravidlo následku

{\displaystyle {\frac {P^{\prime }\rightarrow \ P\ ,\ \lbrace P\rbrace \ S\ \lbrace Q\rbrace \ ,\ Q\rightarrow \ Q^{\prime }}{\lbrace P^{\prime }\ \rbrace \ S\ \lbrace Q^{\prime }\rbrace }}\!}

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hoare logic na anglickej Wikipédii.*
Galleria Borghese
**Galleria Borghese** je súkromná galéria umenia v talianskom hlavnom meste Rím. V galérii sa nachádzajú diela významných autorov ako boli Leonardo da Vinci, Gian Lorenzo Bernini, Caravaggio, Lorenzo Lotto, Raffael, Peter Paul Rubens, alebo Tizian.

Dejiny
------

Umeleckú zbierku galérie založil kardinál Scipione Caffarelli-Borghese v rokoch 1605 až 1633, mecenáš a vášnivý zberateľ umenia. Zamestnával mnoho vo svojej dobe významných umelcov, najmä Caravaggia a Berniniho. Týchto umelcov kardinál veľmi obdivoval.

V napoleonskej dobe mnoho výnimočných diel putovalo do parížskeho Louvru. Aj dnes si zbierka zachováva charakteristické črty vynikajúcej súkromnej galérie a odráža vycibrený vkus jej zakladateľa. Vystavené exponáty, ktoré z veľkej časti zakúpil zakladateľ pred štyrmi storočiami, sú dodnes rozmiestnené v barokových sálach bývalej kardinálske rezidencie.

Galéria
-------

* Leonardo da Vinci: Leda s labuťou (1505-1510)Leonardo da Vinci: *Leda s labuťou* (1505-1510)
* Raffael: Sňatie z kríža (1507)Raffael: *Sňatie z kríža* (1507)
* Lorenzo Lotto: Svätý rozhovor (1508)Lorenzo Lotto: *Svätý rozhovor* (1508)
* Coreggio:Danae (1531-1532)Coreggio:*Danae* (1531-1532)
* Caravaggio: Chlapec s košíkom ovocia (1593)Caravaggio: *Chlapec s košíkom ovocia* (1593)
* Caravaggio: Nemocný Bakchus (1593)Caravaggio: *Nemocný Bakchus* (1593)
* Peter Paul Rubens: Kladenie do hrobu (1602)Peter Paul Rubens: *Kladenie do hrobu* (1602)
* Caravaggio: Madona s dieťaťom a svätou Annou (1605-1606)Caravaggio: *Madona s dieťaťom a svätou Annou* (1605-1606)
* Caravaggio: Svätý Hieroným (1605-1606)Caravaggio: *Svätý Hieroným* (1605-1606)
* Caravaggio: Pápež Pavol V. (1605-1606)Caravaggio: *Pápež Pavol V.* (1605-1606)
* Caravaggio: Dávid s hlavou Goliáša (1609-1610)Caravaggio: *Dávid s hlavou Goliáša* (1609-1610)
* Artemisia Gentileschi: Zuzana a starší (1610)Artemisia Gentileschi: *Zuzana a starší* (1610)
* Gian Lorenzo Bernini: Koza Amalthea kojí Jupitera a Fauna (1615)Gian Lorenzo Bernini: *Koza Amalthea kojí Jupitera a Fauna* (1615)
* Gian Lorenzo Bernini: Apollo a Dafne (1622-1625)Gian Lorenzo Bernini: *Apollo a Dafne* (1622-1625)

Referencie
----------

1. ↑   *Anna Coliva. La Biografia della N.1 di Galleria Borghese* [online]. ExpoItalyArt, 2015-09-02, [cit. 2017-09-14]. Dostupné online. Archivované 2017-09-15 z originálu. (taliansky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Galleria Borghese**

Externé odkazy
--------------

Oficiálna stránka

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Galerie Borghese na českej Wikipédii.*
Hrob Veselovcov v banskobystrickom evanjelickom cintoríne
**Mirko Vesel** (\* 23. máj 1903, Zvolen – † 6. jún 1976, Weil der Stadt) generál, vojenský veliteľ, protifašistický bojovník, organizátor a účastník SNP. Bol iniciátor a hlavný aktér dobytia budovy Veliteľstva pozemného vojska, ktoré prebehlo 29. augusta 1944 v Banskej Bystrici.

Rodina
------

* otec Ján Vesel (1862 – 1931)
* matka Kornélia Veselová, rod. *Barányová* (1866 – 1945)
* súrodenci Elena Nábělková, Ivan Vesel, Milan Vesel (dvojča), Zora Paulendová, Miloš Vesel, Želmíra Kittnerová

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici (1913 – 1921), na Vojenskej akadémii v Hraniciach na Morave, na Vojenskej aplikačnej škole delostrelectva v Olomouci, neskôr absolvoval niekoľko vojenských kurzov. Od roku 1923 dôstojník československej a neskôr slovenskej armády, príslušník delostreleckého pluku vo funkcii veliteľa, prednosta 4. odd. štábu 1. divízie, dôstojník na doplnkovej správe MNO v Bratislave. 

Bol účastník ilegálneho protifašistického hnutia, spolupracovník občianskych odbojových skupín. Stúpenec čs. exilovej vlády, organizoval informačné služby britskej rozviedky pre československý zahraničný odboj. Spoluorganizátor a účastník SNP, 29. augusta 1944 bol s bratom Milanom iniciátor a aktér obsadenia budovy Veliteľstva pozemného vojska v Banskej Bystrici. Tiež bol signatár Proklamácie s slovenským vojakom a Proklamácie k slovenskému národu, ktorými bolo vyhlásené povstanie. Počas neho bol prednosta politickej správy Veliteľstva 1. čs. armády na Slovensku, v októbri-novembri 1944 zástupca 1. čs. armády na Slovensku v delegácii povstaleckej SNR na rokovaniach s exilovou vládou v Londýne a účastník delegácie na rokovaniach v Moskve. 

Po roku 1945 sa zúčastnil na budovaní novej čs. armády a 19. februára 1947 bol vymenovaný do hodnosti brigádny generál. V roku 1950 bol zbavený vojenskej hodnosti, ktorá mu bola v roku 1991 vrátená *in memoriam*. Mestský národný výbor v Banskej Bystrici mu udelil 21. augusta 1990 čestné občianstvo in memoriam. Pochovaný je v Banskej Bystrici.

Ocenenie
--------

* Roku 1945 vyznamenaný Radom SNP I. triedy, Čs. vojnovým krížom 1939, Čs. vojenskou medailou Za zásluhy I. stupňa

Pamiatky
--------

* pamätná tabuľa na Donovaloch (1969)

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrike evanjelického zboru vo Zvolene; pokrstený ako Mirko Cyrill Vesel
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * GND: 125004052
* ISNI: 0000 0000 1431 8176
* SNK: 156975
* VIAF: 55095758
**Ochotnícky divadelný súbor Poľana** v obci Sedlice (okres Prešov) je slovenský amatérsky divadelný súbor, ktorého začiatky siahajú až do roku 1918 kedy vznikla 1. Československá republika. Za pomoci vtedajších učiteľov bol pri Osvetovej besede založený prvý divadelný ochotnícky krúžok.

Činnosť
-------

V tom čase bolo v Sedliciach zvykom, nacvičovať divadelné predstavenie k Vianociam, Veľkej noci a na Rusadle. Sedličania svoje prvé predstavenia hrávali v priestoroch vtedajšej národnej školy. Prvé stále javisko bolo postavené v budove novostavby kultúrneho domu, ešte počas Slovenského štátu okolo roku 1940. Prvú scénu v tejto budove a prvé kulisy urobil maliar Michal Kimak, ktorý v tom čase pôsobil v Štátnom divadle v Košiciach, ale rodákom bol zo Suchej Doliny. Prvá hra, ktorá sa hrala v prvom kultúrnom dome na novom javisku v Sedliciach, bola operetka *Jozefka z malej krčmičky*. Po druhej svetovej vojne sa súbor nazýval Divadelný krúžok Poľana Sedlice.

Repertoár
---------

Nacvičovali sa najmä hry Ferka Urbánka a vtedajšia slovenská klasika.

Literatúra
----------

* Kaľavský,M.: *Kamenistá cesta*, Vydal Prešovský hudobný spolok Súzvuk, r. 2004
* Kotulič,J.: *Sedlice podhorská obec Šarišskej vrchoviny*, r.2007
Súradnice: 27°19′S 88°37′V﻿ / ﻿27,317°S 88,617°V﻿ / 27.317; 88.617

**Sikkim** (po hindsky सिक्किम - *Sikkim*) je indický štát nachádzajúci sa na severe krajiny v pohorí Himaláje. Zo všetkých indických štátov je najmenej osídlený a po štáte Goa je rozlohou druhý najmenší. Západná časť sa nachádza pri hraniciach s Nepálom, na severe a východe hraničí s autonómnou oblasťou Tibet a na juhovýchode hraničí s Bhutánom. Na juhu susedí s ďalším indickým štátom Západným Bengálskom.

Štát sa rozkladá v izolovaných horských údoliach pod Káčandžungou, treťou najvyššou horou sveta, ktorá je symbolom krajiny a je pokladaná za posvätnú.

História
--------

Vlajka nezávislého Sikkimu, používaná v rokoch 1967–1975
V roku 1642 založil v Sikkime budhistické teokratické kráľovstvo Phubtsog Namgjal, ktorý sa vyhlásil prvým chogjalom – funkcia spájajúca svetského panovníka a najvyššiu náboženskú autoritu. Krajina bola predmetom sporov, pokúsili sa ju zabrať Nepál aj Tibet, v roku 1817 sa stala britským protektorátom.

Roku 1835 zobrali Briti Sikkimu južnú časť územia s dôležitým mestom Dárdžiling (dnes súčasť štátu Západné Bengálsko). Po zániku Britskej Indie roku 1947 vyhlásil Sikkim nezávislosť, ale zostal z medzinárodnoprávneho hľadiska pod ochranou Indickej republiky.

Krajinu oslaboval odboj hinduistického obyvateľstva, ktoré v tom čase už tvorilo väčšinu. To viedlo v roku 1973 k abdikácii a úteku posledného chogjala a 16. mája 1975 bol protektorát zrušený a Sikkim sa stal zväzovým štátom Indie. To neuznala Čína, ktorá sa niekoľkokrát pokúsila Sikkim anektovať. Až v roku 2005 bola uzavretá dohoda o rešpektovaní existujúcich hraníc a 6. júla 2006 bola cez priesmyk Nathula otvorená dôležitá obchodná cesta z Indie do Číny.

Referencie
----------

1. ↑   *Sčítanie obyvateľstva* [online]. Vláda Indie. Sčítanie obyvateľstva Indie 2011 Dostupné online.
2. 1 2   *Sikkim | History, Map, Capital, & Population | Britannica* [online]. www.britannica.com, 2023-10-17, [cit. 2023-10-21]. Dostupné online. (po anglicky)
3. ↑   *History of Sikkim* [online]. www.sikkim.ch, [cit. 2023-10-21]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sikkim**

| * z
* d
* u
Administratívne členenie Indie |
| --- |
| Štáty | 
* Ándhrapradéš
* Arunáčalpradéš
* Ásam
* Bihár
* Čhattísgarh
* Goa
* Gudžarát
* Harijána
* Himáčalpradéš
* Džammú a Kašmír
* Džhárkhand
* Karnátaka
* Kérala
* Madhjapradéš
* Maháraštra
* Manípur
* Meghálaj
* Mizorám
* Nágsko
* Pandžáb
* Radžastan
* Sikkim
* Tamilnádu
* Tripura
* Urísa
* Uttarákhand
* Uttarpradéš
* Západné Bengálsko

 | Vlajka Indie |
| Zväzové teritória | 
* Andamany a Nikobary
* Čandígarh
* Dádra a Nagar Havelí
* Daman a Diú
* Lakadivy
* Puttučéri

 |
| Teritórium hlavného mesta | 
* Dillí

 |
**Koloman Füssy** (maď. Füssy Kalmán; \* 28. apríl 1878, Komárno † 1. marec 1959, Tata) bol maďarský roľník, statkár, verejný činiteľ a menšinový politik na území Slovenska v prvej polovici 20. storočia. 

Pochádzal z reformovanej rodiny. Po skončení školy hospodáril na svojich majetkoch pri Komárne. Vojenskú službu absolvoval v 6. delostreleckom pluku a počas čiastočnej mobilizácie nariadenej pred vypuknutím I. svetovej vojny odišiel na srbské bojisko, kde bol ranený a následkom zranenia sa vrátil domov. Už v roku 1910 sa začal angažovať v roľníckej strane. 

Po vzniku Česko-Slovenska zakladá v Komárne Maloroľnícku stranu, ktorá sa neskôr pretransformovala na Maďarskú národnú stranu. Už v prvých parlamentných voľbách v roku 1920 bol zvolený za poslanca Národného zhromaždenia. Mandát obhájil aj po parlamentných voľbách v roku 1925. Po parlamentných voľbách v roku 1929 prestúpil do hornej komory Národného zhromaždenia, kde zotrval aj po voľbách v roku 1935. Angažoval sa aj v komunálnej politike. Zasadal v mestskom zastupiteľstve Komárna a zohral úlohu aj v hospodárskom živote mesta ako člen predstavenstva viacerých miestnych peňažných ústavov. Angažoval sa v aktivitách za pripojenie území obývaných Maďarmi k Maďarskému kráľovstvu. O senátorský mandát prišiel v závere roku 1938 v súvislosti so zmenami hraníc Česko-Slovenska po Viedenskej arbitráži.

Politicky sa aktivizoval aj v nových pomeroch. V závere roku 1938 a potom v rokoch 1939 - 1944 zasadal v maďarskom parlamente. 

V roku 1945 bol zatknutý československými úradmi a dva roky bol zadržiavaný v ilavskej väznici. V roku 1947 bol deportovaný do Maďarska. Neskôr bol internovaný späť do Česko-Slovenska.

Referencie
----------

1. ↑  FÜSSY, Koloman. In:  *Slovenský biografický slovník*. Zväzok II. E – J. Martin : Matica slovenská, 1987. 592 s. S. 144.
2. ↑
3. ↑
4. ↑  HAEFFLER, István. *Országgyűlési almanach*. Budapest : [s.n.], 1940. Dostupné online. S. 175-176. Archivované z originálu.
5. ↑   *Stenoprotokol ze schůze č. 120* [online]. Spoločná Česko-Slovenská digitálna parlamentná knižnica, 1938-11-17, [cit. 2022-12-04]. Dostupné online.
6. ↑   *Füssy Kálmán* [online]. Szlovákiai Magyar Adatbank, [cit. 2022-12-04]. Dostupné online.

Autoritné údaje: * PIM: PIM55226
**Cena Petra Dubovského 2001** bol 2. ročník ocenenia pre slovenského futbalistu do 21 rokov. Futbalové ankety denníka Pravda, boli vyhlásené 20. decembera 2001 v bratislavskom Divadle West. Ocenenie pre mladých futbalistov sa odovzdávalo za končiaci rok, súbežne s ocenením Futbalista roka. Hodnotená bola desiatka najlepších hráčov danej vekovej kategórie, vybratá odbornou komisiou. S počtom 28 bodov vyhral 19- ročný útočník Róbert Vittek, hráč klubu ŠK Slovan Bratislava. Víťaz tento rok dostal okrem hlavného ocenenia - dresu tragicky zosnulého Petra Dubovského z Realu Oviedo, odovzdanú jeho otcom Viliamom Dubovským - aj špeciálnu prémiu od Joa Borbélyho, loptu od brazílskeho futbalistu Pelého s podpismi ďalších brazílskych futbalových hviezd a majstrov sveta z minulosti. Na druhom mieste sa umiestnil Mário Breška z klubu ŠK Matador Púchov, zo 6 bodmi a na treťom Stanislav Šesták z klubu 1. FC Tatran Prešov so ziskom 2 bodov.

Výsledky
--------

| P. | Meno | Klub v danej sezóne | Pozícia | Počet bodov |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Róbert Vittek | Slovensko ŠK Slovan Bratislava | útočník | 28 |
| 2. | Mário Breška | Slovensko ŠK Matador Púchov | útočník | 6 |
| 3. | Stanislav Šesták | Slovensko 1. FC Tatran Prešov | útočník | 2 |
|

Referencie
----------

1. ↑   *V ankete Pravdy zvíťazil 36 - ročný Ľubomír Moravčík* [online]. profutbal.sk, 21.12.2001, [cit. 2014-04-06]. Dostupné online. Archivované 2014-04-07 z originálu.

Pozri aj
--------

* Futbalista roka 2001 (Slovensko)

Externé odkazy
--------------

* *Futbalistom roka 2001 Ľubomír Moravčík* sme.sk
* *Konečne - Ľubomír Moravčík* sme.sk

| * z
* d
* u
Držitelia Ceny Petra Dubovského |
| --- |
| 
* 2000: Ľubomír Meszároš
* 2001: Róbert Vittek
* 2002: Róbert Vittek
* 2003: Roland Števko
* 2004: Milan Ivana
* 2005: Martin Škrtel
* 2006: Dušan Švento
* 2007: Marek Hamšík
* 2008: Marek Hamšík
* 2009: Miroslav Stoch
* 2010: Miroslav Stoch
* 2011: Róbert Mak
* 2012: Róbert Mak
* 2013: Norbert Gyömbér
* 2014: Ondrej Duda
* 2015: Matúš Bero
* 2016: Milan Škriniar
* 2017: Denis Vavro
* 2018: Dávid Hancko
* 2019: Róbert Boženík
* 2020: David Strelec
* 2021: Tomáš Suslov
* 2022: Tomáš Suslov

 |
**Skarnsundbrua** je zavesený cestný most premosťujúci úžinu Skarnsundet medzi dedinami Kjerringvik a Vangshylla v nórskom kraji Nord-Trøndelag neďaleko mesta Steinkjer. Je súčasťou cesty *Fylkesvei 755* a je jediným premostením fjordu Trondheimsfjord.

História a parametre
--------------------

Prvé dopravné spojenie Kjerringviku a Vangshylly bolo zabezpečené trajektom, ktorý existoval na mieste dnešného mosta od roku 1958. Počiatkom 70. rokov bol trajekt nevyhovujúci a preto bolo v roku 1972 navrhnutá výstavba nového mosta. V roku 1983 bola založená spoločnosť *AS Skarnsundbrua* slúžiaca na financovanie výstavby. Nórska vláda pristúpila k výstavbe mosta v roku 1986 a o dva roky neskôr sa začala jeho výstavba. Ukončená bola v roku 1991 a celkovo stála 200 mil. NOK. 19. decembra 1991 preplával úžinou posledný trajekt s nórskym kráľom Haraldom V. na palube, ktorý v ten deň otvoril aj nový most.

Hlavné pole s dĺžkou rozpätia 530 m sa po dokončení stalo najdlhším svojho druhu na svete, čím o 40 m prekonalo hlavné rozpätie japonského mosta Ikučibaši. Celková dĺžka zaveseného mosta je 1 010 m, šírka mostovky je 13 m. Pylóny boli po dokončení s výškou 152 m najvyššími v krajine (v súčasnosti tretie – po mostoch Hardangerbrua a Grenlandsbrua). Výškový rozdiel medzi hladinou úžiny a mostovkou je 45 m. 

V roku 1992 získal most ocenenie *Betongtavlen*. 17. apríla 2008 bol most vyhlásený za nórske kultúrne dedičstvo.

Do 24. mája 2007 bolo na moste vyberané mýto.

Galéria
-------

* Prístav trajektu v KjerringvikuPrístav trajektu v Kjerringviku

Referencie
----------

1. 1 2 3 4   *Road Viaducts & Bridges in Norway (> 500 m)* [online]. Lotsberg.com. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑   *Forskrift om fredning av broer i Statens vegvesens eie* [online]. Lovdata. Dostupné online. (po nórsky)
3. ↑   *Gratis over Skarnsundet* [online]. NRK, [cit. 2016-02-20]. Dostupné online. Archivované 2012-10-21 z originálu. (po nórsky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Skarnsundbrua**

Externé odkazy
--------------

* 

* Skarnsund Bridge v databáze *Structurae*
* Skarnsund Bridge v databáze *Bridge-Info.org*

| Rekordy |
| --- |
| Predchodca**Ikučibaši490 m** | **Najdlhšie rozpätie zaveseného mosta****Skarnsundbrua**1991 – 1993530 m | Nástupca**Jang-pchu ta-čchiao602 m** |
Súradnice: 49°34′23″S 14°09′36″V﻿ / ﻿49,573°S 14,16°V﻿ / 49.573; 14.16

Orlík
Hrádza priehrady Orlík
Priehradné jazero
**Vodná nádrž Orlík** je priehrada na českej rieke Vltava v okresoch Písek a Příbram. Rozlohou 27,32 km² druhá najväčšia a objemom vody 720 000 000 m³ najväčšia vodná nádrž v krajine je súčasťou Vltavskej kaskády. Bola vybudovaná v rokoch 1954 – 1961 a prehradením toku vzniklo jazero dlhé 68 km a hlboké až 74 m. Názov dostala podľa zámku Orlík, ktorý sa vypínal na brale nad riekou, no po napustení priehrady čnie len pár metrov nad úrovňou vody.

Technické údaje
---------------

* Dĺžka hrádze: 450 m
* Výška hrádze: 91 m
* Plocha priehradného jazera: 2 732 ha
* Dĺžka priehradného jazera: 68 km
* Maximálna hĺbka: 74 m.
* Objem nádrže: maximálny teoretický objem 716,6 mil. m³
	+ Stály objem: 280 mil. m³ (kóta 330,0 m n. m.)
	+ Zásobný objem: 374,5 mil. m³, z toho využiteľný 85 mil. m³ (po kótu 351,6 m n. m.)
	+ Ochranný objem: 62,1 mil. m³ (po kótu 354,0 m n. m.).

Vodná elektráreň
----------------

**Vodná elektráreň Orlík** je umiestnená v ľavej dolnej časti betónovej hrádze vodnej nádrže. Má rozmery 17 x 127,5 m, výšku 20 m a do prevádzky bola spustená v rokoch 1954 – 1961. Voda je na 4 Kaplanové turbíny privádzaná oceľovými potrubiami s priemerom 625 cm, zabetónovanými v hrádzi. Vtok vody regulujú rychlouzávery, istené núdzovými hradidlami.

Inštalovaný výkon turbín je 4×94,5 MW, ktoré slúžia najmä k pokrytiu špičkových odberov elektriny. Elektráreň vyrobí ročne 398,1 GWh elektrickej energie. Vyrovnávacou nádržou počas špičkovej prevádzky je vodní nádrž Kamýk.

Zaujímavosť
-----------

Vodná nádrž Orlík vošla do histórie českej kriminalistiky. Stala sa miestom, kam páchatelia známi ako „orlickí vrahovia" ukryli sudy s pozostatkami svojich obetí. Šlo o veľmi známy prípad série vrážd z 90. rokov 20. storočia.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vodní nádrž Orlík**

Referencie
----------

1. ↑  PIVODA, Aleš; DOUCHA, Josef. *Orlické vraždy: Akce Přehrada očima vyšetřovatele*. 1. vyd. Česko : XYZ, 2022. ISBN 9788076831209. S. 312.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Vodní nádrž Orlík na českej Wikipédii.*

  


| * z
* d
* u
Vltavská kaskáda |
| --- |
| 
* Lipno I
* Lipno II
* Hněvkovice
* Kořensko
* Orlík
* Kamýk
* Slapy
* Štěchovice
* Vrané

 |
**Holubinka** je potok na Záhorí, na rozhraní okresov Skalica a Myjava. Je to ľavostranný prítok Dolinského potoka, meria 2,9 km a je tokom VII. rádu.

Pramení v Chvojnickej pahorkatine, v podcelku Zámčisko, na juhojuhovýchodnom svahu vrchu Zámčisko (434,1 m n. m.) v nadmorskej výške približne 345 m n. m. Na hornom toku tečie juhojuhovýchodným smerom zalesneným územím Zámčiska, pričom vytvára hranicu medzi okresmi Skalica na pravom a Senica na ľavom brehu. Potom sa oblúkom stáča na juhozápad a sprava priberá prítok z južného úpätia vrchu Zámčisko. Následne sa stáča severojužným smerom, vstupuje do podcelku Unínska pahorkatina a preteká lokalitou Hladné nivy. Napokon sa stáča na juhozápad, vstupuje na územie okresu Senica a na západnom úpätí Repnísk (258,3 m n. m.), severne od obce Dojč, ústi v nadmorskej výške 223,5 m n. m. do Dolinského potoka.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Starej Myjavy |
| --- |
| *Stará Myjava* → *Myjava* → *Morava* → *Dunaj* |
| 
* Bahenský potok
* Bištava
* Bzovec
* Dolinský potok
* Holubinka
* Kadlubkovský potok
* Obrádznovský potok
* Rehákov kanál
* **Stará Myjava**
* Štefanovský potok

 |