recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Internacionalizmy vo frazeológii** sú frazémy majúce spoločnú sémantiku i spoločný pôvod, vyskytujúce sa vo viacerých príbuzných i nepríbuzných jazykoch, ktorých prameňmi sú kresťanské dejiny (predovšetkým Biblia), staroveké grécke a rímske dejiny a literatúra, grécka a rímska mytológia (antika), celosvetové (staršie i novšie) dejiny spoločnosti a literatúra. Pre oblasť európskeho regiónu tvoria i. tzv. základný európsky frazeologický fond (paneuropeizmy). I. vo frazeológii sú prevzaté frazémy viacerými jazykmi z jazyka národa, kt. ich vytvoril al. uviedol do všeobecného používania, napr. *krížová cesta; judášsky groš; lukulské hody; bartolomejská noc; Kolumbovo vajce; piata kolóna; boj s veternými mlynmi; rytier smutnej postavy* ap*.*

Literatúra
----------

* Basaaaaj, 198800; Skladaná, 1993; Soloducho, 1982.

*Článok pôvodne čerpal z diela ĎURČO, Peter (ed.). Frazeologická terminológia (1995) uverejneného na webe Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied.*
Neogénny andezit, Krupina, Štiavnické vrchy
**Intermediárna hornina** je vyvretá hornina, ktorej chemické zloženie odpovedá rozhraniu medzi kyslými (felzickými) a bázickými horninami. Tavenina (magma) odpovedajúceho zloženia je obyčajne označovaná ako *andezitická*. Obsahujú 52 až 65 % SiO2. Kremeň ako taký tvorí menej ako 20 % jej minerálov, významné sú tiež živce, hlavne plagioklasy s obsahom anortitovej zložky 10-50 % alebo alkalické živce. Medzi typické intermediárne horniny patrí sopečná hornina andezit, a jej hlbinný ekvivalent diorit. Medzi ďalšie intermediárne horniny patria trachyt a syenit. V diagrame QAPF sú intermediárne horniny zobrazované spolu s bázickými v pravom rohu diagramu pri vrchole P, pretože obsahujú hlavne palgioklasy. V TAS diagrame k nim možno priradiť viacero typov hornín v stĺpci medzi 52 - 65 % SiO2.

Intermediárne horniny vznikajú hlavne v oblastiach vulkanických ostrovných oblúkov. Ich pôvod v tomto prostredí sa dovodzuje od parciálneho tavenia kôry a plášťa nad subdukčnými zónami, kde unikajúce fluidá z ponárajúcej sa platne natavujú svoje nadložie. Takéto magmy sa označujú ako vápenato-alkalické. K vzniku intermediárnych hornín však nedochádza iba vo vulkanických oblúkoch ale aj v iných geotektonických prostrediach mimo okrajov kontinentov, napríklad v stredooceánskych chrbtoch alebo v riftových oblastiach. Usudzuje sa preto, že menšie množstvá magmy intermediárneho zloženia môžu vznikať aj miešaním magmy bazaltového a granitického zloženia; frakčnou kryštalizáciou z minerálov bohatých na železo alebo komplexnými reakciami medzi kryštalizujúcou fázou a koexistujúcou taveninou.

Referencie
----------

1. ↑  Rogers, N. Hawkesworth, Ch. 2000, *Composition of magmas.* in Sigurdsson, H. *Encyclopedia of volcanoes.* Academic Press, San Diego, s. 115-131

|  |  |
| --- | --- |
|  | Portál vedy o Zemi |
**Ivo Niederle** (\* 26. december 1929, Praha – † 8. január 2021, Praha) bol český herec, konferenciér, moderátor a komentátor.

V roku 1953 absolvoval štúdium herectva na pražskej DAMU, do roku 1957 hral v oblastnom divadle v Tepliciach, od roku 1957 pôsobil vo Werichovom Divadle ABC, ktoré bolo v roku 1962 presunuté pod Městská divadla pražská, kde hral až do roku 1991, kedy odišiel do dôchodku.

Počas svojho života stvárnil mnoho desiatok filmových a televíznych úloh, išlo ale vždy o menšie úlohy (vedľajšie aj epizódne). Vďaka dobrej znalosti cudzích jazykov (angličtina) sa uplatnil aj v zahraničných filmoch, pracoval aj ako televízny komentátor, konferenciér a moderátor.

Referencie
----------

1. ↑  Odišiel herec, ktorý hviezdil v legendárnom seriáli 30 prípadov Majora Zemana
2. ↑  Marie Valtrová: *ORNESTINUM, Slavná éra Městských divadel pražských*, Brána, Praha, 2001, str. 191, ISBN 80-7243-121-8

Externé odkazy
--------------

* Ivo Niederle v Česko-Slovenskej filmovej databáze
* Ivo Niederle v Internet Movie Database (po anglicky)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ivo Niederle na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5715 6816
* NK ČR: jo2002105847
* VIAF: 84137539
**Ivo Lapenna** (\* 5. november 1909, Split – † 15. december 1987, Kodaň) bol chorvátsky univerzitný profesor medzinárodného práva a dejín diplomacie v Záhrebe, neskôr v Londýne, čestný doktor niekoľkých univerzít, bývalý generálny tajomník a potom predseda Svetového esperantského zväzu.

Je autorom významných esperantských diel: *Retoriko*, všetko o umení rečníckom, *Aktualj problemoj de la nuntempat internacia lingvo*, *La internacia lingvo*, *Elektitaj paroladoj*, z najväčšej časti slávnostné prejavy pri začatí svetových zjazdov esperanta, dielo historické, literárne a didaktické. Z poslednej doby je to dielo *Esperanto en perspektivo*. Lapenna dosiahol prijatie UEA do UNESCO prijatím slávnej rezolúcie v prospech esperanta na valnom zhromaždení UNESCO v decembri roku 1954 v Montevideu. Založil pri UEA Ústredie pre bádanie a dokumentáciu [CED], zaviedol rečnícke súťaže a dosiahol pre esperantské hnutie vysokú prestíž. Jeho sloh je obdivuhodný, jasný, bohatý, je rečníkom svetovej povesti.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ivo Lapenna**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ivo Lapenna na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 130448710
* ISNI: 0000 0001 1466 3129
* LCCN: n80051095
* NK ČR: mzk2010473762
* VIAF: 164781111
* WorldCat: lccn-n80051095
**Džalál Tálabání** (arab. جلال طالباني‎ – Džalál Ṭálabání, kurd. جه‌لال تاڵه بانی – Celal Talebanî; \* 12. november 1933, Kelkan, Irak – † 3. október 2017, Berlín, Nemecko ) bol popredný kurdský iracký politik, zakladateľ a generálny tajomník Vlasteneckého zväzu Kurdistanu (PUK), od 6. apríla 2005 prezident Iraku.

Tálabání sa narodil v obci Kelkan na severe Iraku. Už ako štrnásťročný vstúpil do Kurdskej demokratickej strany (KDP) a v osemnástich rokoch bol zvolený do jej ústredného výboru. V rokoch 1953 – 1956 vyštudoval právo. Na konci 60-tych rokov sa s konzervatívnou KDP rozišiel a v roku 1975 založil ľavicovejší Vlastenecký zväz Kurdistanu (PUK). V nasledujúcich desaťročiach Tálabáního PUK a KDP, vedená Masúdom Barzáním, spolu súperili o rozhodujúci vplyv v irackom Kurdistane. Vzájomné rozpory vyvrcholili dokonca v 90-tych rokoch otvorenou občianskou vojnou. Nakoniec sa Tálabání s Barzáním zmierili a po páde Saddáma Husajna išli obidve hlavné kurdské strany do volieb spoločne a získali 75 kresiel v irackom Národnom zhromaždení. Z hľadiska kurdskej národnostnej politiky patril Tálabání k umierneným zástancom federalizácie Iraku a dištancoval sa od hnutia za nezávislý Kurdistan.

Po zvrhnutí Saddáma Husajna v roku 2003 bol zvolený za prezidenta. Stal sa prvým nearabským prezidentom Iraku. Bol vnímaný ako štátnik, ktorý dokázal znižovať napätie medzi šiitmi, sunnitmi a Kurdmi. V roku 2012 utrpel mozgovú príhodu a ešte v tom istom roku ho prepravili na liečbu do Nemecka. Od svojej hospitalizácie v roku 2012 sa už na politickom živote nezúčastňoval.

Referencie
----------

1. ↑  
 *Zomrel iracký exprezident Džalál Talabání* [online]. teraz.sk, 2017-10-03, [cit. 2017-10-04]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Džalál Tálabání**

Autoritné údaje: * BnF: 17132344v
* GND: 142894168
* ISNI: 0000 0001 0655 2656
* LCCN: n88657194
* NK ČR: js20050530010
* VIAF: 84234655
* WorldCat: lccn-n88657194
Súradnice: 42°08′50″S 24°45′09″V﻿ / ﻿42,147178°S 24,752433°V﻿ / 42.147178; 24.752433

**Džambaz tepe** (bulh. Джамбаз тепе) je jeden zo šiestich súčasných pahorkov v meste Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku. Spolu s pahorkami Taksim tepe (bulh. Таксим тепе) a Nebet tepe (bulh. Небет тепе) tvoria tzv. „Trojpahorčie" (bulh. Трихълмие – *Trichălmie*) na ktorom sa nachádza najstaršia časť mesta, na území ktorej bola vyhlásená architektonická rezervácia Starý Plovdiv.

Názvy
-----

Názov pahorku Džambaz tepe v preklade z turečtiny znamená *Pahorok povrazolezcov* (bulh. Хълм на въжеиграчите – *Chălm na văžeigračite*) a to z dôvodu, že na jeho strmých juhovýchodných stenách predvádzalo svoje umenie množstvo povrazolezcov a iných akrobatov.

Charakteristika
---------------

Džambaz tepe sa nachádza v centrálnej najstaršej časti mesta Plovdiv v tesnej blízkosti pahorkov Taksim tepe a Nebet tepe s ktorými tvorí tzv. „Trojpahorčie" v jeho juhovýchodnej časti.

Pamiatky
--------

Na území pahorku sa nachádza veľké množstvo významných plovdivských pamiatok. Patria medzi ne napríklad:

* Chrám svätého Demetera Solúnskeho
* Lamartinov dom
* Chrám stará svätá Petka
* Bývalý dervišský monastier Mevlevi Chane

Na úpätí pahorku sa nachádza Katedrála svätého Ľudovíta.

Zaujímavosti
------------

* V období antiky sa na vrchole pahorku nachádzal chrám zasvätený Apolónovi.

Galéria
-------

* Pohľad na pahorok Džambaz tepe so zvonicou chrámu stará svätá Petka z juhovýchoduPohľad na pahorok Džambaz tepe so zvonicou chrámu stará svätá Petka z juhovýchodu
* Chrám svätého Demetera Solúnskeho v svahu pahorku Džambaz tepeChrám svätého Demetera Solúnskeho v svahu pahorku Džambaz tepe
* Pohľad na juh z pahorku Džambaz tepe od zvonice chrámu stará svätá PetkaPohľad na juh z pahorku Džambaz tepe od zvonice chrámu stará svätá Petka

Referencie
----------

1. 1 2  bulgarianhistory.org
2. 1 2 3 4  theoldestcityineurope.eu
3. 1 2 3 4 5 6  lostinplovdiv.com
4. 1 2 3 4  visitplovdiv.com
5. 1 2 3  rezervaciq.com
6. ↑  plovdivtown.com
**Nobilita** bola vrstva bohatých a vplyvných rímskych občanov, ktorá sa vytvorila na začiatku 3. storočia pred Kr. a v nasledujúcom období prevažne jej príslušníci obsadzovali vysoké štátne úrady v Rímskej ríši.

Názov pochádza z latinského slova *nobilis* = vznešený. Vznik nobility sa spájal s takmer dvestoročným bojom plebejcov za zrovnoprávnenie s patricijmi. Plebejci v dlhoročných politických a hospodárskych bojoch dosiahli jednak politické ústupky (obsadzovanie úradov aj príslušníkmi plebejských rodín, zriadenie vlastných úradníkov – plebejskí tribúni = lat. *tribuni plebis*), jednak hospodársku rovnoprávnosť.

Rozhodujúcim medzníkom k ukončeniu bojov bol rok 287 pred Kr. kedy bol prijatý Hortensiov zákon (*lex Hortensia*), podľa ktorého sa rozhodnutia plebejských snemov(na ktorých sa mohli zúčastňovať len plebejci) boli záväzné aj pre patricijov bez schválenia senátom (predtým bol súhlas senátu potrebný). Týmto zákonom plebejci získali rozhodujúcu zákonodarnú iniciatívu a výrazný politický vplyv v rímskej republike. Vyrovnali sa rozdiely medzi bohatými patricijmi a bohatými plebejcami. Z ich radov sa v nasledujúcom období prevažne volili rímski úradníci (edili, prétori, konzuli). Do radov nobility len ťažko prenikali noví ľudia (*homo novus*), ktorí rozširovali politickú základňu rímskej republiky.
**Džamáhíríja** alebo po slovensky aj **džamahírija** alebo **všeľudový štát** (arab. جماهيرية = doslova: štát/republika ľudových más) je arabské slovo, novotvar, ktorý zaviedol Muammar al-Kaddáfí v prvom diele *Zelenej knihy*, vydanom v roku 1976. 

Slovo *džamáhíríja* bolo odvodené z *džumhúríja*, ktoré sa prekladá ako republika, ale s výmenou slova *džumhúr* – *ľud* za množné číslo *džamáhír* – *ľudové masy*.

Jediným štátom na svete, ktorý sa označoval ako džamáhíríja, bola Líbya. Štátne usporiadanie bolo alternatívou k socialistickému a kapitalistickému modelu a nejde ani o republiku, ani o monarchiu. Podľa Zelenej knihy je džamáhíríja štát založený na priamej demokracii bez politických strán, riadený jeho ľudom cez miestne rady. Väčšina pozorovateľov však považovalo faktické štátne zriadenie za vojenskú diktatúru, ktorú ovládal plukovník Kaddáfí.

Poznámky
--------

1. ↑  V tomto tvare slovo používa Úrad geodézie, kartografie a katastra Slovenskej republiky ako časť dlhého názvu Líbye.
**Porúbsky potok** (staršie **Porubský potok**) je potok na hornom Liptove, na území okresu Liptovský Mikuláš. Je to ľavostranný prítok Váhu, meria 4,6 km a je tokom III. rádu.

Prameň
------

Pramení v Nízkych Tatrách, v podcelku Ďumbierske Tatry, v časti Demänovské vrchy, na severoseverovýchodnom svahu vrchu Slemä (1 513,7 m n. m.), pod Stanišovským sedlom v nadmorskej výške približne 1 090 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie sprvu na krátkom úseku severoseverovýchodným smerom, potom sa stáča na severovýchod a preteká dolinou Brtkovica. Z pravej strany ďalej priberá prítok zo severovýchodného svahu vrchu Slemä, postupne sa stáča smerom na sever a preteká bralnatým úsekom doliny Brtkovica najmä na pravom brehu. Po vyústení bočnej doliny Skaličné sa potok stáča severovýchodným smerom, priberá krátky ľavostranný prítok z tejto doliny, vteká do Liptovskej kotliny a sprava priberá významný prítok (1,8 km), prameniaci v lokalite Záhorie na juhozápadnom svahu vrchu Selnice (1 244,1 m n. m.). Ďalej už tečie viac-menej severoseverovýchodným smerom, sprava ešte priberá krátky prítok z oblasti Vápenice a preteká intravilánom obce Liptovská Porúbka. V strede obce sa stáča na sever a na okraji obce ústi v nadmorskej výške cca 636,5 m n. m. do Váhu.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Váhu (od sútoku Bieleho a Čierneho Váhu po vtok do Liptovskej Mary) |
| --- |
| 
* **Belá**
* **Biely Váh**
* **Boca**
* Brostová
* Brôdok
* **Čierny Váh**
* **Demänovka**
* Hlboký potok
* **Hybica**
* Iľanovianka
* Jamníček
* Lažtek
* Nicovianka
* Okoličnianka
* Ploštínka
* Porúbsky potok
* **Smrečianka**
* Stošianka
* **Štiavnica**
* **Trnovec**
* Žadovica

 |
**Pavol apoštol Krištof Augustín Ulrich Félix Szinyei Merse** alebo **Pavol Sinei Merše** de Szinye (po nemecky *Paul von Szinyei-Merse*, po maďarsky *Szinyei Merse Pál*) (\* 4. júl 1845, Chminianska Nová Ves – † 2. február 1920, Jarovnice) bol uhorský maliar slovenského pôvodu.

Narodil sa v Chminianskej Novej Vsi do šľachtickej rodiny Félixa Merse de Szinye (teda Merse zo Svinie) a Valérie, rod. Jekelfalussy ako tretie dieťa z osmich tohto páru. Pokrstený bol štyri dni po narodení vo farnosti Svinia menami "Paulus Ap(ostolus) Cristophorus Augustinus Udalricus Felix"; Augustín podľa krstného otca - Augustína Mariássyho, Félix podľa otca.

Maliarstvo študoval na Akadémii v Mníchove. Patril k priekopníkom impresionizmu v Uhorsku a celej strednej Európe.

Angažoval sa aj politicky. V roku 1896 bol zvolený do uhorského snemu za vládnu Liberálnu stranu vo volebnom okrsku Lipany, kde sa usiloval o modernizáciu vzdelávania.

Pochovaný je na cintoríne v Lipanoch

Galéria
-------

* FaunFaun
* 
* 
*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pavol Szinyei Merse**

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrike farnosti Svinia; Chminianska Nová Ves bola filiálkou Svinej v rokoch 1805 - 1998.

Autoritné údaje: * abART: 59489
* BnF: 12129807t
* GND: 118799622
* ISNI: 0000 0001 0903 7676
* LCCN: n81099061
* NK ČR: xx0034633
* PIM: PIM71909
* SNK: 155305
* ULAN: 500015176
* VIAF: 56643861
* Web umenia: 10448
* WorldCat: lccn-n81099061
**Pavol Uhrin** (\* 17. január 1924, Lišov – † 23. február 1987, Bratislava) bol slovenský pedagóg a výskumný pracovník. Pseudonym: Lišovský

Rodina
------

* otec Ján Uhrin
* matka Zuzana rod. Ďurková

Životopis
---------

V roku 1941 – 1942 študoval na obchodnej škole v Krupine, v Trnave, kde nadviazal osobné kontakty s M. Válkom a V. Mihálikom , v Banskej Bystrici (1943 – 1945), filozofiu a slov. literatúru na univerzite v Bratislave. Vychovávateľ v domove mládeže , stredošk. prof. na SPŠ stavebnej, 1972 – 1984 výskumný pracovník Výskumného ústavu pedagogického. Zakladateľ slov. literárnej geografie, populizátor slov. literárnej histórie a kult. dedičstva vôbec, recenzent, autor poviedok. Výskum nehnuteľných pamiatok uverejňoval v časopisoch, kalendároch i knižne.

Dielo
-----

* Po stopách našich priekopníkov, Bratislava roku 1964
* Literárne prechádzky po Stredoslovenskom kraji, Banská Bystrica roku 1965 (s. Knězekom)
* Literárny sprievodca po Slovensku, Bratislava roku 1966
* Bratislavská jar, Martin roku 1983

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0001 1562 819X
* LCCN: n85805407
* NK ČR: ola2002157228
* SNK: 164707
* VIAF: 26071072
* WorldCat: lccn-n85805407
**Pavol Ušák-Oliva** alebo **Paľo Oliva** (vl. menom **Pavol Ušák**, pseudonymy *Ivo Martinovič*, *Milo Juriščov*, *Mirko Hrázdecký*, *Paľo Oliva*, *Paľo U. Oliva*; \* 16. november 1914, Kátlovce – † 1. marec 1941, Kvetnica) bol slovenský básnik katolíckej moderny, rímskokatolícky kňaz a brat herečky Hany Kostolanskej.

Život
-----

Pochádzal z roľníckej rodiny a vzdelanie získaval na gymnáziu v Trnave a pokračoval štúdiom katolíckej teológie v Trnave, Bratislave a v Spišskej Kapitule. V roku 1939 bol vysvätený za kňaza. Ako kaplán začal pôsobiť vo Veličnej na Orave, kde bol farárom básnik staršej generácie Ignác Grebáč Orlov. Už v mladom veku ochorel na tuberkulózu, z ktorej sa liečil vo Vysokých Tatrách, no napokon jej podľahol. V rodných Kátlovciach je po Pavlovi Ušákovi Olivovi pomenovaná základná škola s materskou školou.

Tvorba
------

Prvé verše publikoval v časopisoch Prameň, Saleziánske zvesti, Kultúra, Svojeť a Elán. Počas života mu vyšla jediná básnická zbierka *Oblaky*. Známa je taktiež nedatovaná súkromná bibliofília *Čierne kvietie*. Z Olivových básní často vyznieva smútok, neistota a skepsa, iné sú venované vzťahu muža a ženy a otázkam náboženskej viery. Oliva sa často porovnáva tvorbou a podobným životným osudom (tuberkulóza, Tatry…) s Jiřím Wolkerom. Kým sociálny (socialistický) básnik Jiří Wolker nachádza tragičnosť človeka v jeho triednom a protirečivom zápase za lepší zajtrajšok, Oliva sa vnára do širokej harmónie spirituálnej poézie smerujúcej cez oblaky a výšky k Bohu.

Dielo
-----

* 1939 – *Oblaky*, básnická zbierka
* 1942 – *Tak umieral básnik Paľo Oliva*, zbierka nepublikovaný diel a spomienková publikácia, ktorú zostavili Janko Silan a Mikuláš Šprinc, (Trnava)
* 1991 – *Bozk pozná smútok úst…*, výber básní, ktorý zostavil Štefan Moravčík
* *Čierne kvietie*, nedatovaná súkromná bibliofília

Referencie
----------

1. ↑  UŠÁK-OLIVA, Pavol. In: MAŤOVČÍK, Augustín, et al. *Slovník slovenských spisovateľov 20. storočia*. 2. dopl. opr. a rozšír. vyd. Bratislava; Martin : Literárne informačné centrum; Slovenská národná knižnica, 2008. 576 s. ISBN 978-80-89222-48-3,  978-80-89301-12-6. S. 509.
2. 1 2  OLIVA, Paľo. In:  *Lexikón katolíckych kňazských osobností Slovenska*. 1. vyd. Bratislava : Lúč, 2000. 852 s. ISBN 80-7114-300-6. S. 1008 – 1009.

Externé odkazy
--------------

* Plné texty diel P. U. Olivu

Autoritné údaje: * GND: 130031755
* ISNI: 0000 0000 5543 7067
* LCCN: n93074508
* NK ČR: js20020812008
* VIAF: 28166876
* WorldCat: lccn-n93074508
**Nobuhide Oda** (jap.:織田信秀, *Oda Nobuhide*, 1510 – 21. apríl 1551) bol vojvodcom a policajným sudcom v provincii Owari v Japonsku počas obdobia Sengoku. Bol otcom Nobunagu Oda.

Nobuhide, ako hlava klanu Oda, bol zapletený do vojny s daimjóm provincie Mino Dósan Saitóm na severných hraniciach a na východe s Jošimotom Imagawom, daimjóm provincií Mikawa, Suruga a Tótómi. Nikdy nebol schopný úplne zjednotiť provinciu Owari. Hoci si zabezpečil udržanie svojich dŕžav proti ostatným oponentom, neustále zápasy vo vnútri klanu Oda mu zabránili dosiahnuť úplne víťazstvo. V roku 1549, Nobuhide dohodol mier s Dósanom Saitóm dohodnutím svadby medzi synom (Nobunagom) a dcérou Saitóa. S podporou Dósana, sa Nobuhide zameral na Imagawu. V jednom z jeho víťazných momentov sa mu podarilo zajať Motojasu Macudairu na ceste do Imagawa a spravil z neho rukojemníka. Teraz bol schopný zabezpečiť si vstup do provincie Mikawa.

Keď Nobuhide zomrel v roku 1551 na hrade Suemori, ustanovil mladého Nobunagu ako svojho následníka v pozícii vodcu klanu Oda a svojho malého územia. Nobunaga, ktorý sotva poznal svojho otca a už mal zlú povesť ako delikvent, prišiel nevhodne oblečený na Nobuhideho pohreb a hodil vonné tyčinky na oltár chrámu preklínajúc svoj osud. To zapríčinilo, že Nobuhideho vazali miesto Nobunagu, podporovali jeho mladšieho brata Nobudžuki Odu. Aby získal podporu, vybral sa Nobunaga za Masahidom Hiratom a za svojim svokrom Saitó Dósanom, ktorého predtým nikdy nestretol. Od tohto bodu zvratu mu trvalo sedem rokov, aby upevnil svoju moc v klane a zjednotil provinciu Owari.
Súradnice: Hviezdna mapa 07h 18m 41s; -24° 57′ 15″

**NGC 2362** je otvorená hviezdokopa s hmlovinou v súhvezdí Veľký pes. Objavil ju Giovanni Battista Hodierna v roku 1654. Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 3,8.

Jej najjasnejšiu hviezdu τ CMa s magnitúdou 4,5 objavíme aj voľným okom. Tento modrý nadobor sa nachádza takmer v strede kopy. Je to vizuálna trojhviezda so spoločníkom 10. magnitúdy vo vzdialenosti 8,2" a 11. magnitúdy vo vzdialenosti 14,5". Týchto spoločníkov možno nájsť ďalekohľadom s 10 cm objektívom. Hlavná zložka má ešte dvoch spektroskopických sprievodcov. 

τ CMa svojou jasnosťou v hviezdokope výrazne vyniká, lebo najjasnejšie hviezdy hneď po nej dosahujú 6. až 7. magnitúdu. Celkový počet hviezd v kope je okolo 40. Na jej pozorovanie potrebujeme poľný alebo astronomický ďalekohľad s aspoň 5 cm objektívom. 

NGC 2362 patrí medzi najmladšie známe hviezdokopy, čo sa usudzuje podľa pomerne veľkej jasnosti jej hviezd. Jej vek sa odhaduje asi na 1 milión rokov podobne ako u známej dvojitej hviezdokopy v Perzeovi. 

Blízko je aj zákrytová premenná hviezda UW Canis Maioris. 

  

*… | NGC 2361 | **NGC 2362** | NGC 2363 | …*

Pozri aj
--------

* Zoznam NGC objektov

| * z
* d
* u
Objekty Caldwellovho katalógu |
| --- |
| Zoznam | 
* C1
* C2
* C3
* C4
* C5
* C6
* C7
* C8
* C9
* C10
* C11
* C12
* C13
* C14
* C15
* C16
* C17
* C18
* C19
* C20
* C21
* C22
* C23
* C24
* C25
* C26
* C27
* C28
* C29
* C30
* C31
* C32
* C33
* C34
* C35
* C36
* C37
* C38
* C39
* C40
* C41
* C42
* C43
* C44
* C45
* C46
* C47
* C48
* C49
* C50
* C51
* C52
* C53
* C54
* C55
* C56
* C57
* C58
* C59
* C60
* C61
* C62
* C63
* C64
* C65
* C66
* C67
* C68
* C69
* C70
* C71
* C72
* C73
* C74
* C75
* C76
* C77
* C78
* C79
* C80
* C81
* C82
* C83
* C84
* C85
* C86
* C87
* C88
* C89
* C90
* C91
* C92
* C93
* C94
* C95
* C96
* C97
* C98
* C99
* C100
* C101
* C102
* C103
* C104
* C105
* C106
* C107
* C108
* C109

 |
| Pozri tiež | 
* Messierov katalóg
* Nový všeobecný katalóg
* Index Catalogue

 |
| 
* Caldwellov katalóg
* Galaxia
* Hmlovina
* Hviezdokopa
* Súhvezdie

 |
Kolónia tučniakov  
veľkých.
**Kolónia** je v biológii zoskupenie jednotlivých organizmov toho istého druhu, ktoré sú vzájomne závislé.

Koloniálne žijúce organizmy sa delia na: a) sociálne organizmy, ktoré tvoria kolónie ako vzájomne závislé jedince toho istého druhu - napr. mravce, včela medonosná, koraly a pod. b) skupiny živočíchov, inak solitérnych, ktoré sa často spájajú do skupín, napr. koraly. Po rozpade kolónie je však každý jedinec schopný, aspoň po určitú dobu, samostatnej existencie.

Označujú sa tak napríklad zhluky baktérií alebo iných buniek, hlodavcov atď. Niektoré druhy žijú iba v kolóniách (mravce a včely medonosné)

Referencie
----------

1. ↑  Betina, V. a kol. 1975, Malá encyklopédia biológie. Obzor, Bratislava, s. 224
2. ↑  ART, Henry Warren. *The Dictionary of Ecology and Environmental Science*. [s.l.] : Henry Holt and Company, 1995. 642 s. ISBN 978-0-8050-3848-4. Kapitola Colony, s. 114.
3. ↑  ART, Henry Warren. *The Dictionary of Ecology and Environmental Science*. [s.l.] : Henry Holt and Company, 1995. 642 s. ISBN 978-0-8050-3848-4. Kapitola Colonial animals, s. 113.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kolonie (biologie) na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Biologický portál |
**Komaios** (starogr. *Κομαίος* – *Komaios*) bol olympijský víťaz v boxe v roku 652 pred Kr.

Komaios z Megary zvíťazil v boxe (pygmé) na 32. olympijských hrách v roku 652 pred Kr. V Olympii sa box zaviedol na 23. hrách v roku 688 pred Kr. a prvým víťazom tejto disciplíny bol Onomastos zo Smyrny. V starovekom Grécku mal box voľnejšie pravidlá a bol tvrdší ako dnešný. Okrem držania súpera, chmatov a úderov na pohlavné orgány sa v ňom dovoľovalo takmer všetko. Boxer mal päste ovinuté remencami a zápasil vo vyhradenom priestore. Boj trval tak dlho, kým sa neskončil pre jedného zo súperov víťazstvom.

Podľa starovekého historika Eusebia z Kaisareie na týchto dávnovekých olympijských hrách bol za víťazstvo v behu na jedno stadion korunovaný vencom Komaiov brat Kratinos.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Eusebios, *Kronika* 2,193.
2. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 145-146.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Súradnice: 62°35′55″S 164°48′00″Z﻿ / ﻿62,59861°S 164,80000°Z﻿ / 62.59861; -164.80000

**Yukon** je mohutná severoamerická rieka dlhá 3 185 km. Pramení a takmer polovica jej toku leží v Kanade, preteká štátom Aljaška v USA a vlieva sa deltou Yukonu do Beringoveho mora.

Povodie Yukonu
--------------

Celkové povodie rieky Yukon je 840 000 km², z toho 323 800 km² leží v Kanade. Tečie niekoľkými národnými parkmi a rezerváciami, pričom polovicu tvoria lesy. Meno rieky Yukon pochádza z jazyka pôvodných obyvateľov oblasti a znamená „veľká rieka". Yukon je najdlhšou riekou na Aljaške a v teritóriu Yukon a bola jednou z najdôležitejších dopravných trás počas zlatej horúčky na Klondike v rokoch 1898 a 1899. Kolesové riečne člny brázdili hladinu rieky až do vybudovania cesty Klondike Highway v roku 1950.

Yukon preteká cez veľmi riedko osídlené územie. Napriek svojej dĺžke rieka tečie iba cez niekoľko miest a osád. V teritóriu Yukon je to Whitehorse, Carmacks a Dawson a na Aljaške Circle, Fort Yukon, Stevens Village, Tanana, Ruby, Galena, Nulato, Grayling, Holy Cross, Russian Mission a Ohogamut.

Spor o prameň rieky
-------------------

Rieka Yukon pramení v Prímorskom pohorí (Coastal Range) v severnej časti kanadskej provincie Britská Kolumbia. V Kanade však preteká hlavne teritóriom Yukon, ktorému dala meno. Za prameň rieky Yukon sa všeobecne považuje ľadovec Llewellyn na južnom výbežku jazera Atlin v Britskej Kolumbii. Odporcovia tohto názoru tvrdia, že prameňom Yukonu je jazero Lindeman v severnej časti Chilkoot Trail. Akokoľvek, voda z jazera Atlin tečie do jazera Tagish, tak isto ako aj voda z jazera Lindeman, potom ako preteká cez jazero Bennett. Voda z jazera Tagish tečie do jazera Marsh a rieka vytekajúca zo severnej časti tohto jazera južne od Whitehorse už nesie názov Yukon. Sú však aj také názory, že prameňom rieky Yukon by v skutočnosti malo byť jazero Teslin, pretože rieka Teslin, ktorá z neho vyteká má dlhší tok, keď sa vlieva do Yukonu ako samotná rieka Yukon.

Mosty na Yukone
---------------

Most E. L. Pattona
Napriek svojej dĺžke, sú na rieke Yukon vybudované iba štyri cestné mosty: 

* most Lewes, severne od jazera Marsh na Aljašskej diaľnici;
* most Roberta Campbella vo Whitehorse,
* most rieky Yukon v Carmacks na ceste Klondike Highway;
* most E. L. Pattona, severne od Fairbanks na ceste Dalton Highway.

V Dawson City most nahrádza v lete trajekt a v zime sa jazdí po zamrznutej rieke. V marci 2004 bol vyhlásený plán na vybudovanie mosta v Dawsone.

Vo Whitehorse sú vybudované aj dva mosty pre peších, okrem toho sa tam dá prejsť aj po priehradnej hrádzi.

Referencie
----------

1. 1 2  Watersheds of the World: North and Central America - Yukon Watershed World Resources Institute
2. ↑  Environmental and Hydrologic Overview of the Yukon River Basin, Alaska and Canada

Pozri aj
--------

* Yukon (delta)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Yukon (rieka)**
**Andrej Túrsky** (Solnensis, Taurius, Thorani, Thurius, Thurszky) (\* 1555, Turie - † 2. september 1625, Poniky) bol slovenský evanjelický kňaz.

Rodina
------

* otec Ján Túrsky
* matka Agnesa Túrska

Životopis
---------

Študoval bohoslovie v Žiline, v Jihlave, na univerzite v Jene a vo Wittenbergu. Vychovávateľ Mikuláša Révaia v Žiline a na hrade v Blatnici, rektor evanjelický školy v Bytči, 1587 vysvätený za kňaza, evanjelický farár v Ostrej Lúke, od 1607 v Ponikách, 1612 prísediaci, 1615 dekan zvolenského evanjelický bratstva. Roku 1623 sprevádzal P. Sextiusa do Bytče k uvedeniu do funkcie superintendanta. Počas Bočkaiovho povstania sa ukrýval v Ľubietovej. Autor lat. denníka, kt. obsahuje cenné údaje o významných osobnostiach a udalostiach jeho doby.

Dielo
-----

* Diarum... Andreae Thurii (rkp.)

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Igor Rymarenko** (\* 19. september 1928, Banská Bystrica) je ochotnícky bábkársky režisér a projektant.

Životopis
---------

V roku 1954 absolvoval štúdium na SVŠT v Bratislave (Ing.). Roku 1954 – 1962 pracovník Chemoprojektu, 1962 – 1986 Dopravoprojektu a od 1986 Projektového ústavu dopravných stavieb v Bratislave.

Bábkovému divadlu sa venoval od mladosti. Roku 1942 – 1944 člen ochotníckeho bábkárskeho súboru Gašparkovo divadlo a 1944 – 1945 Bábkového divadla našich detí v Banskej Bystrici, kde vodil marionetu Gašparka. Roku 1945 – 1951 hrával v bratislavskom ochotníckom bábkárskom súbore v bývalej Sokolovni, 1951 založil a viedol ochotnícky bábkársky súbor Radosť pri Osvetovej besede ÚNV v Bratislave. Pri réžii svojich inscenácií začal uplatňovať novátorskú technológiu výroby javajok. Po zavŕšení aktívnej činnosti v bábkárskom súbore Radosť (1961) prednášal na školeniach, písal články do časopisu *Ľudová tvorivosť*, v Osvetovom ústave vydal príručku *Osvetľovanie v bábkovom divadle*, od 1965 sa zameriava na zbieranie rodinných bábkových divadiel.

Literatúra
----------

* *Encyklopédia dramatických umení Slovenska*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * GND: 1037663411
* ISNI: 0000 0003 6733 8287
* NK ČR: jx20120220024
* VIAF: 232184062
**Ernest Polóny** (\* 26. apríl 1844, Kláštor pod Znievom - † 29. apríl 1928, Kláštor pod Znievom) bol pedagóg, filológ.

Rodina
------

* otec Matej Polóny
* matka Margita rod. Šimkovičová
* manželka Františka rod. Zacharová

Životopis
---------

Ľudovú školu navštevoval v Kláštore pod Znievom, 1862-1869 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, kde jeho nár. a rusofilskú orientáciu upevnil M. Čulen, 1869-1875 klasickú filológiu na univerzite v Pešti, 1875-1877 poslucháč 
Slovanského učiteľského ústavu v Petrohrade. Po pôsobení na Slovensku na protest proti zrušeniu gymnázia v Kláštore pod Znievom odišiel do Ruska. V Rusku sa venoval tvorbe učebníc a školských príručiek, autor článkov v slovenskej tlači. Po návrate z Ruska, po vzniku prvej ČSR sa pričinil o znovuotvorenie gymnázia v Kláštore pod Znievom, bol jeho riaditeľom.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike farnosť Kláštor pod Znievom; pokrstený ako Erneszt Polonÿ
**Ernest Babenberg** nazývaný *Silný* (nem.  *Ernst der Tapfere*, 1027 – 10. júna 1075) bol markgróf Východnej marky z dynastie Babenbergovcov.

Život
-----

Narodil sa ako druhorodený syn markgrófa Adalberta a Frowizy, dcéry benátskeho dóžu Otta Orseola. Jeho starší brat Leopold zomrel v roku 1043 a Ernest tak v roku 1055 zasadol po otcovej smrti na prázdny stolec. Nadviazal na jeho diplomatický um a naďalej udržoval dobré vzťahy s cisárskym dvorom. Podieľal sa na výprave do Uhorska, ktorá mala zachrániť chorého ríšskeho spojenca, uhorského kráľa Ondreja pred jeho vlastným bratom Belom. Ondreja síce nezachránil, ale podarilo sa mu odviesť do Východnej marky jeho syna Šalamúna a jeho snúbenicu Juditu, sestru neplnoletého cisára Henricha IV.

Mladý cisár sa stal dospelým v roku 1065 a konečne mohol začať vládnuť samostatne bez regentskej rady. Nasledovala vzbura ríšskej šľachty, ktorej sa pokúsil obmedziť privilégia. Ernest zostal na strane cisára a 9. júna 1075 sa zúčastnil bitky pri Homburgu, ktorá bola zapríčinená vypálením hradu Harzburg.:79-80

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| „ | Tam bol tiež ťažko zranený Ernest, markgróf bavorský, ktorý v Ríši prežíval nemalú úctu a preslávil sa mnohými víťazstvami nad Uhrami. Napol mŕtvy bol prenesený do tábora, kdoe skonal nasledujúceho dňa… | "|
| – *Lampert z Hersfeldu* |

Jeho pozostatky boli prevezené do Melku a pochované v miestnom kláštore. Nástupcom sa stal syn Leopold II..

Referencie
----------

1. 1 2  VEBER, Václav, a kol. *Dějiny Rakouska*. Praha : Nakladatelství Lidové noviny, 2002. ISBN 80-7106-491-2.

Literatúra
----------

* LECHNER, Karl. *Die Babenberger : Markgrafen und Herzoge von Österreich 976–1246*. 5. vyd. Wien ; Köln ; Weimar : Böhlau, 1994. 478 s. ISBN 3-205-98229-0. (německy)
* POHL, Walter; VACHA, Brigitte. *Die Welt der Babenberger : Schleier, Kreuz und Schwert*. Graz ; Wien ; Köln : Styria, 1995. 319 s. ISBN 3-222-12334-9. (německy)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ernest (Rakúsko, Babenberg)**

Autoritné údaje: * GND: 143309080
* VIAF: 163959368
**Stabilizačný systém lietadla** je avionický systém, ktorý odstraňuje aerodynamické problémy so stabilitou letu lietadla. Podľa úrovne stabilizácie ich môžeme rozdeliť na:

* systémy tlmenia kmitov
* systémy stabilizácie horizontálneho letu
* systémy umelej stability
* adaptabilné systémy

Systémy tlmenia kmitov
----------------------

Ide o systémy lietadiel ktoré odstraňujú kmitanie lietadla vplyvom kmitania aerodynamických plôch (Flatter).
tieto systémy sú jednoduché elektronické systémy väčšinou na báze analógových obvodov, ktoré prostredníctvom akčných členov v systéme riadenia zabezpečujú hladkosť a plynulosť letu. Systémy tlmenia kmitov sú zaraďované do systémov posilňovačov riadenia.

Systémy stabilizácie horizontálneho letu
----------------------------------------

Ide o pokrokovejšie systémy stabilizácie letu ktoré zabezpečujú plynulý horizontálny let bez zásahu pilota. Tieto systémy sú často dopĺňané systémom vybratia strmhlavého letu s prechodom na horizontálny let. V súčasnosti sú tieto systémy súčasťou autopilota.

Systémy umelej stability
------------------------

U lietadiel, kde je požadovaná vysoká obratnosť, ale ich aerodynamická konštrukcia je vysoko nestabilná je do riadiacich prvkov vkladaný systém umelej stability. Tento systém pozostáva z aerodynamických úprav riadiacich plôch a z elektronického systému ktorý zabezpečuje zosilnenie reakcií lietadla na povel riadiacej páky. Tento systém je u nových lietadiel vkladaný do autopilotov a kontroluje tzv. bezpečnú obálku letu. To znamená že pokiaľ povel riadiacej páky jeho veľkosť a rýchlosť je v oblasti stabilného letu je vykonávaný presne, ak dôjde k povelu ktorý by dostal lietadlo do nestabilných -medzných situácií (vysoký uhol nábehu, stúpanie pri malých rýchlostiach, strata vztlaku) systém zasiahne a nedovolí vstup do týchto situácií.

Adaptabilné systémy
-------------------

Sú to systémy ktoré prispôsobujú výkon riadiacich plôch lietadla rýchlosti a výške letu. So zvyšujúcimi sa rýchlosťami a znižujúcimi sa výškami znižujú účinnosť riadiacich prvkov.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál letectvo |
MUDr. **Tibor Ličko** (\* 29. jún 1924, Čierny Balog – † 22. marec 1976, Banská Bystrica) bol slovenský lekár-chirurg a vysokoškolský pedagóg.

Rodina
------

* otec: Šimon Ličko
* matka: Mária rod. Kraliková
* manželka: Doris rod. Vondrašeková
* syn: Juraj
* dcéra: Zuzanna

Životopis
---------

Štud na gymnáziu v Banskej Bystrici, na Lekárskej fakulte UK v Bratislave, v roku 1967 – 1970 na študijnom pobyte vo Švédsku. Špecialista na traumatologickú chirurgiu. Pôsobil na LF UK v Bratislave (1967 – 1970). Primár chirurgického oddelenia KÚNZ v Banskej Bystrici. Po jeho vedením sa začala vykonávať hrudná chirurgia a kardiochirurgia. Autor a spoluautor kníh, odborných článkov a štúdií v domácich aj zahraničných časopisoch. Účastník SNP.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník
* Archív Nemocnice FDR v Banskej Bystrici

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 147289
* VIAF: 5523156565699023500007
**Ernest Caban** (\* 24. september 1924, Banská Bystrica – † 16. marec 2000, Banská Bystrica) bol slovenský odbojár, komunistický funkcionár a športovec – lyžiar.

Rodina
------

* syn Ernest Caban

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici. Účastník SNP a protifašistického odboja. Zaslúžil sa o rozvoj školstva, kultúry a osvety v Stredoslovenskom kraji. Tajomník pre ideologickú prácu KV KSS v Banskej Bystrici (1970 – 1975). Podpredseda SKNV v Banskej Bystrici (od roku 1975).

Lyžiar-bežec, pretekár za KSTL Banská Bystrica (40.roky 20. stor.), reprezentant Slovenska, účastník medzinárodných súťaží, atlét, dorastenecký majster Slovenska v behu na 800 a 1 000 m; gymnasta.

Zakladateľ, priamy účastník, predseda organizačného výboru Bielej stopy SNP v Banskej Bystrici.

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Budova školy
**Základná škola, Malinovského 1160/51, Partizánske** je základná škola v Partizánskom.

Základná škola na Malinovského ul. v Partizánskom je najmladšou školou v 25-tisícovom meste Partizánske. Je situovaná pod horou. Bola otvorená v školskom roku 1989/1990 na sídlisku Šípok, v okrajovej časti mesta. V blízkosti školy je zastávka MHD, pastoračné centrum a dve predškolské zariadenia.

Škola je plno organizovanou školou s nultým až deviatym ročníkom. Súčasťou školy je aj školský klub detí. Pod správu školy patrí aj viacúčelové ihrisko, ku ktorému je vybudovaný chodník z areálu školy. Keďže v regióne je veľa zahraničných firiem, dôraz je kladený na výučbu cudzích jazykov a informatiky. Časová dotácia týchto predmetov je posilnená voľnými hodinami. V blízkom okolí je to jediná škola so skupinovou integráciou.

Na škole prebiehajú dlhodobo projekty: Stop fajčeniu, aktívne globálne školy, Infovek, e-Twinning, Nadácia Orange, psychosociálny výcvik žiakov deviateho ročníka, diskusný klub v spolupráci s pedag.-psych. poradňou.

Súčasnou riaditeľkou školy je Alena Barancová.

História
--------

* 1989 – otvorenie školy na sídlisku Šípok v Partizánskom
* 1994 – zrušenie dvojsmenného vyučovania
* 2002 - prechod školy na právnu subjektivitu
* 2005 - vznik loga školy
* 2008 - nový smer podľa ŠVP

Externé odkazy
--------------

* Webová stránka

Súradnice: 48°37′21″S 18°23′47″V﻿ / ﻿48,622477°S 18,396306°V﻿ / 48.622477; 18.396306
**Ernest Henry Starling** (\* 17. apríl 1866, Londýn – † 2. máj 1927, Kingston Harbour, Jamajka) bol britský fyziológ.

Život a kariéra
---------------

Vyštudoval v Londýne, pracoval tiež viac rokov v Nemecku a Francúzsku. Jeho najvýznamnejším spolupracovníkom bol sir William Maddock Bayliss. Zaoberal sa výmenou tekutiny medzi cievou a tkanivom a v tejto súvislosti formuloval (1896) Starlingovu hypotézu o rovnováhe. Spolu s Baylissom objavili črevnú peristaltiku. V roku 1902 izoloval a pomenoval sekretín. V roku 1905 opäť spolu s Baylissom definoval hormón ako pôsobok vytváraný v endokrinných žľazách, prenášaný krvou do vzdialených oblastí tela, kde aj v malej koncentrácii je schopný ovplyvniť funkciu daného orgánu či tkaniva. Venoval sa tiež štúdiu riadenia srdečnej činnosti, formuloval Frankov-Starlingov srdcový zákon (1915, upravené 1919). Študoval funkciu obličiek. Významnou odbornou literárnou prácou boli Principles of Human Physiology.

Referencie
----------

1. ↑   *Ernest Henry Starling* [online]. Whonamedit.com, [cit. 2008-09-04]. Dostupné online.
2. ↑   *Scientist Ernest Henry Starling* [online]. Answers.com, [cit. 2008-09-04]. Dostupné online.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ernest Starling na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 121467046
* GND: 119383942
* ISNI: 0000 0001 2120 8984
* LCCN: n85814923
* NK ČR: nlk20000087917
* VIAF: 12344700
* WorldCat: lccn-n85814923
**Krokoit** je minerál kryštalizujúci v monoklinickej sústave, chemicky chróman olovnatý - PbCrO4.

Vlastnosti
----------

Krokoit je minerál žltej až čerevenej farby. Väčšinou sa vyskytuje vo forme ihličkových kryštalických drúz, prípadne aj samostatných prizmatických kryštálov. Je to pomerne mäkký minerál (2,5-3) podľa Mohsa.

Vznik
-----

Krokoit vzniká ako sekundárny minerál v oxidačnej zóne olovených ložísk, no pre jeho vznik musí byť prítomný aj chróm. Spolu s ním sa vyskytujú pyromorfit, vanadinit, ceruzit, kremeň, anglesit a limonit.

Výskyt
------

Krokoit sa vyskytuje v Rusku (stredný Ural), Rumunsku, Nemecku (pekné vzorky z okolia Glachau), Škótsku, Anglicku, Francúzsku, Zimbabwe, Austrálii (Tasmánia, západ Austrálie), Filipínach, Brazílii a v USA (Arizona).

Pozri aj
--------

* Zoznam minerálov

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Krokoit**

Externé odkazy
--------------

* Krokoit na www.mindat.org
**Základná škola Komenského** sa nachádza v regióne na rozhraní Spiša a Zamaguria v meste Stará Ľubovňa. Navštevuje ju 816 žiakov a je typickou sídliskovou školou. O výchovu a vzdelanie týchto žiakov sa stará 53 učiteľov a 7 vychovávateľky. Technický chod zabezpečuje 19 zamestnancov. Ako jedna z mála škôl v okrese vzdelávame aj integrovaných žiakov, ktorým pri plnení úloh pomáhajú špeciálni pomocní učitelia. Naši žiaci sú súčasťou modernej doby a veľmi radi sa podieľajú na aktivitách v rámci školy aj mimo nej. Počítače a internet sú pre nich zdrojom získavania nových vedomostí a skúseností. Zapájame sa do rôznych projektov - Infovek, Vráťme šport do škôl, Škola podporujúca zdravie, Správaj sa normálne, Prázdninové školské dvory, Sokrates, ktoré sú niečím novým pre našich žiakov a veľmi radi spolupracujú. V súťažiach, ktorých sa naši žiaci zúčastnili získavame popredné miesta. Mnohí z našich učiteľov a žiakov sú ocenení na okresnej, regionálnej, celoštátnej i medzinárodnej úrovni.

Externé odkazy
--------------

* Webová stránka školy

Súradnice: 49°17′47″S 20°40′44″V﻿ / ﻿49,296339°S 20,678823°V﻿ / 49.296339; 20.678823
**Krokodíl novoguinejský** (lat. *Crocodylus novaeguineae*) je druh krokodíla z čeľade krokodílovité.

Rozšírenie
----------

Krokodíl novoguinejský obýva Novú Guineu.

Bývalé súčasti
--------------

Krokodíl filipínsky bol v 50.-70. rokoch 20. storočia často považovaný za poddruh krokodíla novoguinejského (pod názvom *Crocodylus novaeguineae mindorensis*); predtým aj potom (t.j. v 30. 40. rokoch a od konca 70. rokov) bol (je) považovaný za samostatný druh.

V roku 2019 bol od krokodíla novoguinejského navyše odčlenený nový samostatný druh Crocodylus halli.

Výzor
-----

Je to je malý druh krokodíla. Dĺžka tela u samcov sa pohybuje okolo 3,5 m, samice sú menšie a dorastajú okolo 2,7 m. Výzorom sa podobá krokodílovi filipínskemu (*Crocodylus mindorensis*) a krokodílovi olivovému (*Crocodylus siamensis*). 

Telo má sivohnedé s tmavo hnedými až čiernymi škvrnami na chvoste, brucho býva svetlejšie. Nos je dlhý, pomerne úzky a spolu s dospievaním sa rozširuje.

Spôsob života
-------------

Žije nočným spôsobom života v sladkovodných močiaroch a jazerách v Novej Guinei. Napriek tomu že dokáže žiť v slanej vode, je v poloslaných pobrežných vodách videný pomerne vzácne a nikdy v prítomnosti nebezpečného krokodíla morského (*C. porosus*). U krokodíla novoguinejského rozlišujeme dva populácie, ktoré od seba oddeľuje horské pásmo; DNA analýza dokázala, že sú tieto populácie geneticky oddelené. Živí sa prevažne rybami a inými bezstavovcami, ale tiež stavovcami, zvlášť potom obojživelníkmi a plazmi. Mláďatá sa živia vodnými bezstavovcami a hmyzom.

Rozmnožovanie
-------------

Samice budujú kopcovité hniezda do ktorých zhruba 2 týždne po spárení kladú vajcia. Samice severnej populácie kladú v období sucha, obvykle v zarastených riečnych prítokoch a na plávajúcich rastlinách 22 až 45 vajec. Samice južnej populácie si stavajú hniezda na súši na začiatku obdobia dažďov a ich hniezda sú obyčajne menšie než u samíc severnej populácie (napriek tomu že samotné vajcia sú o niečo väčšie). Vajcia sa vyvíjajú zhruba 80 dní a matka znášku po celú dobu stráži. Keď sa mláďatá vyliahnu, privolajú pišťaním svoju matku, ktorá im pomôže von zo zakrytého hniezda. Samice dosahujú pohlavnú dospelosť po dosiahnutí rozmerov 1,6 až 2 m, samci pri 2,5 m.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Krokodíl novoguinejský**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Krokodíl novoguinejský**

Zdroje
------

1. ↑   S. 37
2. ↑
**Základná škola, Eliáša Lániho 261/7, Bytča** je základná škola v Bytči.

História školy
--------------

Štátna meštianska škola vo Veľkej Bytči vznikla v roku 1928 pri príležitosti 10. výročia vzniku Československa. Projekt stavby urobil ing. arch. Peter Kropáček z Prahy a so stavbou sa začalo 26. októbra 1926. 28. októbra 1926 žiaci školy a učiteľský zbor so zástupcami obce i občianstva vykonalo prvý výkop. Prvý školský rok sa začal 1. septembra 1928 a v tom roku školu navštevovalo 258 žiakov.

28. októbra 1928 na pamätný deň 10. výročia vzniku ČSR bola zasadená jubilejná lipa na školskom dvore (lipa strieborná).

Významné osobnosti pôsobiace na škole
-------------------------------------

* Stanislav Bíroš - akademický sochár a maliar, na škole pôsobil od septembra 1928 do júla 1939
* Vladimír Čaplovič - literárny historik, stredoškolský profesor a publicista, na škole pôsobil ako riaditeľ od augusta 1960 do septembra 1963
* František Garabík - hádzanárský tréner, učiteľ a bývalý riaditeľ školy od septembra 1996

Zdroje
------

* školská kronika
* webová stránka školy

Externé odkazy
--------------

* Webová stránka školy

Súradnice: 49°13′20″S 18°33′47″V﻿ / ﻿49,22223°S 18,562918°V﻿ / 49.22223; 18.562918
**Základná škola, Ulica mieru 1235, Bytča** je základná škola v Bytči.

Základná škola bola otvorená v roku 1963, kedy pozostávala z dvoch hlavných budov. Postupne bola vybudovaná telocvičňa, budova pre pracovné vyučovanie (dielne), jedáleň s kuchyňou pre stravovanie žiakov a pedagógov. Posledným rozšírením priestorov pre vzdelávanie bola prístavba tzv. novej budovy, v ktorej sa v súčasnosti nachádzajú odborné učebne a triedy pre mimoriadne nadané deti. 

Od 1. januára 2000 sa zmenila právna forma školy, škola získala právnu subjektivitu.

Základná škola poskytuje základné vzdelanie stupňa ISCED 1 a ISCED 2, spravidla deťom vo veku od 6 rokov do 15 rokov. Škola je štruktúrovaná ako úplná, plnoorganizovaná. Kapacita školy je postačujúca, disponuje primeraným množstvom vybavených učební pre kmeňové triedy v každom ročníku i pre špecializované odborné učebne. Školu tvorí 6 samostatných budov, ktoré sú umiestnené v jednom areáli obklopenom príjemnou a udržiavanou zeleňou. V školskom roku 2007/2008 prešiel areál kompletnou parkovou úpravou – vysadené boli nové dreviny a iné vždyzelené rastliny. 

V školskom roku 2008/2009 sa začala kompletná rekonštrukcia dvoch hlavných budov – po výmene okien bude nasledovať oprava striech so strešnou nadstavbou, obnova sietí a rozvodov, modernizácia a estetizácia hygienických zariadení a vybavenia tried. Kompletná rekonštrukcia čaká aj telocvičňu. Tieto zmeny prispejú k zlepšeniu prostredia pre výchovno-vyučovací proces.

Externé odkazy
--------------

Webové stránka školy

Súradnice: 49°13′29″S 18°33′10″V﻿ / ﻿49,224746°S 18,55285°V﻿ / 49.224746; 18.55285