recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ján Martin Nepomuk Markhot - Markhot de Vittencz** (maď. *Markhot János Nepomuk*; \* 17. november 1811, Dolné Krškany – † 14. september 1888, Ivanka pri Nitre) bol uhorský politik, kráľovský radca, podžupan Nitrianskej župy a poslanec uhorského snemu.

Životopis
---------

Jeho otec bol Alexander Markhot, právny zástupca majetkov ostrihomského arcibiskupa a matkou Mária Dombay. Jeho mladší brat Imrich Markhot (1813 – 1868) bol advokátom a nitrianskym župným podnotárom.

Strednú školu absolvoval v Nitre, právo v Bratislave. Advokátsky diplom získal už ako 18-ročný. V roku 1846 sa stal hlavným slúžnym Nitrianskeho slúžnovského okresu a v roku 1848 druhým podžupanom Nitrianskej župy. Počas uhorskej revolúcie bol vyslancom novozámockého okresu a následne spolu s barónom Jánom Jesenákom bol vládnym zmocnencom v Nitrianskej župe. Po porážke revolúcie sa musel skrývať, no bol zajatý a neskôr prepustený.
Neskôr sa spolupodielal na organizovaní ľudových krúžkov a bol jedným z vodcov župnej opozície. V roku 1869 sa stal nitrianskym prvým podžupanom. V roku 1875 bol zvolený vo volebnom okrsku Veča za poslanca uhorského snemu.
Spolu s manželkou Sidóniou Martonovou (vzdialenou príbuznou Ľudovíta Košuta) mali 4 deti: synov Júliusa a Aladára a dcéry Janku a Melániu.

Rodové sídlo v Ivanke pri Nitre je v súčasnosti sídlom Štátneho archívu v Nitre.

Referencie
----------

1. ↑   *Markhot János* [online]. Budapešť: Petőfi Irodalmi Múzeum, [cit. 2023-05-02]. Dostupné online.
2. ↑  KERESTEŠ, Peter. *MARKHOT Z IVANKY PRI NITRE* [online]. 2019, [cit. 2023-05-02]. Dostupné online.
3. ↑  KERESTEŠ, Peter. *Štátny archív v Nitre* [online]. 2016, [cit. 2023-05-02]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ján Markhot**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Markhot János na maďarskej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrike -indexovaný – farnosť Dolné Krškany; pokrstený ako Joannes Martinus Markhot

Autoritné údaje: * PIM: PIM64225
*Paris a Oinóné*, autor:Adriaen van der Werff (1659–1722)
**Oinóné** alebo **Oinóna** (starogr. *Οἰνώνη* – *Oinóné*, lat. *Oenone*) je v gréckej mytológii nymfa z Tróady, dcéra riečneho boha Kebréna.

Do Oinóny sa zamiloval mladý pastier Paris, ako dieťa odvrhnutý syn trójskeho kráľa Priama. Tento osud Parida stihol potom, čo veštba veštca Aisaka predpovedala, že sa stane príčinou zániku Tróje. Aisakos dokonca navrhol, aby bol Paris po narodení usmrtený, ale to sa nestalo a veštba sa tak po rokoch naplnila.

Keď Paris jedného dňa pásol stádo a čakal na svoju lásku Oinónu, objavil sa pred ním boh Hermes s bohyňami Hérou, Aténou a Afroditou a podal mu jablko a povedal, že má z rozhodnutia boha Dia dať jablko tej z bohýň, ktorá je najkrajšia. Všetky tri sa mu videli rovnako krásne a bohyne, aby mu pomohli rozhodnúť sa, ponúkli mu moc, vojnovú slávu a lásku najkrajšej zo žien. Paris si vybral ponuku Afrodity, lásku krásnej ženy.

Paris sa potom zúčastnil pastierskych súťaží a veštkyňa Kassandra v ňom spoznala kráľovho vyhnaného syna a Paris len čo sa dozvedel, že je synom trójskeho kráľa Priama, Oinónu opustil a odišiel do Tróje, kde ho rodičia s radosťou prijali.

Paris v Tróji už na svoje stretnutie s bohyňami takmer zabudol, ale bohyne nezabudli. Prebudili v ňom túžbu po žene a vnukli mu myšlienku odísť do Sparty, kde žila krásna Helena, manželka spartského kráľa Menelaa a podnietili medzi nimi vzájomnú lásku a Paris ju krátko nato uniesol do Tróje, kde sa s ňou oženil. Gréci potom vypovedali Tróji vojnu a vypravili proti nej mohutné loďstvo a vojsko a po deviatich rokoch obliehania, Tróju v desiatom roku dobyli a zničili.

Paris tiež bojoval vo vojne, nijako sa však v boji nevyznamenával. Okamih jeho slávy sa dostavil až pred jeho smrťou. Zabil veľkého hrdinu Achillea šípom, ako to predpovedala dávna veštba. Krytý vysokými hradbami vystrelil na príkaz boha Apolóna a ten riadil smer šípu do nechránenej Achillovej päty.Paris bol počas tejto chvíle tiež ranený otráveným šípom Filoktéta a v bolestiach sa vrátil na Idu, kde bol v mladosti pastierom. Spomenul si na Oinóné, nestihol ju však už nájsť.

Oinóné sa o jeho smrti dozvedela a ponáhľala sa s ním rozlúčiť. Naposledy mu prejavila svoju lásku tak, že sa vrhla do plameňov jeho pohrebnej hranice a zomrela s ním.

Referencie
----------

1. ↑  Ovidius, *Heroides*, 5,9.
2. 1 2  Apollodoros, *Kronika*, 3,12,5.
3. ↑  Hyginus, *Fabulae* 92.
4. ↑  Hyginus, *Fabulae* 91.
5. ↑  Ovidius, *Metamorphoses*, 12,580.
6. ↑  Hyginus, *Fabulae* 112.
7. ↑  Quintus, *Posthomerica* 10,499.

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Oinóné na českej Wikipédii.*
Súradnice: 42°01′20.1″S 24°22′24.5″V﻿ / ﻿42,022250°S 24,373472°V﻿ / 42.022250; 24.373472

**Petleškovov dom** (bulh. Петлешкова къща – *Petleškova kăšta*); alebo tiež **Dom-múzeum „Petleškovov dom"** (bulh. Къща-музей "Петлешкова къща" – *Kăšta-muzej „Petleškova kăšta"*) je budova z obdobia bulharského národného obrodenia nachádzajúca sa v starej časti mesta Bracigovo v Pazardžickej oblasti v južnom Bulharsku. Má štatút kultúrnej pamiatky.

Charakteristika
---------------

Budova bola postavená v priebehu 18. storočia rodičmi biologického otca bracigovského revolucionára Vasila Petleškova. Sám Petleškov sa v dome narodil 14. januára 1845. Biologický otec (Najden Velčev) mu zomrel, keď bol Petleškov ešte veľmi mladý a jeho matka sa neskôr znovu vydala za Angela Petleškova, ktorý si chlapca osvojil. Po dospetí a štúdiách sa Vasil Petleškov stal významným podporovateľom kultúrneho života v Bracigove a založil tu v roku 1874 aj prvú čitáreň/kultúrny dom „Trendafil". V období Aprílového povstania sa stal jeho miestnym vodcom, neskôr bol dostihnutý a popravený.

Jeho rodný dom bol premenený na múzeum venované jeho osobe. Budova bola reštaurovaná v roku 1976.

Galéria
-------

* Detail fasádyDetail fasády
* Pohľad z ulice Danaila DimenovaPohľad z ulice Danaila Dimenova
* Detail priestoru pri vstupe do dvoraDetail priestoru pri vstupe do dvora

Referencie
----------

1. 1 2  opoznai.bg
2. 1 2  bratsigovo.net
Gróf **Mikuláš Berčéni** zo Székesa (maď. *Székesi gróf* Bercsényi Miklós, \* 1633 - † jún 1689, Budín) bol uhorský generál, zástupca veliteľa Preddunajského hlavného kapitanátu, pochádzajúci z rodu Berčéniovcov, otec kuruckého generála Mikuláša Berčéniho.

Životopis
---------

Mikuláš Berčéni sa narodil v roku 1633 ako štvrté dieťa Imricha Berčéniho a Barbory, rod. Lugossy. V roku 1657 bol súčasťou neúspešného ťaženia sedmohradského kniežaťa Juraja II. Rákociho do Poľska. V ňom sa vyznamenal ako schopný bojovník a po smrti Rákociho v roku 1660 vstúpil do služieb cisára Leopolda I.. Miesto jeho narodenia nie je známe, avšak v 60. rokoch 17. storočia žil na berčéniovských majetkoch v tematínskom panstve. Tam sa v decembri 1665 narodil aj jeho syn Mikuláš. Berčéni pôsobil ako dôstojník v pevnosti Nové Zámky, v roku 1663 sa zúčastnil prehratých stretnutí s Osmanskou ríšou, bitky pri Parkane, ako aj obliehania Nových Zámkov. V lete roku 1683 počas Povstania Imricha Tököliho s vojskami šiel na Moravu. V roku 1686 bol povýšený do hodnosti cisárskeho generála a 14. septembra 1687 mu cisár Leopold I. udelil grófsky titul.

Osobný život
------------

V roku 1664 sa oženil s barónkou Mariou Elisabeth Katharinou von Rechberg († 1684), dcérou Ernsta Veita, grófa z Rechberg-Rothenlöwen a Marie Magdaleny, grófky Fuggerovej. Mali spolu jediné dieťa, syna Mikuláša (1655-1725), významného kuruckého generála.

Referencie
----------

1. ↑  kapitanát. In:  *Encyclopaedia Beliana* [online]. Bratislava: Slovenská akadémia vied, [cit. 2020-12-14]. Dostupné online.
2. 1 2   *A Pallas nagy lexikona* [online]. mek.oszk.hu, [cit. 2020-12-14]. Dostupné online.
3. ↑  , Vlastivedné múzeum v Nových Zámkoch. *Prvá zmienka o Nyárhide 820-ročná!* [online]. novezamky.sk, [cit. 2020-12-14]. Dostupné online.
4. ↑   genealogy.euweb.cz, [cit. 2020-12-14]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Berčéni v encyklopédii Pallas *(po maďarsky)*
* Rodokmeň Berčéniovcov
**Baracuda** je nemecký dance projekt založený v roku 2002 Axelom Conradom a Ole Wierkom, ktorí sú členmi Groove Coverage. Členmi skupiny sú Tobias Lammer (DJ Toby Sky) a speváčka Suny.

História
--------

Prvýkrát debutovali s piesňou „Damn (Remember The Time)", ktorá je coververziou piesne „Verdammt Ich Lieb Dich" od Mattiasa Reima. Ďalšia pieseň s názvom „I Leave the World Today" z leta roku 2003 už nebola tak populárna ako pieseň „Damn (Remember The Time)". V júli 2005 vydali pieseň „Ass Up", ktorá dosiahol #70 v nemeckom rebríčku Media Control Charts. Ďalším singlom bola pieseň s názvom „La Di Da", ktorá bola vydaná v máji 2007. Dňa 1. augusta 2008 vydali coververziu piesne Lary Fabian s názvom „I Will Love Again". Pieseň si ziskala obrovskú popularitu v Nemecku. Poslednou piesňou skupiny je šiesty singel s názvom „Where Is The Love". Skladba má veľmi podobné riffy ako skladba „Amaranth" od skupiny Nightwish v refréne. Okrem toho v piesni sú použité prvky skladby „Poison" od Alice Coopera. Pieseň sa stala populárnou v dance scéne.

S vydaním šiestich singlov od roku 2003 majú fanúšikovia skupiny nádej, že bude vydaný plnohodnotný album.

Členovia
--------

* Axel Konrad (Producent)
* Ole Wierk (Producent)
* DJ Toby Sky (DJ)
* Suny (Spev)

Diskografia
-----------

### Single

| **Rok** | **Titul** | **Vrcholové pozície** |
| --- | --- | --- |
| RAK | CZ | FIN | NEM | NOR |
| 2002 | „Damn! (Remember The Time)" | 23 | - | - | 12 | - |
| 2003 | „I Leave The World Today" | - | - | - | 48 | - |
| 2005 | „Ass Up!" | - | - | 5 | 70 | 4 |
| 2007 | „La Di Da" | - | - | - | - | - |
| 2008 | „I Will Love Again" | 61 | - | - | 34 | - |
| 2009 | „Where Is The Love" | - | 34 | - | 69 | - |
|

Referencie
----------

1. ↑  GER single chart positionsAUT FIN NO single chart positionsCZ peak chart positions

Pozri aj
--------

* Groove Coverage

Externé odkazy
--------------

* Official Page - Oficiálna webstránka
* Baracuda na Last.fm
* Barcuda na Discogs.com
**Malát citrátu vápenatého** je vo vode rozpustná vápenatá soľ kyselín citrónovej a jablčnej s premenlivým zložením a veľkou biologickou dostupnosťou.

Biologická dostupnosť malátu citrátu vápenatého je podmienená jeho rozpustnosťou vo vode a spôsobe jeho rozpadu. Pri rozpúšťaní uvoľňuje ióny vápnika a citrátovo-vápenatého komplexu. Ióny vápnika sú absorbované priamo bunkami sliznice čreva a citrátový komplex vstupuje do tela cez paracelulárne vstrebávanie.[chýba zdroj]

Malát citrátu vápenatého je podobný jablčnanu vápenatému a ďalších vápenatým soliam. Podľa Európskeho úradu pre bezpečnosť potravín (EFSA) je malát citrátu vápenatého "o niečo málo biologicky dostupný" než iné vápnikové prípravky. Analýzou 15 randomizovaných štúdií sa došlo k záveru, že citrát trivápenatý sa vstrebáva 22% až 27% lepšie ako uhličitan vápenatý, či už na lačno alebo s jedlom.[chýba zdroj]

Referencie
----------

1. ↑   Calcium citrate malate as source for calcium for use in foods for Particular Nutritional Uses and in foods for the general population (including food supplements). *The EFSA Journal*, 2007, s. 1–24. Dostupné online. DOI: 10.2903/j.efsa.2007.612.

Pozri aj
--------

* Citrát trivápenatý

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Calcium citrate malate na anglickej Wikipédii.*
Súradnice: 48° 08′ 38″ s.š. 17° 07′ 38″ v.d.

Sýpka Jarovce
foto Ľubomír Daitdesign factory Sýpka Jarovce
**design factory** je kultúrno - kreatívne centrum v obnovených industriálnych priestoroch v Sýpke v Jarovciach - Bratislave, slúžiace ako miesto pre koncerty, predstavenia a iné udalosti, ale aj ako kancelárske priestory. Priestory vznikli úpravou bývalej sýpky a aj po rekonštrukcii zachovávajú genia loci danej lokality. Je to v poradí druhý domov design factory. 

Priemyselnú atmosféru pôvodnej budovy design factory oživila v roku 2005 v budove na Bottovej v Bratislave trojica architektov Martin Paško, Zoran Michalčák a Zuzana Zacharová v budove na Bottovej ulici so zámerom vytvoriť novú tvorivú základňu pre podporu a rozvoj dizajnu a architektúry nadčasových hodnôt. Pri rekonštrukcii sa architekti snažili zachovať typické črty industriálnej budovy, ako sú veľké členené okná, pôvodné konštrukcie a potrubia, veľké kovové schodisko a detaily, ktoré dodávajú priestoru priemyselnú atmosféru.

Zameranie
---------

design factory sa programovo orientuje najmä na projekty prezentujúce súčasnú architektúru, dizajn a umenie. Za týmto účelom organizuje výstavy, semináre, workshopy. Medzi pravidelné podujatia patria aj hudobné projekty – festival komornej hudby Konvergencie či pôvodný formát E.ON Jazz Night. design factory ponúka svoje priestory na prenájom tak na komerčné ako i nekomerčné účely. Vystupuje ako priestorový partner mnohých zaujímavých projektov, ktoré zvyšujú kultúrne povedomie človeka a spoločnosti. Chce zároveň slúžiť ako sprostredkovateľ komunikácie medzi podnikateľským sektorom a kultúrnym dianím.

### Nominácie Design factory

* Cena ARCH 2005
* Cena Dušana Jurkoviča 2006

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka design factory
* Článok na www.archinet.sk
Vplyv technologického rozvoja na efektívnú účinnosť. Modré čiary zobrazujú priemernú spotrebu paliva (kg uhlia/kWh), červené čiary zobrazujú dosahovanú účinnosť, na vodorovnej osi sú roky.
**Efektívna účinnosť**, alebo aj **celková energetická účinnosť** je bezrozmerné číslo, ktoré sa používa na opis účinnosti technického zariadenia ako celku. Vypočíta sa z pomeru hodnôt energie privedenej do zariadenia a energie odvedenej zo zariadenia, čo je veľmi často mechanická práca. 

Efektívna účinnosť sa označuje symbolom **ηe**. Doplnok (výraz 1 - ηe) opisuje celkové straty zariadenia.

*Príklad:*

Efektívna účinnosť spaľovacieho motora sa vypočíta ako:

**ηe** = {\displaystyle {\frac {W\_{e}}{Q\_{d}}}}

* **We** - efektívna (užitočná) práca (v kJ) ktorú spaľovací motor odovzdá na výstupnom hriadeli
* **Qd** - chemická energia dodaná v palive (v kJ) daná výhrevnosťou a množstvom zmesi

alebo aj:

**ηe** = {\displaystyle {\frac {3600}{m\_{pe}.H\_{u}}}}

* **mpe** - efektívna merná spotreba paliva (g.kW-1.h-1)
* **Hu** - dolná výhrevnosť paliva (v MJ.kg-1)

Pozri aj
--------

* Mechanická účinnosť
* Exergetická účinnosť
* Chemická účinnosť
* Tepelná účinnosť
* Indikovaná účinnosť

Zdroje
------

Trnka J. Urban J.: Spaľovacie motory. Alfa Bratislava, 1992.
**Efektívnosť ekonomiky** (angl. efficiency of an economy) je stav, kedy ekonomika neplytvá svojimi zdrojmi, ale ich efektívne, plnohodnotne využíva. Takáto ekonomika sa teda nazýva efektívna.

Najčastejším a teoreticky používaným meradlom efektívnosti ekonomiky je tzv. **alokačná efektívnosť** (angl. allocative efficiency), ktorú dosahuje ekonomika, ktorá sa pohybuje na PPF krivke. Je to stav, kedy ekonomika nie je schopná vyrobiť viac niektorého statku bez toho, aby sa neznížila výroba iného statku. Takáto spoločnosť teda vyťaží maximálny objem statkov. 

Ekonomická vzácnosť výrobných faktorov núti spoločnosť k ich alternatívnemu využitiu. Hranica produkčných možností ukazuje, že obmedzenému objemu celkových zdrojov sa dajú pri danej technológií vyrobiť rôzne kvantitatívne kombinácie jednotlivých druhov statkov. Ekonomika, ktorá úplne využíva svoje zdroje, je na hranici produkčných možností. Keď chce zvýšiť svoju produkciu určitého statku, musí sa vzdať iného statku.
Pomník Martina Františka Vícha
**Martin František Vích** CFSsS (\* 12. jún 1921, Dolní Újezd​​ – † 7. október 2008, Strakonice) bol katolícky kňaz a petrin, bývalý politický väzeň a člen Konfederácie politických väzňov Českej republiky v Strakoniciach.

Život
-----

V roku 1949 bol vysvätený na kňaza. Dňa 21. augusta 1953 bol priamo v kostole zatknutý a vo vykonštruovanom procese odsúdený na 10 rokov väzenia. Sedem rokov z toho strávil v dole *Tmavák* v Rtyni v Podkrkonoší. Pri závale bol ťažko zranený, napriek tomu dokázal zachrániť život spoluväzňovi, evanjelickému farárovi. Následky ťažkého zranenia niesol celý život. Zostávajúce roky väzenia strávil vo väzniciach Mírov a Valdice. V roku 1967 bol Vích opäť vzatý do duchovnej služby, konkrétne do Pošumaví, do dediny Dobrš. V roku 2005 mu prezident Václav Klaus prepožičal Rad Tomáša Garrigua Masaryka za vynikajúce zásluhy o demokraciu a ľudské práva.

V posledných dvoch rokoch žil v Němčiciach, kde sa o neho starali klienti komunity Sananim. Páter Martin Vích zomrel opatrený sviatosťami krátko pred polnocou 7. októbra 2008 v nemocnici v Strakoniciach.

Dňa 11. júna 2011 bol po svätej omši na dobršskom cintoríne Martinovi Františkovi Víchovi odhalený pomník za účasti príslušníkov Konfederace politických vězňů České republiky, historika Martina Putnu, poradcu prezidenta ČR Josefa Kalbáča a hovorcu prezidenta ČR Petra Hájka.

Je pochovaný na cintoríne v Mladém u Českých Budějovic.

Dielo
-----

* *Na Dobrši. Listy z Pošumaví* (dve vydania v roku 2007)

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑  Volné listy dobršské, (1/2011)
3. ↑

Literatúra
----------

* Miloš Doležal: *Prosil jsem a přiletěla moucha*; Karmelitánské nakladatelství, Kostelní Vydří 2004, ISBN 80-7192-906-9 (s. 66–75)
* *Za panem farářem Víchem* (Volné listy dobršské č. 2/2008) –

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Martin František Vích**

Externé odkazy
--------------

* Nekrológ na stránkach českobudejovickej diecézy
* *Odešel farář Martin František Vích z Dobrše* – nekrológ v Strakonickom denníku
* *Svůj handicap si nikterak nepřipouštějí* – článok Radka Gálisa v Katolíckom týždenníku 06/2004
* *Na víčko vyryl tvář Krista…* – rozhovor v Katolíckom týždenníku 09/2004
* Voľné listy dobršské, strana 4 – príhovor Jarmily Kramlovej, zástupkyne dobršskej farnosti, pri pohrebe konanom 15. októbra 2008 v Kostole Panny Márie Ružencovej v Českých Budějoviciach
* Kovandová, Jana, *Stáří kněze na příkladu P. Martina Vícha*, bakalárska práca TF JU, vedúci Jaroslav Vokoun,

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Martin František Vích na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 155379
* GND: 1268160318
* NK ČR: xx0028044
* VIAF: 85473632
Súradnice: 56°21′18″S 35°55′18″V﻿ / ﻿56,35500°S 35,92167°V﻿ / 56.35500; 35.92167

**Tver** (rus. Тверь) je mesto v európskej časti Ruskej federácie, centrum Tverskej oblasti. Leží na sútoku riek Volga a Tverca na ceste a železničnej trati spojujúcu Moskvu (170 km) a Petrohrad (485 km). Žije tu 407 254 ľudí (2008). V rokoch 1931 – 1990 sa mesto volalo **Kalinin** (rus. Калинин), podľa sovietskeho politika Michaila Ivanoviča Kalinina (1875 – 1946).

Dejiny
------

### Stredovek a novovek

Prvá písomná zmienka o Tveri je z roku 1164. Pôvodne to bola malá osada novgorodských obchodníkov, časom sa však rozvinula v mesto. V meste sa striedali rôzni vladári z ruských kniežatstiev, ako bol Alexander Nevský a jeho mladší brat Jaroslav Jaroslavovič. Ich vládu ale ukončil vpád mongolskej hordy.

Vďaka svojej severnej polohe nebol Tver cieľom vpádov Tatárov, následkom čoho sa sem sťahovali obyvatelia z tatármi ohrozeného juhu; mesto tak rástlo a bohatlo. V roku 1485 sa stalo súčasťou Moskovskej Rusi.

Rýchly hospodársky rast v 18. storočí odštartovalo dokončenie plavebného kanálu. Mesto bolo kompletne prestavané, stredoveké domy boli zbúrané a nahradené neklasicistickými. Koncom 18. storočia tu žilo 15 000 obyvateľov.

### 20. storočie

Boľševici tu získali v občianskej vojne moc už 20. novembra 1917. V roku 1931 bolo mesto premenované na Kalinin po sovietskom vodcovi Michailovi Kalininovi; v rámci boja proti náboženstvu bola v roku 1936 zničená katedrála Vykúpenia. Počas 2. svetovej vojny bolo dva mesiace okupované nemeckými vojskami. Počas sovietskej vlády počet obyvateľov vzrástol až na 450 000 obyvateľov, v 90. rokoch však začal klesať.

Ekonomika
---------

Tver je tradičným strediskom bavlnárstva a výroby železničných vagónov (už od roku 1898). Počas posledných 50 rokov tu vznikli aj závody na výrobu elektrotechniky a chemických výrobkov.

Významné stavby
---------------

* Biely kostol zo 16. storočia
* palác cárovnej Kataríny Veľkej, prestavovaný v 19. storočí
* radnica
* šľachtický dom z 18. storočia

Demografický vývoj
------------------

Počet obyvateľov rástol do roku 1992, potom však začalo klesať až v roku 2008 mierne stúplo.

| Rok | 1685 | 1787 | 1897 | 1917 | 1929 | 1939 | 1950 | 1959 | 1970 | 1979 | 1989 | 1992 | 2001 | 2005 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Počet obyvateľov v tisícoch | 4,6 | 15,1 | 53,5 | 107,6 | 119,8 | 216,1 | 194,3 | 261,0 | 345,1 | 411,0 | 450,8 | 459,0 | 452,3 | 406,7 |

Partnerské mestá
----------------

* Taliansko  Bergamo, Taliansko
* Francúzsko  Besançon, Francúzsko
* USA  Buffalo, New York, USA
* Fínsko  Hämeenlinna, Fínsko
* Čína  Jing-kchou, Čína
* Maďarsko  Kaposvár, Maďarsko
* Poľsko  Lublin, Poľsko
* Nemecko  Osnabrück, Nemecko
* Bulharsko  Veliko Tărnovo, Bulharsko

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tver**
Egbert
**Egbert** (\* 775 – † 839) bol kráľ Wessexu z dynastie západosaských panovníkov, ktorý bol roku 827 vymenovaný za panovníka celého Anglicka. 

Počas celého svojho vládnutia viedol neustále výboje proti stále sa držiacim Keltom v okolí Cornwallu. 

Ako bolo v tom období pravidelným zvykom, nenachádzal nepriateľov iba v radoch cudzincov, ale aj vo svojich vlastných a jedným z jeho úhlavných rivalov o trón bol kráľ Offa (757 – 796) z Mercie. Ten vybudoval ochranný val, známy ako Offov val. Mercia však bola definitívna porazená roku 825 v Bitke o Ellandun vo Wilthshire.
Egbertove bitky pokračovali.

Míľniky
* 775 – Narodenie
* 825 – Porazil svojho najväčšieho rivala o anglický trón, kráľa Offa z Mercie
* 827 – Menovaný za panovníka Anglicka
* 835 – Bol kráľ Egbert porazený škandinávskymi pirátmi v Dorset
* 836 – Porazil dánske sily pri Hengestdune (dnešný názov Hingiston Down)
* 839 – 19. novembra kráľ Egbert zomrel a na jeho miesto nastúpil jeho syn Aethelwulf

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Egbert**

Autoritné údaje: * GND: 119009285
* ISNI: 0000 0003 9994 0977
* LCCN: nb2008005344
* VIAF: 295559558
* WorldCat: lccn-nb2008005344
**Taggy Tones** je dánska rockabilly hudobná skupina z Kodane, ktorá vznikla v roku 1989.

História
--------

Jess Møler Rasmussen pracoval v obchode s platňami, kde spoznal bubeníka Reného Karlssona, ktorý zháňal bicie, a spolu s ním vytvoril skupinu Taggy Tones. Nakoniec sa Karlsson rozhodol hrať na kontrabas.

Vďaka inzerátu v novinách do zostavy získali Laurenta Parisa, ktorý mal hrať na gitaru, a Rasmussen zavolal Jakoba Øelunda na bicie. Ich prvým koncertom bol koncert v januári 1990 pre Elvis Presley Fan Club v Kodani. Laurent, pôvodom z Francúzska, sa rozhodol vrátiť, na jeho miesto získali gitaristku Margrethe Björklundovú zo skupiny Darleens. Keď opustila skupinu, Laurent sa vrátil.

Ich debutový album, *Viking Attack*, vyšiel v roku 1992. Nasledujúci rok vyšiel *Lost In The Desert*.

V decembri 2000 Laurent a Karlsson odišli zo skupiny. Øelund prevzal kontrabas a získali nového člena, ktorý sa volal Frank. Øelund priviedol do skupiny aj svojho brata Emila Øelunda ako nového sólového gitaristu.

V roku 2003 vydali album *Rockin’*, ktorý získal tri zo šiestich hviezd v hudobnom časopise *GAFFA*. V roku 2008 vyšiel album *Rollin’*, ktorý v *GAFFA* získal iba dve zo šiestich hviezdičiek.

V roku 2017 sa Laurent spojil s Jessom a napísali štyri nové skladby. Novými členmi sa stali Peter Bojsen (bicie) a Rasmus Jensen (kontrabas). Rovnomenné EP skupiny vyšlo v októbri 2018.

Členovia
--------

### Súčasní členovia

* Jess Møller Rasmussen – spev, rytmická gitara, akustická gitara
* Laurent Paris – sólová gitara, gitara, spev
* Peter Bojsen – bicie
* Rasmus Jensen – kontrabas

### Bývalí členovia

* Margrethe Björklundová – gitara
* René Karlsson – kontrabas
* Frank Rothstein – bicie
* Emil Øelund – gitara
* Jakob Øelund – bicie (predtým), kontrabas

Diskografia
-----------

* *Viking Attack* (1992)
* *Lost In The Desert* (1995)
* *Stayin' At Heartbreak Hotel* (1996)
* *2002 Recordings* (2002)
* *Rockin’* (2003)
* *Unplugged Unreleased Unexploited* (2006)
* *Rollin’* (2008)
* *Taggy Tones* (EP, 2018)

Referencie
----------

1. 1 2   *Taggy Tones* [online]. Discogs, [cit. 2020-08-26]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑   *Taggy Tones: Rockin'* [online]. gaffa.dk, [cit. 2020-08-26]. Dostupné online. (po dánsky)
3. ↑   *Taggy Tones: Rollin'* [online]. gaffa.dk, [cit. 2020-08-26]. Dostupné online. (po dánsky)

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Taggy Tones na dánskej Wikipédii.*
**Tvar** alebo v niektorých kontextoch aj **forma** je abstrakcia od hmotnej podstaty telesa. Opak látky.

Názory filozofov
----------------

### Albert Veľký

**Forma** podľa Alberta Veľkého je to, čo je všeobecné, čiže idea nezávislá od látky. Formy aktualizujúce látku sú odrazom tejto idey, ktorá vo veci nemá bytie
(nebo, ktoré vidím, je čosi iné ako nebo vôbec; v prvom prípade je látka spojená s formou, v druhom formou je však len to, čo je všeobecné, nespojené s látkou). Formy prajestvujúce v božskom rozume počiatkami vecí, odovzdávané veciam prostredníctvom inštrumentálnych vlastných príčin (duchovné
bytia, elementárne kvality a semená), ktoré sú riadené svetlom božského rozumu. Takto sú formy zároveň počiatkom jestvovania vecí, ako aj zdrojom ľudského poznania, ďaka čomu môže človek z foriem vecí usudzovať na prvé formy obsiahnuté v absolútnom rozume. Ľudská duša ako forma bezprostredne
pochádza od Boha.

### Hegel

**Forma** je podľa Hegela tunajšie vznikanie konkrétneho obsahu samého; rozčlenenosť v sebe, skladanie sa z rôznych substrátov; samostatnosť bytia veci.

### Kant

**Forma** je podľa Kanta princíp štruktúry a usporiadania spočívajúci v a priori daných formách názoru (priestore a čase) a ume (kategoriách), ktoré sa
uplatňujú pri usporiadavaní materiálu skúsenosti. Forma a štruktúra teda
neprináležia veciam osebe, ktoré nám poskytujú iba obsah, ktorý sa má ešte len formovať. Formy názory a myslenia sú nemenné bezobsažné logické štruktúry, ktoré existujú pred obsahmi ľudskej skúsenosti a nezávisle od nich. Ako také predstavujú aktívny, formu dodávajúci princíp poznania.

### Tomáš Akvinský

**Forma** je podľa Tomáša Akvinského substančne skutočný, činný a realizujúci prvok každej veci; forma je v každom materiálnom objekte (spolu s látkou); forma formuje primárnu matériu, ktorá je čírou pasivitou, a bez formy sa vôbec nikdy a nikde nemôže vyskytovať.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Raspberry Pi
MMD-1 z roku 1976, historicky prvý univerzálny jednodoskový počítač
PMI-80, česko-slovenský výukový jednodoskový počítač z roku 1981
**Jednodoskový počítač** (z angličtiny tiež SBC - single-board computer) je malý počítač s jednou doskou plošných spojov, ako je napríklad Raspberry Pi, Intel Edison, alebo 64-bitový AMD Gizmo Board. Tieto počítače však mávajú bohaté možnosti rozšírenia o ďalší hardvér, najmä vstupno/výstupné moduly. Často sa programujú pomocou osobného počítača, ktorý vo väčšine prípadov poskytuje lepšie podmienky pre beh vývojárskeho softvéru než jednodoskový počítač. Po naprogramovaní sú však tieto počítače samostatné a dokážu riadiť napríklad domáci multimediálny prehrávač, kamerový systém atď. Tieto počítače zvyčajne neobsahujú rozhranie pre pevný disk a pre trvalé uchovanie dát sa používa SD karta alebo flash pamäť.

Hardvér
-------

Procesor je zvyčajne založený na architektúre RISC v kombinácii s UNIX-like operačnými systémami. Aktuálne prevedenia majú až do 8 GB pamäte RAM a niekoľko GB pamäte flash pre uchovanie dát, ďalej sú prítomné jeden až dva USB porty, obrazový výstup a ďalšie vstupno výstupné zariadenia.

Softvér
-------

Výrobca zvyčajne ponúka k počítaču niektorú z distribúcií operačného systému Linux. K niektorým prístrojom je k dispozícii softvér pre spracovanie a rozpoznávanie obrazu.

Pozri aj
--------

* Nettop
* Fit-PC - miniatúrne PC
* AMD Gizmo Board - mini PC kompatibilné s Windows (64bit)
* Raspberry Pi - rodina mini PC (1-jadro a 4-jadro)
* Zoznam jednodoskových počítačov

Externé odkazy
--------------

* Raspberry Pi bude ešte svižnejšie: Novo si zahráme aj Quake 3 vo Full HD (slovensky)
* GizmoSphere launches an AMD APU-based Gizmo Board for Embedded Systems Inventors and Hobbyists (anglicky)
* Gizmo board: malý a výkonný počítač s hybridom od AMD (slovensky)
* Intel Edison Development Board (anglicky)
* Intel Edison: kompletné počítač o veľkosti SD karty (slovensky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jednodeskový počítač na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Jednodoskový počítač & mikrokontrolér |
| --- |
| Zariadenia | 
* Arduino
* Arndale Board
* Asus Tinker Board
* Banana Pi
* Banana Pro
* BeagleBoard
* Cotton Candy
* CHIP
* Cubieboard
* Dragonboard
* Edison
* Galileo
* Gumstix
* Hawkboard
* IGEPv2
* Nvidia Drive
* Nvidia Jetson
* ODROID
* OLinuXino
* Orange Pi
* PandaBoard
* Pine64
* Parallella
* Rascal
* Raspberry Pi
* Snowball
* Tiva-C LaunchPad
* UDOO

 |
| SoC | 

|  |  |
| --- | --- |
| ARM | 
* Allwinner
* Ax
* Exynos
* i.MX
* K3V3
* MediaTek
* Nomadik
* NovaThor
* OMAP
* Rockchip
* Qualcomm Snapdragon
* Tegra
* WonderMedia

 |
| MIPS | 
* Jz

 |
| x86/x86-64 | 
* Atom
* Jaguar
* Puma
* Quark

 |

 |
| Softvér | 
* Apache Hadoop
* Linaro
* Armbian

 |
**Tvarožniansky potok** je potok na Spiši, na území okresu Kežmarok, je to ľavostranný prítok Ľubice a má dĺžku 13,2 km.

*Prameň:* v Levočských vrchoch, v podcelku Levočské planiny, na území obce Vlkovce v nadmorskej výške okolo 819 m n. m.

*Smer toku:* v pramennej oblasti na sever, oblúkom sa postupne stáča na severozápad, na dolnom toku opäť na sever

*Geomorfologické celky:* 1.Levočské vrchy, podcelok Levočské planiny, časť Levočské úbočie, 2.Podtatranská kotlina, podcelok Popradská kotlina, časť Vrbovská pahorkatina

*Prítoky:* sprava Bystrý potok, zľava dva prítoky spod Hrádku (908,6 m n. m.)

*Ústie:* do Ľubice na území obce Ľubica v nadmorskej výške 622 m n. m.

*Obce:* Vlkovce, Tvarožná a okrajom Ľubice

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Ľubice** |
| --- |
| *Ľubica* → *Poprad* → *Dunajec* → *Visla* |
| Bystrý potok · Dúbravský potok · Kamenný potok (ľavostranný prítok Ľubice) · Kamenný potok (pravostranný prítok Ľubice) · Kúpeľný potok · Lieskovský potok · **Ľubica** · Ľubický potok · Ľubička · Ostrý potok · Retník · Ruskinovský potok · Slaná · Sosnovský potok · Tvarožniansky potok |
**Spoločenstvo neuznaných štátov** (rus. Содружество непризнанных государств) je spoločenstvo Abcházska, Podnesterska, Náhorného Karabachu a Južného Osetska. Prvý návrh na vytvorenie podobného spoločenstva bol prednesený v roku 2001 na zasadaní v Stepanakerte (hlavné mesto Náhorného Karabachu). Spoločenstvo vzniklo až v roku 2006 na jednaní v Sochumi. Pôvodnú zmluvu podpísali prezidenti Južného Osetska, Abcházska a Podnesterska, Náhorný Karabach sa pripojil až v roku 2007.

Členovia
--------

Spoločenstvo neuznaných štátov| Štát | Počet  obyvateľ |
| --- | --- |
| **Rozloha** | **Hlavné mesto** |
| Podnestersko  Podnestersko | 555 347 | 4 163 km² | Tiraspol |
| Abcházsko  Abcházsko | 240 705 | 8 665 km² | Sochumi |
| Južné Osetsko  Južné Osetsko | 70 000 | 3 900 km² | Cchinvali |
|  Náhorný Karabach | 138 000 | 11 458 km² | Stepanakert |

Politika
--------

Do roku 2008 nebol z členských štátov uznaný ani jedným členským štátom OSN a do roku 2006 sa členské štáty neuznávali ani medzi sebou. Po založení spoločenstva sa všetky 4 štáty navzájom uznali a dohodli sa na vzájomnej pomoci. Cieľom spoločenstva je získať medzinárodné uznanie. Najväčším úspechom bolo zavedenia bezvízového styku v roku 2009.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Společenství neuznaných států na českej Wikipédii.*
Súradnice: 49°13′52″S 20°01′05″V﻿ / ﻿49,231111°S 20,018056°V﻿ / 49.231111; 20.018056

**Czarny Staw Gąsienicowy** (slov. Čierne pleso Gąsienicowe) je ľadovcové pleso, jedno zo skupiny Gąsienicowych Stawów (slov. Gąsienicowych plies) v poľskej časti Vysokých Tatier. Leží vo výške 1 624 m n. m. v Kotle Czarnego Stawu (slov. Kotol Čieného plesa) a je štvrté najhlbšie vo Vysokých Tatrách. Nad jeho západným brehom sa vypínajú strmé steny Kościelca. Je najväčším plesom Doliny Gąsienicowej.

Popis
-----

Pleso má oválny tvar, kryštálová voda má zafírovú farbu. V jazere, neďaleko severovýchodného brehu, je ostrovček zarastený kosodrevinou. V roku 1909 sa uvažovalo postaviť na ostrovčeku mauzóleum poľského básnika predstaviteľa romantizmu Juliusza Słowackého. Zámer sa neuskutočnil pre protesty ochrancov prírody. Na severe pleso uzatvára skalný prah, cez ktorý preteká Czarny Potok Gąsienicowy. Pleso bolo v roku 1881 zarybnené pstruhom potočným.

Názov
-----

Názov plesa je odvodený od tmavomodrého zafarbenia vody prechádzajúceho do čierneho zafarbenia spojeného s tieňom, ktorý vrhá blízky štít a sinicami (*Pleurocapsa polonica*), ktoré pokrývajú kamene na brehu jazera. Priehľadnosť vody dosahuje až do hĺbky 12 m.

Od začiatku 19. storočia pleso pútalo pozornosť turistov. Často bolo námetom pre maliarov. V rokoch 1884 – 1920 stál na brehu plesa bufet, ktorý vlastnil Józef Sieczki zo Zakopaného. Zhorel v roku 1920.

Turistika
---------

* z Hali Gąsienicowej na Zawrat, po chodníku okolo brehu.
	+ Čas túry: z chaty Murowaniec k plesu Czarny Staw: 30 min, ↓ 20 min
	+ Čas túry od Czarnego Stawu na Zawrat: 1:50 h, ↓ 1:20 h
* na Skrajny Granat, opúšťa modrú značku na východom brehu plesa.
	+ Čas túry: 1:45 h, ↓ 1:20 h
* Turistická značka čierna začína na severnom brehu plesa smerom na Mały Kościelec a ďalej na sedlo Karb a Kościelec.
	+ Čas túry na Karb: 40 min, ↓ 30 min.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Czarny Staw Gąsienicowy**

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej mape

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Czarny Staw Gąsienicowy na poľskej Wikipédii.*
Súradnice: 48°24′33″S 17°01′32″V﻿ / ﻿48,4091667°S 17,0255556°V﻿ / 48.4091667; 17.0255556

**Marhecké rybníky** je chránený areál v správe štátnej ochrany prírody Záhorie.

Nachádza sa v katastrálnom území mesta Malacky v okrese Malacky v Bratislavskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 2009 na rozlohe 57,48 ha. Ochranné pásmo nebolo určené. Na území areálu platí 3. stupeň ochrany.

Predmetom ochrany sú: *Biotopy európskeho významu: prirodzené eutrofné a mezotrofné stojaté vody s vegetáciou plávajúcich a/alebo ponorených cievnatých rastlín typu Magnopotamion alebo Hydrocharition (3150) a oligotrofné až mezotrofné vody s bentickou vegetáciou chár (3140), biotopy národného významu: slatinné jelšové lesy a druhy európskeho významu a druhy národného významu.*

Referencie
----------

1. ↑  Marhecké rybníky. In:  *Zoznam osobitne chránených častí prírody SR* [online]. Banská Bystrica: Štátna ochrana prírody SR. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Marhecké rybníky v Zozname osobitne chránených častí prírody SR
* Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Marhecké rybníky na českej Wikipédii.*
**Ondrej Kalmančok** (\* 28. jún 1883, Banská Bystrica-Kostiviarska – † 15. jún 1954, Banská Bystrica-Kostiviarska) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, náboženský spisovateľ.

Rodina
------

* otec Andrej Kalmančok
* matka Rozália rod. Páričková

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici a na Pázmaneu vo Viedni, 1905 vysvätený za kňaza. Študijný prefekt a riaditeľ seminára v Banskej Bystrici (1905 – 1909), prednášal tu aj teológiu, rokuk. kaplán a farár na viacerých miestach, 1950 – 1954 v Banskej Bystrici. V roku 1928 – 1942 redigoval týždenník Náš priateľ, v ktorom uverejnil vyše 200 článkov najmä náboženského a osvetového charakteru (boj proti alkoholizmu a fajčeniu). Prispieval do náboženských časopisov a kalendárov (zostavoval Kalendár Nášho priateľa). Prekladal z češ. nem. a maď. Po oslobodení sa angažoval v mierovom hnutí kat. duchovenstva, podpredseda jeho diecézneho výboru.

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * NK ČR: uk2006335559
* SNK: 165860
* VIAF: 85238991
**Ondrej Otčenáš** (\* 6. marec 1987, Piešťany, Slovensko) je slovenský hokejový útočník.

Klubový hokej
-------------

Otčenáš je odchovancom Trenčína. V roku 2005 bol draftovaný klubom Carolina Hurricanes v 4. kole ako 123. v poradí. V sezóne 2005/2006 pôsobil v klube zámorskej OHL – Plymouth Whalers, kde nastúpil v 50 zápasoch základnej časti (5 gólov, 6 asistencií). Po sezóne nasledoval návrat do Európy, kde obliekal ešte juniorské dresy Martina a Jihlavy. V sezónach 2009/2010, 2010/2011, 2011/2012 pôsobil v klube HKm Zvolen. Pred sezónou 2012/2013 podpísal ročnú zmluvu s extraligovým nováčikom – ŠHK 37 Piešťany.

Reprezentačný hokej
-------------------

Reprezentoval Slovensko na Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov v roku 2005.

Referencie
----------

1. ↑  Piešťany podpísali Otčenáša

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ondrej Otčenáš**

Externé odkazy
--------------

* Ondrej Otčenáš klubová štatistika na *hockeyDB.com*
* Ondrej Otčenáš štatistiky na *eurohockey.net*
Nálevník podstupujúci cytokinézu, s jasne viditeľnou štiepnou brázdou
**Cytokinéza** je súčasťou bunkového procesu, počas ktorého sa cytoplazma z jednej eukaryotickej bunky rozdelí na dve dcérske bunky. Cytoplazmatické delenie začína počas alebo po neskorších štádiách delenia jadra v mitóze a meióze. Počas cytokinézy deliace vretienko rozdeľuje a transportuje duplikované chromatídy do cytoplazmy rozdeľujúcich sa dcérskych buniek. Tým zaisťuje, že počet chromozómov a komplementov sa zachová z jednej generácie na druhú. Dcérske bunky sa stanú funkčnými kópiami rodičovskej bunky. Po ukončení telofázy a cytokinézy sa každá dcérska bunka dostane do interfázy bunkového cyklu.

Jednotlivé funkcie vyžadujú rôzne odchýlky od procesu symetrickej cytokinézy; napríklad pri oogenéze u zvierat, vajíčko zaberá takmer celú cytoplazmu a organely. To ponecháva len veľmi málo cytoplazmy pre výsledné polárne telá, ktoré u väčšiny druhov zomierajú bez fungovania, hoci u iných druhov preberajú rôzne špeciálne funkcie. Iná forma mitózy sa vyskytuje v tkanivách, ako je pečeň a kostrové svalstvo ; vynecháva cytokinézu, čím sa vytvoria viacjadrové bunky.

Rastlinná cytokinéza sa líši od živočíšnej, čiastočne kvôli pevnosti bunkových stien buniek rastlín. Namiesto toho, aby rastlinné bunky tvorili štiepnu brázdu, aká sa vytvára medzi živočíšnymi dcérskymi bunkami, v cytoplazme sa vytvára deliaca štruktúra známa ako bunková doska, ktorá rastie do novej, zdvojenej bunkovej steny medzi rastlinnými dcérskymi bunkami. Rozdeľuje bunku na dve dcérske bunky.

Cytokinéza do značnej miery pripomína prokaryotický proces binárneho štiepenia, ale kvôli rozdielom medzi štruktúrami a funkciami prokaryotickej a eukaryotickej bunky sa mechanizmy líšia. Napríklad bakteriálna bunka má iba jeden chromozóm vo forme uzavretej slučky, na rozdiel od lineárnych, zvyčajne viacnásobných, chromozómov eukaryotickej bunky. V súlade s tým baktérie pri delení buniek nekonštruujú žiadne mitotické vretienko. Duplikácia DNA prokaryotickej bunky prebieha počas samotnej separácie chromozómov; v mitóze dochádza k duplikácii počas interfázy pred začiatkom mitózy, hoci dcérske chromatidy sa pred anafázou úplne neoddelia.
**Diogenes** alebo **Diogenés** (starogr. *Διογένης* – *Diogenes*, iný prepis: *Diogenés*) bol päťnásobný olympijský víťaz súťaže trubačov a hlásateľov v 1. stor.

Diogenes, syn Dionysia z Efezu, si na starovekých olympijských hrách vybojoval víťazstvo v dnes už nezvyčajnej disciplíne, v súťaži trubačov a hlásateľov. Diogenes v tejto disciplíne zvíťazil na piatich po sebe idúcich hrách, t. j. od 212. až do 216. hier v rokoch 69 až 85. Právo ohlasovať víťazstvá športovcov si vydobyl aj na ďalších celogréckych hrách, a to dvakrát na pythijských hrách, trikrát na isthmiských a nemejských hrách a jeho prenikavý hlas znel tiež viac ako osemdesiatkrát na miestnych hrách po celom starovekom Grécku.

Do Olympie si táto disciplína našla cestu na 96. hrách v roku 396 pred Kr. Konala sa hneď po prísahe a jej víťaz mal právo asistovať hellanodikom pri hrách a hlavne oznamovať mená pretekárov a víťazov.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 252.
2. 1 2  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2003. ISBN 0-203-49732-5. S. 53.
3. 1 2  Inscriptiones Graecae, *IvO 232*
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 181.
5. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
6. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 127.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Azimutálna montáž malého astronomického ďalekohľadu.
Dobson je Newtonov ďalekohľad na azimutálnej debničke, ktorú spopularizoval John Dobson v roku 1965.
Ďalekohľad na nemeckej ekvatoriálnej montáži
**Montáž ďalekohľadu** je usporiadanie a orientácia osí ďalekohľadu. Ďalekohľad sa pohybuje okolo dvoch navzájom kolmých osí a podľa ich orientácie sa rozoznáva azimutálna montáž a ekvatoriálna montáž.

Azimutálna montáž
-----------------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Azimutálna montáž*
Azimutálna montáž je najstarší typ montáže ďalekohľadu, používa sa hlavne pri malých prenosných ďalekohľadoch alebo rádioteleskopoch. Otáčaním okolo zvislej osi sa nastavuje azimut a okolo vodorovnej osi sa mení výška nad horizontom. Je jednoduchá a výhodná pri určitom druhu meraní, ale na stále pozorovanie alebo fotografovanie oblohy je nevhodná, pretože u azimutálnej montáži sa obraz sledovaného objektu pri pohybu na oblohe otáča. Hviezdy pri svojom pohybe menia výšku nad obzorom a azimut nerovnomerne a nie je možné jednoducho mechanicky dosiahnuť, aby ďalekohľad sám sledoval hviezdy. Azimutálna montáž je aj Dobsonova montáž Newtonovských ďalekohľadov.

Ekvatoriálna montáž
-------------------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Ekvatoriálna montáž*
Ekvatoriálna alebo paralaktická montáž je montáž, pri ktorej je zvislá os sklonená tak, aby bola rovnobežná so zemskou osou. Namiesto azimutu sa ňou nastavuje hodinový uhol čiže rektascenzia a druhá os namiesto výšky nastavuje deklináciu. Ďalekohľad postavený na ekvatoriálnej montáži je ekvatoreál. Používa sa niekoľko druhov tejto montáže, na Slovensku je najrozšírenejšia nemecká montáž.

### Nemecká montáž

Polárna os je upevnená iba na jednom pilieri. Deklinačná os má na jednom konci ďalekohľad a na druhom konci protizávažie tak, aby pri otáčaní okolo polárnej osi bol tubus ďalekohľadu približne vyvážený. Ak ďalekohľad obsahuje prídavné zariadenia, malé rozdiely hmotnosti je možné vyrovnávať posuvným závažím. Polárna os sa môže otáčať pomocou hodinového stroja.

### Anglická montáž

Pri tejto montáži sú oba konce polárnej osi zachytené na pilieroch a stabilita ďalekohľadu je podstatne lepšia ako pri nemeckej montáži. Má dve varianty, a to anglická rámová montáž a anglická osová montáž.

### Vidlicová montáž

Vidlicová alebo americká montáž je najdokonalejšia montáž, pri ktorej sú odstránené všetky protizávažia. Polárna os je upevnená ako pri nemeckej montáži a na jednom konci má tvar vidlice. Ďalekohľad sa otáča vo vidlici na deklinačnej osi. Táto montáž sa využíva len pri reflektoroch.

### Coudé montáž

Coudé alebo lomená montáž je montáž, pri ktorej je tubus zalomený pomocou dvoch zrkadiel a jeho okulárová časť je súčasne polárnou osou prístroja. Druhá časť tubusu je deklinačnou osou. Pozorovateľ pozoruje v miestnosti v predĺženej polárnej osi.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portál |
**Krásny je svet** (***Schön ist die Welt***) je opereta, ktorú skomponoval Franz Lehár. Libreto napísali Ludwig Herzer a Ritz Beda-Löhner. Premiéra sa konala 3. decembra 1930 v Metropol Theater v Berlíne. Opereta je novým prepracovaním staršieho Lehárovho diela "Endlich allein" z roku 1914.

Hlavné postavy
--------------

| postava | Hlasový rozsah |
| --- | --- |
| Kráľ |  |
| Princ Georg | tenor |
| Vojvodkyňa Mária Brankenhorst | soprán |
| Elisabeth - neter vojvodkyňe | soprán |
| Gróf Sascha Karlowitz | tenor |
| Mercedes del Rossa - primabalerína, subreta | soprán |
| Riaditeľ Hotela des Alpes | tenor |
|

Obsah
-----

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

### I. dejstvo

Kráľ posiela svojho syna Georga do Tirolska, aby sa tam oženil s Elisabethou, neterou vojvodkyne Márie Brannkenhorst. Goerg tam cestuje inkognito so svojím adjutantom grófom Saschom Karlowitz. Cestou v horách stretne mladé dievča, ktoré sa mu zapáči, pričom netuší že ide práve o Elisabeth. Pozve ju na nasledujúci deň na túru.

### II. dejstvo

Počas turistickej vychádzky dorazia do chaty, kde počúvajú rádio. Vysielanie je náhle prerušené a zahlásia že sa hľadá nezvestná Elisabetha, ktorá bola naposledy videná s "nejakým horským sprievodcom". Na základe tejto správy Georg pochopí s kým že sa do hôr vybral so svojou nastávajúcou. Vzájomne si vyznajú lásku, Georg však Elisabethe zatiaľ neodhalí svoju totožnosť. Príde však búrka a lavína a preto uviaznu na chate.

### III. dejstvo

V hale hotela Des Alpes už netrpezlivo čakajú pozvaní hostia a šíria sa klebety, že Elisabetha zažila nejaké pikantné dobrodružstvo v horách. Georga s Elisabethou sú privezené letecky z hôr a na všeobecné prekvapenie sa objavujú spoločne. Nič netušiaca Elisabetha vyhlasuje, že si princa nevezme, lebo sa v horách zaľúbila do horského vodcu. Georg konečne odkrýva svoju skutočnú totožnosť a mladému páru už nič nestojí v ceste...

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Skladby
-------

Najznámejšie skladby sú vyznačené hrubým písmom.

* **Sag, armes Herzchen, sag**
* Nur ein Viertelstündchen
* Schön ist die Welt
* **Frei und Jung dabei**
* Dort in der kleinen Tanzbar
* Mein Buenos Aires
* Ja, was ist mit mir?
* Es steht vom Lieben so oft geschrieben
* Liebste glaub an mich
* Ich bin verliebt
* Schön sind lachende Fraun
**Ján Madlen** (\* 28. júl 1918, Lišov – † 17. apríl 1981, Zvolen) bol lesnícky muzeológ, pedagóg.

Rodina
------

* otec Juraj Madlen
* matka Žofia rod. Miháliková
* manželka Vilma rod. Dobáková

Životopis
---------

V roku 1936-1940 študoval na Štátnej vyššej lesníckej škole v Banskej Štiavnici, 1940-1945 na SVŠT v Bratislave. Od roku 1964 prednášal biológiu na Pedagogickej fakulte UK v Banskej Bystrici, vedúci Katedry biológie a agrológie. Externe pôsobil na Pedagogickej fakulte UK v Trnave. Riaditeľ Lesníckeho a drevárskeho múzea vo Zvolene. Zameriaval sa na obnovu a pestovanie lesov, najmä lesné semenárstvo, neskôr na zoológiu a chov kožušinových zvierat. V roku 1961 založil a do roku 1964 zostavil Sborník prác Lesníckeho a drevárskeho múzea. Autor knižných publikácií, vysokoškolských učebníc, významne sa podieľal na rozvoji lesníckej historiografie. Redigoval Lesnícke a drevárske písomnosti.

Dielo
-----

* Čo má roľník vedieť o našich lesných stromoch, Bratislava roku 1948
* Lesnícka zoológia, Zvolen roku 1954
* Kožušinové zvieratá, Zvolen roku 1955
* Kožušinové farmy, Zvolen roku 1957
* 150 rokov lesníckeho vysokého školstva na Slovensku, Martin roku 1958
* Slovenskí prírodovedci, Banská Bystrica, roku 1978

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5785 4745
* NK ČR: jx20040212015
* SNK: 158453
* VIAF: 84292754