recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Cudzoložstvo** je mimomanželský pohlavný styk osôb, z ktorých aspoň jedna žije v platnom manželstve. Vo viacerých náboženstvách ako judaizmus, kresťanstvo alebo islam je považované za závažný hriech. Preto bolo alebo je v mnoho krajinách aj trestným činom, no v krajinách západného sveta sa postupne dekriminalizovalo.

Cudzoložstvo v náboženstve
--------------------------

### Kresťanstvo

> 
> Nescudzoložíš!
> 
> 
> 

Exodus 20,14

> 
> Neviete vari, že nespravodliví nebudú dedičmi Božieho kráľovstva? Nemýľte sa! Ani smilníci, ani modloslužobníci, ani cudzoložníci, ani prostitúti mužov, ani ich súložníci, ani zlodeji, ani lakomci, ani opilci, ani rúhači, ani vydierači nebudú dedičmi Božieho kráľovstva.
> 
> 
> 

Prvý list Koriťanom 6,9-10

V kresťanstve je cudzoložstvo pokladané za jeden z najzávažnejších hriechov, katolická cirkev ho dokonca pokladá za smrteľný hriech. V Biblii je zmienené viackrát a prikázanie „nescudzoložíš" je zahrnuté aj v Desatore. Vo viacerých kresťanských krajinách bolo cudzoložstvo v minulosti aj trestným činom a v niektorých ním je aj dodnes, napríklad vo Filipínach.

### Judaizmus

Keďže židia sa, podobne ako kresťania, riadia tzv. hebrejskou Bibliou, aj oni sa riadia Desatorom Božích prikázaní, podľa ktorých je cudzoložstvo zakázané. Podľa knihy Levitikus by malo byť trestané smrťou a podľa židovskej tradície sú potrební aspoň dvaja svedkovia, aby by mohol byť páchateľ odsúdený.

### Islam

Rovnako ako aj v kresťanstve a judaizme, aj v islame je cudzoložstvo považované za ťažký hriech. V mnohých islamských krajinách sú zaň dodnes tvrdé tresty ako bičovanie alebo ukameňovanie. Podľa tradície musia byť, aby mohli byť hriešnici z cudzoložstva obvinení, prítomní štyria svedkovia, ktorí sú ochotní pod prísahou svedčiť. Pre toto je dokázať cudzoložstvo veľmi ťažké a falošné obvinenia sú trestané.

Pozri aj
--------

* Smilstvo

Referencie
----------

1. ↑  cudzoložstvo. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 2001. 686 s. ISBN 80-224-0671-6. Zväzok 2. (Bell – Czy).
2. ↑  Exodus 20,14: biblia.sk - Ekumenický preklad
3. ↑  Prvý list Koriťanom 6,9-10: biblia.sk - Ekumenický preklad
4. ↑   *Revised Penal Code of the Philippines* [online]. [Cit. 2022-10-19]. Dostupné online. (po anglicky)
5. ↑  Levitikus 20,10: biblia.sk - Ekumenický preklad
6. ↑  Korán 17,32
7. ↑   *American Muslims need to speak out against violations of Islamic Shariah law.* [online]. ASMA Society, [cit. 2004-07-05]. Dostupné online. Archivované 2004-07-05 z originálu. (po anglicky)
Centrum Cukuba
**Cukuba sentá biru** (jap. つくばセンタービル, angl. Tsukuba Center Building) je komplex navrhnutý architektom Aratom Isozakim v roku 1983 v mestečku Ibaragi, vzdialené približne 40 míľ od hlavného mesta Japonska - Tokia. Je súčasťou štátneho projektu akademického mestečka Cukuba kenkjú gakuentoši. Dôvodom tohto projektu bol pokus o odbremenenie Tokia od veľkej záťaže populáciou. 

Riešilo sa oddelenie pešej zóny od dopravnej komunikácie, čomu muselo byť prispôsobené aj zónovanie jednotlivých objektov. 
Základná myšlienka bola prebraná z urbanizácie európskych miest, kde námestie - plaza - tvorí jadro mesta, či už z urbanistického, funkčného, alebo prevádzkového charakteru. Na realizácii sa podieľalo množstvo odborníkov z rôznych oblastí, ako boli výskumní pracovníci, politici, akademici, či umelci. Pri návrhu architektonického výrazu sa váhalo nad tradičnými prvkami japonskej kultúry a nad moderným charakterom výstavby. Vzhľadom na to, že tento typ námestia bol v Japonsku úplnou inováciou, rozhodol sa architekt Arata Isozaki pre architektúru v modernom západnom štýle, avšak v inverznom charaktere jednotlivých prvkov. Inšpiroval sa pritom Michelangelovým námestím pre Campidoglio.

Návrh zahŕňal ubytovacie jednotky, občiansku vybavenosť, rôzne inštitúcie a centrálne námestie určené na spoločenské aktivity. Koncept obsahuje hotel, konferenčné miestnosti, administratívne centrum a bar s vyhliadkou na východnej strane, koncertnú sálu a informačné centrum na južnej strane. Námestie obklopujú rôzne obchody, butiky a kaviarne. 
Využilo sa viacero materiálov, ako napr. typická žula, charakteristická pre dané prostredie, umelý kameň, leštený kov, či hliníkový obklad, ktorý akcentuje zaoblené povrchy.

Námestie má oválny tvar a je výškovo odstupňované. V najnižšie položenom strede námestia sa nachádza akcent v podobe dvoch vodných zdrojov - vodopádu a bronzovej sochy vavrínu, predstavujúcej metamorfózu Dafné.

Použitá literatúra
------------------

* Isozaki A.: *Japan-ness in Architecture*, London, The MIT Press, Massachusetts Institute of Technology, 2006
* 
* Archivované 2007-08-12 na Wayback Machine
Pivo Desperados
Desperados logo
Uzáver
**Desperados** je pivo s príchuťou tequily, ktoré pochádza z Francúzska. Jeho slovenským distribútorom je spoločnosť Heineken a na náš trh bolo uvedené v roku 2002 ako prvé svojho druhu. Je dostupné v 43 krajinách.

Produkt a logo
--------------

Chuť piva je kombináciou svetlého ležiaka a prírodnej arómy tequily; je menej horká a korenistá. Obsahuje 5,9% alkoholu.

Dizajn loga je tvorený farbami Mexika, názov Desperados pochádza zo španielskeho jazyka a znamená banditi. Pivo je balené v reliéfnej fľaši, špecifickej svojím tvarom. Je vysoká 24 cm, z transparentného skla s rytinami. Má úzke hrdlo, kde sa nachádza logo značky. V spodnej časti fľaše je logo Desperados v červeno-zelených farbách. Nad logom sa nachádza päť medailí, ktoré znázorňujú kaktusovitú rastlinu agáve, leguána, slnko, jačmeň a nápis Desperados. Pod logom je vyrytý prúžok, ktorý slúži na lepšie uchopenie a držanie fľaše. Dno je masívne.

Balenia a druhy
---------------

Na Slovensku je v predaji 0,33 l fľaša, alebo trojbalenie (3 x 0,33 l), v zahraničí sa predávajú aj fľaše veľkosti 0,25 l, 0,65 l a 1 l, plechovky s objemom 0,33 l alebo 0,5 l a 5 l sud.

Okrem klasickej tequilovej sa v zahraničí predáva pivo Desperados aj iných príchutiach:

* Desperados Mas - 3,9% alkoholu - príchuť Tequila-limetka
* Desperados Red - 5,9% alkoholu - príchuť Tequila-cachaça-guarana
* Desperados Fuego - 5,9% alkoholu - príchuť Tequila-gold (tequilovo-bylinkové aróma)

Predaj
------

Pivo Desperados je marketingovo cielené na skupinu mladým spoločenských ľudí, ktorí skúšajú nové veci a chcú sa odlíšiť od ostatných. Je dostupné v kluboch, na diskotékach a baroch. Hlavný slogan značky je *Pivo vyostrené tequilou*, globálny slogan je *Unleash the wild side of fun*.

Internet
--------

Desperados využíva kreatívne reklamné online kampane. V roku 2011 prišiel s interaktívnou Youtube kampaňou The Breakthrough. Rok 2012 sa objavilo reklamné video s názvom Únos - The Snatch.

Referencie
----------

1. ↑   *Desperados beer* [online]. ULTRA PREMIUM BRANDS, [cit. 2012-09-20]. Dostupné online. Archivované 2012-05-04 z originálu. (po česky)
2. ↑   *Desperados* [online]. You Tube (video), [cit. 2012-09-20]. Dostupné online. (po anglicky)
3. ↑   *Desperados Snatched* [online]. You Tube (video), 25.5.2012, [cit. 2012-09-20]. Dostupné online. (po anglicky)

Externé odkazy
--------------

* globálna webová stránka Desperados (slovenská sekcia)
**Devínska Nová Vec** bola amatérska punk-jazzová hudobná skupina založená roku 1984 v Devínskej Novej Vsi. Známa bola spočiatku pod pracovným názvom *Demolax*, neskôr *Štekoty a výkriky*. Názov *Devínska Nová Vec* skupina používala asi od roku 1985. Daniel Hevier ml. považuje skupinu za „kultovú".

Zloženie
--------

* Peter Horváth (spev)
* Pavol Uličný (gitara)
* Dušan Taragel (basová gitara)
* Milan Srnka (alt saxofón)
* Peter Pišťanek (bicie)

Zaujímavosti
------------

Skupina hrávala výlučne na území Bratislavy. Jej verejné vystúpenia by sa dali zrátať na prstoch dvoch rúk. Počas jej existencie spolupracovala s viacerými hosťami - Marian Jaslovský (saxofón), Miro Jaslovský (basová gitara), Tomáš Krnáč (bicie), Juraj Račanský (gitara, tlieskač), Vlado "Jerzy" Jurča (gitara). V lete 1986 kapela hrala na súkromných záhradných slávnostiach. Roku 1986 sa Devínska Nová Vec rozpadla pre názorové rozpory. Pišťanek s Uličným a Srnkom, plus Ján Barczi (basová gitara) a Ivan Kostka (spev, gitara) zakladajú skupinu *Alitet*. 

V lete 1987, po odchode Barcziho a Kostku, skupina Alitet vystúpila naposledy v amfiteátri na Búdkovej ulici v obsadení Taragel, Srnka, Uličný, Pišťanek plus Boris Ozrutov (trúbka) s repertoárom kapely Devínska Nová Vec.

Referencie
----------

1. ↑  HEVI, Dano. *Zostal rockerom (2) Peter Pišťanek* [online]. rock.cz, 2010-04-29, [cit. 2013-06-16]. Dostupné online. (po česky)
2. ↑   www.rock.cz, [cit. 2021-12-20]. Dostupné online.
3. ↑  JASLOVSKÝ, Marian. *Hrali spolu v kapele Devínska nová vec* [online]. Denník N, 2015-03-24, [cit. 2021-12-20]. Dostupné online.
**Dezider Castiglione** (\* 26. november 1924, Hlohovec – † 1. marec 2005, Bratislava) bol slovenský akademický maliar, ktorý sa venoval maľbe, kresbe, grafike a monumentálnej tvorbe v architektúre.

Životopis
---------

Narodil sa 26. novembra 1924 v Hlohovci. Jeho rodina pochádza z Talianska.  V rokoch 1945 – 1948 študoval na Oddelení výtvarnej výchovy pri Slovenskej vysokej školy technickej v Bratislave, neskôr na Prírodovedeckej fakulte a na Pedagogickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Od roku 1949 do 1953 pôsobil ako asistent profesora Jána Mudrocha na Vysokej škole výtvarných umení v Bratislave. Od roku 1954 sa sústredil na monumentálnu tvorbu v architektúre. V rokoch 1977 – 1979 viedol oddelenie monumentálneho maliarstva na VŠVU.

Ako prvý na Slovensku skúšal sklobetónovú techniku, ktorú je od roku 1971 vidieť na budove Farmaceutickej fakulty UK. Medzi prvými uplatnil aj sklenú mozaiku, napríklad na internáte VŠP v Nitre. Medzi jeho významné diela patrí i mozaika na kúpalisku v Ružovej doline v Bratislave či vitráž obradnej siene na Slavíne.

V roku 2002 vydal knihu *Zomrieť v San Franciscu*.

Referencie
----------

1. ↑  
 *Biografické údaje - Dezider Castiglione* [online]. www.artoteka.sk, [cit. 2013-12-09]. Dostupné online.
2. ↑  
 *Historický kalendár* [online]. TASR, [cit. 2013-12-09]. Dostupné online.
3. ↑  JURČO, Martin. *Castiglioneho tvorba i rodinné vzťahy presiahli aj do Trnavy* [online]. nzr.trnava.sk, [cit. 2022-07-22]. Dostupné online. [nefunkčný odkaz]

Autoritné údaje: * abART: 5731
* GND: 1058227262
* SNK: 155669
* VIAF: 310609332
* Web umenia: 1527
Sídlo spoločnosti
**Chevrat ha-chašmal le-Jisrael** (hebrejským písmom חברת החשמל לישראל - doslova: Elektrická spoločnosť Izraela; angl. *Israel Electric Corporation*, skr. *IEC*) je hlavný výrobca a dodávateľ elektriny v Izraeli, ktorý buduje, udržiava a prevádzkuje elektrárne, prenosné a distribučné siete. Je to štátny podnik, v ktorom izraelská vláda vlastní približne 99,85% podiel.

Spoločnosť bola založená 29. marca 1923 Pinchasom Rutenbergom pod názvom **The Palestine Electric Corporation Ltd.** V roku 1961 bola premenovaná na súčasný názov. Ku koncu roka 2009 spoločnosť prevádzkovala 17 elektrární (vrátane 5 hlavných tepelných elektrární) s celkovým inštalovaným výkonom 11 664 MW.

Sídlom spoločnosti je mrakodrap Migdal Chevrat ha-chašmal v Haife.

Referencie
----------

1. ↑  Israel Electric Corporation Limited

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne internetové stránky Archivované 2011-06-08 na Wayback Machine

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Israel Electric Corporation na českej Wikipédii.*
**Christmas in Love** je taliansky film z roku 2004 nakrútený režisérom Nerim Parentim. Film predstavuje zaujímavú vianočnú komédiu a rozpráva o veselých stránkach lásky. Film sa skladá z troch vzájomne prepojených epizód a je plný zábavných i romantických situácií vo vianočnej atmosfére švajčiarskeho mesta Gstaad. V prostrednej epizóde hrá taliansky herec Massimo Boldi postavu automobilového pretekára (Guida Baldi), ktorý sa zoznámi s krásnou českou modelkou Alenou Šeredovou (Sofia).

Tony Renis získal za najlepšiu pôvodnú pieseň v Taliansku cenu *David di Donatello*, v Spojených štátoch bol potom nominovaný na Zlatý glóbus.

* Námet: Neri Parenti, Fausto Brizzi, Marco Martani
* Scenár: Neri Parenti, Fausto Brizzi, Marco Martani
* Hudba: Tony Renis
* Kamera: Gianlorenzo Battaglia
* Réžia: Neri Parenti
* Obsadenie: Christian De Sica, Massimo Boldi, Alena Šeredová, Danny DeVito, Cristiana Capotondi, Sabrina Ferilli, Anna Maria Barbera, Ronn Moss, Tosca D'Aquino, Cesare Bocci
* Ďalšie údaje: farebný, 118 min, vianočná komédia
* Produkcia: Taliansko, FilmAuro S.r.l. 2004
* Distribúcia: FilmAuro S.r.l. Taliansko
* Pôvodný jazyk: taliansky (dve verzie - Dolby Digital 5.1 a Dolby Surround)

Externé odkazy
--------------

* David di Donatello z roku 2005
* Nominácia na Zlatý glóbus
Pohľad na časť oblasti s tvárou
Porovnanie snímok zo sondy Viking s modernou snímkou zo sondy Mars Global Surveyor
**Cydonia Mensae** je názov jednej z pomenovaných oblastí na planéte Mars. Leží na sever od rovníka v prechodnej zóne medzi južnými vysočinami (pologuli s vyššou topografiou, silne posiatou krátermi) a severnými nížinami (relatívne plochou oblasťou nížin na severe) v oblasti Acidalia Planitia. Cydonia je pokrytá početnými vrcholmi a v dávnej minulosti mohla touto oblasťou prechádzať pobrežná zóna, pokiaľ severné nížiny v minulosti vyplňoval oceán. Nachádza sa tu aj veľmi známa *„Tvár na Marse"*, skalný útvar na nekvalitných fotografiách vzdialene pripomínajúci ľudskú tvár.

Tvár na Marse
-------------

Jeden z cydoníjskych vrcholkov, situovaný 40°45' severnej šírky a 9°26' západnej dĺžky, na fotografii vytvorenej Vikingom 1 25. júla 1976 vzdialene pripomína ľudskú tvár. Tato fotografia bola dlho zdrojom kontroverzných a konšpiračných teórií týkajúcich sa možných známok inteligentného života na Marse. K Marsu sa skoro 20 rokov nedostala úspešne žiadna sonda a tak až od roku 1998 sú robené novšie snímky s lepším rozlíšením prostredníctvom sond Mars Global Surveyor, Mars Odyssey, Mars Express a Mars Reconnaissance Orbiter, ktoré oblasť dôkladne mapujú. Nové snímky potvrdili domnienky geológov, že v prípade „Tváre na Marse" ide iba o erudovaný skalný masív.

Niektorí ľudia, ako napríklad Richard C. Hoagland, stále verí, že ide o dôkaz dlho stratenej marťanskej civilizácie, spolu s inými miestnymi útvarmi. V oblasti Cydonia sa totiž okrem „Tváre" nachádzajú skaly podobné pyramídam či pripomínajúce ľudskú lebku. Richard C. Hoagland taktiež verí, že sa mu podarilo objaviť pozostatky mesta pochovaného pod ľadom v Cydonii.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2007-08-11]. Dostupné online. Archivované 2007-08-09 z originálu.

Externé odkazy
--------------

### Astronómia

* Snímky Cydonie vo vysokom rozlíšení, Mars Express
* Astronomický obrázek dne 25-9-06, zobrazenie pohľadu na Tvár na Marse, Mars Express
* Astronomický obrázek dne 26-9-06, pohľad na Cydoniu (vrátane tváre na Marse)
* Diskusia MOC a "Tvár na Marse", Malin Space Science Systems (tiež Tvár na Marse)
* *Cydonia Mensae* na Google Mars

### Tvár na Marse ako artefakt

* The Enterprise Mission, oficiálne stránky Richarda C. Hoaglanda
* *The Hidden Records* Archivované 2008-03-24 na Wayback Machine, oficiálne stránky knihy Wayne Herschela
* Face on Mars, vstup do *Skeptikovho slovníku*
* Správna pozícia tváre na Marse na Geody, smerujúca na NASA World Wind


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portálPortál slnečná sústava |
**Christoph Willibald Gluck** (\* 2. júl 1714, Erasbach, Nemecko - † 15. november 1787, Viedeň, Rakúsko) bol nemecký hudobný skladateľ a reformátor opernej tvorby.

Gluck bol predstaviteľom raného klasicizmu 1740 až 1770.
Hoci Gluck spočiatku komponoval opery podľa strnulého talianskeho vzoru (do roku 1762 vytvoril asi 100 takýchto diel), napriek tomu však pochopil, ovplyvnený myšlienkami talianskeho libretistu Raniera de Calzabigiho, že hlavným zmyslom opery má byť hudobný výraz, dramatický dej a divadelná akcia, a nielen čisto efektný spev. Opera *Orfeus a Eurydika* bolo prvé Gluckovo dielo, v ktorom uskutočnil Calzabigiho podnety.

Gluck mal zaujímavý život, ktorý bol spojený aj s českým prostredím. Hoci sa narodil v Nemecku, už od detských liet striedal rôzne miesta pobytu v Čechách podľa toho, na ktorom šľachtickom panstve pôsobil jeho otec ako lesník. Po gymnáziu v Chomutove študoval v Prahe filozofiu a hudbu od Bohuslava Matěja Černohorského. Až roku 1784 sa stal kapelníkom dvornej opery vo Viedni, odkiaľ podnikal umelecké cesty najmä do Talianska, Francúzska a Veľkej Británie. V tom čase už bol Gluck váženou umeleckou osobnosťou. Hoci niekedy komponoval aj balety a sonáty, zostal prevažne operným skladateľom.

Orfeovskou operou začatá reforma - a jej pozitívny ohlas vo Viedni a v Paríži - inšpirovala skladateľa ku komponovaniu ďalších opier, v ktorých sa prehĺbil ideál skutočnej hudobnej drámy. Sú to prevažne tragické opery na antické námety: *Alceste, Ifigénia v Aulide, Ifigénia v Tauride, Armida*, ktoré do značnej miery ovplyvnili budúci vývoj tohto žánru u Mozarta a Wagnera.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Christoph Willibald Gluck**

Externé odkazy
--------------

* Život a dielo
* Životopis
* Stránky Gluckovej spoločnosti

Autoritné údaje: * abART: 35469
* BnF: 13894547t
* GND: 118539841
* ISNI: 0000 0001 2128 3626
* LCCN: n79135399
* NK ČR: jn20000703085
* SNK: 199604
* VIAF: 37101876
* WorldCat: lccn-n79135399
**Cynická obluda** je internetový projekt slovenského publicistu Radoslava Ondřejíčka.

Ondřejíček začal v máji 2012 pravidelne uverejňovať na službe Blogger satirické komentáre formou koláží obrázkov s komiksovými popiskami. Kombinácia obrázku (prevažne fotografie) a textu obsahuje prekvapivý vtip. V textovo-vizuálnych komentároch Cynickej obludy sa často rozoberajú aktuálne témy zo slovenskej politickej scény a kriticky glosujú prejavy slovenského katolicizmu, nacionalizmu, etatizmu, homofóbie či šovinizmu. Niektoré komentáre, najmä antikatolícke, sú kontroverzné. Príspevky sú často vulgárne, kvôli čomu bol Ondřejíček vo viacerých prípadoch kritizovaný, či boli naňho podané trestné oznámenia. "Necenzurovanú Obludu", ponúka Ondřejíček ako aplikáciu do mobilov, za predplatné 2 euro.

Príspevky Cynickej obludy uverejňuje na svojej webstránke slovenský denník SME, v minulosti ich uverejňoval Denník N. Hoci Ondřejíček uviedol, že svoje vtipné komentáre začal robiť pre svoje blízke okolie bez ambície veľkej sledovanosti, stali sa časom fenoménom a dnes majú významné postavenie medzi súčasnou slovenskou (najmä politickou) satirou.

Referencie
----------

1. ↑  Tomáš Czwitkowicz: Cynická obluda sa odhalila (Mediálne.sk,12.2.2013) dostupné online Archivované 2014-02-03 na Wayback Machine
2. ↑  JAVOR, Tibor. *Nesmejme sa Radovi Ondřejíčkovi* [online]. blog.sme.sk, [cit. 2023-08-08]. Dostupné online.
3. 1 2   *Kuffovci podávajú trestné oznámenie na SME za vulgarizmus, Cynická obluda reaguje* [online]. Bratislava: omediach.com, 2021-01-21, [cit. 2021-01-21]. Dostupné online.
4. ↑   *Cynická obluda* [online]. [Cit. 2023-08-08]. Dostupné online.
5. ↑  Radoslav Ondřejíček: O Oblude (Cynická obluda - FAQ) dostupné online

Externé odkazy
--------------
**Chimichanga** alebo **chivichanga** je vysmážané burrito pôvodom zo severného Mexika (Sinaloa v Sonora). Neskôr sa stala obľúbenou aj v Spojených štátoch pozdĺž hranice s Mexikom, najmä v štáte Arizona. Chimichanga sa robí z tortilly, ktorá sa zloží do obdĺžnikového balíčka. Ten sa naplní rôznymi prísadami, najčastejšie je to fazuľa, ryža, syr a kúsky mäsa. Tortilla sa následne vysmaží. Zvyčajne sa podáva bez omáčky, ako príloha však môže byť salsa, guacamole, kyslá smotana alebo syr.

Dejiny
------

Podľa legendy nechala čašníčka v mexickej reštaurácii zvyšok burrita na pulte. Flin, majiteľka a kuchárka, ho nešťastnou náhodou hodila do fritézy. Chcela povedať "¡Ay, chingado!" (španielska nadávka), nakoľko však v reštaurácii boli aj jej malé netere a synovci, povedala namiesto toho "¡Ay, chi... michanga!". Keď ochutnala výsledok svojho omylu, zachutil jej natoľko, že sa rozhodla pomenovať ho podľa uvedeného výkriku a zaradila ho do menu.

O pôvode chimichangy sa vedú rôzne diskusie. Niektorí si myslia, že chimichanga pochádza z mexických reštaurácií v Tucsone. Navyše, reštaurácia Macayo's Archivované 2007-03-10 na Wayback Machine v meste Phoenix tvrdí, že jej zakladateľ, Woody Johnson, vymyslel chimichangu v päťdesiatych rokoch. Mnohé príbehy však odkazujú na reštauráciu El Charrito v meste Ciudad Juarez ako na prvú, ktorá v roku 1929 pridala chimichangu do svojho menu.

Externé odkazy
--------------

* Recepty na chimichangy Archivované 2007-03-10 na Wayback Machine
Súradnice: 43°51′29.52″S 18°25′30.36″V﻿ / ﻿43,8582000°S 18,4251000°V﻿ / 43.8582000; 18.4251000

Chrám Narodenia Presvätej Bohorodičky (Sarajevo)
Zimný pohľad
**Chrám Narodenia Presvätej Bohorodičky** je katedrála Srbskej pravoslávnej cirkvi, ktorá sa nachádza v centre hlavného mesta Bosny a Hercegoviny, Sarajeve. Patrí medzi najväčšie chrámy Srbskej pravoslávnej cirkvi na Balkánskom polostrove.

Dejiny
------

Katedrálu začali stavať ešte v časoch tureckej okupácie Bosny a Hercegoviny. Základný kameň katedrály bol položený v roku 1859 a stavba trvala takmer 11 rokov. Chrám bol posvätený 20. júla 1872 na sviatok svätého Eliáša (Iľju). Katedrála bola kompletne dokončená v roku 1874. Stavba bola financovaná z darov pravoslávnych veriacich z mesta, ale aj z darov veriacich obchodníkov z Belehradu, Terstu, Viedne či Dubrovníka. Počas vojny v Bosne a Hercegovine bola poškodená a po vojne v roku 1996 začala jej obnova.

Architektúra
------------

Katedrála bola postavená podľa projektu známeho majstra ortodoxnej architektúry Andreja Damianova. Má tvar baziliky s troma loďami a piatimi kupolami. Jej šírka je 22,5 metra a dĺžka 37 metrov. Novobaroková zvonica má výšku 45 metrov. Ikony priniesol archimandrit Sava Kasanovič v roku 1873 z Ruska a sú pozlátené.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chrám Narodenia Presvätej Bohorodičky (Sarajevo)**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka pravoslávnej katedrály v Sarajeve Archivované 2012-02-05 na Wayback Machine
Súradnice: 42°39′40″S 27°44′17″V﻿ / ﻿42,661111°S 27,738056°V﻿ / 42.661111; 27.738056

**Chrám svätej Bohorodičky Eleusy** (bulh. Църква „Света Богородица Елеуса" – *Cărkva „Sveta Bogorodica Eleusa"*), známy aj ako **Bazilika svätej Bohorodičky Eleusy** (bulh. Базилика „Света Богородица Елеуса" – *Bazilika „Sveta Bogorodica Eleusa"*) je bývalý ranokresťanský a neskôr pravoslávny chrám z obdobia neskorej antiky nachádzajúci sa na severnom okraji historického centra mesta Nesebar v Burgaskej oblasti v juhovýchodnom Bulharsku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky a je súčasťou Architektonicko-historickej rezervácie Nesebar.

Názov
-----

Výraz *Eleusa* je gréckeho pôvodu a preložiť by sa dal ako *nežný/á*. Doslovne by sa teda názov chrámu dal preložiť ako *Chrám svätej Bohorodičky Nežnej*.

Charakteristika
---------------

Chrám leží takmer na pobreží v najsevernejšej časti polostrova na ktorom sa nachádza historické centrum Nesebaru.

Predpokladá sa, že ide o najstarší nesebarský chrám vôbec.

Časť brehu pri bazilike sa zrútila do mora, čo spôsobilo aj zrútenie severnej lode a severnej časti centrálnej lode chrámu.

Budova bola postavená ako trojloďová bazilika s tromi apsidami a nartexom. Dĺžka budovy bola 28 metrov a jej šírka dosahovala až 18 metrov. Na bočných lodiach chrámu sa tiež nachádzali malé apsidy a to dve na južnej a dve na severnej strane budovy. V nartexe sa pri vykopávkach našlo päť pohrebných miest.

V blízkosti ruín chrámu východne od apsidy sa našli pozostatky stredovekých hrobov z 15. storočia.

Dejiny
------

Chrám bol postavený v období neskorej antiky v priebehu 6. storočia. čo je známe vďaka ražbe na tehlách, ktorá vyznačuje panovanie cisára Justiniána, ktorý vládol v rokoch 527 – 565.

Chrám sa spomína ako monastier svätej Bohorodičky Eleusy v certifikátoch cára Ivana Alexandra zo 14. storočia. Je teda zrejmé, že v tom čase bol chrám súčasťou kláštorného komplexu.

V roku 1920 prebehol na mieste rozsiahly arecheologický prieskum.

Dnes sú zvyšky budovy zakonzervovavné a čiastočne zreštaurované a patria k významným pamiatkam mesta.

Zaujímavosť
-----------

* Predpokladá sa, že v chráme bola v období stredoveku uchovávaná ikona svätej Bohorodičky Eleusy, so strieborným kovaním, ktoré bolo vyrobené na objednávku Samuila, strýka cára Ivana Alexandra. Ikona sa neskôr nachádzala v chráme svätého Štefana a ešte neskôr bola premiestnená do Národného historického múzea v Sofii, kde sa nachádza dodnes.

Galéria
-------

* Pohľad na zvyšky baziliky zo severovýchodu – v pozadí torzo veterného mlynaPohľad na zvyšky baziliky zo severovýchodu – v pozadí torzo veterného mlyna

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5  KĂNČEV, Kănčo; BONEV, Bončo. България. Stará Zagora : Domino EOOD. 312 s. ISBN 9789546511706. S. 67. (bulharsky)
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15  opoznai.bg
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  ancient-nessebar.com
4. 1 2 3 4 5 6 7 8  slanchev-bryag.info
5. 1 2 3 4 5 6 7  pravoslavieto.com
6. 1 2 3 4 5   *biahtam.bg* [online]. [Cit. 2019-07-18]. Dostupné online. Archivované 2019-07-18 z originálu.
Moderný digitálny diktafón značky Olympus
**Diktafón** je prístroj pre záznam zvuku, predovšetkým hovorenej reči.

Prvé diktafóny fungovali na princípe fonografu. Neskoršie modely využívali magnetické médium (drôt alebo pásku), išlo o magnetofón vybavený iba týmito základnými funkciami: mikrofónom, záznamovou a čítacou jednotkou a malým reproduktorom; väčšinou mali tiež vstup pre prídavný mikrofón. Staršie typy mali možnosť napájania z elektrickej siete alebo z batérií, novšie iba z batérií.

Záznamovým médiom bola magnetofónová páska, od 70. rokov 20. storočia uložená v kazete s rozmermi 100 × 64 × 8 mm. Postupná miniaturizácia viedla k zavedeniu špeciálnych mikrokaziet pre diktafóny s rozmermi asi 50 × 33 × 7 mm. Pre zvýšenie záznamovej kapacity mohli niektoré diktafóny pracovať s polovičnou rýchlosťou posuvu; pre uľahčenie orientácie v zázname mali určité modely mechanické počítadlo otáčok.

Diktafóny s analógovým záznamom na magnetofónový pás boli postupne na prelome 21. storočia vytlačené diktafónmi digitálnymi bez mechanicky pohyblivých dielov. V nich sa zvuk premieňa na binárne dáta a je skomprimovaný, napr. do formátu MP3 alebo AMR. V tomto formáte je uložený do pamäte a môže byť nielen prehrávaný, ale aj prenesený, napr. pomocou rozhrania USB. K výhodám digitálnych diktafónov patrí nižšia spotreba elektrického prúdu a vyššia záznamová kapacita.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Diktafón**

Externé odkazy
--------------

* České stránky o diktafónoch

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Diktafon na českej Wikipédii.*
Súradnice: 59°26′20.59″S 24°44′56.09″V﻿ / ﻿59,4390528°S 24,7489139°V﻿ / 59.4390528; 24.7489139

Chrám svätého Mikuláša Divotvorcu v Tallinne
**Chrám svätého Mikuláša Divotvorcu** (estón. *Püha Nikolause kirik, Püha Nikolai kirik*; rus. *Церковь Святителя Николая Чудотворца*) v hlavnom meste Estónska Tallinn je chrámom Ruskej pravoslávnej cirkvi v Estónsku (patriarchát Moskva).

Dejiny
------

Ide o prvý pravoslávny chrám na území mesta a jeho začiatky sú spojené s príchodom novgorodských kupcov. Na dnešnom mieste stál pravoslávny chrám (predchodca dnešného chrámu) od začiatku 15. storočia. Nachádzal sa v blízkosti dominikánskeho kláštora, ktorý bol počas reformácie zrušený. Ulicu, na ktorej sa pravoslávny chrám nachádzal, nazývali „Ruská" (estón. Vene), pretože tu žila početná ruská komunita. Po pripojení k Ruskému impériu v 18. storočí počet Rusov ešte stúpal. Na začiatku 19. storočia bol predchádzajúci chrám v katastrofálnom stave, preto sa ruský cár rozhodol vybudovať nový a reprezentatívnejší pravoslávny svätostánok v Reveli, ako sa mesto vtedy nazývalo.

Chrám sa staval v rokoch 1822 až 1827 a vysvätený bol 14. augusta 1827.

Architektúra
------------

Chrám je vybudovaný v klasicistickom architektonickom štýle a nesie všetky jeho typické znaky. Hlavným architektom bol Luigi Rosca. Je to prvá stavba s kupolou, ktorá sa v meste nachádza. Chrám má dve majestátne zvonice. Niekoľkokrát bol renovovaný. Vo vnútri sa nachádza ikonostas so vzácnymi ikonami z predchádzajúceho chrámu. V chráme pod oltárom sú aj ostatky sv. Arsenija Maceviča, metropolitu z Rostova, ktorý sa dostal do nemilosti cárskeho dvora (zomrel 1722).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chrám svätého Mikuláša Divotvorcu (Tallinn)**

Externé odkazy
--------------

* Chrám svätého Mikuláša Divotvorcu (Tallinn) Archivované 2010-08-21 na Wayback Machine (po rusky)
* Эстонская православная церковь (po rusky)
* Страничка о таллинской церкви Николая Чудотворца (po rusky)
Súradnice: 59°58′06″S 30°20′34″V﻿ / ﻿59,968369°S 30,34281°V﻿ / 59.968369; 30.34281

**Chrám svätého Sampsona** alebo **Sampsonovský chrám** (rus. Сампсониевский собор) patrí k najstarším chrámom v Sankt Peterburgu, ktorých história je spojená s menom zakladateľa mesta Petra I.

História
--------

Chrám vznikol na počesť víťazstva ruských vojsk nad Švédmi v roku 1709 pri Poltave. Práve táto bitka sa uskutočnila v deň sviatku sv. Sampsona, ktorý je svätcom v pravoslávnej cirkvi. Ide o svätca, ktorý žil v Byzantskej ríši v 6. storočí. Chrám sa budoval podľa plánov architekta Trezziniho v rokoch 1728 až 1740 v barokovom štýle. Podľa niektorých údajov v tomto chráme sa mal uskutočniť tajný sobáš Kataríny II. a G. Potemkina. V období komunistickej diktatúry bol chrám v roku 1938 zatvorený a využívaný ako obchod s textilom a odevmi. Neskôr bol premenený na múzeum.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chrám svätého Sampsona**

Externé odkazy
--------------

* О Сампсониевском соборе
* Постоянные экспозиции музея-паятника "Сампсониевский собор" в сюжете телеканала "Искусство ТВ", 2010
Súradnice: 60°10′6″S 24°57′36″V﻿ / ﻿60,16833°S 24,96000°V﻿ / 60.16833; 24.96000

Chrám večného spánku Panny Márie
Interiér chrámu
**Chrám večného spánku Panny Márie** (známy aj ako **Uspenská katedrála**) je pravoslávnou katedrálou Fínskej pravoslávnej cirkvi v hlavnom meste Fínska, Helsinki.

Dejiny
------

Katedrála sa nachádza v historickom centre hlavného mesta Fínska v časti Katajanokka. Fínsko sa stalo v 19. storočí súčasťou Ruského impéria po víťazstvách Rusov nad Švédmi. Napriek tomu, že väčšina Fínov a Švédov, ktorí žili na území Fínska, vyznávala evanjelickú vieru (od obdobia reformácie v 16. storočí), časť obyvateľov sa hlásila k pravosláviu. Preto vzniká potreba postavenia dôstojného chrámu pre narastajúci počet pravoslávnych kresťanov. Základný kameň nového pravoslávneho chrámu bol položený v roku 1862. Stavba chrámu trvala takmer 11 rokov. Chrám bol slávnostne vysvätený 25. októbra 1868 a stal sa tak hlavným chrámom pravoslávnych veriacich v Helsinkách.

Architektúra
------------

Chrám bol postavený v pseudobyzantskom architektonickom štýle, ktorý sa podobá na mnohé staroruské kamenné chrámy. Je to najväčší pravoslávny chrám v západnej a severnej Európe. Bol niekoľkokrát obnovený. Najväčšia rekonštrukcia sa konala v roku 1968, keď si chrám pripomínal svoju storočnicu. V roku 2006 bola pozlátená hlavná kupola chrámu. Katedrála je okrem pravidelných bohoslužieb aj miestom, ktoré navštívi veľké množstvo turistov.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chrám večného spánku Panny Márie (Helsinki)**

Externé odkazy
--------------

* Успения Пресвятой Богородицы собор Archivované 2007-11-05 na Wayback Machine
**César Pelli** (\* 12. október 1926, San Miguel de Tucumán, Argentína – † 19. júl 2019) bol argentínsky architekt.

Životopis
---------

Študoval architektúru na Universidad Nacional de Tucumán, ktorú v roku 1949 ukončil s titulom bakalár. Po promócii sa oženil so svojou spolužiačkou Dianou Balmoriovou, ktorá sa neskôr stala významnou osobnosťou v oblasti urbanizmu a krajinnej architektúry a vlastinila firmu *Balmori Associates*. 

Po dobu nasledujúcich dvoch rokov pracoval ako riaditeľ dizajnu v OFEMPE. V rokoch 1952 - 1954 študoval na University of Illinois at Urbana–Champaig v Illinois, kde získal titul magistra architektúry. Do značnej miery ho ovplyvnil architekt Eero Saarinen, u ktorého po skončení štúdií pracoval. Spolu so Saarinenom sa podieľal na mnohých významných stavbách v USA, ako napríklad budova letiska JFK v v New Yorku.

V roku 1964 sa stal občanom USA a o sedem rokov neskôr si založil vlastný ateliér v New Haven, v Connecticute a tiež od toho roku bol zvolený za dekana na Yalskej Univerzite architektúry. V roku 1984 rezignoval na post dekana a začal sa naplno venovať svojej tvorbe. Popri práci však stále prednášal na univerzite. 

Uznania sa mu dostalo v roku 1991 od Amerického ústavu architektov (AIA). Jeho najznámejšou stavbou sú známe „dvojičky" pod názvom Petronas Towers v meste Kuala Lumpur. Sú to najvyššie rovnaké budovy na svete. Cesar Pelli je považovaný za jediného, pôvodom argentínskeho architekta, ktorému bolo umožnené projektovať jednu z najvyšších stavieb sveta.

Projekty
--------

* Pacific Design Center – Los Angeles
* Múzeum moderného umenia– New York (1984)
* Centrála NTT – Tokio (1990)
* Rezidenčné Les - Mexiko, Mexiko (1996)
* Carnegie Hall Tower – New York (1991)
* Komplex finančného centra – New York (1987)
* Petronas Towers – Kuala Lumpur (1997)
* 25 Canada Square - Londýn (2001)
* St. Regis Residences & Hotel - Mexiko, Mexiko (2008)
* Torre Mesoamericana - Tuxtla Gutiérrez, Mexiko (2010)
* Torre Unicredit - Miláno (2011)

* Petronas Twin Tower, 1998Petronas Twin Tower, 1998
* Pacific Design CenterPacific Design Center
* Carnegie Hall TowerCarnegie Hall Tower
* Osaka Museum of HistoryOsaka Museum of History

Referencie
----------

1. ↑  David Henry: *„Cesar Pelli, U.S. Architect Who Altered Skylines, Dies Aged 92"*, Bloomberg News, 20. júl 2019
2. ↑   *César Pelli, Argentine architect behind the Petronas Towers, dies...* [online]. 2019-07-19, [cit. 2019-07-20]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **César Pelli**

Externé odkazy
--------------

* Pelli Clarke Pelli Architects
* Cesar Pelli, Creator of the Petronas Towers

Autoritné údaje: * BnF: 151224361
* GND: 118895826
* ISNI: 0000 0000 8174 6808
* LCCN: n80001164
* NK ČR: xx0141938
* SNK: 172830
* ULAN: 500023533
* VIAF: 109411704
* WorldCat: lccn-n80001164
**Chmatákov Online** je prvá česká MMORPG hra autora Petra Roudenského. Celý herný svet a vývoj hry zaobstarali dvaja ľudia, vývojár a grafik.

Hra je spracovaná v 3D ručne kreslenej grafike, kompletne ovládaná myšou okrem chatovania. Pohyb prebieha kliknutím myšou, hra automaticky nájde cestu k zadanému bodu. Všetky akcie s predmetmi prebiehajú prostredníctvom ikon. V súčasnosti sa pracuje na verzii, ktorá bude využívať vektorovú grafiku.

Chmatákov ponúka množstvo unikátnych aktivít, napríklad založiť klan. Okrem toho možno chatovať s inými hráčmi, obchodovať, vyrábať veci, bojovať, zvyšovať svoje schopnosti. Dôležitý aspekt je hromadenie majetku, metódami poctivými aj nepoctivými. 

V hre sa nachádzajú mestečká, púšte, lesy, jaskyne, cintoríny, močiare, kanalizácie, či ľadové planiny. Miesto automobilov sa používajú osedlané zvery, ktoré si hráči môžu aj sami chytiť. Existujú tiež banky na ukladanie predmetov, obchody so zbraňami, zvieratami, jedlom alebo mobilnými telefónmi. Je tiež možné narážať na udalosti skutočného sveta.

História
--------

Chmatákov bol prvýkrát publikovaný roku 2004 ako grafický chat s postavičkami. Je to dôvod, prečo sú v hre namiesto postáv smajlíky, v prvých verziách dokonca vyjadrovali emócie. Časom pribúdali nové funkcie, peniaze, schopnosti, čím sa definitívne Chmatákov premenil na MMORPG. Na začiatku roku 2005 prešla hra zmenou, keďže sa pohľad zmenil na 2D zhora. Na prelome rokov 2005 a 2006 sa prešlo späť na izometrický pohľad. Na Vianoce roku 2006 bola vydaná posledná verzia s vylepšeným jadrom, ktoré umožňuje napríklad striedanie dňa a noci. V prvom polroku 2007 sa začal vývoj novej verzie 1.5. V roku 2009 sa začína testovať úplne nová, graficky výraznejšie prepracovanejšia verzia hry.

Schopnosti
----------

Medzi schopnosti, ktoré majú hráči, patrí:

|  |  |
| --- | --- |
| * rybárenie
* ťažba nerastov
* rúbanie dreva
* Archeológia
* Mystika
* Skrívanie
* Kradnutie
* Odolnosť
* Liečenie
 | * Krotenie
* Meditácie
* Obratnosť
* Výroba
* Plazenie
* Travičstvo
* Lov
* Presnosť
* Alchýmia
 |

Postavy a povolania
-------------------

Všetky postavy sú veľmi podobné smajlíkom, ktorých existuje mnoho variácií. Možno si tiež zakúpiť doplnky – šatky, klobúky, okuliare. Existujú aj unikátne vytvorené postavy. Staršie postavy sú v rastrovej grafike, ktoré sú aj s hrou prevádzané do vektorovej grafiky.

Chmatákov ponúka hráčom aj voľbu povolania – bojovník, remeselník, lovec, liečiteľ, mystik, ale aj také, ktoré sa objavia po dokončení úlohy. Povolania sú vyvážené tak, aby bola nutná kooperácia hráčov.

Externé odkazy
--------------

* Stránky hry Chmatákov online Archivované 2009-03-23 na Wayback Machine

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Chmatákov Online na českej Wikipédii.*
Kings Road
**Chelsea** je zámožná kozmopolitná oblasť juhozápadného Londýna, ohraničená na juhu riekou Temžou. Je známa svojimi bohatými obyvateľmi, luxusnými obchodmi a obľúbeným futbalovým klubom.

Slovo *Chelsea* pochádza zo staroanglického výrazu pre „prístavisko [pri rieke] pre kriedu alebo vápenec".

Dejiny
------

Pôvodná dedina sa rozrástala a v 19. storočí získala povesť londýnskej bohémskej štvrti, bývali tu napríklad maliari J.M.W.Turner a James Whistler.

Počas šesťdesiatych rokov, londýnskych „Swinging" rokov, boli Chelsea a King's Road centrom diania. punkové hnutie sa tu začalo o desať rokov neskôr v obchode Sex pod vedením Sex Pistols manažéra Malcolma McLarena a módnej návrhárky Vivienne Westwoodovej. Chelsea bola v tom čase tiež domovom Beatles a členov Rolling Stones Briana Jonesa, Micka Jaggera a Keitha Richardsa.

Futbalový klub Chelsea sa nachádza pri moste Stamford v susednom Fulhame, v blízkosti hraníc s Chelsea.

Referencie
----------

1. ↑  Mayor of London. *Map 5G.1 - Central Activities Zone* [online]. Greater London Authority, 2008, [cit. 2014-05-27]. Dostupné online. Archivované 2014-05-28 z originálu.
2. ↑  
LYSONS, Daniel. *The Environs of London: Being an Historical Account of the Towns, Villages, and Hamlets, Within Twelve Miles of that Capital: Interspersed with Biographical Anecdotes*. 2. vyd. London : [s.n.], 1811. Dostupné online. S. 45.
3. ↑  CARPONEN, Claire. *Chelsea is a ‘Suburb Within Central London’* [online]. www.mansionglobal.com, [cit. 2019-09-04]. Dostupné online. (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chelsea (Londýn)**

Externé odkazy
--------------

* *Chelsea, The Fascination of London* by G. E. Mitton
* LivingBorough – Chelsea via articles, images and videos
* Digital Public Library of America. Works related to Chelsea, London,
* Chelsea Independent College Archivované 2019-03-29 na Wayback Machine

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Chelsea, London na anglickej Wikipédii.*
Súradnice: 49°39′12″S 17°14′28″V﻿ / ﻿49,65333°S 17,24111°V﻿ / 49.65333; 17.24111

**Chomoutovské jezero** je jazero, ktoré vzniklo po ťažbe štrkopieskov. Nachádza sa v Hornomoravskom úvale na území olomouckej miestnej časti Chomoutov, 10 km severne od centra krajského mesta a 2,5 km severne od sútoku Oskavy a Moravy na pravom brehu prvého menovaného toku do ktorého povodia patrí. Rozloha činí 85 ha. Dosahuje maximálnu hĺbku 2 m a leží v nadmorskej výške 220 m.

Pobrežie dno, ostrovy
---------------------

Na jazere sú početné ostrovy. Skladá sa z dvoch vodných plôch označovaných ako jazero *Veľké* (alebo *Väčšie*) a *Malé* (alebo *Menšie*). Väčšie jazero má tvar trojuholníka a v jeho južnej časti sa nachádzajú dva zalesnené ostrovy. Brehy sú porastené zeleňou a pozdĺž západného brehu vedie miestna komunikácia a cesta Olomouc-Pňovice.

Využitie
--------

Jazero je využívané na rekreáciu a rybolov.

### Ochrana prírody

Jazero s blízkym okolím bolo v roku 1993 vyhlásené prírodnou rezerváciou o rozlohe 121 ha v rámci vtedy zriadenej chránenej krajinnej oblasti Litovelské Pomoraví a je teda tiež chránené podľa Rámsarského dohovoru. Proti vysokému stupňu ochrany tohto jazera dlhodobo protestujú miestni občania, ktorí by na mieste preferovali miesto ochrany vtákov skôr zriadenie prírodného kúpaliska.

### Fauna

Brehy sú zarastené a obývané vtákmi. V mokradiach na brehoch sa nachádza významné hniezdisko čajky čiernohlavej a čajky smejivej. Hojne sa tu vyskytujú kormorán veľký, kačica divá, volavka popolavá, potápka chochlatá, kačica chrapľavá, labuť veľká. Výnimočne sem prilietajú tiež bučiačik močiarny, chriašteľ vodný, kalužiak malý, rybárik riečny, kúdeľníčka lužná. Bol tu vysadený v minulosti vyhubený bobor európsky, výsledky ktorého činnosti sú na pobrežných drevinách viditeľné.

### Flóra

Z rastlín sa tu okrem obvyklých vyskytujú zlatobyľ kanadská a javorovec jaseňolistý.

História
--------

Už pred druhou svetovou vojnou tu prebiehala ťažba štrkopiesku pre miestnu potrebu. Systematická ťažba začala v roku 1964. V rokoch 1976 až 87 bolo jazero využívané k vodohospodárskym účelom, za účelom výroby pitnej vody. Potom došlo k prirodzenému zhoršeniu kvality vody.

Panoráma
--------

Chomoutovské jezero – panoráma
Chomoutovské jezero – panoráma

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chomoutovské jezero**

Externé odkazy
--------------

* Česká ornitologická spoločnosť
* Bilolib
* Litovelské Pomoraví
* Mikroregión Šternberská

Literatúra
----------

* *Štefáček Stanislav, Encyklopédia vodných plôch Čiech, Moravy a Sliezska, Jazero Chomoutov (s. 97), Nakladateľstvo Libri, Praha, 2010 ISBN 978-80-7277-440-1*

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Chomoutovské jezero na českej Wikipédii.*
Satelitná snímka ostrova Chortycia
**Chortycia** (ukrajinsky Хортиця) je najväčší ostrov na rieke Dneper. Nachádza sa na južnej Ukrajine na území mesta Záporožie. Ostrov má pretiahnutý tvar (od severozápadu k juhovýchodu), je nad 12 km dlhý, stredná šírka je približne 2,5 km. 

V 16. storočí vznikla na Chortycii opevnená tvrdza záporožských kozákov, ktorí odtiaľ spravovali Záporožskú Sič. Dnes tu pôsobí Múzeum záporožského kozáctva. V roku 2007 bola Chortycia zvolená jedným z sedem divov Ukrajiny.

Dejiny
------

Pohanský chrám z obdobia neolitu (rekonštrukcia)
Byzantský imperátor Konštantín VII. Porfyrogennétos v diele *«De administrando imperio»* sa zmieňuje o "ostrove svätého Georia" nižšie dneprovských práhov.
Podľa legendy v roku 972 na Chortycii bol zabitý knieža Sviatoslav Igorevič, keď sa vracal z výpravy na Konštantínopol.

Severná skalnatá časť Chortycie a DneproGES

Literatúra
----------

* **Jana Bürgers**: «Mythos und Museum. Kosakenmythos und Nationsbildung in der postsowjetischen Ukraine am Beispiel des Kosakengeschichtsmuseums auf der Insel Chortycja.» In: Bianka Pietrow-Ennker (Hg.): Kultur in der Geschichte Russlands. Göttingen: Vandenhoeck & Ruprecht, 2006. ISBN 3-525-36293-5
* **Christian Ganzer**: Sowjetisches Erbe und ukrainische Nation. Das Museum der Geschichte des Zaporoger Kosakentums auf der Insel Chortycja. Mit einem Vorwort von Frank Golczewski. Stuttgart: ibidem-Verlag, 2005 (Soviet and Post-Soviet Politics and Society, vol. 19). ISBN 3-89821-504-0

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chortycia**

Externé odkazy
--------------

* Informácia o Chortice Archivované 2012-06-04 na Wayback Machine (po rusky)
* Dejiny o Chortica (ukr.) Archivované 2007-09-02 na Wayback Machine

Súradnice: 47°49′S 35°6′V﻿ / ﻿47,817°S 35,100°V﻿ / 47.817; 35.100
**Doktor vied** (skratka **DrSc.**; skratka v Česku od roku 2003 *DSc.*; lat. *doctor scientiarum*) je vedecká hodnosť udeľovaná od roku 1953 na základe verejnej obhajoby doktorskej dizertačnej práce pred komisiou pre obhajoby doktorských dizertácií. 

Pôvodne spolu s titulom kandidát vied (CSc.) tvoril DrSc. dvojicu vedeckých hodností, pričom doktor vied predstavoval vyšší titul. Titul kandidát vied (CSc.) bol však v roku 1996 zrušený. DrSc. je na Slovensku chápaný ako „veľký doktorát", ktorý je udeľovaný na základe významných vedeckých výsledkov, prekračujúcich úroveň vedeckého titulu CSc. alebo neskôr PhD. Tento titul by mal charakterizovať vyhranenú vedeckú osobnosť a na území Česka a Slovenska by mal najlepšie charakterizovať špičkových vedcov a vedeckovýskumných pracovníkov. V podobnom chápaní je ekvivalentný v minulosti zaužívanej hodnosti D.Sc. používanej v krajinách Britského spoločenstva národov.

V Česku boli 1. júla 1998 zrušené obe vedecké hodnosti, avšak na prelome rokov 2002/2003 bol „Doktor vied" znova definovaný, ale so skratkou DSc.

Na Slovensku je od roku 2011 za udeľovanie hodnosti DrSc. zodpovedná Slovenská komisia pre vedecké hodnosti (SKVH), ktorá ju udeľuje na základe komplexného pohľadu na uchádzača zohľadňujúceho vedecké výstupy, ich kvalitu a význam, či stanoviska medzinárodne rešpektovanej osobnosti zo zahraničia.

Referencie
----------

1. ↑  Hovorka, D. 2000, O tzv. veľkých doktorátoch (DrSc.) Mineralia Slovaca, 32/1, Geovestník, Geo 8
2. ↑  § 6 zákona 53/1964 Zb. z.; [cit. 2015-01-09] Dostupné online Archivované 2016-03-05 na Wayback Machine
3. ↑   *Doctor of Science (DSc) Degree* [online]. Imperial College London, 2015, [cit. 2015-01-09]. Dostupné online. (po anglicky)
4. ↑   *Slovenská komisia pre vedecké hodnosti (SKVH)* [online]. Bratislava: Ministerstvo školstva, vedy, výskumu a športu Slovenskej republiky, [cit. 2022-04-02]. Dostupné online.

Literatúra
----------

* NETUKA, Ivan. *Titul DSc. známka kvality i prestižní klub*. Praha: Akademie věd České republiky, 2019. ISBN 978-80-270-6750-3

Externé odkazy
--------------

* Odporúčané kritériá pre uchádzačov o vedeckú hodnosť „DrSc."
* Vědecký titul DSc.

| * z
* d
* u
Akademické tituly používané na Slovensku |
| --- |
| Akademické tituly: | 
* Bc.
* ICDr.
* Ing.
* Ing. arch.
* JUDr.
* Mgr. art.
* Mgr. arch.
* Mgr.
* MDDr.
* MUDr.
* MVDr.
* PaedDr.
* PharmDr.
* PhDr.
* PhMr.
* RNDr.
* RSDr.
* RTDr.
* ThDr.
* ThLic.

 |
| Vedecké hodnosti: | 
* ArtD.
* CSc.
* (Dr.)
* DrSc.
* Ph.D.
* Th.D.

 |
| Vedecko-pedagogické tituly: | 
* doc.
* prof.

 |
| Čestné tituly: | 
* Dr. h. c.

 |
| Príbuzné termíny: | 
* bakalárska práca
* diplomová práca
* rigorózna skúška
* rigorózna práca
* dizertačná práca
* habilitácia

 |
| Zoznam profesorov: | 
* 1990 – 1999
* 2000 – 2009
* 2010 – 2019
* 2020 – 2029

 |