**Johannes Linnankoski**, vlastným menom **Vihtori Johan Peltonen** (\* 18. október 1869, Askola, Fínsko – † 10. august 1913, Helsinki, Fínsko) bol fínsky spisovateľ, predstaviteľ zlatého veku fínskeho umenia z prelomu 19. a 20. storočia a držiteľ literárnej ceny Spoločnosti fínskej literatúry. Jeho najznámejším dielom je Pieseň o červenom kvete (fín. *Laulu tulipunaisesta kukasta*) z roku 1905, ktoré bolo v roku 1965 sfilmované. Je po ňom pomenovaná planétka 7416 Linnankoski, objavená v roku 1990.

Život
-----

Narodil sa v Askole na juhu Fínska, ako najmladšie dieťa rodiny poľnohospodára Juha Peltonena a jeho manželky Marie. Navštevoval ľudovú školu v Askole, ktorú skončil s výbornými výsledkami. Po ľudovej škole navštevoval v meste Jyväskylä seminár, ktorý sa mu však nepodaril dokončiť. Začal pracovať vo vydavateľstve Werner Söderström, no v roku 1891 nastúpil na povinnú vojenskú službu. Pôsobil tu ako korešpondent novín *Suometar*, kde zaujal svojím písaním. Počas vojenských rokov sa Linnankoski venoval tiež štúdiu švédčiny, nórčiny a nemčiny.

Portér Johannesa Linnankoskiho od Akseliho Gallen-Kallelu z roku 1923.
Po skončení služby mu jeho bývalý zamestnávateľ Werner Söderström ponúkol miesto v novozaložených novinách *Uusimaa*. Linnankoski chodil po farnostiach, aby pre noviny získal nových ľudí a najmä predplatiteľov. Redakcia novín sídlila v meste Porvoo a ich prvé číslo vyšlo v decembri 1894. Linnankoski sa vyjadroval k problematike domácich robotníkov a roľníkov i k jazykovej otázke. Písal jednoduché texty, ktorými chcel v obyčajnom ľude vzbudiť zmysel pre zodpovednosť a slušnosť. V roku 1895 spoluzakladal fínskojazyčnú školu (dnes *Linnankoskiho gymnázium*) a o rok neskôr Fínsku spoločnosť v Porvoo, ktorá mala za úlohu rozširovať používanie fínskeho jazyka a povedomie o „fínskosti". Spisovateľ bol veľmi aktívny vo zveľadovaní Porva ako aj celého regiónu Uusimaa. 

Linnankoski sa v roku 1899 oženil za miestnu učiteľku Ester Drugg, do manželstva sa im narodili štyri deti. Opustil prácu v novinách a začal sa naplno venovať literárnej činnosti. V roku 1902 začal používať pseudonym Johannes Linnankoski, ktoré bolo odvodené od mena jeho rodného regiónu. V roku 1909 sa jeho rodina natrvalo usadila v Toivole, neďaleko rodného domu spisovateľa. V neďalekej Askole sa Linnankoski aktívne zapájal do spoločenského a kultúrneho života – zúčastňoval sa na aktivitách Klubu mládeže, režíroval hry v ochotníckom divadle a organizoval kurzy pre vidiečanov.

Kvôli prepracovanosti a veľmi zlému zdravotnému stavu musel odísť do nemocnice do Helsínk, kde zomrel 10. augusta 1913 v 43 rokoch na anémiu.

Literárna tvorba
----------------

Na prácu spisovateľa sa pripravoval Linnankoski hlbokým štúdiom. Jeho dielo má novoromantické tendencie, no nachádza sa na pomedzí realizmu so silnými psychologizujúcimi tendenciami. Vo svojich dielach sa zaoberá najmä morálnymi otázkami s didaktickým rázom. Jeho diela sú podľa fínskych literárnych teoretikov špecifické absenciou humoru.

Na literárnu scénu vstúpil v roku 1903 svojou divadelnou hrou *Večný zápas* (fín. *Ikuinen taistelu*). Hra založená na biblických motívoch priniesla autorovi cenu Spoločnosti fínskej literatúry (fín. *Suomalaisen Kirjallisuuden Seura*). Totožnosť autora nebola dlho odhalená. V roku 1905 vydal dielo *Pieseň o červenom kvete* (fín. *Laulu tulipunaisesta kukasta*), ktoré prinieslo autorovi nevídanú prestíž. Dielo sa dodnes považuje za vysoko obľúbené a je cenené aj v zahraničí. Bolo preložené do viac ako 19 jazykov. V roku 1907 vydáva Linnankoski dve diela – novelu *Bitka o dom Heikkilä* (fín. *Taistelu Heikkilän talosta*), ktorá sa tak ako predchádzajúce dielo odohráva v rodnom regióne autora a hru *Kirot*, ktorá je považovaná za ťažko zrozumiteľnú. Je to Linnankoskiho vlastný obraz o udalostiach, ktoré sa vo Fínsku odohrali medzi rokmi 1899 až 1905.

Vďaka grantu od Wernera Söderströma (WSOY) v roku 1908 precestoval Európu. Po návrate domov sa pustil do písania novely, ktorá vyšla pod názvom *Utečenci* (fín. *Pakolaiset*). Dielo je považované za Linnankoskiho najharmonickejší a najumeleckejší text. Majstrovsky napísaný obraz rodinnej tragédie, ktorý ako spoločenský boj vystupoval proti hroziacemu vysťahovalectvu. *Utečenci* odhaľujú Linnankoskiho zrelý pohľad na človeka a hlboké porozumenie ľudskosti. Dielo má na rozdiel od predchádzajúcich autorových diel neorealistické tendencie. Aktívne sa zúčastňoval politického života, stál pri založení Fínskeho vlasteneckého zväzu (fín. *Suomalaisuuden Liitto*) v roku 1906. Dosiahol pofínčenie priezvisk či prepis geografických názvov do fínčiny. V politike uplatňoval svoj mimoriadny rečnícky um. Pod vlastným menom vydal knihu o rečníckom umení *Rétorika* (fín. *Puhetaito*, 1901).

Rok 1911 priniesol Linnankoskiho dve hry: dielo s biblickým námetom *Samson a Delilah* (fín. *Simson ja Delila*) a *Dcéra Jeftä* (fín. *Jeftän tytär*). V roku 1913 vydal zbierku noviel *Úlomky* (fín. *Sirpaleita*). Linnankoski mal rozbehnutý aj veľký románový projekt. Román *Traja Yrjövci* (fín. *Kolme Yrjää*) mal zobraziť vývoj fínstva skrz životné príbehy troch bratov Eina, Jussiho a Antera. Zhoršujúce sa zdravie autora, ako aj finančné ťažkosti, však prekazili finalizáciu románu. Bol vydaný len úryvok z diela pod názvom *Hilja, mliekarka* (fín. *Hilja, maitotyttö*).

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5  HUMPÁL, Martin; KADEČKOVÁ, Helena; PARENTE-ČAPKOVÁ, Viola. *Moderní skandinávské literatury 1870-2000*. Praha : Karolinum, 2006. ISBN 80-246-1174-0. S. 393, 394. (po česky)
2. 1 2  KHÝROVÁ, Lenka. *Donchuanovská tématika ve fínske literatuře*. Praha : Karlova univerzita, 2013. (po česky)
3. 1 2 3  HARTLOVÁ, Dagmar. *Slovník severských spisovatelů*. Praha : Libri, 2004.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Johannes Linnankoski**

Autoritné údaje: * abART: 141386
* BnF: 11913075p
* GND: 106465007
* ISNI: 000000008110774X
* LCCN: n80079423
* NK ČR: xx0004329
* SNK: 148048
* VIAF: 31999439
* WorldCat: lccn-n80079423