recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Súradnice: 58°15′S 6°40′Z﻿ / ﻿58,250°S 6,667°Z﻿ / 58.250; -6.667

**Lewis and Harris** (angl. *Lewis and Harris*, škg. *Leòdhas is na Hearadh*, starosever. *Ljóðhús ok Hérað*) je najväčší škótsky ostrov, nachádzajúci sa v súostroví Vonkajšie Hebridy v Atlantickom oceáne. Je to zároveň tretí najväčší z Britských ostrovov po Veľkej Británii a Írsku. Od Škótska je oddelený Minčským prielivom, v najužšom mieste je vzdialenosť od Škótska 39 km. 

Podľa sčítania v roku 2011 na ostrove žije 21 031 obyvateľov, čo je mierne zvýšenie oproti sčítaniu v roku 2001, kedy tu žilo 19 918 obyvateľov. V hlavnom meste ostrova, Stornoway, žije asi 8-tisíc ľudí. Lewis a Harris sú známe aj ako jedna z mála škótskych oblastí, kde sa je škótska gaelčina používaná významnou časťou obyvateľov.

Na ostrove boli v roku 1831 objavené vikinské šachové figúrky vyrezané z mrožích klov a dokazujúce šírenie šachu na Britské ostrovy zo severu. Väčšina z figúrok sa v súčasnosti nachádza v Britskom múzeu v Londýne.

Geografia
---------

Napriek tomu, že ide o celistvý ostrov, nemá v angličtine ani gaelčine vlastný názov, ale je zložený z názvov *Lewis* a *Harris*, ktorými sú označované dve časti, na ktoré býva ostrov tradične rozdeľovaný. Názvy Lewis a Harris sú používané akoby išlo o dva samostatné ostrovy, hoci ide o jeden veľký ostrov. 

Severná časť, Lewis, je rovinatejšia a pred územnosprávnou reformou v roku 1975 ležala v grófstve Ross and Cromarty. Južná časť, Harris, je hornatejšia a pri Tarberte je rozdelená 850-metrovou šijou na dve menšie časti. Pred reformou v roku 1975 patril Harris do grófstva Inverness-shire. Od roku 1975 patrí celý ostrov do samostatnej oblasti pre súostrovie Vonkajšie Hebridy – *Western Isles Council* (po škótskogaelsky Comhairle nan Eilean Siar).

Najvyšší vrch ostrova, Clisham, leží na Harrise a dosahuje výšku 799 m n. m.

Galéria
-------

* Časť ostrova zvaná HarrisČasť ostrova zvaná Harris
* Časť ostrova zvaná LewisČasť ostrova zvaná Lewis
* Južný HarrisJužný Harris
* StornowayStornoway
* Hranica medzi Lewisom a HarrisomHranica medzi Lewisom a Harrisom

Referencie
----------

1. ↑  2011 Census: First Results on Population and Household Estimates for Scotland - Release 1C (Part Two)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Lewis and Harris**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Lewis and Harris na anglickej Wikipédii.*
**Fenix** je fiktívna postava zo sveta Starcraftu, ktorý vytvorila spoločnosť Blizzard Entertainment. Bojovník z kasty zélotov, obývajúci a obraňujúci Aiur, domovskú planétu Protossov.

Rešpektovaný ostatnými bojovníkmi i temnými templármi, hlavne Zeratulom, bojoval proti horde Zergov pri obrane planéty Aiur. Jeho čepele však v dôležitom momente prestali fungovať a po tom, čo sa armáda Protossov dostala k jeho dokaličenému telu, pretransformovali jeho vedomie do tzv. Dragoona, kybernetickej bojovej jednotky s útokom na diaľku. Fenix spoločne s Tassadarom bol v konflikte s vládnou kastou Protossov, no našiel aj spojencov v radoch temných templárov a ľudí (Terranov) pod vedením Jima Raynora.

Pri evakuácii obyvateľstva z planéty Aiur na Shakuras cez portál ostal Fenix spolu s Jimom Raynorom pri bráne, aby nedovolili Zergom dostať sa na Shakuras. Napriek ich odvahe sa niekoľko Zergov cez nich dostalo, ale svojim hrdinským činom spôsobili relatívny pokoj na Shakurase. Neskôr sa Fenix spolu s Raynorom dohodli s kráľovnou Zergov, Sarah Kerrigan (pod menom Queen of Blades) na spoločnom postupe proti novému nepriateľovi, United Earth Directorate. Po tom, čo bol Fenix vyslaný na planétu menom Moria, kde zabezpečil suroviny na tvorbu mocnej armády, Sarah ho začala považovať za prebytočného a napadla jeho sily. Fenix zomrel v boji. Na konci Brood War sa ho pokúsil iný hrdina Protossov, Artanis, pomstiť útokom na armádu Sarah Kerrigan, no jeho pokus bol neúspešný.



| * z
* d
* u
StarCraft |
| --- |
| Terran | 
* Gerard DuGalle
* Edmund Duke
* Tychus Findlay
* Matt Horner
* Sarrah Kerrigan
* Arcturus Mengsk
* Valerian Mengsk
* Ariel Hanson
* Nova
* Jim Raynor
* Egon Stetmann
* Alexei Stukov
* Gabriel Tosh
* Horace Warfield

 |
| Zerg | 
* Samir Duran
* Sarah Kerrigan
* Overmind

 |
| Protoss | 
* Aldaris
* Artanis
* Fenix
* Karass
* Raszagal
* Selendis
* Tassadar
* Zeratul

 |
| Séria StarCraft | 
* StarCraft
* StarCraft: Brood War
* StarCraft: Ghost
* StarCraft II
* StarCraft II: Wings of Liberty
* StarCraft II: Heart of the Swarm
* StarCraft II: Legacy of the Void

 |
**12. tisícročie pred Kristom** je časový úsek, ktorý začína 1. januára 12 000 pred Kr. a končí 31. decembra 11 001 pred Kr. Počas tohto tisícročia trvá mladý paleolit (40 000/35 000 – 13 000/11 000 pred Kr.).

Približne okolo roku 12 000 pred Kr. sa datuje úmrtie tzv. Arlington Springs Man, muža (či ženy), ktorého (resp. ktorej) pozostatky boli nájdené v rokoch 1959 – 1960 na pobreží ostrova Santa Rosa (v blízkosti mesta Santa Barbara) v Kalifornii.Z obdobia rokov 11 500 – 10 000 pred Kr. pochádzajú nálezy prvej keramiky na území Japonska a drevených obydlí na území Čile. Okolo roku 11 000 pred Kr. sú datované prvé nálezy ľudských sídlisk na území Argentíny.

| * z
* d
* u
Tisícročia |
| --- |
| pred Kr. | 12. tisícročie pred Kr. · 11. tisícročie pred Kr. · 10. tisícročie pred Kr. · 9. tisícročie pred Kr. · 8. tisícročie pred Kr. · 7. tisícročie pred Kr. · 6. tisícročie pred Kr. · 5. tisícročie pred Kr. · 4. tisícročie pred Kr. · 3. tisícročie pred Kr. · 2. tisícročie pred Kr. · 1. tisícročie pred Kr. |
| **nášho letopočtu** | 1. tisícročie · 2. tisícročie · 3. tisícročie · 4. tisícročie |
**Georgij Timofejevič Beregovoj** (rus. Георгий Тимофеевич Береговой, ukr. Георгій Тимофійович Береговий – *Heorhij Tymofijovyč Berehovyj*; \* 15. apríl 1921, Fiodorovka – † 30. jún 1995, Moskva) bol sovietsky kozmonaut ukrajinského pôvodu.

Život
-----

Absolvoval luhanské letecké učilište. Počas II. svetovej vojny bol pilotom bombardovacieho lietadla, s ktorým uskutočnil 186 bojových letov. S Červenou armádou sa dostal až k oslobodeniu Česko-Slovenska. Po vojne absolvoval vojenskú akadémiu a v roku 1948 sa stal testovacím pilotom. V roku 1961 získal titul zaslúžilého testovacieho letca ZSSR a krátko potom požiadal o zaradenie do výcvikového strediska kozmonautov. Dňa 26. októbra 1968 odštartoval vo svojich 47 rokoch s kozmickou loďou Sojuz 3 na let trvajúci takmer 95 hodín a to deň po vypustení bezpilotného Sojuzu 2. Letel sám. Nacvičoval pilotáž spoločného letu oboch Sojuzov. Po absolvovaní letu bol povýšený do hodnosti generálporučíka letectva ZSSR a stal sa náčelníkom strediska J. A. Gagarina pre výcvik kozmonautov. Bol ženatý a mal dve deti. Zomrel na pooperačné komplikácie vo veku 74 rokov.

Lety do vesmíru
---------------

* Sojuz 3 (26. október 1968 - 30. október 1968)

Zdroje
------

### Literatúra

* Milan Codr. *Sto hvězdných kapitánů*. [s.l.] : Práce, 1982.

Encyklopédia astronómie
*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*

Externé odkazy
--------------

* (po česky) Biografia v Malej encyklopedii kozmonautiky
* (po česky) Biografia na stránkach Space40

Autoritné údaje: * GND: 172660793
* ISNI: 0000 0000 6671 3776
* LCCN: n81078839
* NK ČR: mzk2003194626
* VIAF: 37532316
* WorldCat: lccn-n81078839
Areál prečerpávacej vodnej elektrárne na vodnej nádrži Čierny Váh na Slovensku
Obe nádrže elektrárne Čierny Váh
Prečerpávacia elektráreň Dlouhé stráně a masív Praděda v Česku
**Prečerpávacia vodná elektráreň** je vodná elektráreň, ktorá v čase energetickej špičky elektrickú energiu vyrába a v čase, keď je elektrickej energie prebytok, elektrickú energiu spotrebúva.

Prečerpávacia vodná elektráreň poskytuje najmä podporné služby pre elektrizačnú sústavu. 
Tento špeciálny typ vodnej elektrárne nepracuje podľa denného diagramu zaťaženia, to znamená že dispečing neráta s pravidelnou dodávkou jej inštalovaného výkonu do siete. Elektráreň pracuje len pri požiadavke z dispečingu. Slúži ako rýchlo štartujúca rezerva a je schopná nabehnúť na plný výkon v priebehu 1 – 2 minút. Zároveň sa kvôli schopnosti naštartovať iba s pomocou vlastného dieselagregátu bez potreby privádzať napätie z iného zdroja používa v procese tzv. štartu z tmy.

Princíp vodnej elektrárne je založený na prečerpávaní vody do hornej nádrže v čase, keď je energie v sieti dostatok alebo prebytok (večer). A v čase nedostatku elektrickej energie je voda spustená cez turbíny do spodnej nádrže.

Hlavné časti
------------

* horná nádrž
* dolná nádrž
* elektráreň

Prečerpávacie vodné elektrárne na Slovensku
-------------------------------------------

Zdroj: 

* Čierny Váh – 735 MW
* Liptovská Mara – 198 MW
* Ružín – 60 MW
* Dobšiná (na priehrade Palcmanská Maša) – 24 MW

Referencie
----------

1. ↑   *Prečerpávacie vodné elektrárne v SR a ČR stabilizujú sústavu. Vďaka tomu zlomili rekord* [online]. [Cit. 2020-03-22]. Dostupné online.
2. ↑   *Blackout na Slovensku: Testovali sme štart z tmy* [online]. [Cit. 2020-03-22]. Dostupné online.
3. ↑   *Start ze tmy jako plán, o kterém doufáme, že zůstane na papíře* [online]. [Cit. 2020-03-22]. Dostupné online.
4. ↑   *Vodná elektráreň* [online]. Slovenské elektrárne, [cit. 2020-03-22]. Dostupné online. Archivované 2020-07-30 z originálu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Prečerpávacia vodná elektráreň**
Polje - údolie Matienzo
**Polje** (množ. č. polja) je jedna z najrozsiahlejších foriem povrchového krasového reliéfu. 

Je to pomerne rozsiahla kotlinovitá uzavretá depresia s plochým dnom a s rozlohou niekoľko km² až niekoľko desiatok km². Polje je typickou formou oblasti dinárskeho krasu. Najväčšie Livanské polje má rozlohu 379 km².

Ich dná sú budované nekrasovými horninami, zatiaľ čo strmé okrajové svahy depresie sú krasového pôvodu. Na ich úpätiach sa často vyskytujú vyvieračky a ponory. Dno polja býva periodicky zaplavované vodou, pričom vo vzniknutom občasnom jazere prebieha intenzívna akumulácia hlinitých sedimentov. Niektoré polja sú trvalo zaplavené vodou a vznikli v nich jazerá (napr. Ochridské jazero a Skadarské jazero).

Na tvorbe poljí sa niekedy podieľajú aj tektonické poklesy krýh. Často sa vyskytujú aj *rútivé polja*, ktoré vznikli poprelamovaním stropov rozsiahlych podzemných krasových priestorov. Polja takéhoto pôvodu majú často zachované skalné mosty (napr. Rakbachšské polje).


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vedy o Zemi |
**Politika dobrého susedstva** (angl. *Good Neighbor Policy*) bola zahraničná politika Spojených štátov amerických presadzovaná voči krajinám Latinskej Ameriky od 30. rokov 20. storočia administratívou prezidenta Franklina D. Roosvelta. Išlo o zmierovaciu politiku, ktorej hlavným princípom bola snaha o nezasahovanie Spojených štátov do vnútorných záležitosti krajín Latinskej Ameriky.

Išlo vlastne o obrat od dovtedajšej politiky USA, keď v rámci Monrovej doktríny a agresívnej Ideológie veľkej palice Spojené štáty kvôli presadzovaniu svojich obchodných a politických záujmov vojensky zasahovali v mnohých krajinách Latinskej Ameriky od konca 19. storočia prakticky pravidelne a spustili tak sériu tzv. banánových vojen. Termín prvýkrát použil už v roku 1928 prezident Herbert Hoover, no túto politiku začal otvorene presadzovať až F. Roosevelt, keď 3. marca 1933 pri svojom inauguračnom prejave vyhlásil: *„V oblasti svetovej politiky by som bol šťastný, aby tento národ vytváral politiku dobrého susedstva, takého susedstva, ktoré bude jednoznačne garantovať svoj zmysel a v tomto duchu rešpektovať práva druhých."* Vyhlásenie politiky dobrého susedstva bolo v podstate pragmatickým rozhodnutím, pretože Rooseveltova administratíva očakávala, že by táto nová politika mohla jednak vylepšiť meno USA vo svete a zároveň mohla ponúknuť nové ekonomické príležitosti v podobe recipročných obchodných dohôd a potvrdiť tak vlastne vplyv Spojených štátov v Latinskej Amerike aj bez vojenského zasahovania.

USA teda politikou dobrého susedstva síce ukončili *ideológiu veľkej palice*, nevzdali sa však *Monroeovej doktríny* a naďalej sa pokúšali udržovať nad Latinskou Amerikou zásadný vplyv. Hoci neuskutočňovali priame vojenské intervencie, svoj vplyv presadzovali pomocou často ráznych diplomatických a ekonomických krokov, prípadne utajenými spravodajskými operáciami či dôkladným podporovaním opozície voči nim nenaklonenému režimu (tieto snahy boli zvýšené hlavne počas Studenej vojny). Politika dobrého susedstva sa v zásade presadzovala aj po ukončení úradovania prezidenta Roosevelta, no už nie tak striktne a viackrát bola porušená (napr. v prípade invázie do Panamy (1989), invázie na Grenadu (1983) a čiastočne aj pri invázii v Zátoke svíň (1961)).

Externé odkazy
--------------

* Good Neighbor Policy
**Tatra 97** je limuzína kopřivnickej firmy Tatra, vyrábaná v rokoch 1937 až 1939 ako slabšia alternatíva k Tatre 87. S ňou mala zhodnú väčšinu dielov, no bola menšia a menej vybavená (mala dva svetlomety, základná verzia nemala kúrenie, chýbalo jej tretie bočné okno a čelné okno bolo jednodielne). Tiež mala slabší motor.

Bočný pohľad na Tatru 97 v múzeu Tatra v Kopřivnici
Tatra 97 bola veľmi podobná Volkswagenu Chrobák. Ten mal nápadne podobnú aerodynamickú karosériu a vzadu uložený 4-valcový vzduchom chladený motor, rovnako ako Tatra 97. Konštruktér Chrobáka Ferdinand Porsche priznal, že VW bol kvôli urýchleniu a zlacneniu vývoja inšpirovaný práve automobilmi Tatra, hlavne modelom 97. Tatra zahájila súdny proces, ktorý bol v roku 1939 kvôli okupácii nemeckých vojsk do Česko-Slovenska ukončený. Po vojne sa prípad znovu otvoril a v roku 1961 Volkswagen Tatre zaplatil 3 000 000 nemeckých mariek.

V roku 1939 bola Tatra 97 predstavená na medzinárodnom autosalóne v Berlíne. Vyšší nemeckí predstavitelia videli v nej hrozbu a silnú konkurenciu pre podobný a v niektorých smeroch i horší Volkswagen Chrobák a preto musela byť výroba Tatry 97 zastavená. Po vojne sa v roku 1946 výroba ešte nakrátko obnovila, no definitívne ukončenie prišlo s nástupom výroby Tatry 600 – Tatraplan.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tatra 97**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tatra 97 na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Automobily vyrábané spoločnosťou Tatra |
| --- |
| Osobné | 
Präsident |
10 |
11 |
12 |
17 |
20 |
26/30 |
26/52 |
30 | 30/52 |
31 |
52 |
52 Sport |
54 |
57 |
57 A |
57 B |
70 |
70 A |
75 |
77 |
77 A |
80 |
87 |
87-603 |
97 |
107 |
600 Tatraplan |
603 |
603-2 |
613 |
623 |
700
 |
| Nákladné a úžitkové | 
13 |
22 |
23 |
24 |
25 |
26 |
27 |
27 B |
28 |
43 |
49 |
72 |
74 |
79 |
81 |
84 |
85 |
85 A |
86 |
92 |
111 |
114 |
115 |
116 |
128 |
130 |
131 |
138 |
141 |
147 |
148 |
157 |
163 Jamal |
165 |
400 |
401 |
500 |
700 |
805 |
810 |
813 |
815 |
815-2 |
Beta |
Phoenix
 |
| Vojenské | 
57 K |
72 |
82 |
93 |
111 |
805 |
809 |
810 |
813 |
815 |
815-2 |
815 SOT |
816 FORCE |
817 |
DANA |
OT-62 |
OT-64 |
OT-810 |
V 750 |
V 799 |
V 809
 |
| Prototypy a závodné | 
12 Targa Florio |
30 Sport |
90 |
137 |
201 |
600 kabriolet |
600 Diesel |
601 Monte Carlo |
602 Tatraplan Sport |
603 MB |
603 Monte Carlo |
603 A | 603 X |
604 |
605 |
607 |
T2-607 |
625 |
Baghira |
Delfín |
603 NP |
MTX V8 |
Prezident |
V 570 |
V 855
 |
**Tokáreň** je potok v dolnom Šariši, v severnej časti okresu Sabinov. Je to pravostranný prítok Ľutinky, meria 2,7 km a je tokom VII. rádu.

Pramení v Čergove pod sedlom Lysina (1 028,9 m n. m.) v nadmorskej výške cca 890 m n. m. Najprv tečie juhozápadným smerom, zľava priberá krátky prítok zo západoseverozápadného svahu Veľkej Javoriny (1 098,7 m n. m.), sprava prítok z južného svahu Soliska (1 056,6 m n. m.) a krátky prítok z východného svahu Škaredého (1 007,3 m n. m.). Následne pokračuje juhojuhozápadným smerom, zľava priberá svoj najdlhší prítok (1,6 km) zo západného svahu Veľkej Javoriny a tiež krátky prítok z lokality Jarabinček. Napokon sa oblúkom stáča, tečie severojužným smerom, tečie popri samote Tokáreň na ľavom brehu a východne od osady Majdan ústi v nadmorskej výške približne 589 m n. m. do Ľutinky.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Ľutinky** |
| --- |
| *Ľutinka* → *Torysa* → *Hornád* → *Slaná* → *Tisa* → *Dunaj* |
| Drahotín · Hradský potok · Hrašov · Jakoviansky potok · Jarabinček · Kačí jarok · **Ľutinka** · Martinovka · Sinavý jarok · Škaredý jarok · Táborový potok · Tichý jarok · Tokáreň · Trepešský potok |
**Nick Drake** (\* 19. jún 1948, Rangún, Mjanmarsko – † 25. november 1974, Tanworth-in-Arden, Anglicko) bol britský folkový spevák-skladateľ. V čase svojej kariéry mal veľmi malé množstvo poslucháčov. Jeho práca začala byť uznávaná až po rokoch a dnes je považovaný za jedného z najvplyvnejších anglických pesničkárov posledných päťdesiatich rokov. Keď mal Drake dvadsať rokov, podpísal zmluvu s Island Records a v roku 1969 vydal svoj prvý album *Five Leaves Left*. Do roku 1972 nahral dva ďalšie albumy, *Bryter Layter* (1970) a *Pink Moon* (1972). Ani jeden z nich nemal prakticky žiadny úspech.

Drake trpel depresiami, insomniou a chorobnou plachosťou, ktoré mu bránili vo vystupovaní pred publikom. Z tohto dôvodu jeho hudba nebola vtedajším poslucháčom takmer známa a jeho platne sa predávali veľmi málo. Po dokončení nahrávania jeho tretieho albumu *Pink Moon* sa vzdal živého hrania aj nahrávania a usadil sa v dome svojich rodičov na vidieku vo Warwickshire. Dňa 25. novembra 1974 zomrel na predávkovanie amitriptylínom a predpísanými antidepresívami, mal 26 rokov.

Diskografia
-----------

Štúdiové albumy
* *Five Leaves Left (1969)*
* *Bryter Layter (1970)*
* *Pink Moon (1972)*

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Nick Drake na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 139444183
* GND: 121181189
* ISNI: 0000 0000 5943 5149
* LCCN: n93054840
* NK ČR: js20060609003
* VIAF: 42030749
* WorldCat: lccn-n93054840
**Slovenská slacklinová asociácia, o.z.** je slovenské občianske združenie zamerané na aktivity súvisiace so slacklinom.

Dejiny
------

Myšlienka založiť združenie skrsla v roku 2020 a po prípravách bolo združenie zaregistrované Ministerstvom vnútra Slovenskej republiky 15. októbra 2021. Prípravný výbor tvorili Ľubomír Varga, Oliver Bóna a Samuel Hraško, pričom na prvotných prípravách a komunikácií sa tiež podieľali Ivo Capko a Martina Valovičová.

Stav slacklinu na Slovensku
---------------------------

Jednými z priekopníkov slacklinu na Slovensku boli bratia Sedlákovci, ktorí začali dokonca distribuovať značku Gibbon. Slackline avšak dlho neprerazil medzi širokú verejnosť a zostal iba pri jednotlivcoch a malých skupinkách, ktorí sa snažili stretávať, trénovať a niektorí aj vymýšľať nové projekty. Komunita preto nie je veľká a navyše v zime vždy niekto z komunity odíde a na jar niekto nový príde. Preto nemožno ani povedať presný údaj o tom, koľko ľudí na Slovensku praktikuje slackline, no podľa približného odhadu môže ísť o stovky slacklinerov, ktorí pravidelne trénujú v letných mesiacoch na Slovensku. Highlinerov je iba niekoľko desiatok.

Leto sa vyznačuje väčším záujmom o slackline, najmä v parkoch väčších miest. Napríklad v Bratislave sa športovci zvyknúť stretávať každú stredu po práci v Sade Janka Kráľa a napínajú krátke, ale aj dlhé popruhy do 130 metrov. Menšie skupiny slacklinerov trénujú aj disciplínu highline. Popri parkoch v mestách sa na lajny chodí do slovenských hôr a údolí, napríklad do Malých Karpát, Súľova, Manína, Demänovskej doliny alebo do Tatier.

Referencie
----------

1. ↑   *Výpis z registra mimovládnych neziskových organizácií* [online]. Bratislava: Ministerstvo vnútra Slovenskej republiky, sekcia verejnej správy, [s. d.], [cit. 2022-03-11]. Dostupné online.. Do vyhľadávania potrebné zadať názov alebo IČO združenia.
2. 1 2 3 4   *Kto sme a aké sú naše ciele* [online]. Bratislava: Slovenská slacklinová asociácia, o. z. c2022, [cit. 2022-03-11]. Dostupné online.
3. ↑  ROSENBERGOVÁ, Radka. *Slovenský povrazolezec Ľubomír: Ak na lane myslíte na starosti, letíte dole. Človek musí mať prázdnu hlavu* [online]. [Bratislava]: Dobré noviny, 2020-10-24, [cit. 2022-03-11]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Webové sídlo združenia
* Stránka združenia na sociálnej sieti Facebook
Japonskí vojaci sa naloďujú na torpédoborec Tokijského expresu v roku 1942
**Tokijský expres** bola taktika používaná Japoncami počas druhej svetovej vojny v Pacifiku. Išlo o nasadenie rýchlych bojových lodí, väčšinou torpédoborcov, na dopravu osôb a nákladu. Meno získala kvôli pravidelnosti zásobovacích misií. Sami Japonci ju nazývali **krysie transporty** (鼠輸送 *nezumi jusó*), lebo sa konali v noci.

Bola používaná pri Šalamúnových ostrovoch a Novej Guinei, pretože tu mali spojenci prevahu vo vzdušnom priestore a štandardné pomalé konvoje mali kvôli náletom vysoké straty. Tokijské expresy mali za úlohu za tmy priplávať, vylodiť osoby a zásoby a pred svitaním odplávať do bezpečnej vzdialenosti.

Prvý *Tokijský Express* priplával 18. augusta 1942 ku Guadalcanalu pod velením kontraadmirála Raizó Tanaku. Posledný veľký *Tokijský Express* bol úplne zničený 25. novembra 1943 v bitke pri myse svätého Juraja.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tokijský expres**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tokijský expres na českej Wikipédii.*
|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Najjasnejšia janovská republika*Serenissima Repubblica di Genova***

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ← Talianske kráľovstvo (Svätá rímska ríša) | **1005 – 1797** | Ligúrska republika → Sardínske kráľovstvo → |

|  |  |
| --- | --- |
| Vlajka štátuvlajka | Štátny znakznak |

 |
| **Geografia**

|  |
| --- |
| Mapa štátu Územné rozšírenie Janovskej republiky a prehľad vzájomných hospodárskych vzťahov so susednými krajinami |

 |
| Hlavné mesto | Janov |
| **Obyvateľstvo** |
| Národnostné zloženie | Taliani, Gréci |
| Jazyky | taliančina (ligúrčina), latinčina |
| Náboženstvo | rímskokatolícke |
| **Štátny útvar** |
| Štátne zriadenie | republika |
| Mena | *Genovino* |
| Vznik | 1005 |
| Zánik | 14. jún  1797 obsadenie Napoleónom a pripojenie k Ligúrskej republike |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Predchádzajúce štáty:**

|  |  |
| --- | --- |
| Talianske kráľovstvo (Svätá rímska ríša) | Talianske kráľovstvo (Svätá rímska ríša) |

 | **Nástupnícke štáty:**

|  |  |
| --- | --- |
| Ligúrska republika | Ligúrska republika |
| Sardínske kráľovstvo | Sardínske kráľovstvo |

 |

 |

**Janovská republika**, celým názvom **Najjasnejšia janovská republika** (od 1798 po 1805 známa ako **Ligúrska republika**) bola nezávislá republika v Ligúrii na severozápadnom pobreží dnešného Talianska. Vznikla v polovici 11. storočia a zanikla v roku 1805, kedy bola anektovaná Napoleonom Bonaparte.

V stredoveku ovládala obchod v Stredomorí a založila viacero faktórií vo východnom Stredomorí. V 11. - 12. storočí mala konflikty s Pisou, v 13. - 14. storočí zase s Benátkami. Od 13. storočia v nej vládla oligarchia (v roku 1339 bol zriadený úrad dóžu). V rokoch 1378 - 1381 sa rivalita s Benátkami skončila veľkou vojnou, v ktorej bola Janovská republika úplne porazená. V 15. storočí republika viackrát stratila nezávislosť, v roku 1528 bola obnovená vláda oligarchie. V rokoch 1797 - 1805 tu existovala tzv. Ligurská republika kontrolovaná Francúzmi, až kým roku 1805 Napoleon územie úplne nepripojil k Francúzsku.

Aj keď jej obnovenie bolo nakrátko vyhlásené v roku 1815 po porážke Napoleona, bolo len krátkodobé a bývalá republika bola nakoniec v tom istom roku pripojená ku Sardínskemu kráľovstvu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Janovská republika**

| * z
* d
* u
Námorné republiky |
| --- |
| 
* Anconská republika (11. stor. – 1532)
* Amalfská republika (958 – 1137)
* Benátska republika (697 – 1797)
* Dubrovnícka republika (1358 – 1808)
* Gaetská republika (839 – 1140)
* Janovská republika (1005 – 1815)
* Republika Noli (1192 – 1797)
* Pisánska republika (asi 1000 – 1406)

 |


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Historický portál |
**Token ring** je technológia pre lokálne počítačové siete (LAN) vyvinutá firmou IBM začiatkom 80-tych rokov minulého storočia štandardizovaná ako IEEE 802.5. Ide o veľmi efektívnu architektúru pre siete, ktoré sú zaťažované dátovým prenosom, od mnohých užívateľov. Je neefektívna pre nízko - zaťažovanú sieť.

Token ring patrí ku deterministickým metódam prístupu k médiu. Znamená to že každý sieťový uzol musí počkať až k nemu dorazí špecifický paket. V Token Ringu je to tzv. Token.

Fungovanie ide veľmi zjednodušene opísať takto: Po sieti je prenášaný špecifický paket(token) a každý uzol musí počkať až k nemu token dorazí. Ak ku nemu token dorazí môže začať posielať dáta. V prípade, že žiadne ďalšie dáta neposiela, do siete odošle prázdny token.

Má kruhovú štruktúru. Normované prenosové rýchlosti sú 4, 16, alebo 100 Mbps. Štruktúra Token ring nemá nijak špeciálne limitovaný počet staníc. Na identifikáciu staníc sa používa MAC adresa. Prístup na médium je riadený pomocou obiehajúceho paketu zvaného Token. Táto značka oprávňuje k vysielaniu zo stanice ku stanici. Predstavuje "voľný stav" siete. 

Keď stanica obdrží voľný token a chce posielať dáta, zmení tento token na obsadený, uloží do neho údaje a pošle do cieľovej stanice.

Pakety sú prenášané od jednej stanice na nasledujúcu - stanica pôsobí aktívne ako opakovač (repeater). Stanice prijímajú všetky vyslané pakety a posielajú ich s malým oneskorením ďalej. Cieľová stanica prijatý paket uloží a ďalej odošle už voľný Token, resp. odpoveď.

V sieti sa tiež nachádzajú ďalšie uzly, monitorujúce bunky (jeden aktívny monitor), ktoré sledujú kvalitu prenosu, poruchy, príp. pridanie nových uzlov.

Pridávanie uzlov do štruktúry Token ring
Token:

1. start delimiter
2. prístupová kontrola
3. end delimiter

Token pozostáva z troch oktetov.

Pri komunikácii sa využíva Manchesterský kód.

Nevýhodou tejto štruktúry je, že v prípade veľkej siete s nízkou aktivitou, trvá komunikácia rovnako dlho ako pri plnej aktivite, pretože aj prázdny Token musí precestovať celú sieť.

Prsteň pozostávajúci z menších prsteňov
Ďalšou nevýhodou je, že poškodenie / znefunkčnenie jednej bunky v sieti absolútne preruší všetku komunikáciu. Tento problém sa rieši tak, že "prsteň" pozostáva z menšieho počtu prsteňov. Takto sa porucha odrazí iba v danom prstenci v ktorom ku nej dôjde (prípadne v dcérskych prstencoch). Tie vyššie ostanú funkčné.

Zoznam odkazov
--------------

1. 1 2

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Token ring na anglickej Wikipédii.*
Plaza de la Constitución
**Plaza de la Constitución** (do slovenčiny preložiteľné ako *Námestie ústavy*), kratší názov je **El Zócalo**, je najväčšie námestie v meste Mexiko a jedno z najväčších na svete. Je centrom celého dvadsaťmiliónového mesta.

Dejiny
------

Plaza de la Constitución a jej okolie bola centrom dnešného mesta už v predkolonizačných časoch, v časoch mesta Tenochtitlán. Po výstavbe súčasného mesta na rozvalinách toho starého dostalo názov *Plaza de Armas*. Súčasné meno má od roku 1812, na počesť vyhlásenia Cádizskej ústavy. V roku 1843 generál Antonio Lopez de Santa Anna, ktorý bol zároveň aj prezidentom krajiny, nariaídil vztýčiť pamätník na počesť nezávislosti Mexika, a to priamo uprostred námestia. Nakoniec bol vybraný mramorový stĺp od architekta Lorenza de la Hidalgo. Nebol však dostavaný, vzniklo len 2,5 m pamätníka. Časom sa však kameň zžil s námestím a dal mu jeho dnešné meno *Zócalo*, ktoré je používanejšie než formálne Plaza de la Constitución.

V súčasnosti je námestie hlavnou turistickou atrakciou aj hlavným miestom manifestácií a demonštrácií.

Významné budovy
---------------

* Catedral Metropolitana de la Asunción de la Santísima Virgen María a los cielos (najväčšia baroková katedrála na svete)
* Palacio Nacional (sídlo prezidenta republiky)
* Sagrario
* Najvyšší mexický súd

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Plaza de la Constitución (mesto Mexiko)**
**Londýnska zmluva z roku 1474** (ang. *Treaty of London*) bola zmluva medzi francúzskym vojvodom Karolom Smelým z Burgundska a anglickým kráľom Eduardom IV. z Anglicka, ktorá bola podpísaná 25. júla 1474. V zmluve sa Karol Smelý zaviazal vojensky podporiť Eduarda IV. a zároveň ho uznal za francúzskeho kráľa.

Predohra
--------

Po vypuknutí vojny ruží Anglicko nebolo v situácii, ktorá by mu umožňovala zisk Francúzska. Obzvlášť preto, že mocenská pozícia kráľa Eduard IV. nebola počas prvého obdobia jeho vlády dostatočne silná a v roku 1470 bol nahradený Henrichom VI. z rodu Lancasterovcov. Už o rok sa však Eduard IV. opäť posadil na trón po tom, čo Henrich VI. a jeho syn Eduard z Walesu umreli. Táto skutočnosť Eduardovi rozviazala ruky a umožnila sa zaoberať aj francúzskou politikou.

Eduard IV. zrejme dúfal, že sa mu podarí získať späť francúzske územia, ktoré Anglicko stratilo v Storočnej vojne. Jeho plány však nemali dostatočnú podporu anglického parlamentu, ani spojencov z Bretónska a Burgundska.

Obsah zmluvy
------------

Burgundsko spočiatku nebolo ochotné podporiť plány Eduarda IV. čo sa ukázalo na rokovaniach v Bruggách v roku 1473. Dohoda bola nakoniec dosiahnutá o rok neskôr 25. júla 1474, keď bola podpísaná *Londýnska zmluva*, v ktorej Eduard IV. sľúbil, že si Burgundsko môže zachovať svoje suverénne územie a získa nejaké územia od francúzov, ak ho burgundský vojvoda Karol Smelý uzná za francúzskeho kráľa a podporí inváziu, ktorú plánoval uskutočniť 1. júla 1475. Karol Smelý s podmienkami súhlasil.

Následky
--------

Anglicko v júni roku 1475 napadlo francúzske mesto Calais, no Burgundsko nevedelo Angličanom zabezpečiť takú pomoc a podporu, ako bolo dohodnuté v zmluve a Ľudovít XI. sa preto s Eduardom IV. dohodol na odchode Angličanov výmenou za rentu pre šľachticov. Králi navyše podpísali pre obe strany vyhovujúcu Picquignyho zmluvu. Anglicko stiahlo svoje jednotky, zatiaľčo Francúzske kráľovstvo im opätovalo ročný tribút 75 000 écu.

Referencie
----------

1. 1 2  LANDER, J. R.. *Government and Community: England, 1450-1509*. Cambridge, MA : Harvard University Press, 1981. ISBN 9780674357945. S. 287.
2. ↑  ROS, Charles. *Edward IV.*. Berkeley : University of California Press, 1974. ISBN 9780520027817. S. 224.
3. ↑  PHILIPPE DE COMMYNES, Jean de Roye. *The Memoirs of Philip de Commines, Lord of Argenton: Containing the Histories of Louis XI. and Charles VIII. Kings of France and of Charles the Bold, Duke of Burgundy: To which is Added, The Scandalous Chronicle, Or Secret History of Louis XI*. [s.l.] : G. Bell and sons, 1873. Dostupné online. (po anglicky)
4. ↑   *treaty of London* [online]. Oxford Reference, [cit. 2020-06-21]. Dostupné online. (po anglicky)

Pozri aj
--------

* Picquignyho zmluva

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Treaty of London (1474) na anglickej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Politický portál |
*Čiastkový fond (alebo nesprávne: dielčí fond) môže znamenať aj jeden z fondov strešného fondu, pozri podfond (kolektívne investovanie).*
**Čiastkový fond** (iné názvy: **subfond**, **vyčlenený fond** , **podfond** , nesprávne: *dielčí fond* ) je relatívne samostatná a osobitne uchovávaná súčasť knižničného fondu, ktorá je vyčlenená podľa určitého zreteľne vymedzeného hľadiska a plní v rámci danej knižnice alebo systému špecifické funkcie

Keďže potreby používateľov sú veľmi rôznorodé a možno ich uspokojiť len prostredníctvom dokumentov s rozdielnymi charakteristikami, knižnica nikdy nebuduje svoj fond jednoliato, ale člení ich do viacerých subfondov. Tie sa navzájom odlišujú svojím obsahom, určením, spôsobom využívania, miestom uloženia a poslaním. Takéto členenie má pre knižnicu veľký význam, pretože všetky otázky budovania, sprístupňovania a ochrany fondov môže riešiť individuálne a diferencovane podľa požiadaviek príslušného subfondu. Vytvorenie systému čiastkových fondov je kľúčovým krokom pri organizácii a usporiadaní knižničného fondu.

Čiastkové fondy sú charakterizované z niekoľkých hľadísk:

1. Spoločenská funkcia (odborné alebo všeobecnovzdelávacie zameranie)
2. Tematický profil (univerzálne, viacodborové a odborové, resp. špecializované fondy)
3. Typologická štruktúra (komplexné a špeciálne fondy)
4. Spôsob využívania (operatívny, archívny a rezervný fond).

Referencie
----------

1. ↑  dílčí fond. In:
2. ↑
3. ↑  Hanakovič, Š.. *Problémy budovania príručných knižníc* [online]. viks.sk, [cit. 2018-06-07]. [www.viks.sk/dkk/KS59\_95\_107.doc Dostupné online.]
4. 1 2 3  NOVÁKOVÁ, Marta. *Uchovávanie knižničného fondu*. 3.. vyd. Bratislava : Slovenská technická knižnica - Centrum VTI SR, 1995. ISBN 80-85165-53-8. S. 11.
Pobrežie moskytov
**Londýnsky dohovor z roku 1786** (ang. *London Convention*, špan. *Convención de Londres*) alebo **Anglicko-španielsky dohovor** (ang. *Anglo-Spanish Convention*, špan. *Convención anglo-hispana*) je zmluva, ktorá bola podpísaná 14. júla 1786 medzi Spojeným kráľovstvom a Španielskym kráľovstvom. Zmluva obsahovala dohodu o vysťahovaní Angličanov z pobrežia moskytov v Strednej Amerike.

Predohra
--------

Podľa Parížskej zmluvy z roku 1763 (ktorá mimochodom ukončila Sedemročnú vojnu) boli Británii odobraté a následne Španielsku pridelené územia v Strednej Amerike. Podľa dohody mali byť z týchto území všetci anglicky hovoriaci ľudia vysťahovaní. Podľa Parížskej zmluvy z roku 1783 boli Španielsku pridelené novšie územia, avšak Angličania žijúci na týchto územiach odmietali žiť pod kontrolou Španielskeho kráľovstva. Pre tieto nezhody boli britské a španielske vojenské jednotky nútené strážiť tieto územia. Kvôli nezhodám sa začali novšie rokovania.

Obsah zmluvy
------------

Briti napokon svoj sľub dodržali a z pobrežia moskytov vysťahovali vyše 2000 Angličanov, ktorí sa presťahovali do Belize, na Jamajku, alebo do inej krajiny v Amerike. Španieli na oplátku dovolili britským drevorubačom, aby na Yucatánskom polostrove mohli vyrúbavať drevo vrátane mahagónov. Pod španielsku kontrolu sa dostala aj osada Black River, ktorú založil anglický kolonista William Pitt. Black River de iure patrila pod Španielske kráľovstvo, no de facto ju aj naďalej ovládali a obývali Briti.

Referencie
----------

1. 1 2  DAWSON, Frank Griffith. The Evacuation of the Mosquito Shore and the English Who Stayed Behind, 1786-1800. *The Americas*, 1998/07, roč. 55, čís. 1, s. 63–89. Dostupné online [cit. 2020-07-19]. ISSN 0003-1615. DOI: 10.2307/1008294. (po anglicky)
2. ↑  DAWSON, Frank Griffith. William Pitt’s Settlement at Black River on the Mosquito Shore: A Challenge to Spain in Central America, 1732-87. *Hispanic American Historical Review*, 1983-11-01, roč. 63, čís. 4, s. 677–706. Dostupné online [cit. 2020-07-19]. ISSN 0018-2168. DOI: 10.1215/00182168-63.4.677. (po anglicky)

Externé odkazy
--------------

* Zmluva po španielsky

Literatúra
----------

* DAWSON, Frank Griffith - William Pitt's Settlement at Black River on the Mosquito Shore: A Challenge to Spain in Central America, 1732-87 (1983)
**Saský potok** je potok na Strednom Pohroní, v juhovýchodnej časti okresu Zvolen. Je to ľavostranný prítok Lomnianskeho potoka, meria 3,3 km a je tokom VI. rádu.

Pramení v Javorí na severozápadnom svahu Ježovej (781,4 m n. m.) v nadmorskej výške cca 550 m n. m. Na hornom toku preteká Saskou dolinou západným smerom, pričom tok sleduje turistická trasa Rudnej magistrály. Následne sa stáča na juhozápad a pri Ranči Falkenhot vstupuje do Pliešovskej kotliny. Na dolnom toku už tečie viac-menej napriameným korytom odlesneným územím a vytvára malý oblúk smerujúci na juhovýchod. Do Lomnianskeho potoka ústi severovýchodne od obce Sása v nadmorskej výške približne 389,5 m n. m.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-04-15]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-04-15]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Neresnice** |
| --- |
| *Neresnica* → *Slatina* → *Hron* → *Dunaj* |
| Burzovo · Bystrý potok · Čerešňová · Čierna voda · Drieňová · Hajtmanka · Hrdzavec · Kalný potok · Kňazov potok · Lomniansky potok · Macovie jarok · Malý jarok · Mlynárová · Močiarka · Nemecký potok · **Neresnica** · Poľný potok · Potôčik · Predkútsky jarok · Rybníkový jarok · Sásky potok · Sitník · Slaný potok · Strieborný potok · Studničný jarok · Šúplatský jarok · Vápenný potok |
**Maximilián Jalovecký** (\* 2. október 1817, Bobrovec – † 11. február 1889, Veľké Leváre) bol slovenský rímskokatolícky  kňaz a autor učebníc.

Životopis
---------

Narodil sa v Bobrovci Jozefovi Jaloveckému a Terézii rod.Hinošovej. Po gymnaziálnych a univerzitných štúdiách bol vysvätený za kňaza.  

Kaplánom bol v Dolnej Krupej a v Majcichove. V rôznych funkciách pôsobil vo Veľkých Levároch, kde od r. 1856 bol farárom, neskôr dekanom malackého dištriktu a čestným kanonikom ostrihomským. S funkciou dekana dištriktu súvisela aj funkcia dozorcu cirkevných škôl, čiže bol v stálom styku so školami a učiteľmi. V tých časoch okrem šlabikára a čítanky neboli na školách nijaké učebnice. Dr. Andrej Radlinský začal v Budíne v r. 1852 vydávať *Prostonárodnú Bibliotéku*. Jalovecký je autorom jej prvého zväzku, ktorý obsahoval štyri prírodovedné predmety: hviezdoveda, zemepis, prírodopis a silozpyt. Žiaci národných škôl dostali tak veľmi cenný zdroj informácií z prírodovedných predmetov. Knižku zaraďovali tiež do obecných knižníc, a tak ju so záujmom čítala dospievajúca mládež aj dospelí. O jej obľube svedčí skutočnosť, že za desať rokov vyšla v štyroch vydaniach, čo bol v našich pomeroch nezvyčajný jav. Jaloveckého Silozpyt alebo fisika z 1. zväzku *Prostonárodnej Bibliotéky* je prvým pojednaním z odboru fyziky v druhej polovici 19.storočia v slovenskom jazyku. Napísať v tom čase (roku 1852) Silozpyt-fiziku vyžadovalo odvahu. Bola to vlastne priekopnícka práca, lebo nebolo sa o čo oprieť a bolo nevyhnutné vytvoriť slovenskú fyzikálnu terminológiu. Jaloveckého Silozpyt alebo fizika ako súčasť 1. zväzku *Prostonárodnej Bibliotéky* splnil nielen svoju pôvodnú úlohu ako obľúbený zdroj poučenia v „čítacích" spolkoch, ale dôstojne zastával aj poslanie jedinej učebnice tohto druhu. Muselo uplynúť ešte 19 rokov, kým sa konečne objavila skutočná učebnica fyziky pre slovenské národné školy. 

Zomrel 11. februára 1889 vo Veľkých Levároch.

Zdroje
------

* Narodenie v matrike:

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.

Autoritné údaje: * SNK: 159612
* VIAF: 3363156565750823500003
**Polityka** je významný poľský spoločensko-politický týždenník založený v roku 1957. Zaoberá sa politickými udalosťami, ekonomikou, kultúrou, vedou a históriou v Poľsku, Európe i v celom svete, priebežne ich komentuje a analyzuje. Obsahuje aj fejtóny a reportáže. 

V roku 1990 sa týždenník vyčlenil z vydavateľstva *RSW Prasa-Książka-Ruch* (*Robotnicza Spółdzielnia Wydawnicza „Prasa Książka Ruch"*, ktoré vzniklo v roku 1973 spojením nakladateľstva Książka i Wiedza [kniha a veda] a novinovej spoločnosti Ruch [hnutie]), čo bolo vydavateľstvo PZPR, ktoré rozhodnutím Sejmu v marci 1990 zrušili. V súčasnosti časopis vydáva vlastné družstvo *„Polityka" - Spółdzielnia Pracy* (doslova *Polityka - pracovné družstvo*).

Od roku 1992 udeľuje týždenník významným autorom z oblasti kultúry cenu s názvom *Paszport Polityki*. Od roku 1995 vychádza vo farbe na kriedovom papieri. Niekoľkokrát do roka obsahuje rôzne prílohy, od kuchárskych receptov, cez informačné príručky, ktoré sa venujú témam typu ako si vyberať elektroniku alebo ako porozumieť výsledkom lekárskych prehliadok, až po historické zošitky, ktoré sa zaoberajú podrobnejšie niekoľkými témami.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Polityka**

Externé odkazy
--------------

* Domovské stránky týždenníka

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Polityka na českej Wikipédii.*
**Védske náboženstvo** alebo **védizmus** alebo **védaizmus** je staroindické náboženstvo, syntéza polyteistických kultov Árijcov a Drávidov sev. Indie.

Védske náboženstvo je východisko indického náboženstva, zložitý, postupne sa vyvíjajúci komplex náboženských a mytologických predstáv a im zodpovedajúcich rituálov a kultových obradov, v ktorom sa prelínajú čiastočne archaické indoeurópske predstavy (pochádzajúce z doby, kedy Árijci ešte dávno pred príchodom do Indie žili spolu s ďalšími indoeurópskymi kmeňmi na spoločnom území) s kutlúrnou vrstvou indoiránskou (spoločnou indickým a iránskym Árijom). Dotvára sa potom na pozadí mytológie a kultu pôvodných (neindoeurópskych) obyvateľov Indie.

Védske náboženstvo je textovo uložené vo Védach .

Védske náboženstvo je polyteistické a vyznačuje sa antropomorfizmom. Hierarchia bohov nie je uzavretá, rovnaké vlastnosti a atribúty sa striedavo pripisujú rôznym bohom. V Rigvéde hrá významnú úlohu Indra, Agni, Súrja, Sóma, Ušas, Djaus, Váju, ...

Ďalší indickí bohovia vystupujú do popredia až v mladších védskych textoch: Višnu, Šiva, Brahma.

Svet nadprirodzených bytostí dopĺňajú rôzni bohovia - nepriatelia bohov a ľudí – rákšasovia a asurovia.

Externé odkazy
--------------

FILIT Zdroj, z ktorého (pôvodne) čerpal tento článok
O prvom mene pozri *Ábel (prvé meno).*
 O filozofovi pozri *František Xaver Ábel.*
Bratovražda
**Ábel** (z hebr. הבל *hevel* - dych, opar; arab. هابيل *Hábíl*) je postava z biblickej knihy Genezis. Syn Adama a Evy a mladší brat Kaina. Bol pastierom oviec. Biblia uvádza Kaina a Ábela ako úplne prvých narodených ľudí.

Udalosť znázorňuje konflikt medzi bratmi, ktorá vedie až k bratovražde. Kainova obeť z poľných plodín bola Bohom odmietnutá, naopak Ábelova obeť z jeho najtučnejších oviec bola Bohom prijatá. Kain sa nato nahneval a Ábela zabil.

V apokryfnej literatúre (kniha Henochova) je Ábel prototyp nevinnej obete, jeho potomkom je preto predurčená úloha sudcov. V kresťanskej literatúre (Posolstvo Židom) je zosobnením dobra a viery. Islam spomína Ábela len ako jedného z Adamových synov.

Referencie
----------

1. ↑  (prof.Roháček jeho meno preložil ako márnosť, smútok)
2. ↑  Kniha Genezis, kapitola 4, verš 1-2
3. ↑  Kniha Genezis, kapitola 4, verš 3-5
4. ↑  Kniha Genezis, kapitola 4, verš 6-8
5. ↑  Ábel. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 20-21.

Pozri aj
--------

* Genezis
Súradnice: 43°22′14″S 21°46′08″V﻿ / ﻿43,3705°S 21,769°V﻿ / 43.3705; 21.769

**Nišava** (srb. *Нишава*) je rieka v Bulharsku a juhovýchodnom Srbsku. Je pravým prítokom Južnej Moravy, povodie má 3 950 km², priemerný prietok 36 m³/s a dĺžka rieky je 218 km.

Opis toku
---------

Rieka pramení v Bulharsku v pohorí Stará planina, neďaleko vrchu Kom, v blízkosti srbských hraníc, v nadmorskej výške okolo 1100 m. Na bulharskom území sa nachádza celkom 67 km rieky bez väčších prítokov, na srbské územie vstupuje v blízkosti hraničného prechodu Kalotina-Gradina. Ďalej pokračuje severozápadným smerom; preteká mestami Dimitrovgrad, Pirot, Bela Palanka a Niš, podľa ktorého je pomenovaná. Približne 10 km západne od tohto mesta sa vlieva do rieky Južna Morava. 

Medzi mestami Niška Banja a Bela Palanka vytvára rieka úzku tiesňavu, nesúcu názov podľa dediny Sićevo - Sićevská tiesňava. Dlhá je 17 km a rieka bola v tomto mieste využitá hneď dvakrát na výrobu elektrickej energie. Rieka má iba menšie prítoky (Temeštica, Visočica, Jerma, Crvena reka, Koritnica, Kutinska reka).

Doprava
-------

Rieka vytvára hlboká kaňon, ktorým od staroveku vedie významná dopravná spojnica Srbska a Bulharska, konkrétne miest Niš a Sofia. Údolím prechádza železničná trať i významný cestný koridor E80 na Istanbul. Po dobudovaní srbskej diaľnice A4 a bulharskej A7 vznikne súvislé diaľničné prepojenie západnej Európy cez Srbsko a Bulharsko s tureckou metropolou Ankara.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Nišava**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Nišava na českej Wikipédii a Nišava na srbskej Wikipédii.*
**Maxim Viktorovič Surajev** (rus. Максим Викторович Сураев; \* 24. máj 1972, Čeľabinsk) je bývalý ruský kozmonaut, v rokoch 1997 až 2016 bol aktívnym členom oddielu kozmonautov CPK. Ku svojmu prvému kozmickému letu na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS) odštartoval 30. septembra 2009 a vo vesmíre strávil takmer 170 dní. 

28. mája 2014 letel na ISS po druhýkrát v rámci Expedícií 40/41. Od roku 2016 je poslancom Štátnej dumy Federálneho zhromaždenia Ruskej federácie za stranu Jednotné Rusko.

Život
-----

### Mladosť

Maxim Surajev pochádza z Čeľabinska, po strednej škole študoval na Kačinskej vojenskej vysokej leteckej škole, absolvoval ju v roku 1994. Roku 1997 získal druhý diplom, tentoraz na Žukovského vojenskej leteckej inžinierskej akadémii.

### Kozmonaut

Po skončení štúdia bol 24. júna 1997 zaradený do oddielu kozmonautov CPK, nezvyčajne ešte pred odporúčaním Štátnej medzirezortnej komisie, ktoré získal 28. júna 1997. Absolvoval dvojročnú všeobecnú kozmickú prípravu a 1. decembra 1999 získal kvalifikáciu skúšobný kozmonaut. 

Od januára 2000 bol zaradený medzi kozmonautov pripravujúcich sa na lety na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS). V júli 2005 sa stal členom skupiny 15/16/17, z ktorej mali byť zostavené posádky Expedície 15 až 17. V máji 2006 bol menovaný do záložnej posádky Expedície 17 (odštartovala v apríli 2008). Paralelne bol v auguste 2007 predbežne zaradený do záložnej posádky Expedície 19 (odštartovala v marci 2009). Od júla 2008 sa pripravoval na svoj prvý let v posádke Expedície 21.

Súčasne s kozmonautickým výcvikom do roku 2007 študoval právo na Ruskej akadémii štátnej služby. 

Do kozmu k prvému letu odštartoval 30. septembra 2009 na palube lode Sojuz TMA-16 spolu s kolegom z Expedícia 21 Jeffrey Williamsom a vesmírnym turistom Guyom Laliberté. Po obvyklom dvojdňovom lete sa Sojuz spojil s ISS. 

Maxim Surajev je ženatý, má dve dcéry.

Referencie
----------

1. 1 2 3  VÍTEK, Antonín. *SPACE 40* [online]. Praha: rev. 2009-10-04, [cit. 2009-10-13]. Kapitola Surajev, Maksim Viktorovič. Dostupné online.
2. 1 2 3  IVANOV, Ivan, a kol. *Космическая энциклопедия Astronóm* [online]. Moskva: rev. 2008-12-12, [cit. 2009-05-20]. Kapitola Максим Викторович Сураев. Dostupné online. (po rusky)
3. ↑  HOLUB, Aleš. *MEK. Malá encyklopédia kozmonautiky* [online]. REV. 2009-09-30, [cit. 2009-10-07]. Kapitola Sojuz TMA-16. Dostupné online. (po česky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Maxim Viktorovič Surajev**

Zdroje
------

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Maxim Surajev na českej Wikipédii.*
* Blog Maxima Surajeva o jeho kozmickom lete (po rusky)


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |
**Lexikalizované spojenie** je ustálené slovné spojenie, ktoré nadobudlo povahu pomenovania a stalo sa súčasťou slovnej zásoby. V slovenskej literatúre sa rozlišujú priame pomenovania (tzv. združené pomenovania), napr.: *vysoká pec, skok o žrdi, kysličník uhličitý* atď. a nepriame, resp. metaforické pomenovania (frazeologické jednotky), napr. *na nevydržanie, lanské snehy, päsť na oko, vodiť za nos, vziať nohy na plecia, mať maslo na hlave* atď. Medzi slovami týchto pomenovaní sa v rozličnej miere zachovávajú syntaktické vzťahy, realizujú sa tu isté syntaktické konštrukcie. Podstatné však je, že význam týchto spojení je celistvý, nie je prostým súhrnom lexikálnych významov jednotlivých komponentov. Hlavný rozdiel medzi prvým a druhým typom je v tom, že prvé nemajú emocionálne zafarbenie, nemajú príznak hodnotenia a nie sú expresívne.

Literatúra
----------

* P. Ondrus – J. Horecký – J. Furdík, 1980.

*Článok pôvodne čerpal z diela ĎURČO, Peter (ed.). Frazeologická terminológia (1995) uverejneného na webe Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied.*