recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Dr. **František Jozef Turček**, CSc. (\* 3. december 1915, Bádice – † 4. marec 1977, Banská Štiavnica) bol slovenský ekológ a zoológ, zakladateľ aplikovanej vertebratológie, priekopník ekológie, vedec európskeho významu. Patrí medzi významné osobnosti československej biológie. Býva označovaný ako „prvý slovenský ekológ" a „najznámejší uznávaný slovenský zoológ v zahraničí"

Život
-----

Dokončil iba základnú školu (ale v roku 1967 obhájil dizertačnú prácu na Ústave biologie obratlovců ČSAV v Brne). Napriek tomu sa stal uznávaným a rešpektovaným vedcom. Veľkú časť svojho tvorivého života strávil vo Výskumnom ústave lesného hospodárstva (VÚLH) v Banskej Štiavnici (1946 – 1964), kde pre svoje nekonformné postoje a neochotu k spolupráci s komunistickým režimom bol diskriminovaný. Preto bol v roku 1964 presunutý do Slovenskej akadémie vied, kde bol uznávaný.

Jeho publikačná činnosť bola pozoruhodná. Napísal 13 kníh a publikoval viac ako 450 článkov (publikoval v československých ale aj v nemeckých, maďarských, švédskych, britských, amerických, indických a japonských časopisoch). Dopisoval si s mnohými významnými ekológmi tej doby (Balogh, Dehnel, Formozov, Kendeigh, Novikov, Pinowski, Tischler a ďalší) a bol členom a dopisovateľom viacerých medzinárodných vedeckých organizácií Magyar Madártani Intézet, British Ornithologists' Union, American Ornithologists' Union, International Union of Applied Ornithology, Deutsche Gesellschaft für Säugetierkunde, Cooper Ornithological Society. V roku 1964 ho International Organization of Zoologists a Academy of Zoology in Agra (India) menovali do pozície podpredsedu.

Dielo (výber)
-------------

* Avifauna inundačných lúk okolia Nitry (1942)
* Pernatá zver úžitková II (1948)
* Stopy Znaky a zvyky našej zvery (1949)
* Muflón, Ovis musimon Schreber na Slovensku (1949)
* Hlodavce v pôdohospodárstve (1950)
* Činnosť vtákov a cicavcov pri obnove a zalesňovaní (1953)
* Mníška veľkohlavá (1956)
* Úvod do kvantitatívneho výskumu populácií vtákov a cicavcov (1956)
* Ökologische Beziehungen der Säugetiere und Gehölze (1967)

Referencie
----------

1. ↑  PhDr. RNDr. Ján Novák, CSc. : *kultúrno-historický význam banskoštiavnických cintorínov* s. 129
2. 1 2  SLÁDEK, Jozef. *Život a dielo lesnického ekológa Františka J. Turčeka*. Zvolen, Slovakia : Technická univerzita vo Zvolene. S. 73.
3. 1 2 3  ŠTEFFEK, Jozef. *František J. Turček. Život, dielo, odkaz. - Life, work, message.*. Banská Štiavnica, Slovakia : Institute of Evolutionary and Applied Landscape Ecology of the Slovak Academy of Sciences. (1st.) ISBN 80-07-00521-8. S. 122.
4. ↑  PINOWSKI, Jan. *Dr. František J. Turček in my life of science and his connections with Poland* [online]. 17. vyd. Tichodroma, 2005. S. 134–137. Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku František Jozef Turček na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 119157675
* ISNI: 0000 0000 5536 6246
* NK ČR: nlk20000090116
* SNK: 166636
* VIAF: 8191572
**Amdahlové pravidlo** je používané v informatike k vyjadreniu maximálneho predpokladaného zlepšenia systému potom, čo je vylepšená iba niektorá z jeho častí. Využíva sa napr. u viacejprocesorových systémov k predpovedaní teoretického maximálneho zrýchlenia pri pridávaní ďalších procesorov.

Výpočet
-------

Veľkosť zlepšenia môžeme označiť ako zrýchlenie ***S*** a bude nám určovať, koľkokrát je beh úlohy s vylepšením rýchlejší. 

{\displaystyle S={\frac {\text{výkonnosť pri použití zlepšenia}}{\text{výkonnost bez použití zlepšenia}}}={\frac {P\_{\text{nový}}}{P\_{\text{pôvodný}}}}}

alebo tiež pomocou

{\displaystyle S={{\text{doba výpočtu bez použitia zlepšenia}} \over {\text{doba výpočtu pri použití zlepšenia}}}={T\_{\text{pôvodný}} \over T\_{\text{nový}}}}

Pokiaľ chceme počítať celkový zisk na vylepšenie určitých častí, môžeme použiť nasledujúci postup:

Najskôr definujeme premenné 

{\displaystyle F\_{E}={{\text{pôvodná doba výpočtu zlepšenej časti}} \over {\text{pôvodná celková doba výpočtu}}}\leq 1}

{\displaystyle S\_{E}={{\text{pôvodná doba výpočtu zlepšenej časti úlohy}} \over {\text{doba výpočtu zlepšenej časti úlohy}}}>1}

potom môžeme spočítať dobu výpočtu po zlepšení 

{\displaystyle T\_{\text{po zlepšení}}=T\_{\text{pred zlepšením}}\times \left[(1-F\_{E})+{F\_{E} \over S\_{E}}\right]}

celkové zrýchlenie ***S*** potom môžeme spočítať ako 

{\displaystyle S\_{\text{celkové}}={T\_{\text{pred zlepšením}} \over T\_{\text{po zlepšení }}}={1 \over {(1-F\_{E})+{F\_{E} \over S\_{E}}}}}

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Amdalhove pravidlo**
***The Dandy*** bol britský detský komiksový časopis vydávaný vydavateľstvom DC Thomson so sídlom v Dundee. Prvé vydanie bolo vytlačené v decembri 1937, čo z neho robí tretí najdlhšie vychádzajúci komiks na svete, po *Il Giornalino* (1924) a *Detective Comics* (1937). Od augusta 2007 do októbra 2010 bol premenovaný na *Dandy Xtreme*.

*The Dandy* ako jeden z najpredávanejších komiksov v Spojenom kráľovstve, spolu s *The Beano*, dosiahol v 50. rokoch 20. storočia predaj dvoch miliónov výtlačkov týždenne. Konečné tlačené vydanie vyšlo 4. decembra 2012, pri príležitosti 75. výročia komiksu, po tom, čo predaj klesol na 8 000 za týždeň. V ten istý deň bol *The Dandy* znovu uvedený na trh ako online komiks *The Digital Dandy*, ktorý sa objavil na webových stránkach a v aplikácii Dandy. Opätovné spustenie v digitálnom prostredí nemalo úspech a komiks skončil len o šesť mesiacov neskôr.

Referencie
----------

1. ↑   *75 Years of the Dandy : Museum : University of Dundee* [online]. www.dundee.ac.uk, [cit. 2021-12-30]. Dostupné online. Archivované 2021-12-30 z originálu.
2. 1 2   Dandy owner DC Thomson to end comic's printed edition. *BBC News*, 2012-08-16. Dostupné online [cit. 2021-12-30]. (po anglicky)
3. ↑  staff. The Dandy goes out of print on its 75th anniversary. *The Times* (Londýn), 2012-12-03. Dostupné online [cit. 2021-12-30].

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku The Dandy na anglickej Wikipédii.*
|  |
| --- |
| **Japonská ženská futbalová reprezentácia** |
| **Základné údaje** |
| **Riadiaci orgán** | Japonská futbalová asociácia |
| **Prezývka** | なでしこジャパン(*Nadeshiko Japan*) |
| **Tréner** | Norio Sasaki Japonsko |
| **Najviac zápasov** | Homare Sawa (177) |
| **Najviac gólov** | Homare Sawa (80) |
| **Prvý zápas** | India India 1 – 0 Japonsko Japonsko
Indonézia Jakarta, 21. január 1986 |
| **Najlepšie výsledky** | * titul majsteriek sveta 2011v Nemecku
* 2. miesto na OH 2012v Londýne
* 4. miesto na OH 2008v Pekingu
 |
| *Údaje sú aktualizované k 9. augustu 2012* |

**Japonské národné ženské futbalové družstvo** je ženské reprezentačné futbalové družstvo zložené z hráčok, ktoré sú držiteľkami japonského štátneho občianstva. Na VI. majstrovstvách sveta žien v roku 2011 v Nemecku sa Japonky po remíze so Spojenými štátmi 2 : 2 po predĺžení a následnom víťazstve na strely zo značky pokutového kopu stali majsterkami sveta. Bola to zároveň prvá medaila pre Japonsko v histórii svetových šampionátov v kategórii žien.

Svoj najväčší úspech na Olympijských hrách dosiahlo Japonské ženské národné družstvo v roku 2012 v Londýne, keď po finálovej prehre s obhajcom olympijského zlata Spojenými štátmi získalo strieborné medaily, ktoré boli pre japonskú ženskú futbalovú reprezentáciu prvé v histórii ženských olympijských turnajov, zaradených do programu hier v roku 1996. Predtým boli Japonky najbližšie k olympijskej medaile v roku 2008 v Pekingu, kde obsadili štvrté miesto.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka Japonskej futbalovej asociácie (po anglicky)
EasyJet A319, Airport Amsterdam Schiphol.
Hangár 89 na letisku Londýn-Luton, sídlo spoločnosti easyJet**EasyJet plc**, vystupuje pod značkou **easyJet**, je britský nízkonákladový letecký dopravca, ktorý má svoju hlavnú základňu na letisku Londýn Luton. Bol založený 18. októbra 1995 britským podnikateľom Steliosom Haji-Ioannouom a po svojom raketovom raste sa stal najvýznamnejším konkurentom pre aktuálne najväčšiu nízkonákladovú leteckú spoločnosť Ryanair. 

Tento dopravca lieta na trasách medzi letiskami hlavne v Európe, ale aj v Turecku a severnej Afrike, celkovo v 27 krajinách. EasyJet za rok 2009 prepravil bezmála 46 miliónov pasažierov.

Destinácie
----------

EasyJet lieta do 118 destinácií. Jeho hlavná základňa je na letisku Londýn-Luton, ale jeho najväčšia základňa je na letisku Londýn Gatwick, kde ponúka 78 destinácií. EasyJet má aj základne v celej Európe: Bazilej, Belfast, Berlín-Schönefeld, Bristol, Doncaster Sheffield, Edinburgh, Ženeva, Glasgow, Liverpool, Londýn-Stansted, Lyon, Madrid, Manchester, Miláno-Malpensa, Newcastle, Paríž-Charles de Gaulle, Paríž-Orly a Rím-Fiumicino.

Dňa 17. decembra 2007, EasyJet oznámil, že by významne rozšíril svoje pôsobenie v severozápadnom Anglicku, o otvorení základne na letisku v Manchestri. EasyJet začal lety z Milána-Malpensa do Olbia dňa 21. októbra 2007, a tiež na Sardíniu do hlavného mesta Cagliari dňa 29. októbra 2007. 

Základňa v Dortmunde bola uzatvorená dňa 26. októbra 2008 z dôvodu neefektívnosti a zlou úrovňou príjmov. Aktivity na letisko Rím-Fiumicino majú byť rozšírené v novembri 2009 s otvorením ďalšej európskej základne. 

V decembri 2009 Easyjet preruší lety na letisko East Midlands. Po vyhlásení generálneho riaditeľa spoločnosti Andyho Harrisona, ktorý povedal, že: "Letecká spoločnosť nemôže vidieť rast na letisku v dlhodobej budúcnosti, a preto sa bude zameriavať na vyššiu prioritu v trhoch."

Do októbra 2006 lietal EasyJet aj na Slovensko, do Bratislavy.

Flotila
-------

Flotilu spoločnosti easyJet tvoria nasledujúce lietadlá (stav z mája 2010):

**Flotila easyJet**| Lietadlo | V prevádzke | Fotografia | Objednávky | Sedadiel   (Economy) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Airbus A319-100 | 135 |  | 53 | 156 |
| Airbus A320-200 | 25 |  | 3 | 180 |
| Airbus A321-200 | 4 |  | 0 | 210 |
| Boeing 737-700 | 8 |  | 0 | 149 |
| spolu | **172** |  | **56** |  |

Priemerný vek flotily je 3,4 rokov.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **EasyJet**

eferencie
---------

1. ↑  ELFAA members
2. ↑
3. ↑
4. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál letectvo |

Externé odkazy
--------------

* Domovská stránka EasyJetu
* Historické zaujímavosti o EasyJetu
* Letiská, kam EasyJet lieta
**Literárny žáner** (franc. genre – rod) je označenie skupín literárnych diel, ktoré majú spoločné znaky definované rôznymi kritériami. Tieto kritéria môžu byť tzv. povrchové, napr. kompozícia, téma a motívy, jazykové prostriedky, ale taktiež typ čitateľa (literatúra pre prd a mládež, atď.), alebo hlbinné, kde sa za podstatu žánru označuje archetyp (u Northropa Fryea) alebo antropologické založenie (tzv. jednoduchá forma A. Jollesa, atď.). José Ortega y Gasset chápe žáner ako „*jediný možný spôsob, ako vysloviť celkovo … navzájom neredukovateľnú, nutnú a zásadnú estetickú tému … široké uhly pohľadu ma kľúčové aspekty ľudského života*", „*jednotlivé umelecké formy vznikajú z odlišných interpretácií človeka človekom*".

Od žánrov v iných umeleckých druhoch sa literárny žáner líši jednak tým, že literatúra je dejové a zobrazovacie umenie a ako taká poskytuje väčšiu škálu relevantných prostriedkov vyjadrenia, jednak prepracovanou štruktúrou (od antiky: medzi najstaršími dielami zaoberajúcimi sa žánrami je Aristotelova *Poetika*). Dôsledkom je fakt, že literárny žáner je dôležitý ako pre genézu (vznik) diela, tak pre jeho recepciu (vnímanie): čitatelia podľa určitých znakov poetiky daného diela rozpoznajú, o ktorý žáner ide a tomu prispôsobí vnímanie diela. Napríklad Škvoreckého *Legenda Emöke*, aj keď de facto nie je legenda, bude svojho čitateľa k tomuto žánru orientovať pri vnímaní, a to na základe názvu (názov diela je jedným zo žánrových znakov). Podobne fungujú napríklad postmoderné texty, ktoré začínajú napr. typickou rozprávkovou frázou „Kde bolo, tam bolo" atď. hoci ako rozprávka nepokračujú; čitateľovo vnímanie je už viac-menej ovplyvnené žánrom rozprávky.

V rámci literárnej vedy sa žánrami zaoberá genológia. V súčasnej dobe sa v literárnej vede etabloval tzv. trojrovinný model, ktorý rozlišuje literárne druhy (lyrika, epika, dráma), žánre (ako nižšiu jednotku) a žánrové varianty (ako najnižšiu jednotku). Napríklad v rámci epiky (druh) je román (žáner) a v jeho rámci je potom román dobrodružný (variant).

V dejinách literatúry bol koncept žánru ako odmietaný (romantizmus, postmoderna), tak aj prijímaný a chápaný ako nemenný a záväzný (klasicizmus). Zatiaľ čo epochy, ktoré pojem žánru prijímali, budovali zložitý a záväzný systém žánrov, naopak epochy, ktoré ho odmietali, stierali hranice medzi jednotlivými žánrami (napríklad zmazávali hranice medzi realitou a fikciou.

Zoznam literárnych žánrov
-------------------------

* autobiografia
* bájka, rozprávka, folklór
* biografia
* denník a diár
* elektronická literatúra
* erotická literatúra
* esej
* fikcia
	+ dobrodružný román
	+ fantasy
	+ filozofický román
	+ gotický román (synonymum dnešného hororu)
	+ historický román
	+ horor
	+ komický román
	+ lekársky román
	+ politický román
	+ prúd vedomia
	+ romanca
		- historická romanca
	+ rozprávanie otrokov
	+ satira
	+ science fiction
	+ sága, rodinná sága
	+ triler
		- konšpiračná literatúra
		- právny triler
		- psychologický triler
		- špionážna literatúra/politický triler
	+ tragédia
	+ zločinecký román
		- detektívna literatúra
* krátky príbeh

Pozri aj
--------

* genológia
* poetika
**Josef Lux** (\* 1. február 1956, Ústí nad Orlicí – † 22. november 1999, Seattle, Washington, USA) bol český politik 90. rokov 20. storočia.

Bol predsedom ČSL (neskôr KDU-ČSL) a ministrom poľnohospodárstva v niekoľkých vládach, po nežnej revolúcii poslancom Snemovne národov a Snemovne ľudu česko-slovenského Federálneho zhromaždenia, v 90. rokoch poslancom Poslaneckej snemovne Parlamentu Českej republiky.

24. septembra 1998 odstúpil zo zdravotných dôvodov (ťažká leukémia) zo svojich funkcií vrátane predsedníckeho postu v KDU-ČSL (ponechal si len poslanecký mandát). 24. septembra 1999 absolvoval v americkom Seattli transplantáciu kostnej drene. Operácia prebehla úspešne, ale objavili sa komplikácie, ktorým podľahol.

V roku 2000 mu bol in memoriam udelený Rad Tomáša Garrigua Masaryka II. triedy.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Josef Lux**

Externé odkazy
--------------

* Josef Lux na stránkach Nadačného fondu Josefa Luxa
* Josef Lux Archivované 2020-06-19 na Wayback Machine v publikácii Kdo byl kdo v našich dějinách ve 20. století

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Josef Lux na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 78712
* GND: 122895118
* ISNI: 0000 0000 8145 0345
* LCCN: no2001096528
* NK ČR: jn99240000648
* VIAF: 64900592
* WorldCat: lccn-no2001096528
Brzda Brembo
**Brembo S.p.A.** je taliansky výrobca automobilových brzdových systémov, najmä pre vysokovýkonné autá a motocykle. Firma bola založená v Bergame v Taliansku v roku 1961. Skoro po svojom založení sa začala špecializovať na kotúčové brzdy, ktoré boli výhradne dovážané zo Spojeného kráľovstva. Firma v roku 1964 podpísala zmluvu s automobilkou Alfa Romeo a stala sa oficiálnym dodávateľom brzdových komponentov pre Moto Guzzi v roku 1972.

V roku 1980 začala firma dodávala komponenty pre automobilky BMW, Chrysler, Lancia, Mercedes-Benz, Nissan a Porsche.

Brzdy Brembo sú štandardnou výbavou mnohých superšportových automobilov ako Aston Martin, Audi, Ferrari, Lamborghini, Maserati, Mercedes-Benz, Pagani či Porsche a tiež niektorých amerických high-end športových automobilov ako Ford GT, Chevrolet Corvette, Cadillac CTS-V či Dodge Viper a ďalších športových kupé ako Chevrolet Cobalt SS či Nissan 350Z Track Edition. Ostatné značky, ktoré majú brzdy brembo (buď ako štandardné alebo voliteľné príslušenstvo) sú: Acura, Alfa Romeo, Buick, BMW (vrátane Mini), Chrysler, Fiat, Holden, Hyundai, Jaguar, Land Rover, Lexus, Mitsubishi, Nissan ,Opel, Peugeot, Infinity, Pontiac, Renault, Seat, Subaru, Vauxhall, Volkswagen, Volvo a Jeep.

Medzi motocykle používajúce brzdy Brembo patria Aprilia, Bimota, BMW, Ducati, Harley-Davidson, Husqvarna, IMZ-Ural, KTM, Moto Guzzi, MV Agusta, Suzuki, Triumph, Victory a Voxan.

V roku 2000 odkúpil britského výrobcu pretekárskych brzdových systémov a spojok AP Racing.

Referencie
----------

1. 1 2   *Key Figures* [online]. brembo.com, [cit. 2007-08-06]. Dostupné online. Archivované 2007-09-28 z originálu.
2. ↑  John Mellor. *First drive: Holden takes Commodore to the Redline* [online]. GoAuto, 10. septenber 2010, [cit. 2010-11-13]. Dostupné online. Archivované 2011-11-08 z originálu.

Externé odkazy
--------------

* Brembo.com
**Metageitnia** (starogr. *Μεταγείτνια*) bola starogrécka slávnosť.

Metageitnia (μετά + γειτονία doslova zmena susedstva) sa slávila (najmä v Aténach) počas mesiaca metageitnión (august/september). Rovnako ako ostatné mesiace v atickom kalendári, aj metageitnión bol pôvodne pomenovaný po najvýznamnejšom sviatku, oslavovanom na počesť boha Apolóna Metageitnia (podporovateľa zväzku medzi susedmi), ktorý sa priebehu neho slávil. Bol to veľmi starobylý sviatok, ktorý sa podľa tradície oslavoval na pamiatku migrácie Thésea z Melité do Diomeie (atický démos). Bola to však spomienka na iónsku migráciu (kolónií „spoločného atického pôvodu") uskutočnenú počas hrdinského veku gréckej kolonizácie, cez ktorú sa bohovia Helénov dostali na pobrežie Malej Ázie.

Metageitnia sa slávila nielen v Aténach, ale i v iónskom Miléte. Vzhľadom na názov mesiaca metageitnión sa takýto sviatok mohol oslavovať aj v iných iónskych mestách. Názov mesiaca sa zrejme rozšíril prostredníctvom kolonizácie najmä vo východnom Grécku. Iónia bola kolonizovaná pevninskými Grékmi už od konca druhého tisícročia pred Kr. tradičným dátumom založenia Milétu je polovica 11. storočia pred Kr. kým Mykénčania a zrejme Minojci sa tam dostali ešte skôr.

Po niekoľkých storočiach Metageitnia upadla na význame a v Aténach ju nahradila Apatúria, sviatok, počas ktorého boli prijímaní noví členovia do fratrií a iónske mestá na pobreží Malej Ázie sa už nepovažovali za obyčajné kolónie, pretože si v 8. 7. a 6. storočí pred Kr. založili veľa vlastných kolónií. Samotný Milét založil Abydos, Kyzikos, Istros, Naukratis, Odessos, Olbiu, Pantikapaion, Sinópé, Trapezús, aby sa vymenovali len tie najvýznamnejšie mestá (v 7. stor. pred Kr. mali Milét a Fókaia hlavný podiel na kolonizácii v zámorí). Pomaly však Ióni na východnom pobreží Egejského mora a Gréci vo všeobecnosti zabudli na tieto rané oslavy do takej miery, že v klasických časoch bola Metageitnia sotva viac ako len názov (ale niekoľko starých písomných komentárov pomáhali určiť jeho identitu).

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  J. Phillipson. *C.P. Cavafy Historical Poems*. Bloomington : AuthorHouse, 2013. ISBN 978-14-8178-862-5. S. 15-16.
2. ↑  Robert Parker. *Polytheism and Society at Athens*. Oxford : OUP Oxford, 2005. ISBN 978-01-9153-452-2. S. 381.
3. ↑  Rosemarie Taylor-Perry. *The God who Comes*. New York : Algora Publishing, 2003. ISBN 978-08-7586-213-2. S. 47.
4. 1 2 3  J. Phillipson. *C.P. Cavafy Historical Poems*. Bloomington : AuthorHouse, 2013. ISBN 978-14-8178-862-5. S. 14.
5. ↑  Robert Parker. *Polytheism and Society at Athens*. Oxford : OUP Oxford, 2005. ISBN 978-01-9153-452-2. S. 475.
6. ↑  Winfried Schmitz. *Nachbarschaft und Dorfgemeinschaft im archaischen und klassischen Griechenland*. Berlin : Walter de Gruyter, 2009. ISBN 978-30-5004-836-9. S. 158-159.
7. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 149.
Golgiho aparát (8 – 11)
**Štruktúra typickej živočíšnej bunky:**  

1. Jadierko  

2. Jadro  

3. Ribozóm (malé bodky)  

4. Vezikula  

5. Drsné endoplazmatické retikulum  

6. **Golgiho aparát**  

7. Cytoskelet  

8. Hladké endoplazmatické retikulum  

9. Mitochondria  

10. Vakuola  

11. Cytosól (spolu s ostatnými organelami tvorí cytoplazmu)  

12. Lyzozóm  

13. Centrozóm spolu s centriolami  

14. Cytoplazmatická membrána

**Golgiho aparát** (skratka **GA**) alebo **Golgiho systém** alebo **Golgiho komplex** je súbor vezikúl, kondenzovaných vakuol a sploštených váčikov ohraničených hladkými membránami bez ribozómov. Vezikuly vznikajú odškrcovaním cisterien, ktoré sú umiestnené v hromadách (diktyozómoch), pričom táto sústava slúži najmä na tvorbu sekrétov na exocytózu a na syntézu sekrétových polysacharidov. 

Je to organela, ktorá sa nachádza vo väčšine eukaryotických buniek vrátane rastlinných a živočíšnych. Názov dostala podľa talianskeho anatóma Camilla Golgiho, ktorý ju roku 1898 opísal v nervových bunkách.

V mnohých rastlinných bunkách sa diktyozómy nachádzajú v celej cytoplazme (**disperzný Golgiho aparát**) a nie sú viditeľné svetelným mikroskopom. V typických živočíšnych (aj ľudských) bunkách sa zas nachádzajú skupiny viacerých diktyozómov tesne vedľa seba (spravidla blízko jadra). 

Golgiho aparát má teda v živočíšnych bunkách podobu zložitého sieťovitého útvaru tvoreného súborom navzájom pospájaných diktyozómov, z ktorých sa odškrcujú drobné vačky – vezikuly naplnené sekrétmi. To svedčí o aktívnej úlohe Golgiho aparátu pri sekrečnej činnosti bunky. Okrem toho sa GA podieľa na transporte a ukladaní proteínov syntetizovaných v endoplazmatickom retikule (ku ktorému má funkčne i topograficky veľmi úzky vzťah), obnove cytoplazmatickej membrány pri endocytóze alebo jej poškodení, na syntéze mukopolysacharidov (tvoria ochranný hlien na povrchu epitelov napr. u mäkkýšov, obrúčkavcov, alebo v ľudskom žalúdku) a glykoproteínov. Syntéza imunoglobulínov svedčí o aktívnej účasti GA na obranných mechanizmoch celého organizmu.

Referencie
----------

* Radovan Malina: Všeobecná zoológia – zdroj, z ktorého (pôvodne) čerpal tento článok. (Zdroj bol použitý len čiastočne)

  


| * z
* d
* u
Organely a štruktúry bunky |
| --- |
| Všeobecné štruktúry | nukleoid • bunkové jadro (jadierko, karyolema) • cytoplazma • cytosól • biologická membrána • cytoplazmatická membrána • bunková stena • plazmodezma • cytoskelet • ribozóm • bičík • riasinka • peroxizóm |
| Semiautonómne organely | mitochondria (krista, matrix) • hydrogenozóm • mitozóm • plastid (chloroplast, stróma, tylakoid) |
| Endomembránový systém | endoplazmatické retikulum • Golgiho aparát • lyzozóm • vakuola • vezikul • inklúzia |
| Bunkové delenie | deliace vretienko • centrozóm • centriola |
Vajce
**Fregata bieloboká** (lat. *Fregata ariel*) je vták z čeľade fregatovité.

Najbežnejším teritóriom výskytu sú austrálske moria, v posledných rokoch odchováva na odľahlých ostrovoch v tropických moriach, vrátane Vianočného ostrova v Indickom oceáne. Na pevnine je ho možné zazrieť pred nástupom tropických cyklónov, a mizne s ich ústupom.

Je najmenší z druhu fregát, na dĺžku dorastá len asi 75 cm. Má typický dlhý a hákovito zakončený čierny až modročierny zobák a dlhý vidlicovitý chvost. Ich kostra je extrémne ľahká. Samce majú šarlátovo sfarbený nafukovací hrdlový vak, ktorým na seba upozorňujú v období toku. Rituál dvorenia zahŕňa aj celý rad pohybových vyzývavých kreácií, drnčanie a rozťahovanie krídel. Samec je väčšinou celý čierny s výnimkou bielych miest na boku, ktoré siahajú pod krídla ako vlečka a svetlejším pásom na hornom krídle. Samice majú čiernu hlavu a krk s bielym golierom a hruďou, rovnako sa rozširujúci až pod krídla. Majú tiež úzky červený kruh okolo očí. Rozlíšiť pohlavie u mláďat a nedospelých jedincov je ťažšie.

Fregaty sú znamenití letci, ale zlí plavci a nechodia. Dokážu sa však vyšplhať na stromy a kríky, kde hniezdia. Ich pomenovanie pravdepodobne pochádza zo skutočnosti, že niekedy obratne napádajú iné vtáky a kradnú im korisť, aj preto sa označujú za kleptoparazitické vtáky. Robia to za letu, dlhým zobákom zväčša chytia obeť za krk, kým nepustí chytenú rybu. Fregata okamžite vtáka pustí a padajúcu rybu chytí za letu skôr, než dopadne do vody. Takto získavajú potravu najmä samice, ale zdá sa, že tvorí len malú časť celkovej potravy. Tá sa skladá hlavne z kalmárov a rýb, ktoré sa odvážia až k hladine alebo z nej vystrkujú hlavu. 

Odchov mláďat prebieha v období od mája do decembra v oblasti austrálskych morí. Hniezdi v korunách stromov (napr. na Vianočnom ostrove), a oba vtáky stavajú nielen hniezdo, ale sa aj striedajú pri inkubácii a kŕmenia mláďat. Väčšinou kladú jedno vajce s inkubačnou dobou 6 – 7 týždňov. Mláďatá strážia a minimálne počas prvých siedmych týždňov nenechávajú osamote zo strachu, že môže byť napadnuté iným vtákom, vrátane fregaty. Mláďatá zostávajú v hniezde po dobu asi 6 mesiacov až kým nie sú plne vyvinuté, ale rodičia sa o nich starajú a kŕmia ešte pomerne dlhú dobu aj potom.

Súhrnné informácie
------------------

* Dĺžka: 70 – 80 cm
* Hmotnosť: do 1 kg
* Operenie: Pohlavia sa líšia
* Výskyt: Austrálske moria, Indický oceán
* Status: Bežný
* Biotopy výskytu: Pobrežia, otvorené more a oceán

Externé odkazy
--------------

* seabird.wikispaces.com
* arkive.org Archivované 2014-04-08 na Wayback Machine

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Lesser Frigatebird na anglickej Wikipédii.*
* Birdlife.org

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Fregata bieloboká**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Fregata bieloboká**
**Fedor Houdek** (\* 5. január 1877, Ružomberok – † 26. február 1953, Bratislava) bol slovenský podnikateľ, národohospodár a politik.

Životopis
---------

Jeho otec bol Jozef Houdek a matka Ružena Makovická. Jeho otec pochádzal z Čiech, na Slovensko sa priženil do slovenskej obchodníckej rodiny Makovických v Ružomberku.

Začal chodiť do gymnázia v Ružomberku a v Rožňave, štúdium neukončil a začal sa učiť v otcovom obchode. Na popud strýka Dušana Makovického, osobného lekára L. N. Tolstého začal znovu študovať a v r. 1894 – 97 navštevoval Československú obchodnú akadémiu v Prahe. V slovenskom akademickom spolku Detvan sa zoznámil s mnohými slovenskými študentmi, ktorí neskôr pôsobili v politike. Cez Vavra Šrobára sa začal stretávať s T. G. Masarykom.

Po ukončení štúdií pracoval ako úradník firmy Makovický a v Úverovej banke v Ružomberku. S Vavrom Šrobárom a P. Blahom začali vydávať časopis *Hlas*. Houdek v Hlase publikoval hlavne národohospodárske články. V roku 1900 odišiel do Brém, kde v bankovej a dopravnej firme *Karesch a Stotzky* získal ďalšie praktické odborné skúsenosti. Po návrate do Ružomberka so spoločníkom A. Čajkom prevzal veľkoobchod Makovický a od roku 1911 pôsobil samostatne ako veľkoobchodník. Písal pre *Slovenský týždenník*, *Ľudové noviny* a *Národné noviny*. Vydával miestne *Liptovsko-Oravské noviny*. Bol spoluzakladateľom Ľudovej banky, Ústredného družstva pre hospodárstvo a obchod v Budapešti. V roku 1913 vypracoval pre Slovenskú národnú stranu roľnícky program. Bol členom československej delegácie na mierovej konferencii v Paríži, pretože bol znalcom slovensko-maďarských hraníc. V rokoch 1918 – 1920 bol členom Revolučného národného zhromaždenia. V Tusarovej vláde bol ministrom zásobovania, v marci 1920 sa zo zdravotných dôvodov funkcie vzdal. V r. 1921 ho zvolili za predsedu Ústredného družstva. Bol predsedom správnej rady slovenskej pobočky Národnej banky a Slovenskej všeobecnej úverovej banky, predsedom Slovenského vlastivedného múzea v Bratislave, podpredsedom celoštátnej muzeálnej rady, funkcionárom Matice slovenskej a Muzeálnej slovenskej spoločnosti, Učenej spoločnosti Šafárikovej, Zemedelskej akadémie československej. Po roku 1945 bol predsedom Ústredného družstva, blízkeho Demokratickej strane. Odmietol spolupracovať s Ústrednou radou družstiev, ktorá bola založená na popud KSS. Po prevrate po násilnom zjednotení družstevníctva odišiel v roku 1949 do dôchodku. Je pochovaný v Bratislave na Martinskom cintoríne. V roku 1992 mu bol in memoriam udelený Rad T. G. Masaryka II. triedy.

Referencie
----------

1. ↑   *Fedor Houdek* [online]. psp.cz, [cit. 2021-01-05]. Dostupné online. (po česky)
2. 1 2   *Fedor Houdek* [online]. archiv.nbs.sk, [cit. 2021-01-05]. Dostupné online.
3. ↑   *Seznam vyznamenaných* [online]. hrad.cz, [cit. 2021-01-05]. Dostupné online. (po česky)

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrike riadok 16 - v matrike pokrstený ako Joannes "Fedor" Theodorus Houdek

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 7267 9842
* LCCN: no2009180296
* NK ČR: jn20000603020
* SNK: 171568
* VIAF: 84026783
* WorldCat: lccn-no2009180296
**Mario** je fiktívna postava a protagonista videohernej série Super Mario a zároveň je aj maskotom spoločnosti Nintendo. Jeho tvorcom je herný dizajnér a producent Šigeru Mijamoto, a prvýkrát sa objavil v roku 1981 ako hlavná postava hry Donkey Kong. Od roku 2023 ho v anglických hrách dabuje Kevin Afghani. V animovanom filme ho dabuje Chris Pratt.

Mario sa objavil vo viac než 200 hrách (aspoň raz na každej jednej konzole od Nintenda) a je jednou z najznámejších a najpopulárnejších videoherných postáv.

K dispozícii je tiež séria Lego super mario stavebníc.

Opis postavy
------------

Mario je malý, zavalitý taliansky inštalatér, ktorý väčšinou vystupuje ako hrdinský oponent diabolského Bowsera a záchranca princeznej Peach, ktorú Bowser často unáša. Na jeho dobrodružstvách ho často sprevádza jeho mladší brat Luigi.

Mariov charakteristický vzhľad tvoria modré montérky, červené tričko a červená čiapka, na ktorej je písmeno M. Počas jeho debutu v hre Donkey Kong boli ale farby jeho oblečenia prevrátené. Jeho najvýraznejšou a najikonickejšou črtou, okrem jeho vzhľadu, je skákanie. To sa okrem dosiahnutia vysokých miest používa aj na boj proti rôznym nepriateľom tak, že im Mario skáče na hlavy. V niektorých hrách zvykne používa aj nejaké zbrane, najčastejšie veľké kladivo.

Na svojich dobrodružstvách Mario získava rôzne čarovné veci, ktoré mu dávajú špeciálne schopnosti. Medzi ne patria huby, ktoré zväčšujú jeho veľkosť, magické kvety, ktoré mu umožňujú strielať ohnivé gule, alebo hviezdička, ktorá Maria spraví na krátky čas nezničiteľným.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mario**
Toto je článok o vrchu nad obcou Huty. O rovnomennom vrchu nad Malým Borovým pozri *Prípor (vrch v Skorušinských vrchoch; 1150 m).*
Súradnice: 49°14′00″S 19°34′20″V﻿ / ﻿49,2334°S 19,5721°V﻿ / 49.2334; 19.5721

**Prípor** (1 003,0 m n. m.) je vrch v Skorušinských vrchoch, krajinnom celku Podhôľno-magurskej oblasti. Leží nad Hutami, približne 10 km južne od Tvrdošína.

Poloha
------

Nachádza sa v juhozápadnej časti Skorušinských vrchov, v geomorfologickom podcelku Kopec. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a na katastrálnom území obce Huty. Najbližším sídlom je na južnom úpätí situovaná obec Huty, západne sa nachádza Malé Borové, severne Oravský Biely Potok a severovýchodne Habovka a Zuberec.

Opis
----

Prípor leží na juhu strednej časti podcelku Kopec, v rázsoche vedúcej južným smerom od vrchu Machy (1 202 m n. m.). Západne sa nachádza Kopec (1 251 m n. m.), Prípor (1 150 m n. m.), Blato (1 138 m n. m.), Polianky (1 066 m n. m.), Súšava (1 077 m n. m.) a Diel (1 051 m n. m.), južne Prosečné (1 372 m n. m.), Ostrý vrch (1 128 m n. m.), Holica (1 340 m n. m.) a Babky (1 566 m n. m.), východne Ostrá (1 764 m n. m.), Sivý vrch (1 805 m n. m.), Salatín (2 048 m n. m.), Brestová (1 903 m n. m.) a Skorušina (1 314 m n. m.) a severne Javorková (1 141 m n. m.), Mních (1 110 m n. m.), Machy (1 202 m n. m.) a Bane (943 m n. m.). Masív je súčasťou povodia Váhu, kde voda odteká prítokmi Kvačianky. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.

### Výhľady

Vrcholovú časť pokrýva riedky porast, ktorý poskytuje rozhľad. Pri vhodných podmienkach je vidieť okolité vrcholy Skorušinských vrchov, no tiež Západné Tatry a Chočské vrchy.

Prístup
-------

Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný neznačenými chodníkmi z blízkych Hút.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2023-10-22]. Dostupné online.
2. 1 2  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2023-10-22]. Dostupné online.
3. 1 2  *Chočské vrchy – Vodná nádrž Liptovská Mara. Turistická mapa.* 1 : 50 000. Harmanec: VKÚ, a. s. 2000.
4. ↑   *Mapy.cz* [online]. sk.mapy.cz, [cit. 2023-10-22]. Dostupné online.
5. ↑   *Peakfinder* [online]. peakfinder.org, [cit. 2023-10-22]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Skorušinské vrchy
* Kopec (podcelok)
* Zoznam vrcholov v Skorušinských vrchoch

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej mape

| * z
* d
* u
Skorušinské vrchy |
| --- |
| Podcelky (časti) | 
* Kopec
* Skorušina
* Oravická Magura

 |
| Vybrané vrcholy Skorušinských vrchovZoznam vrcholov | 
* Skorušina (1 314)
* Kopec (1 251)
* Magura (1 232)
* Machy (1 202)
* Mikulovka (1 193)
* Príslop (1 164)
* Blatná (1 143)
* Javorková (1 140)
* Blato (1 138)
* Brezový vrch (1 136)
* Javorinky (1 123)
* Mních (1 110)
* Krúpová (1 065)

 |
| Sedlá Skorušinských vrchoch | 
* Bôrik
* Biedna
* Prieková

 |
Oblasť platnosti Hookovho zákona je medzi bodmi 1 a 2.
**Hookov zákon** (nesprávne: *Hookeov zákon*) opisuje vzťah medzi deformáciou pevného telesa vyvolanou pôsobením napätia a veľkosťou tohto napätia. V oblasti po medzu proporcionality, t. j. pre malé napätia je táto závislosť lineárna a deformácia je priamo úmerná napätiu materiálu. Je pomenovaný podľa Anglického vedca Roberta Hooka. Hookov zákon vyjadrený pre materiál namáhaný jednoosovým ťahom, alebo tlakom: 

{\displaystyle \varepsilon ={\frac {\sigma }{E}}\ }

* **ε** — pomerná deformácia materiálu = pomerné predĺženie [-]
* **σ** — mechanické napätie v ťahu [MPa]
* **E** — modul pružnosti v ťahu (Youngov modul) [MPa]

Aplikácia
---------

Po rozpísaní zákona s pomocou rovníc:

{\displaystyle \varepsilon ={\frac {\Delta l}{l}}}    ;    {\displaystyle \sigma ={\frac {F}{S}}\ }

dostávame závislosť medzi silou a predĺžením závesu (s rovnomerným prierezom) namáhaného ťahom

{\displaystyle F={\frac {S.E}{l}}.\Delta l=k.\Delta l\ }

* **F** — sila deformujúca teleso [N]
* **S** — prierez telesa [m2]
* **E** — Youngov modul [Pa]
* **l** — dĺžka telesa [m]
* **Δ l** — predĺženie telesa [m]
* **k** — konštanta úmernosti – tuhosť telesa [N.m-1]

Referencie
----------

1. ↑  IVANOVÁ-ŠALINGOVÁ, Mária; ŠALING, Samo; MANÍKOVÁ, Zuzana. *Slovenčina bez chýb*. Veľký Šariš : SAMO-AAMM, c1998. 399 s. ISBN 80-967524-3-x Chybné ISBN. S. 130.
2. ↑  DVONČ,L. et al. Morfológia slovenského jazyka. Bratislava: Vyd. SAV, S. 126
3. ↑  STOFFA, J. STOFFOVÁ. V. TERMÍNY, POLOTERMÍNY A PSEUDOTERMÍNY V TECHNOEDUKÁCII A INFOEDUKÁCII. 2015  S. 362
**Šimon Roháček** (\* 10. september 1873, Stará Turá, † 24. február 1934, Bratislava) bol slovenský kníhtlačiar, redaktor a politik v prvej tretine 20. storočia.

Po absolvovaní gymnázia v Uherskom Hradišti sa v rokoch 1887 až 1889 vyučil za sadzača v ružomberskej kníhtlačiarni Karola Slavu. Následne pôsobil na viacerých pracoviskách v Prahe. Neskôr sa vrátil na územie Slovenska a pracoval vo fabrike na výrobu lepenky v Ružomberku - Bielom Potoku, kde istý čas pôsobil aj ako riaditeľ. Neskôr sa presťahoval do Modry, kde mal v rokoch 1900 - 1932 svoju kníhtlačiareň, kníhkupectvo a obchod s papierom. Pre svoje národné postoje bol pod policajným dozorom a dočasne aj internovaný. Zúčastnil sa bojov I. svetovej vojny v radoch rakúsko-uhorskej armády.

Krátko po vzniku Česko-Slovenska pôsobil ako okresný náčelník v Modre. Politicky sa angažoval v Slovenskej národnej strane, ktorá sa pred parlamentnými voľbami v roku 1920 spojila s agrárnou stranou. Za túto politickú formáciu bol zvolený za senátora Národného zhromaždenia. Mandát obhájil aj v parlamentných voľbách v roku 1925, tentokrát za agrárnu stranu. V hornej komore parlamentu zotrval do konca volebného obdobia v roku 1929.

Referencie
----------

1. ↑  RUMÁNEK, Gustáv. *Roháček Šimon* [online]. staratura.sk, 2007-05-18, [cit. 2023-11-03]. Dostupné online.
2. ↑   *Senát 1920-1925: Register - menný* [online]. nrsr.sk, [cit. 2023-11-03]. Dostupné online.
3. ↑   *Senát 1925-1929: Register-menný* [online]. nrsr.sk, [cit. 2023-11-03]. Dostupné online.
**Jelšava** je potok na dolnej Orave, na území okresu Dolný Kubín. Je to pravostranný prítok Oravy, meria 5,1 km a je tokom IV. rádu.

Prameň
------

Pramení v Oravskej Magure, v geomorfologickom podcelku Kubínska hoľa, na východnom svahu Čierneho vrchu (1 319,0 m n. m.) v nadmorskej výške cca 1 190 m n. m. v lokalite Babínska.

Opis toku
---------

Tečie v podstate severojužným smerom, v pramennej oblasti na krátkom úseku najprv na juhovýchod. Následne vteká do Oravskej vrchoviny, stáča sa na juh a sprava priberá prítok z juhovýchodného svahu Kubínskej hole (1 346,4 m n. m.). Potom sa stáča k juhovýchodu a vytvára výrazný oblúk prehnutý na východ, pričom z ľavej strany priberá najprv prítok z juhozápadného svahu Sopúškov (769,8 m n. m.) a potom krátky prítok zo západného svahu Homôľky (740,7 m n. m.). Z pravej strany ďalej priberá krátky prítok z južného úpätia Vtáčnika (769,1 m n. m.) a preteká osadou Jelšava, kde zľava priberá prítok z juhozápadného svahu Homôľky. Na území mesta Dolný Kubín ústi v nadmorskej výške približne 480 m n. m. do Oravy.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-02-25]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-02-25]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Oravy (od Racibora po ústie) |
| --- |
| *Orava* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Bajčiho jarok
* Bákovec
* Bystrička
* Členkovec
* Drahy
* Hrabovec
* **Istebnianka**
* **Jasenovský potok**
* Jazvina
* Jelšava
* Kačov
* Kordošov potok
* Krahulčie
* Lazina
* Lehotský potok
* Lieskovec
* Máčkov potok
* Michalovský jarok
* Mlynský potok
* Mníška
* Orvišník
* Pečkov potok
* Peniažkovo
* Pietrová
* Prievorný jarok
* Pstružný potok
* **Pucov**
* Skoroň
* Skotňa
* Stará Orava
* Stoh
* Štrbičný jarok
* Šuhajov potok
* Trninský jarok
* Trsteník
* Ústranský potok
* Vŕbový jarok
* Z Lavičiek
* Záskalský potok
* **Zázrivka**
* Žaškovský potok
* Žľabovatá

 |
**Hubblov zákon** (od roku 2018 IAU odporúča názov **Hublov-Lemaîtreov zákon**) je zákon všeobecnej expanzie vesmíru, ktorý objavil Edwin Hubble v roku 1929. Podľa Hubblovho zákona pozorovaná radiálna rýchlosť galaxií je priamo úmerná ich vzdialenosti od Zeme. Hubblov zákon sa vyjadruje matematicky Hubblovým vzťahom:

{\displaystyle v=H\cdot R}
kde v je radiálna rýchlosť galaxie v km/s, R jej vzdialenosť v Mpc a H Hubblova konštanta v km·s−1·Mpc−1. Hubblov zákon sa používa na odvodenie vzdialenosti galaxií, ak sú známe radiálne rýchlosti galaxií, odvodené z pozorovaného červeného posunu čiar v ich spektrách. Pri veľmi veľkých vzdialenostiach Hubblov vzťah v uvedenom lineárnom vyjadrení neplatí dostatočne presne; závislosť medzi radiálnou rýchlosťou a vzdialenosťou má pri veľkých vzdialenostiach oveľa zložitejší priebeh a závisí od metriky priestoru, ktorá je odlišná pre rôzne kozmologické modely.

Georges Lemaître
----------------

Belgický astronóm, matematik a profesor fyziky Georges Lemaître už v roku 1920 popísal vo francúzštine, ako by expanzia vesmíru mohla spôsobiť, že by sa galaxie vzďaľovali od Zeme rýchlosťou, ktorá je úmerná ich vzdialenosti. V roku 1927 publikoval svoju prácu o pozorovaní galaxií v belgickom vedeckom časopise. Opisuje v nich vznik expandujúceho vesmíru, ktorý sa riadi Einsteinovými rovnicami. Predpoklad súvislosti vzdialenosti a červeného posunu je založený na tomto riešení. Citoval pramene merania (Leavittová, Hubble, 1922 Vesto Slipher) a porovnal s vlastnými teoretickými matematickými modelmi rozpínania vesmíru, narozdiel od Hubbla, ktorý bol len pozorovateľ. V roku 1928 sa Lemaître, Hubble, Einstein stretávajú na kongrese v Belgicku. Hubble publikoval v roku 1929 avšak zdroje necitoval. Hubble si až do smrti myslel, že červený posun je spôsobený úbytkom-únavou energie svetla.

Na kongrese Medzinárodnej astronomickej únie (IAU) boli v roku 2018 spätne uznané jeho zásluhy a zákon bol odporúčaný premenovať na *Hublov-Lemaîtreov zákon*.

Referencie
----------

1. ↑  Hubblov zákon. In:  *Encyclopaedia Beliana* [online]. Bratislava: Slovenská akadémia vied, [cit. 2020-07-26]. Dostupné online.
2. ↑   *IAU members vote to recommend renaming the Hubble law as the Hubble–Lemaître law* [online]. iau.org, 2018-10-29, [cit. 2020-07-26]. Dostupné online.
3. ↑  GRYGAR, Jiří. *RnDr, Csc* [online]. © Učená společnost ČR, 2019-16-12, [cit. 2020-07-26]. Dostupné online.
4. ↑   home.fnal.gov, [cit. 2020-07-27]. Dostupné online.
5. ↑  GIBNEY, Elizabeth. Belgian priest recognized in Hubble-law name change. *Nature*, 2019-12-16. Dostupné online [cit. 2020-07-26]. DOI: 10.1038/d41586-018-07234-y. (po anglicky)

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portál |

* Kozmológia
* Vzdialenosti vo vesmíre
* Kozmologická vzdialenosť

Encyklopédia astronómie
*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*
Wistron Pursebook, 1 GHz Snapdragon ARM CPU
Sharp PC-Z1
**Smartbook** je v súčasnosti označenie pre inteligentnú knihu. Inteligentné vzdelávacie systémy umožňujú vytvárať smart knihy, ktoré sú schopné učiť sa poznatky o vedomostiach žiaka alebo študenta. Tradičné učebnice a knihy sú staré viac ako 4000 rokov, pričom dlho nemenili svoju podstatu a zostali pasívnym nástrojom. Smart technológie prinášajú inteligenciu i do kníh.

Základná charakteristika
------------------------

Inteligentné učebnice sa vyznačujú 6 základnými kritériami: 

1. realizujú zber a spracovanie veľkého množstva údajov
2. vedia sa učiť, prispôsobujú sa používateľovi
3. riadia proces učenia do problémových oblastí
4. ponúkajú podrobný prehľad o výkone a slabých miestach žiaka alebo študenta
5. predchádzajú zabúdaniu vedomostí
6. využívajú testovací efekt

História pojmu
--------------

**Smartbook** bolo v rokoch 2009 až 2010 označenie pre mobilné zariadenia charakterom spadajúce medzi smartfóny a netbooky. Ponúkali mnohé funkcie typické skôr pre smartfóny (napríklad úsporné procesory ARM, celodenná výdrž na batériu, 3G alebo GPS) vo väčšom tele s plnohodnotnou klávesnicou, niekedy bol použitý tiež dotykový displej.

Príkladom takýchto zariadení bol Wistron Pursebook, Sharp PC-Z1 "Netwalker", Always Innovating Touch Book, Lenovo Skylight či Mobinnova Beam.
Väčšina týchto zariadení bola založená na procesoroch architektúry ARM. Veľkosť dátového úložiska sa pohybovala okolo 1 až 16 GB.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2016-09-04]. Dostupné online. Archivované 2016-09-11 z originálu.

5. 

> 
>
**Medzihradník** je potok na dolnej Orave, na území okresu Dolný Kubín. Je to pravostranný prítok Jasenovského potoka, meria 6,1 km a je tokom V. rádu.

Tok potoka
----------

Pramení v Oravskej vrchovine, severne od obce Osádka, v lokalite Noviny, v nadmorskej výške približne 740 m n. m. Od prameňa tečie na krátkom úseku na severozápad, potom sa stáča a pokračuje západným smerom. Preteká osadou Srňacie, kde zľava priberá prítok prameniaci západne od kóty 787,6 m, za osadou následne tri krátke pravostranné prítoky z južných úbočí Zadného Krnáča (738,5 m n. m.) a dva ľavostranné prítoky z lokality Stodôlky. Následne priberá prítok z juhovýchodného svahu Predného Krnáča (801,2 m n. m.) z pravej strany a výraznejšie sa zarezáva do flyšového masívu Oravskej vrchoviny, pričom oddeľuje masív Predného Krnáča na severe a masív Ostrej a Tupej skaly na juhu. Ďalej priberá prítok spod Tupej skaly zľava a prítok prameniaci na západnom svahu Predného Krnáča sprava. Napokon preteká dolnokubínskou mestskou časťou Medzihradné a juhovýchodne od centra mesta ústi v nadmorskej výške cca 483 m n. m. do Jasenovského potoka.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2023-10-22]. Dostupné online.
2. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2023-10-22]. Dostupné online.
3. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-02-25]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Jasenovského potoka |
| --- |
| *Jasenovský potok* → *Orava* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Biela voda (prítok Jasenovského potoka)
* Biela voda (prítok Leštinského potoka)
* Brdcový potok
* Čierny potok
* Holický potok
* **Jasenovský potok**
* Leštinský potok
* Medzihradník
* Mravičný jarok
* Murínov potok
* Ohnutý potok
* *Starý potok*
* Stožkový potok
* *Závadský potok*

 |
**Boltzmannova konštanta** vyjadruje vzťah medzi termodynamickou teplotou a priemernou relatívnou kinetickou energiou častíc plynu. Nachádza sa v definícii jednotiek kelvin a a plynovej konštanty a takisto vo vzťahoch pre žiarenie absolútne čierneho telesa a Boltzmannovho vzťahu pre entropiu. Má jednotky energie delené teplotou, teda rovnaké ako entropia. Po redefinícii SI jednotiek z roku 2019 je to jedna z definujúcich konštánt, ktoré majú presnú definíciu. Boltzmannova konštanta je definovaná ako presne {\displaystyle k\_{B}=1.380649\cdot 10^{-23}\,\mathrm {J\cdot K^{-1}} }.

Bola pomenovaná po rakúskom fyzikovi Ludwigovi Boltzmannovi, ktorý sa významne podieľal na rozvoji štatistickej fyziky, kde táto konštanta hrá kľúčovú úlohu.

Značka a hodnota
----------------

**Značka**: {\displaystyle k} alebo {\displaystyle k\_{B}}

**Hodnota**: {\displaystyle k\_{B}=1.380649\cdot 10^{-23}\,\mathrm {J\cdot K^{-1}} }

Vynásobením Boltzmannovej a Avogadrovej konštanty dostaneme univerzálnu plynovú konštantu, ktorá udáva to isté pre látkové množstvo jedného molu.

Referencie
----------

1. ↑  Richard Feynman. *The Feynman Lectures on Physics Vol I*. [s.l.] : Addison Wesley Longman, 1970. Dostupné online. ISBN 978-0-201-02115-8.
2. ↑   *CODATA Value: Boltzmann constant* [online]. physics.nist.gov, [cit. 2022-05-02]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Fyzika
* Termodynamika
* Fyzika častíc
* Stredná kvadratická rýchlosť

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Fyzikálny portálChemický portálAstronomický portál |

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Boltzmann constant na anglickej Wikipédii.*
Súradnice: 49°15′11″S 19°38′02″V﻿ / ﻿49,253°S 19,634°V﻿ / 49.253; 19.634

**Zuberská brázda** alebo aj **Zuberecká brázda** je geomorfologický podcelok Podtatranskej brázdy. Leží v oravsko-liptovskej časti Slovenska, pokým zvyšok celku je na Spiši.

Polohopis
---------

**Hierarchia**
*Alpsko-himalájska sústava* → *Karpaty* → *Západné Karpaty* → *Vonkajšie Západné Karpaty* → *Podhôľno-magurská oblasť* → *Podtatranská brázda* → ***Zuberská brázda***
\*\*\*
Podcelok leží izolovaný od zvyšku Podtatranskej brázdy na severozápad a západ od Tatier. Na severe ho vymedzujú Skorušinské vrchy s podcelkami Oravická Magura, Skorušina a Kopec, na krajnom západe krátkym úsekom susedí Oravská vrchovina. Juhozápadným smerom ležia Chočské vrchy s podcelkami Sielnické vrchy a Prosečné a veniec pohorí uzatvárajú na juhovýchode Západné Tatry, patriace pod Tatry.

Osídlenie
---------

Zuberská brázda zasahuje na pomedzie Liptova a Oravy a vytvára úzky pás územia po poľskú hranicu. Ležia tu obce Malatiná, Veľké Borové, Malé Borové, Huty, Zuberec, Habovka a rekreačná osada Oravice.

Chránené územia
---------------

Časť územia je súčasťou ochranného pásma alebo priamo Tatranského národného parku. Z maloplošných chránených území tu čiastočne zasahuje:

* Prosiecka dolina – národná prírodná rezervácia
* Kvačianska dolina – národná prírodná rezervácia
* Osobitá – národná prírodná rezervácia

Pozri aj
--------

* Múzeum oravskej dediny

Referencie
----------

1. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2018-06-19]. Dostupné online.
2. ↑   *mapový portál HIKING.SK* [online]. mapy.hiking.sk, [cit. 2018-08-10]. Dostupné online.