**Timokles** (starogr. *Τιμοκλῆς*) bol grécky sochár v 2. storočí pred Kr.

Timokles, syn a žiak aténskeho sochára Polykla, bol činný v polovici 2. storočia pred Kr. Plínius zaznamenal, že tvoril v období 156. olympiády (156 – 153 pred Kr.), t. j. v druhej polovici 2. stor. pred Kr..

Patril do rodiny aténskych sochárov, ktorí pôsobili aj v Ríme (užívali výhod rímskeho patronátu). Niektorí vedci sa domnievajú, že v priebehu niekoľkých generácií mohlo existovať niekoľko sochárov menom Polykles, možno príslušníkov tej istej rodiny.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  |  | Polykles ? |
|
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |
|  | Timarchides I. |  |  | **Timokles** |
|
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |
|  | Dionysios |  |  | Polykles II. |
|
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|
|  |  |  |  |  |  | Timarchides II. |
|

Plínius uvádza, že sa odlievanie z bronzu počas helenistického obdobia po údajnej 140-ročnej prestávke (od 121. olympiády, 296 – 293 pred Kr.) opäť „oživilo" za Polykla, Timokla a ďalších (po 156. olympiáde). Títo umelci už vraj nedosahovali niekdajšiu úroveň, ale aj napriek tomu vytvorili mnoho diel veľkej umeleckej hodnoty. Každopádne, okolo roku 150 – 125 pred Kr. túto umeleckú úroveň synovia Polykla, Timokles a Timarchides, posunuli o stupeň vyššie tvorbou kópii diel z klasického obdobia (napr. kópiou štítu Atény Parthenos pri výzdobe mramorového štítu Atény Kranajskej v Elateii). Takéto kópie čoskoro podporili nové odvetvie výroby dekoratívnych mramorových panelov, váz, ústí studní a oltárov (tzv. neoatické reliéfy) pre rímsky trh.

Pausanias uvádza, že vo fókidskej Elateii zhotovil so svojim bratom sochu boha Asklépia a tiež sochu bohyne Atény Kranajskej: „*Taktiež tunajšiu sochu vytvorili synovia Polykla. Bohyňa je vystrojená do boja a na jej štíte sa nachádzajú podobné výjavy, aké nájdeš v Aténach na štíte aténskej Panny (Parthenos).*"  Podľa Pausania bratia zhotovili aj sochu olympijského víťaza Agésarcha z Triteie.

Rané datovanie pôsobenia Timokla je založené na nápise z roku 185/4 pred Kr. v ktorom je syn Polykla z aténskeho dému Thorikos menovaný ako efébos (mladík vo veku 15 až 20 rokov, tento termín sa začal používať pre mladíkov, ktorých pripravovali na vojenskú službu). Na nápise sa samotné meno nezachovalo, ale poškodené miesto (medzera) pozostávajúce z ôsmich písmen bolo znalcami doplnené menom Timokles.

|  |  |
| --- | --- |
| *[Τιμοκλῆς Π]ολυκλέους Θορίκιο[ς]*  |  *Timokles syn Polykla z dému Thorikos* |

*Hranaté zátvorky v starogréckom texte dopĺňajú medzery (lacunae) a označujú písmená, ktoré sú nečitateľné alebo úplne stratené.*

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2   *Biographischer Index der Antike*. Berlin : Walter de Gruyter, 2012. ISBN 978-31-1095-441-8. S. 491.
2. 1 2  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Timokles 2*
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 376.
4. ↑  Plínius, *Naturalis Historia*, 34, 52.
5. ↑  Jerome Jordan Pollitt. *Art in the Hellenistic Age*. Cambridge : Cambridge University Press, 1986. ISBN 978-05-2127-672-6. S. 174.
6. ↑  Miranda Marvin, J. Paul Getty Museum. *The language of the muses: the dialogue between Roman and Greek sculpture*. Los Angeles : J. Paul Getty Museum, 2008. ISBN 978-08-9236-806-8. S. 220.
7. 1 2  Glenn R. Bugh. *The Cambridge Companion to the Hellenistic World*. Cambridg : Cambridge University Press, 2006. ISBN 978-11-3982-711-9. S. 176.
8. ↑  James I. Porter. *Classical Pasts: The Classical Traditions of Greece and Rome*. Princeton : Princeton University Press, 2021. ISBN 978-06-9122-539-5. S. 127.
9. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 341.
10. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 455.
11. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 102.
12. ↑  Hanz Günther Martin. *Römische Tempelkultbilder: eine archäologische Untersuchung zur späten Republik*. Roma : L'ERMA di BRETSCHNEIDER, 1987. ISBN 978-88-7062-579-0. S. 59.
13. ↑  Inscriptiones Graecae, Regions: Attica (IG I-III): Attica *IG II³,1 1363*
14. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 268.