recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**APOEL FC** (grécky: ΑΠΟΕΛ Ποδόσφαιρο; skratka z **Α**θλητικός **Π**οδοσφαιρικός **Ό**μιλος **Ε**λλήνων **Λ**ευκωσίας – ***A**thletikos **P**odosferikos **O**milos **E**llinon **L**efkosias* – "Atletický Futbalový Klub z Gréckej Nikózie") je profesionálny futbalový klub sídliaci v hlavnom meste gréckej časti ostrova Cyprus, v Nikózii a je jedným zo zakladajúcich členov Cyperskej futbalovej asociácie. APOEL je jedným z najpopulárnejších futbalových tímov na Cypre, a zároveň je s 21 titulmi šampióna, 19 pohármi a 12 superpohármi historicky najúspešnejším klubom na Cypre vôbec. Najväčší moment APOELu v Európskych súťažiach sa sa stal v sezóne 2011/2012, keď sa klub zúčastnil v skupinových fáz počas Ligy Majstrov UEFA 2011/2012 (spolu s FC Porto, FK Šachtar Doneck a FC Zenit Petrohrad a kvalifikoval sa do vyraďovacej fázy, čím sa stal prvým a jediným Cyperským klubom, ktorý sa dostal do vyraďovacej fázy Ligy majstrov UEFA; vylúčil klub Olympique Lyon v penaltovom rozstrele a postúpil do štvrťfinále.

APOEL FC je časťou multi-športového klubu APOEL, ktorý bol založený v roku 1926 a stará sa o rezorty pre niekoľko športov vrátane futbalu, basketbalu, volejbalu, stolného tenisu, bowlingu a cyklistiky.

Získané trofeje
---------------

### Vyhrané domáce súťaže

* **Cyperská prvá divízia ( 28x )**

(1936, 1937, 1938, 1939, 1940, 1947, 1948, 1949, 1952, 1965, 1973, 1980, 1986, 1990, 1992, 1996, 2002, 2004, 2007, 2009, 2011, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019)
* **Cyperský pohár ( 19x )**

(1937, 1941, 1947, 1951, 1963, 1968, 1969, 1973, 1976, 1978, 1979, 1984, 1993, 1995, 1996, 1997, 1999, 2006, 2008)
* **LTV Super Cup (Superpohár) ( 12x )**

(1963, 1984, 1986, 1992, 1993, 1996, 1997, 2002, 2004, 2008, 2009, 2011)

Referencie
----------

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **APOEL FC**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna webstránka
* APOEL Sports Club Oficiálna webstránka
* APOEL F.C. Youth Academy Archivované 2014-12-16 na Wayback Machine
* APOEL Ultras Oficiálna webstránka
* APOEL Fanstránka
* APOEL UK Fanstránka Archivované 2012-04-26 na Wayback Machine

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku APOEL F.C. na anglickej Wikipédii.*
Súradnice: 47°56′53″S 23°52′47″V﻿ / ﻿47,94806°S 23,87972°V﻿ / 47.94806; 23.87972

**Solotvyno**, v minulosti **Slatinské Doly** (ukr. *Солотвино (Solotvyno)*, rus. *Солотвина (Solotvina)*, rum. *Ocna Slatina*, maď. *Aknaszlatina*) je sídlisko mestského typu v Zakarpatskej oblasti na západnej Ukrajine v Ťačivskom rajóne. Žije tu 8 956 obyvateľov, prevažne Rumuni, Maďaři a Ukrajinci.

Obcou prechádza cesta spájajúca Mukačevo, Rachov a Ivano-Frankivsk; rovnakým smerom vedie i železnica, avšak Solotvyno je konečnou stanicou osobných vlakov z Baťova, pretože nasledujúci úsek prechádza rumunským územím. V januári 2007 bol za účasti prezidentov Viktora Juščenka a Traiana Băsescu po mnohých rokoch otvorený hraničný most cez Tisu, ktorý zjednodušil prístup do miestneho odľahlého regiónu.

Poloha
------

Obec leží na brehu rieky Tisa na rumunskej štátnej hranici. Na opačnej strane rieky leží mesto Marmarošská Sihoť.

Od viedenskej arbitráže v novembri 1938 až do marca 1939 bolo v Slatiských Doloch funkčné letisko odkiaľ štartovali lietadlá na trase Slatinské Doly, Spišská Nová Ves, Bratislava, Praha.

Dejiny
------

Prvýkrát sa Solotvyno spomína okolo roku 1360 (pôvodnú obec vypálili Mongoli v roku 1241). V roku 1910 malo mesto 2 330 obyvateľov, z ktorých väčšinu tvorili Maďari. Súčasná populácia je 8 391 (odhad z roku 2022). Za Rakúsko-uhorskej monarchie bola obec súčasťou Marmarošskej župy. V roku 1920 sa mesto stalo súčasťou novovzniknutého Československa, v roku 1939 ho získalo Maďarsko. Mnohí z veľkej židovskej populácie zomreli počas holokaustu. Po druhej svetovej vojne sa Solotvyno stalo súčasťou Ukrajinskej SSR v Sovietskom zväze. 

Mesto je konečnou zastávkou ukrajinského úseku železnice, ktorá vedie z Ľvova do Podkarpatske Rusi. V obci sa nachádza múzeum soľných baníkov.

Soľné bane a slané jazerá
-------------------------

Obec je známa predovšetkým svojimi rozľahlými soľnými baňami a jazerami. Voda odčerpávaná z hlbokých soľných baní sa zhromažďuje v povrchových jazerách s nasýtenou slanou vodou, okolo ktorých je vybudovaná rekreačná zóna s lunaparkom, reštauráciami a diskotékou. Miestne sanatórium funguje od roku 1968.

Galéria
-------

* Soľná baňa v obci SolotvynoSoľná baňa v obci Solotvyno
* 
* 
* 
* Stará synagógaStará synagóga
* Bývalá synagóga, dnes pekáreňBývalá synagóga, dnes pekáreň
* Židovský cintorínŽidovský cintorín

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Solotvyno na anglickej Wikipédii a Solotvina na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Vlajka Zakarpatské oblasti Zakarpatská oblasť |
| --- |
| Rajóny | Berehovský • Chustský • Mukačevský • Rachivský • Ťačivský • Užhorodský | Znak Zakarpatské oblasti |
| Mestá | Berehovo • Čop • Chust • Iršava • Mukačevo • Perečín • Rachiv • Svaľava • Ťačiv • **Užhorod** • Vynohradiv |
| Sídla mestského typu | Baťovo • Buštín • Čynadijovo • Dubove • Jasiňa • Kobylecka Poľana • Kolčyno • Korolevo • Mižhiria • Seredné • Solotvyno • Terešva • Usť-Čorna • Veľké Berezné • Velký Bočkov • Volovec • Vylok • Vyškovo • Ždenijevo |
**Tarchan Batirašvili** (gruzínsky: თარხან ბათირაშვილი, \* 1986), viac známy pod jeho gerilovým menom **Abú Umar aš-Šíšání** alebo **Omar aš-Šíšání** (arabsky: أبو عمر الشيشاني, čo znamená „Omar čečenský") je bývalý gruzínsky vojak, veterán z rusko-gruzínskej vojny a jeden z vodcov islamského štátu v Iraku a Levante. Jednotky pod jeho velením sa zúčastnili útokov na sýrske vojenské základne v okolí mesta Aleppo. Je považovaný za jedného z najvplyvnejších vodcov sýrskych opozičných síl.

Životopis
---------

Narodil sa v roku 1986 v obci Birkiana.
V mladosti pracoval ako pastier. Po absolvovaní strednej školy v roku 2007 bol povolaný do gruzínskej armády a zúčastnil konfliktu v Južnom Osetsku. Podľa slov jeho otca chcel urobiť vojenskú kariéru, ale bola mu diagnostikovaná tuberkulóza a bol prepustený z armády zo zdravotných dôvodov.

Na jeseň roku 2010 bol odsúdený na tri roky väzenia na základe obvinenia z nelegálneho držania zbraní. V roku 2012, po predčasnom prepustení z väzenia, žil v Turecku, neskôr v Jemene, Egypte a nakoniec odišel do Sýrie. Dôvod odchodu bola ťažká finančná situácia. Podľa jeho otca: „Teraz hovorí, že tam išiel (do Sýrie) kvôli svojej viere, ale viem, že to urobil preto, že sme boli chudobní".

Referencie
----------

1. ↑   *Syria crisis: Omar Shishani, Chechen jihadist leader* [online].. Dostupné online. (anglický)
2. ↑   *Chechen in Syria a rising star in extremist group* [online].. Dostupné online. Archivované 2018-12-24 z originálu. (anglický)
3. ↑   *Syria crisis: Omar Shishani, Chechen jihadist leader* [online]. jazyk = anglický:. Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Abu Omar al-Shishani na anglickej Wikipédii a Батирашвили, Тархан Тимурович na ruskej Wikipédii.*
*Herakles zabíja Bousirida*, červenofigúrové peliké, cca 470 pred Kr.
**Bousiris** alebo **Búsiris** alebo **Busiris** (starogr. *Βούσιρις – Bousiris/iný prepis Búsiris*, lat. *Busiris*) je v gréckej mytológii egyptský kráľ, syn boha morí Poseidóna a Lysianassy, dcéry prvého egyptského kráľa.

Za vlády kráľa Bousirida bolo v Egypte dlhé deväť rokov trvajúce sucho, neúroda a hladomor. Podľa veštby cyperského veštca Frasia bolo možné túto neúrodu zažehnať, len tak, ak sa každoročne Diovi obetuje jeden cudzinec. Bousiris ho hneď ako cudzinca nechal spútať a obetoval ho prvého. Na jeho rozkaz sa potom konali každoročne obete cudzincov.

Posledným obetovaným mal byť veľký hrdina Herakles, ktorý prechádzal Egyptom cestou zo záhrady Hesperidek, kde splnil už jedenástu úlohu pre mykénskeho kráľa Eurysthea. Keď Herakla priviedli na miesto obetovania, roztrhal železné putá, zabil Bousiridovho syna Amfidamanta a aj samého Bousirida. Od tých čias sa Egypt stal pre cudzincov bezpečnou krajinou.

Referencie
----------

1. 1 2  Hyginus, *Fabulae* 56.
2. 1 2 3 4 5 6  Apollodoros, *Kronika*, 2,5,11.

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Búsiris na českej Wikipédii.*
***Sever proti Juhu*** (1887, *Nord contre Sud*) je dobrodružný román francúzskeho spisovateľa Julesa Verna z jeho cyklu *Podivuhodné cesty* (*Les Voyages extraordinaires*).

Obsah románu
------------

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Dej knihy nás zavedie do Spojených štátov amerických v čase občianskej vojny v rokoch 1861-1865. Hlavnou postavou príbehu je floridský farmár James Burbank, vlastniaci v blízkosti Jacksonville prosperujúcu plantáž Camdless Bay. Pre svoje protiotrokárske zmýšľanie je Burbank tŕňom v oku svojmu otrokárskemu okoliu. Jeho protivníkom je najmä zloduch Texar, ktorý býva pravidelne podozrivý z účasti na rôznych zločinoch, ale vždy preukáže neotrasiteľné alibi. 

Po vypuknutí občianskej vojny dá Burbank svojim černochom slobodu. Texar, ktorý sa stane jedným z prominentných mužov v Jacksonville, Burbanka tak nenávidí, že podnieti prepadnutie a zničenie jeho plantáže. Pritom Texar unesie Burbankovu dcéru. V ten istý čas je však Texar videný na inom, od Burbankovej plantáže vzdialenom mieste, takže mu opäť nemožno nič dokázať. Po mnohých zápletkách, odohrávajúcich sa vo floridských močiaroch, je Burbankova dcéra oslobodená a záhada Texarových nevysvetliteľných alibi rozriešená. Texar má brata, ktorý je mu na nerozoznanie podobný. Tak môže byť Texar videný súčasne na dvoch rôznych miestach. Obaja zločinci, Texar a jeho brat, sú chytení a zastrelení.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sever proti Juhu (kniha)**

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Literárny portálFrancúzsky portál |

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Sever proti Jihu (Verne) na českej Wikipédii.*
**Ardašír III.** (\* 621 - † 27. apríl 630 Ktésifón) bol perzský veľkokráľ z rodu Sásánovcov panujúci v rokoch 628-630. Jeho vláda bola iba nominálna, skutočné opraty moci držal v rukách najvyšší dvorní krájač Meh-Ádhar-Gušnasp, schopný civilný hodnostár.

Ardašír bol synom kráľa Kavád II. a podľa kronikára Tabarího nemal v čase otcovej smrti viac ako sedem rokov. Sásánovská ríša sa za jeho formálnej vlády potýkala s hlbokým politickým rozvratom, spôsobeným porážkou vo vojne s Byzanciou a rozkolom vnútri kráľovskej dynastie. Problematickým faktorom bol aj popredný vojvodca Šahrvaráz, ambiciózny muž, ktorý v roku 629 uzavrel s cisárom Heracleom definitívny mier (hranica medzi Byzanciou a Perziou mala podľa dohody stáť na Eufrate). Šahrvaráz sa v roku 630 otvorene postavil proti kráľovskej autorite, pritiahol s vojskom k hlavnému mestu Ktésifón a Ardašíra III. zvrhol a dal zavraždiť. Sám sa prehlásil jeho nástupcom.

Literatúra
----------

* KLÍMA, Otakar. *Sláva a pád starého Íránu*. Praha : Orbis, 1977. S. 252.
* SCHIPPMANN, Klaus. *Grundzüge der Geschichte des sasanidischen Reiches*. Darmstadt : Wissenschaftliche Buchgesellschaft, 1990. ISBN 3-534-07826-8. S. 155.

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ardašír III. na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ardašír III.**

Externé odkazy
--------------

* Ardašírova biografia Archivované 2010-12-08 na Wayback Machine
* Ardašírove mince

  


|  |
| --- |
| Ardašír III.**Sásánovci** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Kavád II.** | **Perzský veľkokráľ**628 – 630 | Nástupca**Šahrvaráz** |
**Remote Control Productions** je spoločnosť zaoberajúca sa komponovaním filmovej hudby a hudby do počítačových hier. Sídli v Santa Monice, v Kalifornii a vedie ju jeden z najznámejších filmových skladateľov súčasnosti Hans Zimmer. Pôvodný názov spoločnosti bol Media Ventures a bola založená v roku 1988 Jay Rifkinom a Zimmerom. Rifkin mal na starosti produkovanie, nahrávanie a obchodné záležitosti, Zimmer zas komponovanie. V decembri 2003 podal Jay žalobu na svojho partnera a požadoval 10 miliónov dolárov za to, že ten chcel celú firmu previesť na seba. V januári 2004 Hans kontroval žalobou na 20 miliónov. Po týchto sporoch sa spoločnosť premenovala na Remote Control Productions. V súčasnosti zastrešuje veľké množstvo skladateľov filmovej hudby vedených Zimmerom. Mnohí z nich už majú úspešné kariéry v hollywoodskom priemysle v rámci spoločnosti, alebo ako napr. Harry Gregson-Williams už ako samostatní skladatelia.

Umelci z Remote Control Productions sú podpísaní pod hudobné sprievody k mnohým úspešným veľkorozpočtovým filmom ako napr. trilógia *Piráti z Karibiku*, tetralógia *Shrek*, *Iron Man*, *Gladiátor*, *Kung Fu Panda*, *Mission: Impossible II*, *Posledný samuraj*, trilógia *Temný rytier*, trilógia *Transformers*, *Hancock*, *Kráľovstvo nebeské*, trilógia *Madagascar*, *Da Vinciho kód*, *Počiatok* a mnoho ďalších. Niektorí skladatelia pracovali aj na hudbe k počítačovým videohrám ako napr. séria *Metal Gear*, *The Sims 3*, *Gears of War 2*, *Call of Duty: Modern Warfare*, *Call of Duty: Modern Warfare 2*, *Crysis 2*, *Assassin's Creed: Revelations* alebo *Assassin's Creed III*.

Skladatelia
-----------

Zoznam skladateľov, ktorí pôsobia alebo v minulosti pôsobili v Remote Control Productions:

* Ryeland Allison
* Klaus Badelt
* Lorne Balfe
* Thomas Bergersen
* David Buckley
* Wolfram De Marco
* Ramin Djawadi
* Jim Dooley
* Tan Dun
* Clay Duncan
* Stephanie Economou
* Harold Faltermeyer
* Troels Brun Folmann
* Lisa Gerrard
* Tom Gire
* Nick Glennie-Smith
* Harry Gregson-Williams
* Rupert Gregson-Williams
* Gavin Greenaway
* PJ Hanke
* Don L. Harper
* Richard Harvey
* Pete Haycock
* James Newton Howard
* Steve Jablonsky
* Henry Jackman
* Bryce Jacobs
* Harald Kloser
* James S. Levine
* Michael A. Levine
* Dominic Lewis
* Henning Lohner
* Mark Mancina
* Matthew Margeson
* Michael John Mollo
* Trevor Morris
* Blake Neely
* Atli Örvarsson
* Heitor Pereira
* Nick Phoenix
* John Powell
* Trevor Rabin
* Satnam Ramgotra
* Graeme Revell
* Guillaume Roussel
* Rjúiči Sakamoto
* Diego Stocco
* Marc Streitenfeld
* Martin Tillman
* Stuart Michael Thomas
* Pınar Toprak
* John Van Tongeren
* Brian Tyler
* Junkie XL (Tom Holkenborg)
* Benjamin Wallfisch
* James Weiss
* Mel Wesson
* Nathan Whitehead
* Christopher Willis
* Geoff Zanelli
Poľská časť Vysokých Tatier od severovýchodu
Podhalie – pohľad z Tarasówky s Vysokými Tatrami v pozadí.
**Podhalie** (poľ. *Podhale*) je skôr kultúrny ako geografický región na juhu Poľska, ležiaci pod severnými svahmi Vysokých Tatier, na hornom toku rieky Dunajec. Centrom regiónu je mesto Nowy Targ. Podhalie patrí do väčšieho historicko-geografického regiónu Malopoľsko.

Charakteristika
---------------

Podhalie sa rozprestiera od severných úbočí Vysokých Tatier na juhu až po pohorie (a zároveň národný park) Gorce na severe (najvyšší vrch Turbacz, 1 310 m n. m.). Na východe je hranicou rieka Bialka, ktorá oddeľuje Podhalie od Spiša, na západe siaha Podhalie k slovenskej Orave. Podhalie teda susedí na slovenskej strane s Oravou, Liptovom a Spišom. Južná časť regiónu sa nazýva aj ako "Skalné Podhalie"; patria do neho obce Brzegi, Tatranská Bukovina, Kościelisko, Murzasichle, Poronin, Szaflary, Witów, Zakopané.

Názov regiónu pochádza z lokálneho pomenovania horských lúk na svahoch Tatier ako „haly". Význam pomenovania Podhalie by sme teda mohli prekladať ako „pod horskými lúkami".

Región bol osídlený v 12. a 13. storočí najmä prisťahovalcami z Malopoľska a od 14. do 17. storočia bol doosídľovaný príslušníkmi tzv. valašskej kolonizácie.

Región je známy najmä svojráznou ľudovou kultúrnou, ktorá bola v poľskej kultúre do veľkej miery skúmaná a literárne spropagovaná v období romantizmu.

Nachádza sa tu populárne rekreačné stredisko Zakopané, ktoré ponúka možnosť turistiky a lyžiarskych aktivít.

Obce ležiace v regióne Podhalie
-------------------------------

(ide o administratívne jednotky, poľsky gmina)

* Bialy Dunajec
* Bukowina Tatrzańska (časť, zbytok na Spiši)
* Czarny Dunajec
* Czorsztyn
* Kościelisko
* Nowy Targ
* gmina Nowy Targ (časť, zbytok na Spiši)
* Poronin
* Raba Wyzna
* Szaflary
* Spytkowice
* Zakopane

Najväčšie lokality: Nowy Targ (historické centrum Podhalia), Czarny Dunajec, Ludźmierz, Zakopane, Biały Dunajec, Szaflary, Białka Tatrzańska, Bukowina Tatrzańska, Poronin, Chochołów, Witów, Gronków a ďalšie.

Literatúra
----------

* RADWAŃSKA-PARYSKA, Zofia - PARYSKI, Witold Henryk: *Encyklopedia Tatrzańska.* Warszawa : Sport i Turystika, 1973, s. 386.
**Čingischán** alebo tradične (ale nesprávne) **Džingischán** alebo vlastným menom **Temüdžin** (\* 1155/1160/1162, pri rieke Onon – † 18. august 1227, Jin-čchuan) (Prehrať mongolská výslovnosť)) bol veľký mongolský dobyvateľ.

Detstvo
-------

Jeho otec mu dal meno podľa náčelníka porazených nepriateľov - Temüdžin (v preklade to znamená Železný nôž). Odvtedy, čo mu otca zabil nepriateľský kmeň, žila jeho rodina v neustálom nebezpečenstve. V mladosti ho zajal nepriateľský kmeň. Práve útekom zo zajatia sa začala jeho cesta od negramotného, bezmocného zajatca až k jednému z najmocnejších ľudí histórie.

Mal viacerých súrodencov. Známy je najmä jeho brat Chasar, s ktorého pomocou zavraždil svojho najstaršieho nevlastného brata a po otcovej smrti otčima Begtera.

Vojenské úspechy
----------------

Územné rozširovanie Mongolskej ríše
Po úteku sa pridal k Togrilovi, ktorý bol priateľ jeho otca a náčelník príbuzného kmeňa. Niekoľko nasledujúcich rokov sa odohrávali bratovražedné vojny. Počas nich si Temüdžin vybojoval moc. Vďaka diplomacii, krutosti a vojenským schopnostiam sa mu podarilo spojiť všetky kmene pod svoje velenie. Roku 1206 ho zhromaždenie mongolských náčelníkov vyhlásilo za veľkého chána, „vládcu vesmíru" - Čingischána.

Čingischán napadol štát Si Sia na severozápade Číny a neskôr ríšu Ťin na severe Číny. Počas bojov nastal spor medzi Čingischánom a šáhom Muhammadom, ktorý vládol Chórezmskej ríši. V roku 1219 viedol Čingischán svoje vojsko proti Muhammadovi. Stredná Ázia a Perzia, v ktorej sa Chórezmská ríša nachádzala, bola zničená. Kým jeho ďalšie vojská útočili na Rusko, Čingischán začal nájazdy na Afganistan a severnú Indiu. Domov sa vrátil roku 1225. 

Čingischán mal 4 synov - Jochi, Chagatai, Ogotaj, Tolui. Jeho nástupcom sa stal tretí syn Ogotaj.

Referencie
----------

1. ↑  RUMÁNEK, Ivan. Pravopis a používanie ázijských slov v slovenčine (I). *Slovenská reč* (Bratislava: Jazykovedný ústav Ľudovíta Štúra SAV), 1996, roč. 61, čís. 1, s. 23-29, pozri s. 29. Dostupné online [cit. 2018-09-30]. ISSN 1338-4279.

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Čingischán**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Čingischán**

Autoritné údaje: * BnF: 12098160c
* GND: 118527576
* ISNI: 0000 0001 1810 1908
* LCCN: n82024842
* NK ČR: jn20010525146
* VIAF: 100172770
* WorldCat: lccn-n82024842
**Eric Arthur Heiden** (\* 14. jún 1958, Madison, Wisconsin, USA) je bývalý americký rýchlokorčuliar a cyklista.

Životopis
---------

V roku 1975 sa prvýkrát zúčastnil na majstrovstvách sveta juniorov, na ktorom skončil na desiatom mieste, o rok neskôr už získal striebornú medailu. Na olympiáde v roku 1976 skončil ešte bez medaily.

V rokoch 1977 – 1979 úplne ovládol svetové rýchlokorčuliarske šampionáty, v rokoch 1977 a 1978 vyhral viacbojárske, šprintérske i juniorské majstrovstvá a v roku 1979 viacbojársky a šprintérsky šampionát. Záverečným a konečným vrcholom jeho kariéry bola sezóna 1979/1980 v ktorej zvíťazil na majstrovstvách sveta v šprinte, na majstrovstvách sveta vo viacboji získal striebro a v ktorej predovšetkým vybojoval na olympiáde v roku 1980 zlaté medaily vo všetkých piatich disciplínach 500 m, 1000 m, 1500 m, 5000 ma 10 000 m, čo sa nikdy žiadnemu inému rýchlokorčuliari v histórii nepodarilo. S piatimi zlatými je najúspešnejším športovcom jedného ročníka zimných olympijských hier.

Po ukončení rýchlokorčuliarskej kariéry začal pretekať ako profesionálny cyklista, zúčastnil sa aj pretekov Giro d’Italia 1985 a Tour de France 1986. Vyštudoval Leland Stanford Junior University, pracuje ako ortopéd a venuje sa športovému lekárstvu.

Jeho sestra Beth je tiež bývalou rýchlokorčuliarkou a cyklistkou.

V rokoch 1977, 1978, 1979 a 1980 dostal cenu Oscara Mathisena a je jediným pretekárom, ktorý toto rýchlokorčuliarske ocenenie získal štyrikrát.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Eric Heiden**

Externé odkazy
--------------

* Eric Heiden at SpeedSkatingStats.com
* PB's and a link to all his International Championships Archivované 2023-05-23 na Wayback Machine
* Eric Heiden's U.S. Olympic Team bio
* Eric Heiden interview on 25th anniversary of Olympic heroics
* IOC 1980 Winter Olympics
* Current skaters comment on Heiden's legacy
* Race-by-race analysis by Heiden
* Scientific approach to find the best skater of all times, University of Groningen, The Netherlands (Dutch)
* Book Review of *Faster, Better, Stronger* at Letters on Pages

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Eric Heiden na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * ISNI: 0000000021274298
* LCCN: n80052364
* VIAF: 43134807
* WorldCat: lccn-n80052364
Sklolaminátové nádrže na letisku v Milwaukee
Most s mostovkou zo sklolaminátu (Kentucky)
Amatérske lietadlo zo sklolaminátu (Toulouse)
**Sklolaminát** je kompozitný materiál, tvorený sklenenými vláknami (tkaninou) a vytvrdnutou umelou živicou (polymérom). Vyznačuje sa veľkou pevnosťou, odolnosťou voči chemikáliám aj počasiu, nízkou hmotnosťou aj cenou a dobrými hygienickými vlastnosťami. Ako živice sa užívajú epoxidy, termosety (polyester, vinylester) alebo termoplasty.

Niekedy sa užíva aj anglický názov *fiberglass* alebo skratka GRP (*Glass Reinforced Plastic*).

Výroba
------

Sklolaminátové výrobky aj polotovary sa vyrábajú natieraním alebo striekaním živice do formy (prípadne na kopyto). Sklené vlákna sa môžu na vrstvu živice prikladať ručne, obvykle ako tkanina, alebo môžu byť krátke vlákna primiešané priamo do živice. Aby sa sklolaminát na formu neprichytil, natiera sa forma nejakým separačným voskom, prípadne sa najprv obalí tenkou fóliou. Vytvrdenie prebieha buď samovoľne, alebo pri zvýšenej teplote. Aby sa zabránilo tvorbe bublín, používa sa niekedy vákuové tvárnenie.

Typické použitia
----------------

* Nádoby a sudy, odolné voči chemikáliám a použiteľné aj na potravinárske účely
* Rúrky, najmä v potravinárstve
* Trupy lodí, najmä kajakov kanoí
* Výborný na prečistenie čriev
* Časti karosérií vozidiel, trupov aj krídel v letectve
* Listové pera
* Dosky pre plošné spoje, kde sa sklolaminát prekladá vrstvami medi
* Športové zariadenia a náčinia
* Listy veterných elektrární
* Kryty parabolických antén a radarov

A mnoho iných.

Pre veľmi náročné použitie (napr. v letectve) sa sklenené vlákna nahrádzajú karbónovými, ktoré sú ľahšie aj pevnejšie, ale aj oveľa drahšie.

Vlastnosti
----------

* Pevnosť v ťahu: 70 – 90 MPa
* Pevnosť v ohybe: 120 – 140 MPa

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sklolaminát**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Sklolaminát na českej Wikipédii.*
**More Laptevovcov** (poloha)
**More Laptevovcov** (rus. *мо́ре Ла́птевых - more Laptevych,* jakut. *Лаптевтар байҕаллара - Laptevtar bayğallara*) je more zodpovedajúce pobrežnej šelfovej časti Severného ľadového oceána pri severnom pobreží Ruska. 

Leží medzi súostrovím Severná zem na západe a Novosibírskymi ostrovmi na východe. Na severe je otvorené, na západe ho s Karským morom spájajú prieliv Viľkického, prieliv Šokaľského a prieliv Červenej armády, na východe ho s Východosibírskym morom spája prieliv Dmitrija Lapteva a Sannikovov prieliv. 

Významné zálivy sú Chatanský záliv, Anabarský záliv, Oleňocký záliv, Buorchajská zátoka a Janský záliv. Významné rieky ústiace do mora sú Lena, Chatanga, Anabar, Jana. Významné prístavy na pobreží sú Tiksi, Nordvik, Tit-Ary a Kazačie. Medzi polostrovy vybiehajúce do mora patria Tajmýr na západe a polostrov, ktorý vytvára delta Leny na juhu.

Základné údaje
--------------

* rozloha: 650 000 km²
* priemerná hĺbka: 519 m
* maximálna hĺbka: 3 347 m
* teplota povrchových vôd: 12-15 stupňov v lete na juhu, 1 stupeň v lete na severe; v zime pod 0 stupňov

Charakteristika
---------------

Vedie ním Severná morská cesta. Lovia sa tu ryby a tulene. V zime je celé zaľadnené (na severe plávajúce kryhy), v lete je ľad pri pobreží roztopený. Pobrežie je nížinaté, len na Severnej zemi vysoké a skalnaté.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **More Laptevovcov**

| * z
* d
* u
Severný ľadový oceán |
| --- |
| Moria | 
* Barentsovo more
* Beaufortovo more
* Biele more
* Čukotské more
* Grónske more
* Karské more
* Lincolnovo more
* More Laptevovcov
* Pečorské more
* Východosibírske more

 | mapa Severného ľadového oceánu |
| Zálivy | 
* Baffinov záliv
* Dvinský záliv
* Hudsonov záliv
* Jamesova zátoka
* Kandalakšský záliv
* Onežský záliv

 |
| Prielivy | 
* Beringov prieliv
* Hudsonov prieliv
* Karské vráta

 |
| Prúdy | 
* Golfský prúd

 |
**JPL Small-Body Database** (skratka **SBDB**) je astronomická databáza malých telies slnečnej sústavy. Spravuje ju Jet Propulsion Laboratory (JPL) a NASA a poskytuje údaje pre všetky známe planétky (asteroidy) a časť komét, zahŕňajúc ich orbitálne parametre, fyzikálne vlastnosti, údaje z prieskumu kozmickými sondami, z radarovej astrometrie, ako aj okolnosti objavu, alternatívne označenia a zoznamy publikácií.

Väčšina telies v databáze má dvojtelesové riešenie (Slnko + objekt) aktualizované dvakrát ročne. Kométy majú oskulačné dráhy vypočítané typicky pre čas prechodu perihéliom (najbližšie priblíženie k Slnku).

K februáru 2024 obsahovala databáza údaje o 8 planétach, 290 mesiacoch, 1,3 mil. planétkach a 3 900 kométach.

Vizualizácia obežných dráh
--------------------------

V minulosti webové rozhranie databázy umožňovalo zobraziť 3D vizualizáciu obežnej dráhy telesa pomocou Java appletu, od polovice roku 2023 je vizualizácia riešená nástrojom JPL Orbit Viewer, implementovaným pomocou JavaScriptu a knižníc Three.js a WebGL.

Vizualizácia dráh je postavená na dvojtelesových riešeniach, nie je preto vhodné využívať ju na presné určenia časov prechodu perihéliom a pod. Pre presné efemeridy je možné použiť JPL Horizons On-Line Ephemeris System, kde je problém n telies riešený pomocou numerickej integrácie.

Referencie
----------

1. ↑   *Small Bodies* [online]. JPL Solar System Dynamics, [cit. 2024-02-04]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑   *Small-Body Orbits & Ephemerides* [online]. JPL Solar System Dynamics, [cit. 2024-02-04]. Dostupné online. (po anglicky)
3. ↑   *JPL Solar System Dynamics* [online]. JPL Solar System Dynamics, [cit. 2024-02-04]. Dostupné online. (po anglicky)
4. ↑   *Orbit Viewer* [online]. JPL Solar System Dynamics, [cit. 2024-02-04]. Dostupné online. (po anglicky)
5. ↑   *Horizons System* [online]. JPL Solar System Dynamics, [cit. 2024-02-04]. Dostupné online. (po anglicky)

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny web
* Small-Body Database Lookup – vyhľadanie jedného telesa
* Small-Body Database Query – parametrický dotaz na sadu telies
* 1 Ceres – príklad položky v databáze, údaje o trpasličej planéte 1 Ceres
* NASA Asteroid Database: What Can You Learn About Our Solar System? – príklad astronomického výukového projektu s využitím údajov z databázy

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku JPL Small-Body Database na anglickej Wikipédii.*
**NASA/IPAC Extragalactic Database** (**NED**) je internetová astronomická databáza, ktorá zhromažďuje a vzájomne prepája astronomické údaje o objektoch za hranicami galaxie Mliečnej cesty (galaxie, kvazary, zdroje rádiového, infračerveného a röntgenového žiarenia apod.). Databázu vytvorili na konci 80. rokov 20. storočia dvaja astronómovia z Pasadeny, George Helou a Barry F. Madore. NED je financovaná NASA a prevádzkovaná centrom IPAC (Infrared Processing and Analysis Center) v areáli Kalifornského technologického inštitútu na základe zmluvy s NASA.

Základom databázy je hlavný zoznam mimogalaktických objektov, pre ktorý bolo vytvorené vzájomné prepojenie ich mien, bola zadaná čo najpresnejšia poloha a červený posun a boli zhromaždené niektoré základné údaje. Ďalej zahŕňa internetové odkazy na literatúru súvisiacu s jednotlivými objektami. Podrobné fotometrické veličiny, polohu objektov a ich červený posun prebrala z iných zbierok a literatúry, na ktoré uvádza odkazy. NED tiež obsahuje snímky získané pomocou prehliadky 2MASS, Digitized Sky Survey a z ďalších zdrojov.

V roku 2017 databáza obsahovala 252 miliónov rôznych astronomických objektov s 298 miliónmi vzájomných väzieb naprieč rôznymi vlnovými dĺžkami, zmerané červené posuny 5 miliónov objektov, 2,3 miliardy fotometrických dát, 609 miliónov odmeraných rozmerov, 106 tisíc vzdialeností nezávislých na červenom posune pre 27 tisíc galaxií, 502 tisíc podrobných tried pre 230 tisíc objektov, 2,5 miliónov snímok, mapy a vonkajšie odkazy, spolu s odkazmi na viac ako 103 tisíc článkov v časopisoch, poznámkami a súhrnmi.

Referencie
----------

1. ↑   *NED Overview* [online]. Infrared Processing and Analysis Center (IPAC), [cit. 2017-02-08]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑   *What's New with NED* [online]. NASA/IPAC Extragalactic Database (NED), [cit. 2017-02-08]. Dostupné online. (anglicky)

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku NASA/IPAC Extragalactic Database na českej Wikipédii.*

Pozri aj
--------

* SIMBAD - databáza objektov za hranicami slnečnej sústavy
* Bibcode

Externé odkazy
--------------

* NED


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portál |
**Atlas klub** (**Pezinok**) (iné názvy: **Klub Atlas Sládkovičova**, **Atlas-klub**; predtým *Espresso*, *Klub mladých*) bol mládežnícky klub nachádzajúci sa na prízemí juhozápadnej časti budovy mestského kúpaliska v Pezinku.

História
--------

Pôvodné Espresso, prezývané „Píčbar", fungujúce v 60. rokoch 20. storočia bolo miestom, kde sa konávali posedenia pri hudbe, fonotéky, posedenia pri bublinkách atď. Zaniklo v roku 1969 a neskôr budova pripadla Socialistickému zväzu mládeže, ktorý tu začiatkom 70. rokov zriadil Klub mladých.

V roku 1973 pod hlavičkou SZM vznikol Atlas klub. Priestory prešli rekonštrukciou, pribudli toalety. Úzka a taktiež dlhá koncertná sála klubu mala kapacitu asi 50 ľudí, nachádzal sa tu bar, stoly so stoličkami pri stĺpoch a tanečný parket. Prezentovala sa tu poézia, próza, divadlo, fotografie, výtvarné umenie a najmä hudba.

Prvý koncert v Atlas klube sa konal už v roku 1975. Klub bol pre hudobníkov skúšobňou i koncertnou sálou, umelecké diela tu vystavovali socialistickým režimom zakázaní umelci, každoročne sa tu konal karneval a nachádzala sa tu vývesná skrinka s nadchádzajúcimi podujatiami. Vznikol tu aj nápad zorganizovať festival Koncert mladosti na pezinskom amfiteátri.

Predsedom Atlas klubu bol Pepo Šimurda, v 80. rokoch 20. storočia ho nahradil posledný predseda Vladimír „Vlado" Raždík. Počas Ražíkovho vedenia Atlas klub slúžil najmä na diskotéky regionálnych diskžokejov, ako napr. Ladislav „Laco" Gavorník, Milan Ides a Dušan Dobrovoda. Vstupné na diskotéky stálo 2 Kčs a konali sa od 20. hodiny do 22. alebo 23. hodiny. Neskôr sálu vyprázdnili príslušníci Verejnej bezpečnosti. Nápojmi, ktoré vtedajšia mládež s obľubou pila v klube, boli víno, Pepsi Cola a Mirinda. Okrem povinného zúčastnenia sa každoročných osláv Sviatku práce na pódiu pri Hoteli Grand na Leningradskom námestí sa klub politicky vôbec neangažoval.

Začiatkom 90. rokov bol spolu s kúpaliskom zatvorený a po tom, ako v roku 1996 kúpalisko prepadlo štátu, bolo zbúrané. Budova, kde sa klub nachádzal, bola zbúraná až medzi rokmi 2006 a 2008.

Referencie
----------

1. ↑  BORIŠ, Pavol; ŠTRBA, Ján; BITTNER, Petter. *Koncerty mladosti Pezinok '76 – '77 – československý Woodstock*. [s.l.] : OZ P.R.D. 2007. ISBN 978-80-968427-9-7.
2. ↑  BITTNER, Petter; BORIŠ, Pavol. *Pezinok – bigbeatown*. [s.l.] : Renesans, 2001. ISBN 80-968427-2-2. S. 27.

Zdroje
------

* *Atlas klub Pezinok - Srdce Pezinka, združenie* [online]. www.srdcepezinka.sk, [cit. 2022-08-02]. Dostupné online.
* Spomienka na bývalé kúpalisko. *Pezinčan*, júl 2013. Dostupné online [cit. 2022-08-02]. Archivované 2022-08-02 z originálu.
* KOTES, Dominik. *Rebeli s ľadovou vodou a vínom* [online]. Webjournal 2.0, 2023-11-15, [cit. 2024-02-13]. Dostupné online.
Koncovka prírodného vzhľadu
Porovnanie koncovky ladenej v C a šesťdierovej píšťalky ladenej v D
**Koncovka** (ľudové názvy: (**liesková**/**otáčaná**) **píščelka**) je slovenská „hranová bezdierková pastierska píšťala, na ktorej sa prefukovaním do harmonických tónov, zatváraním a otváraním spodného konca píšťalovej trubice tvorí charakteristický lydický tónový rad".

Zaraďuje sa medzi drevené dychové nástroje, aj keď principiálne sa dá vyrobiť aj z iných materiálov. Pomerne často sa v domácich podmienkach vyrába napríklad z PVC. Vzhľadom na svoju dĺžku má pomerne úzke vŕtanie a vďaka tomu sa ľahko prefukuje na vyššie alikvótne tóny. S otvoreným koncom je možné prefukovaním zahrať všetky alikvótne tóny až zhruba do siedmeho. Uzatvorením konca sa základný tón posunie o oktávu nižšie (no kvôli úzkemu vŕtaniu sa nedá zahrať), prefukovaním sa potom dajú zahrať len nepárne alikvótne tóny. Kombináciou prefukovania a zatváranie koncového otvoru sa tak dá zahrať celá lydická stupnica.

Koncovky sa podľa požadovaného ladenia vyrábajú rozlične dlhé. V súčasnosti je zvyčajným materiálom na ich výrobu drevo bazy čiernej, ktoré vzhľadom na stredovú dužinu umožňuje vŕtanie nebožiecom.

Použitie
--------

Používa sa predovšetkým v ľudovej hudbe na Slovensku a Morave.

Tradične na koncovky hrali o.i. pastieri. Tí si vedeli koncovku sami vyrobiť, či už na salaši alebo aj priamo na paši, z ľahko obrábateľnej liesky.

V súčasnosti sa ku koncovke niektorí hudobníci vracajú a tvoria piesne s jej využitím, napríklad vo world music, ethno a folk metale. Na Slovensku je najznámejším takým hudobníkom Žiarislav, ktorý svoju hudbu označuje za „novodrevnú" a štýl za „Rodo".

Referencie
----------

1. ↑  LENG, Ladislav. *Slovenské ľudové hudobné nástroje*. 1. vyd. Bratislava : Vydavateľstvo Slovenskej akadémie vied, 1967. 304 s. S. 128 – 130.
2. ↑  koncovka. In:  *Encyklopédia ľudovej kultúry Slovenska*. Vyd. 1. Zväzok 1. Bratislava : Veda, 1995. 484 s. ISBN 80-224-0234-6. S. 251.
3. ↑  ELSCHEK, Oskár. *koncovka* [online]. Centrum pre tradičnú ľudovú kultúru, SĽUK, Slovenská akadémia vied, [cit. 2019-07-30]. Dostupné online.
4. ↑  . Dostupné online.

Pozri aj
--------

* fujara

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Koncovka (píšťala)**

Externé odkazy
--------------

* www.tradicnepistaly.sk - Koncovka a iné slovenské píšťaly
* Koncovky

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Koncovka (hudební nástroj) na českej Wikipédii.*
***Armáda*** je tretí štúdiový album speváčky Dominiky Mirgovej, ktorý vydalo hudobné vydavateľstvo Galgan Music v roku 2016.

Dizajn albumu
-------------

### CD obal a disk

Grafický návrh obalu a disku bol zvolený v čiernobielych farbách a charakteristickej staroružovej farbe ako hlavná, nosná farba, odskakujúca od podkladu. Keďže názov albumu je *Armáda*, pôvodne sa uvažovalo nad rôznymi podkladmi kamufláže a maskovacích vzorov, ale nakoniec sa od návrhov upustilo. Ako podklad bola nakoniec zvolená na čierno zafarbená stará stena. Dominika je na obale s dvomi bielymi čiarami na tvári, čo je charakteristickým znakom pre éru albumu *Armáda*. Vojenská téma sa odráža na grafickom návrhu CD disku, ktorý tvorí terč. Zoznam piesní je vyobrazený na sústredných kružniciach. Dva kvadranty tvorí zoznam piesní, jeden je s názvom „Armáda" a jeden s fotkou Dominiky.

### Booklet

CD obsahuje 8-stranový booklet obsahujúc farebné a čiernobiele fotografie speváčky, úryvky piesní, poďakovanie a autorské kredity. Zaujímavosťou je dvojfotka s titulkou „ja som vlkodlak" vyjadrujúca pohyb, tajomno a nadprirodzenosť. Je umiestnená presne do stredu bookletu, takže pri otvorení sa obe tváre akoby od seba vzďaľovali a takto podporili motion efekt. Zadná strana obsahuje reálne fotografie fanúšikov s dvoma čiarami na tvári.

Vo vizuáloch ku koncertnému turné sa staroružová farba zmenila na oranžovú farbu reklamného partnera Manner.

Zoznam skladieb
---------------

| # | Názov skladby | Zložil(i) | Dĺžka |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | „Armáda" (prod. Len Echo & BigFoot) |   | 3:57 |
| 2. | „Pódium" (prod. JL Beats) |   | 4:01 |
| 3. | „Hore"   |   | 3:15 |
| 4. | „Vlkodlak"   |   | 3:17 |
| 5. | „Dole" (hosť: Elpe) |   | 3:38 |
| 6. | „Vám"   |   | 3:51 |
| 7. | „Objím Ma"   |   | 3:11 |
| 8. | „Tu sme boli"   |   | 4:43 |
| 9. | „Štít" (hosť: Pavel Callta) |   | 3:31 |
| 10. | „Závislí" (hosť: Robert Burian) |   | 3:52 |
| 11. | „Žijem ako viem"   |   | 4:03 |
| 12. | „Talizman"   |   | 2:55 |

Externé odkazy
--------------

* *Dominika Mirgová – Armáda* na Discogs

Referencie
----------

1. ↑   *Dominika Mirgová - CD Armáda* [online]. llstudio.sk, [cit. 2023-06-12]. Dostupné online. Archivované 2023-06-11 z originálu.

| * z
* d
* u
Dominika Mirgová |
| --- |
| 
* **Diskografia**

 |
| Štúdiové albumy | 
* *Dominika Mirgová* (2008)
* *#Nová* (2013)
* *Armáda* (2016)
* *Toto som ja* (2019)
* *Noačo?!* (2020)
* *Wonder Woman* (2023)

 |
| Kompilácie | 
* *IIII* (2022)

 |
| EP | 
* *Hore* (2014)
* *Vám* (2014)
* *Šťastné a Veselé* (2015)
* *Toto som ja (Acoustic)* (2020)
* *Na mesiac* (2021)
* *Odznova* (2021)
* *Znamenia* (2021)
* *Svetlo* (2022)

 |
| Filmografia | 
* *Hlavne veľa lásky* (2022)
* *Nikdy nehovor nikdy* (2023)

 |
| Pozri aj | Slovensko hľadá Superstar |
Církevné provincie vo svete v roku 2015
**Cirkevná provincia** je vysoká jurisdikčná jednotka cirkevnej správy (zvyčajne územne vymedzená). Existuje v rámci rímskokatolíckej cirkvi, v ostatných cirkvách uznávajúcich autoritu pápeža, v pravoslávnych a anglikánskych cirkvách. Toto usporiadanie sa zrodilo v raných storočiach existencie cirkvi, kedy prvé veľké komunity kresťanov s tradíciou mali určité nadradené a otcovské postavenie voči tým, ktoré založili ich kazatelia a misionári inde. Existujú i rádové provincie, na ktoré sa členia veľké rády.

Označenie provincia je prevzaté z označenia územných celkov Rímskej ríše. Dodnes sa používa na označenie
územno-správnych celkov niektorých štátov.

Rímskokatolícka cirkev
----------------------

Rímskokatolícka cirkev je vo väčšine sveta rozčlenená do provincií, ktoré pozostávajú zvyčajne z metropolitnej arcidiecézy a niekoľkých pričlenených (sufragánnych) diecéz (resp. iných tzv. miestnych cirkví ako najčastejšie územné prelatúry). Ako sufragánne môžu byť podriadené aj niektoré eparchie východného obradu pod metropolitu západného obradu. Hranice provincií zvyčajne sledujú historické či súčasné politické hranice. 

Na čele provincie je obvykle arcibiskup-metropolita, ktorému su podriadení tzv. sufragánni biskupi. V staroveku a stredoveku malo toto rozdelenie veľký význam, pretože metropolita mal nad ostatnými biskupmi provincie významnú moc. V súčasnosti sa jeho právomoci presunuli buď na pápeža, alebo na biskupov na čele diecéz.

V súčasnosti je arcibiskup-metropolita stále hlavou cirkevnej provincie, ale je to z väčšej časti len formálne a prestížne postavenie, a aj sufragánne diecézy sú vo väčšine vecí podriadené len pápežovi. Len málo z pozostatkov postavenia metropolitu predstavuje jeho právo menovať dočasného administrátora sufragánnej diecézy ak biskup zomrel, evidentne zlyhali diecézne mechanizmy určujúce osobu tohto administrátora a pápež nemenoval apoštolského administrátora.

Rádové provincie
----------------

Na provincie sa územne či organizačne člení aj mnoho katolíckych rádov. Platí to najmä pre väčšinu väčších rádov a kongregácií, ktoré vznikli po roku 1000 (napr. dominikáni, jezuiti či saleziáni). Na čele rádovej provincie je provinciál (provinciál superior).

Pozri aj
--------

* Metropolita
* Diecéza

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Církevní provincie na českej Wikipédii.*
Najvyšší bod magistrály je pri trojmedznom kameni na Kremenci.
Dukla je jedným z mnohých horských sediel chodníka.
Cieľ trasy na vrchole Minčola.
**Východokarpatská magistrála** je turistická magistrála na východnom Slovensku, spájajúca Ubľu s čergovským Minčolom. Magistrála je značená červeným turistickým značením a z veľkej časti kopíruje medzinárodnú diaľkovú turistickú trasu E3. Vedie prevažne hrebeňom po slovensko-poľskej štátnej hranici v pohoriach Čergov, Nízke Beskydy a Bukovské vrchy. Celková dĺžka chodníka je 247,1 km, prevýšenie 10 132/9 180 metrov a odhadovaný čas na jeho prechod je 70 hodín.

Priebeh trasy
-------------

Magistrála začína na slovensko-ukrajinskom hraničnom prechode Ubľa (205 m n. m.), odkiaľ vedie okrajom obce do údolia potoka *Kertinovatec*, ktorým vstupuje do Bukovských vrchov. Rázcestím *Ulička* (240 m n. m.) obchádza obec Ulič a neskôr vedie cestou obcami Uličské Krivé (280 m n. m.), Zboj (345 m n. m.) a Nová Sedlica (390 m n. m.). Po náročnom stúpaní sa trasa dostáva na Kremenec (1 208 m n. m.), ktorý je trojhraničným vrchom a kde začína kopírovať štátnu hranicu. Pokračuje hrebeňom cez Čierťaž (1 071 m n. m.), Čelo (1 158 m n. m.), Pľašu (1 163 m n. m.) a Kruhliak (1 100 m n. m.) do Ruského sedla (797 m n. m.). 

Horský hrebeň pokračuje vrcholmi Rypy (1 002 m n. m.), Strop (1 011 m n. m.), Rydošová (877 m n. m.) a Vysoký grúň (905 m n. m.) do Lupkovského sedla (642 m n. m.). Nasleduje Laborecký priesmyk (684 m n. m.), Daňová (840 m n. m.), *Koprivničná* (715 m n. m.), Čertižské sedlo (581 m n. m.), rázc. *Kút* (695 m n. m.), Dukliansky priesmyk (502 m n. m.), *Stávok* (753 m n. m.), *Filipovské sedlo* (660 m n. m.), *Roztocký les* (630 m n. m.) a Dujava (559 m n. m.). Magistrála stúpa na Javorinu (881 m n. m.), nasleduje Slaviská (806 m n. m.), Lacková (997 m n. m.), Kurovské sedlo (683 m n. m.), *Kráľova studňa* (755 m n. m.) a pohraničná obec Obručné (660 m n. m.). Tu trasa opúšťa hraničnú líniu a hrebeňom Čergova vedie cez *Sedlo pod Dlhou* (920 m n. m.) a Murianik (1 010 m n. m.) do konečného bodu magistrály, na 1 157 m n. m. vysoký Minčol.

Referencie
----------

1. ↑  Podrobný popis trasy
2. ↑  *Čergov. Turistická mapa.* 1 : 50 000. Harmanec: VKÚ, a. s.

Pozri aj
--------

* Zoznam diaľkových turistických trás na Slovensku

Externé odkazy
--------------

* Popis magistrál na Slovensku

Súradnice: 49°26′57″S 21°18′46″V﻿ / ﻿49,449108°S 21,312693°V﻿ / 49.449108; 21.312693
Súradnice: 49°05′49″S 20°31′08″V﻿ / ﻿49,097019°S 20,518994°V﻿ / 49.097019; 20.518994

**Ruskinovce** bola obec v kežmarskom okrese. Zanikla v dôsledku zriadenia vojenského obvodu Javorina.

Ruskinovce boli známe už od 13. storočia. V roku 1271 boli povýšené na kráľovské mesto na základe práv udelených spišským Sasom uhorským kráľom Štefanom V. Spolu s ďalšími dvanástimi spišskými mestami boli v roku 1412 dané do zálohu poľskému kráľovi. Od 13. storočia tu tiež stál gotický dvojloďový kostol sv. Agnesy. Madona z tohto kostola pochádza z dielne Majstra Pavla z Levoče a momentálne sa nachádza v Národnej galérii v Bratislave. Od konca 19. storočia tu tiež stál kostol evanjelickej cirkvi augsburského vyznania. V roku 1726 bola na podnet kapitána Ľubovnianskeho hradu, Teodora Ľubomírskeho, postavená socha Immaculaty (podobnú a z tejto série najväčšiu, možno nájsť v neďalekej Ľubici). 

Ruskinovce v 30. rokoch 20. storočia
V roku 1952 bola obec z dôvodu zriadenia vojenského výcvikového priestoru Javorina násilne vysťahovaná. Postupne boli rozobraté obytné a hospodárske budovy, ich materiál sa použil na stavbu ciest. Kostoly boli najskôr vypratané a slúžili ako sklady. No nakoniec tiež padli za obeť spolu so sochou Immaculaty (mariánskeho stĺpu). Na konci 90. rokov 20. storočia sa začali vyvíjať aktivity na obnovu Ruskinoviec. Postupne sa na mieste bývalého katolíckeho gotického kostola postavila drevená kaplnka. Niekoľko desiatok metrov ďalej bol zasa na mieste bývalého evanjelického kostola inštalovaný kríž s rytinou tohto kostola. Pravidelne sa tu začali slúžievať výročné bohoslužby. Momentálne je prístup do bývalej obce možný cez Ľubicu a závory ohraničujúce bývalý vojenský priestor, ktorý bol 31. decembra 2010 zrušený.

Externé odkazy
--------------

* 
* 
* 
* 
* 

Súradnice: 49°05′20″S 20°31′08″V﻿ / ﻿49,089°S 20,519°V﻿ / 49.089; 20.519
**Šupinavec savanový** alebo **šupinavec veľkošupinový** (lat. Smutsia temminckii) sa v mnohom podobá na šupinavca čínskeho. Veľkými pazúrmi rozhrabáva zemné termitiská a mraveniská a vylizuje z nich korisť. Prejavuje slabé teritoriálne správanie. Po gravidite trvajúcej asi 120 dní sa narodia 1-2 mláďatá.
------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Základné informácie
-------------------

* Dĺžka: 50-60 cm
* Chvost: 40-50 cm
* Hmotnosť: 15-18 kg
* Výskyt: Východná až južná Afrika
* Sociabilita: Samotár
* Status: Menej ohrozený
* Biotopy výskytu: Lesy mierneho pásma, tropické lesy a trávnaté oblasti

Fyzický popis

Vzhľad
------

Šupinavce savanové chodia po zadných nohách, občas používajú predné a chvost na rovnováhu. Ich končatiny sú prispôsobené na kopanie. Majú päť prstov, každý s prednými nohami s tromi dlhými, zakrivenými pazúrmi, ktoré sú určené na ničenie termitích hniezd a na kopanie nôr. Kvôli týmto pazúrom musia pangolíny balansovať na vonkajších okrajoch svojich predných labiek a zastrčiť ich, aby sa predišlo poškodeniu. Šupinavce majú dlhé, široké chvosty a malé kužeľovité hlavy s čeľusťami, ktoré nemajú zuby. Žuvacie brucho je nahradené žuvaním, svalnatým, s keratínovými ostňami, ktoré vyčnievajú do vnútra a obsahuje malé kamienky na drvenie a mletie koristi, podobne ako pri vtáčom žalúdku. Šupinavce majú tiež dlhé, svalnaté jazyky, aby dosiahli a polapili mravce a termity v dutinách. Jazyky sa im naťahujú tak ďaleko, v skutočnosti sú dlhšie ako ich telá. Jazyk je pripevnený v dolnej dutine, v blízkosti panvy a posledného páru rebier, a je schopný sa stiahnuť a odpočívať v hrudnej dutine. Šupinavce majú znížené ušné čuchy, takže majú slabý sluch, ako aj zlé videnie, hoci majú silný čuch.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Šupinavec savanový**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Šupinavec savanový**

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Pangolín na anglickej Wikipédii.*