recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Váza so slnečnicami* (1888) - olejomaľba, Národná galéria v Londýne 
**Slnečnice** (originálny názov vo francúzštine: **Tournesols**) sú dve série obrazov, obsahujúce zátišia od významného holandského maliara Vincenta van Gogha. Prvá séria vyhotovená v Paríži v roku 1887 znázorňuje kvety na zemi, zatiaľčo druhá séria vyhotovená o rok neskôr v Arles znázorňuje kyticu slnečníc vo váze. V mysli umelca boli obe skupiny spojené s menom svojho priateľa Paula Gauguina, ktorý získal dve zátišia. O osem mesiacov neskôr Van Gogh chcel znovu privítať a zapôsobiť na Gauguina opäť *slnečnicami*, teraz ako súčasť maľovanej výzdoby, ktorú si pripravil na izbe jeho "Žltého domu". Po Gauguinovom odchode si Van Gogh predstavoval dve hlavné verzie *Berceuse Triptych*, ktoré nakoniec zahrnul do svojej výstavy v Les XX v Bruseli.

Galéria
-------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Umelecký portál |

* Dve zrezané slnečnice (1887) - olejomaľba, Múzeum Van Gogha v Amsterdame*Dve zrezané slnečnice* (1887) - olejomaľba, Múzeum Van Gogha v Amsterdame
* Slnečnice (1887) - olejomaľba, Metropolitan Museum of Art v New Yorku*Slnečnice* (1887) - olejomaľba, Metropolitan Museum of Art v New Yorku
* Tri slnečnice (1888) - olejomaľba, súkromná zbierka*Tri slnečnice* (1888) - olejomaľba, súkromná zbierka
* Váza s dvanástimi slnečnicami (1888) - olejomaľba, Neue Pinakothek v Mníchove*Váza s dvanástimi slnečnicami* (1888) - olejomaľba, Neue Pinakothek v Mníchove
* Váza s dvadsiatimi slnečnicami (1889) - olejomaľba, Philadelphia Museum of Art*Váza s dvadsiatimi slnečnicami* (1889) - olejomaľba, Philadelphia Museum of Art
**Karol Jordán** (maď. *Jordán Károly*; \*16. december 1871, Pešť – † 24. december 1959, Budapešť, Maďarsko) bol maďarský horolezec, matematik, člen Maďarskej akadémie vied (od roku 1947), profesor Vyššej školy ekonomickej v Budapešti. Bol jeden z popredných tatranských horolezcov na prelome 19. a 20. storočia, iniciátor mnohých zaujímavých prvovýstupov i v zimných podmienkach. Jordán bol jedným z prvých zakladateľov lyžiarskeho klubu Magyar Sí-klub (1907) a podpredsedom jaskyniarskej sekcie Uhorskej zemepisnej spoločnosti.

Počas pobytu v Zürichu a Ženeve, kde končil štúdium, sa zoznámil s Alpami, v ktorých urobil niekoľko zimných horolezeckých výstupov. V Ženeve sa zoznámil so svojou budúcou manželkou Marthe Lavalle. V roku 1898 sa vrátil do Maďarska a začal navštevovať Vysoké Tatry s horskými vodcami a neraz i bez nich. Spolu s Karol Englischom začal ako jeden z prvých používať na horolezeckých túrach lyže. V zime 13. januára 1903 vystúpili na lyžiach na Krížnu. Neskoršie sa orientoval na vysokohorské lyžovanie, najmä v Karpatoch. Svoj posledný horolezecký výstup uskutočnil v Alpách v roku 1930.

Jeho menom bolo pomenovaných niekoľko vrcholov vo Vysokých Tatrách: Jordánov štít - dnes Posledná veža (nem. *Jordánspitze*, maď. *Jordáncsúcs*, poľ. *Poślednia Turnia*), Jordánová štrbina (prostredná z piatich depresií hrebeňa od Pyšného štítu po Lomnický štít) (poľ. *Wyżnia Poślednia Przełączka*, nem. *Jordánscharte*, maď. *Jordánrés*) a Zubatá vežička (nem. Jordánturm, maď. *Jordántorony*, poľ. *Zębata Turnia*). Všetky pripomínajú prvovýstup Karola Jordána. Pod názvom Jordánky, prípadne Jordánovej cesty sa rozumie výstup z Téryho chaty na Lomnický štít.

Dôležité prvovýstupy vo Vysokých Tatrách
----------------------------------------

* Zimný prvovýstup na Gerlachovský štít s Januszom Chmielowskim a Klemensom Bachledom
* Letný prvovýstup na Veľký Žabí štít s Januszom Chmielowskim, Stanisławom Krygowskim a Klemensem Bachledom
* Zimný prvovýstup na Vysokú z Harrym Barcelim, Jánom Franzom st. a Pavlom Spitzkopfom
* Letný prvovýstup na Zlobivú, s Marthe Lavallé
* Zimný prvovýstup na Sedielko s horským vodcom
* Zimný prvovýstup na Prostredný hrot s priateľmi
* Prvý zimný prechod Krčmárovým žľabom s Januszom Chmielowskim a Klemensom Bachledom
* Letný prvovýstup na Drobnú vežu s Jozefom Dérym
* Letný prvovýstup na Veternú vežu s Jozefom Dérym
* Zimný pvovýstup na Krížnu s Karolom Englischom
* Letný prvovýstup na Ondrejovu vežu s Januszom Chmielowskim a Jędrzejom Marusarzom Jarząbkom
* Letný prvovýstup na Ľadový zub s Januszom Chmielowskim, Klemensom Bachledom a Pavlomm Spitzkopfom

Referencie
----------

1. 1 2  BOHUŠ, Ivan. *Od A po Z o názvoch Vysokých Tatier*. 1. vyd. Tatranská Lomnica : ŠL TANAPu, 1996. ISBN 80-967522-7-8. S. 457.
2. ↑  SMATANA, Ľudo. Korene bielej lásky. *Tatry*, roč. XXX. čís. 6, s. 30.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Károly Jordán na poľskej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 127274732
* ISNI: 0000000109707190
* LCCN: n84806207
* NK ČR: xx0161638
* PIM: PIM59519
* VIAF: 50642802
* WorldCat: lccn-n84806207
**Christoph Martin Wieland** (\* 5. september 1733, Oberholzheim bei Laupheim – † 20. január 1813 Weimar) bol nemecký osvietenský spisovateľ.

Život
-----

*Geschichte der Abderiten* (1887)
Študoval filozofiu na univerzitách v Erfurte a Tübingene. Bol profesorom filozofie v Erfurte. V roku 1772 vychovávateľom na kniežacom dvore, neskôr úradníkom. 

Jeho počiatočná literárna tvorba bola ovplyvnená životným štýlom rokoka. V ďalšom diele hľadanie optimálneho systému pre rozvoj človeka. Je autor prvého románu zameraného na výchovu človeka k humanite ("Osudy Agathona"). Podobne ako napr. Condorcet presahoval vo svojom mierovom a zjednocovacom myslení európske hranice. On to bol, kto do nášho slovníka ešte v predvečer Veľkej francúzskej revolúcie vniesol pojmy "svetoobčan", "kozmopolitizmus" (spisy "Svetoobčan" a "Tajomstvo rádu kozmopolitov"). Pritom však neunikol istej miere zaslepenosti, keď pri oceňovaní hodnôt európskej kultúry a vzdelanosti predpokladal trvalú nadvládu Európy nad svetom. Snil o blahodarnej revolúcii, prevedenej nie „divokým povstaním a občianskymi vojnami", ale pokojnou, „nežnou", presvedčivou, na prevahe rozumu založenou cestou. Z tejto ilúzie sa nevymanil ani po jakobínskych hrôzach. Svoju predstavu zjednotenia európskych národov ďalej ozrejmil roku 1798 v "Rozhovoroch medzi štyrmi očami", kde nabádal národy, aby sa zriekli starého barbarstva, "kanibalskej" národnostnej nenávisti, predsudkov, závisti, úskokov a "vreckárskych trikov, ktoré sa skôr nazývali politikou". Navrhol trvalé európske spoločenstvo a európsky súdny dvor. Svoju nádej potom uprel k Napoleonovi, ale skoro zažil najhoršie sklamanie, pretože cisárova cesta bola priamou negáciou Wielandových predstáv.

Zdroj
-----

* František Mezihorák: *Malá encyklopedie velkých Evropanů*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Christoph Martin Wieland**

Autoritné údaje: * BnF: 119971282
* GND: 118632477
* ISNI: 0000000120990142
* LCCN: n50016222
* NK ČR: jn20010316245
* VIAF: 9856912
* WorldCat: lccn-n50016222
Nákres prvej vesmírnej lode od Konstantina Ciolkovského
**Konstantin Eduardovič Ciolkovskij** (rus. Константин Эдуардович Циолковский; \* 17. september 1857, Iževskoje, Ruské impérium – † 19. september 1935, Kaluga) bol ruský vedec, jeden zo zakladateľov kozmonautiky.

Už v roku 1903 sa vo svojej knihe *Issledovanije mirovych prostranstv reaktivnymi priborami*, zaoberal možnosťou využitia rakiet na kozmické lety. Známa je tzv. Ciolkovského rovnica, ktorou odvodil zákon pohybu rakety ako telesa s premennou hmotnosťou v beztiažovom priestore a v gravitačnom poli. Venoval sa aj výskumu pôsobenia odporu vzduchu na pohyb rakety, zaoberal sa problematikou raketového paliva, skúmal tiež optimálne dráhy kozmických lodí. Rozpracoval myšlienku tzv. raketového vlaku (*Kozmické raketové vlaky*, 1929), ktorá spočívala v použití viacerých stupňov rakiet. Táto sa v praxi používa dodnes.

Jeden z kráterov na odvrátenej strane Mesiaca pomenovali podľa neho „*Ciolkovskij*".

Spisovateľ sci-fi
-----------------

Hoci nie je ako spisovateľ príliš známy, počas svojho života publikoval rad poviedok ilustrujúcich jeho myšlienky. Jeho práca *Slobodný priestor*, ktorú napísal v roku 1883, bola čistej sci-fi asi najbližšie.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| „ | Prorok je ten, kto vidí ďaleko dopredu, ale zároveň vidí všetko okolo seba, pretože budúcnosť začína dnes | "|
| – Konstantin Eduardovič Ciolkovskij |

Referencie
----------

1. ↑  Ciolkovskij, K. E.. *Kosmičeskie raketnye poezda / Космические ракетные поезда* [online]. rusneb.ru, 1929, [cit. 2023-03-09]. Dostupné online.
2. ↑   *Konštantín E. CIOLKOVSKIJ – miloval život a hviezdy* [online]. hvezdaren.sk, [cit. 2023-03-09]. Dostupné online.
3. ↑

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Konstantin Eduardovič Ciolkovskij**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Konstantin Eduardovič Ciolkovskij**

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 139925
* BnF: 12865947d
* GND: 118702351
* ISNI: 0000000122782355
* LCCN: n50053313
* NK ČR: jn19990210146
* VIAF: 34586844
* WorldCat: lccn-n50053313
**Manžel** je ženatý muž vo vzťahu k svojej žene (manželke), s ktorou sa zosobášil.

Etymológia
----------

Slovo manžel je novšou obmenou staršieho slova *malžen* (porovnaj napríklad aj vlastné meno Malženice doložené v 15. storočí). Pôvod slova *malžen* je nejasný.

Podľa jednej hypotézy vzniklo na základe predpokladaného tvaru *malžena* („manželka"), obyčajne považovaného za čiastočný preklad (už v neskorej praslovančine sa predpokladá tvar *malъžena*) starohornonemeckého slova *mālwīp* („manželka") zloženého zo starohornonemeckých slov:

* *mahal* [v dnešnej nemčine *Mahl*] („sľub, dohoda"), ktoré je zachované v dnešnej nemčine napr. v slovách *Mahlschatz* („dar, ktorý ženích odovzdáva neveste pri zásnubách alebo sobáši"), *Gemahl* („manžel") a *vermählen* („zosobášiť")
* *wīb* či *wīp* [v dnešnej nemčine *Weib*] („žena")

Podľa iného výkladu slovo malžen vzniklo na základe praslovanského predpokladaného slova *malъžena* („manželský pár"), ktoré sa pokladá za obmenu predpokladaného pôvodného slova *manъ-žena* („muž a žena") ako zloženiny predpokladaného indoeurópskeho slova *manu* („muž") a predpokladaného praslovanského slova *žena* („žena").

Referencie
----------

1. ↑   *Krátky slovník slovenského jazyka*. Bratislava : VEDA, 2003. (4. dopl. a upr. vydanie.) ISBN 978-80-224-0750-2.
2. ↑  manžel. In: KRÁLIK, Ľubor. *Stručný etymologický slovník slovenčiny*. 1. vyd. Bratislava : Veda, 2015. 704 s. ISBN 978-80-224-1493-7. S. 345.

Iné projekty
------------

WikicitátyCommonsWikislovník
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Manžel**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Manžel**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****manžel****
**Leopold von Sacher-Masoch rytier von Kronenthal** (\* 27. január 1836, Ľvov – † 9. marec 1895, Lindheim) bol rakúsky spisovateľ známy najmä svojím románom Venuša v kožuchu. Od jeho mena je odvodené slovo masochizmus.

Život
-----

Narodil sa v haličskom Ľvove ako prvý zo štyroch synov do rodiny policajného veliteľa Leopolda Sacher-Masocha, rytiera von Kronenthal, ktorý bol v rokoch 1848-1856 preložený do Prahy a odtiaľ do Štajerského Hradca. Už od detstva ho fascinovala teta z otcovej strany, grófka Zenobia Sacher-Masochová von Kronenthal. Leopold zbožňoval ju samotnú aj bitie, ktorého sa mu od nej často dostávalo. Páčila sa mu aj švagriná Wilhelmina Sacher-Masochová von Kronenthal, ktorá žila s rodinou v spoločnej domácnosti. Bol uchvátený katolíckym umením a kultom svätých mučeníkov.

V roku 1848 sa rodina presťahovala do Prahy, kde sa Leopold učil okrem iného po nemecky. Bol vynikajúcim žiakom novomestského gymnázia a jeho záverečná slohová práca bola dokonca ocenená. Napriek svojmu želaniu venovať sa ďalej literatúre, presnejšie písaniu divadelných hier, pokračoval podľa otcovej vôle štúdiom práv najskôr na Univerzite Karlovej, neskôr v Štajerskom Hradci, kde v roku 1855 získal aj doktorát.

O rok neskôr začal na univerzite prednášať históriu. V roku 1857 publikoval svoju prvú prácu, historickú štúdiu o ľudovom povstaní, ku ktorému došlo za nadvlády španielskeho kráľa Karola V. v rokoch 1537-1539 vo flanderskom meste Gent. Historici ju však kritizovali ako príliš beletristickú.

Bol filosemita a feminista.

V neskoršom veku sa prehlbovali jeho psychické problémy, bol dezorientovaný a mal halucinácie. Nakoniec ho jeho rodina umiestnila v blázinci a vyhlásila ho za mŕtveho. Zomrel tam, ale až o desať rokov neskôr. 

Pojem masochizmus zaviedol rakúsky psychiater Richard von Krafft-Ebing vo svojom diele Psychopathia Sexualis, ktoré vydal v roku 1886.

Tvorba
------

Krátky román Venuša v kožuchu rozpráva milostný príbeh Serverina von Kusiemského a Wandy von Dunajevovej. Autor v ňom opisuje pocity a fantázie muža, ktorý túži byť bitý a ponižovaný, najlepšie dominantnou ženou v kožuchu. To, čo autor opísal v knihe, prežil aj v skutočnosti, so svojimi milenkami a manželkami.

Napr. dňa 8. decembra 1869 uzavrel zmluvu so svojou milenkou barónkou Fanny Pistorovou, ktorou sa stal na obdobie šiestich mesiacov jej otrokom, s podmienkou, že barónka bude nosiť kožuch čo najčastejšie, najmä keď bude mať drsnú náladu. Sacher-Masoch prijal rolu barónkinho otroka, spolu odcestovali vlakom do Talianska, kde ich nikto nepoznal. Barónka cestovala prvou triedou, zatiaľ čo Sacher-Masoch treťou triedou, tak ako to autor opisuje vo svojom románe.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Leopold von Sacher-Masoch**

Externé odkazy
--------------

Úplný text románu Venuša v kožuchu (po anglicky)

Autoritné údaje: * BnF: 11923224j
* GND: 118604570
* ISNI: 0000000121363626
* LCCN: n50015223
* NK ČR: nlk20000092032
* VIAF: 64011430
* WorldCat: lccn-n50015223
**Stanislao Cannizzaro** (\* 13. júl 1826, Palermo, Taliansko – † 10. máj 1910, Rím) bol taliansky chemik, známy hlavne objavom disproporcionačnej reakcie aromatických aldehydov v zásaditom prostredí, ktorá bola po ňom aj pomenovaná ako cannizzarova reakcia.

Životopis
---------

Narodil sa v Palerme na Sicílii. V roku 1841 začal študovať medicínu, no po krátkom čase sa presunul k chémii. V rokoch 1846 až 1847 bol asistentom Raffaele Piriu, profesora chémie v Pise a neskôr v Turíne.

Počas revolučných rokov 1848 bol dôstojníkom delostrelectva v Messine, po porážke povstalcov ušiel do Francúzska, najskôr do Marseille, v októbri 1849 prišiel do Paríža. Tu začal znovu pracovať v laboratóriu Michela Chevreula, v roku 1851 syntetizoval kyanamid z amoniaku a kyanchloridu v éterickom prostredí. V rovnakom roku mu bolo ponúknuté miesto profesora fyzikálnej chémie v Alessandrii, kde objavil, že aromatické aldehydy sa v alkoholickom roztoku hydroxidu draselného rozkladajú na príslušnú kyselinu a alkohol. Táto reakcia dostala pomenovanie po ňom ako *cannizzarova reakcia*.

V roku 1855 sa stal profesorom chémie na univerzite v Janove, neskôr v Pise, Neapole a nakoniec v rodnom Palerme. Tam strávil viacero rokov štúdiom aromatických zlúčenín a amínov až napokon mu bolo ponúknuté v roku 1871 miesto vedúceho oddelenia chémie na univerzite v Ríme, čo prijal. V rovnakom roku sa stal aj členom talianskeho senátu.

Okrem prác v organickej chémii sa venoval aj fyzikálnej chémii, kde v publikácii z 1858 (*Sunto di un corso di Filosofia chimica*) rozpracoval teórie Amadea Avogadra ohľadom vzťahu medzi atómovými hmotnosťami prvkov a molekulovými hmotnosťami ich zlúčenín. Za túto publikáciu mu bola v roku 1891 Kráľovskou spoločnosťou udelená Copleyova medaila.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Stanislao Cannizzaro**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Stanislao Cannizzaro na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 12560268q
* GND: 118921789
* ISNI: 0000000083439721
* LCCN: n93079091
* NK ČR: ola2002158370
* SNK: 157440
* VIAF: 59200217
* WorldCat: lccn-n93079091
**Karl von Terzaghi** (\* 2. október 1883, Praha - † 25. október 1963, Winchester) bol česko-rakúsko-americký stavebný inžinier, geológ, zakladateľ pôdnej mechaniky.

Narodil sa v Prahe, v Thunovskej ulici (č.p. 20), kde má dnes pamätnú dosku. Vyštudoval mechaniku na Technickej univerzite v Grazi, absolvoval roku 1904. Roku 1911 získal doktorát. Za prvej svetovej vojny najprv slúžil u letectva rakúskej armády, ale v roku 1916 mu bolo umožnené ísť učiť na Imperiálnu technickú školu do Istanbulu (Turecko bolo vtedy vojnovým spojencom Rakúsko-Uhorska). Roku 1918 prešiel na *Robert College*, ktorá tiež sídlila v Istanbule, ale išlo o americkú inštitúciu. Na nej učil do roku 1925. V istanbulskej etape urobil svoje kľúčové výskumy zemného tlaku a stability svahov. Závery zhrnul v prelomovej práci *Erdbaumechanik* (*Úvod do mechaniky zemín*) z roku 1925. Tá mu zaistila známosť. V roku 1925 odišiel do Spojených štátov, kde nastúpil na Massachusetts Institute of Technology (MIT). V Amerike tiež pomáhal s výpočtami stability podložia pre mnoho stavieb. V roku 1929 prijal vedenie novozaloženej katedry pôdnej mechaniky na Viedenskej univerzite. Do USA sa nadobro vrátil roku 1938. Stal sa profesorom stavebného inžinierstva na Harvardovej univerzite. Tento post zastával v rokoch 1946 – 1956, kedy odišiel do dôchodku. Potom sa ešte ako konzultant podieľal na výstavbe Asuánskej priehrady v Egypte.

Referencie
----------

1. ↑   *Praha 1 - Thunovská - pamětní deska Karl von Terzaghi* [online]. www.turistika.cz, [cit. 2017-03-01]. Dostupné online. (cz)
2. ↑   Karl Terzaghi | American engineer. *Encyclopedia Britannica*. Dostupné online [cit. 2017-03-01]. (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Karl von Terzaghi**

Autoritné údaje: * BnF: 125364474
* GND: 118756494
* ISNI: 0000000109091824
* LCCN: n86808109
* NK ČR: jk01132244
* VIAF: 64116687
* WorldCat: lccn-n86808109
**Erna Diez** (\* 8. apríl 1913, Košice – † 1. december 2001, Graz) bola rakúska historička umenia, archeologička a vysokoškolská učitelka. Vykonala významnú prácu v oblasti rímskeho umenia a archeológie provincií Noricum a Panónia.

Život
-----

Diez sa narodila v Košiciach v roku 1913. Študoval klasickú filológiu, archeológiu, dejiny umenia a históriu na Viedenskej univerzite a promovala na Universite v Graze. V roku 1937 získala doktorát, s tézou s názvom *„Quomodo Valerius Maximus res in factorum and dictorum memorabilium libris IX narratas exornaverit"*.

Pri návšteve Talianska v roku 1939 študovala umenie. Od roku 1943 pracovala na *Archeologickom inštitúte University v Graze* a dohliadala na zbierku pamiatok rímskych kameňov v Štajersku. Od roku 1945 viedla inštitút klasickej archeológie na Universite v Grazy a prednášala tam. V roku 1967 sa stala docentkou klasickej archeológie a členkou *Historickej štátnej komisie pre Štajersko*. V roku 1970 získala profesúru a v roku 1983 sa stala emeritnou profesorkou.

Jej hlavná práca bola o umení provincie Noricum. Jej prezentácia na 8. medzinárodnom archeologickom kongrese v Paríži v roku 1963 bola považovaná za priekopnícku. V roku 1978 bol pre ňu uverejnený *fetschrift*. V roku 2008 po nej bola pomenovaná ulica v Graze v časti Strassgang. Každoročne je udelovaná *Cena Erny Diez* za prácu na dejinách umenia archeológie Noricum a Pannonie.

Referencie
----------

1. ↑   *Diez Erna* [online]. biografia.sabiado.at, [cit. 2024-03-15]. Dostupné online. (po nemecky)
2. ↑   *Notice de personne – Diez, Erna (1913-2001)* [online]. catalogue.bnf.fr, [cit. 2024-03-15]. Dostupné online. (po francúzsky)
3. 1 2 3 4  KERNBAUER, Alois. *Diez Erna, Archäologin* [online]. univie.ac.at, [cit. 2024-03-15]. Dostupné online. Archivované 2019-05-10 z originálu. (po nemecky)
4. ↑  Diez, Erna. Schwarz, Gerda. Pochmarski, Erwin. *Classica et provincialia : Festschrift Erna Diez* [online]. Graz: search.worldcat.org, 1978, [cit. 2024-03-15]. Dostupné online. (po nemecky)
5. ↑   *Erna-Diez-Preis 2017* [online]. Graz: archaeologie.uni-graz.at, 2017-04-01, [cit. 2024-03-15]. Dostupné online. Archivované 2019-05-24 z originálu. (po nemecky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Erna Diez na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje:
**Johan Haslund Wohlert** (\* 10. marec 1976) je basgitarista dánskej indie hudobnej skupiny Mew. Zo skupiny odišiel 11. apríla 2006, pretože nemal pocit, že by mohol byť rockovou hviezdou a zároveň dobrým otcom.

Bol priateľom Pernille Rosendahlovej, speváčky už rozpustenej kapely Swan Lee, ktorá je tiež matkou jeho dieťaťa Tristana, ktorý sa narodil v máji 2006. 

Johan Wohlert a Pernille Rosendahl založili novú kapelu The Storm v roku 2007 a vo februári 2008 vydali svoj prvý album *Where the Storm Meets the Ground*. Album nebol dobrý pre dánskych kritikov alebo verejnosť.

Johan navštevoval folkeskole v Bernadotteskolen a je absolventom Østre Borgerdyd Gymnasium. V júni 2014 bol na hudobnom festivale NorthSide Festival v Aarhuse oznámený jeho návrat do skupiny Mew.

Referencie
----------

1. ↑   *Timeline* [online].. Dostupné online.
2. ↑   *Anmeldelse: The Storm er ombrust og opblæst* [online]. [Cit. 2018-07-31]. Dostupné online.
3. ↑   *The Return of the Captain* [online]. mewx.info, [cit. 2014-06-16]. Dostupné online.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Johan Wohlert na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
ФЕЙК ВСЕ УДАЛИЛ РОССИЯ РОССИЯ РОССИЯ ПУТИН ПУТИН ПУТИН

  

ФЕЙК ВСЕ УДАЛИЛ РОССИЯ РОССИЯ РОССИЯ ПУТИН ПУТИН ПУТИН
**Sergej Viktorovič Lavrov** (rus. Серге́й Ви́кторович Лавро́в, \* 21. marec 1950, Moskva) BOL ruský diplomat a politik, od roku 2004 minister zahraničných vecí Ruskej federácie.

Životopis
---------

Narodil sa v roku 1950 v Moskve. Lavrovov otec bol arménskeho pôvodu a pochádzal z Tbilisi. Jeho matka pracovala na Ministerstve medzinárodného obchodu ZSSR. Podľa oficiálnych zdrojov, je Lavrov ruskej národnosti.

Je absolventom moskovskej základnej školy č. 607, s rozšíreným vyučovaním anglického jazyka. V roku 1972 vyštudoval Štátny inštitút medzinárodných vzťahov v Moskve (MGIMO). Okrem rodnej ruštiny plynule hovorí po francúzsky, anglicky a sinhálsky. Po skončení školy pôsobil do roku 1976 ako diplomat Sovietskeho zväzu na Srí Lanke. Po návrate do Moskvy pracoval na ministerstve zahraničných vecí. V roku 1981 bol poslaný k sovietskej misii pri OSN v New Yorku, kde pracoval do roku 1988. 

Od roku 1988 pracoval ako zástupca náčelníka Riadenia medzinárodných ekonomických organizácií a neskôr ako náčelník oddelenia. 3. apríla 1992 bol poverený funkciou zástupcu Ministra zahraničných vecí Ruska. Mal na starosti činnosť oddelenia medzinárodných organizácií a medzinárodnej ekonomickej spolupráce Ministerstva zahraničných vecí Ruskej federácie.

Po roku 1994 opäť pôsobil pri stálom zastúpení Ruskej federácie pri OSN. V rámci tejto funkcie bol predsedom Rady bezpečnosti OSN v decembri 1995, júni 1997, júli 1998, októbri 1999, decembri 2000, apríli 2002 a júni 2003.

Prezident Vladimir Putin ho 9. marca 2004 menoval ministrom zahraničných vecí. Vo funkcii nahradil Igora Ivanova.

Rodina
------

Je ženatý s Mariou Alexandrovnou Lavrovou. Ich dcéra Jekaterina sa narodila a vyrástla v New Yorku.

Referencie
----------

1. ↑   *Лавров, Сергей* [online]. lenta.ru, [cit. 2019-03-03]. Dostupné online.
2. 1 2   *Lavrov, Sergej Viktorovič* [online]. Ministerstvo zahraničných vecí RF, mid.ru. Dostupné online. (po rusky)
3. ↑   *Lavrov, Sergej, Minister inostrannych del RF* [online]. lenta.ru, [cit. 2017-04-14]. Dostupné online. (po rusky)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Sergej Lavrov na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 1017830665
* ISNI: 0000000359759970
* LCCN: no2011097612
* NK ČR: js20191029005
* VIAF: 221033576
* WorldCat: lccn-no2011097612
Symbolická klapka s francúzskou zástavou.
**Francúzska kinematografia** je pojem zahŕňajúci akúkoľvek sféru francúzskeho filmu. Dôležitý pojem v dejinách nie len Francúzskej ale aj celosvetovej kinematografie. S vedcami ako Joseph Plateau a Étienne-Jules Marey, prvotriednymi vynálezcami, ktorých objavy boli zásadné, a s priekopníkmi takými nápaditými ako Alice Guy-Blaché, Émile Reynaud, Bratia Lumièrovci, Georges Méliès a Léon Gaumont.

Najvýznamnejšími režisérmi v histórii francúzskej kinematografie sú Jean Renoir, Marcel Carné, François Truffaut alebo Jean-Luc Godard. Ďalšími významnými režisérmi sú René Clair, Jean Cocteau, René Clément, Robert Bresson, Alain Resnais, Jacques Demy, Claude Chabrol, Louis Malle, Jean-Pierre Melville, Bertrand Tavernier, Claude Sautet, Eric Rohmer, André Téchiné, François Ozon či Christophe Honoré.

Okrem vlastného vývoja umožnila francúzska kinematografia mnohým umelcom z Európy a celého sveta prejaviť sa. K významným režisérom francúzskej kinematografie patria slávni režiséri ako Krzysztof Kieślowski, Walerian Borowczyk, Andrzej Żuławski, Gaspar Noé, Anatole Litvak, Michael Haneke, Paul Verhoeven, Otar Iosseliani, John Berry a Roman Polanski. Naopak, režiséri francúzskej kinematografie ako Jean Renoir, Jacques Tourneur, Jean-Jacques Annaud, Jean-Pierre Jeunet, Olivier Dahan, Luc Besson, Francis Veber, Claude Berri, Agnès Varda, Just Jaeckin, Julie Delpy alebo Claire Denis viedli úspešné medzinárodné kariéry.

Medzi režisérov populárnych filmov netreba zabudnúť na mená ako Francis Veber, Claude Zidi, Jean Girault, André Hunebelle, Gérard Oury, Henri Verneuil, Georges Lautner, Philippe de Broca, Yves Robert, Claude Lelouch, Jean-Marie Poiré, Bertrand Blier, Jacques Deray, Claude Pinoteau alebo Bernard Borderie.

Medzi herecké symboly francúzska patria alebo patrili: Louis de Funès, Brigitte Bardot, Alain Delon, Pierre Richard, Catherine Deneuve, Gérard Philipe, Bourvil, Fernandel, Jean-Paul Belmondo, Jean Marais, Jean Gabin, Yves Montand, Simone Signoret, Coluche, Michel Serrault, Jean Reno, Gérard Depardieu, Philippe Noiret, Patrick Dewaere alebo Lino Ventura.

Referencie
----------

1. 1 2 3  TRAVERS, James. *History of French Cinema* [online]. frenchfilms.org, 2012-01-01, [cit. 2023-11-02]. Dostupné online. (po anglicky)

Pozri aj
--------

* Francúzska nová vlna

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Francúzska kinematografia**

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Filmový portálFrancúzsky portál |

* La Cinéma Française
* Universalis
* Britannica
Súradnice: 48°03′37″S 24°04′15″V﻿ / ﻿48,06028°S 24,07083°V﻿ / 48.06028; 24.07083

**Kobylecká Poľana** (ukr. *Кобилецька Поляна*, maď. *Kabola Polyana* alebo *Gyertyánliget*, jidiš *פּאליען*, rum. Poiana Cobilei) je sídlisko mestského typu v Rachovskom rajóne v Zakarpatskej oblasti na západnej Ukrajine. Podľa ukrajinského sčítania ľudu v roku 2001 mala obec 3392 obyvateľov. Súčasná populácia: 3 480 (odhad z roku 2022).

Kostol Nanebovstúpenia Pána
Obec sa prvýkrát spomína v roku 1672 ako Kabola Poliana. V roku 1891 malo mesto 1 406 obyvateľov a tvorili ho Maďari a Rusíni. V roku 1910 bola osada súčasťou Uhorského kráľovstva a mala 1 832 obyvateľov, zmes Rusínov, Maďarov a Nemcov. V roku 1941 žilo v meste 427 židovských obyvateľov. V roku 1971 získala Kobylecká Poľana štatút sídliska mestského typu.

V minulosti táto obec patrila k uhorskej Maramurešskej župe. Po rozpade Rakúsko-Uhorska v roku 1918 až do roku 1938 bola súčasťou Československa. V roku 1944 bola dedina s okolím pripojená k Ukrajinskej SSR.

V obci bol kedysi kostol Nanebovstúpenia Pána, drevený kostol zo 16. storočia. Tabuľa vedľa budovy uvádza, že pri kostole bola v roku 1512 postavená drevená zvonica. Kostol bol zničený vandalizmom v roku 1992.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Kobyletska Poliana na anglickej Wikipédii a Kobylecka Poljana na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Vlajka Zakarpatské oblasti Zakarpatská oblasť |
| --- |
| Rajóny | Berehovský • Chustský • Mukačevský • Rachivský • Ťačivský • Užhorodský | Znak Zakarpatské oblasti |
| Mestá | Berehovo • Čop • Chust • Iršava • Mukačevo • Perečín • Rachiv • Svaľava • Ťačiv • **Užhorod** • Vynohradiv |
| Sídla mestského typu | Baťovo • Buštín • Čynadijovo • Dubove • Jasiňa • Kobylecka Poľana • Kolčyno • Korolevo • Mižhiria • Seredné • Solotvyno • Terešva • Usť-Čorna • Veľké Berezné • Veľký Bočkov • Volovec • Vylok • Vyškovo • Ždenijevo |
**Manažérska choroba** alebo **manažérsky syndróm** je staršie označenie pre (klinicky nie presne vymedzený) komplex psychosomatických symptómov ako dôsledok dlhodobého telesného a psychického prepínania u mužov stredného veku (medzi 40 až 60 rokom života) v riadiacich funkciách. Prejavuje sa poklesom výkonnosti, znížením koncentrácie, podráždenosťou, popudlivosťou, ochabujúcou iniciatívou, depresívnymi náladami, poruchami spánku, potencie a.i. a najmä sklonom ku koronárnej chorobe srdca (srdcovému infarktu).

Pojem je kalkom nemeckého pojmu "Managerkrankheit" (alebo "Managersyndrom"), ktorý vznikol v Nemecku v 50. rokoch 20. storočia, keď tam bol pozorovaný vysoký výskyt úmrtí na srdcové infarkty u ľudí pracujúcich vo vyšších, zodpovedných pozíciách. V anglicky hovoriacich krajinách takýto pojem nikdy neexistoval (hoci etymologicky je prvé slovo anglické) a ak tak len ako kalk nemeckého názvu. Správnosť takéhoto pojmu kvôli nejasnému vymedzeniu bola od začiatku sporná, v 70. rokov (prvýkrát v roku 1974) ho prevažne nahradil širší pojem syndróm vyhorenia (ktorý sa okrem iného vzťahuje na všetky vrstvy obyvateľstva), ale niektorí autori pojem manažérska choroba používajú dodnes. 

Neskoršie výskumy spochybnili aj pôvodný dôvod vzniku pojmu, teda pozorovanie, že u riadicich pracovníkov mužského pohlavia je vyššie riziko infarktu. Ukázali totiž, že v skutočnosti je riziko infarktu výrazne vyššie práve u ľudí z "najnižších" povolaní než u riadiacich pracovníkov. Takisto sa ukázalo, že riziko nie je vyššie u mužov. Tieto zistenia niektorí autori vykladajú ako zmenu situácie v spoločnosti v posledných desaťročiach, iní zas tak, že v 50. rokov došlo k štatistickému omylu spočívajúcemu v zameraní sa len na istú skupinu obyvateľstva (t. j. riadiacich pracovníkov), ktorá je relatívne najviac na očiach.

Pozri aj
--------

* syndróm vyhorenia

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* [nefunkčný odkaz]
* 
* 
*
**Bane Vyšné a Nižné Rudno v Ľubochnianskej doline** je lokalita bývalých železných baní.

Nachádzal sa na mieste dnešnej Ľubochnianskej píly. Erárna železná huta s hámrom tu fungovala pred rokom 1806. Spracovávalo sa tu hlavne surové železo, vyrobené najmä erárnou hutou v Liptovskom Hrádku, no aj železo z miestnych hôr. To sa ťažilo v lokalitách Vyšné a Nižné Rudno (niekedy *Rudné* alebo *Rudnô*). Dátum ich vzniku nie je známy. V iných častiach doliny sa podľa Mateja Bela a jeho Notícií ťažilo zlato, no dnes nie je známe, kde (niektorí historici dokonca považujú túto informáciu za pochybnú).

Poloha
------

Nachádza sa asi 3 km vo vnútri doliny na mieste s názvom Huty. Budova je v súčasnosti využívaná ako horáreň. Strmou cestou hore popri záreze potoka, erodujúcom najmä červené, menej zelenkavé a žlté usadeniny karpatského keuperu možno prejsť k lokalite Vyšné Rudno. Južne od vrcholu Tlstého dielu (990,4 m n. m.) sa nachádza stará pinga', ktorá je dnes už veľmi zarastená. Podľa všetkého ide o povrchový lom. Severovýchodne od tohto miesta je malá plošina a v nej asi 0,5 m hlboký prepadový otvor do hlbšieho zasypaného priestoru. Asi 40 metrov nižšie je zavalená štôlňa.

Horniny a minerály lokality
---------------------------

Štôlňa bola vykopaná medzi vrstvami karpatského keuperu, fatranského súvrstvia a piesčitých hornín spodnej jury. V piesčitých vápencoch možno pozorovať ojedinelé vrstvičky limonitu. Obsah železa je vo zvyškovej hornine nízky a ekonomicky nerentabilný pre ťažbu.

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej mape

Zdroje
------

* Vlastivedný zborník Považia V. 1962

Súradnice: 49°06′42″S 19°08′41″V﻿ / ﻿49,111536°S 19,144707°V﻿ / 49.111536; 19.144707
**Bridgette Wilsonová – Samprasová** (angl. Bridgette Leann Wilson Sampras; \* 25. september 1973, Gold Beach, Oregon, USA) je americká herečka, známa z filmov ako *Posledný akčný hrdina* (1993), *Mortal Kombat* (1995), *Viem, čo ste robili minulé leto* (1997), *Comeback* (1999), *Svadby podľa Mary* (2001), *Návštevníci: Cesta do Ameriky*  (2001), *Superzvodcovia 2* (2002), a *Sonny Liston: Ťažká váha* (2008).

Detstvo a mladosť
-----------------

Wilsonová sa narodila a vyrastala v meste Gold Beach v štáte Oregon. Počas štúdia na strednej škole, súťažila v školskom volejbalovom družstve. V roku 1990 bola korunovaná ako Miss Teen USA v Biloxi v štáte Mississippi a bola druhou kandidátkou z Oregonu, ktorá získala korunku krásy. Vyštudovala Gold Beach High School v roku 1991.

Kariéra
-------

Krátko po tom, ako získala titul Miss Teen USA, sa Wilsonová začala venovať herectvu. V roku 1993 si zahrala vedľajšiu postavu vo filme *Posledný akčný hrdina*. V roku 1995 ju zviditeľnila rola Sonyii Blade, vo filme *Mortal Kombat* a v rovnakom roku si zahrala aj po boku Adama Sandlera, vo filme *Billy Madison*. 

V roku 1997 hrala vo filmoch *Nevlastná sestra*, *Viem, čo ste robili minulé leto* a *Pravá blondínka*. Po boku herečky Tyry Banks si zahrala vo filme *Falošná láska* z roku 1998. 

V roku 1999 sa pripojila k hereckému obsadeniu ako Ali Larter, Famke Janssen, Geoffrey Rush a Peter Gallagher vo filme *Dom hrôzy*. 

V roku 2001 si zahrala v romantickej komédii *Svadby podľa Mary* a v komédii *Návštevníci: Cesta do Ameriky*. V roku 2003 hosťovala v jednej epizóde televízneho seriálu *C.S.I.: Kriminálka Miami*. 

Predtým, ako Wilsonová odišla do hereckému dôchodku si zahrala vo filme *Sonny Liston: Ťažká váha*. 

Účinkovala aj v divadle off-Broadway v divadelnej inscenácii *The Rocky Horror Show*. V roku 2006 bola jednou z porotcov súťaže Miss Universe. 

Wilsonová sa venuje aj spevu.

Súkromný život
--------------

Wilsonovej manželom je od roku 2000 profesionálny tenista Pete Sampras, s ktorým má dvoch synov. V decembri 2022 bola Wilsonovej diagnostikovaná rakovina vaječníkov.

Iné projekty
------------

Externé odkazy
--------------

* Bridgette Wilsonová v Internet Movie Database (po anglicky)
* Bridgette Wilsonová v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bridgette Wilson na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje:
MVDr. **Gabriel Karlin** (\* 19. december 1946, Opatovská Nová Ves) je slovenský zverolekár, vinár a bývalý politik. V rokoch 2002 – 2006 bol poslancom Národnej rady Slovenskej republiky za hnutie ĽS-HZDS.

Životopis
---------

Gabriel Karlín sa narodil a vyrastal v obci Opatovská Nová Ves v slovensko-maďarskej roľníckej rodine v roku 1946. Základnú školu navštevoval v Opatovskej Novej Vsi, Neniciach a Veľkej Čalomiji. V roku 1960 začal študovať na Strednej poľnohospodárskej technickej škole v Modrom Kameni. Vyštudoval na Vysokej škole veterinárskej v Košiciach. Začal pracovať ako zverolekár.

V januári 1983 sa stal predsedom družstva JRD Zlatý klas v Želovciach. V novembri 1989 sa zúčastnil na zjazde družstevných roľníkov ČSSR. V roku 2006 odišiel do predčasného dôchodku, od roku 2008 začal pôsobiť ako vinár a liehovarník vo vinohrade Chateau Selešťany. V roku 2013 vo firme Karlin spustil výboru ovocných liehovín.

Politická kariéra
-----------------

Už počas Zjazdu družstevných roľníkov v novembri 1989 bol Karlin pri založení Roľníckej strany Slovenska. Tá sa v novembri 1997 po zlúčení s Hnutím poľnohospodárov a vidieka vytvorila Novú agrárnu stranu (NAS), Karlin bol iniciátorom zlúčenia. NAS zanikla v júli 1998 a bola pohltená hnutím HZDS. Karlin sa stal poslancom v decembri 2001 ako náhradník zvolený vedením HZDS z pôvodne 150. miesta kandidátky po úmrtí poslanca Dušana Slobodníka.

Gabriel Karlin bol následne zvolený za poslanca NR SR aj v parlamentných voľbách v septembri 2002. Vo volebnom období 2002 – 2006 za HZDS bol členom Výboru NR SR pre pôdohospodárstvo. 

### Údajné uplácanie

V roku 2005 mal byť vtedajší poslanec prichytený pri preberaní úplatku v Banskej Bystrici. Úplatok mal byť od podnikateľa, ktorý mal záujem o dostavbu školy, pracoval však ako policajný agent. Spolu s Karlinom bol zadržaný aj Milan Mráz, v tom čase riaditeľ úradu Banskobystrického samosprávneho kraja. Peniaze, ktoré sa našli v poslancovom kufríku mu mali byť podhodené kým bol na WC. Zo skutku, ktorý sa mal odohrať 25. novembra 2003 boli obaja oslobodení. V apríli 2010 vyniesol krajský súd rozsudok v ktorom potvrdil oslobodenie. Problémy nastali v dokazovaní skutku. Odtlačky prstov sa nenašli ani na obálke ani na peniazoch. Nespoľahlivé mali byť aj nahrávky odpočúvania medzi podnikateľom a obžalovanými.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7  KARLIN, Gabriel. *Odkiaľ som, kde som a kde by som chcel byť* [online]. hospodarskyklub.sk, [cit. 2024-04-03]. Dostupné online.
2. ↑   *Chateau Selešťany* [online]. wineexpert.sk, [cit. 2024-04-03]. Dostupné online.
3. ↑   Bratislava: Ministerstvo vnútra SR, [cit. 2024-04-03]. Dostupné online.
4. ↑  SME.sk. Namiesto Slobodníka príde do parlamentu Karlín. *SME* (Bratislava: Petit Press), 2001-12-19. Dostupné online [cit. 2024-04-03]. ISSN 1335-4418.
5. ↑  ONUFER, Andrej. *Exposlanca HZDS Karlina súd oslobodil. Vďaka WC* [online]. atlas.sk, 2009-09-29, [cit. 2013-06-15]. Dostupné online. [nefunkčný odkaz]
6. ↑   *Gabriel Karlin ani Milan Mráz vraj úplatok nevzali* [online]. atlas.sk, 2010-04-29, [cit. 2013-06-15]. Dostupné online. [nefunkčný odkaz]
**Pyridazín** je heterocyklická organická zlúčenina, ktorá patrí medzi diazíny. Má šesťčlenný aromatický kruh, v ktorom sa nachádzajú dva dusíkové atómy vedľa seba. Je to bezfarebná kvapalina s bodom varu 208 °C. Ostatné diazíny, pyrimidín a pyrazín, sú jeho izoméry.

Výskyt
------

Pyridazíny sú v prírode vzácne, čo pravdepodobne odzrkadluje vzácnosť prírodných hydrazínov, ktoré sú bežným základným stavebným kameňom tohto heterocyklu. Štruktúra pyriadzínu je populárnym farmakofórom, ktorý sa nachádza v mnohých herbicídoch, napríklad kredazíne, pyridafole a pyridáte. Takisto sa nachádza v štruktúre niekoľkých liečiv, napríklad cefozoprane, kadralazíne, minapríne, pipofezíne a hydralazíne.

Syntéza
-------

Emil Fischer pripravil prvý pyridazín kondenzáciou fenylhydrazínu s kyselinou levulovou počas jeho vývoja syntézy indolu. Pyridazín bol potom pripravený oxidáciou benzokinolínu, čím vzniká kyselina pyridazíntetrakarboxylová, ktorej dekarboxyláciou vzniká pyridazín. Lepšia cesta k tejto zlúčenine začína hydrazidom kyseliny maleínovej. Tieto heterocykly sa často pripravujú kondenzáciou 1,4-diketónov alebo 4-ketokyselín s hydrazínmi.

Referencie
----------

1. ↑  BARAN, Phil. *Essentials of Heterocyclic Chemistry-I* [online]. [Cit. 2022-09-21]. Dostupné online. Archivované 2023-03-14 z originálu.
2. ↑   A computational study on substituted diazabenzenes. *Turk J Chem*, 2011, s. 803–808. Dostupné online [cit. 2014-04-10].  Archivované 2016-03-03 na Wayback Machine
3. ↑  diazíny. In: BÍNA, Jaroslav. *Malá encyklopédia chémie*. Bratislava : Obzor, 1981. S. 187.
4. ↑   Indole aus Phenylhydrazin. *Justus Liebigs Annalen der Chemie*, 1886, s. 126–151. Dostupné online. DOI: 10.1002/jlac.18862360107.
5. ↑   Pyridazines. *Advances in Heterocyclic Chemistry*, 1968, s. 211–320. DOI: 10.1016/S0065-2725(08)60374-8.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Pyridazine na anglickej Wikipédii.*
***Dom hrôzy*** (v angličtine: House on Haunted Hill) americký nadprirodzený horor, ktorý režíroval William Malone. Film je remakeom rovnomenného filmu z roku 1959, ktorý režíroval William Castle. Film produkovali Robert Zemeckis a Joel Silver. Film mal premiéru počas Halloweenskeho víkendu v roku 1999.

Film hovorí príbeh o skupinke neznámych ľudí, ktorí sú pozvaní na párty v opustenom blázinci, kde im magnát zábavného parku každému ponúkne 1 milión dolárov, ak dokážu prežiť noc. 

Film získal negatívne recenzie od filmových kritikov, ale mal komerčný úspech v pokladniach. Celosvetovo zarobil 43 miliónov dolárov. 

V roku 2007 film získal pokračovanie s názvom *Return to House on Haunted Hill*, v ktorom si z pôvodného filmového obsadenia zahral Jeffrey Combs.

Obsadenie
---------

* Famke Janssen
* Geoffrey Rush
* Taye Diggs
* Bridgette Wilson
* Ali Larter
* Chris Kattan
* William Malone
* Peter Gallagher
* Jeffrey Combs
* Max Perlich
* Lisa Loeb
* James Marsters
* Peter Graves

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku House on Haunted Hill (1999 film) na anglickej Wikipédii.*
Súradnice: 48°59′15″S 22°15′04″V﻿ / ﻿48,987591°S 22,251006°V﻿ / 48.987591; 22.251006

**Kolonička** je potok v severovýchodnej časti Slovenska, preteká územím okresu Snina. Je to ľavostranný prítok Trnovca, má dĺžku 8,5 km a je tokom VIII. rádu.

*Prameň:* vo Vihorlatských vrchoch na juhovýchodnom úpätí vrchu Nežabec (1 023,4 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 820 m n. m.

*Smer toku:* najprv na sever, obcou Kolonica preteká severozápadným smerom, potom sa esovito stáča a na krátkom úseku pokračuje k ústiu opäť na severozápad

*Geomorfologické celky:* 1.Vihorlatské vrchy, podcelok Vihorlat, 2.Beskydské predhorie, podcelok Ublianska pahorkatina

*Prítoky:* sprava prítok (416,2 m n. m.) zo severovýchodného úpätia Dielu (974,2 m n. m.), spod sedla Kolonický vrch (441 m n. m.); zľava niekoľko prítokov z východných svahov vrchu Nežabec, z juhovýchodného svahu Kameňa (568 m n. m.) a spod kóty 435,8 m

*Ústie:* do Trnovca juhovýchodne od obce Stakčín v nadmorskej výške okolo 269,9 m n. m.

*Obce:* iba Kolonica

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2024-01-16]. Dostupné online.
2. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2024-01-16]. Dostupné online.
3. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2024-01-16]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Trnovca |
| --- |
| *Trnovec* → *Cirocha* → *Laborec* → *Latorica* → *Bodrog* → *Tisa* → *Dunaj* |
| 
* Kolonička
* Lieskovec
* Makovinský potok
* Oľchovec
* **Trnovec**

 |
Barón **Alexander von Bach** (\* 4. január 1813, Loosdorf – † 12. november 1893, Schöngrabern) bol rakúsky politik, po potlačení revolúcie roku 1848 prešiel na stranu reakcie, v rokoch 1849 – 1859 ako minister vnútra hlavný predstaviteľ absolutizmu (Bachov absolutizmus), centralizácie a germanizácie.

Život
-----

Narodil sa v Loosdorfe v Rakúsku. Ako mešťan patril k tretiemu stavu a neskôr sa stal vyhľadávaným viedenským advokátom. Už v roku 1848 získal miesto ministra vnútra. Titul baróna získal za zásluhy o trón roku 1852. Najprv sa usiloval „minister brigád" o premenu monarchie so silnými pozostatkami feudalizmu na demokratický štát s modernou správou. Vo funkcii ministra vnútra ho do svojho normalizačného kabinetu prizval knieža Schwarzenberg a od rozpustenia kroměřížskeho snemu v roku 1849 bol Bach nazývaný „muž budúcnosti". Bol veľmi schopný a povahou karierista.

Po októbrovom krvipreliatí vo Viedni zbabelo utiekol preoblečený z mesta. Potom, čo za zosnulého Franza Stadiona prevzal ministerstvo vnútra v lete 1849, predstavoval Bach hlavného obnoviteľa „starých poriadkov".

Po smrti Schwarzenberga roku 1852 sa Bach stal všemohúcim absolutistom. Toto obdobie sa často označuje ako *Bachov absolutizmus*. Opovrhovaný minister vnútra zostal až do roku 1859 hneď po cisárovi druhým najmocnejším mužom štátu, ktorý však tento štát ťažko zadĺžil (za éry Bacha vzrástol dlh ríšskej pokladnice na 1 800 miliónov zlatých). Bach zvýšil priame dane o 143 %, vrátil do života mnohé staré metternichovské praktiky, najmä ostrú cenzúru, policajné špehovanie a pod.

Na druhej strane sa za odsudzujúcou nálepkou absolutizmu skrývali aj pokroky v hospodárstve, technike a štátnej správe. Rozvíjal sa priemysel a obchod, budovali sa železnice a cesty, boli zrušené colné bariéry a zavedené okresy a kraje. Po prehratej vojne v roku 1859 bolo pomerne jednoduché pripísať Bachovi zásadnú a rozhodujúcu úlohu pri rozvrate ríše.

Po zvrhnutí bol Bach v rokoch 1859 – 1867 veľvyslancom v pápežskej kúrii. Roku 1893 zomiera v ústraní v rakúskom Schöngraberne.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Alexander Bach**

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * BnF: 16990679b
* GND: 118651455
* ISNI: 0000000055329314
* LCCN: n85091042
* NK ČR: jo2003170286
* VIAF: 3264219
* WorldCat: lccn-n85091042
**Homonymum** (z gréckého ὅμος *homos* „rovnaký"; ὄνομα *onoma* „meno") je slovo, ktoré znie rovnako ako iné slovo iného významu a pôvodu.

Vznik homoným býva náhodný, napríklad odvodením slov od podobných základov alebo preberaním z cudzích jazykov. Ak sa zhodujú iba v niektorých tvaroch, sú to čiastočné homonymá (*žila*, *los*).

V rámci lingvistickej teórie sa homonymia považuje za jeden z typov nejednoznačnosti (ambiguity), ktorá zahŕňa homonymiu aj polysémiu. Zatiaľ čo pri polysémii ide o to, že má jedno slovo viacero významov, pri homonymii vzhľadom na stupeň rozdielnosti významov či na rozdielny pôvod konštatujeme, že ide o viacero rozdielnych, i keď rovnako znejúcich slov. V oboch prípadoch však ide o to, že rovnakému zvukovému a pod. reťazcu priraďujeme rozdielne významy; možno teda hovoriť o nediskrétnych faktoch jazyka, vedúcich k existencii synkretických znakových foriem

Nepravé homonymá sú iba výslovnostné alebo homofónne (*biť* a *byť*) alebo iba pravopisné alebo homografné (príklad: chaty [chaty vs. čety]).

V slovenčine sú homonymá pomerne zriedkavé a ich používanie väčšinou nespôsobuje nedorozumenie. Jazykom s častým výskytom homoným je napr. angličtina.

Súčasná štylistika rozlišuje nasledovné typy homoným: 

* lexikálne (pravé), napr: kobylka, kolok,
* fonetické (homoformy), napr: posteľ, žiaľ,
* gramatické (homofónny), napr: vír – výr, biť – byť.

Príklady ;)
-----------

* stopky (hodiny na meranie času, časť ovocia)
* správa (starostlivosť o vec, oznam)
* strana (ľava/pravá, v knihe, politická strana)
* rys (zviera, papier, charakteristická črta -napr. tváre)
* vodička (zdrobnenina vody, šoférka)

* cín (chemicky prvok, tieň (trnavsky))

  

### Homonymia v praxi

V širšom kontexte má homonymia vážne dopady na zrozumiteľnosť jazyka a vedie spolu s inými faktormi k zániku príslušného jazyka, kedy hovorcovia nahrádzajú pôvodné výrazy cudzími slovami, ktoré sa pre hovorcov paradoxne stávajú zrozumiteľnejšími v porovnaní s nastavenými pravidlami vnútri domácej štruktúry. Na druhej strane homonymia umožňuje zložitú myšlienku komprimovať do jednoduchej vety, avšak nie každý je schopný homonymá takto používať, príklad: *Zasadnutia sa zúčastnil aj župan* (resp. náčelník župy v župane); *Na vedenie Edisona by som sa príliš nespoliehal* (totiž znalosti Edisona ani jeho natiahnuté káble nepovažujem za spoľahlivé). Často dochádza k mylnému názoru, že metafora "hlava štátu" je príkladom homonymie.

Referencie
----------

1. ↑  BRAXATORIS, Martin: *Pádová homonymia a súvisiace pojmy'*. In: DespiteBorders.com, 27. 2. 2014 [prístup z dňa 27. 2. 2014]

Pozri aj
--------

* antonymum, alebo opozitum
* synonymum
* mnohoznačnosť (polysémia)

Iné projekty
------------

Wikislovník
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Homonymum****