**Peter Jilemnický** (pseudonymy *Al Arm*, *Peter Malý*, *Peter Hron*) (\* 18. marec 1901, Kyšperk (súčasný Letohrad), Rakúsko-Uhorsko – † 19. máj 1949, Moskva, Sovietsky zväz) bol komunistický slovenský spisovateľ, novinár a učiteľ českého pôvodu.

Životopis
---------

Narodil sa v rodine rušňovodiča a mal dvoch súrodencov, brata Jindřicha a sestru Mariu. Základné vzdelanie získal na meštianskej škole v Kyšperku a v Červenej Vode, potom pokračoval na Strednej poľnohospodárskej škole v Chrudime, maturoval (zložil učiteľskú skúšku) na učiteľskom ústave v Leviciach v roku 1921. Medzitým pracoval ako učiteľ v Česku (Verměřovice 1920 – 1921). Vojenskú službu vykonával v rokoch 1921 až 1923, najprv v Rimavskej Sobote, neskôr v Banskej Bystrici, kde sa zoznámil s Gottwaldom a aj pod jeho vplyvom roku 1922 vstúpil do KSČ. Potom sa živil ako učiteľ na Slovensku (vo Svrčinovci 1923 – 1926, krátko v roku 1926 v Čadci). Na Slovensku hovoril po slovensky bez poznateľného akcentu.

### Dva roky v krajine sovietov (1926 – 1928)

12. júla 1926 bez povolenia úradov emigroval do ZSSR ako učiteľ a kronikár družstva Interhelpo (založené 1924 v Žiline) vycestoval do kirgizského Frunze. Od roku 1927 bol registrovaný ako občan ZSSR, keď žil v krajanskej obci Pavlovka (Krasno-Čechovka). Zároveň dva roky (1928 – 1929) študoval na Štátnom inštitúte žurnalistiky (GIŽ) v Moskve. Urobil si aj výlet na Kaukaz, kde pôsobil medzi inými českými a slovenskými kolonistami Interhelpo a z tohto prostredia neskôr (1930) napísal román *Zuniaci krok*.

### Spisovateľ - bojovník

Po návrate zo ZSSR najprv (1929) pracoval v Ostrave ako redaktor Pravdy a potom ako učiteľ v Trnave a v Šajdíkových Humenciach (1930 – 1932), Kostolci-Záskalí (1932 – 1936) a od roku 1936 vo Svätom Jure, kde si dal postaviť dom. Medzitým v roku 1934 sa v Moskve zúčastnil na prvom zjazde Zväzu sovietskych spisovateľov. V roku 1937 strávil niekoľko mesiacov v obci Lednické Rovne, kde dokončil dielo *Kompas v nás*. Z tohto prostredia napísal aj novelu *Sklári*. 

Roku 1938 ako český učiteľ odchádza nie celkom dobrovoľne do Česka (Poříčí u Litomyšle, neskôr Budislav), kde nielen učí, ale sa aj zapája do ilegálnej činnosti KSČ. 27. októbra 1942 ho zatklo Gestapo a bol odsúdený na osem rokov nútených prác a prevezený do pracovného tábora Griebo pri Coswigu, neskôr do tábora Dessau. 

### Kariéra po vojne

Dom Petra Jilemnického vo Svätom Jure
Do Svätého Jura sa opäť vrátil v júni 1945. Sám, bez manželky Ruženy, ktorá sa liečila v Tatrách (zomrela v Jure v r. 1947 na krčnú tuberkulózu). V rovnakom roku nastúpil na Povereníctvo školstva a osvety ako vedúci oddelenia pre deti a mládež. Od 21. októbra 1945 do 16. mája 1946 bol poslancom Dočasného národného zhromaždenia za Komunistickú stranu Slovenska. V roku 1947 bol vymenovaný za stáleho delegáta Všeslovanského výboru v Belehrade. Od roku 1948 do predčasnej smrti 19. mája 1949 bol kultúrnym atašé česko-slovenského veľvyslanectva v Moskve.

Pochovaný je na cintoríne v Letohrade.

Vyznamenania a memorábilie
--------------------------

V roku 1949 mu bol posmrtne udelený titul národný umelec.

Druhá manželka Oľga, rod. Pivková, iniciovala zriadenie Jilemnického múzea v jeho dome v Svätom Jure. Múzeum bolo verejnosti sprístupnené k 5. výročiu smrti spisovateľa v r. 1954. V blízkosti múzea bola v r. 1961 postavená prevádzková budova múzea s prednáškovou miestnosťou a pracovňou pre pracovníkov múzea, kde aj múzeum dočasne sídlilo. Vo februári 1996, na základe rozhodnutia Krajského súdu v Bratislave bola expozícia zrušená a rodinný dom bol vrátený druhej manželke Oľge. 

Po Jilemnickom bolo a je pomenovaných viacero škôl. Jeho meno stále nesie 60 ulíc a námestí na Slovensku. Jeho diela boli preložené do viacerých jazykov.

Tvorba
------

S literárnou tvorbou začal ešte počas stredoškolských štúdií 1919. Začínal písaním poézie, ako aj prózy a svoje diela uverejňoval v časopise *Mladé proudy*. V jeho dielach možno spočiatku pozorovať prvky expresionizmu, neskôr socialistický realizmus (sociálne cítenie, autobiografické prvky, politická agitácia), ale i lyriku a opisy prírodných krás (napr. Kysuce). Veľká časť jeho diel ostala len v rukopisnej forme. Publikoval v ľavicových časopisoch (*Proletárka, Hlas ľudu, Pravda chudoby a Pravda, DAV*).

Dielo
-----

* 1921 – *Devadesátdevět koní bílých*, prozaická prvotina
* 1924 – 1925 – *Červená sedma*, výber z prozaickej tvorby z týchto rokov zhrnutý do tejto zbierky (poviedky: *Vražda v aeropláne A-71, Život po smrti, Zakryté karty*)
* 1925 – *Štrajk*, proletárska dráma
* 1929 – *Víťazný pád*, románová prvotina
* 1929 – *Dva roky v kraji Sovietov*
* 1930 – *Zuniaci krok*
* 1932 – *Pole neorané*
* 1934 – *Kus cukru*
* 1937 – *Kompas v nás*
* 1938 – *Návrat*
* 1947 – *Kronika*
* 1947 – *Cesta*
* 1951 – *Prečo som sa stal komunistom*
* 1955 – *Tri rozprávky*, próza pre deti
* *Pěšinky*, zbierka (rukopis)
* *Oheň majáků*, cyklus (rukopis)

Referencie
----------

1. ↑  Peter Jilemnický, referáty.sk, online
2. 1 2 3  *Encyklopédia Slovenska II E-J*. 1. vyd. Bratislava : Veda, 1978. s.
3. 1 2  Vzpomínka Ignáce Strýčka, žáka Petra Jilemnického, online
4. ↑   *Peter Jilemnický* [online]. Poslanecká snemovňa Parlamentu Českej republiky, [cit. 2022-05-01]. Dostupné online.
5. ↑   *Hrob Petera Jilemnického* [online]. literarnimuzea.cz, [cit. 2022-05-01]. Dostupné online. (po česky)
6. ↑   *Čestný titul národní umělec - seznam nositelů* [online]. prazskyhradarchiv.cz, [cit. 2022-05-01]. Dostupné online. (po česky)
7. ↑   *epsilon.sk* [online]. epsilon.sk, [cit. 2017-01-01]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Peter Jilemnický na LIC

Zdroj
-----

* Libor Knězek: O Petru Jilemnickém (1951)
* Břetislav TRUHLÁŘ: Peter Jilemnický, spisovateľ-bojovník (1952, 1. diel 1955, 2. diel 1958)

Autoritné údaje: * abART: 2469
* GND: 118712144
* ISNI: 0000 0000 8129 1188
* LCCN: n82066025
* NK ČR: jk01051711
* SNK: 158027
* VIAF: 50020047
* WorldCat: lccn-n82066025