Svätý **Peter Chanel** alebo **Pierre-Louis-Marie Chanel** (\* 12. júl 1803 La Potière, Francúzsko – † 28. apríl 1841 Futuna, Oceánia) bol francúzsky katolícky kňaz, rehoľník, misionár a mučeník. Bol prvým kresťanským mučeníkom v Oceánii.

Životopis
---------

Narodil v dedinke La Potière neďaleko Montrevel-en-Bresse v departemente Ain vo Francúzsku. Bol synom Clauda-Françoisa Chanela a Marie-Anne Sibellasovej a piatym z ôsmich detí. Pokrstený bol štyri dni po svojom narodení, na sviatok Panny Márie z hory Karmel. O niekoľko rokov neskôr, keď bol konfirmovaný, dostal meno Louis Marie, čo poukazovalo na jeho oddanosť svätému Aloisovi Gonzagovi a Panne Márii. Približne od svojich 7 do 12 rokov pracoval ako pastier. Miestny farár presvedčil jeho rodičov, aby Petrovi umožnili navštevovať malú školu, ktorú kňaz založil. 

Lyonský arcibiskup v tej dobe vyzval kňazov, aby pre seminár získavali nových seminaristov, aby v jeho biskupstve boli doplnený chýbajúci kňazi. Kňazi chýbali kvôli revolúcii, ktorá spôsobila Cirkvi vo Francúzsku obrovské škody, kvôli následkom násilnej likvidácii reholí a kláštorov. Bolo zničených veľa kláštorov, a veľké množstvo rehoľníkov a rehoľníčok bolo popravených. Revolucionármi bolo zrušených väčšina biskupstiev. Bolo zavraždených veľa kňazov a traja biskupi. Bolo uväznených a do kolónie v Guayany deportovaných viac ako 3600 kňazov.

Po ukončení miestnej školy jeho zbožnosť a inteligencia upútali pozornosť hosťujúceho kňaza z Cras, abbého Trompiera, ktorý na jeseň 1814 prevzal chlapcovo vzdelávanie v Cras. Keď abbé Trompiera bol v roku 1815 vymenovaný za kňaza do Monsolsu išiel s ním aj Peter Chanel.

K prvému svätému prijímaniu pristúpil 23. marca 1817. Od tohto obdobia sa začal zaujímať o misie v zahraničí. Jeho záujem sa začal, keď si prečítal listy misionárov z Ameriky, ktoré mu posielal biskup Louis William Valentine Dubourg. Neskôr povedal: "V tom roku som si vytvoril myšlienku ísť do zahraničných misií." 

V roku 1819 vstúpil do menšieho seminára v Meximieux, kde získal niekoľko ocenení a triednych cien v latinčine, kresťanskej náuke a rečníctve. V roku 1823 navštevoval diecézne kolégium v Belley a v roku 1824 hlavný seminár v Brou .

Za kňaza bol vysvätený 15. júla 1827. Následne krátky čas pôsobil ako pomocný kňaz v Ambérieu-en-Bugey. V Ambérieu čítal aj listy bývalého vikára z tejto farnosti, ktorý bol v tom čase misionárom v Indii. Tam sa zoznámil s Claudom Bretom, ktorý sa mal stať jeho priateľom a tiež jedným z prvých misionárov maristov. Nasledujúci rok Chanel požiadal biskupa z Belley o povolenie odísť do misií. Jeho žiadosť nebola prijatá a namiesto toho bol na nasledujúce tri roky vymenovaný za farára v Crozete Peter Chanel našiel svoju novú farnosť v žalostnom stave. V nedeľu a sviatočné dni bol kostol takmer prázdny. Deti, nečinné a ponechané samé na seba. Kňaz sa vybral na púť do Annecy k hrobu svätého Františka Saleského, ktorý kedysi navštívil jeho farnosť.

Jeho horlivosť bola rešpektovaná a jeho starostlivosť, najmä o chorých vo farnosti , si získala srdcia miestnych obyvateľov. V tomto období sa Chanel dopočul o skupine diecéznych kňazov, ktorí dúfali, že založia rehoľný rád zasvätený Panne Márii

V roku 1831, keď mal 28 rokov, vstúpil Peter Chanel do vznikajúcej kongregácie Misionárov Máriinej spoločnosti (maristov) , ktorá sa mala zamerať na miestne misie a zahraničnú misijnú činnosť. Namiesto toho, aby si ho maristi vybrali za misionára, ho však vymenovali za duchovného vodcu v seminári v Belley, kde zostal päť rokov. v roku 1833 sprevádzal Jeana-Clauda Colina do Ríma, aby sa usiloval o schválenie vznikajúcej kongregácie. V roku 1836 boli maristi požiadaní, aby vyslali misionárov na územie juhozápadného Pacifiku  výmenou za prípadné prijatie bolo skupine prisľúbené formálne schválenie, ktoré udelil pápež Gregor XVI. Peter Chanel, ktorý bol 24. septembra 1836 spolu s ďalšími ašpirantmi vyhlásený za maristu, sa stal predstaveným skupiny siedmich maristických misionárov, ktorá sa 24. decembra vydala na cestu z Le Havre na lodi *Delphine* v sprievode nového biskupa z Maronea (Západná Oceánia) Jeana-Baptistu Pompalliera .

Najskôr cestoval na Kanárske ostrovy (8. januára 1837), kde sa jeho priateľ Claude Bret nakazil chrípkovým vírusom, ktorý viedol k jeho smrti na mori (20. marca 1837). Potom cestoval do Valparaíso v Čile (28. júna), kde mala svoju základňu francúzska Kongregácia Najsvätejších sŕdc Ježiša a Márie, ktorá mala na starosti apoštolský vikariát Východnej Oceánie. Jeho treťou a štvrtou zastávkou boli Gambierove ostrovy (13. septembra) a Tahiti (21. septembra), kde skupina prestúpila na loď *Raiatea*. Na tejto lodi sa vydali na cestu (23. októbra), aby vysadili dvoch misionárov vo Wallise, hlavnom sídle misie v Tonge. Misionári dorazili do Vava'u, ale neboli prijatí, a tak pokračovali v ceste na ostrov Futuna. Potom odišiel na susednú Futunu v sprievode francúzskeho laického brata Marie-Niziera Delorma. Dorazili tam 8. novembra 1837 spolu s anglickým protestantským laikom Thomasom Boagom, ktorý býval na ostrove a pripojil sa k nim na Tongu, kde hľadal cestu na Futunu .

Skupina bola na začiatku dobre prijatá kráľom Futuny, Niulikim. Peter Chanel sa ťažko učil jazyk, ale nakoniec ho ovládal. Napriek malému zdanlivému úspechu a veľkému nedostatku si zachoval nekonečnú trpezlivosť a odvahu. Dňa 2. februára 1839 cyklón zničil takmer všetky domy a plantáže na ostrove. Verne pracoval uprostred najväčších ťažkostí, ošetroval chorých, krstil umierajúcich a od všetkých si získal meno "muža s láskavým srdcom". Bola to náročná misia, ktorá si vyžadovala zvládnuť izoláciu a aklimatizovať sa na odlišnú stravu a zvyky, ale nakoniec začala prinášať ovocie. Niekoľko domorodcov sa dalo pokrstiť a niekoľko ďalších sa dalo poučiť. Kráľ Niuliki veril, že kresťanstvo by podkopalo jeho autoritu veľkňaza a kráľa. Keď sa jeho syn Meitala chcel dať pokrstiť, kráľ poslal obľúbeného bojovníka, svojho zaťa Musumusu, aby "urobil všetko, čo je potrebné" na vyriešenie problému. Musumusu išiel za Meitalom a obaja sa pobili. Musumusu, ktorý bol v bitke zranený, odišiel k Petrovi Chanelovi a predstieral, že potrebuje lekársku pomoc. Kým ho ošetroval, skupina ďalších ľudí vyrabovala jeho dom. Musumusu vzal sekeru a ubil Chanela na smrť. Chanel zomrel 28. apríla 1841.

Referencie
----------

1. 1 2 3  Stevens, Rev. Clifford. "The One Year Book of Saints", OSV Publishing, Huntington, Indiana
2. ↑  Dom Antoine Marie osb. *San Pietro Chanel Sacerdote e martire* [online]. Santi, beati e testimoni, santiebeati.it. Dostupné online. (po taliansky)
3. ↑  Anthony Ward SM. *A Short Biography from Marist Celebration* [online].. Dostupné online. (po anglicky)
4. 1 2 3  Foley OFM, Leonard. Saint of the Day, Lives, Lessons, and Feast, Franciscan Media ISBN 978-0-86716-887-7
5. ↑  Freri, Joseph. "St. Peter-Louis-Marie Chanel." The Catholic Encyclopedia. Vol. 11. New York: Robert Appleton Company, 1911. 2 Apr. 2013
6. 1 2 3  Sollier, J.P. "St. Peter-Louis-Marie Chanel." The Catholic Encyclopedia. Vol. 11. New York: Robert Appleton Company, 1911. 2 Apr. 2013
7. ↑  Monks of Ramsgate. "Peter Chanel". *Book of Saints*. 1921. CatholicSaints.Info. 9. októbra 2016

Zdroj
-----

* Životopis na stránke zivotopisysvatych.sk

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Peter Chanel na anglickej Wikipédii a Pedro Chanel na španielskej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Peter Chanel**

Autoritné údaje: * BnF: 12257574f
* GND: 118675532
* ISNI: 0000 0000 7357 6095
* LCCN: n95052893
* VIAF: 41897220
* WorldCat: lccn-n95052893