recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Déión** alebo **Déioneus** (starogr. Δηίων, Δηιονεύς – Deión, Déioneus , lat. *Deion*) je v gréckej mytológii jeden zo siedmich synov Aiola a jeho manželky Enarety. Jeho starým otcom bol praotec Grékov Hellén.

Déión mal päť sestier, Kanaku, Alkyonu, Perimédu, Kalyku, Peisidiku a šesť bratov:

* Krétheus založil mesto Iólkos
* Sizyfos založil Korint
* Salmóneus založil Salmónu
* Magnes vládol v Magnésii
* Athamas vládol v boiótskom meste Orchomenos
* Periéres vládol v Messénii

Déión vládol vo Fókide. S manželkou Diomédou, dcérou Xoutha mali dcéru Asterodiu a synov Aineta, Aktora, Fylaka a Kefala, ktorý si vzal za maželku Prokris dcéru Erechtea.

Z mýtov je známejší jeho syn Kefalos po ktorom bol pomenovaný grécky ostrov Kefalonia.

Referencie
----------

1. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheca*, 1,7,2 – 3.
2. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 1,9,4.
3. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 1,37,6.

Literatúra
----------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. 4. vyd. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8.
**Chrómovanie** je nanášanie vrstvy chrómu na povrch.

Galvanické pokovovanie chrómom je elektrolytické nanášanie vrstvy kovu na vodivý povrch. Ochranná vrstva vyniká tvrdosťou, môže byť lesklá a odolná voči korózii.

Variant pre dekoratívne chrómovanie:

* Elektrolyt: *400 g anhydridu chrómu, 4 g koncentrovanej kyseliny sírovej, 1000g destilovanej vody*.
* Elektrolýza: *pri teplote 40°C, prúdová hustota 30A/dm2*

Nebezpečenstvo
--------------

Roztoky chrómu sú prudko jedovaté pre všetky živé organizmy, už 0,6 g spôsobuje u človeka smrť. Tieto látky môžu do organizmu prenikať pokožkou. Koncentrovanejšie roztoky spôsobujú po kontakte na koži popáleniny. Pri chrómovaní sa vyvíja veľké množstvo plynov, ktoré unikajú a strhávajú so sebou drobné kvapky roztoku do okolia a vytvárajú nebezpečný aerosól. Nad hladinou sa tvoria obláčiky hnedočervenej hmly. Pri vdýchnutí môžu byť poškodzované sliznice. Preto si táto technológia vyžaduje primerané bezpečnostné opatrenia, vhodné technologické zariadenia a ochranné pomôcky. Veľkú starostlivosť je potrebné venovať i likvidácii nebezpečného odpadu.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Chemický portál |
Poloha
**Krymský federálny okruh** (rus. Крымский федеральный округ) bol v rokoch 2014 až 2016 jeden z deviatich federálnych okruhov Ruska. Medzinárodne spoločenstvo ho neuznávalo za súčasť Ruska, ale za súčasť Ukrajiny. Bol vytvorený 21. marca 2014 v súvislosti s anexiou Kryma Ruskou federáciou. Okruh bol v júli 2016 zaradený do Južného federálneho okruhu.

Nachádzal sa na juhozápade európskej časti Ruska. Bol to najmenší ruský federálny okruh s rozlohou 27 161 km² a žilo tu vyše 2,327 milióna obyvateľov (2016). Najväčšími mestami sú Sevastopoľ, Simferopoľ, Kerč a Jevpatorija.

Administratívne členenie okruhu
-------------------------------

Krymský federálny okruh tvoria len dva subjekty Ruskej federácie:

Administratívne členenie Krymského federálneho okruhu
Jedno mesto federálneho významu a jedna republika.

1. Republika Krym – administratívne centrum Simferopoľ
2. Sevastopoľ – administratívne centrum Sevastopoľ

Hlavným mestom Krymského federálneho okruhu je **Simferopoľ**.

Najväčšie sídla okruhu
----------------------

Najväčšími sídlami Krymského federálneho okruhu z hľadiska počtu obyvateľov sú:

* Sevastopoľ (rus. Севастополь) 419 tis.
* Simferopoľ (rus. Симферополь) 332 tis.
* Kerč (rus. Керчь) 147 tis.
* Jevpatorija (rus. Евпатория) 106 tis.
* Jalta (rus. Ялта) 77 tis.
* Feodosija (rus. Феодосия) 69 tis.
* Džankoj (rus. Джанкой) 38 tis.
* Krasnoperekopsk (rus. Красноперекопск) 26 tis.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Ruský portál |

| * z
* d
* u
Ruské federálne okruhy |
| --- |
| 
* Centrálny
* Južný
* Severozápadný
* Ďalekovýchodný
* Sibírsky
* Uralský
* Povolžský
* Severokaukazský

 | Ruská vlajka |
| ***^1**  Súčasťou Južného federálneho okruhu sú aj celky Republika Krym a federálne mesto Sevastopoľ, ktoré v rokoch 2014–2016 tvorili samostatný Krymský federálny okruh. Tieto územia sú medzinárodne uznávané ako súčasť Ukrajiny.* |
Aupark Tower po dokončení v roku 2008
Pohľad z rozhľadne na Moste SNP
**Aupark Tower** je výšková budova v Bratislave v mestskej časti Petržalka, ktorá je súčasťou nákupno-zábavného centra Aupark. Postavila ju spoločnosť HB Reavis Group. Jej výstavba sa začala v roku 2006, hrubá stavba bola dokončená začiatkom roku 2007 a úplne dokončená bola koncom roka 2007. Nachádzajú sa tu prenajímateľné kancelárske priestory.

Má výšku 96 metrov, stupňovitý tvar s viacerými ustúpenými časťami. Celkový počet podlaží je 22, existovali návrhy na zmenu projektu a výstavbu 15 podlaží, aby sa údajne čiastočne zachránila panoráma Bratislavy. Spoločnosť HB Reavis Group mala za kompromisné riešenie mať možnosť odkúpiť lukratívne pozemky na petržalskom nábreží Dunaj a medzi Starým mostom a Mostom Apollo za výhodnú cenu. Kompromisné riešenie sa nezrealizovalo, pretože bolo rozhodnuté, že dané riešenie by bolo pre mesto nevýhodné. Odporcovia výstavby tejto budovy argumentovali bezprostrednou blízkosťou Nového mosta a optickým znehodnotením lokality, ako aj panorámy mesta ako celku. Bratislavčania ju volajú "Budova vo výhľade", pretože z pohľadu na Petržalku z ľavého brehu Dunaja znehodnocuje zásadne panorámu Petržalky a "zavadzia" priamo v pozadí mosta SNP. Z niektorých pohľadníc Bratislavy ju autori radšej "vymazali". 

Na prelome roka 2011 a 2012 sa majiteľom budovy stal realitný fond Heitman European Property Partners IV. Hodnota transakcie podľa zverejnených správ bola 85,6 milióna.

Kancelárie tu majú spoločnosti Telefónica Slovakia, ESET, Procter & Gamble, AT&T, Benestra, Renault Slovensko a iné.

Galéria
-------

* Aupark Tower tesne pred dokončením v októbri 2007Aupark Tower tesne pred dokončením v októbri 2007
* Aupark Tower, 21. júl 2007Aupark Tower, 21. júl 2007
* Pylón Nového mosta a Aupark TowerPylón Nového mosta a Aupark Tower
* Aupark TowerAupark Tower

Pozri aj
--------

* Zoznam najvyšších budov v Bratislave

Referencie
----------

1. ↑  HB Reavis predal Aupark Tower Američanom za 85 miliónov eur

Súradnice: 48°08′03″S 17°06′20″V﻿ / ﻿48,134133°S 17,105568°V﻿ / 48.134133; 17.105568

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Aupark Tower (Bratislava)**
**Henrich V.** (\* 16. september 1387, Monmouth, Wales – † 31. august 1422, Bois de Vincennes, Francúzsko) bol kráľ Anglicka.

Životopis
---------

Narodil sa ako najstarší syn Henricha IV. Bol vzdelaný a zručný vo všetkých vtedajších športoch. Okrem iného bol aj dobrým muzikantom. 

Na trón zasadol roku 1413. Už vo svojich dvadsiatich šiestich rokoch bol považovaný za zdatného bojovníka. Osvedčil sa v dlhej kampani proti Walesu. 

Roku 1415 obrátil svoju pozornosť na Francúzsko a obsadil Harfleur. Jeho vojenská misia na území Francúzska vyvrcholila slávnou bitkou o Agincourt, kde Henrich porazil veľkú presilu francúzskeho vojska a takmer vyhladil francúzsku šľachtu. Tá prišla po fatálnej strategickej chybe o vyše 5000 mužov modrej krvi a ďalších 1000 z nich bolo zajatých.

Roku 1417 sa opäť vrátil do Francúzska, kde v troch krátkych kampaniach zdolal Normandiu. Roku 1420 po dohode v Troyes si vzal za manželku dcéru francúzskeho kráľa a de facto sa tým stal virtuálnym vládcom Francúzska. Miesto na francúzskom tróne má patriť jeho synovi.

Politika
--------

V domácom prostredí bol Henrich považovaný za zdatného vládcu, zbožného a ťažko pracujúceho muža. Vynikal v administratíve ako aj vo veciach zahraničnej politiky.

Smrť a následník
----------------

Henrich V. zomrel v roku 1422 na dyzentériu vo Francúzsku, kde sa vrátil kvôli udržaniu si pozície. Rok pred ním tu v boji zomrel jeho brat, gróf z Clarence.

Nasledovníkom na tróne sa stal jeho iba 9 mesačný syn Henrich VI. zdediac tak neutešenú situáciu vlády na dvoch podlomených stoličkách.

Referencie
----------

1. ↑  ALLMAND, Christopher. *Oxford Dictionary of National Biography*. Oxford, England, UK : Oxford University Press. DOI:10.1093/ref:odnb/12952 Kapitola Henry V (1386–1422).
2. ↑   | prístup = 28. november 2009

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Henrich V. (Anglicko)**

  


|  |
| --- |
| Henrich V. |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Henrich IV.** | **Kráľ Anglicka**21. marec 1413 – 31. august 1422 | Nástupca**Henrich VI.** |

  


| * z
* d
* u
Panovníci Anglicka |
| --- |
| 
* Alfréd Veľký
* Eduard I. Starší
* Athelstan
* Edmund I.
* Edred
* Edwy
* Edgar
* Eduard Mučeník
* Ethelred II.
* Sven I.
* Edmund II.
* Knut Veľký
* Harold I.
* Hardiknut
* Eduard Vyznávač
* Harold II.
* Viliam I.
* Viliam II.
* Henrich I.
* Štefan
* Henrich II.
* Richard I.
* Ján I.
* Henrich III.
* Eduard I.
* Eduard II.
* Eduard III.
* Richard II.
* Henrich IV.
* Henrich V.
* Henrich VI.
* Eduard IV.
* Eduard V.
* Richard III.
* Henrich VII.
* Henrich VIII.
* Eduard VI.
* Mária I.
* Alžbeta I.
* Jakub I.
* Karol I.
* Karol II.
* Jakub II.
* Mária II. a Viliam III.
* Anna

 | Anglická vlajka |

Autoritné údaje: * BnF: 16553279f
* GND: 118548182
* ISNI: 0000 0003 9064 6624
* LCCN: n50038127
* NK ČR: jn20020325001
* ULAN: 500404090
* VIAF: 284333410
* WorldCat: lccn-n50038127
**Peter Papšo** (\* 3. január 1982, Banská Bystrica) je slovenský básnik a textár.

Životopis
---------

Narodil sa 3. januára 1982 v Banskej Bystrici. Literárne činný začal byť už na levickom gymnáziu, kde sa zapojil do vydávania a bol členom redakčnej rady školského časopisu Preklepy. Postupne publikoval v rôznych novinách a časopisoch.

V roku 2004 debutoval so svojou prvou básnickou zbierkou *Keď odídeš, zhasni...* (Banská Bystrica, 2004). Druhú básnickú zbierku vydal o 3 roky neskôr pod názvom *Pár slov* (Poniky, 2007). Od roku 2003 je členom literárneho klubu Litera 2 a pravidelne publikuje v jeho zborníkoch. V roku 2007 sa začal venovať aj tvorbe piesňových textov, pričom spolupracoval napríklad s Petrom Cmorikom, Jurajom Kupcom, Romanom Buhoveckým, či s banskobystrickou hudobnou skupinou Fervido. V roku 2009 bol prijatý za člena Spolku slovenských spisovateľov. V roku 2011 vydal spolu s ďalšími šiestimi autormi (Marcel Páleš, Miroslav Kapusta, Pavel „Hirax" Baričák, Michal Ďuga, Pavol Korba a Stanislav Háber) básnickú zbierku *Nula* (Banská Bystrica, 2011). V tom istom roku spolu s Marcelom Pálešom založil voľné zoskupenie autorov Generáciu NULA, ku ktorej sa hneď od začiatku pripojil aj básnik Miroslav Kapusta (v roku 2015 z Generácie NULA odišiel), neskôr poetka Janka Olejová, kapucínsky mních a básnik Pavol Korba, aforista Ľudovít Majer, básnik Marcel Perecár a prozaik Michal Várošík. S Marcelom Pálešom vydal poetickú zbierku *Generácia NULA, ukážka tvorby* (Banská Bystrica, 2011). V roku 2012 vydal svoju tretiu samostatnú zbierku poézie *Voľne si lietam* (Banská Bystrica, 2012), ktorú ilustroval akademický maliar Marek Guman. V roku 2019 vyšiel výber z tvorby autorov Generácie NULA pod názvom Okrôchaný topier (Banská Bystrica, 2019).
Žije a pôsobí v Banskej Bystrici a Bratislave.

Referencie
----------

1. ↑   *Osobnosti Banskej Bystrice na začiatku tretieho tisícročia*. Banská Bystrica : Štátna vedecká knižnica v Banskej Bystrici, 2010. ISBN 978-80-89388-34-9.
2. ↑   *Who is Who v Slovenskej republike - Životopisná encyklopédia významných žien a mužov Slovenska*. London : Who is Who Publishing, 2014. ISBN 978-3-7290-0124-4.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0003 5614 9691
* NK ČR: mzk2011652762
* VIAF: 178566274
**Démokrates** (iné názvy: **Démokratés, Damokrates, Damokratés**; starogr. *Δημοκράτης, Δαμοκράτης*) bol olympijský víťaz v zápasení v 3. storočí pred Kr.

Démokrates, syn Hagétora z Tenedosu, bol v Olympii korunovaný olivovým vencom na 144. hrách v roku 204 pred Kr. za víťazstvo v zápasení. Zápasenie (*palé*) sa podobalo nášmu „*grécko-rímskemu"*; aby súťažiaci zvíťazil, musel súpera trikrát zvaliť na zem, takže sa jej dotkol kolenom, alebo ho prinútiť, aby sa vzdal. Súperi sa od prvého až do posledného kola určovali žrebom a zápasili vylučovacím systémom.

Staroveký autor Pausanias uvádza, že sochu olympionika Démokrata umiestnili do posvätného okrsku olympijskej *Altidy*. Autorom tohto sochárskeho diela bol Dionysikles z Milétu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Ekdotikē Athēnōn, *History of the Hellenic World: The Archaic period* str. 523.
2. 1 2  Luigi Moretti; Maria Elisa Garcia Barraco; Ilaria Soda. *Luigi Moretti e il catalogo degli Olympionikai : testimonianze epigrafiche, letterarie, papirologiche e numismatiche sui vincitori degli agoni olimpici panellenici (Ellade e Magna Grecia: 776 a.C. - 393 d.C)*. Roma : Arbor sapientiae, 2014. ISBN 978-88-97805-32-8. S. 110 (596).
3. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 465.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 113.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Haptotropizmus** alebo **tigmotropizmus** je tropizmus v súvislosti s podráždením dotykom. Ide teda o ohyb (pohyb) časti zakorenenej rastliny v závislosti od smeru jej podráždenia mechanickým dotykom, a to prostredníctvom rastových procesov a/alebo zmien turgoru. Haptotropizmus môže prebiehať v smere, proti smeru alebo šikmo či kolmo k smeru podráždenia. „Opakom" haptotropizmu je jednak haptotaxia (=tigmotaxia; t. j. pohyb voľne pohyblivých organizmov, vrátane nezakorenených rastlín, vyvolaný podráždením dotykom) a jednak haptonastia (=tigmonastia; t. j. nastia v dôsledku podráždenia dotykom, teda pohyb rastlín vyvolaný podráždením dotykom, ale nezávislý od smeru tohto podráždenia).

Napríklad mäsožravé rastliny chytajú svoju potravu, len čo sa dotkne citlivej časti na jej povrchu. Schopnosť reagovať na dotyk je dôležitá aj pre popínavé rastliny, ako je vinič. Keď sa ich vláknam podobne úponky dotknú, začne sa rastlina popínať a ovíjať. Pri niektorých rastlinách dotyk spôsobuje obrannú reakciu. Napríklad listy citlivky (mimózy) sa po dotyku okamžite zavrú a sklonia. Je to preto, že dotyk spôsobuje pokles tlaku vody v bunkách jej listov.

Zdroje
------

1. ↑  Thigmotropismus. In: *Lexikon der Biologie*. [CD-ROM] München : Elsevier, Spektrum, Akad. Verl. 2005. ISBN 3-8274-0342-1.; Thigmotaxis. In: *Lexikon der Biologie*. [CD-ROM] München : Elsevier, Spektrum, Akad. Verl. 2005. ISBN 3-8274-0342-1.; Thigmonastie. In: *Lexikon der Biologie*. [CD-ROM] München : Elsevier, Spektrum, Akad. Verl. 2005. ISBN 3-8274-0342-1.; Tropismus. In: *Lexikon der Biologie*. [CD-ROM] München : Elsevier, Spektrum, Akad. Verl. 2005. ISBN 3-8274-0342-1.; Taxien. In: *Lexikon der Biologie*. [CD-ROM] München : Elsevier, Spektrum, Akad. Verl. 2005. ISBN 3-8274-0342-1.; Nastie. In: *Lexikon der Biologie*. [CD-ROM] München : Elsevier, Spektrum, Akad. Verl. 2005. ISBN 3-8274-0342-1.
2. ↑   *Z našej prírody : rastlíny, horniny, minerály, skamenelíny*. 2. dopl. vyd. Bratislava : Príroda, 1984. 401 s. S. 122.
**Historický román** je román, ktorého dej je zasadený do vzdialenej minulosti, predovšetkým do významných období historických zmien. 
Má dobrodružný dej.Je písaný obvyklým jazykom, niekedy sú ale niektoré časti textu (takmer vždy mená, niekedy dialógy a podobné časti) k dokresleniu deja písané archaickejším jazykom. Opisy sa (nie vždy úspešne) snažia o historicky presné a výstižné vykreslenie danej doby.

Varianty
--------

Žáner historického románu sa delí na tri skupiny, niekedy je ťažšie ich rozlíšiť:

* **mimetický** - hlavný dôraz kladie na vykresľovanie a zaujímavosť prostredia (napr. Walter Scott, Alois Jirásek)
* **projekčný** - cez historické prostredie sa zaoberá nadčasovými témami, platným aj v autorovej dobe (napr. dielo Mika Waltariho Egypťan Sinuhet, ktoré bolo písané na základe autorových vlastných skúseností)
* **atraktivizačný** - historické prostredie má dodať románu zaujímavosť (Alexandre Dumas starší)

História
--------

Historický román vznikol v romantizme ako súčasť romantického obdivu k histórii, prvým historickým románom bol *Waverley alebo Pred šesťdesiatimi rokmi* od Waltera Scotta (1814), v romantickej literatúre našiel široký ohlas (Victor Hugo, Alexandre Dumas starší). Romantický historický román spadal predovšetkým do mimetického či atraktivizačného typu. Historický román mal tiež veľký ohlas v realizme, pozvoľna sa jeho typ menil na projekčný. Historický román sa často vyskytuje aj v súčasnej literatúre, je ním taktiež výrazne ovplyvnený žáner fantasy.

Literatúra
----------

* BÍLIK, René: *Historický žáner v slovenskej próze.* Bratislava : Kalligram - Ústav slovenskej literatúry SAV, 2008, 248 s. ISBN 978-80-8101-137-5

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Historický román na českej Wikipédii.*
**Historizmus** alebo **historicizmus** je tendencia chápať všetko historicky, t. j. ako produkt vývoja, alebo geneticky, čiže ako to čo sa udialo (nastalo, stalo sa). S historizmom sa často spája sklon utiekať sa do minulosti a ospravedlňovanie existujúcich pomerov ich kauzálnym odvodzovaním z predchádzajúceho. Vo filozofii vystupuje historizmus ako historický relativizmus. Historizmus zdôrazňuje vývojovú procesuálnosť.

Podľa Gála/Marcelliho historizmus vyžadoval usporiadanie udalostí do diachronických radov, prichádzal s nárokom, že jedine odhalením cesty vznikania pochopíme podstatu skúmaného predmetu.

Historizmus v moderne
---------------------

Moderna prijala historizmus ako univerzálnu metódu prisvojovania si skutočnosti, vyzdvihla ho ako prvú podmienku inteligibility, ba samej reality a zviazala s ním svoju vlastnú povahu, vyhlásenú za historickú.

Zdroje
------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**James Watt** (\* 19. január 1736, Greenock, Škótsko – † 19. august 1819, Handsworth, Anglicko) bol škótsky mechanik, vynálezca a fyzik – samouk, známy predovšetkým ako vynálezca parného stroja.

Watt v skutočnosti nebol vynálezcom parného stroja. Urobil iba také vylepšenia, ktoré umožnili parný stroj ozaj priemyselne využiť. Zásluhou Jamesa Watta sa mohla rozbehnúť v Spojenom kráľovstve priemyselná revolúcia.

V roku 1755 sa rok učil u mechanika Morgana v Londýne. Po návrate do Glasgowa sa stal univerzitným mechanikom. V roku 1759 sa dozvedel o atmosférickom parnom stroji Thomasa Newcomena, ale prakticky sa s nim zoznámil až v roku 1763. V roku 1765 zostrojil oddelený kondenzátor pary, čím výrazne vylepšil stroj.

Ďalšie Wattove objavy a vynálezy:

* Dvojčinný parný stroj
* Nezávislý objav zloženia vody
* Spresnenie fyzikálneho pojmu práca
* Zavedenie jednotky konská sila, ktorú neskôr nahradil v sústave jednotiek SI po ňom pomenovaný watt
* Odstredivý regulátor
* Výveva
* Zotrvačník parného stroja
* Dvojcestný ventil
* Vyriešil utesnenie piestu

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **James Watt**

Autoritné údaje: * abART: 146474
* BnF: 12846832x
* GND: 118629484
* ISNI: 0000 0001 2123 8286
* LCCN: n50034930
* NK ČR: mzk2003202321
* ULAN: 500078692
* VIAF: 22269445
* WorldCat: lccn-n50034930
**James Franklin** „**Jamie**" **Hyneman** (\* 25. september 1956, Marshall, Michigan, USA) je americký expert na špeciálne filmové efekty, známy z relácie *Ničitelia mýtov*. Je tiež zakladateľom M5 Industries.

Detstvo a začiatok kariéry
--------------------------

Narodil sa v štáte Michigan, ale vyrastal v Columbuse v štáte Indiana. Popísať jeho detstvo či dospievanie je veľmi ťažké, pretože on sám o tejto etape svojho života nehovorí. Prehlásil len: „Bol som vždy problematický chlapec, plne si to uvedomujem. Odišiel som z domovu, keď dom mal len štrnásť a stopom som potom jazdil po celej krajine."

Dokázal sa postaviť na vlastné nohy a získal titul v ruskom jazyku z Indiana University. Stal sa veľmi multistranným človekom. Bol potápač, expert na prežitie v divočine (púšti), kapitán lode, lingvista, majiteľ chovateľských potrieb, strojník a kuchár.

Efektná kariéra s efektami
--------------------------

Začal pracovať pre niekoľko firiem so špeciálnymi efektami. Počas tohto pôsobenia sa mu podarilo podieľať na viac ako 800 reklamných spotoch pre rôzne zameranie (automobily, športová obuv, elektronika ...).

Medzi všetkými týmito úspechmi prispieval do vývoja a výskumu v mnohých oblastiach. Stal sa držitelom niekoľkých skvelých patentov a získal veľa ocenení. Ide aj dlhotrvajúceho člena Spolku filmových hercov.

Osobný život
------------

Oženil sa s Eileen Walshovou, učiteľkou na Encinal High School. Jsou spolu od roku 1989. Zoznámili sa, keď Jamie vlastnil plachetnicu a bol potápačom v Panenských ostrovoch. Eileen Jamieho identifikuje ako „...silno skeptického ateistu...."

Ničitelia mýtov
---------------

Pred osemnástimi rokmi kúpil dielňu M5 Industries, kde sa začala natáčať populárna relácia *Ničitelia mýtov*. Jamie v nej vystupuje v dvojici s Adamom Savagom.

Jamie má v tejto relácii typický vzhľad a to je tmavá baretka, biela košeľa s dlhým rukávom, občas slnečné okuliare a mrožie fúzy. Diváci si ho s nikým nemôžu zameniť, a to ani podľa hlasu, pretože Jamie má veľmi kľudný a hlboký hlas. Samozrejme ten moc v tejto relácii nevyužíva. Je skôr kľudný, uvažujúci a veľmi bystrý. Ale když už niečo prenesie stojí to za to. Jeho hlášky sú vždy vtipné a trefné.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jamie Hyneman**

Externé odkazy
--------------

* Jamie Hyneman's M5 Industries
* Jamie Hyneman's Patent for Remote control device with gyroscopic stabilization and directional control
* Jamie Hyneman v Internet Movie Database (po anglicky)
* Wavecam aerial robotic camera
* Jamie Hyneman biography from the Discovery Channel

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jamie Hyneman na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 1054157863
* ISNI: 0000 0004 3658 0393
* VIAF: 310508582
Kamenný podstavec sochy olymionika Marka v Olympii
**Markos** (starogr. *Μᾶρκος* – *Markos*) bol olympijský víťaz v zápasení dorastencov v roku 97.

Markos, syn Deida z Antiochie, si na 219. olympijských hrách v roku 97 vybojoval víťazstvo v zápasení dorastencov. V Olympii sa zápasenie dorastencov zaradilo do programu na 37. hrách v roku 632 pred Kr.

Záznam o olympijskom víťazstve Marka je uvedený na kamennom podstavci jeho nezachovanej sochy v Olympii, ktorý bol objavený juhovýchodne od Diovho chrámu. V tomto nápise (*IvO 228*, IvO = W. Dittenberger a K. Purgold, nápisy Olympia, Berlin 1896.) sú použité interpunkčné znamienka oddelujúce jednotlivé slová. Používali sa už v archaickom období, ale potom z praxe vymizli a oživené boli až v rímskom období. Nápisy vyryté do kameňa boli často farbené. Zvyčajne sa farbili na červeno, ale niekedy sa riadky farbili striedavo červenou a čiernou (farby sa väčšinou nezachovali).

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Inscriptiones Graecae, *IvO 228*
2. 1 2  Lando Ferretti, *Olimpiadi: 776 a. C. - 1960, Časť 3*, str. 274
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
4. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 247.
6. ↑  Carnegie Institution of Washington, 1921, *Carnegie Institution of Washington Publication*, str. 359
7. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 264.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Jamkozubcotvaré** alebo **tekodonty** (lat. *Thecodontia*) bol v starších systémoch rad z taxónu prajaštery (*Archosauria*), dnes už je to len neformálne zoskupenie. 

Jeho charakteristickým znakom je tekodontný chrup (ktorý však majú aj niektoré iné plazy a cicavce). Dĺžka: max. vyše 6 m. Taxón sa vyskytoval od vrchného permu po spodnú juru po celom svete okrem Antarktídy.

Taxón obyčajne zodpovedá všetkým Archosauriformes (=Archosauria v širšom zmysle) okrem taxónov Avemetatarsalia (to sú najmä dinosaury a vtákojaštery) a Crocodylomorpha (=Crododylia v širšom zmysle). Koncom 20. storočia do Thecodontia patrili konkrétne obyčajne tieto taxóny: Proterosuchia, Ornithosuchia, Rauisuchia, Aetosauria a Phytosauria a niekoľko problematických taxónov. Časť týchto taxónov sa staršie uvádzala spojená do taxónu pajaštery (*Pseudosuchia*).

Referencie
----------

1. ↑  tekodont. In: ŠALING, Samo; IVANOVÁ-ŠALINGOVÁ, Mária; MANÍKOVÁ, Zuzana. *Veľký slovník cudzích slov*. 2. revid. a dopl. vyd. Bratislava-Veľký Šariš : SAMO, 2000. ISBN 80-967524-6-4.

Zdroje
------

* MATOUŠEK, Branislav; TRNKA, A. Prehľad systému chordátov. *Acta Facultatis paedagogicae Universitatis Tyrnaviensis : Series B - rerum naturalium* (Trnava: Trnavská univerzita), 1997, čís. 1, s. 41-54. ISBN 80-88774-29-2.
* Thecodontia. In: *Lexikon der Biologie*. [CD-ROM] München : Elsevier, Spektrum, Akad. Verl. 2005. ISBN 3-8274-0342-1.
**Ján Brewer** (Breuer) (\* 1675, Levoča – † 6. december 1744 Levoča) bol kníhtlačiar, lekár. Jeho otec bol kníhtlačiar Samuel Brewer (1645 – 1699) a matkou bola Žofia Sonntagová.

Životopis
---------

Študoval na lýceu v Levoči, od roku 1695 v Jene (neukončil). Kníhtlačiar a kníhviazač v Banskej Bystrici, (1689) kúpil od mesta tzv. Strelingerov dom v susedstve strážnej veže (smerom k Hornej ulici). V Banskej Bystrici žil pravdepodobne do 1715. Potom v Levoči popri medicíne prevzal rodinnú tlačiareň a doplnil ju modernými typmi. Vydal Belovu *Gramatica Latina* (1711). Od roku 1730 tlačil hlavne maďarské, nemecké a slovenské kalendáre. Vydal vyše 100 tlačí, z toho 30 v slovenčine. Autor nemeckej básne na smrť Augustína Lazara (Levoča roku 1693).

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike

Autoritné údaje: * NK ČR: jo20191028241
* SNK: 165028
* VIAF: 2899155466469102160005
**Markos Aurélios Markianos** (starogr. *Μᾶρκος Αὐρήλιος Μαρκιανός*) bol olympijský víťaz v pankratiu dorastencov v 4. storočí.

Markiana, rodáka z maloázijských Sárd, na 275 olympijských hrách v roku 321 korunoval *athlothetés* (najstarší z hellanodikov) olivovým vencom, pretože nenašiel premožiteľa v pankratiu dorastencov.

Olympijské víťazstvo Markiana uvádza nemecký klasický filológ a historik Joachim Ebert, ktorý zostavil zoznam dovtedy neznámych olympijských víťazov zo 4. storočia. Ebert tento zoznam vyhotovil po výskume nových ešte nepublikovaných nápisov (SEG 48:553, Olympia. List of Olympic victors, after 385 A.D.) z vedeckej publikácie *Supplementum Epigraphicum Graecum* (publikácie gréckych nápisov a štúdií známych dokumentov.)

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Peter Mauritsch. *Antike Lebenswelten*. Wiesbaden : Harrassowitz Verlag, 2008. ISBN 978-3-447-05761-5. S. 90.
2. ↑  *SEG 48:553*
3. ↑  *Supplementum Epigraphicum Graecum (SEG)*

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Ján Bohumír Ertel** (Oertel) (\* 14. september 1695, Kremnica – † 11. november 1757, Šopron) bol slovenský evanjelický kňaz, cirkevný historik.

Jeho otec Pavol Oertel, matka Dorota Oertelová.

Životopis
---------

Študoval v Kremnici, v Rimavskej Sobote, v Banskej Bystrici, 1716 – 20 vo Wittenbergu. Roku 1720 – 24 maďarský evanjelický farár v Ožďanoch, 1724 – 1737 evanjelický farár v Banskej Bystrici, 1737 – 1757 nemecký evanjelický farár v Šoprone. Autor latinských dišpút, maďarského katechizmu, latinského diela o vzťahu orientálnych a západných jazykov a latinského spisu o etiópskej teológii a náboženstve. Obohatil evanjelickú náboženskú poéziu pôvodnými a z nemčiny preloženými piesňami. Pôvodné piesne sa vyznačujú barokovým pátosom, naturalistickou expresívnosťou a emociálnymi obrazmi svetskej ľúbostnej poézie (*Emmanuel milý, kníže věřícich*).

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 62937
* GND: 123480957
* VIAF: 40154440180835342850
**Markos Aurélios Pappos** (starogr. *Μᾶρκος Αὐρήλιος Πάππος*) bol starogrécky boxer.

M. Aurélios Pappos, syn Onésima z Myry a *Markos Aurélios Amfión*, rodák z Tlósu, boli podľa starogréckeho nápisu na podstavci (tento podstavec bol kedysi základňou ich sôch), objavenom v archeologickej lokalite starovekého lýkijského mesta Tlós, víťazmi na miestnych hrách *Megala Kroneia* v boxerskej súťaži (zúčastňovali sa ich aj renomovaní atléti gréckeho sveta). Nápis sa datuje do obdobia po edikte Constitutio Antoniniana, vydanom v roku 212 rímskym cisárom Caracallom.

Na nápise sa o Pappovi ďalej uvádza, že bol *pleistonikes, pythionikes, paradoxos a olympionikes.* Štatút pleistonika mal podľa nemeckého klasického filológa Reinholda Merkelbacha výnimku z občianskych povinností. Dostali ho športovci, ktorí súťažili vo všetkých troch vekových kategóriách a počas svojej kariéry dosiahli aspoň tri víťazstvá na hrách s posvätným vencom (na panhelénskych hrách), vrátane jedného v Ríme (víťazstvo na kapitolských hrách). *Paradoxos alebo paradoxonikés* *„nezvyčajný víťaz"* bol čestný titul športovca za dosiahnuté víťazstvá. Pythionikes bol víťaz pýtických hier a olympionikes víťaz olympijských hier.

Taliansky historik Luigi Moretti nezaradil Pappa do svojho zoznamu olympijských víťazov, pretože s určitosťou nevedel, či tu išlo o olympiádu usporiadanú v nejakom susednom meste alebo o olympiádu v élidskej Pise (*Pisa* alebo *Pisatis* bola oblasť v Elide, kde sa nachádzala Olympia). Niektoré náboženské sviatky toho istého názvu sa totiž oslavovali v rôznych častiach gréckeho sveta, napr. *Thesmoforia* sa usporiadavali prinajmenšom v 30 mestách po celom gréckom svete.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Luigi Moretti; Maria Elisa Garcia Barraco; Ilaria Soda. *Luigi Moretti e il catalogo degli Olympionikai : testimonianze epigrafiche, letterarie, papirologiche e numismatiche sui vincitori degli agoni olimpici panellenici (Ellade e Magna Grecia: 776 a.C. - 393 d.C)*. Roma : Arbor sapientiae, 2014. ISBN 978-88-97805-32-8. S. 148.
2. ↑  Georg Olms Verlag. *Nikephoros: Zeitschrift für Sport und Kultur im Altertum*. Berlin : Weidmann, 2002. ISBN 978-36-1500-245-4. S. 129.
3. ↑  Denise Reitzenstein. *Die lykischen Bundespriester*. Berlin : Walter de Gruyter GmbH & Co KG, 2015. ISBN 978-30-5005-065-2. S. 135.
4. ↑  Inscriptiones Asia Minor: Lycia , *TAM II 586*
5. ↑  Patrick Gouw. *Griekse atleten in de Romeinse keizertijd (31 v. Chr. - 400 n. Chr.)*. Amsterdam : Amsterdam University Press, 2009. ISBN 978-90-5629-576-9. S. 128.
6. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 149.
7. ↑  Patrick Gouw. *Griekse atleten in de Romeinse keizertijd (31 v. Chr. - 400 n. Chr.)*. Amsterman : Amsterdam University Press, 2009. ISBN 978-90-5629-576-9. S. 119.
8. ↑   *ARSP. Beiheft*. Stuttgart : Franz Steiner Verlag, 1990. ISBN 978-35-15056-13-7. S. 233.
9. ↑  Atti dell' Accademia nazionale dei Lincei. *Memorie*. Roma : La Classe, 1946. S. 180.
10. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 363.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Ján Brezina** (\*1. január 1917, Východná – † 4. august 1997, Bratislava) bol slovenský básnik a literárny vedec.

Životopis
---------

Pochádzal z robotníckej rodiny a vzdelanie získaval vo Východnej, v Liptovskom Mikuláši a v rokoch 1937 –1941 na filozofickej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave, kde študoval odbor slovenčina –francúzština. V rokoch 1942 – 1943 pracoval ako úradník v Bratislave, v rokoch 1943 – 1946 pracoval v Literárnovednom ústave SAV a odtiaľ odišiel pracovať do Matice slovenskej v Martine. V rokoch 1952 – 1954 bol šéfredaktorom vydavateľstva Matice slovenskej, odkiaľ sa vrátil do Ústavu slovenskej literatúry SAV v Bratislave, kde zostal pracovať až do roku 1984, kedy odišiel do dôchodku.

Tvorba
------

V začiatkoch svojej literárnej tvorby bol ovplyvňovaný poetikou slovenského nadrealizmu a najmä európskou avantgardou. Vo svojich dielach zobrazuje protiklady medzi vnútorným svetom a okolitou realitou. Odsúdil v nich vojnu a násilie, neskôr sa v jeho dielach stavia do popredia túžba po aktívnom živote. Okrem písania básní sa venoval i literárnovednej práci, v ktorej sa orientoval na teoretický a historický výskum. Ako literárny historik a teoretik sa zaoberal poéziou 20. storočia. Okrem toho tiež sporadicky prekladal z francúzskej literatúry (Honoré de Balzac, Charles Baudelaire, Paul Éluard a i.).

Dielo
-----

### Poézia

* 1941 – *Nikdy sa nestretnem*
* 1945 – *Volanie miesto spánku*
* 1946 – *Anjel pokoja*
* 1947 – *Slnečný deň pre všetkých*
* 1948 – *Vrchy sa ubránia*
* 1949 – *Najvyšší čas*
* 1950 – *Spev lásky k novej Číne*
* 1955 – *V povstaní*
* 1962 – *Okrídlený deň*
* 1967 – *Vidím a vstávam*
* 1969 – *V zornom poli čierny strom*
* 1971 – *Nárečie hudby*
* 1975 – *Nezaspí prvosienka*
* 1979 – *Nočné bdenie*
* 1982 – *Baladická suita*
* 1987 – *Sviatok margarét*
* 1989 – *Pre koho svitá*
* 1990 – *Miesto vo vesmíre*

### Výbery z poézie

* 1967 – *Volanie miesto spánku*
* 1975 – *Schodište s torzom Amora*
* 1986 – *Diagram blesku*

### Literárnovedná práca

* 1946 – *Ivan Krasko*
* 1950 – *Hviezdoslavova neznáma báseň*
* 1952 – *Hviezdoslavova básnická panychída na smrť Tolstého*
* 1957 – *Slovenská poézia v revolučných rokoch 1917-1922*
* 1961 – *Básnik Vladimír Roy*
* 1968 – *Poézia Fraňa Kráľa a problémy slovenskej poetiky*
* 1982 – *Básnické dielo Laca Novomeského*
* 1988 – *Básnik Ján Poničan*

Autoritné údaje: * abART: 61525
* BnF: 12053972j
* GND: 1089848730
* ISNI: 0000 0001 1054 9433
* LCCN: n83142140
* NK ČR: jn20000601015
* SNK: 172921
* VIAF: 36937875
* WorldCat: lccn-n83142140
Územie Markomanov - v strede mapy.
**Markomani** boli Germáni, súčasť svébskeho kmeňového zväzu.

Názov
-----

Slovo *Markoman* môže byť odvodené z:

* starogermánskych foriem slov marka (*marcha* a pod.) a muž (*man* a pod.)
* z keltského kôň (*marko*) a starogermánskeho muž (*man* a pod.)
* podľa rímskeho kapitána menom Marcus Romanus, ktorý roku 13 pred Kr. počas germánskej výpravy dezertoval z légií

Dejiny
------

Prvýkrát sa spomínajú k roku 58 pred Kr, keď boli súčasťou Ariovistovho vojska. Sídlili v Pomohansku. Riman Drusus v roku 9 pred Kr. na nich zaútočil a zatlačil ich na územie dnešných Čiech, kde ich panovník Marobud založil mocné "kráľovstvo" (kmeňový zväz), tzv. Marobudovu ríšu. Augustus ríšu označil za hrozbu pre Rím. Markomani sa zúčastňovali na vojnách Germánov proti Rímskej ríši za vlády Marka Aurélia (166 - 180), ktoré nazývame Markomanské vojny. V 5. storočí, počas sťahovania národov, opustili územie Čiech a usadili sa v dnešnom Bavorsku.

Pozri aj
--------

* Marobudovo kráľovstvo
* Markomanské vojny
**Kapros** (starogr. *Κάπρος* – *Kapros*) bol víťaz v zápasení a pankratiu na olympijských hrách v roku 212 pred Kr.

Kapros, syn Pythagora z Élidy, zvíťazil na 142. olympijských hrách v zápasení (v palé) a pankratiu. Zápasenie sa v Olympii zaviedlo už v roku 708 pred Kr. a jeho prvým víťazom bol Eurybatos zo Sparty. Prvým víťazom pankratia bol v roku 648 pred Kr. Lygdamis zo Syrakúz.

Kapros bol prvý olympionik, ktorý dostal čestný titul *paradoxonikés* *„nezvyčajný víťaz"* za víťazstvo v zápasení a pankratiu v jednom dni. Počas olympijských hier trvajúcich 1169 rokov, dostali tento titul len šiesti športovci. Vzorom týchto atlétov bol mýtický hrdina Herakles, ktorý vraj ako prvý dostal tento titul po víťazstve v týchto disciplínach v jednom dni. Podľa jednej verzie sa to stalo na prvých Heraklom usporiadaných olympijských hrách,(podľa Pausania ich usporiadal *Herakles z krétskej Idy*) ktoré založil po návrate Argonautov z Kolchidy. Olympijské hry založené neskôr v roku 776 pred Kr. usporiadal podľa tradície élidský kráľ Ifitos.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 5,21,10.
2. 1 2  Luigi Moretti; Maria Elisa Garcia Barraco; Ilaria Soda. *Luigi Moretti e il catalogo degli Olympionikai : testimonianze epigrafiche, letterarie, papirologiche e numismatiche sui vincitori degli agoni olimpici panellenici (Ellade e Magna Grecia: 776 a.C. - 393 d.C)*. Roma : Arbor sapientiae, 2014. ISBN 978-88-97805-32-8. S. 109.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246-247.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 149.
5. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 363.
6. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 5,8,1.
7. ↑  Vojtech Zamarovský. *Grécky zázrak*. Bratislava : Mladé letá, 1990. ISBN 80-06-00122-7. S. 156.
8. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 5,8,5.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Ján Beňo** (\* 3. október 1933, Slatinka, Zvolenská Slatina, okres Zvolen - † 8. december 2020, Bratislava) bol slovenský prozaik, publicista, prekladateľ a autor literatúry pre mládež.

Život
-----

Narodil sa v rodine železničného robotníka a vzdelanie získal v Slatinke (okres Zvolen) a neskôr pokračoval v štúdiu na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, odbor slovenčina – ruština. V rokoch 1957 – 1959 bol asistentom na Vyššej pedagogickej škole v Banskej Bystrici, krátko redaktorom Československého rozhlasu, v rokoch 1960 – 1966 redaktorom denníka Smena a následne redaktor v časopise Romboid. V rokoch 1974 – 1976 pracoval ako šéfredaktor vydavateľstva Slovenský spisovateľ, neskôr zástupca šéfredaktora. V rokoch 1993 – 1995 pracoval na ministerstve kultúry a v pauzách medzi zamestnaniami sa venoval hlavne literárnej práci.

Tvorba
------

Beňove prvé literárne kroky tvorili recenzie a kritiky na súčasnú tvorbu, a taktiež krátke poviedky, ktoré uverejňoval časopisecky. Jeho knižný debut vyšiel až v roku 1964, kedy mu vyšla zbierka poviedok *Každý deň narodeniny*. Venuje sa písaniu noviel, poviedok, románov, ale tiež televíznych a rozhlasových hier, publicistike a literárnej kritike. Vo svojich dielach sa snaží poukazovať na tie svetlejšie stránky a kladné hodnoty života, vyjadruje v nich svoju túžbu po životnej vyrovnanosti, čo však neznamená život bez problémov a zápasov. Jeho postavy sú neustále hľadajúce, obrátené nie do seba ale k svetu a životu so všetkým, čo im ponúka a čo od nich požaduje. Okrem vlastnej tvorby sa venoval tiež prekladom z ruštiny.

Dielo
-----

### Tvorba pre dospelých

* 1964 – *Každý deň narodeniny*, zbierka poviedok
* 1968 – *Nad modrým svetom*, zbierka poviedok
* 1971 – *Braček Rozum, sestrička Harmónia*, novela
* 1975 – *Alej lásky*, zbierka poviedok
* 1977 – *Druhý semester*, románová novela
* 1978 – *So synom*, román
* 1980 – *Predposledný odpočinok*, román
* 1982 – *Vyberanie hniezda*, poviedka
* 1986 – *Kým príde veľryba*, román
* 1988 – *Dobrodinec*, satirická novela
* 1990 – *Výkrik*, román
* 1994 – *Žena v snehu*, román
* 1997 – *Maslo na hlave*, zbierka poviedok
* 1997 – *Na svoj národ nedám dopustiť*, aforizmy, sentencie a fejtóny

### Tvorba pre deti a mládež

* 1971 – *Jeden granát pre psa*, cyklus poviedok s autobiografickými črtami, 1. diel dilógie
* 1973 – *Ondrej Ondrejko a Zeleň kráľ*, fantazijná knižka
* 1974 – *Škola sa začína v máji*, cyklus poviedok s autobiografickými črtami, 2. diel dilógie
* 1975 – *Kozí syr*, televízna hra
* 1978 – *Sneh je môj kamarát*
* 1978 – *Letná fujavica*
* 1980 – *Tisíc vymeškaných hodín*, súborné vydanie dilógie
* 1992 – *Mačací kráľ*
* 1993 – *Starý husár a nočný čert*
* 1998 – *O Kubovi najkubovskejšom na svete*

Autoritné údaje: * abART: 61423
* BnF: 12716963p
* GND: 1033583138
* ISNI: 0000 0001 0903 0415
* LCCN: n85039862
* NK ČR: jn20000600813
* SNK: 151185
* VIAF: 54557751
* WorldCat: lccn-n85039862
Súradnice: 42°00′25″S 24°52′32″V﻿ / ﻿42,006944°S 24,875556°V﻿ / 42.006944; 24.875556

**Kaplnky svätého Štefana a svätého Kozmu a Damiána** (bulh. Параклиси "Св. Стефан" и "Св. св. Козма и Дамян" - Paraklisi "Sveti Stefan" i "Sveti sveti Kozma i Damjan") sú pravoslávne kaplnky nachádzajúce sa v miestnej časti Ambelino v centrálnej časti mesta Asenovgrad v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.

Charakteristika
---------------

Rok ich výstavby je neznámy. Nachádzajú sa v miestnej časti Ambelino neďaleko chrámu svätého Juraja, ku ktorému aj jurisdikčne patria. Sú architektonicky najzaujímavejšie zo všetkých asenovgradských kaplniek. Predstavujú dve samostatné kaplnky s dvoma samostatnými vchodmi, ale ich najdlhšie steny sú spoločné. Spája ich aj portál vystavaný v spoločnej stene. Južná, menšia kaplnka je zasvätená svätým Kozmovi a Damiánovi, jej loď má nepravidelný tvar a apsida je vtesaná do steny. Dve okná a dvere sa nachádzajú na južnej strane kaplnky a preto, že kaplnka je čiastočne vkopaná do zeme okná sú len 60 cm vysoko od zeme. Stenomaľby v kaplnke pochádzajú z 19. storočia. Severnejšia kaplnka zasvätená svätému Štefanovi má taktiež nepravidelný tvar a je o niečo väčšia. Na jej severnej strane sa nachádzajú okná a hlavný vchod do obidvoch kaplniek. Podlaha je tvorená z kamenných blokov. V obidvoch kaplnkách sa nachádzajú staré ikonostasy zo 17. storočia. Hovorí sa, že toto je miesto, kde zosnul známy bulharský národný buditeľ a kňaz Pajsij Chilendarský.

Galéria
-------

* Kaplnky svätého Štefana a svätého Kozmu a DamiánaKaplnky svätého Štefana a svätého Kozmu a Damiána

Zdroj
-----

*
**Ján Boroškay** (\* 24. august 1841, Brezno – † 4. marec 1923, Zvolen) bol slovenský učiteľ, notár, 
ornitológ, preparátor, lesmajster, entomológ a zberateľ prírodnín.

Životopis
---------

Narodil sa v rodine Jána Boroškaya a jeho manželky Barbory rodenej Loykovej. Študoval na gymnáziu v Levoči a Rožňave. Vyštudoval Banícku a lesnícku akadémiu v Banskej Štiavnici. Pôsobil spočiatku ako učiteľ v obci Kozelník, v okrese Banská Štiavnica. Neskôr ako notár v Ostrej Lúke a vo Zvolene. Od roku 1877 bol mestským lesmajstrom vo Zvolene. Zaoberal sa prírodnými vedami, bol zberateľom prírodnín - minerálov, skamenelín, vtákov, ich vajíčok a hniezd, jeleních parohov a srnčích parôžkov. Vlastnil bohatý herbár a zbierku hmyzu, najmä chrobákov, o výskum ktorých mal ako lesník veľký záujem. Zhromaždil aj pozoruhodnú zbierku mincí. Venoval sa však najmä ornitológii. Od roku 1885 spolupracoval s Uhorským ornitologickým ústavom, ktorému pravidelne posielal svoje pozorovania, i s Uhorskou ornitologickou spoločnosťou a Národným múzeom v Budapešti. Svoje celoživotné ornitologické pozorovania zhrnul do práce *Vtáctvo Zvolenskej župy*, ktorá zostala v rukopise, nezvestná. Bol popredným preparátorom vtákov na Slovensku. Jeho zbierka preparovaných vtákov, ktorú vystavoval v roku 1906 v Budapešti i jeho zbierka minerálov sa nachádza v Prírodovednom múzeu SNM v Bratislave.

Literatúra
----------

* Sládek, J.: 1978, *Boroškay - zvolenský lesník a prírodovedec*. Vpred, 19, č, 10,
* Kolektiv: 1986, *Slovenský biografický slovník*. I. zv. A-D (Boroškay, J. p. 299), Matica Slovenská, Martin.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 85 – evanjelická farnosť; pokrstený ako Joannes Ludovicus Boroska

Autoritné údaje: * SNK: 162247
* VIAF: 4794156565754823500008
**Kóan** (čín. 公案 – kung-an, pchin-jin: *gong'an*, jap. 公案 – kóan) je obvyklým racionálne logickým chápaním neriešiteľný, neprijateľný problém, väčšinou vo forme príbehu. Používa sa ako námet na rozjímanie v niektorých školách zen budhizmu. Predstavuje spôsob meditácie na hľadanie čistého duševného bytia. Nájdenie zmyslu a vyriešenie kóanu vyžaduje zmenu v spôsobe chápania a nazerania vecí, čo zväčša nie je dosiahnuteľné čisto racionálnym uvažovaním, je však prístupné intuícii.

Príklady
--------

* *„Jeden mních sa opýtal Čaočoua: Má pes prirodzenosť Budhu? Čaočou odpovedal: Mu."*
* *„Šuzan ukázal palicu a povedal: Ak poviete, že toto je palica, popriete jej podstatu. Ak poviete, že toto nie je palica, popriete skutočnosť. Čo chcete povedať?"*

Literatúra
----------

* Wumen Huikai. *Brána bez dveří*. Preklad Oldřich Král. 1. vyd. Praha [i.e. Lásenice] : Maxima, 2007. 182 s. ISBN 978-80-86921-02-0.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
List KolosanomList Kolosanom
**Clermontský kódex** (iné názvy: **Claromontanský kódex, Codex Claromontanus, DP, 06**) je grécko-latinský rukopis Nového zákona zo 6. storočia napísaný na pergamene. Rukopis tvorí 533 strán Pavlových listov s rozmermi 24,5 × 19,5 cm. Texty sú písané v jednom stĺpci s 21 riadkami na každej strane. Je uchovaný v Paríži vo Francúzskej národnej knižnici pod označením *Cod. Gr. 107*.

Kódex tiež obsahuje ďalšie vzácne listiny a to:

* Stichometrický zoznam Starého a Nového zákona z neznámeho obdobia, ktorý bol vložený do kódexu. Chýba v ňom List Filipanom, Prvý aj druhý list Solúnčanom a List Hebrejom. Naopak zahŕňa texty, ktoré už viac nie sú považované za kanonické - Barnabášov list, Hermasov pastier, Skutky Pavlove a Petrovo zjavenie.
* Dva palimpsestové listy (str. 162 a 163) s kresťanským textom prepísané cez časti hry *Faethón* od Euripida. Od rukopisu boli oddelené a vo Francúzskej národnej knižnici označené ako *Cod. Gr. 107 B*.

Rukopis bol nájdený kalvínskym učencom Theodorom Bezom v mestečku Clermont na severe Francúzska. Ako prvý ho aj preskúmal a záznamy z niektorých čítaní použil vo svojom vydaní Nového zákona.

Referencie
----------

1. ↑  "Liste der Handschriften".
2. ↑  "Stichometric list in Codex Claromontanus".
3. ↑  "Codex Claromontanus".

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Clermontský kódex**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Codex Claromontanus na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*