recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Planckova hviezda** je hypotetický kompaktný astronomický objekt, ktorý vzniká vtedy, keď hustota energie zrútenej hviezdy dosiahne Plankovu hustotu energie.

{\displaystyle \rho \_{\text{P}}^{E}={\frac {E\_{\text{P}}}{l\_{\text{P}}^{3}}}={\frac {c^{7}}{\hbar G^{2}}}\approx } 4,63×10113 J/m3 {\displaystyle \approx } 5,15×1096 kg/m3.
Táto hustota zodpovedá rádovo hmote 1023 Sĺnk, stlačenej do objemu jedného atómového jadra.

Predpokladá sa, že v takýchto podmienkach sa kvantuje časopriestor a gravitácia a na základe Heisenbergovho princípu neurčitosti sa objaví odpudivá sila, ktorá zabráni ďalšiemu kolapsu. Cez tento limit nemôže ďalej pokračovať v zrútení pretože by porušoval princíp neurčitosti. 
Táto odpudivá sila začína pracovať ovela skôr než dosiahne plankových dĺžiek a následné vytvorenie singularity, čo zabráni strate informácií.

Ukazuje sa že relativistické efekty sú extrémne gravitačne silné, čo vytvára mimoriadne silný vplyv dilatácie času vďaka ktorému sa bude javiť vonkajšiemu pozorovateľovi stabilná. Pozorovateľ na horizonte udalosti uvidí vesmír v zrýchlenom cykle.
Za zmenšovanie horizontu udalostí môžu kvantové efekty hawkingového žiarenia, pri ktorých ide vypočítať čas vyžiarenia Planckovej čiernej diery.

V roku 2014 Carlo Rovello a Francesca Vidotto pomocou teórie slučkovej kvantovej gravitácie ukázal, že v prípade, že hypotéza o existencii Planckovej hviezdy je správna, bude to riešiť problém firewallu čiernej diery. Okrem toho veľkosť Planckovej hviezdy na Planckovej dĺžke je oveľa väčšia, to znamená, že je dostatočný priestor pre uloženie všetkých informácií uložených v čiernej diere, ktoré môžu byť zakódované v Planckovej hviezde.
V prípade že sa potvrdí existencia Plankových hviezd vyrieší sa mnoho otázok a parodoxov spojených zo singularitou a čiernymi dierami.

Referencie
----------

1. ↑  MIHULKA, Stanislav. Astrofyzikální přestřelka s ohnivou zdí a Planckovými hvězdami. *OSEL.cz* (Telč: Osel), 2014-02-17. Dostupné online [cit. 2018-07-10]. ISSN 1214-6307.

Pozri aj
--------

* Čierna diera
* Kompaktná hviezda
* Gravahviezda

Externé odkazy
--------------

* 
* Rovelli, Carlo; Vidotto, Francesca (2014). "Planck stars". International Journal of Modern Physics D. 23 (12): 1442026. arXiv
* Archivované 2014-02-28 na Wayback Machine
*

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portálHviezdny portál |

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Planck star na anglickej Wikipédii.*
**Boylov-Mariottov zákon** v termodynamike a fyzikálnej chémii je vzťah pre izotermický dej prebiehajúci v ideálnom plyne.

*Súčin tlaku a objemu daného látkového množstva ideálneho plynu je pri konštantnej teplote nemenný.*

alebo inak

*Pri izotermickom deji s ideálnym plynom so stálou hmotnosťou je súčin tlaku a objemu plynu stály.*

Rovnica
-------

{\displaystyle pV={\mbox{konst}}\,},
kde *p* je tlak plynu a {\displaystyle V} je objem daného množstva plynu.

Izotermickým dejom nazývame dej, pri ktorom je teplota plynu stála. Počas tohto deja dochádza iba ku zmene veľkosti objemu a tlaku. Takáto situácia nastáva len pri veľmi pomalom stláčaní plynu.

Hodnota konštanty závisí na množstve plynu a jeho teplote a podľa stavovej rovnice ideálneho plynu je pre danú teplotu rovná {\displaystyle n.R.T}, kde *n* je látkové množstvo plynu, *R* je molárna plynová konštanta a *T* je termodynamická teplota plynu.

Zápis zákona sa zmení na bežne používaný tvar stavovej rovnice ideálneho plynu

{\displaystyle pV=nRT}
Grafom izotermického deja je p-V diagram s krivkou, ktorú nazývame izoterma. Izoterma je vetva hyperboly.

Platí {\displaystyle T\_{1}=T\_{2}} a ak má platiť, že {\displaystyle p\_{1}<p\_{2}} , musí platiť aj fakt, že {\displaystyle V\_{1}>V\_{2}}.

Historická poznámka
-------------------

Boylov-Mariottov zákon objavil roku 1662 írsky prírodovedec Robert Boyle. Podľa niektorých historikov vedy však veľmi pravdepodobne jeho exaktnú matematickú formuláciu nevypracoval sám Boyle (vzhľadom k jeho menším znalostiam matematiky), ale skôr jeho asistent Robert Hook. Ten tiež vyvinul vývevu, potrebnú na experimentálne overenie tohto vzťahu. Nezávisle od nich dospel k rovnakému zisteniu v roku 1676 aj francúzsky fyzik Edme Mariotte.

Boylov-Mariottov zákon je historicky prvým zákonom opisujúcim izoproces ideálneho plynu (v tomto prípade izotermický dej). Hoci sa tepelnou rozťažnosťou vzduchu zaoberal už Guillaume Amontons (\* 1663, rok po objave Boylovho zákona), prvé presné meranie publikovali až v roku 1802 nezávisle na sebe Joseph Louis Gay-Lussac a John Dalton.)

Pozri aj
--------

* Izotermický dej
* Stavová rovnica
* Ideálny plyn
* Termodynamický dej
* Gay-Lussacov zákon
* Charlesov zákon


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Fyzikálny portálChemický portál |
**Zákon zachovania náboja** hovorí, že v elektricky izolovanej sústave telies je celkový elektrický náboj stály, teda algebrický súčet kladného a záporného náboja sa v čase nikdy nezmení.

Jednotlivé kladné alebo záporné častice sa môžu zničiť alebo vytvoriť. Napríklad negatívny elektrón a kladný pozitrón (antičastica) môžu anihilovať a premeniť sa iba na gama žiarenie. Zanikne tak jeden kladný a jeden záporný náboj a vznikne svetlo bez náboja. Celkový náboj však bude bez zmeny. Zákon experimentálne potvrdil Michael Faraday.

Rovnica kontinuity
------------------

{\displaystyle \nabla \cdot {\vec {j}}+{\partial \rho \,\! \over \partial t}=0}

Rovnica kontinuity je matematický zápis toho, že elektricky náboj sa zachováva a že elektrický prúd je premiestňovaním sa tohto náboja.

Referencie
----------

1. ↑  PURCELL, Edward M.; MORIN, David J.. *Electricity and Magnetism*. New York : Cambridge University Press, 2013. 839 s. ISBN 978-1-107-01402-2. S. 4 – 5.
2. ↑  FEYNMAN, Richard P.‏. *O povaze fyzikálních zákonů : Sedmkrát o rytmech přírodních jevů*. 2. dopl. vyd. Praha : Aurora, 2001. 189 s. ISBN 80-85974-86-X.
3. ↑  Juraj Tekel. *Základy fyziky (2)* [online]. FMFI UK, [cit. 2022-04-01]. Dostupné online. Archivované 2022-04-09 z originálu.
Oblečenie francúzskych Židov v stredoveku.
**Židovská komunita vo Francúzsku** odráža konfliktné impulzy, ktoré ovládli moderné Francúzsko ako celok – revolúcia a tradície, ústretový vzťah k cudzincom a xenofóbia, nacionalizmus a sebaurčenie menšín. 

Skladba francúzskej komunity je veľmi rozmanitá. Ide hlavne o staré sefardské a aškenazské komunity, ktoré žily geograficky oddelene a do istej miery aj kultúrne odlišne. Koncom 30. rokov tvorili polovicu francúzskych Židov neasimilovaní prisťahovalci a väčšina prejavov antisemitizmu tej doby bola dôsledkom obyčajnej xenofóbie. Naopak „skutočných francúzskych Židov" sa táto xenofóbia dotýkala len malou mierou. V minulosti sa cítili predovšetkým Francúzmi, až potom Židmi. V posledných rokoch sa však tento prístup zmenil. Nevyspytateľný osud učinil z francúzskej komunity jednu z najväčších v modernom židovskom svete a jedinú na európskom kontinente s naozaj žijúcim a pulzujúcim židovským životom. Počet súčasnej židovskej populácie je podľa Svetového židovského kongresu 600 000, podľa francúzskej židovskej komunity (franc. *Appel Unifié Juif de France*) 500 000, podľa *The Virtual Jewish Library* k roku 2006 zhruba 492 000 a tvorí približne 1 %.

Demografia
----------

*Zdroje dát: rok 1933, rok 1950, rok 1965 Archivované 2011-09-29 na Wayback Machine, rok 1980 Archivované 2011-09-29 na Wayback Machine, rok 2002, rok 2005 Archivované 2019-08-04 na Wayback Machine*

Referencie
----------

1. ↑  CIA - The World Factbook Archivované 2018-12-24 na Wayback Machine – Francúzsko (anglicky)

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Židé ve Francii na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* The Virtual Jewish Library – Francúzsko (po anglicky)
* time.com – Kam patria francúzski Židia (po anglicky)
* aish.com Archivované 2008-10-21 na Wayback Machine – Francúzsko a jeho Židia (po anglicky)
**Jenna Ortegová** (angl. Jenna Marie Ortega; \* 27. september 2002, Coachella Valley, Kalifornia, USA) je americká herečka, známa zo seriálu *Wednesday* (2022)

Detstvo a mladosť
-----------------

Pochádza zo šiestich detí, z ktorých sa narodila ako štvrtá. Jej otec je mexického a amerického pôvodu a jej matka je mexického a portorického pôvodu.

Kariéra
-------

Ortegová sa herectvu venuje od šiestich rokov. Objavila sa vo viacerých televíznych seriáloch, ako napríklad *C.S.I New York*. Ďalej získala príležitosť účinkovať vo filme *Iron Man 3* z roku 2013 a v rovnakom roku si zahrala tiež vedľajšiu úlohu v horore *Insidious 2*.

O dosť viac hereckého priestoru získala v televíznom seriáli *Jane the Virgin*, kde stvárnila hlavnú postavu v mladom veku. V roku 2018 si zahrala hlavnú úlohu vo filme *Slon na úteku*, kde za svoj herecký výkon získala pozitívne ohlasy filmových kritikov. O rok neskôr, hosťovala v televíznom seriáli *TY*, po boku Penna Badgleyho, byElizabeth Lail a Victorie Pedretti.

V roku 2020 bola obsadená do televízneho seriálu *Jurský svet: Kriedový kemp*. V rovnakom roku, získala jednu z úloh v piatom pokračovaní filmu *Vreskot*, kde si zahrala po boku Neve Campbell, Courteney Cox a Davida Arquettea. Film však kvôli covid19, mal premiéru až v roku 2022. Ortegová sa objavila aj v pokračovaní, ktoré bude mať premiéru v roku 2023. 

Po boku Brittany Snow, Mii Goth a Owena Campbella, si zahrala aj v horore X, z roku 2022, ktorý získal zmiešané recenzie. V rovnakom roku, bola obsadená do úlohy *Wednesday*, v televíznom seriáli, ktorý režíroval Tim Burton. V televíznom seriáli si zahrala aj pôvodná predstaviteľka Wednesday, Christina Ricciová.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jenna Ortegová**

Externé odkazy
--------------

* Jenna Ortega v Internet Movie Database (po anglicky)
* Jenna Ortega v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jenna Ortega na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 1274373697
* LCCN: no2016126916
* NK ČR: xx0307092
* VIAF: 62147663065460551851
* WorldCat: lccn-no2016126916
Zikkurat Choga Zanbil z 13. storočia pred Kr. blízko mesta Súsy v Iráne.
Zikkurat Etemennigurru pri meste Ur.
**Zikkurat** (ojedinele písané aj **zikkurrat**; iné názvy: **vrch boha, nebeský vrch, dom siedmich pásiem, babylonská veža**; po sumersky *unir* = postavený do výšky, vyčnievajúci) je (pôvodne akkadský) názov typu chrámu stavaného v celej Mezopotámii a Elame od konca 3. tisícročia pred Kr. teda pôvodne skoro vždy zo sumerského obdobia. 

Bola to vysoká chrámová veža s pravouhlým (štvorcovým alebo pozdĺžnym) alebo kruhovým pôdorysom, s 3-7 terasovitými stupňami členenými výstupkami a ústupkami so stenami smerom nahor a s malou svätyňou na vrchole veže. 

Svätyňa bola natretá modrou farbou alebo obložená modrými tehlami a slúžila ako miesto kultu, hvezdáreň aj pozorovateľňa.

Najznámejšie zikkuraty
----------------------

| Názov | zasvätený božstvu | miesto |
| --- | --- | --- |
| Abzu (bab. Apsú) | Enki (bab. Ea) | Eridu |
| Eanna | Inanna (bab. Ištar) | Uruk |
| Kullab ("biely chrám") | An (bab. Anu) | Uruk |
| Ekur | Enlil | Nippur |
| Etemennigurru | Nanna (bab. Sín) | Ur |
| Tummal | Ninlil (Enlilova manželka) | Nippur |
| Ešumeša | Ninurta (Enlilov syn) | Nippur |
| Ebabbar | Šamaš | Sippar |
| Eulmaš | Annunítu | Sippar |
| Ebebbar | Utu (bab. Šamaš) | Larsa |
| Etemenanki | Marduk | Babylon |

Iné projekty
------------

CommonsWikislovník
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Zikkurat**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Zikkurat****

Zdroje
------

Oppenheim, Leo A. *Starověká Mezopotámie: portrét zaniklé civilizace*. Praha : Academia, 2001.
Ústredie Pathé v Paríži.
**Pathé** (iné názvy: **Pathé Frères**, **Pathé Consortium Cinéma**, **Pathé Distribution**, **AMLF** a **Renn Productions**) je názov rôznych francúzskych firiem, ktoré založili a pôvodne riadili bratia Pathé z Francúzska od roku 1896.

Pathé je významná filmová produkčná, výrobná a distribučná spoločnosť, ktorá prostredníctvom svojej dcérskej spoločnosti Pathé Cinémas a televíznych sietí v celej Európe vlastní niekoľko reťazcov kín.

Spoločnosť, ktorej meno sa spája s históriou kinematografie, bola založená a riadená vo Francúzsku, pôvodne bratmi Pathéovými: Charlesom a Émilom Pathé. Začiatkom 20. storočia sa Pathé stala najväčšou spoločnosťou na výrobu a distribúciu filmov a zariadení na svete. V roku 1908 Pathé vymyslelo úvodný filmový žurnál, ktorý bol premietaný v kinách pred celovečerným filmom.

Pathé je po Gaumontovi druhou najstaršou stále fungujúcou filmovou spoločnosťou na svete. Začiatkom 21. storočia vlastní Pathé Jérôme Seydoux a Gaumont Nicolas Seydoux. V druhej polovici 20. storočia bol šéfom Pathé Claude Berri.

Referencie
----------

1. ↑   *Pathé International* [online]. www.patheinternational.com, [cit. 2023-06-26]. Dostupné online.
2. ↑

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pathé**

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Filmový portálFrancúzsky portál |

* Oficiálna stránka

| * z
* d
* u
Najproduktívnejšie filmové produkčné a distribučné spoločnosti |
| --- |
| USA | 
* 20th Century Studios
* Columbia Pictures
* Metro-Goldwyn-Mayer
* Paramount Pictures
* Universal Pictures
* Warner Bros.
* The Walt Disney Company
* United Artists

 |
| Francúzsko | 
* Pathé
* Gaumont
* StudioCanal
* Prodis
* Parafrance
* Trinacra Films
* Société nouvelle de cinématographie
* AMLF

 |
| Nemecko | 
* UFA
* Deutsche Film AG

 |
| Taliansko | 
* Penta Film

 |
| Slovensko | 
* Artileria

 |
| Česko | 
* AWI Film, o.s.

 |
**Základná škola, Kežmarská 30, Košice** je základná škola v Košiciach, mestskej časti Západ.

Budova školy je spojená školskou jedálňou so základnou školou Kežmarská 28. Rozdiel medzi školami je, že ZŠ Kežmarská 28 je zameraná na výučbu cudzích jazykov a ZŠ Kežmarská 30 na vyučovanie prírodovedných predmetov s dôrazom na informatiku, matematiku a cudzie jazyky.

História
--------

Škola bola založená 4. september 1967. V roku 1975 sa škola ako druhá v Košiciach etablovala na školu s rozšíreným vyučovaním matematiky a prírodovedných predmetov. V rokoch 1975 – 1996 smala škola v každom ročníku II. stupňa vytvorenú jednu takzvanú *"matematickú"* triedu. Od roku 1996 boli vytvorené dve matematické triedy na každý ročník. V roku 1985 bola na škole zriadená špeciálna učebňa na vyučovanie matematiky a prírodovedných predmetov.

V súvislosti so školskou reformou boli matematické triedy premenované na triedy interaktívne. Cieľom vzdelávania v týchto triedach je motivovať a viesť žiakov k samostatnosti, tvorivosti, inovatívnosti. K dosiahnutiu spomínaného cieľa pomáha aj realizovanie projektu *Od tabuľky s griflíkom k tabletu*. Školský vzdelávací program obsahuje rozšírené vyučovanie cudzieho jazyka, tanečnú prípravu a streľbu zo vzduchovky. Škola realizuje kompletnú elektronickú agendu prostredníctvom EduPage.

Referencie
----------

1. ↑  ZŠ Kežmarská 30. *Učitelia 2020/2021* [online]. Košice: k30.sk, [cit. 2021-01-29]. Dostupné online.
2. 1 2  ZŠ Kežmarská 30. *Žiaci 2018/2019* [online]. Košice: k30.sk, [cit. 2021-01-29]. Dostupné online.
3. ↑  ZŠ Kežmarská 30. *Časopisy* [online]. Košice: k30.sk, [cit. 2021-01-29]. Dostupné online.
4. 1 2 3  ZŠ Kežmarská 30. *História* [online]. Košice: k30.sk, [cit. 2021-01-29]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Webová stránka školy
* EduPage

Súradnice: 48°42′39″S 21°13′42″V﻿ / ﻿48,71075°S 21,228198°V﻿ / 48.71075; 21.228198


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Košický portál |
Súradnice: 48°11′11″S 17°08′13″V﻿ / ﻿48,186405°S 17,136891°V﻿ / 48.186405; 17.136891

**Hospodárske noviny** (HN) je celoštátny denník s dôrazom na ekonomiku vychádzajúci na Slovensku od januára 1993. Jeho vydavateľom je vydavateľstvo MAFRA Slovakia, a.s. (predtým ECOPRESS, a.s.), ktoré v súčasnosti vlastní český miliardár slovenského pôvodu Andrej Babiš. HN sú členom federácie Európskej ekonomickej tlače European Business Press.

Zo všetkých slovenských denníkov venujú HN najviac priestoru slovenskej i zahraničnej ekonomike. Denne obsahujú druhú sekciu s názvom Firmy a financie, ktorá prináša aktuálne informácie o dianí vo firmách a v dôležitých segmentoch na domácom i svetových trhoch. Šéfredaktorom Hospodárskych novín bol od marca 2008 Peter Vavro. Od októbra 2014 bola vedením redakcie poverená Marcela Šimková, ktorá sa začiatkom roka 2015 stala šéfredaktorkou denníka Hospodárske noviny.

Cieľová skupina a postavenie na trhu
------------------------------------

Podľa prieskumu MML číta HN denne 126 tisíc čitateľov (IV-X 2007). Čitateľská skupina je charakteristická vysokou afinitou k ľuďom s rozhodujúcimi právomocami, vedúcim spoločenským postavením, najvyšším vzdelaním a príjmom. Denník prináša dôležité informácie aj pre každého aktívneho človeka, ktorý sa zaujíma o verejné dianie.

Denník Hospodárske noviny má auditovaný predaný náklad 18 604 výtlačkov (zdroj: ABC SR, október 2007). Viac ako 80 % tvoria predplatitelia.

Prečo nie?!
-----------

Od septembra 2007 vychádza ako príloha HN lifestylový magazín Prečo nie?!, ktorý v exkluzívnom prevedení predstavuje štýl života špičkových predstaviteľov cieľovej skupiny Hospodárskych novín. Šéfeditorkou je Lucia Ležovičová.

Ďalšie aktivity
---------------

HN club - konferencie s významnými zahraničnými i domácimi osobnosťami pre členov exkluzívneho klubu.  
HN televízia - spravodajský a publicistický video obsah.

HN History, HN Science, HN Style, HN Tech, HN Auto - špecializované sekcie v printovej a/alebo onlilne verzii.

HN Servis, HN Expert - pravidelné prílohy.

HN Magazín - pravidelná piatková príloha pod vedením Alžbety Pňačekovej.

Referencie
----------

1. ↑   *Babiš kúpil Hospodárske noviny* [online]. [Cit. 2013-04-12]. Dostupné online. Archivované 2013-04-14 z originálu.

Externé odkazy
--------------

* HN na internete
Súradnice: 38°24′S 26°01′V﻿ / ﻿38,4°S 26,01°V﻿ / 38.4; 26.01

**Chios** (gr. Χίος, tur. Sakız Adası) je piaty najväčší grécky ostrov nachádzajúci sa v Egejskom mori, 7 km od pobrežia Malej Ázie. Ostrov je známy vývozom mastixu. Turistov láka najmä svojimi stredovekými dedinami a monastierom z 11. stor. Nea Moni, ktorý je zapísaný na Zozname svetového dedičstva UNESCO. 

Z administratívneho hľadiska tvorí Chios spolu s ostrovmi Psara a Oinousses samostatnú krajskú jednotku Chios v regióne Severná Egeis. Hlavným mestom a sídlom kraja je rovnomenné mesto Chios. Miestni ľudia ho nazývajú aj „Chora" (gr. Χώρα) čo doslovne znamená „zem" alebo „krajina", ale zvyčajne len v súvislosti s mestom alebo najvyšším bodom ostrova. Podľa sčítania v roku 2011 žilo na ostrove 51 930 obyvateľov.

Geografia
---------

Ostrov pripomína svojím tvarom polmesiac alebo obličku. Rozprestiera sa na ploche 842,5 km2. Po celej dĺžke ho pokrýva pásmo hôr, z ktorých tri najväčšie sú *Pelineon* (1 297 m) a *Epos* (1 188 m) na severe a *Provatas* v strede ostrova.

povrch ostrovaPovrch ostrova
### Východné pobrežie

Uprostred východného pobrežia sa nachádzajú najľudnatejšie centrá ostrova – mestá Chios, Vrontados a Kambos. Mesto Chios, s počtom obyvateľov 32 400, je postavené okolo najdôležitejšieho prístavu a stredovekého hradu. Jeho severné predmestie, mestečko Vrontados s 4 500 obyvateľmi, sa považuje za rodisko Homéra.

### Južný región (Mastichochoria)

Na samom juhu ostrova sa nachádza oblasť Mastichochoria (gr. Μαστιχοχώρια), doslova *mastické dediny*. Tvoria ju sedem dedín, z ktorých najväčšie sú *Pyrgi* (1 044 obyv.), *Kalamotí* (718 obyv.) a *Armólia* (611 obyv.).

### Vnútrozemie

Priamo v strede ostrova, medzi dedinami *Avgonyma* na západe a *Karyes* na východe, leží monastier z 11. stor. Nea Moni. Monastier bol postavený na náklady byzantského cisára Konštantína IX. po tom, čo mu traja miestni mnísi predpovedali, že jeho exil na ostrove Lesbos bude len dočasný a on sa vráti späť na trón.

Pochádzajú odtiaľ
-----------------

* Archermos - grécky sochár (6. stor. pred Kr.)

Galéria
-------

* Monastier Nea MoniMonastier Nea Moni
* Mesto ChiosMesto Chios
* Pláž KomiPláž Komi

Referencie
----------

1. ↑  Kallikratis law Archivované 2011-05-15 na Wayback Machine Greece Ministry of Interior
2. ↑   *"Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. ΜΟΝΙΜΟΣ Πληθυσμός"* [online]. [Cit. 2016-08-03]. Dostupné online. Archivované 2017-03-20 z originálu.
3. ↑  John Boardman; C. E. Vaphopoulou-Richardson (1986). Chios: a conference at the Homereion in Chios, 1984. Clarendon Press. p. v. ISBN 9780198148647. Retrieved 30 July 2014.
**Cvi Zamir** (hebr.  צבי זמיר, vlastným menom **Cvika Zarzevski**, \* 1925) je bývalý generálmajor Izraelských obranných síl a riaditeľ Mosadu v rokoch 1968 až 1974.

Biografia
---------

Narodil sa v Poľsku. Do britskej mandátnej Palestíny sa jeho rodina presťahovala, keď mal Zamir sedem mesiacov. Ako osemnásťročný sa stal vojakom. Najprv bol členom Palmachu, ktorý bol súčasťou Hagany. V Palmachu okrem neho slúžili aj budúci izraelskí vodcovia ako Moše Dajan či Jicchak Rabin. V priebehu vojny za nezávislosť v roku 1948 Zamir bojoval v novo utvorených Izraelských obranných silách. V armáde zostal aj po vojne a postupoval stále vyššie vo funkciách. V rokoch 1966 – 68 zastával funkciu vojenského atašé v Londýne.

Počas jeho funkčného obdobia na pozícii riaditeľa Mosadu spolupracoval na operácii Boží hnev (izraelská odpoveď na mníchovský masaker). Keď vtedajšia vláda SRN odmietla izraelskú ponuku na pomoc pri vyjednávaní s palestínskymi únoscami z Čierneho septembra, osobne sledoval celú udalosť až do zabitia všetkých izraelských rukojemníkov po neúspešnej záchrannej operácii. V neskorších interview (v roku 1992 a 1999) Zamir kritizoval nemecké bezpečnostné zložky pre ich zlú koordináciu, ktorá podľa neho bola hlavnou príčinou smrti všetkých rukojemníkov.

V súčasnosti žije Zamir severne od Tel Avivu, v Zahale.

Vo filme
--------

V roku 2005 natočil Steven Spielberg o masakre v Mníchove film Mníchov. Postavu Cvi Zamira v ňom stvárnil Ami Weinberg.

Pozri aj
--------

* Mosad

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Cvi Zamir na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 166379929
* ISNI: 0000 0003 6924 4751
* LCCN: no2012013782
* VIAF: 246345692
* WorldCat: lccn-no2012013782
**Fickove zákony** opisujú difúziu.

Zákony sú pomenované podľa nemeckého lekára a fyziológa s matematicko-fyzikálnym vzdelaním Adolfa Eugena Ficka (\* 1829 – † 1901), ktorý ich v roku 1855 odvodil.

Prvý Fickov zákon
-----------------

Prvý Fickov zákon hovorí, že rýchlosť difúzie je daná látkovým množstvom látky, ktorá prejde za časovú jednotku určitou plochou.

### Difúzny tok

Fickov zákon opisuje difúzny tok rozpustenej látky v rovnovážnom stave.

{\displaystyle J=-D\nabla (c)},
*J* je hustota toku, {\displaystyle \nabla (c)} je gradient koncentrácie, *D* je difúzny koeficient.

Slovné vyjadrenie: hustota toku je úmerná gradientu koncentrácie.

### Rýchlosť difúzie

{\displaystyle v\_{dif}=-D{\frac {dt}{dS}}}
{\displaystyle {\frac {dt}{dS}}} – koncentračný spád
{\displaystyle D=D\_{0}e^{-{\frac {q}{RT}}}} – teplotná závislosť difúzneho koeficientu
Závisí na teplote, čase, aktivačnej energii (aktivačná energia je energia potrebná k uvoľneniu atómov z kryštálovej mriežky).

Druhý Fickov zákon
------------------

Druhý Fickov zákon hovorí, že časová zmena koncentrácie látky v danom mieste je priamo úmerná priestorovej zmene gradientu koncentrácie,pričom konštantou úmernosti je difúzny koeficient D. Platí pre neustálený stav.

Difúzny koeficient D je konštantou,charakterizujúcou ako ľahko daná látka difunduje do prostredia.

Konštanta D závisí na: 

* teplote – pri vyššej teplote je difúzia rýchlejšia;
* viskozite
* veľkosti častíc (čím väčšie, tým pomalšia)

D nadobúda hodnôt cca 1,10−9 pre nízkomolekulárne látky, 1,10−12 pre veľké molekuly.

Pozri aj
--------

* Difúzia

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku První Fickův zákon na českej Wikipédii.*
**Karolína Kurková** (\* 28. február 1984, Děčín) je česká modelka a príležitostná herečka.

Životopis
---------

Jej otec Josef Kurka bol známym basketbalovým hráčom. 

K modelingu ju priviedol priateľ, ktorý poslal jej fotky do agentúry v Prahe. Krátko nato začala pôsobiť ako modelka v rámci Česka. Neskôr využila príležitosť a odcestovala do Milána, kde podpísala prvý väčší kontrakt. V New YorkU sa ako 15-ročná 7. septembra 1999 stretla s vydavateľmi časopisu Vogue.
  
Nasledoval jej presun do New Yorku a jej predstavenie vo februárovom vydaní časopisu Vogue z roku 2001. Bola jednou z najmladších modeliek, ktoré sa objavili na titulnej stránke tohto časopisu. Victoria's Secret si ju vybrala ako súčasť novembrového televízneho špeciálu roka. Pracovala pre viaceré módne domy a značky, ako napr Yves Saint Laurent, Tommy, Valentino a iné. V nasledujúcom roku stála na čele druhej módnej show Victoria's Secret. Vogue ju poctil titulom "Model of the Year" (Modelka roka) na udeľovaní cien VH1/Vogue Fashion Awards v roku 2002. 

Uzatvorila ďalšie kontrakty s dizajnérmi ako Ralph Lauren, Oscar de la Renta a Balenciaga, objavila sa na viac ako 60 titulných stránkach. Je obľúbená vďaka svojej silnej a energickej osobnosti a pre svoj vzhľad.

Osobný život
------------

Žije v štvrti TriBeCa v New Yorku so svojim dlhoročným priateľom.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Karolína Kurková**

Externé odkazy
--------------

* FMD.com – Karolína Kurková (po anglicky)
* IMDb.com – Karolína Kurková (po anglicky)
* ČSFD.cz – Karolína Kurková Archivované 2010-11-23 na Wayback Machine

Autoritné údaje: * GND: 1223672263
* ISNI: 0000000399718364
* LCCN: no2013004941
* VIAF: 295030761
* WorldCat: lccn-no2013004941
**Dušan Kubíny** (\* 2. február 1930, Brezno – † 6. júl 2015, Banská Bystrica) bol slovenský geológ a speleológ.

Životopis
---------

Navštevoval ľudovú školu v Brezne, 1941-1949 študoval na gymnáziu v Brezne a v Banskej Štiavnici, 1949-1953 absolvoval štúdium na Prírodovedeckej fakulte UK v Bratislave, 1953 získal RNDr. 1976 CSc. 

Pôsobil v GÚDŠ v Bratislave ako vedúci geológ oblasti (1952-1958), v Geologickom prieskume v Banskej Bystrici ako odborný geológ (1958-1975) a vo VÚLH vo Zvolene ako vedúci vedecký pracovník (1975-1992). Na Ministerstve kultúry pôsobil ako člen poradného zboru speleógov (1955-1989). Bol zakladateľom a predsedom Slovenskej speleologickej spoločnosti (1970-1976), 1994 získal čestné členstvo v Slovenskej geologickej spoločnosti.  

Bol dobrovoľným členom Horskej služby, od 1959 členom zboru Štátnej opery v Banskej Bystrici, dlhoročným členom a sólistom Katedrálneho spevokolu v Banskej Bystrici a členom Speváckeho zboru slovenských učiteľov v Trenčianskych Tepliciach. 

Zostavil podrobnejšie geologické mapy mnohých ložiskových území Slovenska, tektonické mapy jednotlivých pohorí Slovenska. Venoval sa aplikácii hlbinnej tektoniky Zeme na rozšírenie lesov a produkcii dreva, je autorom prvej projektovej štúdie parkového riešenia Nízkych Tatier, spolupodieľal sa pri vyhlásení chránených území: Veporské skaly, Brankovský vodopád vo Veľkej Fatre, vodopád Spády v Poľane, Moštenické travertíny a i. Je autorom 3 zlepšovacích návrhov, ktoré zabezpečili miliónovú úsporu na technických dielach. Autor monografií, vedeckých štúdií a odborných článkov, zväčša pôvodných a tematicky zameraných na regionálnu geológiu, speleológiu a ochranu prírody. Veľa článkov a cestopisných čŕt venoval Mongolsku.

Ocenenie
--------

Bol ocenený:

* Plaketa Správy slovenských jaskýň (1979)
* Zlatá medaila SSS (1990)
* Zlatá plaketa GÚDŠ Bratislava (1991).

Literatúra
----------

* Kto bol kto v Banskej Bystrici v roku 2001

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 174630
* VIAF: 2256156565747623500002
Mgr. Ing. **Peter Bobula** (\* 3. január 1967, Topoľčany) je slovenský právnik, živnostník a politik, podpredseda strany Kresťanskodemokratické hnutie.

Životopis
---------

Peter Bobula sa narodil v januári 1967 v Topoľčanoch. Absolvoval Gymnázium v Topoľčanoch, následne vyštudoval na právo na Univerzite Komenského a Stavebnú fakultu Slovenskej vysokej školy technickej. Po škole Bobula najskôr pôsobil ako stavebný technik v Agrostave Topoľčany, v rokoch 1996-2002 bol manažérom v obchodných spoločnostiach, od roku 2008 pracuje ako živnostník a manažér. V rokoch 2010-2011 bol predsedom dozornej rady Slovenskej pošty.

### Politická kariéra

Bobula pôsobí v KDH už od vzniku strany. V rokoch 1991-1992 bol okresným tajomníkom pre Topoľčany, v rokoch 1993-2002 slúžil ako riaditeľ administrácie KDH. V rokoch 1999-2001 bol podpredsedom Krajskej rady KDH pre Nitriansky kraj. V roku 2004 bol zvolený za člena predsedníctva strany, od roku 2009 pôsobil ako sekretár KDH pre regióny. Pracoval tiež ako poslanecký asistent Pavla Hrušovského. Vo  voľbách do NR SR v roku 2016 kandidoval za KDH zo 150. miesta, strana sa do parlamentu nedostala.

V júni 2016 bol na sneme zvolený za podpredsedu KDH. V parlamentných voľbách v roku 2020 kandidoval za KDH zo štvrtého miesta na kandidátke.

### Osobný život

Peter Bobula je ženatý, žije v Urminciach.

Referencie
----------

1. 1 2   *Peter Bobula* [online]. demagog.sk, [cit. 2020-01-23]. Dostupné online.
2. ↑  GÁLIS, Tomáš. Podpredseda KDH Bobula: Nechceme, aby sa pre naše sebectvo do 2. kola dostali Kotleba a Harabin. *Denník N* (Bratislava: N Press), 2018-12-28. Dostupné online [cit. 2020-01-23]. ISSN 1339-844X.
3. ↑  Slovenská pošta, a.s. In:  *Obchodný register na internete* [online]. Bratislava: Ministerstvo spravodlivosti SR, [cit. 2020-01-23]. Dostupné online.
4. ↑   *Asistenti poslanca - Pavol Hrušovský* [online]. Bratislava: Národná rada SR, [cit. 2020-01-23]. Dostupné online.
5. ↑  Ladislav Bariak ml.. Alojz Hlina sa stal novým predsedom KDH. *Aktuality.sk* (Bratislava: Ringier Axel Springer Slovakia), 2016-06-11. Dostupné online [cit. 2020-01-23].
Dacia Dokker
**Dacia Dokker** je dodávkový automobil, ktorý vyrába rumunská automobilka Dacia. Vyrába sa vo fabrike Renault v meste Tangier v Maroku. Predstavený bol v roku 2012 na autosalóne v Casablance a uvedený do predaja v Maroku v júni 2012. V Rumunsku je dostupný od septembra 2012 a predáva sa v Európe, Severnej Afrike a francúzskych zámorských teritoriách.

Vyrába sa vo verziách passenger a panel van, ako aj v crossover verzii, Dokker Stepway, ktorá bola predstavený v roku 2012 na istanbulskom autosalóne, ktorá má podobné prvky ako Sandero Stepway.

V krajinách Spoločenstva nezávislých štátov a na Strednom východe sa predáva ako Renault Dokker, nie však v iných krajinách, pretože by ohrozoval predaj francúzskeho brata, Renault Kangoo.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Dacia Dokker na anglickej Wikipédii.*

| **Automobily značky Dacia 1968 – 2019** |
| --- |
|  **Typ** |  1960 |  1970 |  1980 |  1990 |  2000 |  2010 |
| 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
|  Miniautomobily |  |  |  |  500 |  |  |  |
|  Malé automobily |  |  |  |  |  Nova |  SuperNova |  |  Sandero |
|  |  |  |  |  |  Solenza |  |  |
|  Nižšia stredná trieda |  |  1300 |  1310 |  |  |
|  1100 |  |  |  1410 |  |  |
|  |  |  |  1320 |  1325 |  |  |  Logan |
|  Vyššia stredná trieda |  |  |  |  2000 |  |  |  |  |
|  Kupé |  |  |  |  1410 Sport |  |  |  |
|  SUV |  |  |  |  |  |  Duster |
|  MPV |  |  |  |  |  |  Logan MCV |  Lodgy |
|  Pick-upy |  |  | 1302 |  1304 | Logan Pickup |  |
|  |  |  | 1305 |  |
|  |  |  |  | 1307 |  |
|  |  |  |  | 1309 |  |  |  |
| Dodávky |  |  | D6 |  |  |  |  |  Logan Van |  Docker |
**Stefanov-Boltzmannov zákon** popisuje celkovú intenzitu žiarenia absolútne čierneho telesa. Bol publikovaný v roku 1879 Ludwigom Boltzmannom a Josefom Stefanom.

Formulácia zákonu
-----------------

Stefanov-Boltzmannov zákon dáva do súvisu celkovú intenzitu žiarenia čierneho telesa, označenú *I*, a jeho termodynamickú teplotu *T* nasledujúcim spôsobom:

{\displaystyle I=\sigma T^{4},}
pričom {\displaystyle \sigma =5,670400\cdot 10^{-8}\ \mathrm {Wm} ^{-2}\mathrm {K} ^{-4}} je Stefanova-Boltzmannova konštanta. V prípade nedokonalého čierneho telesa (takzvaného šedého telesa) je Stefanov-Boltzmannov zákon modifikovaný pomocou premennej {\displaystyle \epsilon } vyjadrujúcou emisivitu povrchu šedého telesa. V tomto prípade znie zákon pre vyžarovanie nasledujúco:

{\displaystyle I=\epsilon \sigma T^{4}.}

Príklady intenzity tepelného žiarenia
-------------------------------------

Výkon vyžarovaný čiernym telesom o ploche 1m2 v závislosti od teploty. Diagram podľa Stefanov-Boltzmannov zákona.

Výkon vyžarovaný čiernym telesom o ploche 1m2 (intenzita žiarenia)| Charakteristické pre teplotu | Teplota | Teplota | Intenzita žiarenia |
| --- | --- | --- | --- |
| sublimácia CO2 | 0-78.5 °C | 00194,65 K | 00000 81 W/m2 |
| topenie vodného ľadu | 00000 °C | 00273,15 K | 0000 316 W/m2 |
| izbová teplota | 000 21 °C | 00294,15 K | 0000 424 W/m2 |
| teplota ľudského tela | 00036,5 °C | 00309,65 K | 0000 521 W/m2 |
| vriaca voda | 00100 °C | 00373,15 K | 000 1099 W/m2 |
| železo rozpálené do červena | 00700 °C | 00973,15 K | 00 50851 W/m2 |
| Teplota tavenia volfrámu | 03422 °C | 003 695 K | 0 10566 kW/m2 |

Referencie
----------

1. ↑

Pozri aj
--------

* Absolútne čierne teleso
* Infračervené žiarenie
* Planckov vyžarovací zákon
* Wienov posuvný zákon
* Slnečná konštanta

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Stefanův-Boltzmannův zákon na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené) a Stefan-Boltzmann-Gesetz na nemeckej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
Ph.Dr. **Cyril Andrew Hromník** (\* 19. február 1942, Hrabušice) je slovenský historik a lingvista žijúci v Kapskom Meste v Južnej Afrike.

Životopis
---------

Po maturite išiel študovať na Karlovu univerzitu v Prahe históriu východnej Afriky a portugalčinu. V roku 1968 pracoval v portugalskom vysielaní Rádia Praha pre Brazíliu a vo swahilskom jazyku pre východnú Afriku. V tom istom roku odišiel do USA. Študoval na Syracuse University dejiny Afriky, Portugalska, Latinskej Ameriky a Indie. Na univerzite aj prednášal a v roku 1977 obhájil aj dizertačnú prácu. V Etiópii a ďalších afrických, ázijských a európskych krajinách pracoval na rôznych dokumentačných a výskumných projektoch. Študoval viacero jazykov: portugalčinu, španielčinu, ruštinu, angličtinu, francúzštinu, latinčinu, swahilčinu, hindčinu a tamilčinu. Študijné pobyty absolvoval vo viacerých krajinách: v Indii, Mozambiku, Keni, Angole, Portugalsku, Palestíne a Južnej Afrike – University of Cape Town, tieto pobyty mu pomohli nájsť cestu na skúmanie prehistorickej minulosti Afriky a Indie a medzikontinentálnej kultúrnej výmeny. Vedomosti a poznatky ktoré takto získal uplatňuje aj pri štúdiu dávnej minulosti Slovanov v stredoeurópskom priestore. Má úplne iný pohľad na slovenskú minulosť a ten sa úplne odlišuje od oficiálnej slovenskej alebo stredoeurópskej historiografie.

### Dielo

Cyril Hromník vydal väčšinu svojich publikácii v angličtine.

* *Goa and Mozambique: The Participation of Goans in Portuguese Enterprise in the Rios de Cuama, 1501-1752*, Syracuse University, 1977.
* *Africa before Livingstone*, Centre for Extra-Mural Studies, University of Cape Town, 1980, ISBN 9780799203400.
* *Indo-Africa: Towards a New Understanding of the History of Sub-saharan Africa*, Cape Town, Juta, 1981, ISBN 9780702111631.

### Diela vydané v slovenčine

* *Slováci, Sloveni, kde sú vaše korene?*, 2010.
* *František List*, Matica slovenská, 2012, ISBN 978-80-8128-029-0.
* *Sloveni a Slovensko*, Matica slovenská, 2015, ISBN 978-80-8128-095-5.

Referencie
----------

1. ↑  Cyril A. Hromník, databazeknih.cz
2. ↑   *Cyril Hromnik – prednáška v Prešove, tajnedejiny.sgo.sk* [online]. [Cit. 2020-05-05]. Dostupné online. Archivované 2020-09-20 z originálu.
3. ↑  DigiBooks - Prezeranie autora, digibooks.sk
4. ↑   *Sloveni a Slovensko*. [s.l.] : Matica Slovenská. ISBN 978-80-8128-095-5.
5. ↑  Dr. Cyril Andrew Hromník - Sloveni a Slovensko, fss.ukf.sk
6. ↑  Africa before Livingstone, worldcat.org
7. ↑  Cyril Hromnik, researchgate.net
8. ↑  František List, databazeknih.cz

Externé odkazy
--------------

* Cyril Andrew Hromník, slovenskezahranicie.sk

Autoritné údaje: * GND: 1129626288
* ISNI: 0000 0000 3471 3085
* NK ČR: jx20100817005
* VIAF: 6266427
Rudolfov ostrov (červenou)
**Rudolfov ostrov** (rus. *Oстров Рудольфа* – Ostrov Rudoľfa) je najsevernejší ostrov Zeme Františka Jozefa v Barentsovom mori. Územne patrí do Archangeľskej oblasti Ruska.

Na ostrove s rozlohou 297 km², jednom zo siedmich väčších ostrovov celého súostrovia, najvyšší bod predstavuje výšku 461 m n. m.. Najsevernejší bod ostrova, mys Fligeli, dosahujúci severnou zemepisnou šírkou polohu 81°50´35´´, je najsevernejším bodom Eurázijského subkontinentu (vzdialený je 911 km od severného pólu). 

Ostrov bol objavený počas rakúsko-uhorskej polárnej expedície v rokoch 1872 – 1874; jej vedúci Július von Payer ho pomenoval *Kronprinz-Rudolph-Land* po princovi Rudolfovi, synovi Františka Jozefa I. Koncom 19. a začiatkom 20. storočia bol ostrov východiskovým bodom niekoľkých výprav k severnému pólu. Ruský polárnik Georgij Jakovlevič Sedov (1877 – 1914) na jednej zo svojich ciest v blízkosti ostrova zomrel a je tu aj pochovaný.

Takmer celý povrch ostrova je pokrytý ľadovým príkrovom. Podnebne patrí ostrov do arktického klimatického pásma s priemernými teplotami v januári až -24 °C a v júli iba okolo 0 °C. Drsným klimatickým podmienkam je prispôsobené i zloženie fauny, ktorú predstavuje ľadový medveď, tuleň a mrož. 

V Teplickom zálive je v prevádzke meteorologická stanica, prvýkrát bola v prevádzke v lete roku 1932.

Zdroje
------

* kol. autorov, *Malá zemepisná encyklopédia ZSSR*, Obzor, Bratislava, 1977
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Rudolfův ostrov na českej Wikipédii.*

Súradnice: 81° 47' 22" s. š. 58° 39' 59" v. d.
Pośredni Wodogrzmot
**Wodogrzmoty Mickiewicza** (slov. *Mickiewiczove vodopády*, nem. *Mickiewiczfälle, Mickiewicz-Wasserfälle*, maď. *Mickiewicz-vízesések*) sú vodopády vo Vysokých Tatrách, ktoré sa skladajú z troch väčších a niekoľkých menších kaskád od 
(3 do 10 metrov) na potoku Roztoka v Doline Roztoki, ktorý tečie z Doliny Pięciu Stawów Polskich. Nachádzajú sa približne 1 kilometer od ústia do potoka Białka. Tri väččšie vodopády sú nazvané *Wyżni Wodogrzmot*, *Pośredni Wodogrzmot* a *Niżni Wodogrzmot*. Vznikli v mieste, kde voda prekonáva skladný prah, ktorým Dolina Roztoki prechádza do Doliny Białki. Nad vodopádmi v svahoch Roztockej Czuby rastie reliktný porast smrekovca opadavého a borovice limbovej.

Názov
-----

Polskie Towarzystwo Tatrzańskie nazvalo vodopády v roku 1891 po spisovateľovi Adamovi Mickiewiczovi, rovnako ako Dolinu Rybiego Potoku, ale názov doliny sa neujal a zostal len názov vodopádov.

Referencie
----------

1. 1 2  RADWAŃSKA-PARYSKA, Zofia; PARYSKI, Witold Henryk. *Wielka encyklopedia tatrzańska*. Poronin : Wydawnictwo Górskie, 2004. ISBN 83-7104-009-1.
2. 1 2  PARYSKI, Witold Henryk. *Tatry Wysokie. Przewodnik taternicki. Część IV. Walentkowa Przełęcz – Przełączka pod Zadnim Mnichem*. Warszawa : Spółdzielny Instytut Wydawniczy „Kraj", 1951.
3. ↑  CYWIŃSKI, Władysław. *Szpiglasowy Wierch. Tatry przewodnik szczegółowy tom 11*. Poronin : Wydawnictwo Górskie, 2005. ISBN 83-7104-034-2.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Wodogrzmoty Mickiewicza**

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej mape

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Wodogrzmoty Mickiewicza na poľskej Wikipédii.*

Súradnice: 49°14′02″S 20°05′11″V﻿ / ﻿49,233993°S 20,086418°V﻿ / 49.233993; 20.086418
Ing. **Peter Oremus** (\* 2. júl 1950, Šurany – † 4. marec 2006, tamže) bol slovenský manažér v energetike a politik, poslanec Národnej rady Slovenskej republiky a Nitrianskeho samosprávneho kraja.

Životopis
---------

Peter Oremus sa narodil 2. júla 1950 v Šuranoch. Vyštudoval Vysokú školu poľnohospodársku v Nitre a postgraduálne v trojročnom štúdiu tiež Vysokú školu ekonomickú v Bratislave. Pracoval v priemysle ako projektant, investičný pracovník, vedúci odboru. V rokoch 1975 až 1977 pracoval ako projektant, ďalšie tri roky pôsobil ako investičný pracovník. V období rokov 1981 až 1985 bol vedúcim odboru technickej obsluhy výroby ELITEX. Odtiaľ odišiel do Naftového a plynárenského priemyslu Nitra, kde pracoval v rokoch 1985-1989 ako zástupca riaditeľa. V rokoch 1989-1999 bol riaditeľom SPP, odštepný závod Nitra. Následne v rokoch 1999-2004 pôsobil ako zástupca pre nové výroby v Nitrianskych strojárňach.

V roku 1991 bol jedným z kandidátov na post generálneho riaditeľa SPP. Pre názorové nezhody s vtedajším ministrom hospodárstva na privatizáciu SPP však tento post neprijal. Od roku 1991 do roku 1996 bol predsedom Zväzu zamestnávateľov naftového a plynárenského priemyslu. Od roku 1995 do roku 1997 bol členom poradného orgánu Hospodárskej rady vlády pre otázky energetiky. 

V marci 2002 ho vtedajší predseda vlády SR, Mikuláš Dzurinda, označil za "plynárenskú loby Roberta Fica", ktorá bojuje proti privatizácii SPP.

### Politická kariéra

Peter Oremus bol až do svojej smrti predsedom krajskej organizácie strany SMER – sociálna demokracia v Nitrianskom kraji a členom predsedníctva strany. V parlamentných voľbách v roku 2002 kandidoval za stranu SMER, do parlamentu sa však najprv nedostal. V júli 2004 však nastúpil ako poslanec do NR SR na zaniknutý mandát poslankyne Moniky Beňovej, ktorá bola za SMER – tretiu cestu zvolená do Európskeho parlamentu. Bol členom Výboru NR SR pre životné prostredie a ochranu prírody.

Od roku 2001 až do svojej smrti bol tiež členom zastupiteľstva Nitrianskeho samosprávneho kraja. V roku 2001 kandidoval s podporou strán HZDS, SMER, Stred, SDĽ a SOP. V roku 2005 bol zvolený s podporou strán SMER-SD, SNS, ĽS-HZDS a KDH. Po jeho smrti na jeho mandát nastúpila Eva Antošová.

### Úmrtie

Peter Oremus zomrel 4. marca 2006 na srdcový infarkt.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5  TOMÁŠ HOLÚBEK. Zomrel Peter Oremus. *SME* (Bratislava: Petit Press), 2006-03-06. Dostupné online [cit. 2020-01-17]. ISSN 1335-4418.
2. ↑  TASR. Dzurinda: SPP chce uchmatnúť Rezeš. *Hospodárske noviny* (Bratislava: MAFRA Slovakia), 2002-03-08. Dostupné online [cit. 2020-01-17]. ISSN 1336-1996.
3. ↑  TASR. Beňovú nahradí v slovenskom parlamente Oremus. *SME* (Bratislava: Petit Press), 2004-08-14. Dostupné online [cit. 2020-01-17]. ISSN 1335-4418.
4. ↑   *Ing. Peter Oremus* [online]. Bratislava: Národná rada SR, [cit. 2020-01-17]. Dostupné online.
5. ↑   *Voľby do VÚC (Župné voľby) 2001 na Slovensku* [online]. vysledkyvolieb.sk, [cit. 2020-01-17]. Dostupné online.
6. ↑   *Voľby do VÚC (Župné voľby) 2005 na Slovensku* [online]. vysledkyvolieb.sk, [cit. 2020-01-17]. Dostupné online.
**Kojak** je americký kriminálny televízny seriál, ktorý sa nakrúcal v rokoch 1973 – 1978. V piatich sériach dosiahol počet 118 častí. Hlavným hrdinom je charizmatický poručík Theo Kojak, stvárnený Telly Savalasom.

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Kojak pracuje na policajnom oddelení v Manhattane, vtedy jednej z častí New Yorku. Jeho nadriadeným je kapitán Frank McNeil (Dan Frazer). Obaja sa poznajú dlhé roky a vedia, že sa na seba môžu stopercentne spoľahnúť. Pri svojej práci rieši Kojak zločiny vrážd, krádeží a vydieranie. Používa vlastný štýl práce. Je vybavený neomylným inštinktom, ktorý ho vždy privedie na správnu stopu.

Jeho kolegovia sú tiež detektívy Stavros (ktorého hraje Tellyho brat George Savalas), Rizzo (Vince Conti) a Saperstein (Mark Russell). Práve od nich Kojak občas očakáva obdobný štýl premýšľania, ako má on sám. Nie vždy s tým však má úspech. Nitky niektorých prípadov vedú až k najvyšším kruhom, a tak naňho zodpovední ľudia občas vyvíjajú nátlak. On sa ale nezľakne a vždy ide za svojím cieľom: dostať pravého páchateľa. Kojak miluje lízatká a má tiež jedinečný zmysel pre humor.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Obsadenie
---------

* Telly Savalas – poručík Theo Kojak
* Dan Frazer – kapitán Frank McNeil
* George Savalas – detektív Stavros
* Kevin Dobson – detektív Bobby Crocker
* Mark Russell – detektív Saperstein
* Vince Conti – detektív Rizzo

Série
-----

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Zoznam častí seriálu Kojak*

| Séria | Časti | Spojené štáty  Pôvodne vysielané | Spojené štáty  Stanica |
| --- | --- | --- | --- |
| Premiéra série | Finále série |
|  | **Pilotná časť** | 8. marec 1973 | CBS |
|  | **1** | 22 | 31. október 1973 | 8. máj 1974 |
|  | **2** | 25 | 15. september 1974 | 9. marec 1975 |
|  | **3** | 24 | 14. september 1975 | 7. marec 1976 |
|  | **4** | 25 | 26. september 1976 | 22. marec 1977 |
|  | **5** | 22 | 2. október 1977 | 18. marec 1978 |
|  | **TV filmy** | 16. február 1985 | 7. apríl 1990 |

Námet a ďalšie spracovanie
--------------------------

Postava Kojaka vznikla podľa námetu filmu *Marcus Nelson Murders*, ktorý bol natočený v roku 1973 podľa románu Selwyna Rabba.

Na základe úspechu tohto seriálu neskôr vzniklo v priebehu 80. rokov niekoľko ďalších televíznych filmov. V roku 2005 vznikol tiež deväťdielny remake káblovej televízie USA Network. Studio Universal Pictures v roku 2012 oznámilo, že chce natočiť filmový remake s Vinem Dieselem v hlavnej roli.

Referencie
----------

1. ↑  *Kojak* v Česko-Slovenskej filmovej databáze
2. ↑

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kojak na českej Wikipédii.*
Mgr. **Richard Flimel**  (\* 10. jún 1973) je slovenský ekonóm a právnik.

Štúdium
-------

Flimel je absolventom Fakulty manažmentu na Univerzite Komenského v Bratislave. Na University of New Hampshire, v New Hampshire, v USA získal titul Master of Business Administration a taktiež titul Juris Doctor na Columbia University School of Law v New Yorku.

Kariéra
-------

V rokoch 1994 až 1998 pracoval postupne v Tatrabanke a v J&T FINANCE GROUP. Od roku 2001 do roku 2006 pracoval v právnej kancelárii Sullivan & Cromwell v New Yorku a Londýne. V rokoch 2007 – 2010 bol generálnym riaditeľom TV JOJ, nahradil ho František Borovský. V roku 2010 sa stal riaditeľom spoločnosti JOJ Holding.

Od roku 2011 pôsobí Richard Flimel ako predseda predstavensta JOJ Media House, a.s.

Referencie
----------

1. 1 2 3  ŽEMLOVÁ, Monika; ČIKOVSKÝ, Konštantín. Richard Flimel: Kto je naj celebrita JOJ? Neriešim to. *sme.sk* (Bratislava: Petit Press), 2007-05-09. Dostupné online [cit. 2021-01-06]. ISSN 1335-4418.
2. 1 2  AUGUSTÍN, Radoslav. Riaditeľom TV Joj už nie je Flimel. Nahradil ho Borovský (aktualizácia). *etrend.sk* (Bratislava: News and Media Holding), 2010-05-26. Dostupné online [cit. 2021-01-06]. ISSN 1336-2674.
3. ↑   *Interviews s Richardom Flimelom (J&T)* [online]. unitedlife.sk, 2014-08-12, [cit. 2021-01-06]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* TV JOJ
Raši písmo
**Raši písmo** alebo (správnejšie) **rabínska (polo)kurzíva** je druh hebrejskej tlačenej polokurzívy, ktorý sa vyvinul z hispánsko-africkej rukopisnej kurzívy a presadil sa hlavne v tlačiach biblických a talmudických komentárov, preto pomenovanie po komentátorovi Rašim, ktorý však s týmto typom písma nemal nič spoločné ani ním nikdy nepísal.

Raši písmo slúži na grafické odlíšenie jednotlivých častí textu a takisto zdôrazňuje jeho hierarchickú štruktúru. Raši písmom sú spravidla vysádzané tie časti textu, ktoré majú charakter komentáru, alebo sú nejakým spôsobom podriadené (závislé) na hlavnom texte (napr. biblické komentáre v rabínskych bibliách, tosafot vo vydaniach Talmudu apod.). Medzi výhody Raši písma patrí jeho lepšia čitateľnosť, predovšetkým v drobnej sadzbe – tvary jednotlivých písmen Raši písma sú menej zameniteľné ako tvary tlačeného kvadrátneho písma.

Hebrejské písmo v porovnaní s Rašiho písmom
-------------------------------------------

| Hebrejské písmená s ich ekvivalentom Rašiho písmenami |
| --- |
| א =  | ב =  | ג =  | ד =  | ה =  | ו =  | ז =  | ח =  | ט =  |
| י =  | כ =  | ך =  | ל =  | מ =  | ם =  | נ =  | ן =  | ס =  |
| ע =  | פ =  | ף =  | צ =  | ץ =  | ק =  | ר =  | ש =  | ת =  |

Ďalsia literatúra
-----------------

* SLÁDEK, Pavel. *Raši (1040 – 1105) : vznik biblického komentáře ve frankoporýnských židovských centrech*. Vyd. 1. Praha : Academia, 2012. 581 s. (Judaica; zv. 6.) ISBN 978-80-200-2031-4. S. 188.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Raši (písmo)**

Zdroj
-----

*