recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**High-Speed Downlink Packet Access (HSDPA)** je protokol mobilnej telefónie označovaný tiež ako technológia 3,5G – triapoltá generácia. Objavil sa v Release 5 štandardu UMTS. HSDPA je dostupné ako pre UMTS FDD tak pre UMTS TDD.
HSDPA podstatne zvyšuje prenosovú rýchlosť pre downlink. Rýchlosť UMTS Release 99 (Release 3) je len 384 kbit/s. 

HSDPA je založený na niekoľkých inováciách architektúry siete, vďaka ktorým sa dosahuje nižšieho oneskorenia, rýchlejšie reakcie na zmenu kvality signálu a spracovanie H-ARQ, teda Hybrid Automatic Repeat Request, hybridnej automatickej požiadavky na opakovanie prenosu. 

Ďalšie zmeny boli spravené priamo na rádiovej časti siete, teda na RNC (Radio Network Controler) a Node B (základňová stanica). Hlavnou zmenou, ktorá prispieva k zrýchleniu toku dát a odstráneniu oneskorenia a rozptylu, je presunutie niektorých úloh zo samotného RNC na Node B. Základňové stanice sa teraz namiesto RNC starajú o plánovanie a riadenie priamo na vrstve 1, väčšina funkcií MAC dôležitých práve pre oneskorenie a rozptyl dát je z RNC v Release 5 presunutá na NodeB. Vďaka tomu dáta prejdú kratšiu trasu pred tým, než sa dekódujú a možno sa zistí, že niečo s nimi nie je v poriadku a že je potrebné ich poslať znovu. Znižujú sa tým nároky na čas potrebný na ich prenos, ale aj na RNC, naopak je potrebný výkonnejší hardware NodeB. MAC (Medium Access Control, Riadenie prístupu k médiu) sa v Release 5 nazýva MAC-HS, čím dáva táto funkcia najavo, že je dislokovaná na NodeB.

Oproti Release 99 zavádza HSDPA novú schému na prenos paketových dát. Namiesto rýchleho riadenia vysielacieho výkonu a premenného faktora rozptylu sa používa dynamická adaptívna modulácia a kódovanie, viackódové operácie, rýchle plánovanie a opakované odosielanie na fyzickej vrstve.

Vďaka HSDPA bude v W-CDMA sieťach (teda európskeho UMTS) teoreticky možné ponúkať zdieľané rýchlosti maximálne 14,4 Mbit/s (maximálna rýchlosť na jednu bunku), efektívne rýchlosti budú podstatne nižšie a pri štarte HSDPA sa očakáva, že mobilné terminály budú schopné využívať rýchlosť maximálne do 1,8 Mbit/s. Rýchlosť 14,4 Mbit/s pre jedno zariadenie sa nedá v dohľadnom čase očakávať. Pri tejto rýchlosti by totiž terminál (telefón) musel súčasne používať 15 kódov súčasne a všetky timesloty, čím by pre seba zabral celú kapacitu jedného sektora.

Pozrite aj
----------

* UMTS
* GSM
* GPRS
* EDGE
* EGPRS

| * z
* d
* u
Štandardy mobilnej komunikácie |
| --- |
| 0G | 
* PTT
* MTS
* IMTS
* AMTS
* AMR
* **0.5G**: Autotel/PALM
* ARP

 |
| 1G | 
* NMT
* AMPS
* Hicap
* CDPD
* Mobitex
* DataTac

 |
| 2G | 
* GSM
* cdmaOne
* iDEN
* D-AMPS
* PDC
* CSD
* **2.5G**: GPRS
* EDGE/EGPRS
* **2.75G**: CDMA2000 1xRTT

 |
| 3G | 
* W-CDMA
* UMTS
* FOMA
* CDMA2000 1xEV
* TD-SCDMA
* **3.5G**: HSDPA
* **3.75G**: HSUPA

 |
| 4G | 
* WiMAX (IEEE 802.16e)
* LTE (E-UTRA)
* **4G (IMT-Advanced)**:
* WiMAX-Advanced (IEEE 802.16m)
* LTE Advanced

 |
| 5G | 
* 5G NR

 |
O iných významoch výrazu *Karma* pozri *Karma (rozlišovacia stránka)*.
**Karma** (-hlavný slovenský zaužívaný tvar, zároveň sanskritský kmeň; sanskritský nominatív: **karman**; pálijský kmeň: **kamma**; pálijský nominatív: **kamman** [kammaṃ]) je rozhodujúci faktor dharma-čakry; podľa indického náboženstva dielo, skutky, vplyv vnútorného presvedčenia na ľudské konanie. 

Človek je to, čo urobil alebo čo robí, jeho dielo je *materský život, v ktorom sa rodí*; t. j. človek svojim konaním určuje, kde, v akom materskom živote sa opäť narodí. Karman je tak vlastne označením transcendentného zákona, ktorý určuje, že človek bude v ďalšom živote žať to, čo zasial v predošlom. Z údelu človeka, dobrého alebo zlého, možno teda podľa názoru Indov vyčítať, ako konal v predchádzajúcom živote.

Pojem karmy vykryštalizoval v upanišádach a ovplyvnil nielen hinduizmus, ale je aj v pozadí všetkých náboženských prúdov, ktoré vznikli na pôde Indie. V istom zmysle by sme mohli predstavu karmy považovať za výsledok tematizácie a rozboru fenoménov praxe.

Karma v joge
------------

Karma v joge je krijá - očistný a adaptačný proces čistenia mysle

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Ronald Ellwin „Ron" Evans, Jr.**  (\* 10. november 1933, St. Francis – † 6. apríl 1990, Scottsdale) bol americký kozmonaut, ktorý sa zúčastnil poslednej mesačnej misie Apollo 17

Život
-----

### Mladosť a výcvik

Detstvo strávil v Topeke, hlavnom meste Kansasu. Po základnej a strednej škole tu absolvoval aj elektrotechnickú fakultu. A tiež sa tu zoznámil a oženil s Janet Pollmovou. Ešte na fakulte v Kansase prešiel dobrovoľným vojenským výcvikom a potom, s diplomom inžiniera, nastúpil k vojenskému námorníctvu. Tiež začal s lietaním na cvičných strojoch. Potom bol prevelený na tri roky k bojovému útvaru ako stíhací letec v Tichomorí. Po návrate do USA bol dva roky leteckým inštruktorom a študoval na postgraduálnej škole vojenského námorníctva. Skončil ju úspešne v roku 1964 a nastúpil k letke VF-51 na lietadlovú loď Ticonderoga.

V roku 1966 ho prijali do piatej skupiny pripravujúcich sa kozmonautov v NASA. To znamenalo ďalšie štúdium a ďalšie cvičné lety, aj keď už mal na reaktívnych lietadlách nalietaných viac ako 4000 hodín. Bol zaradený do podporných posádok Apollo 7, Apollo 11 a do záložnej posádky Apolla 14. Až na konci programu Apolla sa konečne do vesmíru dostal.

### Let do vesmíru

K svojmu jedinému letu do vesmíru odštartoval z mysu Canaveral v lodi Apollo 17. Bola to šiesta expedícia. Na palube s ním leteli Eugene Cernan a Harrison Schmitt, ktorí na Mesiaci pristáli. Mesiac obletel 75 krát, nalodil oboch svojich druhov a po 12 dňoch vo vesmíre všetci traja pristáli na hladine Tichého oceánu. 

* Apollo 17 (7. december 1972 – 19. december 1972)

### Po lete

V januári 1973 bol námorný kapitán Evans zaradený do záložnej posádky letu Sojuz-Apollo (ASTP/EPAS). O tri roky neskôr z armády definitívne odišiel a v roku 1977 aj z NASA. Stal sa viceprezidentom spoločnosti Western America Energy Corporation v Scottsdale, štát Arizona. Tri roky potom tu zomrel na infarkt myokardu.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny životopis na stránkach NASA (po anglicky)

Zdroj
-----

* *Sto hvězdných kapitánů*, vydalo nakladateľstvo Práce r.1982, autor Milan Codr
* 

Autoritné údaje: * LCCN: no2011092927
* VIAF: 171815135
* WorldCat: lccn-no2011092927
O rieke v Zemplíne pozri *Roňava.*
**Ronava** je potok v Podunajskej nížine, v juhozápadnej časti okresu Trnava. Je to ľavostranný prítok Gidry a má dĺžku 17 km. Na hornom toku (po sútok so Zadným potokom) sa nazýva aj Stredná dolina, nakoľko preteká rovnomennou dolinou, napája vodnú nádrž Ronava.

Prameň
------

Pramení na Trnavskej tabuli juhovýchodne od obce Borová v nadmorskej výške približne 212 m n. m.

Opis toku
---------

Od obce Borová tečie smerom na juhovýchod cez Strednú dolinu, následne preteká západne od obce Ružindol, kde podteká cestu II. triedy č. 504. Južne od tejto obce sa na krátkom úseku stáča na juh, sprava priberá Zadný potok a opätovne pokračuje na juhovýchod. Ďalej podteká železničnú trať č. 120, potom aj štátnu cestu č. 61 a východne od obce Cífer napája vodnú nádrž Ronava. Pod nádržou tečie smerom viac na JJV, podteká diaľnicu D1 a preteká v blízkosti obce Voderady na pravom brehu, pričom na ľavom brehu obteká osadu Jozefov dvor. Na dolnom toku sa zľava oddeľuje Abrahámsky kanál a východne od obce Pavlice sa Ronava vlieva do Gidry.

Geomorfologické celky
---------------------

* Podunajská pahorkatina,
	+ geomorfologický podcelok Trnavská pahorkatina,
		- geomorfologická časť Trnavská tabuľa

Prítoky
-------

Okrem pravostranného Zadného potoka nepriberá žiadne trvalo tečúce prítoky.

Ústie
-----

Do Gidry ústi východne od obce Pavlice v nadmorskej výške 122,1 m n. m.

Obce
----

Postupne preteká katastrálnymi územiami týchto obcí, pričom netečie žiadnym intravilánom:

* Borová
* Ružindol
* Cífer
* Voderady
* Pavlice

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Gidry** |
| --- |
| *Gidra* → *Dolný Dudváh* → *Čierna voda* → *Malý Dunaj* → *Váh* → *Dunaj* |
| Vodné toky | Bahence · Blatnavý jarok · Dolina · **Gidra** · Hlboký jarok · Kamenný potok · Kobylí jarok · Pajdla · Ronava · Sieglov jarok · Stredná dolina · Suchý potok · Štefanovský potok · Úzky jarok · Zadný potok · Zajačí jarok |
| Vodné plochy | Vodná nádrž Biela skala · Vodná nádrž Budmerice · Rybník Hájiček · Vodná nádrž Ronava |
**The Greedies** (v roku 1978 **The Greedy Bastards**) bola krátkodobá ad hoc superskupina, ktorú vytvoril frontman skupiny Thin Lizzy Phil Lynott v roku 1978 počas tichého obdobia svojej hlavnej skupiny. Vzišla z Lynottovho záujmu o punk rock a jeho priateľstva s členmi skupiny Sex Pistols, The Damned a The Boomtown Rats. Občasnými členmi boli Bob Geldof a Pete Briquette. Nasledujúca zostava sa sústredila okolo Lynotta, členov Thin Lizzy Scotta Gorhama a Garyho Moora, Chrisa Speddinga, Steva Jonesa a Paula Cooka zo skupiny Sex Pistols. Vďaka tejto agregácii sa Thin Lizzy, Sex Pistols a dokonca aj Stevie Wonder objavili na štyroch vystúpeniach v Londýne a troch v Írsku.

Neskôr, po vydaní singla „A Merry Jingle", sa členovia skupiny potichu rozišli, pretože Phil Lynott pokračoval so skupinou Thin Lizzy a Cook a Jones vytvorili skupinu The Professionals.

A Merry Jingle
--------------

Turné skupiny Thin Lizzy po USA zabránilo ďalším aktivitám až do konca roku 1979, keď nahrávanie v zložení Lynott, Cook, Jones, Gorham a bubeník Thin Lizzy Brian Downey prinieslo vianočný singel „A Merry Jingle" (medley piesní „Jingle Bells" a „We Wish You a Merry Christmas"), ktorý vyšiel v decembri 1979. John Peel ho počas začiatku sviatkov niekoľkokrát odvysielal vo svojej *John Peel Show* rozhlasovej stanice BBC Radio One. Podľa Lynotta im jeho produkcia trvala tri hodiny. Pri prvom predstavení Peel uviedol: *„Je potrebné povedať, že páni Cook a Jones skutočne vedia, ako posunúť nahrávku, keď sa k nej dostanú."* Televízne vystúpenia v *The Kenny Everett Video Show* a *Top of the Pops* nahrávku posilnili a v britských rebríčkoch sa dostala na 28. miesto. Dodnes sa ale nikdy neobjavila na žiadnom oficiálnom vydaní Thin Lizzy, singel vyšiel v USA a bol jediným vydaním skupiny The Greedies. Singel obsahuje aj B-stranu, „A Merry Jangle", čo je vlastne A-strana hraná odzadu.

Členovia skupiny (1979)
-----------------------

* Phil Lynott a Scott GorhamPhil Lynott a Scott Gorham
* Brian DowneyBrian Downey
* Steve Jones Steve Jones
* Paul CookPaul Cook

Referencie
----------

1. ↑   *Greedies discography - RYM/Sonemic* [online]. Rate Your Music, [cit. 2021-12-16]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑  BEHNKE, mark. *The Sunday Magazine: A Merry Jingle by The Greedies* [online]. 2017-12-17, [cit. 2022-12-27]. Dostupné online. (po anglicky)
3. ↑   *Rare songs that Philip Lynott have been involved with. Thin Lizzy Guide made by Peter Nielsen* [online]. www.thinlizzyguide.com, [cit. 2022-10-01]. Dostupné online.
4. 1 2  The Greedies na Allmusic
5. ↑  *John Peel Show*, BBC Radio One, 1979-12-03.

Externé odkazy
--------------

* The Greedies na SecondHandSongs
* Výstrižky článkov o skupine The Greedies z novín na cookandjones.co.uk

Zdroje
------

* The Greedies na John Peel Wiki stránky Fandom
* The Greedies na Discogs
* The Greedies na metalmusicarchives.com
* *A sweet vintage Christmas jam from members of Thin Lizzy and the Sex Pistols: ‘A Merry Jingle’* [online]. DangerousMinds, 2015-12-16, [cit. 2021-12-16]. Dostupné online.
**Abd ar-Rahmán III.** alebo **Abdarrahmán III.** (ďalšie prepisy mena pozri v článku Abd ar-Rahmán;\* 889 – † 15. október 961, Córdoba) bol arabský emir z dynastie Umajjovcov, 8. vládca Córdobského emirátu (územie súčasného Španielska). v roku 929 ako prvý prijal titul kalif a vyhlásil vznik Córdobského kalifátu. Za jeho vlády sa kalifát rozprestieral na najväčšom území. Je považovaný za jedného z najschopnejších arabských vládcov.

Abd ar-Rahmán III. v Európe úspešne bojoval proti kresťanskej Kastílii a Leónu, v severnej Afrike proti berberskej dynastii Fátimovcov: v Európe obsadil Toledo, Leónske kráľovstvo a Navarra mu museli platiť dane; v Afrike dobyl Ceutu. Prvý z arabských vládcov Pyrenejského polostova, ktorý dal raziť mince so svojim menom. Celkovo upevnil pozície Arabov v boji proti reconquiste; počas jeho vlády zaznamenal kalifát veľký hospodársky rozmach.

Zdroje
------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Abdarrahmán III. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 19.

Autoritné údaje: * GND: 118978098
* ISNI: 0000 0001 1617 2008
* LCCN: n82164386
* NK ČR: mzk2016915253
* VIAF: 33354654
* WorldCat: lccn-n82164386
Kópia pôvodnej osadySvetové dedičstvo UNESCOSvetové dedičstvo UNESCO**L'Anse aux Meadows** (franc. L'Anse-aux-Méduses, do slovenčiny možno preložiť ako *Zátoka medúz*) je lokalita na najsevernejšom cípe ostrova Newfoundland, kde manželia Helge a Anne Ingstadovi našli v roku 1960 pozostatky vikingského osídlenia, ktoré tu krátkodobo existovalo okolo roku 1000. Ide o jedinú jednoznačne doloženú vikingskú osadu v Amerike. Predpokladá sa, že by to mohol byť legendárny *Vinland* Leifa Erikssona.

Bola tu znovu vybudovaná malá osada podľa vzoru pôvodného osídlenia, ktorá je teraz populárnou turistickou atrakciou.

Miesto je od roku 1978 zapísané na zozname svetového dedičstva UNESCO.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **L’Anse aux Meadows**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku L'Anse aux Meadows na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Kanadské pamiatky na zozname svetového dedičstva UNESCO |
| --- |
| 
* L’Anse aux Meadows
* Nahanni National Park
* Dinosaur Provincial Park
* Kluane National Park and Reserve a Tatshenshini-Alsek Provincial Park
* Head-Smashed-In Buffalo Jump
* Ostrov Anthony
* Wood Buffalo National Park
* Kanadské horské parky v Skalnatých vrchoch
* Historická časť Quebecu
* Národný park Gros Morne
* Lunenburg
* Waterton Glacier
* Národný park Miguasha
* Rideau Canal
* Joggins
* Kultúrna krajina Grand Pré
* Baskická veľrybárska osada v Red Bay
* Mistaken Point
* Pimachiowin Aki
* Writing-on-Stone / Áísínai'pi

 | Kanada |
**Pavol Zoch** (Cochius) (\* 18. január 1768, Slovenská Ľupča – † 27. december 1852, Jasenová) bol slovenský pedagóg a osvetový pracovník.

Jeho otec Martin Cochius, jeho matka Zuzana rod. Oravská, manželka Mária Bobrovniczky de Bobrovnik et Szentanna jeho syn Ctiboh Zoch, Jozef Zoch.

Životopis
---------

Od roku 1775 navštevoval ľudovú školu v Slovenskej Ľupči, študoval na evanjelickom gymnáziu v Banskej Bystrici, 1785 – 1789 a 1790 na evanjelickom lýceu v Kežmarku. Sprvu domáci učiteľ v šľachtických a meštianskych rodinách, evanjelický učiteľ a pomocný kňaz v Lučivnej, rektor evanjelickej školy vo Veličnej (1792 – 1841). Významný školský pracovník, 1837 spoluzakladateľ a podpredseda Spoločnosti vychovávateľov v evanjelickom bratstve oravskom. Ľudovýchovný pracovník, venoval sa ľudovému liečiteľstvu a inej osvetovej činnosti.

Autor náboženských piesní, básní pre žiakov, pohrebných veršov a kázní, ktoré zostali v rukopise.

Ocenenie
--------

* Roku 1845 vyznamenaný strieborným záslužným krížom s korunou.

Pamiatky
--------

* pomník na cintoríne vo Veličnej
* portrét od neznámeho autora (olej na plátne)
* rukopisná pozostalosť v Literárnom archíve Matice slovenskej

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*
* *Evanjelici v dejinách slovenskej kultúry*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 166618
* VIAF: 4732156565725723500000
**Tama** je konverzačný robot spoločnosti Matsushita.

Jeho hlavnou úlohou je podľa výrobcu terapia pomocou konverzácie pre starých a osamelých ľudí. Tama ovláda 50 fráz, ktoré dokáže používať, a jej cieľom je napr. pripomínať ľuďom, kedy majú ísť do nemocnice, kedy majú užívať lieky a podobne. Celkovo je projekt zameraný na zdravotnú starostlivosť o majiteľov.

Tama môže byť napojená cez ISDN linku alebo mobilný telefón na rôzne zdroje medicínskych informácií, spravodajstiev a pod. Komunikácia človeka s robotom môže byť z centra monitorovaná. V prípade zhoršenia mentálneho stavu starších ľudí môže na to robot autonómne upozorniť. Aby bol robot schopný rozoznať, kedy je vhodné s majiteľom konverzovať a kedy nie, má zabudovanú vlastnú časovú základňu a 2 MB pamäte, do ktorej si zaznamenáva predchádzajúcu konverzáciu.

Do vývoja robota bolo vložených 2 mil. USD. Jeho cena bola stanovená na zhruba 500 USD. Predpokladá sa, že robot sa bude vyrábať v tvare niekoľkých typov zvieratiek. Vzhľadom na to, že jeho primárnou funkciou je rozprávať sa, robot nie je schopný chodiť. Podľa prieskumu spoločnosti Matshushita si to ľudia z cieľovej skupiny tohto výrobku ani neželajú.
Agamemnón, Talthybios a Epeios, reliéf zo Samotráky, cca 560 pred Kr.
**Talthybios** (starogr. *Ταλθύβιος* – *Talthybios*, lat. *Talthybius*) je v gréckej mytológii posol a priateľ mykénskeho kráľa Agamemnóna v trójskej vojne.

Pred trójskou vojnou sa spartský kráľ Menelaos s Talthybiom a ithackým kráľom Odyseom vybrali za cyperským kráľom Kinyrom presvedčiť ho, aby sa stal ich spojencom. Kinyras ich bohato obdaroval a odkázal hlavnému veliteľovi achájskych vojsk Agamemnónovi, že pošle do vojny päťdesiat lodí. Nakoniec však poslal len jednu, ktorej velil jeho syn Mygdalión.

V Iliade je Talthybios jednou z vedľajších postáv, ktorej Homér venuje len jeden-dva verše. Je spomínaný ako posol mykénskeho kráľa Agamemnóna.

Keď sa Achilles zmocnil mesta Lyrnéssa, aby zaobstaral achájskemu vojsku pred Trójou jedlo a korisť, pri rozdeľovaní koristi sa na prvý pohľad zaľúbil do krásnej Briseidy, s ktorou potom žil v jednom stane. Osud ich však na začiatku desiateho roku trójskej vojny rozdelil. Po dobytí mýsijských Téb, priniesli z výpravy Achájci opäť bohatú korisť a medzi zajatcami bolo aj niekoľko dievčat. To najkrajšie si vybral Agamemnón. Onedlho si však prišiel po ňu s bohatým výkupným jej otec Chryses, kňaz boha Apollóna. Keď Agamemnón jeho ponuku odmietol a vyhnal ho z tábora, Chryses požiadal boha Apollóna, aby Achájcov potrestal.

Apollón jeho prianiu vyhovel a zoslal na Achájcov mor. Achilles preto zvolal vojakov na snem, aby sa poradili, ako si Apollóna udobriť. Veštec Kalchas im poradil, že Apollónov trest odvrátia jedine tak, ak Agamemnón Chryssovi dcéru vráti a ospravedlní sa. Agamemnón nato slovne napadol Kalchata i Achillea, ktorý sa ho zastal a vyhlásil, že sa dievčaťa zriekne, ak mu Achilles za náhradu dá Briseidu. Achilleus sa podriadil aj keď s tým nesúhlasil, odmietol však ďalej bojovať.

Keď sa však situácia na bojovom poli začala hrozivo vyvíjať v neprospech Achájcov, Agamemnón poslal k Achillovi poslov Talthybia a Eurybata s odkazom, že ak sa zmieri, Brisidu mu vráti. Achilles však vo svojom hneve zotrval a ustúpil až po strate svojho najlepšieho priateľa Patrokla.

Antický historik Herodotos píše, že v Sparte bola Talthybiova svätyňa, kde žili jeho potomci, tzv. Talthybiovci, dediční hlásatelia, ktorých Sparťania vysielali ako vyjednávačov do cudzích krajín.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Apollodoros, *Epitome*, E,3,9.
2. 1 2 3 4 5  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 94.
3. ↑  Homér, *Iliada*, 1,364-413.
4. ↑  Aleksander Krawczuk. *Trójska vojna*. Bratislava : Obzor, 1990. ISBN 80-215-0044-1. S. 62.
5. ↑  Herodotos, *História*, 7,134.
Rodový erb
**Gróf Gašpar III. Suňog z Jasenice a Budatína** (\* ? – † 1727) bol člen magnátskeho rodu Suňogovcov z Budatína.

Bol synom Ondreja Suňoga a jeho prvej manželky Márie Ňáriovej. V roku 1659 sa po svojom strýkovi Žigmundovi Ňárim stal tútorom svojich súrodencov Adama, Barbory a Evy. Prvýkrát sa oženil so Zuzanou Ujfalušiovou z Diviackej Novej Vsi, druhýkrát s Katarínou Jakušičovou. Na druhé manželstvo musel získať súhlas cisára Leopolda I. keďže Katarína bola po matke Kataríne Suňogovej jeho príbuznou.

Pôsobil dlhé roky ako úradník Uhorskej kráľovskej komory. Po vypuknutí Tököliho povstania osvedčil panovníkovi svoju vernosť. V nepokojných časoch bolo budatínske panstvo spustošené.

Často sa zdržiaval v kaštieli v Radoli, ktorý dal prestavať a rozšíriť. V kaštieli žil, vydával listiny, súdil a mal tu aj vlastnú kaplnku. Na konci 17. storočia mal bližšie neurčený spor so svojou manželkou, ktorá sa v roku 1695 spomína ako uväznená. V roku 1712 bol spolu so synom Ladislavom povýšený do grófskeho stavu. Obaja v roku 1727 zomreli, čím po meči vymrela uhorská vetva rodu. Jej majetky prešli na Antona Suňoga zo sliezskej vetvy.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑  PARÁČOVÁ, Andrea: *Kaštieľ v Radoli.* In: Pamiatky a múzeá 4, 2012, s. 29 – 33.
3. ↑  PARÁČOVÁ, Andrea: Suňogovci z Jasenice a Budatína. In: Pindur, D. – Turoci, M.: *Šľachta na Kysuciach a jej susedia*. Zborník z vedeckej konferencie. Čadca 2012, 38 – 53.
„**Here Without You**" je singel americkej rockovej skupiny 3 Doors Down z ich druhého štúdiového albumu *Away from the Sun*.

Dosiahol na 5.miesto v hitparáde Billboard Hot 100 (8. novembra 2003). Iba dve z ich piesní „Kryptonite" a „When I'm Gone" dosiahli v rebríčku vyššie pozície. Odvtedy získal platinové ocenenie v USA a Austrálii.

Skladba bola použitá vo filme *Goal! 2: Living the Dream*. WWE použila skladbu v poctovom videu pre Eddieho Guerrera, ktorý zomrel na srdcový infarkt v novembri 2005.

Zmysel skladby
--------------

Brad Arnold uvádza, že hlavnou inšpiráciou pre túto pieseň bola jeho ex-manželka. Pieseň je o osamelosti („And when the last one falls, when it's all said and done.." - aj keď sa svet rúca, láska nikdy neumiera).

Zoznam skladieb
---------------

US verzia
1. „Here Without You" (Radio Edit) - 3:55
2. „Here Without You" (Album version) - 3:57

UK verzia
1. „Here Without You" (Album version) - 3:57
2. „The Road I'm On" - 3:59

UK rozšírená verzia
1. „Here Without You" (Album version) - 3:57
2. „Here Without You" (Live) - 4:13
3. „It's Not Me" (Live) - 3:50
4. „Here Without You" (Enhanced Video)

Externé odkazy
--------------

* "Here Without You" Official music video na YouTube

Referencie
----------

1. ↑   *Eddie Guerrero Tribute* [online]. [Cit. 2009-12-29]. Dostupné online.
Maltézsky mechanizmus - priklad kinematického mechanizmu
**Mechanizmus** je mechanické zariadenie, ktoré vzniklo účelným spojením niekoľkých strojových súčiastok tak, aby bolo možné pomocou neho vykonávať požadovanú funkciu. Bolo vyvinutých mnoho rôznych typov mechanizmov na dosiahnutie rôznych účelov. Preto sa rôzne klasifikujú a rozdeľujú. Medzi mechanizmy sa zaraďujú aj niektoré prevody, prevodovky a zložitejšie spojky.

Základné rozdelenie mechanizmov
-------------------------------

Základné rozdelenie mechanizmov zohľadňuje ich hlavný pracovný prvok:

1. *Kinematické (pohybové) mechanizmy* sú určené najmä na zmenu pohybu a prenos síl a sú tvorené mechanickými prevodovými súčiastkami ako sú páky, ťahadlá, hriadele a podobne.
2. *Hydraulické mechanizmy* využívajú na prenos síl s pohybu kvapaliny. Ďalej sa rozdeľujú na:
	* *hydrostatické mechanizmy*, pri nich pôsobí kvapalina hlavne tlakom,
	* *hydrodynamické mechanizmy*, pri nich pôsobí kvapalina pohybovou energiou.
3. Pneumatické mechanizmy využívajú na prenos síl s pohybu stlačený plyn.
4. *Zmiešané mechanizmy* kombinujú vyššie uvedené typy v jednom celku. Príkladom môže byť hydropneumatické odpruženie, ktoré kombinuje hydrostatickú a pneumatickú časť.

Kinematické mechanizmy
----------------------

Návrhom mechanizmov sa zaoberá kinematika. Pre jej účely sa uvažuje idealizovaný mechanizmus ktorý je absolútne tuhý a pevný, bez hmotnosti a bez trenia v uloženiach. Reálne mechanizmy však majú svoju konečnú tuhosť a pevnosť a nenulovú hmotnosť, t.j. ich rozmery treba prispôsobiť aj použitým materiálom a pôsobiacim silám. Tento postup sa nazýva dimenzovanie. V uloženiach pôsobia vôle a trenie, čo ovplyvňuje účinnosť a presnosť.

Typickými zástupcami kinematických mechanizmov sú:

* kľukový mechanizmus
* kĺbový mechanizmus
* kulisový mechanizmus
* výstredníkový mechanizmus
* vačkový mechanizmus
* nožnicový mechanizmus
* pohybová skrutka

Zdroje
------

* BARTOŠ, Josef; NOVÁK, Vítězslav; ŠLÉGL, Miroslav. *Časti strojov II -III*. Bratislava : Alfa, vydavateľstvo technickej a ekonomickej literatúry, n.p. 1978. 584 s.
**Kritodamos** (starogr. *Κριτόδαμος* – *Kritodamos*) bol olympijský víťaz v boxe dorastencov v roku 376 pred Kr.

Kritodamos, syn Licha z Kleitoru, zvíťazil v boxe dorastencov na 101. olympijských hrách v roku 376 pred Kr. V Olympii sa box dorastencov zaradil do programu na 41. hrách v roku 616 pred Kr. a prvý víťaz tejto disciplíny bol Filótas zo Sybaridy. V starovekom Grécku mal box (pygmé) voľnejšie pravidlá. Dovoľovalo sa takmer všetko okrem držania súpera, chmatov a úderov na pohlavné orgány. Boxer mal päste ovinuté remencami a zápasil vo vyhradenom priestore. Boj trval tak dlho, kým sa neskončil pre jedného zo súperov víťazstvom.

Staroveký cestovateľ a spisovateľ Pausanias zaznamenal, že socha Kritodama stála v posvätnom okrsku olympijskej *Altidy*. Jej autorom bol sochársky majster Kleón. Podstavec Kritodamovej sochy i s nápisom a menom sochára objavili v juhovýchodnom rohu Altidy. Datujú ho do prvej polovice 4. stor. pred Kr.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,8,5.
2. 1 2  Walter de Gruyter, *Biographischer Index der Antike*, str. 513.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
4. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 247.
6. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 145-146.
7. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 569 vysvětlivky.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Krivka viditeľnosti** slúži na stanovenie viditeľnosti v divadelnej sále. Aby boli splnené podmienky dobrej viditeľnosti, nesmie medzi divákom a pozorovaným objektom stáť nič v ceste. Určuje sa na základe krivky viditeľnosti, ktorá sa získava buď geometricky alebo výpočtom podľa vzorca. Podmienky pre konštrukciu a výpočet krivky viditeľnosti sú:

* sediaci divák ma oči vo výške 1125 až 1500 mm nad podlahou
* výška temena hlavy nad očami je cca 125 až 150 mm
* vzťažný bod: v kine je to stred spodnej hrany premietacej plochy, v divadle je to stred priemetu portálu na podlahe javiska

Geometrické riešenie
--------------------

Ak sa vedie dotyčnica zo vzťažného bodu k temenu hlavy prvého diváka, predĺžená dotyčnica pretne kolmicu vztýčenú v mieste oka diváka v druhom rade. Priesečník dotyčnice a kolmice určí výšku oka. Výška temena hlavy od oka sa volí v rozmedzí 125 až 150 mm, v uvedenom rozmedzí sa opíše kružnica (simuluje hlavu diváka v druhom rade). Takto sa pokračuje ďalej, až kým sa nezíska celá krivka vedená vo výške očí sediacich divákov. Päty kolmíc udávajú výšky jednotlivých stupňov.

Matematické riešenie
--------------------

Pre praktické využitie vypracoval architekt Brzuchowski metódu za použitia koeficientu L, kedy možno vypočítať výšku v ktoromkoľvek rade vzorcom

Z=n(h/n1+c(Ln-L1))

Strmosť krivky je ovplyvnená výškou vzťažného bodu, hĺbkou radu a veľkosťou prevýšenia. Čím je poloha vzťažného bodu nižšia, rada užšia a prevýšenie väčšie, tým strmšia je krivka viditeľnosti.

Kategória:Geometria

Kategória:Divadlo
**Thespieus** (starogr. *Θεσπιεύς* – *Thespieus*, lat. *Thespieus*) je v gréckej mytológii syn a následník aténskeho archonta Arifróna.

Thespieus svoj úrad archonta prevzal v Aténach po smrti svojho otca Arifróna. Antický autor Hieronym uvádza, že vládol od roku 824 pred Kr. do roku 797 pred Kr. a jeho nástupcom sa potom stal syn Agaméstor.

Podľa Eusebia z Kaisareie počas 27 ročnej vlády Thespiea ustanovil Lykurgos v Sparte nové zákony, ktoré upevnili jej oligarchické zriadenie. Odkedy sa v Sparte ustanovilo toto štátne zriadenie, pramenila z neho moc, čo im umožnila zasahovať do usporiadania iných štátov a neskôr sa stalo hlavným dôvodom sporov z demokratickými Aténami.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Eusebios, *Kronika* 2,185.
2. 1 2  Hieronymus, *Chronicon*, 16-187.
3. 1 2  Thukydides. *Dejiny peloponézskej vojny I.*. Martin : THETIS, 2010. ISBN 978-80-970115-4-3. S. 35.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Grécky zázrak*. Bratislava : Mladé letá, 1990. ISBN 80-06-00122-7. S. 190.

Pozri aj
--------

* Zoznam mýtických panovníkov Atén
**Theopompos** (starogr. *Θεόπομπος* – *Theopompos*) bol víťaz v zápasení na olympijských hrách v rokoch 440 a 436 pred Kr.

Theopompos z Héraie zvíťazil na 85. a na 86. olympijských hrách v zápasení. Zápasenie (*palé*) sa podobalo nášmu „*grécko-rímskemu"*; aby súťažiaci zvíťazil, musel súpera trikrát zvaliť na zem, takže sa jej dotkol kolenom, alebo ho prinútiť, aby sa vzdal. Súperi sa od prvého až do posledného kola určovali žrebom a zápasili vylučovacím systémom.

Staroveký autor Pausanias uvádza, že Theopompos bol synom Theopompa a vnukom Damareta, oboch dvojnásobných olympijských víťazov. Sochy týchto slávnych športovcov stáli v olympijskej *Altide*. Pausanias poznamenal, že autor sochy Theopompa nie je známy, ale sochy jeho otca a starého otca vytvorili argejskí umelci Eutelidas a Chrysothemis, čo hásal tento nápis: „*Eutelidas a Chrysothemis sú tvorcami týchto prác, Argosania, umeniu starému ich učili kedysi."*

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 450.
2. 1 2  Mark Golden, *Sport in the Ancient World from A to Z* str. 164.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 113.
4. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,10,4.
5. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,10,5.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Latinská plachta.
**Latinská plachta** je trojuholníková podĺžna plachta na plachetnici. Jej horný lem je upevnený na dlhé asymetrické rahno, ktoré siaha až na provu.

Názov
-----

Podľa ľudovej etymológie plachtu nazvali podľa toho, že ju ako prví používali *latinskí* (t. j. talianski, resp. stredomorskí) námorníci. V skutočnosti však je názov skomolením názvu „*vela alla trina*", teda „trojuholníková plachta", ktorá sa líšila od dovtedy používanej—„*vela alla quadra*"—„štvoruholníkovej plachty".

História
--------

Pôvodný tvar bermudskej plachty na naklonenom sťažni bez rahna.
Latinská plachta sa používala na Blízkom východe a v Stredozemnom mori ju používalu Byzantínci a Arabi od 6. storočia. Od 8. storočia ju používali v Indickom oceáne a až v pozdnom stredoveku sa vďaka Arabom dostala do Európy.

Až do 14. storočia sa používala len v Indickom oceáne a v Stredozemnom mori, kým v Atlantiku a Baltickom mori sa naďalej používali klasické rahnové plachty. Až pokrok v konštrukcii lodí umožnil karavelám s viacerými latinskými plachtami plávať medzi Stredozemným morom a Atlantikom.

V 16. storočí, keď bolo Holandsko pod španielskou nadvládou, dostali sa latinské plachty ďalej do severnej Európy. Holandskí stavitelia lodí vynechali pôvodný sťažeň a upevnili dlhé latinské rahno priamo do trupu lode. Z rahna tak vznikol extrémne naklonený sťažeň, na ktorý sa priamo pripevňovali trojuholníkové plachty.

V priebehu 17. storočia sa z tejto konfigurácie na Bermudách vyvinuli moderné bermudské plachty. 

* latinská plachtalatinská plachta

| * z
* d
* u
Oplachtenie |
| --- |
| 
* rahnová plachta
* lugová plachta
* latinská plachta
* spritová plachta
* vratiplachta
* bermudská plachta

 |
| 
* kosatka
* genoa
* lietavka

 |
**Literatúra latinská** je najvýraznejšia zložka európskej kultúry, čo je dané tým, že latinčina bola nielen materským jazykom obyvateľov Ríma a neskôr Rímskej ríše, ale stala sa na dlhé stáročia jazykom tej časti Európy, ktorá bola pod vplyvom západnej časti Rímskej ríše. 

Preto je latinská literatúra po všetkých stránkach neobyčajne rozsiahla - časovo, teritoriálne, žánrovo a samozrejme aj šírkou námetov a ideí. Ako zložka antickej kultúry, stredovekej kultúry i novovekej kultúry poznamenala aj kultúru súčasnú.

Rímska literatúra
-----------------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Rímska literatúra*
Je literatúra z obdobia starovekého Ríma. Nadväzuje na grécku literatúru. Je významnou zložkou rímskej kultúry a prvá etapa vývinu latinskej literatúry. Tvorbu tvorila dráma, rétorika a poézia (tzv. zlatý vek rímskej literatúry)

Predstavitelia
--------------

* Zoznam spisovateľov starovekého Ríma

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Rekonštrukcia sídla z laténskej doby
**Laténska kultúra** bola hlavná archeologická kultúra laténskej doby v strednej a západnej Európe zhruba od 500/450 pred Kr. až po prelom letopočtu (na Slovensku: 450/400 pred Kr. – prelom letopočtu/6/10 po n.l.). Pre územie tejto kultúry sú pojmy laténska kultúra, laténska doba a mladá železná doba zhodné. Je to kultúra Keltov, a tým aj prvá kultúra a doba v dejinách strednej Európy, pri ktorej nesporne poznáme etnicitu jej nositeľov. Pomenovaná je podľa náleziska La Tène vo Švajčiarsku.

Charakteristika
---------------

Keltské kmene obývali územie horného Rýna a Podunajska a na svojich výbojoch prenikali do oblastí antickej kultúry (poznatky antického sveta priniesli do Európy). Majú silnú vládnucu vrstvu bojovníkov a kňazov. Boli hutníci, kováči, najmä umeleckí remeselníci, využívali nové hmoty okrem bronzu a drahých kovov. V poľnohospodárstve používali železné radlice, kosy, rotačné mlynčeky na mletie zrna. Vyrábali nádoby na hrnčiarskom kruhu. Z tohto obdobia pochádza u nás prvá peňažná sústava (zlaté a strieborné keltské mince, spočiatku napodobenina gréckych). V 2. a 1. storočí pred Kr. budovali opevnené sídla, prvotné mestá (oppidá, napríklad bratislavské oppidum). Na prelome letopočtu sa rozvoj keltskej kultúry prerušil expanziou rímskeho impéria na sever a súčasnými posuvmi na juh germánskych kmeňov. Väčšina Keltov sa postupne uchýlila do novovzniknutých rímskych provincií (Noricum a podobne).

Periodizácia
------------

Periodizácií je veľa. Uvedené sú príklady:

Podľa archeológa O. Tischlera (podľa spôn a mečov):

* starší stupeň: ranolaténska spona s pätkou zahnutou späť
* stredný stupeň: stredolaténska spona (spona so spojenou konštrukciou)
* mladý stupeň: spony s rámcovým zachycovačom

Podľa prehistorika P. Reineckeho:

* fáza A (500 – 400 pred Kr.)
* fáza B (400 – 300 pred Kr.)
* fáza C (300 – 100 pred Kr.)
* fáza D (100 – prelom letopočtu)

Podľa P. Jakobstahla (podľa vývoja keltského umenia):

* raný štýl (450 – 350 pred Kr.)
* zrelá štýl = waldalgesheimský štýl (350 – 300 pred Kr.)
* plastický štýl (nedá sa presne datovať)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Laténska kultúra**

Zdroj
-----

* laténska kultúra. In: NOVOTNÝ, Bohuslav, et al. *Encyklopédia archeológie*. 1. vyd. Bratislava : Obzor, 1986. 1032 s. S. 466 – 468.
**Miguel Díaz-Canel Bermúdez** (\* 20. apríl 1960, Placetas, Kuba) je kubánsky politik, súčasný prezident Kuby a prvý tajomník Ústredného výboru Komunistickej strany Kuby. Pôvodným povolaním elektroinžinier. 

Od roku 2003 je členom politbyra ÚV Komunistickej strany Kuby, v rokoch 2009 – 2012 bol ministrom školstva, potom podpredsedom vlády. V roku 2018 bol zvolený za kubánskeho prezidenta, čím sa skončila éra bratov Castrovcov, prezidentov Fidela Castra a Raúla Castra, ktorá trvala nepretržite od roku 1959. V roku 2021 sa stal aj prvým tajomníkom ÚV Komunistickej strany Kuby.

Životopis
---------

Narodil sa v meste Placetas v provincii Villa Clara. Na Univerzite v Las Villas vyštudoval elektrické inžinierstvo a do roku 1986 pracoval v kubánskych ozbrojených silách, v ktorých dosiahol hodnosť podplukovníka. Neskôr pôsobil v najvyšších politických štruktúrach regiónu Villa Clara, kde získal povesť usilovne pracujúceho a svedomitého úradníka.

V roku 2003 sa stal členom najvyššieho vedenia Komunistickej strany Kuby. V rokoch 2009 – 2012 bol ministrom pre vyššie vzdelávanie, potom sa stal podpredsedom kubánskej vlády. Dňa 24. februára 2013 bol zvolený prvým viceprezidentom Štátnej rady a stal sa tak pravdepodobným nástupcom kubánskeho prezidenta Raúla Castra. Jeho nástupníctvo bolo v roku 2013 potvrdené aj samotným Castrom v súvislosti s jeho ohláseným odchodom z funkcie prezidenta v roku 2018. Ako viceprezident reprezentoval Kubu na zahraničných cestách. Dňa 19. apríla 2018 bol zvolený novým kubánskym prezidentom, čím sa stal prvým vodcom, ktorý sa priamo nezúčastnil kubánskej revolúcie v roku 1959.

Díaz-Canel býva zvyčajne radený ku konzervatívnym predstaviteľom kubánskeho režimu (obrana režimu a kubánskej revolúcie, sľub uzatvorenia niektorých nezávislých médií, nedôvera k niektorým európskym ambasádam), ale v jeho myslení možno postrehnúť aj niektoré liberálne názory (napríklad obhajoba akademických slobôd alebo blogerov kritických k režimu).

Referencie
----------

1. 1 2 3   *Prezidentem Kuby byl zvolen Miguel Díaz-Canel, kormidlo neobrátí* [online]. novinky.cz, [cit. 2019-01-01]. Dostupné online.
2. 1 2   Miguel Díaz-Canel: Cuba selects first non-Castro president since Fidel. *The Guardian* (Londýn: Guardian News and Media Limited), 2018-04-19. Dostupné online [cit. 2019-01-01]. ISSN 0261-3077.
3. 1 2  HÁJEK, Adam. Dědic Castrů. V čele Kuby stanul inženýr, který trpělivě čekal na moc. *iDNES.cz* (Praha: MAFRA), 2018-04-19. Dostupné online [cit. 2019-01-01].
4. ↑  ČTK. *Castro v roce 2018 opustí prezidentský úřad. Teď ale chce bránit a zdokonalovat socialismus* [online]. ihned.cz, 2013-02-25, [cit. 2019-01-01]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Miguel Díaz-Canel**

Externé odkazy
--------------

* *Miguel Díaz Canel*
* Miguel Mario Díaz-Canel Bermúdez
* Marco Wermann: *Cuba’s Next President-In-Waiting*

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Miguel Díaz-Canel na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 1197618805
* VIAF: 97152682593723312862
Včely z Mallie, dve zlaté včely držia kvapku medu.
**Malia** alebo staršie aj **Mallia** je minojské mesto a palác na severnej Kréte. 

Palác v Malii je tretí najväčší minojský palác a leží bokom od hlavnej cesty, 40 km východne od Hérakleionu, medzi olivovými hájmi a severným pobrežím ostrova. Začiatky osídlenia spadajú do ranominojského obdobia. Palác bol postavený okolo roku 1900 pred Kr. (stredominojské obdobie). 

Medzi palácom a morom sa rozkladá mesto s nízkou nekropolou s nálezmi pozoruhodných zlatých šperkov. Severozápadne od paláca odkryli monumentálnu hrobovú stavbu *Chrýsolakos* s dvoma stavebnými fázami.

Palác zanikol a bol znova postavený okolo roku 1700 pred Kr. Palác a mesto definitívne zanikli pri náhlej katastrofe (asi výbuchu sopky na Santorine) okolo roku 1500 pred Kr.

V roku 1901 začal archeologické práce v tejto oblasti Brit D. H. Hogarten. Systematický odkryv sa začal v roku 1915 a francúzski archeológovia tu od roku 1921 robia vykopávky dodnes.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Malia (archeologické nálezisko)**
**FC Ružinov Bratislava** (celým názvom **Football Club Ružinov Bratislava**) je slovenský futbalový klub sídliaci v bratislavskej mestskej časti Ružinov. Po odstúpení seniorského mužstva z TIPOS IV. ligy Bratislava v sezóne 2015/2016 sa klub zameriava výlučne na mládežnícke kategórie. V súčasnosti v ňom pôsobí okolo dvesto detí a mládežníkov v šiestich kategóriach.

Svoje domáce zápasy hráva na štadióne na Sklenárovej ulici v miestnej časti Ružová dolina. Stánok má kapacitu asi 600 ľudí.

História
--------

Klub bol založený v roku 1919 pod názvom ŠK Kabel Bratislava. Hrávali v ňom najmä robotníci z továrne Kablo. Názov Kablo sa klubu s menšími obmenami zachoval až do roku 2000, keď bol premenovaný na ŠK Ružinov. V roku 2002 sa zlúčil s vojenským klubom VTJ Žižka Malacky, ktorý bol po profesionalizácií slovenskej armády zrušený. Názov sa opäť zmenil na ŠK VTJ Ružinov. Doteraz posledná zmena názvu sa udiala v roku 2005, keď sa klub premenoval na FC Ružinov.

V posledných rokoch začala klubu hroziť likvidácia, keďže pozemky pod štadiónom vlastní súkromná spoločnosť, ktorá na jeho mieste chce stavať polyfunkčný komplex. V roku 2015 sa objavili špekulácie o zlúčení klubu s FC Petržalka, ktoré sa napokon ukázali ako nepravdivé. V novembri 2018 vypovedal súkromník klubu nájomnú zmluvu s tým, že sa má do troch mesiacov vysťahovať. Po rokovaniach medzi klubom, MČ Ružinov a developerom sa nakoniec dohodlo na tom, že klub môže sezónu 2018/19 na štadióne dohrať. Budúcnosť klubu ale naďalej ostáva neistá.

### Historické názvy

* 1919 – **ŠK Kabel Bratislava** (Športový klub Kabel Bratislava)

* 19?? – **TJ Kablo Bratislava** (Telovýchovná jednota Kablo Bratislava)

* 19?? – **TJ Spartak Kablo Bratislava** (*Telovýchovná jednota Spartak Kablo Bratislava*)
* 199? – **ŠK Kablo Bratislava** (*Športový klub Kablo Bratislava*)
* 2000 – **ŠK Ružinov** (*Športový klub Ružinov*)
* 2002 – fúzia s **VTJ Žižka Malacky** **ŠK VTJ Ružinov** (*Športový klub Vojenská telovýchovná jednota Ružinov*)
* 2005 – **FC Ružinov Bratislava** (*Football Club Ružinov Bratislava*)

Referencie
----------

1. ↑  TJ *TIPOS IV. liga bez FC Ružinov | Bratislavský Futbalový Zväz* [online]. www.futbalbfz.sk, [cit. 2019-04-18]. Dostupné online.
2. ↑  A.S, Petit Press. *III. liga - súhrn víkendových zápasov* [online]. sport.sme.sk, [cit. 2019-04-18]. Dostupné online.
3. ↑   *Ustúpi futbalový štadión na Sklenárovej výstavbe?* [online]. www.ruzinovskeecho.sk, [cit. 2019-04-18]. Dostupné online.
4. ↑   *VIDEO Šokovaní Ružinovčania: Zoberie developer pre svoju stavbu stovkám detí futbalový štadión? | Bratislavské noviny* [online]. www.bratislavskenoviny.sk, [cit. 2019-04-18]. Dostupné online.
**Franco Egidio Malerba** (\* 10. október 1946 Janov, Taliansko) je prvý taliansky astronaut, 278. človek vo vesmíre, ktorý sa v roku 1992 zúčastnil sedemdňového letu amerického raketoplánu.

Život
-----

Je absolventom janovskej univerzity Universita di Genova, kde v roku 1970 získal titul strojného inžiniera a o 4 roky neskôr v odbore fyziky titul PhD. Stal sa členom Národného výboru pre vedu, potom bol zamestnaný v NATO v talianskej La Spezia. Po zdarnom ukončení štúdia bol viac ako rok výskumným pracovníkom v USA a Francúzsku, od roku 1977 pracoval ako vedecký pracovník pre Taliansku vesmírnu agentúru (ASI). O 14 rokov neskôr tu absolvoval výcvik astronautov a v roku 1992 letel na obežnú dráhu Zeme.

Let do vesmíru
--------------

Dvanásteho letu (registrovaný v COSPAR 1992-049A) raketoplánu Atlantis sa zúčastnila táto posádka: Loren Shriver, Andrew Allen, Jeffrey Hoffman , Marsha Ivinsová, Franklin Chang-Diaz z Kostariky, Claude Nicollier zo Švajčiarska a Talian Franco Malerba. Práve Malerba mal na starosť taliansku družicu TSS-1, ktorá mala byť vypustená na 20 km dlhom lane. Experiment sa nepodaril a družicu priviezli v nákladnom priestore späť. Posádka vypustila na obežnú dráhu ešte jednu, mohutnú európsku družicu Eureca. Misia, ktorá začala aj skončila na Floride, myse Canaveral, bola označená aj napriek problémom s TSS ako úspešná.

* STS-46 Atlantis (31. júl 1992 - 8. august 1992 )

Ocenenia a uznania
------------------

Po Malerbovi je pomenovaná planétka (9897) Malerba, ktorú objavili astronómovia M. Tombelli a U. Munari v roku 1996.

Referencie
----------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Franco Malerba na českej Wikipédii.*

1. ↑   *JPL Small-Body Database Browser: 9897 Malerba (1996 CX7)* [online]. Jet Propulsion Laboratory NASA, [cit. 2008-12-27]. Malerba Dostupné online. (po anglicky)

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |

* 
* 
* 

Autoritné údaje: * GND: 129369675
* ISNI: 0000 0000 7872 3576
* LCCN: n97004314
* VIAF: 100389451
* WorldCat: lccn-n97004314
**Francisco Carlos „Frank" Rubio** (\* 11. december 1975, Los Angeles, Kalifornia, USA) je podplukovník americkej armády, pilot vrtuľníka, letecký chirurg a astronaut NASA.

Životopis
---------

Francisco Rubio sa narodil 11. decembra 1975 v Los Angeles v Kalifornii salvádorským rodičom. Ako dieťa žil prvých šesť rokov svojho života v Salvádore, potom sa jeho rodina presťahovala do Miami na Floride, kde navštevoval Miami Sunset Senior High School. Navštevoval Vojenskú akadémiu Spojených štátov vo West Pointe a získal bakalársky titul v odbore medzinárodné vzťahy.

Rubio a jeho manželka Deborah majú štyri deti.

Vojenská kariéra
----------------

Po vymenovaní za podporučíka americkej armády sa Rubio stal pilotom lietadla UH-60 Blackhawk. Rubio bol veliteľom čaty a veliteľom roty. Ako pilot mal Rubio nalietaných viac ako 1 100 hodín, z toho 600 bojových hodín počas operácií v Bosne, Iraku a Afganistane.

Rubio získal doktorát medicíny na Uniformed Services University of the Health Sciences a absolvoval rezidentúru rodinného lekárstva vo Fort Benningu. Slúžil ako vedúci kliniky a letecký chirurg v Redstone Arsenal. V čase svojho výberu za kandidáta na astronauta bol Rubio chirurgom 3. práporu 10. skupiny špeciálnych síl vo Fort Carson.

Kariéra v NASA
--------------

V roku 2017 bol Rubio vybraný za člena 22. skupiny astronautov NASA a začal dvojročný výcvik.

Dňa 15. júla 2022 NASA oznámila, že poletí na palube Sojuzu MS-22.

Rubio odštartoval na palube Sojuzu MS-22 21. septembra 2022. Jeho misia mala trvať približne 6 mesiacov s návratom na Zem začiatkom roka 2023. Poškodenie kozmickej lode však misiu predĺžilo. Očakáva sa, že Rubio sa vráti na Zem so Sojuzom MS-23 približne po roku pobytu vo vesmíre.

Referencie
----------

1. ↑  POTTER, Sean. *NASA Names Artemis Team of Astronauts Eligible for Early Moon Missions* [online]. NASA, 2020-12-09, [cit. 2023-04-03]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Program Artemis

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Francisco Rubio**

Externé odkazy
--------------

* Francisco Rubio – biografia na webe NASA

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Francisco Rubio (astronaut) na anglickej Wikipédii.*