recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Saffirova-Simpsonova hurikánová stupnica** je stupnica klasifikujúca tropické cyklóny severnej pologule, lebo prevyšuje sily "tropických níží" a "tropických búrok", a preto sa vytvárajú hurikány. Kategórie, na ktoré stupnica rozdeľuje hurikány, sú význačné silami ich príslušných silných vetrov. Klasifikácie sú v prvom rade vytvorené na zmeranie potenciálnej škody a záplav, ktoré hurikán spôsobí zosuvom. Saffirova-Simpsonova hurikánová stupnica sa používa výhradne pre kategorizovanie hurikánov formujúcich sa v Atlantickom oceáne a v severnej časti Tichého oceánu východne od medzinárodnej dátumovej hranice. V ostatných častiach označujú tropické cyklóny ako "cyklóny" a "tajfúny" a používajú vlastné klasifikačné stupnice.

Kategórie
---------

Päť kategórií je zoradených so stúpajúcou intenzitou:

| Kategória | Tlak | Rýchlosť vetra(uzly) | Rýchlosť vetra(km/h) | Rýchlosť vetra(m/s) | Výška vzdutiahladiny (m) | Ničivá sila |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **TD** | - | < 34 | < 63,0 | < 17,5 | - | - |
| **TS** | - | 34 - 63 | 63 - 117 | 17,5 - 32,4 | - | - |
| **Kategória** | 980 a vyšší | 64 - 82 | 118,5 - 151,9 | 32,9 - 42,2 | 1,2 - 1,5 | minimálna |
| **Kategória** | 965 - 980 | 83 - 95 | 153,7 - 175,9 | 42,7 - 48,9 | 1,8 - 2,4 | mierna |
| **Kategória** | 945 - 965 | 96 - 112 | 177,8 - 207,4 | 49,4 - 57,6 | 2,7 - 3,7 | značná |
| **Kategória** | 920 - 945 | 113 - 134 | 209,3 - 249,2 | 58,1 - 68,9 | 4,0 - 5,5 | extrémna |
| **Kategória** | menší než 920 | 134 a viac | 249,2 a viac | 68,9 a viac | 5,5 a viac | katastrofická |

**Vysvetlivky**:

* **TD** - Tlaková níž v tropickej oblasti (angl.: **T**ropical **D**epression)
* **TS** - Tropická búrka (angl.: **T**ropical **S**torm)

  



|  |  |
| --- | --- |
|  | *Tento článok má byť prekladom článku nachádzajúceho sa na anglickej Wikipédii. Jeho nedostatky môžete opraviť kliknutím na tlačidlo upraviť alebo alternatívne sem.* |



|  |  |
| --- | --- |
|  | Portál vedy o Zemi |
Súradnice: 59°54′54″S 10°44′48″V﻿ / ﻿59,915°S 10,7467°V﻿ / 59.915; 10.7467

Pohľad, ktorý sa naskytol tesne po výbuchu
**Útoky v Nórsku v roku 2011** boli dva veľké teroristické útoky uskutočnené 22. júla 2011 v Nórsku. Zahynulo pri nich 77 ľudí, takmer 100 ďalších bolo zranených. Pozostávali z bombovej explózie vo vládnej štvrti Regjeringskvartalet v hlavnom meste Oslo asi o 15:26 miestneho času, pri ktorej zahynulo 8 ľudí, a asi o dve hodiny neskôr zo streľby na účastníkov mládežníckeho letného tábora organizovaného vládnucou Nórskou robotníckou stranou na ostrove Utøya, kde muž prezlečený za policajta zastrelil 69 ľudí.

Polícia po streľbe na ostrove Utøya zatkla 32 ročného Nóra Andersa Behring Breivika, ktorého zakrátko obvinili aj z bombového útoku v hlavnom meste. Breivik sa k obom činom priznal a dal ich do súvislosti so svojimi ultrapravicovými názormi a kresťanským fundamentalizmom. Vyšetrovanie zapojenie ďalších spolupáchateľov nepreukázalo.

24. augusta 2012 súd v Osle rozhodol, že Breivik bol v čase útokov príčetný, a odsúdil ho na 21 rokov väzenia.

Referencie
----------

1. ↑  WARD, Andrew. *Youth camp shooting after Oslo bomb* [online]. Financial Times, 22. júl 2011, [cit. 2011-07-23]. Dostupné online.
2. ↑   Savage Terror Attacks. *The Wall Street Journal*, 23. júl 2011. Dostupné online [cit. 2011-07-23].
3. ↑  BIRNBAUM, Michael; GOODMAN, J David. At Least 80 Are Dead in Norway Shooting. *The New York Times*, 22. júl 2011. Dostupné online [cit. 2011-07-23].
4. ↑   Norway attacks: At least 87 dead in shootings at youth conference, Oslo explosion. *The Washington Post*, 22. júl 2011. Dostupné online [cit. 2011-07-23].
5. ↑  Nórsky súd uznal Breivika za príčetného; odsúdil ho na 21 rokov väzenia

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Útoky v Nórsku v roku 2011**
Súradnice: 48°10′26″S 17°09′19″V﻿ / ﻿48,173777°S 17,155361°V﻿ / 48.173777; 17.155361

**Sagitta, spol. s r.o.** je slovenský podnik zaoberajúci sa výrobou a distribúciou okuliarov a ich súčastí. Bol založený 17. júna 1991. Má sídlo v Bratislave.

Sídlo spoločnosti na Turbínovej 1 v Bratislave
Spoločnosť prešla od obdobia svojho vzniku až po súčasnosť rôznymi vývojovými etapami. V počiatočnom období bola čisto obchodnou spoločnosťou, no zriadila malú zákazkovú výrobu na povrchové opracovávanie okuliarových šošoviek (skiel). Od tohto obdobia možno konštatovať, že spoločnosť pôsobí v rámci odboru očnej optiky v dvoch samostatných líniách. Jednou líniou je distribúcia značkových okuliarových rámov a slnečných okuliarov a druhou líniou je výroba a distribúcia okuliarových šošoviek (skiel). 
Zastupuje svetoznáme značky, ktoré reprezentujú mená známych osôb, či už sú zo sveta módy, dizajnu alebo iných priemyselných odvetví. Sú nimi svetoznámi módni návrhári ako Wolfgang JOOP alebo známy vyznávač luxusného životného štýlu, tabakový magnát Zino DAVIDOFF. Ale sú medzi nimi aj iné značky ako Zeiss, Jaguar, Morgan, Chique, Charmant, Lacoste, Esprit, ELLE, Puma, Aristar, Nodoka, Menrad, HIS, Daniel Hechter. Väčšina týchto značiek je na našom trhu zastúpená v korekčných, ale aj slnečných okuliaroch prostredníctvom obchodnej spoločnosti Sagitta.

Druhou líniou portfólia spoločnosti je špeciálna výroba a distribúcia okuliarových šošoviek (skiel) z rôznych materiálov, používaných v očnej optike. Za obdobie existencie už spomínanej výroby, teda za 16 rokov, sa výrazne zmenila činnosť, vybavenie, ale aj zameranie výroby spoločnosti. Technologické a prístrojové vybavenia bolo značne zmodernizované a v súčasnej dobe je technicky plne porovnateľné s výrobami vo vyspelej Európe. Silnou stránkou spoločnosti sú tzv. zušľachťovacie procesy, teda to, čo dostane zákazník ako úpravu skla „navyše" (rôzne škály farieb, antireflexných úprav a povrchových tvrdení). 

Spoločnosť v súčasnej dobe zamestnáva približne 40 zamestnancov.

Referencie
----------

1. ↑   *Spoločnosť Sagitta - SÚČASNOSŤ* [online]. sagitta.sk, [cit. 2022-01-02]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky
**Carl Philipp Emanuel Bach** (\* 8. marec 1714, Weimar, Svätá rímska ríša nemeckého národa – † 14. december 1788, Hamburg) bol nemecký čembalista, hudobný skladateľ a pedagóg, druhý najstarší syn Johanna Sebastiana Bacha.

Život
-----

Prešiel dôkladným kontrapunktickým školením u svojho otca. Jeho ďalšia tvorivá dráha však priniesla odklon od barokového smeru k novému hudobnému mysleniu raného klasicizmu. No seriózny, myšlienkovo hlboký umelecký prejav jeho otca zostal vlastný aj jemu a prejavil sa v jeho tvorbe osobitou výrazovou hĺbkou. Bach pôsobil najprv v službách pruského kráľa ako čembalista, v roku 1767 sa však presídlil do Hamburgu, kde prevzal po Telemannovi úrad mestského hudobného riaditeľa. Stal sa poprednou osobnosťou hudobného života tohto slobodného mesta, priatelil sa s významnými nemeckými básnikmi a ďalšími umelcami. Ako jeden z prvých v Nemecku organizoval verejné koncerty.

Tvorba
------

Najväčší význam má jeho inštrumentálna tvorba - orchestrálne symfónie, klavírne sonáty, triové sonáty a sláčikové kvartety. Najrozsiahlejšia je však Bachova tvorba pre sólový klavír (čembalo), zvlášť klavírne sonáty, ktorých napísal okolo 200; v nich dospel nielen k pozoruhodnej úrovni nástrojovej sadzby, ale aj k vývojovému pokroku v oblasti hudobného výrazu nového slohu: stal sa charakteristickým predstaviteľom tendencie Sturm und Drang, prejavujúcej sa obzvlášť intenzitou výrazu hlavne v polohách vášnivých a citovo vypätých, ktoré predznamenali v období raného klasicizmu situáciu označovanú tiež ako romantická kríza. K dosiahnutiu vysokého stupňa výrazovej intenzity sú u Bacha zapojené všetky zložky hudobnej reči - osobitou formuláciou tém začínajúc a ich harmonickým výkladom aj nástrojovou štylizáciou končiac. Objavujú sa aj programové názvy, ktoré majú bližšie špecifikovať vlastný hudobný obsah diela. Svojim ponímaním klavírnej sonáty ovplyvnil rad ďalších skladateľov vrátane Josepha Haydna a W. A. Mozarta. Vo vokálnom odbore je autorom oratórií a veľkého počtu chrámových skladieb, piesní, árií a ód s duchovným aj svetským obsahom. Je tiež autorom jedného z najvýznamnejších prameňov o predklasickej hudobnej interpretácii a estetike *Versuch über die wahre Art das Clavier zu spielen* (*Štúdia o pravom umení klavírnej hry*). Prvý diel tohto spisu bol vydaný v roku 1753, druhý v roku 1762.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Carl Philipp Emanuel Bach**

Zdroje
------

* *Jaroslav Smolka - Dějiny hudby*
* *Jiří Vysloužil - Hudební slovník pro každého II.*

Autoritné údaje: * abART: 148861
* BnF: 13975298w
* GND: 118505505
* ISNI: 0000 0001 1019 8135
* LCCN: n79074233
* NK ČR: jn19990000366
* SNK: 157751
* VIAF: 204566
* WorldCat: lccn-n79074233
**Albert Pick** (\* 15. máj 1922, Kolín nad Rýnom, Nemecko – 22. november 2015, Garmisch-Partenkirchen) bol najznámejší nemecký zberateľ bankoviek a papierových platidiel.

Položil základy notafílie - moderného zbierania bankoviek a papierových platidiel. Bankovky a núdzové peniaze začal zbierať v roku 1930. Keď jeho zbierka platidiel dosiahla približne 180 000 kusov, kúpila ju Bavorská hypotekárna a zmenková banka. Pick sa stal správcom zbierky a staral sa o zveľaďovanie a rozširovanie zbierky v rokoch 1964 - 1985. Na dôchodku žil v Garmisch-Partenkirchene.

Svoju prvú knihu, katalóg bankoviek, vydal v roku 1974. Najväčší katalóg a cenník bankoviek na svete „Standard Catalog Of World Paper Money" získal množstvo medzinárodných ocenení a každoročne vychádza dopĺňaný a novovydávané bankovky.

Referencie
----------

1. ↑  *Albert Pick (1922–2015)*, Ursula Kampmann, 13. január 2016.
2. ↑  *Albert Pick. Ein Nachruf*, Franziska Jungmann-Stadler, in: *Geldgeschichtliche Nachrichten* Heft 283, S. 33f. január 2016

Externé odkazy
--------------

* Albert Pick

Autoritné údaje: * BnF: 120321255
* GND: 134180593
* ISNI: 0000 0000 6303 9392
* LCCN: n50019713
* NK ČR: xx0031661
* VIAF: 44314156
* WorldCat: lccn-n50019713
**Gustave Serrurier-Bovy** (\* 1858 – † 1910) bol belgický architekt a návrhár nábytku. Spolu s Paulom Hankarom, Victorom Hortom a Henrym Van de Veldom je považovaný za zakladateľa secesného štýlu v Belgicku.

Serrurier-Bovy sa narodil v Liège. Roku 1884 navštívil Londýn, kde sa zoznámil s umeleckým hnutím Arts and Crafts movement, ktoré ho silne ovplyvnilo. Okrem nábytku navrhol svoju vlastnú vilu L'Aube v Liège. Roku 1903 spolu s parížskym architektom René Dulongom založil firmu *Serrurier et Cie*, ktorá vyrábala dizajnový nábytok. Zomrel v Antverpách.

Referencie
----------

1. ↑  ArtNet, *Gustave Serrurier-Bovy*
2. ↑  Your Antique Furniture Guide, *Art Nouveau in Belgium*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Gustave Serrurier-Bovy**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Gustave Serrurier-Bovy na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 144675
* BnF: 129186521
* GND: 122981251
* ISNI: 0000 0000 6683 9926
* LCCN: n78036034
* ULAN: 500023955
* VIAF: 69824054
* WorldCat: lccn-n78036034
**Rei Kawakubová** (jap. 川久保 玲 Kawakubo Rei; \* 11. október 1942, Tokio, Japonsko) je japonská módna návrhárka – dizajnérka, zakladateľka značky Comme des Garçons.

Životopis
---------

Nie je vyštudovanou dizajnérkou, ale študovala výtvarné umenie a literatúru na prestížnej univerzite Keio v Tokiu. Po ukončení štúdia pracovala v textílnej spoločnosti a v roku 1967 začala pôsobiť ako návrhárka na voľnej nohe.

V roku 1973 v Tokiu založila svoju vlastnú spoločnosť Comme des Garçons Co. Ltd a následne v roku 1975 otvorila svoj prvý butik v Tokiu. Začínala s dámskym oblečením a v roku 1978 pridala i pánsku kolekciu. O tri roky neskôr začala každú sezónu prezentovať svoje kolekcie v Paríži, kde si otvorila butik v roku 1982.

Comme des Garçons
-----------------

Comme des Garçons sa špecializuje na antimódne, strohé, niekedy dekonštruované kusy. Počas osemdesiatych rokov dvadsiateho storočia boli jej modely vyhotovené v čienrej, tmavo-šedej alebo bielej farbe. Látky boli často obtiahnuté na tele s rozstrapkanými nedokončenými okrajmi, spolu s dierkami a boli asymetrické tvary. Od konca osemdesiatych rokov sa jej paleta pomerne rozšírila.

Iné aktivity
------------

Rei má rada vklad v rôznych aspektoch jej práce, nevenuje sa len oblečeniu a doplnkom. Silne sa zaoberá grafickým dizajnom, reklamou a interiérmi obchodov, tvrdiac, že všetky tieto zložky sú súčasťou jednej vízie a sú neoddeliteľne prepojené. Jej obchod v Tokijskej štvrti Aojama je známy svojimi presklenými fasádami s modrými bodkami.

Začiatkom deväťdesiatych rokov vydávala vlastný dvakrát do roka vychádzajúci magazín **Six** (číslo šesť reprezentuje šiesty zmysel). Obsahoval len málo textu a pozostával hlavne z fotografií a obrázkov, ktoré považovala za inšpiratívne. V roku 1996 bola spolueditorom vysoko umeleckej publikácie Visionaire.

Je vcelku utiahutá a nie otvorená médiám. Skôr uprednostňuje, keď jej inovatíne výtvory hovoria za ňu.

Kawakuboová je členkou Chambre Syndicale du Prêt-à-Porter.

Externé odkazy
--------------

* 

Autoritné údaje: * BnF: 16590926w
* GND: 119026309
* ISNI: 0000 0000 7861 4935
* LCCN: n83142634
* NK ČR: zcu2014808326
* ULAN: 500017874
* VIAF: 95790811
* WorldCat: lccn-n83142634
**NH90** je stredný viacúčelový vrtuľník, ktorý bol vyvinutý a je vyrábaný ako spoločný projekt troch európskych firiem – Airbus (62,5 %), Leonardo (32 %) a Fokker (5,5 %).

NH90 v súčasnosti prevádzkuje 13 krajín a vrtuľníky úhrnne nalietali viac ako 185 000 hodín.

Vznik a vývoj
-------------

V roku 1985 sa Francúzsko, západné Nemecko, Taliansko, Holandsko a Spojené kráľovstvo spojili s cieľom vývijať nový vojenský dopravný a protilodný vrtuľník. Spojené kráľovstvo v roku 1987 z tohto projektu odstúpilo. Konštrukčné práce na vrtuľníku sa začali v roku 1993. Prototyp PT1 uskutočnil svoj prvý let 18. decembra 1995. V marci 1997 ho nasledoval prototyp PT2 a v novembri 1998 prototyp PT3.

NH90 sa vyvinul do dvoch hlavných variantov: Tactical Transport Helicopter (TTH) a NATO Frigate Helicopter (NFH). Tieto dva hlavné varianty zdieľajú asi 75% komponentov.

Okrem Francúzska, Nemecka, Talianska a Holandska si NH90 našiel ďalších zákazníkov nielen z Európy, ale objednala si ho aj Austrália a viacero krajín v Ázii. Viacero operátorov požiadalo u svojich vrtuľníkov o špecifické konfigurácie, takže NH90 je šitý na mieru podľa požiadaviek koncového používateľa.

Používatelia
------------

NH90 nemeckej armády
Austrálsky MRH-90
### Vojenskí používatelia

* Austrália  Austrália
* Belgicko  Belgicko
* Fínsko  Fínsko
* Francúzsko  Francúzsko
* Grécko  Grécko
* Holandsko  Holandsko
* Katar  Katar
* Nemecko  Nemecko
* Nový Zéland  Nový Zéland
* Nórsko  Nórsko
* Omán  Omán
* Švédsko  Švédsko
* Španielsko  Španielsko
* Taliansko  Taliansko

Technické údaje
---------------

### Technické údaje

* **Posádka:** 2 piloti + 1 operátor
* **Nosnosť:** 20 sediacich vojakov alebo 12 ležiacich ranených alebo 2 NATO palety alebo 4 200 kg externého nákladu
* **Dĺžka trupu:** 16,13 m
* **Priemer rotora:** 16,3 m
* **Prázdna hmotnosť:** 6 400 kg
* **Max. vzletová hmotnosť :** 10 600 kg
* **Pohonná jednotka:** 2x turbohriadeľový motor General Electric T700-T6E
* **Výkon pohonnej jednotky:** 1 662 kW

### Výkony

* **Maximálna rýchlosť:** 300 km/h
* **Dolet:** 800 km (TTH), 1 000 km (NFH),
* **Praktický dostup:** 6 000 m

### Výzbroj

* 2x guľomet
* protiponorkové a protilodné rakety

Referencie
----------

1. ↑  NHIndustries
2. ↑  THE PARTNERSHIP
**Rast** je z pohľadu biológie proces kvantitatívnych zmien v organizme zvieraťa alebo človeka. Trvá od oplodnenia zygoty do telesnej dospelosti.

Biologickou podstatou je delenie a rast buniek, ako aj inkorporácia látok do bunečných a medzibunečných priestorov. 

Pojmy rast – vývoj – vývin nemožno od seba oddeliť, keďže organizmy rastú a vyvíjajú sa zároveň. Vo *veľmi zjednodušenom* prípade ich môžeme chápať ako synonymá, čo však z odborného hľadiska nie je správne.

Rýchlosť rastu
--------------

### Alometria

Pomerná rýchlosť rastu orgánu alebo časti tela v porovnaní s celkom sa nazýva *alometria rastu*. Označuje sa koeficientom *k*.

Ak: 

* *k > 1* – pozitívna alometria (orgán alebo časť tela rastie rýchlejšie ako celok)
* *k < 1* – negatívna alometria (… rastie pomalšie ako celok)
* *k = 1* – izometria (… rastie rovanko rýchlo ako celok)

### Včasnosť vývoja (rastu)

Určité orgány, orgánové sústavy vo väčšom rozsahu rastú a vyvíjajú sa v rozličných fázach ontogenézy. Poznáme:

* Orgány so včasným vývojom: sú pomerne dobre vyvinuté už pri pôrode (napr. mozog, oči, koža, kostra)
* Orgány s neskorým vývojom: vyvíjajú sa hlavne po narodení (vyliahnutí) jedinca (napr. tráviaca sústava, pohlavná sústava, svalové a tukové tkanivo)

Rozhodnutie či určitý orgán alebo orgánová sústava patrí do prvej alebo druhej skupiny závisí na tom, či jedinec potrebuje, aby daný orgán bol plne funkčný bezprostredne po pôrode.

Činitele ovplyvňujúce rast
--------------------------

### Genetické

* druh
* pohlavie
* u zvierat
	+ plemeno zvieraťa
	+ línia
	+ plemenná skupina

### Negenetické

* výživa
* kŕmenie zvierat

Pozri aj
--------

Rast a vývin rastlín
**Rýchlosť svetla** (značka cph alebo v) je rýchlosť šírenia svetla a všetkých ostatných druhov elektromagnetického vlnenia. Rýchlosť svetla mimo vákua sa označuje aj ako **rýchlosť svetla v látke** či **rýchlosť svetla v prostredí**. Výrazom "rýchlosť svetla" sa často myslí špecificky len rýchlosť svetla vo vákuu.

Rýchlosť svetla v látke závisí jednak od fyzikálnych vlastností danej látky (napr. teploty, tlaku) a jednak od frekvencie svetla (elektromagnetického vlnenia), ktorého rýchlosť meriame.

Vzorec rýchlosti svetla je cph = λ.f = c / n, kde λ je vlnová dĺžka, c je rýchlosť svetla vo vákuu a n je absolútny index lomu (pre vákuum je n=1, mimo vákua je obyčajne n>1, ale ojedinele je n<1). 

Rýchlosť viditeľného svetla vo vzduchu je približne rovnaká ako c (teda rýchlosť svetla vo vákuu). Rýchlosť viditeľného svetla vo vode je 225 000 km/s, v skle 200 000 km/s.

Zdroje
------

* Lichtgeschwindigkeit in: Brockhaus. Enzyklopädie in 30 Bänden, 2005-2006
* Pišút, J. et al.: Fyzika pre 4. ročník gymnázií, 1993
**Regresia** je v psychológii únik z napätej situácie pri nedosahovaní cieľa alebo neuspokojovaní potreby k vývojovo neprimeranému, primitívnemu správaniu, alebo únik do minulosti, k spomienkam. Niektorí jedninci podľahnú regresii pod vplyvom veľkého stresu, alebo depresie, iní majú sklon k regresii z dôvodu veľkého nátlaku pod ktorým sa nachádzajú v poslednej dobe.

Regresia je teda ústup osobnosti do nižších vývojových štádií, kedy ešte na človeka nepôsobilo toľko ťaživých situácií. Je nižšou formou integrácie správania, nie však v zmysle predchádzajúcich štádií vývoja osobnosti. Jej mechanizmus totiž nechápeme ako fylogenetický návrat k starším vývojovým formám správania. Napr. pri veľkom napätí sa môžeme stať hypermobilní, ba až zúriví ako malé dieťa. Regresia je návrat na predchádzajúcu etapu vývoja, napr. lezenie po štyroch pri hneve u dieťaťa, ktoré dokáže chodiť, plač u dospelého a i.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Leicester Square.
Prehrať **Leicester Square** [vyslov: les-ter skwair] je jednou zo staníc londýnskeho metra, ktorá sa nachádza v londýnskej mestskej časti City of Westminster. Východy zo stanice sa nachádzajú na ulici Charing Cross Road, kúsok na východ od Leicester Square. Stanicu obsluhujú Northern a Piccadilly Line a nachádza sa v tarifnej zóne 1.

Dejiny
------

Na prvých mapách bola zamýšľaná stanica označovaná ako „Cranbourn Street", no nakoniec keď stanicu 15. decembra 1906 otvorili pre verejnosť, niesla svoj súčasný názov – „Leicester Square". 

Podobne ako ostatné stanice na Northern a Piccadilly Line, aj na Leicester Square boli najprv namontované výťahy zabezpečujúce prístup na nástupištia. S predlžovaním Northern Line ďalej na juh do Morden a na sever do Edgware začal rásť počet cestujúcich na stanici. Ďalší nárast cestujúcich na Piccadilly Line nakoniec viedol k prestavbe celej stanice počas 30. rokov. Boli vybudované nové vchody do stanice, nové vestibuly a výťahy nahradili eskalátory.

Eskalátory na nástupištia Piccadilly Line boli najdlhšími v sieti (54 m) až do prebudovania stanice Angel v roku 1992, kde osadili eskalátory s dĺžkou 60 m.

Praktická rada
--------------

Stanice Leicester Square a Covent Garden sú od seba vzdialené necelých 260 metrov, čo je najkratšia vzdialenosť medzi stanicami v celej sieti. 

Stanica Covent Garden je jednou z najrušnejších staníc londýnskeho metra a počas večerov a víkendov je nápor cestujúcich takmer neudržateľný. Ak sa chcte vyhnúť davom, použite stanicu Leicester Square, cesta do Covent Garden trvá len niekoľko minút.

Linky
-----

Stanicu v súčasnosti obsluhujú dve linky:

* Na Piccadilly Line sa nachádza medzi stanicami Covent Garden a Piccadilly Circus.
* Na vetve Charing Cross linky Northern Line sa nachádza medzi stanicami Tottenham Court Road a Charing Cross.

Miesta záujmu
-------------

V blízkosti stanice sa nachádzajú:

* Leicester Square so svojimi kinami a Charing Cross Road so svojimi kníhkupectvami
* Soho
* Covent Garden

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Leicester Square (stanica metra)**

Externé odkazy
--------------

* London's Transport Museum Photographic Archive
	+ Stanica Leicester Square, pred konštrukciou staničnej budovy, 1907
	+ Stanica Leicester Squate, 1925
	+ Pôvodný vestibul, 1927
	+ Nový vchod do stanice na južnej strane Cranbourne Street, 1935
	+ Nový podzemný vestibul, otvorený v roku 1935
	+ Nový vchod do stanice na rohu Little Newport Street (v súčasnosti uzavretý), 1955
Súradnice: 49°12′08″S 13°06′42″V﻿ / ﻿49,2022222°S 13,1116667°V﻿ / 49.2022222; 13.1116667

**Ostrý** (nem. *Osser*) je šumavský vrch v oblasti Královského hvozdu, ktorej vrcholové partie ležia v Bavorsku v blízkosti česko-nemeckej hranice. Ide o výrazný dvojvrcholový suk, ktorý sa skladá z hraničného *Veľkého Ostrého* (1 293 m n. m.) (nem. *Großer Osser*) a západnejšie ležiaceho *Malého Ostrého* (1 266 m n. m.) (nem. *Kleiner Osser*). Vrcholová skala je 15 m priamou čiarou od štátnej hranice, takže v Česku najvyšší bod dosahuje len 1 280 m n. m.

Z vrcholu sa otvára výborný výhľad, ktorému dominuje najvyššia hora Šumavy - Velký Javor (1 453 m n. m.) a za dobrej viditeľnosti sú vidieť Alpy.

Na vrchole Veľkého Ostrého sa nachádza turistická chata *Osserschutzhütte Haus Willmann*. Postavená bola v roku 1897.

Prezývky
--------

Svojou siluetou pri pohľade z českých svahov Šumavy si Ostrý vyslúžil prezývku "Prsia Matky božej". Ostrý tvoria tiež kulisu bavorskej oblasti *Lamer Winkel*, do ktorej patria obce Arrach, Lam a Lohberg. V Lame, pre ktorý je domovským vrchom, ho radi nazývajú *"Matterhorn des Bayerwaldes"*.

Hrad
----

Na vrchole Ostrého stával hrad, ktorý tak bol najvyššie položeným českým hradom. Bol to strážny hrádok s rozmermi cca 30 × 30 metrov. Podľa archeologických nálezov bol zrejme postavený na konci 13. storočia. Hraničné mapy zo 16. storočia ho zakresľujú ako výraznú zrúcaninu a staršie opisy tu ešte zaznamenávajú zvyšky muriva. V súčasnosti sú jediným pozostatkom bývalého hradu náznaky priekopy na vrcholovom skalnom chrbte.

Referencie
----------

1. ↑  Ostrý (HLV 70; 1280 m) na Tisicovky.cz

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ostrý (Šumava) na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ostrý (Šumava)**
Brest
**Brest** (*Ulmus*) je rod listnatých stromov z čeľade brestovité (*Ulmaceae*).

Majú striedavé, jednoduché, raz alebo dvakrát ryhované listy, obvykle s asymetrickými základmi, často hrubé so štetinami. Plodom je okrúhla krídlatá nažka.

Do rodu *Ulmus* podľa rôzneho taxonomického triedenia patrí 20 až 45 druhov. Veľké rozpätie tohto čísla je spôsobené ich náročným vymedzením. Bresty sa ľahko krížia s umelo pestovanými odrodami, čím vznikajú nové, lokálne sa vyskytujúce hybridy.

Časť brestov rastúcich v Európe postihuje choroba grafióza.

Opis
----

Kmeň brestov je krytý spravidla tmavou, rozpraskanou borkou. Jarné púčiky bývajú špicaté, kryté väčším počtom šupín. Listy brestu sú striedavé, drsné, porastené štetinami, jednoduché, raz alebo dvakrát ryhované. Tvar aj farba listov sú premenlivé podľa miesta, kde na rastline rastú a podľa stupňa ich vývoja. No podľa charakteristického tvaru listu ľahko rozpoznáme brest od iných rastlín. Listy sú často asymetrické, čepeľ listu na strane orientovanej k vrcholu vetvy je väčšia a dlhšia, tento znak je typický pre čeľaď *Ulmaceae*.
Bresty sú obojpohlavné a opeľované vetrom. Kvetu vyrastajú ešte pred vypustením jarných lístkov. Plody sú okrúhle krídlaté nažky. Do okolia materského stromu sú roznášané vetrom. Bresty niekedy dosahujú výšky 40 m, zvyčajne so širokou a otvorenou korunou, kmeň s priemerom do 2 metrov.

Druhy brestov
-------------

### Horské bresty

kvitnú na jar; kvety prisadlé; listy veľmi drsné.

* *Ulmus bergmanniana*. Východná Ázia.
* *Ulmus glabra* - brest horský. Európa, Západná Ázia.
* *Ulmus laciniata*. Východná Ázia.
* *Ulmus macrocarpa*. Severovýchodná Ázia.
* *Ulmus rubra* - brest červený. Východ Severnej Ameriky.
* *Ulmus wallichiana* - Himaláje.

### Poľné bresty

kvitnú na jar; kvety prisadlé; listy obvykle hladké.

* *Ulmus angustifolia*. Francúzsko (Bretónsko), Anglicko (Hampshire); endemický druh, často považovaný za variant *Ulmus carpinifolia*.
* *Ulmus canescens*. Juhovýchodná Európa.
* *Ulmus minor* (*Ulmus carpinifolia*) brest hrabolistý/brest poľný - Európa.
* *Ulmus chumlia*. Himaláje.
* *Ulmus davidiana*. Čína.
* *Ulmus japonica* - brest japonský. Východná Ázia.
* *Ulmus laevis* - brest väzový. Európa, hlavne západná. Lužné lesy.
* *Ulmus plottii* - Anglicko; endemický, často považovaný za variant *Ulmus carpinifolia*.
* *Ulmus procera* - brest štíhly. Anglicko; miestne endemický.
* *Ulmus pumila* - brest nízky. Severná Ázia.
* *Ulmus villosa*. Himaláje.
* *Ulmus wilsoniana*. Západná Čína.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhyWikislovník
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Brest (strom)**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Brest (strom)**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Brest (strom)****
**Papakalanosiwa** je mýtická bytosť domorodého kmeňa Kwakiutl.

Papakalanosiwa je kanibalský tvor, ktorý je spojovaný s počiatkom Hamatsy, čo bola tajná spoločnosť Kwakiutlov. Členovia tejto spoločnosti vykonávali jeden z najdôležitejších obradov Tsetseky, predĺženého obdobia zimných obradov.

V jednom príbehu táto zlá príšera uniesla náčelníkovu ženu a nútila ju žiť s ňou v "manželstve". Traja náčelníkovi synovia nakoniec svoju matku našli v dome tejto príšery. Zároveň zistili, že ich matka porodila tomuto monštru syna. Synovia utiekli preč. Ich matka ale zburcovala príšeru a tá ich začala neúnavne prenasledovať. Traja synovia počuli jej hvízdanie a volanie *Hap !, Hap !, Hap !* čo bol tradičný pokrik tanečníkov spoločnosti Hamatsa. Mladíci sa snažili Papakalanosiwu spomaliť rôznymi prekážkami. Jeden zhodil kameň a ten sa premenil na horu. Ďalší zhodil hrebeň a ten sa premenil na húštinu. 

Keď dorazili domov do bezpečia, sľúbil náčelník kanibalovi, že svojich troch synov zabije a dá mu ich zjesť ak mu vráti manželku. Papakalanosiwa sa so svojim synom po návrate domov chytili do ohňovej pasce a zahynuli. Náčelníkova žena sa po smrti Papakalanosiwu spamätala. Rozfúkala popol a stvorila tak moskytov sajúcich ľudskú krv. Všetko čo po Papakalanosiwovi ostalo je hvízdanie, ako dôležitá súčasť tanca spoločnosti Hamatsa.

Zdroje
------

* Papakalanosiwa
* JONES, David M.. *Americká mytologie*. Čestlice : Rebo, 2002. ISBN 8072341774.
Lori mnohofarebný horský
**Papagájotvaré** alebo **papagáje** (*Psittaciformes*) sú rad (a prípadne zároveň nadrad *Psittacimorphae*) letcov.

Charakteristika
---------------

Spravidla sú pestro sfarbené, žijú v tropických lesoch, sú hlučné, spoločenské, inteligentné a mnohé vedia reprodukovať ľudskú reč. Mnohé chovajú ľudia v zajatí. 

Majú veľkú hlavu, krátky krk a ohnutý zobák a tvrdé operenie. Dva z ich prstov smerujú dopredu a dva dozadu, čo je výborná adaptácia na šplhanie po rastlinách. Krídla sú v zásade úzke a končisté, čo umožňuje rýchle a obratné lietanie. 

Živia sa skoro len rastlinami. Často tvoria hlučné kŕdle. Minimálne štvrtina druhov papagájov je vo voľnej prírode ohrozená.

Systematika
-----------

* ?čeľaď †Paleopsittacus
* čeľaď †Pseudasturidae - rody Pseudastur, Seudaptus a Pulchrapollia
* čeľaď †Quercypsittidae
* nadčeľaď Psittacoidea (papagájovité (Psittacidae) v širšom zmysle)
	+ čeľaď papagájovité (Psittacidae) v užšom zmysle
	+ čeľaď loriovité (Loriidae)
	+ čeľaď kakaduovité (Cacaduidae)

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Papagájotvaré**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Psittaciformes**
Starý kentaur a Eros, rímska mramorová kópia z 2. storočia gréckeho originálu z 2. stor. pred Kr.
**Papias** (starogr. *Παπίας*) bol starogrécky sochár.

Sochár Papias pochádzal z maloázijskej Afrodisiady. Činný bol pravdepodne v druhom storočí pred Kr. (nemôžeme si byť ale istí, či sú signatúry na objavených sochách prepísané z pôvodných sôch alebo nie)

Pripisujú sa mu originály sôch (alebo tieto kópie) dvoch kentaurov objavených v roku 1736 v Hadriánovej vile mesta Tivoli (starého a mladého kentaura, zhotovených v 2. storočí), ktoré podľa signatúr zhotovil so svojim rodákom Aristeom. Oboch umelcov pri tvorbe týchto diel ovplyvnila maloázijská helenistická škola, ktorá sa rada vyjadrovala metaforicky podobnými evokáciami. Starý kentaur (z múzea Louvre v Paríži) je zviazaný rukami za chrbtom, je bezmocný a nemôže sa brániť pred mučiacim ho Erosom, ktorý mu sedí na chrbte. Mladý kentaur (Kapitolské múzeum v Ríme) beží a šťastne lúska prstami. Svojimi črtami pripomína viac satyra (malé rožky, špicaté uši) než kentaura.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Musée du Louvre, *Centaure âgé tourmenté par Eros (Cupidon), dieu de l’amour*
2. 1 2  José Pijoan. *Dejiny umenia 2*. Bratislava : Tatran, 1982. 61-377-82. S. 170.
3. ↑  *Furietti Centaurs*
4. ↑  K. Baedeker, *Italy: Handbook for Travellers : Second Part, Central Italy and Rome*, str. 183
5. ↑  George Thomas Noszlopy, Fiona Waterhouse, *Public Sculpture of Staffordshire and the Black Country*, str. 108
6. ↑  Inscriptiones Graecae, *IG XIV 1237*
7. ↑  Jeffrey M. Hurwit, *Artists and Signatures in Ancient Greece*, str. 23
8. 1 2 3  José Pijoan. *Dejiny umenia 2*. Bratislava : Tatran, 1982. 61-377-82. S. 175.
**Útulňa v Slavkovskej doline** (bola známa ako **Útuľňa**) bola malá jednopriestorová turistická útulňa v Slavkovskej doline vo Vysokých Tatrách.

Na Slavkovský štít viedla turistická cesta cez Slavkovskú dolinu. Turisti vystupovali na vrchol z Tatranskej magistrály okolo Slavkovských pliesok juhozápadným žľabom. Na podnet Uhorského karpatského spolku postavili v roku 1878 kamennú útulňu. O štyri roky ju zničila lavína. Opravili ju, ale potom, ako ju poškodili ďalšie lavíny, čoskoro sa na ňu zabudlo a schátrala. Na príčine bola nová turistická trasa na vrchol štítu, ktorá viedla po jeho hrebeni z Hrebienka. Pred druhou svetovou vojnou do módy prišlo vysokohorské lyžovanie a lyžiarske túry na Slavkovský štít. Preto sa Spišská úverová banka v Levoči, ktorá bola majiteľkou Starého Smokovca, rozhodla postaviť malú lyžiarsku útulňu pod protilavínovou zábranou, ktorú tvorili veľké balvany. Stála na poľane povyše Slavkovských pliesok. Na stavbu sa podujala skupina tatranských športovcov (František Berkovský, Felix Hoepfner, Ivan Bohuš, Oktavián O. Krejčí), ktorá v lete 1944 vyniesla do doliny potrebný materiál. Sklad, do ktorého ho umiestnila na jar 1945 zmietla lavína. Stavbu chaty po tejto udalosti už nedokončili.

Referencie
----------

1. ↑  BOHUŠ, Ivan. *Od A po Z o názvoch Vysokých Tatier*. 1. vyd. Tatranská Lomnica : ŠL TANAPu, 1996. ISBN 80-967522-7-8. S. 457.

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej mape

| * z
* d
* u
Tatranské horské chaty |
| --- |
| Belianske Tatry | 
* Chata Plesnivec

 |
| Vysoké Tatry | 
* Bilíkova chata
* Chata pod Rysmi
* Chata pod Soliskom
* Chata pri Popradskom plese
* Chata pri Zelenom plese
* Majláthova chata
* Rainerova chata
* Skalnatá chata
* Sliezsky dom
* Zamkovského chata
* Téryho chata
* Zbojnícka chata

 |
| Západné Tatry | 
* Ťatliakova chata
* Žiarska chata

 |
| Zaniknuté chaty | 
* Važecká chata
* Nedobrého chata
* Furkotská chata
* Jozefova chata
* Hincova koliba
* Blasyho chata
* Hunfalvyho chata
* Guhrova chatka
* Útulňa v Slavkovskej doline
* Ruženina chata
* Chata Kamzík
* Egidova chata
* Chata pri Šalviovom prameni
* Votrubova chata
* Kežmarská chata
* Chata v Kôprovej doline
* Chata na Poľane pod Vysokou
* Horský hotel Hrebienok
* Mühlmannova chata

 |
**Lauri Johannes Ylönen** (\* 23. apríl 1979, Helsinki) je fínsky hudobník, spevák a skladateľ, ktorý sa preslávil ako frontman a spoluzakladateľ rockovej skupiny The Rasmus. 

V roku 1994 spolu so spolužiakmi na strednej škole založil skupinu The Rasmus, ktorá sa spočiatku volala Trashmosh, potom Antilla a nakoniec Rasmus. Prvý album skupina vydala v roku 1996. The Rasmus existuje dodnes, hoci v roku 2011 Lauri taktiež vydal sólový album *New World*. Od roku 1999 je The Rasmus členom asociácie Dyansty. Neskôr Ylönen naspieval so Siiri Nordin, speváčkou skupiny Killer, side verziu singla „All I Want" a hosťoval aj v nahrávkach skupiny Apocalyptica. Zložil soundtrack pre fínsky film *Blackout*, ktorý bol vydaný v decembri 2008.

Na prelome rokov 2014 a 2015 sa oženil s Paulou Vesalovou a majú spolu syna Juliusa (\* 2008). Dňa 26. septembra 2016 oficiálne oznámili rozvod po 12 rokoch vzťahu.

Má prezývku **Lint**, čo vo fínčine znamená „vták".

Referencie
----------

1. ↑   *Viihde* [online]. Ilta-Sanomat, [cit. 2021-04-21]. Dostupné online. (po fínsky)
2. ↑   *IL: Paula Vesala ja Lauri Ylönen eroavat* [online]. Yle Uutiset, [cit. 2021-04-21]. Dostupné online. (po fínsky)

Externé odkazy
--------------

* Lauri Ylönen na Discogs

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Lauri Ylönen na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Autoritné údaje: * GND: 135397006
* ISNI: 0000 0000 7882 0309
* NK ČR: xx0095351
* VIAF: 88576036
**Falafel** (- po hebrejsky; hebrejským písmom: פָלָאפֶל - falafel) alebo **faláfil** (- po arabsky; arabským písmom فلافل - faláfil - lokálna výslovnosť: ArFalafel.ogg [fæˈlæːfɪl] (pomoc·info)) sú vyprážané guľôčky z rozomletého cíceru, bôbu alebo oboch. Falafel je tradičné arabské jedlo, tradične podávané v pite, ktorá slúži ako vrecúško, alebo zabalené v placke známej ako *lafa*; falafel často býva pripravovaný ako balený sendvič, pripravený rovnakým spôsobom. Ku falafelovým guľôčkam sa pridávajú šaláty, zaváraná zelenina, štipľavá omáčka a sú pokvapkané omáčkou na spôsob tahini. Falafelové guľôčky sa môžu jesť aj samotné alebo ako časť meze.

Všeobecne sa uznáva, že falafel má pôvod v Egypte, hoci sa rozšírilo po celom Blízkom východe. Egyptskí Kopti tvrdia, že prví pripravili jedlo ako náhradu za mäso počas pôstneho obdobia. Vyprážané guľôčky sú teraz známe po celom svete ako náhrada za mäso a ako forma pouličného jedla.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Falafel**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Falafel na anglickej Wikipédii.*
**Velatické hradisko v Marianke** sa nachádza na Baranej lúke nad obcou Marianka.

Na základe výskumu a terénnej obhliadky bolo zistené, že hradisko malo pravdepodobne oválny pôdorys s rozmermi asi 320 x 220 m. Najzachovalejšou časťou niekdajšieho pravekého hradiska je juhovýchodný úsek a val na východnej strane opevneného areálu. Na západnej strane je povrch hradiska zničený. Vstup do hradiska má charakter tzv. kliešťovitej brány s valmi na oboch stranách zahnutými dovnútra. Hradisko bolo samostatnou opevnenou sídliskovou jednotkou s významom širšieho regionálneho významu.

Na základe výsledkov výskumu bolo konštatované, že hradisko má dvojetapové opevnenie. Staršie hradby zničil požiar. Vo vnútornej časti hradieb boli objavené zuhoľnatené trámy. Nachádzali sa v tehlovej vrstve. Zaujímavým objavom bol nález vymaľovanej dlážky. Hradisko bolo vybudované až po predchádzajúcom intenzívnom osídlení lokality. Zlomky, ktoré nad kameňolomom objavili, patria do mladšej fázy velatickej kultúry z obdobia 1200 až 1000 rokov pred Kristom. 

V rokoch 1986 - 1990 sa tu realizoval v súvislosti s rozširovaním kameňolomu archeologický záchranný výskum. Už predtým však mohutné bagre systém hradiska čiastočne zničili. Mohutné stromy, ich obrovské koreňové sústavy a v neposlednom rade nedostatok finančných prostriedkov zabránil tomu, aby hradisko bolo preskúmané v celom rozsahu.
**Falanga**  (po španielsky *Falange*; z gr. phalanx – vojenský šík) je skrátené označenie španielskej fašistickej politickej strany existujúcej v rokoch 1933 – 1977.

Oficiálne názvy
---------------

* pôvodne: *Falange Española de las Juntas de Ofensiva Nacional-Sindicalista*
* od fúzie s tradicionalistami 19.4. 1937: *Falange Española Tradicionalista de las Juntas de Ofensiva Nacional-Sindicalista* (FET y de las JONS)
* od roku 1970: *Movimiento Nacional* (Národné hnutie) – tento názov sa neoficiálne používal aj predtým

Dejiny
------

Založil ju advokát José Antonio Primo de Rivera spojením španielskych fašistických strán v roku 1933. Význam strana nadobudla až v roku 1937, kedy podporila vojenský puč generála Franca. Franco stranu ihneď ovládol a zlúčil s hnutím navarrských tradicionalistov. 

Do 50. rokov tvorila strana jadro Francovej diktatúry, potom jej vplyv klesol. V rokoch 1939 – 1942 jej Veľká rada plnila funkciu zákonodarného zhromaždenia. V roku 1967 bola Národná rada Falangy, čiže najvyšší orgán strany, premenená na hornú snemovňu parlamentu.
Jednoduchý elektromagnet pozostávajúci z cievky drôtu ovinutého okolo železného jadra. Jadro feromagnetického materiálu, ako je železo, slúži na zväčšenie vytvoreného magnetického poľa. Intenzita generovaného magnetického poľa je úmerná množstvu prúdu vinutím.
Magnetické pole produkované solenoidom. Tento obrázok ukazuje prierez stredom cievky. Kríže sú drôty, v ktorých sa prúd pohybuje na stránku; bodky sú vodiče, v ktorých sa prúd pohybuje mimo stránku.
**Elektromagnet** je elektromechanické zariadenie meniace elektrickú energiu na prácu resp. vyvodenie určitej sily. 

Elektromagnet využíva základný princíp elektromagnetickej indukcie - pri pohybe magnetického materiálu v cievke alebo v okolí vodiča vo vodiči vzniká elektrický prúd. Elektromagnet pracuje principiálne opačne, čiže pri pretekaní prúdu vodičom vzniká v jeho okolí magnetické pole, ktoré pôsobí na feromagnetické materiály silou. Táto sila je samozrejme úmerná prúdu tečúcemu vodičom.

Elektromagnet je súčasťou mnohých technických zariadení, ako napríklad: v technickej praxi sa používa elektromagnet na upevňovanie železných oceľových predmetov (napr. pri obrábaní, alebo ako kotva žeriavu). 

Elektromagnet spolu s pohyblivým feromagnetickým jadrom - kotvou - sa používa ako aktuátor - často nazývaný solenoid (čo presne je označenie pre valcovú cievku). Ďalšou aplikáciou v elektrotechnike je použitie elektromagnetu v relé, kde pohyb kotvy zabezpečuje zopnutie/rozopnutie kontaktov.

Ďalšie použitie
---------------

* v elektrickom zvončeku v byte
* ako automatická železná závora
* v rýchlovlakoch
* v žeriavoch na triedenie či nakladanie železného šrotu
* v ističoch
* v očnom lekárstve
* v elektrónovej optike
* ako magnetické šošovky...
**Nisos** alebo aj **Nísos** (starogr. *Νῖσος* – *Nisos*/iný prepis *Nísos*, lat. *Nisus*) je v gréckej mytológii syn aténskeho kráľa Pandióna II. a jeho manželky Pylie.

Podľa antického autora Apollodora z Atén po smrti aténskeho kráľa Kekropa II. ovládol Atény jeho brat Métión so svojimi synmi. a zákonný dedič trónu Pandión utiekol do Megary, kde sa oženil s Pyliou, dcérou kráľa Pyla a neskôr sa stal kráľom Megary.

Pandión bol následne otcom synov, Nisa, Aigea, Palla a Lyka. Jeho najstarší syn Aigeus potom Métióna z Atén vyhnal a zasadol na kráľovský trón.

Iní antickí autori, ktorí zostavili zoznam kráľov Atén sa o kráľovi Métiónovi ako aj o Nisovi nezmieňujú a v zhode tvrdia, že sa Pandión II. stal aténskym kráľom a jeho následníkom bol jeho syn Aigieus.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,15,5.
2. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,15,6.
3. ↑  Hieronymus, *Chronicon*, 16-187.
4. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,185.

Pozri aj
--------

* Zoznam mýtických panovníkov Atén
**Slúžnovský okres** alebo **slúžnovský obvod** (lat. *processus/ reambulatio*, maď. szolgabírói járás, nem. Stuhlbezirk) je názov administratívnej jednotky v Uhorsku (potom krátko aj v Česko-Slovensku), z ktorej pozostávali župy/stolice.

Boli vytvorené začiatkom 13. storočí s cieľom zjednodušiť administratívu. Spočiatku bola každá stolica/župa rozdelená na štyri slúžnovské okresy, neskôr sa ich počet menil, niektoré stolice mali len dva okresy iné aj päť.:19 Počet slúžnovských okresov od 18. storočia stúpal. 

Každý okres sa ďalej delil na obvody - **circuli**, ktorých zvyčajne bolo 2-6.

Jozefínska reforma (1785 - 1790)
--------------------------------

Prvá (dočasná) reforma v rozdelení a počte týchto okresov nastala až počas reforiem Jozefa II. kedy sa ich hranice upravili tak, aby boli čo najdostupnejšie obyvateľom okresu. Kráľovskí komisári, ktorí mali župy rozdeliť na nové slúžnovské okresy mali dbať na to, aby tieto boli približne rovnako veľké s podobným počtom obyvateľov. Pri formovaní okresov sa malo dbať na zemepisnú polohu sídiel, reliéf a vodné toky, aby boli dostupné z centra v každom ročnom období.:19

Počet slúžnovských okresov sa vo väčšine žúp zmenšil, okrem Spišskej župy, kde došlo k spojeniu župy a Provincie XVI spišských miest a Nitrianskej župy vzhľadom na jej veľkú rozlohu (najväčšia župa na Slovensku).

V roku 1790 bola jozefínska reforma zrušená.

Predstavitelia okresu
---------------------

Predstaviteľom slúžnovského okresu bol tzv. **slúžny** (po latinsky *iudices nobilium*, čiže šľachtický sudca) (pôvodne boli sudcami kráľovských servientov), ktorý vykonával správu svojho okresu. Bol volený šľachtou (zemanmi) príslušného okresu. Slúžni pôsobili hlavne v súdnictve, neskôr sa zúčastňovali na politickej správe, výrube a vyberaní daní a cirkevného desiatku.:19 Od 15. storočia mali aj svojich zástupcov - podslúžnych. Podslúžni stále na čele obvodov (circuli).

Hoci predstaviteľom župy bol župan, skutočnú moc mali v rukách podžupani a slúžni.

Referencie
----------

1. 1 2 3  ŽUDEL, Juraj. *Stolice na Slovensku*. 1. vyd. Bratislava : Obzor, 1984. 200 s.

Ďalšia literatúra
-----------------

* slúžnovské úrady. In:  *Encyklopédia Slovenska*. 1. vyd. Zväzok V. R – Š. Bratislava : Veda, 1981. 792 s. S. 504.
**Volodymyr Vasyľovyč Mykyta** (ukr. Володимир Васильович Микита, \* 1. február 1931, Rakošyno, Česko-Slovensko, dnes Ukrajina) je ukrajinský maliar, nositeľ titulu Národný umelec Ukrajiny a jeden z posledných žijúcich členov podkarpatskej výtvarnej školy.

Narodil sa v podkarpatskej obci Rakošyno vo vtedajšom Česko-Slovensku. V roku 1950 absolvoval pod vedením slávnych maliarov profesorov Adalberta Erdélyiho, Josipa Bokšaja a Fedora Manajla Užhorodské učilište umeleckopriemyselného kreslenia. Pre náboženské a protiideologické postoje mu nebolo umožnené pokračovať v ďalšom štúdiu. Žije a pôsobí v Užhorode.

Tvorba
------

Mykytov maliarsky štýl je charakteristický vlastným poňatím zobrazovaných predmetov, scenérií a osôb, zvlášť v prípade prírodných krás ukrajinských Karpát. Slávu a medzinárodné uznanie mu v prvej etape jeho tvorby priniesli umelecké výjavy zo života Huculov, neskôr sa jeho dielo rozšírilo do všetkých oblastí výtvarného umenia. Napriek vlastnému štýlu je v jeho práci citeľný vplyv významného postimpresionistu a učiteľa A. Erdélyiho, s ktorým mal Mykyta veľmi blízky vzťah.

Autoritné údaje: * abART: 145207
* GND: 1151607517
* ISNI: 0000 0003 8309 6302
* LCCN: n82247100
* NK ČR: js2015878882
* ULAN: 500339991
* VIAF: 268208497
* Web umenia: 6665
* WorldCat: lccn-n82247100
**Bystrica** je potok na Hornej Nitre, v západnej časti okresu Prievidza. Je to pravostranný prítok Nitrice, meria 5,7 km a je tokom V. rádu.

Pramení v Strážovských vrchoch, v podcelku Nitrické vrchy, na severovýchodnom svahu Čierneho vrchu (996,8 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 700 m n. m. Od prameňa tečie najprv na sever, postupne sa stáča na východ, zľava priberá štyri krátke prítoky z juhovýchodného úpätia Suchého vrchu (1 027,8 m n. m.) a stáča sa na juhovýchod. Sprava priberá prítok z oblasti Kuchyne, ďalší z oblasti Havranej skaly a vstupuje do Hornonitrianskej kotliny, do podcelku Rudnianska kotlina. Preteká obcou Rudnianska Lehota, stáča sa a tečie východným smerom k svojmu ústiu. Vlieva sa do vodnej nádrže Nitrianske Rudno severne od obce Nitrianske Rudno v nadmorskej výške cca 321 m n. m.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Nitrice** |
| --- |
| *Nitrica* → *Nitra* → *Váh* → *Dunaj* |
| Vodné toky | Bučkova studňa · Bystrica · Bystrý potok · Čihoc · Diviacky potok · Dlžínsky potok · Ďurčekovský potok · Hlboký potok · Hradištnica · Jasenina · Krstenica · Kršteniansky potok · Lipovec · Nevidzianka · **Nitrica** · Opačitá · Podpoliansky potok · Podskalský potok · Rakovec · Repkovský potok · Rokoška · Rudnianka · Sečiansky potok · Slávikovský potok · Sučiansky potok · Šindeliarska · Škrípovka · Trstinový potok · Zliechovský potok |
| Vodná plocha | Vodná nádrž Nitrianske Rudno |
**Antonij Beskid**, tiež **Anton Beskid**, ukr. Антон Григорович Бескид – Anton Hryhorovyč Beskyd, rus. Антон Григорьевич Бескид – Anton Grigorievič Beskid, maď. Beszkid Antal (\* 16. september 1855, Hanigovce – † 16. jún 1933, Užhorod) bol rusínsky politik v Rakúsko-Uhorsku a v prvej ČSR. Hlavne jeho zásluhou bola po prvej svetovej vojne pripojená Podkarpatská Rus k Česko-Slovensku.

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Kežmarku a na kolégiu v Prešove. Právo ukončil v Budapešti. Od roku 1883 do 1885 bol advokátom v Kežmarku, potom do roku 1906 advokát v Spišskej Starej Vsi, od roku 1906 riaditeľ majetkov a právnym poradcom gréckokatolíckeho biskupstva v Prešove. 

Politike sa začal venovať po príchode do Prešova v Krajinskej katolíckej ľudovej strane (maď. Néppart), vtedy bol ešte uhorským vlastencom, ale hájil aj záujmy rusínskeho obyvateľstva. V rokoch 1910 – 1918 bol poslancom uhorského snemu, ako jediný poslanec sa v rokoch 1913 – 1914 zastal Rusínov v schizmatickom procese v Sigheti. 

Po vypuknutí buržoázno-demokratickej revolúcie v Maďarsku ho vláda M. Karolyiho menovala za ministra pre rusínske záležitosti, on však v Prešove 19. novembra 1918 založil Rusínsku národnú radu, ktorá žiadala, aby sa Podkarpatská Rus pripojila k Česko-Slovensku. Aj jeho zásluhou bola 10. septembra 1919 v Saint Germain podpísaná zmluva medzi ČSR a dohodovými štátmi, ktorou sa Podkarpatská Rus pripojila k ČSR, s rozsiahlou autonómiou. 

Roku 1923 bol Beskid vymenovaný za guvernéra Podkarpatskej Rusi, funkciu zastával až do smrti. V roku 1932 napísal T.G. Masarykovi memorandum o poskytnutí autonómie, ako to bolo v mierovej zmluve zo Saint Germain, až do roku 1938 však táto autonómia nebola Podkarpatskej Rusi poskytnutá. 

Bol prvým predsedom kultúrneho a literárneho Spolku A. V. Duchnoviča.

Referencie
----------

1. ↑  RUNDESOVÁ, Táňa. *Anton Beskid, právnik a politik rusofilského smeru* [online]. rusyn.sk, [cit. 2020-09-16]. Dostupné online.

Autoritné údaje: * abART: 72279
* NK ČR: mzk2015871197
* SNK: 166345
* VIAF: 316391409