**Konštantín Preslavský** (iné mená: **Konštantín Presbyter**, **Konštantín Bulharský**, bulh. Константин Преславски – *Konstantin Preslavski*; \* 9. storočie, asi byzantská Macedónia – † rané 10. storočie/915) bol stredoveký bulharský cirkevný spisovateľ a prekladateľ, vedúci predstaviteľ preslavskej lit. školy, preslavský biskup a žiak svätých Cyrila a Metoda, resp. len Metoda. Jeden zo zakladateľov bulharskej hymnickej poézie, podľa niektorých názorov tvorca či jeden z tvorcov cyriliky. V literatúre sa niekedy mylne počíta medzi sedmopočetníkov a označuje ako svätý. Jeho meno sa však v prameňoch medzi menami najbližších učeníkov Cyrila a Metoda nenachádza. Neexistujú tiež žiadne dôkazy o úcte voči nemu v období stredoveku. Je po ňom pomenovaná univerzita v bulharskom Šumene a národné humanitné gymnázium vo Varne.

Životopis
---------

Konštantín sa narodil niekdy v 9. storočí, zrejme na území byzantskej Macedónie. Staršie názory (napr. Šembera) uvažovali aj o panónskom pôvode. V mladosti sa mu dostalo základného vzdelania. Spolu s misionármi Cyrilom a Metodom pôsobil na Veľkej Morave. V roku 867 sprevádzal slovanských vierozvestcov počas návštevy kniežaťa Koceľa v Blatnohrade a o rok neskôr bol vysvätený za diakona v Ríme.

Po smrti arcibiskupa Metoda (885) a po vyhnaní slovanských kňazov (886) sa jeho pôsobenie na Veľkej Morave definitívne skončilo. Podľa jednej hypotézy mohol byť predaný do otroctva, odkiaľ ho na trhu v Benátkach mohli vykúpiť byzantskí úradníci. Podľa inej hypotézy sa do Byzancie mohol dostať už niekedy v rokoch 881/882 počas Metodovej návštevy u konštantínopolského patriarchu Fótia. Istý čas strávil v Byzancii a neskôr ako kňaz a učiteľ pôsobil v bulharskej Pliske na dvore cára Borisa. Po presune cárskeho sídla presídlil do Preslavu. V roku 906 bol vysvätený za biskupa (resp. biskupa vikára) diecézy *Moesia inferior*, t.j. za preslavského biskupa. V Preslave bol aj literárne činný. Stal sa vedúcim predstaviteľom tamojšej literárnej školy. Bohatá je jeho prekladateľská činnosť. Podieľal sa na zavedení cyriliky do literárnej praxe a nové písmo sa tak i vďaka nemu čoskoro rozšírilo medzi južnými i východnými Slovanmi.

O Konštantínovom učeníctve u svätého Metoda píše vo svojej poznámke ku Konštantínovmu prekladu diela Atanáza Alexandrijského starobulgarský autor Tudor Doksov. Zmienka pochádza z roku 907 a zachovala sa v ruských rukopisoch 15. a 16. storočia. V úvode svojho Poučného evanjelia zase Konštantín upresňuje, že ho zostavil na žiadosť „brata Nauma" (t.j. Nauma Ochridského).

Azbučnaja molitva (Abecedná modlitba)

Dielo
-----

Konštantínovi býva pripisované veršované dielo *Azbučnaja molitva* (aj: *Azbučna molitva*, slov. *Azbučná modlitba*, *Abecedná modlitba*, v modernej bulharčine vyšlo ako *Azbučnata molitva*). Vzniknúť malo v 90. rokoch 9. storočia, snáď okolo roku 893. V niektorých ohľadoch sa dielo podobá Proglasu (napr. veršom, zameraním, typom, umeleckými prostriedkami,..) a možno v ňom zrejme ešte badať vplyv hlaholiky. Prvé písmená veršov tvoria akrostich na abecedu. Skladá sa zo štyridsiatich veršov. Modlitba oslavuje obrátenie Slovanov na kresťanstvo a používanie písma k danému účelu. Najstarší zachovaný prepis je ruský, pôvodom z 12. storočia. Bol umiestnený ako prológ k dielu *Učiteľnoto evangelije.* Objavili sa však aj kritické názory (napr. Oto Kollárik), že dielo malo vzniknúť ešte na Veľkej Morave a jeho autorom mal byť Kliment Ochridský. Naopak, zriedkavo býva Konštantín Preslavský dokonca považovaný aj za autora Proglasu.

Podľa niektorých názorov bol tiež autorom východného ofícia zvaného *Služba Svätému Metodovi*. Iné názory (napr. Ján Stanislav) jeho pôvod kladú ešte do veľkomoravského obdobia a za autora označujú Klimenta Ochridského. V bulharskom prostredí tiež zrejme upravil *Chválospev na svätých Cyrila a Metoda*. Býva tiež označovaný ako zostavovateľ prvej slovanskej kroniky z roku 894.

Bohatá je jeho prekladateľská činnosť z gréčtiny. Takmer všetky jeho homiletické diela sú prekladmi. V roku 894 dokončil dielo *Učiteľnoto evangelije* (Poučné evanjelium), ktoré sa spolu s *Azbučnou molitvou* zachovalo v ruskom *Synodálnom rukopise* z neskorého 12. storočia. Ide prevažne o preklady homílií Jána Zlatoústeho a Cyrila Alexandrijského. Krátky úvod do cirkevného usporiadania a liturgie v diele je zrejme založený na byzantskej literatúre a na prácach pripisovaných konštantínopolskému patriarchovi Germanovi I. Dielo je jednou z najvýznamnejších literárnych pamiatok zlatého veku starej bulharskej literatúry. Išlo o prvé systematické kazateľské dielo v slovanskom jazyku. Objavené bolo v 40. rokoch 19. storočia a dnes je známe z troch rukopisov: Synodálny, Dečanský (1286) a Chilendarský.

Konštantín tiež do bulharčiny preložil protiariánsky spis *Štyri slová proti ariánom* od svätého Atanáza Alexandrijského. Pre preklad je charakteristické bravúrne prispôsobenie teologickej terminológie slovanským slovným formám. Dielo stálo na počiatkoch bulharskej protiheretickej literatúry.

Jeho poézia je považovaná za poeticky hodnotnú, hoci nevykazuje znaky originality a sleduje staršie byzantské vzory. Mala veľký vplyv na neskoršiu literatúru Srbska a ruských krajín.

Referencie
----------

1. 1 2  bulharská literatúra. In:  *Encyclopaedia Beliana* [online]. Bratislava: Encyklopedický ústav Slovenskej akadémie vied, [cit. 2021-04-10]. Dostupné online. ISBN 978-80-89524-30-3.
2. 1 2 3   KOLLÁRIK, Oto. Slovník starovekých a stredovekých autorov, prameňov a knižných skriptorov so slovenskými vzťahmi. *Biografické štúdie* (Martin: Matica slovenská), 1987, roč. 14, s. 212 – 217. Dostupné online.
3. ↑   *Slovania. Cyrilo - metodská misia.* [online]. Filozofická fakulta Univerzity Konštantína Filozofa v Nitre, [cit. 2021-04-09]. Dostupné online.
4. 1 2  HNILICA, Ján. *Svätí Cyril a Metod: horliví hlásatelia božieho slova a verní pastieri cirkvi*. Bratislava : Alfa, 1990. Dostupné online. ISBN 978-80-05-00707-1. S. 97, 117.
5. ↑  BAGIN, Anton. *Kresťanská archeológia. Úvod do staroslovienčiny, časť historická*. Trnava : Spolok sv. Vojtecha, 1977. S. 116.
6. 1 2 3 4 5 6  KONSTANTIN PRESLAVSKI. In:  *Šumenska oblast Enciklopedija*. Sofia : Izdatelstvo „Zacharij Stojakov", 2011. 936 s. ISBN 978-954-09-0627-0. S. 396.
7. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  94. KONŠTANTÍN PRESLAVSKÝ. In: KUZMÍK, Jozef. *Slovník starovekých a stredovekých autorov, prameňov a knižných skriptorov so slovenskými vzťahmi*. Martin : Matica slovenská, 1983. S. 171 – 172.
8. ↑  Konstantyn Presławski In:  *Encyklopedia PWN - źródło wiarygodnej i rzetelnej wiedzy* [online]. [Cit. 2021-04-09]. Dostupné online. (po poľsky)
9. 1 2 3 4  Preslavski, Konstantin. In:  *Biographisches Lexikon zur Geschichte Südosteuropas* [online]. Leibniz-Institut für Ost- und Südosteuropaforschung, [cit. 2021-04-09]. Dostupné online.
10. 1 2  19. K. v. Preslav. In:  *Lexikon des Mittelalters*. Band 5. Hiera.Mittel bis Lukanien. Stuttgard, Weimar : Metzler-Verlag, 1999. ISBN 3-476-01742-7. S. 1381.
11. 1 2 3 4 5  KONSTANTIN PRESLAVSKI. In:  *Bălgarski enciklopedičen rečnik.*. Vtoro preraboteno i dopălneno izdanie Veliko Tărnovo : Izdatelstvo „GABEROFF", 2000. 1328 s. ISBN 954-9607-11-9. S. 536.
12. 1 2 3 4  TURILOV, A. A.. KONSTANTIN. In:  *Pravoslavnaja enciklopedija*. Tom. XXXVII. KONSTANTIN – KORIN. Moskva : Cerkovo-naučnyj centr "Pravoslavnaja enciklopedija", 2005. [Cit. 2021-04-10]. Dostupné online. ISBN 978-5-89572-045-5. S. 11 – 13.
13. ↑   *Historická revue*. Zväzok 20. Bratislava : KLEIÓ, 2009. Dostupné online. S. 79.
14. ↑   *Slovanské historické studie*. Praha : Historický ústav AV ČR, 1994. Dostupné online. S. 24. (po česky)
15. 1 2 3  KONSTANTIN OF PRESLAV. In:  *The Oxford Dictionary of Byzantium*. Ed. Alexander P. Kazhdan. New York : Oxford University Press, 1991. 2338 s. ISBN 0-19-504652-8. S. 1148. (po anglicky)
16. ↑  ŠKOVIERA, Andrej. *Svätí slovanskí sedmopočetníci*. Bratislava : Slovenský komitét slavistov. Slavistický ústav Jána Stanislava SAV, 2010. ISBN 978-80-89489-02-2. S. 45.
17. ↑  Konstantin v. Preslav. In:  *Lexikon für Theologie und Kirche*. Ed. Michael Buchberger, Walter Kasper. 3. völlig neubearb. Aufl. Band 6. Kirchengeschichte bis Maximianus. Freiburg, Basel, Rom, Wien : Verlag Herder, 1995. ISBN 3-451-22006-7. S. 302. (po nemecky)
18. ↑  Prívet evanjeliu. In:  *Encyklopédia literárnych diel*. Ed. Libor Knězek. Bratislava : Obzor, 1989. 864 s. (Encyklopédie Obzoru.) ISBN 80-215-0010-7. S. 532.
19. ↑  PROGLAS. In: MACURA, Vladimír, et al. *Slovník světových literárních děl*. Vyd. 1. Svazek 2. M – Ž. Praha : Odeon, 1988. 459 s. S. 154.

Ďalšia literatúra
-----------------

* Konstantyn. In:  *Słownik starożytności słowiańskich: encyklopedyczny zarys kultury Słowian od czasów najdawniejszych*. Ed. Władysław Kowalenko, Gerard Labuda, Tadeusz Lehr-Spławiński. Tom. Drugi: F – K. Wrocław : Zakład Narodowy im. Ossolińskich, 1964. Opracowany w Zakładzie Słowianoznawstwa Polskiej akademii nauk. S. 460 – 461.

Externé odkazy
--------------

* Konstantin Bolharskij  In: Enciklopedičeskij slovar Brokgauza i Jefrona  (po rusky)

Autoritné údaje: * GND: 118989413
* ISNI: 0000 0000 3448 5991
* LCCN: n2001107216
* VIAF: 75666128
* WorldCat: lccn-n2001107216