recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Michal Škvarka** (\* 19. august 1992, Martin) je slovenský futbalista hrajúci za maďarský klub Ferencváros. Jeho pozíciou je post stredového záložníka.

Klubová kariéra
---------------

### MŠK Žilina

Škvarka debutoval v drese Žiliny 26. apríla 2009 v zápase proti FC Nitra. Počas svojho pôsobenia v Žiline mal v sezóne 2016/2017 a 2017/2018 na ramene kapitánsku pásku. V daných sezónach zaznamenal za Žilinu 14 a 6 gólov. V sezóne 2018/2019 vstrelil Škvarka 9 gólov a pripísal si 10 asistencií.

### Ferencváros

V Žiline strávil Škvarka dlhé roky a stal sa jej kapitánom. 19. júna 2019 bol oficiálne oznámený jeho prestup do maďarského Ferencvárosu, kde podpísal zmluvu na 3 roky. Cena prestupu sa mala pohybovať okolo 200 tisíc eur.

Reprezentačná kariéra
---------------------

Škvarka bol do A-tímu Slovenska po prvýkrát povolaný v januári 2017 v zápasoch proti Ugande (prehra 1 : 3) a proti Švédsku (prehra 0 : 6). Išlo o priateľské zápasy, v ktorých mal slovenský tím v zostave zväčša hráčov slovenskej Fortuna ligy.

Úspechy
-------

* Majster Fortuna ligy 2x – 2009/2010, 2016/2017

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Michal Škvarka na anglickej Wikipédii.*
Súradnice: 48°09′49″S 17°09′21″V﻿ / ﻿48,1636111°S 17,1558333°V﻿ / 48.1636111; 17.1558333

**Chrám svätého Rastislava v Bratislave** je pravoslávny chrám v hlavnom meste Slovenskej republiky. Nachádza sa na Tomášikovej ulici v Bratislave v mestskej časti Ružinov.

História chrámu
---------------

Tento pravoslávny chrám sa začal stavať pre potreby rastúceho počtu pravoslávnych kresťanov v Bratislave. Tí mali k dispozícii bývalý rímskokatolícky kostol sv. Mikuláša, ktorý po Prešovskom sobore a zákaze gréckokatolíckej cirkvi prevzali v roku 1950. V období 90-tych rokov 20. storočia však už svojou kapacitou prestával vyhovovať potrebám Pravoslávnej cirkvi.

Pozemok pre nový pravoslávny chrám posvätil ruský pravoslávny patriarcha Alexej II. v roku 1996. Základný kameň chrámu posvätil konštantinopolský ekumenický patriarcha Bartolomej II. počas svojej návštevy Slovenska.

Stavbu chrámu začala realizovať firma, ktorej spoločníkom bol Alexander Belousov, manžel vtedajšej poslankyne NR SR a členky SNS Anny Belousovovej v roku 2002. Pre finančné problémy a veľké dlhy bola stavba od roku 2003 zastavená. Začala chátrať a stala sa útočiskom bezdomovcov. Mnohé jej časti boli rozkradnuté.

Vďaka zbierkam a úsiliu pravoslávnych veriacich boli v roku 2007 dlhy vyrovnané a pokračovalo sa v stavebných prácach. Slávnostné vysvätenie chrámu sa uskutočnilo 12. mája 2013 v prítomnosti pravoslávneho duchovenstva zo Slovenska, ale aj zo zahraničia.

Architektúra
------------

Stavba je postavená v byzantskom architektonickom štýle s využitím niektorých moderných prvkov. Autorom projektu je Ing. arch. Milan Andráš. Ide o stavbu z monolitného oceľobetónu. Strecha je pokrytá medeným plechom. Chrám má jeden hlavný vchod a dva vedľajšie vchody. Najvyššia kupola dosahuje výšku 26 metrov.

Ikonostas chrámu je z dubového dreva, ktorého životnosť je až 1200 rokov. Ide o klasický radový ikonostas, ktorý pozostáva z piatich radov. Jeho autormi sú Michal Švajko a Radovan Kendereš.

* 
*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chrám svätého Rastislava (Bratislava)**

Externé odkazy a zdroje
-----------------------

* Chrám na pravoslavni.sk
* Pravoslávny chrám sv. Rastislava posvätili
* Článok na bratislavskenoviny.sk
Súradnice: 49°05′46″S 18°55′05″V﻿ / ﻿49,09602200015396°S 18,918028709635628°V﻿ / 49.09602200015396; 18.918028709635628

**Dušana Makovického** je ulica v Martine, na sídlisku Záturčie.

Popis
-----

Na južnej strane začína, na parkovisku pri križovatke s Gándhího ulicou, ktorá je v tomto úseku vyhradená pre peších. Približne v strede parkoviska pred panelákom, ulica odbočuje na Výchdno-sverovýchodným smerom. Pri križovatke s ulicou A. Mamateja, sa jej smer mení zo VSV. smeru, na Severovýchodný smer. Ulica Dušana Makovického končí na križovatke s ulicou P. V. Rovnianka.

Ulica je čiastočne paralelná s ulicami A. Stodolu a Zátučianskou. Je jednou z mála ulíc na sídlisku Záturčie, ktorá nemá priame spojenie ani jednou z dvoch hlavných ulíc na sídlisku.

Blízke ulice
------------

* Gándhího
* Alberta Mamateja
* Petra Víťazoslava Rovnianka

Zdroj
-----

 *Uznesenie Mestského zastupiteľstva v Martine č. 32/92 z 24.6.1992 (In: Uznesenia Mestského zastupiteľstva v Martine o pomenovaní a premenovaní ulíc z rokov 1991 až 2003 - poskytnutie informácií z MsÚ Martin)* [online]. Martin: mesto Martin, [cit. 2023-08-21]. Dostupné online.
Súradnice: 41°39′S 0°53′Z﻿ / ﻿41,650°S 0,883°Z﻿ / 41.650; -0.883

**Zaragoza** (angl. *Saragossa*, lat. *Caesaraugusta*) je hlavné mesto Aragónska ležiace na rieke Ebro a jej prítokoch Huerva a Gállego v Španielsku. Nachádza sa takmer v strede regiónu vo veľkom údolí s rôznymi terénmi od púšte Los Monegros po roztrúsené lesy a stepi. Napriek tomu, že mesto je domovom značného množstva hájov, parkov, fontán a rieka Ebro vyniká ako veľký zdroj vody, periférie sú známe tým, že sú suché a vhodné na pestovanie, ak sa odsťahujeme z mesta.

Podľa sčítania v roku 2004 tu žilo 641 581 obyvateľov, v roku 2018 už 666 880, a v roku 2020 dosiahol 716 040. V meste žije viac ako polovica obyvateľov Aragónska a tento počet sa zvyšuje v dôsledku vyľudňovania vidieka, ktoré Aragon trpí, podobne ako vo zvyšku Španielska. Pokiaľ ide o vyľudnenie, existujú iniciatívy na jeho predchádzanie, aj keď percento ľudí žijúcich v meste stále rastie. Mesto leží 200 metrov nad morom a je križovatkou medzi mestami Madrid, Barcelona a Bilbao, pričom všetky tieto mestá sú okolo 300 km od Zaragozy.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Zaragoza**
**Imre Varga**, tiež **Emmerich Varga** (\* 4. december 1883, Letanovce – † 1951) bol nemecký evanjelický duchovný a politik Spišskej nemeckej strany v období medzivojnového Česko-Slovenska.

Základnú a strednú školu absolvoval v Spišskej Novej Vsi a neskôr v Prešove. Pokračoval štúdiom teológie. Neskôr absolvoval štúdium na univerzite v Lipsku. V roku 1906 bol vysvätený za pastora. Následne pôsobil štyri roky ako misionársky pastor v Záhrebe. Odtiaľ sa vrátil do rodného Spiša, kde pôsobil ako riadny evanjelický kňaz najprv v Spišskej Novej Vsi a od roku 1910 v Poprade.

Patril k významným predstaviteľom spišskonemeckej komunity, ktorá sa významne aktivizovala aj po vzniku Česko-Slovenska v roku 1918. Od roku 1922 pôsobil na pozícii vicestarostu Popradu. Po obecných voľbách v roku 1927 bol zvolený za starostu Popradu. Mandát obhájil aj po obecných voľbách v roku 1931. V parlamentných voľbách v roku 1929 kandidoval za Spišskú nemeckú stranu do hornej komory Národného zhromaždenia (strana kandidovala spoločne s Maďarskou národnou stranou a Krajinskou kresťansko-socialistickou stranou). Mandát nadobudol až dodatočne, 19. júna 1934, kedy nastúpil na uprázdnený mandát po zosnulom senátorovi Jánosovi Richterovi. V senáte zasadal v kultúrnom a imunitnom výbore. Pôsobil tu do konca volebného obdobia v roku 1935. Angažoval sa vo viacerých cirkevných, športových, stavovských a kultúrnych inštitúciách.

Referencie
----------

1. ↑   VARGA IMRE, az uj szenátor. *[Magyar Hirlap]*, 1934-06-10, s. 9.
2. ↑   *Register - menný* [online]. Spoločná česko-slovenská digitálna parlamentná knižnica, [cit. 2022-11-21]. Dostupné online.
**Pokémon Go** (štylizované ako ***Pokémon GO***) je mobilná aplikácia a videohra založená na princípe rozšírenej reality vyvinutá spoločnosťou Niantic. Na produkcii sa podieľala aj firma The Pokémon Company, ktorú spoluvlastní Nintendo. Hra bola spustená v júli 2016.

Prostredníctvom aplikácie prepája herné prostredie s reálnym svetom, na čo využíva GPS a kameru telefónu.

Priebeh hry
-----------

Hra sa začína vytvorením postavy a upravením jej vzhľadu. V okolí sa potom začnú objavovať Pokémoni, ktorí sa dajú chytiť do Pokéballov, ktoré po nich hráč hádže. Na mape sa dajú nájsť Poké Stops, čo sú dôležité body, v okolí ktorých sa vyskytujú Pokémoni a ktorých návšteva tiež hráčom dá rôzne užitočné predmety, ako napríklad nové Pokébally, uzdravovacie nápoje pre Pokémonov, ale i vajíčka, ktoré sa liahnu po prejdení určitej vzdialenosti. Týmito akciami hráči získavajú skúsenostné body a zvyšuje sa im ich úroveň.

Po dosiahnutí 5. úrovne si hráč zvolí členstvo v jednom z troch tímov: červený tím Valor, modrý Mystic a žltý Instinct. Od tohto momentu môže v takzvaných Gyms (špeciálny druh Poké Stopov) bojovať proti Pokémonom z iných tímov. Súboje prebiehajú v reálnom čase a je v nich nastavený časový limit, počas ktorého musia hráči nepriateľských Pokémonov poraziť. Boje fungujú tak, že ťukaním na displej hráč opakuje Pokémonov primárny, slabý útok, ktorého používanie postupne nabije silný sekundárny útok. Po porážke všetkých nepriateľských Pokémonov daný Gym ovládne frakcia hráča, ktorý zvíťazil a na obranu tohto miesta sa môžu pripojiť ďalší náhodní hráči z rovnakej frakcie.

Súčasťou hry sú aj rôznorodé denné misie, ktoré hráči dostávajú návštevou Poké Stopov, ale aj špeciálne komplexnejšie misie zložené z viacerých úloh, ktoré do hry bývajú pridané pri výnimočných udalostiach (väčšinou pri príležitosti pridania nejakého mýtického Pokémona do hry).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pokémon Go**

Referencie
----------

1. ↑  , Pokémon GO Plus system requirements and compatibility (po anglicky)
**Mnaseas** (starogr. *Μνασέας* – *Mnaseas*) bol olympijský víťaz v behu ťažkoodencov v roku 484 pred Kr.

Mnasea z líbijskej Kyrény korunovali olivovým vencom na 74. olympijských hrách v roku 484 pred Kr. za víťazstvo v behu ťažkoodencov. V Olympii sa beh ťažkoodencov (hoplitodromos) zaradil do programu hier v roku 520 pred Kr. Prvým víťazom tejto disciplíny bol Damaretos z Héraie. Hoplitodromos bol športom dospelých mužov, ktorí už prešli vojenským výcvikom. Súťažiaci bežali so štítom a prilbou (bez meča) na vzdialenosť dvoch alebo štyroch stadií, t. j. 384,5 resp. 769 metrov.

Staroveký autor Pausanias uvádza, že Mnaseas mal v olympijskej *Altide* vystavenú sochu. Stála pri soche olympionika Bykela zo Sikyónu. Bola dielom sochárskeho majstra Pythagora z Rhégia. Mnaseov syn Kratisthenes sa tiež stal olympijským víťazom. Zvíťazil v tethrippe v roku 464 pred Kr..

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Mark Golden, *Sport in the Ancient World from A to Z*, str. 104.
2. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 457.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 248.
4. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 114.
6. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,13,7.
7. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,18,1.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Impulz sily** je vektorová fyzikálna veličina, ktorá vyjadruje *časový účinok* pôsobenia sily.

Veľkosť impulzu sily závisí na veľkosti sily a na čase, po ktorý táto sila pôsobila. Čím dlhší čas sila pôsobí, tým väčší je jej účinok.

Značenie
--------

* Symbol veličiny: {\displaystyle \mathbf {I} }
* Jednotka SI: Newton krát sekunda, značka jednotky: Ns

Výpočet
-------

Impulz sily je určený ako súčin sily a časového intervalu, tzn.

{\displaystyle \mathbf {I} =\mathbf {F} \Delta t}=m•v,
Kde {\displaystyle \mathbf {F} } je konštantná sila pôsobiaca po dobu {\displaystyle \Delta t}.

Ak nie je sila po celú dobu svojho pôsobenia konštantná, možno hodnotu impulzu sily získať integráciou, tzn.

{\displaystyle \mathbf {I} =\int \_{t\_{1}}^{t\_{2}}\mathbf {F} \mathrm {d} t}

Vlastnosti
----------

* Impulz sily je rovný zmene hybnosti telesa, tzn.

{\displaystyle \mathbf {F} \Delta t=\Delta \mathbf {p} },
Kde {\displaystyle \mathbf {p} } je hybnosť.

* Názov impulz má význam *náraz*, čo znamená, že táto veličina je vhodná na opis vplyvu tzv. *nárazových síl*, teda síl, ktoré pôsobia po veľmi krátku dobu a majú značnú veľkosť. Využíva sa teda pri štúdiu rázu telies.

Pozri aj
--------

* Náraz telies
* Impulzová veta
* Impulz momentu sily
* Dynamika

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Impuls síly na českej Wikipédii.*
**Glukogénna aminokyselina** je aminokyselina, ktorú je možné premeniť na glukózu pomocou glukoneogenézy. Oproti tomu sú ketogénne aminokyseliny premieňané na ketolátky.

Katabolizmus aminokyselín. Na pozadí je citrátový cyklus. Glukogénne aminokyseliny sú označené červenou farbou a ketogénne zelenou. Aminokyseliny, ktoré sú glukogénne i ketogénne sú označené fialovou farbou.
Produkcia glukózy z glukogénnych aminokyselín pozostáva z premeny týchto aminokyselín na alfa-ketokyseliny a následne na glukózu. Oba tieto procesy prebiehajú v pečeni. Tento mechanizmus dominuje počas katabolýzy, jeho aktivita narastá podľa vážnosti pôstenie a hladovanie (čím dlhšie trvajú, tým silnejšia je katabolýza).

Glukogénne aminokyseliny sa premieňajú na pyruvát, acetylkoenzým A alebo pomocou anaplerotických reakcií na intermediáty citrátového cyklu.Tie sú potom premieňané na oxalacetát a následne pomocou glukoneogenézy na glukózu. 

U ľudí patria medzi glukogénne aminokyseliny:

* Alanín - transamináciou vzniká pyruvát
* Arginín
* Asparagín - premena na aspartát a následne oxalacetát
* Kyselina asparágová - transamináciou vzniká oxalacetát
* Cysteín
* Kyselina glutámová - transamináciou vzniká 2-oxoglutarát
* Glutamín - premena na glutamát a následne 2-oxoglutarát
* Glycín
* Histidín
* Metionín
* Prolín
* Serín
* Valín

Aminokyseliny, ktoré sú glukogénne a ketogénne zároveň (mnemotechnická pomôcka „FITTT"):

* Fenylalanín - premena na tyrozín a následne fumarát
* Izoleucín
* Treonín
* Tryptofán
* Tyrozín - po otvorení cyklu sa postupne rozkladá na fumarát a acetoacetát

Len leucín a lyzín nie sú glukogénne aminokyseliny (sú to len ketogénne aminokyseliny).

Referencie
----------

1. ↑  Brosnan J. Interorgan amino acid transport and its regulation. *J Nutr*, 1 June 2003, s. 2068S–2072S. DOI: 10.1093/jn/133.6.2068S. PMID 12771367.
2. ↑  Young V, Ajami A. Glutamine: the emperor or his clothes?. *J Nutr*, 1 September 2001, s. 2449S–59S; discussion 2486S–7S. DOI: 10.1093/jn/131.9.2449S. PMID 11533293.

Pozri aj
--------

* Ketogénne aminokyseliny
* Glykolýza
* Metabolizmus

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Glucogenic amino acid na anglickej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Proteínogénne aminokyseliny |
| --- |
| 
* alanín
* arginín
* asparagín
* cysteín
* fenylalanín
* glutamín
* glycín
* histidín
* izoleucín
* kyselina asparágová
* kyselina glutámová
* leucín
* lyzín
* metionín
* prolín
* serín
* treonín
* tryptofán
* tyrozín
* valín

 |
| 
* esenciálne aminokyseliny
* pyrolyzín
* selenocysteín
* bielkovina
* peptid
* genetický kód

 |
Poloha ostrova Lošinj
Mali Lošinj
**Lošinj** (tal. *Lussino*, lat. *Apsorrus*) je chorvátsky ostrov, ktorý sa nachádza v severnej časti Jadranského mora v Kvarnerskom zálive juhovýchodne od pobrežia polostrova Istria. Od vedľajšieho ostrova Cres je oddelený len úzkym umelo vybudovaným Osorským prieplavom. Hlavným mestom je prístav Mali Lošinj.

Geografia
---------

Ostrov Lošinj má dĺžku 33 km a šírku asi 2 až 4 km. Severná časť je hornatá, v pohorí Osoršćica sa nachádza najvyšší vrchol hora Televrina (588 m). V južnej časti je najvyšším bodom Grgošćak s nadmorskou výškou 243 metrov. Pobrežie je väčšinou skalnaté a pomerne členité.

Ekonomika
---------

Prevažnú časť produktu ostrova tvoria príjmy z turistiky.

Mestá a obce
------------

* Mali Lošinj
* Veli Lošinj
* Nerezine

Pozri aj
--------

* Chorvátske ostrovy

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Lošinj**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Lošinj na českej Wikipédii.*

Súradnice: 44° 35′s. š. 14° 24′v. d.

| * z
* d
* u
Chorvátske ostrovy |
| --- |
| 
* Biševo
* Brač
* Cres
* Čiovo
* Drvenik Mali
* Drvenik Veliki
* Dugi otok
* Hvar
* Ilovik
* Ist
* Iž
* Kaprije
* Koločep
* Kornat
* Korčula
* Krapanj
* Krk
* Lastovo
* Lopud
* Lošinj
* Male Srakane
* Mljet
* Molat
* Murter
* Olib
* Ošljak
* Pag
* Pašman
* Premuda
* Prvić
* Rab
* Rava
* Rivanj
* Sestrunj
* Silba
* Susak
* Šipan
* Šolta
* Ugljan
* Unije
* Vele Srakane
* Vir
* Vis
* Vrgada
* Zlarin
* Zverinac
* Žirje

 | Vlajka Chorvátska |
Ing. **Radka Stašová** (\* 14. máj 1997, Košice) je slovenská basketbalistka, hrávajúca na pozícii rozohrávačky. V súčasnosti hrá za klub Alter Enersun Al-Qázeres Extremadura v španielskej druhej najvyššej súťaži LF Challenge a v slovenskej reprezentácii. Je trojnásobnou majsterkou Slovenska s klubom MBK Ružomberok z rokov 2019 – 2021 a trojnásobnou víťazkou Slovenského pohára.

Životopis
---------

Radka Stašová začala s basketbalom vo veku 8 rokov v Košiciach, v mládežnickom veku hrala za klub ŠSK Abovia 96 Košice, v roku 2011 sa stala najužitočnejšou hráčkou Majstrovstiev SR vo svojej kategórii. V sezóne 2013/14 nastupovala v lige Kadetiek U17 za Young Angels Košice, so 411 bodmi a priemerom 20,9 b/40 minút bola treťou najlepšou strelkyňou súťaže v oboch parametroch.

Sezónu 2014/15 odohrala za extraligový klub ŠKBD Rücon Spišská Nová Ves, zaznamenala 99 bodov. V sezóne 2015/2016 nastupovala Stašová ako hráčka BK ŠKP 08 Banská Bystrica, hrala v 38 extraligových stretnutiach, na palubovke strávila 1 011 minút a zaznamenala 365 bodov. Následne prestúpila do MBK Ružomberok, kde ju však trápili viaceré zranenia. V sezóne 2016/17, prvej v Ružomberku, oficiálne pôsobila na hosťovaní z ŠKP 08, odohrala však iba tri zápasy pre problémy s achilovkami. V sezóne 2018/19 odohrala 10 zápasov a spolu 69 minút. Prakticky celú sezónu 2017/18 vynechala kvôli roztrhnutým väzom v kolene na Majstrovstvách Európy v basketbale žien do 20 rokov v Izraeli v júli 2017. Od polovice sezóny 2019/2020 sa stala stabilnou hráčkou Ružomberka a v sezónach 2020/21 a 2021/22 už hrávala ako prvá rozohrávačka. V rokoch 2016-2022 pôsobila v klube MBK Ružomberok celkovo šesť sezón, v sezóne 2021/22 bola kapitánkou tímu.

V auguste 2022 prestúpila do škótskeho klubu Caledonia Gladiators hrajúceho v britskej lige. Avšak, ešte v roku 2022 opäť zmenila pôsobila a prestúpila do španielskeho tímu Alter Enersun Al-Qázeres Extremadura. V sezóne za Al-Qázeres mala priemer 5,8 bodu, 1,8 doskoku a 1,9 asistencie na zápas.

Stašová vyštudovala Verejnú správu a regionálny rozvoj na Ekonomickej fakulte Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici.

### Reprezentácia

Stašová je mládežníckou aj seniorskou reprezentantkou Slovenska. Hrala na dvoch majstrovstvách Európy v basketbale, v rokoch 2021 a 2023.

Referencie
----------

1. ↑  POLCER, Patrik. *Radka Stašová* [online]. basketland.sk, [cit. 2023-06-21]. Dostupné online.
2. ↑   slovakbasket.sk, [cit. 2023-06-21]. Dostupné online.
3. ↑   slovakbasket.sk, [cit. 2023-06-21]. Dostupné online.
4. 1 2 3 4 5   *Radka Stašová: Už nič neberiem na ľahkú váhu* [online]. ruzomberskyhlas.sk, [cit. 2023-06-21]. Dostupné online.
5. ↑  SVRCEK, Jan. *Radka Stašová pokračuje pod škótskymi košmi* [online]. zijemvrk.sk, 2022-08-27, [cit. 2023-06-21]. Dostupné online.
6. ↑  Eurobasket. *ALTER ENERSUN AL-QAZERES EXTREMADURA* [online]. basketball.eurobasket.com, [cit. 2023-06-21]. Dostupné online.
7. ↑  SVOP spol. s.r.o. Bratislava. *CRZP - detail kniha* [online]. opac.crzp.sk, [cit. 2023-06-21]. Dostupné online.
8. ↑   *Radka STASOVA* [online]. fiba.basketball, [cit. 2023-06-21]. Dostupné online.
Generálporučík **Leonīds Kalniņš** (\* 13. február 1957, Tomská oblasť, Sovietsky zväz) je lotyšský generál, súčasný veliteľ Národných ozbrojených síl.

Vzdelanie
---------

V rokoch 1987 až 1990 študoval na Vyššej vojenskej inžinierskej škole v Charkove. V rokoch 2010 až 2011 študoval na Army Command and General Staff College v Spojených štátoch a v roku 2013 na Baltic Defence College.

Vojenské pôsobenie
------------------

V rokoch 1997 až 1999 pôsobil v 51. prápore Národnej gardy. V roku 2000 sa ako major stal veliteľom logistiky 51. práporu. Od roku 2003 bol veliteľom prieskumníckeho výcvikového centra. Od roku 2004 velil Divízii doktrín a interoperability. V roku 2005 sa stal veliteľom operácií Národnej gardy a tiež dosiahol hodnosť podplukovníka. V roku 2006 velil lotyšskej jednotke v Iraku. V roku 2009 sa stal náčelníkom štábu Národnej gardy a v roku 2011 jej veliteľom. V rovnakom roku sa stal plukovníkom.

V auguste 2016 sa stal náčelníkom Spojeného štábu a zástupcom veliteĺa Národných ozbrojených síl.

V roku 2014 bol povýšený do hodnosti brigádny generál, v roku 2016 generálmajor.

### Veliteľ Národných ozbrojených síl

Prezident Lotyšska Raimonds Vējonis 1. decembra 2016 zaslal list pre predsedníčku parlamentu Ināru Mūrniece podporujúci vymenovanie Kalniņša do funkcie. Lotyšský parlament Kalniņša 22. decembra 2016 schválil za nového veliteľa obrany. Jeho predchodcom bol Raimonds Graube, ktorý oznámil odchod do dôchodku. Ceremoniálne prevzatie funkcie sa uskutočnilo 27. januára 2017.

Do hodnosti generálporučík bol povýšený po 6 mesiacoch úspešného vykonávania najvyššej funkcie.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6  NATO. *Lieutenant General Leonīds Kalniņš* [online]. nato.int, rev. 2017-08-21, [cit. 2020-04-05]. Dostupné online.
2. 1 2 3   *Latvian chief of defense promoted to Lieutenant General* [online]. The Baltic Times, 2017-07-27, [cit. 2020-04-05]. Dostupné online.
3. ↑   *Leonīds Kalniņš | Nacionālie bruņotie spēki* [online]. mil.lv, [cit. 2020-04-05]. Dostupné online.
4. 1 2   *The President of Latvia calls to approve Major General Leonīds Kalniņš as Commander of the National Armed Forces* [online]. president.lv, [cit. 2020-04-05]. Dostupné online.
5. 1 2   *New chief takes charge of defense* [online]. eng.lsm.lv, [cit. 2020-04-05]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* profil na stránke Národných ozbrojených síl
* profil na stránke NATO
**Prirodzené právo** je právo, ktoré vyplýva z ľudskej prirodzenosti a zo vzťahov medzi ľuďmi, nezávisle od akéhokoľvek zákonodarstva.

Prirodzené právo je právo, ktoré nezávisí od štátu a pramení z rozumu alebo prirodzenosti človeka. Prirodzené právo sa zakladá na myšlienke, že právo sa dá odvodiť z prírodného poriadku. S tým súvisí presvedčenie, že príroda (resp. jej stvoriteľ) zariadila všetko takým múdrym spôsobom, že treba len poznať podstatu človeka, jeho miesto a určenie v kozme, aby sme ho dostali na správnu
cestu. Podla toho je potrebné vysvetliť a pochopiť vnútornú ľudskú prirodzenosť a vonkajšiu prírodu, odhaliť vo vonkajších formách ich prejavu podstatné jadro, aby sme našli kritériá pre to, čo zodpovedá a prislúcha človeku a prírode.

Za ťažisko prirodzenoprávneho myslenia sa pokladá rovnosť a slobodné sebaurčenie ľudí. Vlastná funkcia a sila prirodzenoprávneho myslenia spočíva v jeho diskrepancii s jestvujúcimi pomermi a s pozitívnym právom. Prirodzené právo sa orientuje podľa toho, čo je možné, a nie podľa toho, čo je faktické. Presahuje to, čo je dané, a meria to podľa toho, čo by mohla byť prirodzenosť a čo by mohol byť človek.

Podľa Cicera je prirodzené právo najvyšší etický princíp spoločný všetkým ľuďom.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Jaroslava Bukvajová** (\* 17. november 1975, Banská Bystrica) je slovenská bežkyňa na lyžiach, ktorá pretekala v rokoch 1994 až 2004. Jej najlepším umiestnením vo Svetovom pohári bolo dvakrát deviate miesto, obe v roku 1998 v Rakúsku.

Bukvajová sa predstavila aj na troch zimných olympijských hrách, najlepšie desiate miesto na 15 km v Nagane v roku 1998. Jej najlepším umiestnením na FIS majstrovstvách sveta v severskom lyžovaní bolo trikrát 17. miesto.

Životopis
---------

V roku 1997 – 2000 absolvovala vysokoškolské štúdium v Banskej Bystrici. Od roku 1994 pôsobí ako športová inštruktorka ŠKP - Ministerstvo vnútra SR SŠŠR Štrbské Pleso, a je členkou Klubu olympionikov SR. V roku 1992 – 2001 sa zúčastňovala všetkých významných súťaží v behu na lyžiach (svetových pohárov, majstrovstiev sveta, zimných olympijských hier) a rôznych sústredení v Európe, Kanade, Severnej Amerike a Ázii. Je niekoľkonásobnou majsterkou Slovenska v behu na lyžiach v rokoch 1995 – 2001.

Ocenenie
--------

* Kráľová bielej stopy za úspechy na ZOH v Nagane

Referencie
----------

1. ↑  Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jaroslava Bukvajová na anglickej Wikipédii.*

Literatúra
----------

* Kto bol kto v Banskej Bystrici v roku 2001
**Imobilio** je občianske združenie založené v roku 2007, ktoré sa usiluje o integráciu ťažko zdravotné postihnutých občanov, zlepšenie kvality ich života a postavenia v spoločnosti.

Ciele
-----

Cieľom občianskeho združenia Imobilio je podpora a rozvoj aktivít v oblasti vzdelávania, práce a integrácie telesne postihnutých ľudí. Nosnými aktivitami je dokončenie kompletnej prevádzky komunitného vzdelávacieho a vedecko-vývojového centra Imobilio v Karlovej Vsi v Bratislave.

Aktivity
--------

Na princípoch opačnej integrácie organizuje športové podujatie Imobilio Cup, ktoré spája zdravých a telesne postihnutých prostredníctvom paraolympijského športu Boccia. Zdraví ľudia tak môžu vyskúšať pohľad z vozíka a spolu s ťažko zdravotne postihnutými zahrať hru, pri ktorej sa stierajú fyzické rozdiely.

Vytvorilo startup *Prvá kvapka* na úsporu vody a energií a rozširuje ho na celé územie Slovenka. Tento startup zvyšuje povedomie o potrebe chrániť prírodné zdroje. Na projekte *Prvá kvapka* sa priamo podieľajú osoby so zníženou pracovnou schopnosťou. K environmentálnym činnostiam patrí aj snaha o zachovanie biodiverzity v Karlovej Vsi ochranou netopierov.

Zúčastňuje sa na projektoch a prednáškach participácie, organizovanom Úradom splnomocnenca vlády Slovenskej republiky pre rozvoj občianskej spoločnosti.

Ceny
----

Imobilio udeľuje cenu *Veľké srdce Imobilia* ľuďom, ktorí výrazne pomáhajú komunite ľudí so zdravotným postihnutím.

Referencie
----------

1. ↑   Imobilio Cup chce prispieť k diskusii o integrácii ZŤP. *SITA Webnoviny* (Bratislava: SITA Slovenská tlačová agentúra), 2014-01-20. Dostupné online [cit. 2023-08-11].
2. ↑   *Imobilio* [online]. imobilio.sk, [cit. 2023-08-11]. Dostupné online.
3. 1 2   *Jozef Griač: Imobilio Hub si predstavte ako priestor pre podporu zdravotne znevýhodnených ľudí* [online]. ares.sk, 2020-02-08, [cit. 2023-08-11]. Dostupné online.
4. ↑   *Občianske združenie Imobilio* [online]. inakobdareni.sk, 2018-02-05, [cit. 2023-08-11]. Dostupné online.
5. ↑   *Imobilio Cup* [online]. Bratislava: Rozhlas a televízia Slovenska, 2014-01-24, [cit. 2023-08-11]. Dostupné online.
6. ↑   *Imobilio Cup* [online]. sjz.sk, 2014-03-25, [cit. 2023-08-11]. Dostupné online.
7. ↑   *O dotácie na búdky pre dážďovníky a netopiere majú ľudia záujem* [online]. enviroportal.sk, [cit. 2023-08-11]. Dostupné online.
8. ↑   *Europoslankyňa Jana Žitňanská získala ocenenie Veľké srdce Imobilia* [online]. netky.sk, [cit. 2023-08-11]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Webová stránka združenia
Trasa linky M2
**M2** alebo **„Kelet–nyugati metróvonal"** (slov. *„Východo-západné metro"*), hovorovo **Piros metró** (slov. *„červené metro"*) je druhou z liniek budapeštianskeho metra. Otvorená bola v roku 1970. Je dlhá 10 km a nachádza sa na nej 11 staníc. Linka  je linkou budapeštianskeho metra, ktorá vedie popod Dunaj do Budína. So starým metrom sa stretáva v stanici Deák Ferenc tér.

Dejiny
------

Eskalátory vedúce na povrch.
Stredná loď stanice Keleti pályaudvar.
Stanica Batthány tér po úplnej rekonštrukcii v roku 2006.
Po druhej svetovej vojne, rozvíjajúca metropola už socialistického Maďarska potrebovala nové linky metra. Plány na výstavbu nových tratí existovali už z rokov, kedy bola otvorená prvá linka. Prvé plány dnešných liniek M2 a M3 existovali už v roku 1942. S výstavbou za pomoci sovietskej techniky sa malo začať v roku 1950. 

Linka M2 mala spojiť dve hlavné vlakové stanice, Keleti pályaudvar a Déli pályaudvar. Dokončená mala byť už v roku 1955. Avšak z finančných a ekonomických dôvodov výstavba ustala a opäť sa začalo stavať až v roku 1963. 

Prvý úsek so siedmimi stanicami medzi Őrs vezér tere a Deák Ferenc tér otvorili 2. apríla 1970. Zvyšný úsek, medzi Deák Ferenc tér a Déli pályaudvar otvorili o dva roky neskôr, v decembri roku 1972.

Na linke M2 prebiehala od roku 2004 kompletná rekonštrukcia, pri ktorej boli vymenené obklady staníc a eskalátory, z ktorých mnohé mali už viac ako 20 rokov. Stanice Blaha Lujza tér a Kossuth Lajos tér boli opravené v roku 2004. Ďalší rok nasledovali stanice Batthyány tér, Astoria a Keleti pályaudvar. V roku 2006 sa rekonštruovali stanice Déli pályaudvar, Széll Kálmán tér a hlavná prestupná stanica Deák Ferenc tér.

Stanice
-------

* Déli pályaudvar
* Széll Kálmán tér
* Batthyány tér
* Kossuth Lajos tér
* Deák Ferenc tér [prestup: M1, M3]
* Astoria
* Blaha Lujza tér
* Keleti pályaudvar [prestup M4]
* Puskás Ferenc Stadion
* Pillangó utca
* Örs vezér tere

Zaujímavosti
------------

* Priemerná vzdialenosť medzi stanicami: 1000 m
* Najkratšia vzdialenosť medzi stanicami : 598 m
* Najdlhšia vzdialenosť medzi stanicami: 1775 m
* Dĺžka nástupištia: 120 m
* Najhlbšia stanica: Széll Kálmán tér - 38,4 m

Vozový park
-----------

Alstom Metropolis AM5-M2 na stanici Széll Kálmán tér
Na linke premávajú nové vozne typu Alstom.
Súradnice: 48°08′56″S 17°02′51″V﻿ / ﻿48,148915°S 17,0476°V﻿ / 48.148915; 17.0476

Vila T
**Vila T** je vila v Bratislave na ulici Matejkova 36.

Autori Fridrich Weinwurm a Ignác Vécsei tému terasového domu znovu rozvinuli v záhradnej štvrti s ďalekým výhľadom na Dunaj. Vila bola postavená pre senátora Tománka. Je jedna z prvých puristických stavieb na Slovensku. Východiskom umeleckého stvárnenia bol princíp, ktorý vychádzal z daností polohy, v rámci celkovej jednoduchosti vytvárať mnohosť foriem. Vila T bola situovaná v Bratislave, v časti Karlova Ves, ktorú postavili najneskôr v roku 1929. Svojou okázalou polohou na slnečnom svahu nad Dunajom provokovala ľavicových radikálov a bola pre nich takým odsúdeniahodným príkladom bohatého bývania, akým bola vila Tugendhat pre českú ľavicovú avantgardu.

Prízemná terasa po celej šírke budovy, priestorné lodžie a v tretej etáži terasa, spájajú v rozmanitých formách obytné priestory s prírodou a otvárajú pohľad na širokú scenériu toku Dunaja. Autor nepoužil súvislý schodiskový priestor, schody viedol podľa dispozičných potrieb a ekonómie riešenia. Bohatosť architektonického prejavu, hru svetla a tieňov dosahoval pomocou princípu, podľa ktorého bolo treba zachovávaťcelkové pokojné objemy, vnímať ich ako celok, plochy, ohraničujúce teleso len prelamovať (postupovať do hĺbky), v rámci celkovej jednoduchosti vytvárať mnohosť foriem. Budova je hladká, zbavená aj šambrán, v predchádzajúcom období patriacich k znakom budov, ktoré navrhol F. Weinwurm. Vila patrí k najlepším príkladom dokumentujúcim dobové zmeny v štýle bývania. Krátko po realizácií ju zaradili holandskej publikácie, ktorá sa venovala moderným vilám v Európe a Amerike. V devaťdesiatych rokoch ju s malými zmenami obnovili podľa projektu B. Krausa.

Zdroje
------

* Dulla M. Moravčíková H.: *Architektúra Slovenska v 20. storočí*, Slovart Bratislava
* Dulla M.: *Slovenská architektúra od Jurkoviča po dnešok*, Bratislava
* Kol. autorov: *Majstri Architektúry*; Perfekt, Bratislava 2005
**M3U** je formát súborov určený na uchovávanie playlistov. Pôvodne bol vyvinutý pre program Winamp, ale dnes patrí k najrozšírenejším formátom playlistov. Podporujú ho aplikácie XMMS, Windows Media Player, foobar2000, iTunes, Amarok a mnohé ďalšie.

Súbory majú príponu **.m3u**. Ako MIME typ sa používa `audio/mpegurl` (odporúčané), prípadne `audio/x-mpegurl`.

Špecifikácia
------------

Playlisty vo formáte M3U sú bežné textové súbory, obsahujúce zoznam ciest k hudobným súborom na každom riadku. Cesty môžu byť absolútne (napr.: *C:\Hudba\Skladba.mp3*) alebo relatívne vzhľadom na umiestnenie M3U súboru (napr.: *..\Album\Skladba.mp3*)

Príklad základného M3U playlistu:

```
Skladba 1.mp3
C:\Hudba\Umelec\Album\Skladba 2.mp3
http://www.webstranka.sk:8000/radio.mp3
```

Existuje aj rozšírená verzia M3U, v ktorej sú okrem súborov ukladané aj informácie o dĺžke, autorovi a názve skladby. Tieto súbory sú označené hlavičkou `#EXTM3U` na prvom riadku a pred každým názvom súboru je uvedený popisujúci riadok v tvare `#EXTINF:<dĺžka v sekundách>,<popis súboru>`

Príklad rozšireného M3U playlistu:

```
#EXTM3U
#EXTINF:251,Nejaký autor - Skladba 1
Skladba 1.mp3
#EXTINF:251,Iný autor - Skladba 2
C:\Hudba\Umelec\Album\Skladba 2.mp3
#EXTINF:-1,Moje obľúbené on-line rádio
http://www.webstranka.sk:8000/radio.mp3

```
**Galateia** (starogr. *Γαλατεία* – *Galateia*) je v gréckej mytológii dcéra oichalského kráľa Euryta.

Galateia so svojim manželom Lamprom žila v meste Faistos na ostrove Kréta. Keď Galateia po čase oťarchavela, Lampros ju dôrazne žiadal, aby porodila syna a prikázal jej, že ak porodí dcéru, nech ju zabije. Po pôrode neúprosný osud nedoprial Galateie radosti zo syna, narodilo sa jej dievča.

Pri pohľade na nevinné dieťa sa ale Galateia rozhodla neuposlúchnuť manželov krutý príkaz, dcére dala chlapčenské meno Leukippos a tak ju aj vychovala. Už dospievajúce dievča však bolo obdarené nevýslovnou krásou a Galateia dostala strach, že pravda vyjde najavo. S dcérou preto odišla do svätyne bohyne Léto (Léto porodila Diove deti Apolóna a Artemidu prenasledovaná Hérou) a v modlitbách bohyňu úpenlivo prosila, aby jej dcéru premenila na syna. Jej modlitby boli vypočuté, bohyňa sa nad ňou zľutovala a jej žiadosti vyhovela.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Antoninus Liberalis, *Metamorphoses*, 17.
2. ↑   *Atlas mytológie*. Bratislava : Ikar, 2001. ISBN 80-551-0152-3. S. 29, 79.
NGC 4676
**Interagujúce galaxie** sú tesné páry alebo skupiny galaxií, ktoré vzájomným pôsobením zapríčiňujú deformitu svojho tvaru a štruktúry. Prvý katalóg 356 integarujúcich galaxií vydal B. A. Voroncov-Veľaminov v roku 1959 na základe fotografií palomarského atlasu oblohy (Atlas i katalog vzaimodejstvujuščich galaktik); druhú časť tohto katalógu, obsahujúcu 1 500 ďalších identifikovaných interagujúcich galaxií, uverejnil v roku 1977. Interagujúce galaxie sa v katalógu označujú písmenami W a poradovým číslom, napríklad W 16.

V kopách galaxií dosahuje počet interagujúcich galaxií v priemere 7 %, niekedy až 30 %. Interakcia galaxií sa prejavuje rozličnými formami: deformáciou tvaru galaxií, utváraním chvostov alebo protiramien galaxií, mostov alebo priečok medzi susednými galaxiami atď. Pri niektorých interagujúcich galaxiách sa pozoruje zvýšenie rádiového žiarenia. Mosty medzi galaxiami sú obyčajne krátke, široké a jasné v prípade galaxií typu E a S0, pri špirálových galaxiách sú dlhé a úzke; často sú iba predĺžením špirálových ramien galaxií, niekedy však vychádzajú priamo z jadra galaxií. Chvosty sú častejšie ako mosty, v niektorých prípadoch dosahujú dĺžku až 100 000 ly. Spektrá týchto útvarov ukazujú, že majú rovnaké zloženie ako špirálové ramená galaxií, t. j. pozostávajú z medzihviezdnej hmoty a hviezd. 

Typické prípady interagujúcich galaxií: Wilsonova dvojica galaxií W 34 v súhvezdí Ryby s mostom a protiramenom, s celkovou dĺžkou vyše 230 000 ly; galaxia NGC 7135 s dlhým chvostom; trojica galaxií IC 3481, Anon, IC 3483 spojená mostom; tri dvojice VV 224, W 226 a W 237 so silnými prejavmi vzájomných porúch. Interagujúce galaxie sú aj prstencové galaxie, resp. reťazce galaxií, napr. W 172 a W 165. Aj keď mechanizmus a príčina vzájomných interakcií nie sú jednoznačne objasnené, z teoretických výpočtov vyplýva, že rozličné typy deformácií môžu vznikať vplyvom vzájomného slapového pôsobenia galaxií pri ich tesnom vzájomnom priblížení.

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portál |

* pekuliárna galaxia

*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*



| * z
* d
* u
Galaxia |
| --- |
| Hubblova schéma | Eliptická galaxia  ·  Šošovková galaxia  ·  Špirálová galaxia  ·  Špirálová galaxia s priečkou  ·  Nepravidelná galaxia  ·  Trpasličia galaxia |  |
| Štruktúra | Supermasívna čierna diera ·  Jadro galaxie ·  Priečka ·  Galaktický disk ·  Špirálové rameno ·  Galaktické halo |
| Aktívna galaxia | Relativistický jet ·  LINER ·  Rádiová galaxia ·  Seyfertova galaxia ·  Blazar ·  Kvazar |
| Interakcia | Hviezdny prúd ·  Interagujúca galaxia ·  Starburst galaxia ·  Satelitná galaxia ·  Skupina galaxií ·  Superhviezdokopa ·  Vlákna galaxie ·  Prázdnota |
| Zoznam galaxií | Najbližšie ·  Kvazary ·  Špirálové galaxie |
Súradnice: 49°15′16″S 19°05′34″V﻿ / ﻿49,254383°S 19,092839°V﻿ / 49.254383; 19.092839

**Pod Rozsutec** (v mapách Podrozsutec, miestne: Podrázsutec, Podrozsutce) je jedna zo siedmich osád v terchovskej doline, ktoré ležia na jej fatranskej strane (Bačín, Mažgútovci, Belovci, Podolina, Chalupy, Podhorskovci, Štefanová, Pod Rozsutec), oproti desiatkam osád na beskydskej strane (kde leží napríklad aj rodisko Juraja Jánošíka, Jánošíkovci). Administratívne patrí pod obec Terchová. Tvorí ju približne 20 dreveníc, z ktorých sú niektoré prestavané a niektorú úplne  nové, ale štýlovo nie výrazne rušivé. V okolí sú polia a pasienky. Preteká ňou potok, ktorý pramení pod Malým Rozsutcom a poniže vytvoril roklinu Nové Diery.

Osada sa v písomnostiach spomína od prelomu 19. a 20 storočia, pravdepodobne  bola založená už skôr. Jej obyvatelia sa údajne zaoberali okrem poľnohospodárstva, chovu hospodárskych zvierat a pastierstva aj  lovom a drevárstvom. Osada nie je prístupná po verejných komunikáciach. Na historickej ortofotomape z roku 1950 je zachytených asi 10 domov a v  okolí obhospodarovaná pôda.  Od 50. rokov 20. storočia ju stáli obyvatelia z rodín Muchovcov a Mičovcov opúšťali, posledná rodina odišla v roku 2005. Napriek tomu tu v lete ešte vidieť obrábané políčka a pasúci sa dobytok. V súčasnosti je osada obývaná sezónne a zveľaďovaná potomkami pôvodných obyvateľov a starými aj novými chalupármi.

Podrozsutec je prístupný  len poľnými cestami cez osady Chalupy a Podhorskovci. Vedie ňou zeleno značený turistický chodník na Malý Rozsutec, ktorý sa týči priamo nad osadou. Turisticky atraktívnejší je prístup  chodníkom, ktorý odbočuje zo žlto značenej turistickej trasy cez roklinu Nové diery (na jej ohybe, pri tabuli náučného chodníka) a domáci si ho vyznačili červenými srdiečkami. Končí tu aj chodník - skratka zo sedla Zákres pod Malým Rozsutcom, sčasti vyznačený bielymi a žltými pásmi.

Galéria
-------

* 
* 
* 
*

Zdroje
------

1. ↑  TERCHOVÁ. In: KROPILÁK, Miroslav, ed. *Vlastivedný slovník obcí na Slovensku III*. 1. vyd. Bratislava : Veda, 1978. 532 s. S. 156.

* text na výveske v osade, mapové podklady a miestni pamätníci.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pod Rozsutec**
**Emily Procterová** (\* 8. október 1968, Raleigh, Severná Karolína) je americká herečka najlepšie známa vďaka úlohe *Calleigh Duquesneovej* v seriáli *C.S.I.: Kriminálka Miami*.

Životopis
---------

Narodila sa a študovala v Severnej Karolíne. Keď jej boli dva roky jej rodičia (William a Barbara) sa rozviedli. Emily odpromovala na škole Ravenscroft vo svojom rodnom meste. Potom čo vyštudovala žurnalistiku a tanec na univerzite vo Východnej Karolíne stala sa moderátorkou počasia v Greenville v Severnej Karolíne.

Keď sa odsťahovala do Los Angeles, jej otec jej zaplatil dvojročnú hereckú školu. Ešte než odpromovala, objavila sa v niekoľkých malých rolách vo filmoch ako *Jerry Maguire* alebo *Breast Men*, kde sa dokonca objavila po boku hereckých hviezd ako David Schwimmer alebo Chris Cooper. V seriáli *Superman* hrala *Lanu Langovú* ako vôbec prvá blonďatá herečka. V roku 2002 prerazila rolou *Calleigh Duquesneovej* v seriáli *C.S.I.: Kriminálka Miami*, v ktorom hrá dodnes.

Sama sa tiež dobrovoľne prihlásila do programu "Young Storytellers", pri ktorom navštevuje základné školy a rozpráva sa s deťmi, predovšetkým o ich talente atď. Zároveň pracuje v charite pre podporu ľudí bez domova. Ako koníček má dekorácie interiéru, najradšej má španielsky štýl z roku 1921. Emily je vášnivá hráčka pokru. Hru ju ako malú naučil jej otec. V pokri sa zúčastnila dokonca turnaja celebrít.

Filmografia
-----------

| Rok | Film / seriál | Rola | Poznámky |
| --- | --- | --- | --- |
| 1995 | *Fast Company* | Roz Epstein |  |
| *Odpadlík* | Brenda | 1 epizóda |
| *Muž vtákopysk* | Mindy | 1 epizóda |
| *Zanechať Las Vegas* | Debbie |  |
| *Priatelia* | Annabel | 1 epizóda |
| 1996 | *Superman* | Lana Langová | 1 epizóda |
| *Jerry Maguire* | Bývalá priateľka |  |
| 1997 | *Trebárs ma zožer* |  | 1 epizóda |
| *The Dukes of Hazzard: Reunion!* | Mavis |  |
| *The Girl Gets Moe* | Tammy |  |
| *Zajtrajšie noviny* | Colleen Damski | 1 epizóda |
| *Breast Men* | Laura Pierson |  |
| 1998 | *Poplach v skautskom tábore* | Julie Rubins |  |
| 1999 | *Guinevere* | Susan Sloane |  |
| *Body Shots* | Whitney Bryant |  |
| *Forever Fabulous* | Tiffany Dawl |  |
| *Veľký špás* | Mladá Valhenna |  |
| 2000-2006 | *Západné krídlo* | Ainsley Hayes | 12 epizód |
| 2001 | *Vodný hrob* | Francis Naquin |  |
| 2002 | *C.S.I.: Kriminálka Las Vegas* | Calleigh Duquesneová | 1 epizóda |
| 2002-2012 | *C.S.I.: Kriminálka Miami* | 232 epizód |
| 2006 | *Agent v sukni 2* | Leah Fuller |  |
| 2010 | *Barry Munday* | Deborah |  |
| 2013 | *Biele goliere* | Amanda Callaway | 2 epizódy |

Externé odkazy
--------------

* Emily Procter v Česko-Slovenskej filmovej databáze
* Emily Procter v Internet Movie Database (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Emily Procterová na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 142177168
* GND: 1153362686
* ISNI: 0000 0001 1469 2712
* LCCN: no2007082041
* VIAF: 24382691
* WorldCat: lccn-no2007082041
**Minós** alebo **Mínós** alebo **Minos** (starogr. *Μίνως* – *Minós*/iný prepis: *Mínós*, lat. *Minos*) je syn boha Dia a jeho milenky Európy, krétsky kráľ.

Kráľ Minos je postava z mýtov, ale starovekí dejepisci boli presvedčení o tom, že skutočne existoval. Rozchádzali sa iba v názore o jeho pôvode. Tukydides, ktorý ho považoval za Gréka, píše, že bol prvým vládcom, ktorý postavil loďstvo a ovládal ním väčšinu Gréckeho mora a ostrovy Kyklady. Prvý založil kolónie na miestach, kde predtým vyhnal Károv a za vládcov tam dosadil svojich synov. Historik Herodotos však uvádza, že Grékom nebol. Podľa legendy bol napoly fenického pôvodu, lebo jeho matka Európa bola dcéra sidónskeho kráľa Agénora.

Minos bol na Kréte mocným kráľom a sídlil v paláci mesta Knossos, ktorý mu postavil jeho dvorný architekt Daidalos. Kráľovské žezlo dostal priamo od boha Dia, s ktorým sa tiež pravidelne schádzal v jaskyni na vrchu Dikté, v rodisku Dia. Tam sa s ním radil o zákonoch, aby vládol múdro a spravodlivo. Ako kráľ ostrovnej krajiny nemrhal finančné prostriedky na hradby a pobrežné pevnosti. Zameral sa na mohutné loďstvo. Po neďalekých ostrovoch a neskôr aj na území Grécka vybudoval Minos celý rad oporných bodov, a tak sa stal skutočným pánom nad Stredozemným morom. Pod ochranou vojnového loďstva viedol rozsiahly zahraničný obchod, ktorý prinášal Kréte bohatstvo a blahobyt.

Minos udržiaval styky s mnohými gréckymi mestami, najmä s Aténami. Dôkazom toho bol účasť jeho syna Androgea na aténskych hrách. Keď však na nich Androgeós zvíťazil, aténsky kráľ ho dal zabiť. Minos sa vypravil so svojim loďstvom k Aténam a donútil aténskeho kráľa, aby mu náhradou za zabitie odvádzal vysoké dane. Minojská civilizácia takto rýchlo zbohatla a zosilnela.
Minos zomrel na Sicílii, kde chcel zabiť svojho architekta Daidala, ktorý ušiel z Kréty.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Homér, *Iliada*, 13,445-455.
2. 1 2 3 4  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 300-302.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 336.
4. ↑  Thukydides. *Dejiny peloponézskej vojny I.*. Martin : THETIS, 2010. ISBN 978-80-970115-4-3. S. 26.
**Tenkú no Esukafuróne** (jap.: 天空のエスカフローネ; slov. doslovne: *Vidina Escaflownu*) sú dve japonské manga série od autora Kacu Akiho (skrátene od *Kacuaki Nakamura*) a autorky Juzuru Jaširovej. Neskôr vznikol aj rovnomenný anime seriál.

Anime a manga verzie
--------------------

### Manga verzie

Existujú dve manga verzie od dvoch rôznych autorov (mangakov).

Tenkú no Esukafuróne
Prvá, z roku 1994 bola z dielne autora Kacu Akiho a vyšlo z nej dokopy 8 zväzkov za vyše 4 roky v japonskom časopise *Kadokawa Shoten*. Táto manga bola predovšetkým orientovaná pre tínedžerov a starších chlapcov, preto bola označená za šónen mangu.
Hitomi – Tenkú no Esukafuróne
Po spustení anime seriálu v roku 1996, začala byť vydávaná šódžo verzia tejto mangy od autorky Juzuru Jaširovej, ktorá je ďalším prerozprávaním príbehu z anime. Ani jedna z manga verzií však popularitu TV série nedosiahla.
### Anime verzie

Tenkú no Esukafuróne
V roku 1996 vznikol rovnomenný anime seriál podľa prvej mangy, ktorý sa vysielal v televízii TV Tokyo. Seriál má 26 epizód, bol produkovaný štúdiami Sunrise a Bandai Visual a režíroval ho Kazuki Akane. Obsahuje znaky oboch hlavných tínedžerských smerov, šódžo aj šónen, ako aj prvky viacerých iných anime žánrov. Seriál nie je presnou manga adaptáciou, aj keď je ňou do istej miery inšpirovaný. Je inou verziou príbehu s odlišnosťami v dizajne postáv ako aj v dejovej línii.
Esukafuróne
V roku 2000 vznikla najnovšia verzia príbehu – celovečerný animovaný film. Niekedy sa v angličtine označoval aj názvom *Escaflowne: Girl in Gaia*.

Príbeh
------

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Príbeh hlavnej hrdinky *Hitomi* sa začína v deň, keď sa záhadným spôsobom ocitá na planéte „Gaia". Zistí, že sa nachádza vo fantasy svete, kde žijú draky, aj ľudia so zvieracími črtami, kde stále vládnu králi a bojujú rytieri a na oblohe žiari Mesiac spolu so Zemou, ktorú miestni nazývajú „Tajomný Mesiac" (jap.: *Maboroši no Cuki*). Na planéte sa navyše schyľuje k vojne vyprovokovanej cisárstvom „Zaibach", ktoré je technicky najvyspelejšie spomedzi krajín Gaie.

Hitomi sa rýchlo zapletie do boja „Aliancie" proti Zaibachu. Neskôr sa u nej ešte znásobia schopnosti predpovedať budúcnosť za pomoci tarotových kariet, či vízií a predtúch, kde úlohu hrá aj jej magický prívesok – kyvadlo. V priebehu série zažívajú postavy množstvo dobrodružstiev, postupne sa odhaľujú tajomstvá minulosti postáv, vzniku Gaie a jej osudu, ako aj úlohy Hitomi a ostatných postáv v ňom.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Externé odkazy
--------------

* oficiálna stránka anime (po japonsky)
* anidb.net TV seriál (po anglicky)
Ing. arch. **Dušan Becík** (\* 6. apríl 1954 – † 17. október 1988) bol popredný slovenský horolezec a cvičiteľ.

Rodina
------

Jeho brat, Stanislav Becík, bol od 18. augusta 2008 do 9. júla 2010 minister pôdohospodárstva SR.

Lezenie
-------

Cca 120 výstupov v Tatrách, zimný prechod hlavného hrebeňa 1980. V Alpách napr. Triglav, Mt. Blanc, Les Droites. V Andách prvovýstup v záp. st. Rondoy a Mitturaya (1982). V roku 1985 uskutočnil s Jarýkom Stejskalom jedinečný prvý zimný výstup alpským štýlom na Čho Oju. V roku 1988 prišiel pod Mount Everest. Najprv sa s Jozefom Justom „aklimatizoval" rýchlym výstupom na hlavný vrchol Lhoce. Potom sa pokúsili o výstup Boningtonovou cestou alpským štýlom. Po prelezení ťažkej steny Jozef Just pokračoval na hlavný vrchol Mt. Everestu, ostatní traverzovali na normálku. Celá štvorica – Just, Božík, Becík, Jaško – zahynula na zostupe vo víchrici.

Literatúra
----------

* I. Dieška a kol.: *Horolezectvo - Encyklopédia*, Šport 1989.
* J. Stejskal, M. Vranka: *Zabudni na Everest*, Šport 1989.

Externé odkazy
--------------

* Everest 1988
* Slováci na 8-tisícovkách
* História výškového horolezectva

Autoritné údaje: * SNK: 152105
* VIAF: 1863156012429949700007