recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Účastník olympijských hierÚčastník olympijských hier

**Živilė Balčiūnaitė** (\* 3. apríl 1979, Vilnius) je litovská atlétka, bežkyňa, ktorá sa venuje dlhým tratiam.

Kariéra
-------

Debutovala v roku 1997 na svetovom majstrovstve v krose. V kategórii juniorov získala 74. miesto. V roku 1998 na Majstrovstvách sveta juniorov v atletike sa v behu na 3 000 metrov umiestnila ako desiata. Ďalšie jej úspechy sú uvedené v tabuľke nižšie v článku. Prvým trénerom bol Juozapas Garalevičius, súčasným trénerom je Romas Sausaitis.

V roku 2010 sa stala v Barcelone majsterkou Európy v maratónskom behu. Kvôli nezrovnalostiam v jej vzorku moči jej národný atletický zväz dočasne pozastavil činnosť. V apríli roku 2011 kvôli dopingu definitívne prišla o titul majsterky Európy a bola potrestaná dvojročným zákazom štartov. Zlato dodatočne získala Ruska Naiľa Julamanovová, na striebornú pozíciu sa posunula Anna Incertiová z Talianska a bronz získala pôvodne štvrtá Ukrajinka Teťana Filoňuková.

Úspechy
-------

| Rok | Preteky | Miesto | Umiestnenie | Výkon |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | Letné olympijské hry 2004 | Atény, Grécko | 14. | 2:35:01 |
| 2006 | Majstrovstvá Európy v atletike 2006 | Göteborg, Švédsko | 4. | 2:31:01 |
| 2007 | Majstrovstvá sveta v atletike 2007 | Osaka, Japonsko | 33. | 2:43:28 |
| 2008 | Letné olympijské hry 2008 | Peking, Čína | 11. | 2:29:33 |
| 2009 | Majstrovstvá sveta v atletike 2009 | Berlín, Nemecko | 19. | 2:31:06 |
| 2010 | Majstrovstvá Európy v atletike 2010 | Barcelona, Španielsko | DSQ | 2:31:14 |
|

Referencie
----------

1. ↑  Mistrzyni Europy na dopingu? (po poľsky)
2. ↑  Balčiunaiteová přijde kvůli dopingu o evropský titul v maratonu (po česky)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Živilė Balčiūnaitė na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Živilė Balčiūnaitėová**

Externé odkazy
--------------

* Profil na stránkach IAAF (po anglicky)
Súradnice: 56°06′30″S 22°00′30″V﻿ / ﻿56,1083333°S 22,0083333°V﻿ / 56.1083333; 22.0083333

**Žemaičių Kalvarija** (žemaitsky *Žemaitiu Kalvarėjė*; doslova: *Žemaitská Kalvária*; počas Sovietskeho zväzu (1964 – 1989) bolo premenované na *Varduva*, podľa rovnomennej rieky) je mestečko na západe Litvy, v Žemaitsku, v okrese Plungė. Mesto leží na území Národného parku Žemaitska, na sútoku riek Varduva a Cedronas, v kopcovitej krajine.

Je to mestská pamiatková rezervácia a tiež významné pútnické miesto litovských katolíkov. Konajú sa tu púte (lit. *atlaidai*), ktoré začínajú začiatkom júla a trvajú takmer dva týždne.

V meste sa nachádza kostol (dnes bazilika) Navštívenia Panny Márie (postavený roku 1822), súbor pútnických kaplniek Krížovej cesty (od roku 2008 národná kultúrna pamiatka). Je tu stredná škola, pošta (PSČ LT-90039), kláštor.

Na sútoku riek Varduva a Cedronas je kopec Svätého Jána, na ňom bývalo hradisko *Gardų piliakalnis* (Gardai), ktoré však bolo v 17. storočí čiastočne poškodené planýrovaním - úpravami pre prípravu Krížovej cesty.

Galéria
-------

* Procesia v júli 2006Procesia v júli 2006
* Kaplnka Krížovej cestyKaplnka Krížovej cesty
* Kaplnka Krížovej cestyKaplnka Krížovej cesty

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Žemaičių Kalvarija**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne webové stránky mesta Archivované 2011-11-29 na Wayback Machine

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Žemaičių Kalvarija na českej Wikipédii.*
Funkcia živý náhľad na zrkadlovke Nikon D90
**Živý náhľad** je technológia umožňujúca využiť displej digitálneho fotoaparátu ako hľadáčik.

Opis
----

Živý náhľad je používaný pri všetkých kompaktných digitálnych fotoaparátov a u väčšiny z nich je z dôvodu absencie hľadáčika jedinou možnosťou kontroly kompozície fotografovanej scény. Prvá digitálna zrkadlovka so živým náhľadom bol Olympus E-330, dnes zahrňujú túto funkciu všetky nové zrkadlovky. Pri premietaní náhľadu na displej u niektorých typov fotoaparátov je možné zobraziť aj histogram aktuálnej scény.

Využitie
--------

Živý náhľad sa používa, pokiaľ nie je možné kontrolovať expozíciu v hľadáčiku (napríklad pri fotografovaní nad hlavou).

Referencie
----------

1. ↑  NEFF, Ondřej. *Olympus E-410 (info)/Živý náhled* [online]. DigiNeff.cz, 5. 3. 2007, [cit. 2009-05-06]. Dostupné online. (čeština)

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Živý náhled na českej Wikipédii.*

Pozri aj
--------

* Digitálna fotografia
* Zrkadlovka

Externé odkazy
--------------

* Článok o živom náhľade
* BŘEZINA, Petr. *Potřebujeme živý náhled u zrcadlovky?* [online]. DIGIarena.cz, 23. 4. 2008, [cit. 2009-05-06]. Dostupné online. (čeština)
Žlté teliesko v ľudskom vaječníku
**Žlté teliesko** (lat. *corpus luteum*) je dočasná žľaza s vnútorným vylučovaním nachádzajúca sa v kôre vaječníkov. Bunky tohto telieska produkujú v luteálnej fáze menštruačného cyklu steroidné hormóny progesterón a estrogény. U človeka dosahuje veľkosti 2–6 cm v priemere. Jeho farba je daná vysokým obsahom luteínov, z ktorých sa vyrábajú steroidy.

Žlté teliesko vzniká už u primitívnych čeľustnatcov, ale nemá takú funkciu ako u človeka.

Vznik
-----

Vzniká z Graafovho folikulu po ovulácii. Vznik žltého telieska spôsobuje zvýšenie hladiny luteinizačného hormónu v krvi. Dôjde najmä k zväčšeniu granulóznych buniek okolo prasknutého folikulu, na stavbe žltého telieska sa však ďalej podieľajú aj rozmerovo menšie bunky theca interna. Žlté teliesko je prerastené vlásočnicami.

Ďalší osud
----------

Ak nedôjde k oplodneniu, je životnosť žltého telieska len 10 – 14 dní. Produkcia progesterónu, ktorý má inhibičný účinok na produkciu luteinizačných hormónov, na ktorých je životnosť žltého telieska závislá, zapríčiňuje jeho apoptózu. Takáto forma žltého telieska sa označuje ako *corpus luteum menstruationis*.

Po oplodnení je teliesko stimulované choriovým gonadotropínom, produkovaným trofoblastom embrya a neskôr placentou. Žlté teliesko sa tak udržuje po dobu 6 mesiacov a potom postupne zaniká. Progesterón je však vylučovaný do konca tehotenstva zo štádia telieska známeho ako *corpus luteum graviditalis*. Rovnako je produkovaný relaxín, polypeptidový hormón uľahčujúci pôrod.

V oboch prípadoch žlté teliesko zaniká apoptózou a zvyšky sú pohltené makrofágmi. Odumreté teliesko sa mení na jazvu z hustého kolagenného väziva – *corpus albicans*. Nefunkčnosť žltého telieska vedie k vzniku ďalších ovulačných folikulov.

Referencie
----------

1. ↑  JELÍNEK, Richard, et al *Histologie embryologie* [online]. 3. lékařská fakulta UK. Dostupné online.
2. ↑   *Corpus Luteum Cyst of Pregnancy* [online]. DrSpock.com, [cit. 2012-05-26]. Dostupné online. Archivované 2009-01-01 z originálu.
3. ↑  SCHREIBER, Vratislav. O žlutosti. *Vesmír*, 1995/4, roč. 74, čís. 215. Dostupné online.
4. ↑  ROČEK, Zbyněk. *Obecná morfologie živočichů, Endokrinologie* [online]. [Cit. 2009-12-18]. Dostupné online.
5. 1 2  JUNQUEIRA, Luiz Carlos; CARNEIRO, Jose. *Basic Histology text and atlas*. 11. vyd. [s.l.] : [s.n.], 2005.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Žluté tělísko na českej Wikipédii.*
**Akademický informačný systém AiS2** je informačný systém používaný na 13 verejnoprávnych a 4 súkromných slovenských vysokých školách. AiS2 je komplexný informačný systém určený predovšetkým na riadenie všetkých troch stupňov vysokoškolského štúdia a podporu riadenia vedy a výskumu. AiS2 je v súčasnosti najrozšírenejším akademickým informačným systémom na slovenských vysokých školách. AiS2 vznikol na UPJŠ a dodnes je vyvíjaný na akademickej pôde odkiaľ sa šíri za nekomerčných podmienok.

Dejiny
------

AiS2 je nástupcom Akademického informačného systému AIS, ktorý bol na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach vyvíjaný v období od roku 1997 do roku 2007. Od roku 2004 prebiehal paralelne vývoj druhej verzie, ktorá zohľadňovala zmeny v technológiách, skúsenosti z implementácie a prevádzky AIS na rôznych vysokých školách ako aj rastúce požiadavky používateľov. Vývoj novej verzie bol podporovaný Ministerstvom školstva SR formou centrálneho rozvojového IT projektu. Postupne bol implementovaný na 17 slovenských vysokých školách:

* 1998 - UPJŠ Košice
* 2001 - UMB Banská Bystrica
* 2002 - UKF Nitra
* 2005 - UVLF Košice
* 2005 - UCM Trnava
* 2005 - UJS Komárno
* 2005 - TNUAD Trenčín
* 2005 - AU Banská Bystrica
* 2006 - TF KU Košice
* 2006 - SEVS Skalica
* 2007 - VŠVU Bratislava
* 2007 - VŠMU Bratislava
* 2008 - EU Bratislava
* 2008 - VŠ Danubius Sládkovičovo
* 2009 - UK Bratislava
* 2010 - ISM Prešov
* 2012 - AM Bratislava
* 2016 - KU Ružomberok

Kritika
-------

Informačný systém AIS je často kritizovaný pre svoju prílišnú komplikovanosť, neprehľadné užívateľské prostredie, nekompatibilitu s viacerými internetovými prehliadačmi.

Reakciou na túto kritiku bolo do systému dopracované nové študentské zobrazenie pre študentov, učiteľské zobrazenie pre pedagógov a elektronická prihláška pre uchádzačov o štúdium na VŠ. AiS2 je plne kompatibilný s najpoužívanejšími prehliadačmi Google Chrome a Mozilla Firefox.

Referencie
----------

1. ↑  Mravčák, A. *Študenti z "matfyzu" našli liek na AIS* [online]. webjournal.sk, 07.07.2011, [cit. 2011-09-08]. Dostupné online. [nefunkčný odkaz]
2. ↑  Rosinová, K, Zeliska, M *AIS – študijné oddelenie online* [online]. attelier.sk, 26.11.2007, [cit. 2011-09-15]. Dostupné online. [nefunkčný odkaz]

Externé odkazy
--------------

* AiS2 - Informačný portál
„**(Shake, Shake, Shake) Shake Your Booty**" je skladba, ktorú v roku 1976 nahrala a vydala americká skupina KC and the Sunshine Band z ich albumu *Part 3*. Skladba sa stala ich treťou v poradí, ktorá dosiahla 1. miesto v rebríčku Billboard Hot 100, a takisto je treťou, ktorá dosiahla 1. miesto v rebríčku soulových singlov. Pôvodná skladba bola kontroverzná, pretože bola mnohými interpretovaná so sexuálnym vedľajším významom. B-strana skladby bola „Boogie Shoes", ktorá sa neskôr stala hitom, keď sa objavila na soundtracku filmu *Horúčka sobotňajšej noci* z roku 1978.

Nemecká techno skupina Scooter použila sample tejto skladby v ich singli „Shake That!" z ich albumu *Mind the Gap* z roku 2004.

Pozície v rebríčkoch
--------------------

| Rebríček (1989) | Vrcholovápozícia |
| --- | --- |
| UK Singles Chart | 22 |
| US *Billboard* Hot 100 | 1 |
| US *Billboard* Hot R&B/Hip-Hop Songs | 1 |
|

Referencie
----------

1. ↑  WHITBURN, Joel. *Top R&B/Hip-Hop Singles: 1942-2004*. [s.l.] : Record Research, 2004. S. 315.

Externé odkazy
--------------

* Music Legends Part 1: KC & The Sunshine Band Archivované 2007-09-28 na Wayback Machine
Cirkevnoslovanský apoštolár vytlačený v Moskve v roku 1564. Začiatok Skutkov svätých apoštolov.
**Apoštolár** alebo **Apoštol** je bohoslužobná kniha v gréckokatolíckej a pravoslávnej cirkvi, ktorá obsahuje liturgické čítania zo Skutkov svätých apoštolov a listov svätých apoštolov. V byzantskom obrade sa Zjavenie svätého apoštola Jána na bohoslužbách nikdy nečíta (hoci je súčasťou kánona novozákonných kníh), preto sa jeho text v apoštolári nenachádza. Text apoštolára je podelený na tzv. začala (začiatky), teda perikopy, dokopy ich je 335, takže sa zhruba všetky prečítajú za jeden rok. Apoštolár je usporiadaný tak, ako biblické knihy v Novom zákone podľa východného štýlu - po Skutkoch svätých apoštolov nasleduje Jakubov list, dva Petrove listy, tri Jánove listy, Júdov list a potom Pavlove listy.

Apoštolár niekedy obsahuje aj stále časti svätej božskej liturgie určené pre kantora a pre ľud a aj menlivé časti, napr. prokimeny a aleluja s veršami.

Pozri aj
--------

* Nový zákon
* Evanjeliár

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Apoštolár**

Zdroje a externé odkazy
-----------------------

* Cirkevnoslovanský apoštolár tzv. ruténskej redakcie, Rím 1955 Archivované 2011-10-06 na Wayback Machine

  


| * z
* d
* u
Bohoslužobné knihy byzantského obradu |
| --- |
| Biblické | Evanjeliár  ·  Apoštolár  ·  Paremijník  ·  Žaltár |
| Stále časti | Liturgikon  ·  Služebník (Euchologion)  ·  Časoslov  ·  Trebník  ·  Archijeratikon |
| Menlivé časti | Oktoich  ·  Minea  ·  Trioď pôstna  ·  Trioď kvetná |
| Ďalšie knihy | Irmologion  ·  Typikon  ·  Akatistník |
Súradnice: 50°31′30″S 14°4′V﻿ / ﻿50,52500°S 14,067°V﻿ / 50.52500; 14.067

**Píšťanské jezero** alebo **Žernosecké jezero** je umelo vytvorené antropogénne jezero s rozlohou asi 90 ha, ktoré sa nachádza medzi obcami Píšťany, Velké Žernoseky a Žalhostice v okrese Litoměřice na pravom brehu rieky Labe prakticky pod vrchom Radobýl. Na protiľahlom ľavom brehu Labe sa nachádza mesto Lovosice. Táto vodná plocha vznikla v 50. a 60. rokoch 20. storočia zatopením (priesakom riečnej vody) bývalej pieskovne (resp. lomu na štrkopiesok). Tunajší piesok bol použitý pre výstavbu veľkých vodných diel na Vltave, najmä Slapskej priehrady a Orlickej priehrady.

Opis
----

Žernosecké jezero je vodná plocha vpravo dole
Jazero má približne tvar päťuholníka a má priemer cez 1 km. Nachádzajú sa na ňom tri malé ostrovy a dva výraznejšie výbežky pevniny smerom do jazera.

Jazero je na svojom severnom konci spojené asi 300 m dlhým prietokom s riekou Labe.

### Labské stupne

Vznik tohto jazera je daný aj konfiguráciou jednotlivých labských riečnych stupňov. Posledná priehradná hrádza (hať) na Labe sa nachádza v Ústí nad Labem (Střekovská priehrada), k tomuto labskému stupňu náleží vlastne aj tzv. Žernosecké jezero, je s ním na svojej severnej strane spojené. Predposledným riečnym stupňom je *lovosický jez*, ktorý zadržuje labskú vodu medzi obcami České Kopisty a mestom Lovosice na Litoměřicku - nachádza sa na ňom ako sútok Labe s Ohře tak aji samotné mesto Litoměřice. Lovosický jez ako taký sa nachádza vzdušnou čiarou len necelý polkilometer od brehov Žernoseckého jezera. Je veľmi pravdepodobné, že labská voda do jazera prirodzene presakuje pieskovým podložím rieky vďaka tlakovom spáde podzemnej vody z neďalekého vyššieho riečneho stupňa.

Využitie
--------

Táto veľká vodná plocha dnes slúži predovšetkým k rekreácii. Na jeho severovýchodnej strane sa nachádza továreň na výrobu betónových prvkov komunikácií (betónových prefabrikátov) a odvodňovacích systémov diaľníc a letísk.

Pohľad z Lovoša smerom k Litoměřiciam a Radobýli

Referencie
----------

1. ↑  . Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Žernosecké jezero**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Žernosecké jezero na českej Wikipédii.*
Ara jamajská, John Gerrard Keulemans, ca 1907
**Ara jamajská** (*Ara erythrocephala*) je vyhynutý papagáj z rodu ara, ktorého existencia je hypotetická.

Druh bol vraj pozorovaný v horských oblastiach farností Trelawny a Saint Ann na Jamajke. Je známy iba zo starých správ. Aru jamajskú opísal v roku 1847 Philip Henry Gosse iba na základe správ Richarda Hilla, ktorý však sám vtáky nepozoroval. Podľa popisu bola hlava vtáka sfarbená do červena. Krk, ramená a spodná strana boli zelené, na krídlach sfarbenie prechádzalo do modrej. Chvost bol na povrchu šarlátový a modrý. Krídla a chvost boli zospodu intenzívne oranžovo-žlté.

Vyhynutie vraj spôsobil lov počas 19. storočia. Druh, opísaný bez fyzických dôkazov a na základe pochybných pozorovaní, však podľa moderných autorov skôr stelesňuje prehnane horlivú vášeň vtedajších ornitológov, často spojenú s vyhynutými vtákmi.

Referencie
----------

1. ↑  KOVALIK, Peter, et al. *Slovenské mená vtákov sveta* [online]. Bratislava: SOS/BirdLife Slovensko, 2010 (2015), rev. 2015-11-07. Dostupné online.
2. 1 2  MAAS, P. *Ara erythrocephala* [online]. petermaas.nl, [cit. 2021-03-31]. Dostupné online. Archivované 2008-10-13 z originálu. (po anglicky)
3. 1 2 3  FORSHAW, J. P.; KNIGHT, F. *Vanished and Vanishing Parrots: Profiling Extinct and Endangered Species*. [s.l.] : Csiro Publishing, 2017. 352 s. S. 178. (po anglicky)
4. ↑  HUME, Julian P.; WALTERS, Michael. *Extinct Birds*. London : Bloomsbury Publishing, 2017. 544 s. ISBN 978-1-4081-5861-6. (po anglicky)

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ara jamajská**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Ara jamajská**
Demonštrujúci aktivisti JATO Seattle, 2002
**Židia proti okupácii** (Jews Against the Occupation, skrátene JATO) je skupina pôvodne z New Yorku, ktorá sama seba nazýva „organizáciou moderných, sekulárnych a veriacich Židov rôzneho veku usilujúcich o mier v oblasti Izraela a Palestíny prostredníctvom spravodlivosti pre Palestínčanov aj Izrael". Tiež požadujú zbúranie bezpečnostnej bariéry na pomedzí Izraela a Západného brehu Jordánu, ktorú nazývajú „Stenou apartheidu" (*Apartheid Wall*).

Organizácia tvrdí, že hľadá jednotu s palestínskym ľudom podporou ľudských väzieb, ktoré presahujú náboženské, etnické a politické rozpory. Protestujú najmä proti následujúcim šiestim bodom:

* Izraelské osady a okupácia palestínskych území
* Vojenské útoky izraelskej armády a policajná brutalita
* Vojenská a finančná podpora Izraela zo strany USA
* Ekonomické obmedzovanie palestínskej spoločnosti zo strany Izraela
* Vyhnanie a vyháňanie Palestínčanov z ich domovov
* Cenzúra protiizraelských politických názorov pod zámienkou obvinenia z antisemitizmu.

Podľa Rachel Newmannovej, členky JATO  Archivované 2008-08-28 na Wayback Machine

„Izrael bol vytvorený čiastočne kvôli antisemitizmu a čiastočne tiež preto, že USA chceli mať na Blízkom Východe nearabského partnera, ktorý by pomohol podporiť záujmy USA v ropnej oblasti"

Pozri aj
--------

* Izraelsko-palestínsky konflikt
* Anarchisti proti múru
* Antisionizmus

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky Židia proti okupácii New York Archivované 2013-08-10 na Wayback Machine
* Oficiálne stránky Židia proti okupácii New Jersey

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Židé proti okupaci na českej Wikipédii.*
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Albertville* pozri *Albertville (rozlišovacia stránka)*.
Súradnice: 45°40′36″S 06°23′36″V﻿ / ﻿45,67667°S 6,39333°V﻿ / 45.67667; 6.39333

**Albertville** je mesto na juhovýchode Francúzska v departemente Savojsko, región Auvergne-Rhône-Alpes. Leží vo francúzskych Alpách a v roku 1992 hostilo XVI. zimné olympijské hry.

Poloha
------

Albertville leží na rieke Arly, na sútoku s riekou Isère. Jeho nadmorská výška je medzi 345 až 2 037 m.
V okolí sú hory: *Belle Etoile*, *Dent de Conse*, *Négresse*, *Roche Pourrie*, *Mirantin*, *Pointe de la Grande Journée*, a *chaîne du Grand Arc*.

Dejiny
------

Albertville založil v roku 1836 sardínský kráľ Karol Albert. Skôr tu stálo mesto Conflans, ktoré vzniklo v 14. storočí.
Albertville sa stalo strediskom obchodu medzi Francúzskom, Talianskom a Švajčiarskom; v okolí mesta boli postavené celulózky a vodné elektrárne.

XVI. zimné olympijské hry organizoval celý savojský región, Albertville sa stalo hostiteľským mestom. Boli vybudované nové športové objekty a turistická infraštruktúra.

Partnerské mestá
----------------

* Italy  Aosta, Taliansko
* Canada  Sainte-Adèle, Kanada
* Germany  Winnenden, Nemecko

Pozri aj
--------

* Zimné olympijské hry 1992
* Zoznam miest vo Francúzsku
* Zoznam obcí departementu Somme

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Albertville**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
* Turistické informácie

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Albertville na českej Wikipédii.*
**Alela** alebo **alelomorfa** je dedičný základ znaku, jedna z viacerých alternatívnych foriem génu. 

Gén je úsek nukleovej kyseliny DNA, kódujúci určitý znak jedinca. Gén sa skladá obvykle z dvoch alel, pričom každá pochádza od jedného rodiča. Alely určujú, ako sa znak prejaví v organizme. 

Príkladom je gén farby očí, alely sú jednotlivé druhy farby (zelená, modrá, hnedá…) 

Podľa toho, aké alely sú v géne, tak sa prejaví znak, ktorý je génom kódovaný. Podnebie a vplyvy okolia nemenia genetickú informáciu. Môžu sa však uprednostniť niektoré znaky - alely - tým, že sú v určitom prostredí výhodnejšie. Tak budú jedinci s týmito alelami úspešnejší a nakoniec vytlačia tých menej úspešných. Genetická informácia je jedincovi daná pri jeho vývoji a až do jeho smrti sa nemení.

Každý jedinec dostáva v priebehu dedenia od matky i od otca pre každý znak jednu alelu. Pre jeden znak má teda jedinec dve alely. U alelového páru zodpovedného za vývin nejakej vlastnosti sú dve rozličné alely: alela A a alela B. V rámci dedenia sú možné rozličné kombinácie týchto alel. Jedinec ktorý zdedí obidve alely A, čiže AA, prevezme vlastnosť A. Jedinec, ktorý zdedí alely B, čiže BB, prevezme vlastnosť B. Jedinec, ktorý zdedil kombináciu AB, má v sebe vlastnosť A aj B, dominantnejšia vlastnosť (napr. A) sa prejaví vonkajším prejavom. Jedinec je však i nositeľom alely B, ktorá sa môže ďalej dediť. Ak sa potomok neskôr - aj o niekoľko generácií ďalej - skombinuje s jedincom, ktorý je taktiež nositeľom alely B, môže sa vyskytnúť nový jedinec, ktorý zdedí obidve alely B a prejaví sa uňho vlastnosť B. 

Gény, a tým aj alely, podliehajú genetickým mutáciám, ktoré, ak sú životaschopnejšie ako pôvodná genetická výbava, prirodzeným výberom vylepšujú vlastnosti jedincov.

Externé odkazy
--------------

* Tomáš Pevný: Neuronové sítě a genetické algoritmy - vybrané aplikace při řešení některých technických problémů (pdf)
* Mendel's Principles of Heredity, William Bateson
* Jürgen Groth: Meine Moleküle. Deine Moleküle. Von der molekularen Individualität
* ALFRED: The ALlele FREquency Database
**Žralok citrónový** (*Negaprion brevirostris*) je zástupca nebezpečných žralokov z čeľade Carcharhinidae, ktorí môžu dosahovať až tri metre.

Výskyt
------

Žralok citrónový sa vyskytuje hlavne pozdĺž subtropických a tropických častí atlantického pobrežia Severnej a Južnej Ameriky. Tento druh bol tiež zaznamenaný pri tichomorských ostrovoch Polynézie (Francúzskej Polynézie), Tahiti, Cookove ostrovy, Tonga. Obľubuje tropické vody a strednú hĺbku.

Základná charakteristika
------------------------

Dobre znáša chov v zajatí, preto patrí medzi najlepšie preskúmané druhy svojej čeľade. Vie veľmi silno uhryznúť a keď je vyprovokovaný, zaútočí aj na človeka. Sfarbením je žltkastý alebo svetlohnedý, má veľké plutvy a tupo zakončený rypák. Je prispôsobený životu v brakických vodách a v oblastiach s nízkym obsahom kyslíka. Dospelé jedince sú najaktívnejšie v noci, zatiaľ čo mladé cez deň.

Najväčšia zaznamenaná dĺžka a hmotnosť je 340 cm a 183 kg, ale obvykle meria 2,4 až 3,0 m. Môže byť veľmi agresívny, hlavne pri ochrane mláďat.

Potrava
-------

Žralok citrónový sa živí predovšetkým rybami a niektorými rajami, okrem toho žerie aj kôrovce, mäkkýše a morské vtáky.

Loví všetky ryby, ktoré sa mu priblížia na dosah a majú primeranú veľkosť. Vo vodách pri pobreží sa jeho korisťou stávajú hlavne mugily, sultánky a menšie druhy okúňov. V hlbších vodách loví najmä makrely, rôzne druhy tuniakov a kalmáre či sépie. Mladé žraloky sa veľmi často zhlukujú do veľkých stád, kým dospelé lovia samotársky.

Rozmnožovanie
-------------

Žralok citrónový je živorodý. Samica porodí 4 až 17 mláďat každý druhý rok v teplých a plytkých lagúnach. Mláďatá sa musia o seba postarať samy a zostávajú v plytkých vodách blízko mangrových porastov, až dokiaľ nevyrastú. S rastúcou veľkosťou plávajú mláďatá ďalej od miesta svojho narodenia. V dospelosti vo veľkosti 1,5 – 2 m a vo veku od 12 do 15 rokov opúšťajú plytké vody a presúvajú sa do hlbších, ale o tomto štádiu jeho života je známych pomerne málo informácií.

Význam
------

Hoci zatiaľ bolo preukázaných iba 6 útokov na človeka týmto žralokom, môžeme tento druh považovať za veľmi nebezpečný. Žralok citrónový vylučuje moč celým telom, preto nemá chutné mäso.

Referencie
----------

1. ↑  IUCN Red list 2020.09. Prístup 19. jún 2022
2. ↑   *Lemon Shark* [online]. SharkSurvivor.com, [cit. 2008-11-03]. Dostupné online. Archivované 2010-06-02 z originálu. (anglicky)
3. ↑   *Negaprion brevirostris, Lemon shark* [online]. FishBase, rev. 2008-10-01, [cit. 2008-11-03]. Dostupné online. Archivované 2018-10-18 z originálu. (anglicky)

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Žralok citronový na českej Wikipédii.*
* *Negaprion brevirostris* [online]. IUCN Red List of Threatened Species, 2008, [cit. 2006-05-11]. Dostupné online. (anglicky)
* *Negaprion brevirostris* [online]. ITIS Standard Report Page, [cit. 2006-01-23]. Dostupné online. (anglicky)

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Žralok citrónový**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Žralok citrónový**
Súradnice: 49°30′15.5″S 14°11′00″V﻿ / ﻿49,504306°S 14,18333°V﻿ / 49.504306; 14.18333

**Žďákovský most** je oceľový cestný most cez rieku Vltava v okrese Písek, v Južných Čechách. Je súčasťou cesty I/19, ktorá spája Tábor s Plzňou a nachádza sa asi 15 km západne od Milevska a 12 km východne od Mirovíc. Leží medzi dedinami Staré Sedlo (Orlík nad Vltavou) na ľavom brehu a Kostelec nad Vltavou na pravom brehu rieky.

Dejiny
------

Letecký pohľad na Žďákovský most
Stavba mosta bola zahájená súčasne so stavbou Orlickej priehrady v rokoch 1957 - 1965. Stavba s nákladom 71 miliónov korún česko-slovenských bola definitívne dokončená a uvedená do prevádzky roku 1967. Je najväčší plnostenný dvojkĺbový oceľový oblúkový most na svete. V súčasnej dobe je pravdepodobne na ôsmom mieste na svete a svoje prvenstvo drží v rámci Česka. V roku 2001 bola v rámci sympózia Mosty 2001 v Brne udelená Žďákovskému mostu cena *Most století* v kategórii oceľových cestných mostov.

Technické údaje
---------------

Dĺžka mosta je 542,91 m. Hlavní oblúk s rozpätím medzi kĺbmi 330 m (rozpätie stredného pola vrátane kĺbov 379,60 m) podpiera konštrukciu, po ktorej vedie dvojpruhová cesta vo výške 50 m nad hladinou jazera a 100 m nad dnom rieky Vltavy. Hmotnosť oblúku je 3 100 t, hmotnosť celej použitej oceli je 4 116 ton (iný zdroj 4 465 t). Autormi projektu boli spoločnosti Pragoprojekt a Hutní projekt Praha. Stavbu realizoval podnik Hutní montáže Ostrava-Vítkovice.

Referencie
----------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Žďákovský most na českej Wikipédii.*

1. 1 2   *ŽĎÁKOV (Písek) - silniční most* [online]. Encyklopédia mostov, [cit. 2010-03-29]. Dostupné online. (po česky)
2. 1 2 3   *Čtyřicet let Žďákovského mostu* [online]. časopis Stavebnictví, [cit. 2010-03-29]. Dostupné online. (po česky)
3. ↑   *Zdakov Bridge* [online]. structurae, [cit. 2010-03-29]. Dostupné online. (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Žďákovský most**

Externé odkazy
--------------

* Štyridsať rokov Žďákovského mosta (časopis Stavebnictví) (po česky)
.32 ACP
**.32 ACP** (**A**utomatic **C**olt **P**istol) je pištoľový náboj ktorý bol vyvinutý konštruktérom Johnom Browningom pre použitie v polo-automatických pištoliach. Na trh bol uvedený v roku 1899 firmou Fabrique Nationale. Prvou zbraňou, v ktorej bol použitý, bola Browning M1900.

Náboj bol skonštruovaný pre prvé samonabíjacie pištole s odomknutým záverom. Dnes pre neho existujú aj pištole s uzamknutým záverom.

Výkon
-----

Náboj .32 ACP je kompaktný a ľahký, ale s krátkym dostrelom a nižšou zastavovacou schopnosťou (65 % pravdepodobnosť zastavenia útočníka jednou ranou). Zbrane, ktoré sú na neho komorované, sú často cenené pre svoju kompaktnosť a v porovnaní so zbraňami väčších kalibrov celkom nízkou hmotnosťou. V USA je už dlhší dobu považovaný za nedostatočný pre účely sebaobrany. Iní ho zase považujú za najslabší vhodný pre sebaobranu.

Synonymá názvu
--------------

* 32 Auto (typický v USA)
* .32 Browning Auto
* 7.65 x 17 mm
* 7.65 x 17mmSR
* 7.65 mm Browning (typický v Európe)

Zbrane komorované pre tento náboj
---------------------------------

.32 ACP
* Beretta 3032 Tomcat
* Beretta M1934
* FN Model 1910 a 1910/22
* Cobra Arms of Utah, Inc. Standard Series Derringer
* Colt Model 1903 Pocket Hammerless
* CZ-Scorpion vz.61 machine pistol
* CZ 50/70
* Davis D-32 Derringer
* Frommer STOP (modifikovaná verzia tohoto náboje)
* Kel-Tec P-32
* Mauser HSc
* Mauser Model 1934
* NAA Guardian
* Remington 51
* Sauer 38H
* Savage Pocket Model 1907
* Seecamp LWS 32
* SIG Sauer P230/232
* Taurus Model 132
* Walther PP
* Walther PPK
* Zastava M70

Referencie
----------

1. ↑  [nefunkčný odkaz]

Pozri aj
--------

* Zoznam nábojov do ručných zbraní
* Zoznam nábojov do pušiek
* Typy striel
* Palná zbraň

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **.32 ACP**
**Alexandr Ivanovič Vvedenskij** (rus. *Александр Иванович Введенский* ; \* 6. december 1904, Petrohrad, Rusko – † 20. december 1941, Charkov, Ukrajina) bol ruský avantgardný básnik. V súčasnosti sa považuje za jedného z najdôležitejších a najoriginálnejších spisovateľov v ranom Sovietskom zväze. Ovplyvnil vývoj ruského jazyka. On sám svoje dielo označil za *„ešte mocnejšiu kritiku rozumu než je tá Kantova."*

Život
-----

V 20. rokoch bol krátku dobu predstaviteľom ruského futurizmu v Leningrade. Spoločne so svojím priateľom Daniilom Charmsom bol členom literárneho združenia *DSO* a filozofického krúžku *Činari*. 

V roku 1927 sa stal významným členom dôležitého avantgardného literárneho združenia OBERIU (dosl. Združenie reálneho umenia), ktoré si dalo za cieľ *„provokáciu, boj proti zdravému rozumu a priemernosti."* Aby sa v sovietskom systéme dokázal uživiť, venoval sa - rovnako ako Charms - tvorbe detskej literatúry. V roku 1931–1932 bol po prvýkrát zadržaný kvôli podozreniu z členstva v protisovietsky naladenej skupine autorov literatúry pre deti. Počas vyšetrovania bol obvinený z toho, že do svojich nonsensových veršov ukrýva protisovietske narážky a odkazy. Po krátkom exile v Kursku sa vrátil do Leningradu a v polovici 30. rokov sa presťahoval do Charkova.

V roku 1941, počas druhej svetovej vojny, sa mu nepodarilo nasadnúť na preplnený evakuačný transport. Zostal v Charkove v nádeji, že mesto opustí ďalším vlakom a so svojou rodinou sa stretne neskôr. Namiesto toho bol zadržaný pre podozrenie z plánovania zrady a odsunutý do pracovného tábora. Počas cesty zomrel na dyzentériu, podľa niektorých správ bol zastrelený alebo vyhodený z vlaku (kvôli chorobe), snáď i oboje.

Externé odkazy
--------------

* Kompletné dielo Alexandra Vvedenského (po rusky)

Autoritné údaje: * BnF: 122139575
* GND: 11862802X
* ISNI: 0000 0001 0913 779X
* LCCN: n81039701
* NK ČR: jn20000605469
* VIAF: 71440086
* WorldCat: lccn-n81039701
Expression of the present
**Alfred Freddy Krupa** (Krūppa) (\* 14. jún 1971, Karlovac, Juhoslávia) je chorvátsky súčasný maliar rodák z Horného Sliezska. Krupa je považovaný za priekopnícku silu súčasného maliarskeho hnutia New Ink Art, pre ktoré získal medzinárodné uznanie.

Jeho prvým a dlhoročným mentorom bol jeho starý otec prof. Alfred Krupa (1915 - Mikołów, 1989 - Karlovac), ktorý sám bol študentom Józefa Mehoffera v Krakove.

Maliarstvo absolvoval v roku 1995 na Akadémii výtvarných umení v Záhrebe v triede Zlatka Kauzlarića Atača s akvarelovou tematikou. V roku 1992 získal štipendium od mesta Karlovac a v roku 1998 štipendium od japonskej vlády na Tokijskej univerzite Gakugei vo Výskumnom ústave výtvarných umení v Tokiu. V roku 2005 získal titul „profesor kreslenia a maľby" (Inštitút pre vzdelávanie Chorvátskej republiky).

Jeho pobyt v Japonsku ovplyvnil Krupovu redukciu formy v duchu zenovej výstižnosti a dramatické životné okolnosti dodali jeho umeleckej reči špecifickú západnú expresivitu, ktorá dáva nedávnym Krupovým dielam okamžitý výraz, ktorý sa nenachádza v tradičnej ani v súčasnej maľbe atramentom.

Jeho diela boli vystavené na 6 kontinentoch, často vystavené v médiách.

Skutočnosť, že na konci februára 2019 bol Krupa zaradený medzi 10 popredných súčasných maliarov atramentom, hovorí o globálnej zrozumiteľnosti jeho autentického maliarskeho prejavu, ktorý je jedným z najväčších úspechov chorvátskeho maliarstva od samostatnosti.

Od októbra 2020 s Massachusetts Institute of Technology Index historickej populárnosti (HPI) zo 47.05 je Alfred Freddy Krupa 80. najslávnejším žijúcim maliarom, 5. najslávnejším chorvátskym maliarom a najslávnejším žijúcim chorvátskym maliarom.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑
11. ↑
12. ↑
13. ↑
14. ↑
15. ↑
16. ↑
17. ↑

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Alfred Freddy Krupa**

Autoritné údaje: * BnF: 473055983
* GND: 106052757X
* ISNI: 0000 0004 2156 4702
* LCCN: no2017000688
* ULAN: 500355803
* VIAF: 305600435
* WorldCat: lccn-no2017000688
**212. taktická letka** je súčasť Vzdušných síl Armády Českej republiky v rámci 21. taktického krídla 21. základne taktického letectva. Vo výzbroji jednotky sa nachádza 16 jednomiestnych ľahkých bojových letúnov Aero L-159 Alca. Letka vznikla 1. decembra 2003 premenovaním na *42. stíhací letku* nesúcu čestný názov „Genmjr. Františka Peřiny" na pamiatku pilota 312. československej stíhacej perute, ktorý sa v roku 2016 stal patrónom aj 212. taktickej letky. Za oficiálny dátum založenia letky je považovaný 1. január 1995, kedy počas reorganizácie AČR vznikla *42. stíhací letka* v rámci čáslavskej *4. základny taktického letectva*.

Letecká technika
----------------

Jediným typom letúna vo výzbroji 212. taktickej letky je ľahký bojový letún Aero L-159 ALCA, resp. jeho jednomiestny variant L-159A. Prvé stroje tohto typu získala vtedajšia 42. stíhacia letka koncom roku 2000. V roku 2003 bolo v zostave letky všetkých 72 L-159A vyrobených pre AČR, ale prevádzka takéhoto počtu letúnov sa ukázala ako nákladná a ministerstvo obrany došlo k záveru, že letectvo bude využívať maximálne 20 jednomiestnych strojov. Nadpočetné stroje boli prestavané na dvojmiestne L-159T1 či dlouhodobo uskladnené.

V roku 2007 došlo k zavedeniu dvojmiestnych letúnov L-159T1, ktoré 212. taktická letka prevádzkovala spolu s jednomiestným variantom L-159A až do roku 2013, kedy boli odovzdané novovytvorenej 213. výcvikovej letke. V polovici roku 2015 sa v zostave 212. taktickej letky nachádzalo 19 letúnov.

V júli 2015 preletela trojica „alek" 212. taktickej letky na letisko spoločnosti Aero Vodochody v rámci predaja 15 letúnov L-159 do Iraku. Okrem 11 zakonzervovaných strojov boli predané 4 stroje z výzbroje českého letectva, z toho jeden dvojmiestny L-159T1 a tri jednomiestne L-159A.

Referencie
----------

1. 1 2  ČADIL, Jan. *Vzdušné síly AČR – Ročenka 2015*. [s.l.] : MAGNET PRESS, SLOVAKIA, 2015. ISBN 978-80-89169-33-7.
2. 1 2 3   *HISTORIE 212. TAKTICKÉ LETKY* [online]. 212. taktická letka – Čáslav, [cit. 2015-09-02]. Dostupné online.
3. ↑  CAJTHAMLOVÁ, Eva. *Legendární pilot Peřina má v armádě opět svou letku* [online]. ČTK, 2016-05-04, [cit. 2016-06-18]. Dostupné online. Archivované 2018-02-10 z originálu.
4. ↑   *Historie 212. taktické letky* [online]. 21. zTL Čáslav, [cit. 2015-09-02]. Dostupné online.
5. ↑  MACOUN, Jiří. *České vojenské letectvo*. Brno : Computer Press, 2007. ISBN 978-80-251-1825-2. S. 76 – 77.
6. ↑   *PŘELET DO AERO VODOCHODY* [online]. 212. taktická letka – Čáslav, [cit. 2015-09-02]. Dostupné online.
7. 1 2  FOJTÍK, Jakub. Nové zálety a dodávky – Vojenská divize Aero Vodochody. *L+K*, roč. 91, čís. 10/2015, s. 4 – 9. ISSN – 1156 0024 – 1156.
8. ↑   *Firma Draken převezme 21 letounů L-159, do konce roku osm* [online]. ČTK, 2015-09-30, [cit. 2015-10-09]. Dostupné online.
9. ↑   *Blíží sa prodej nepotřebných alek, Irák už za ně zaplatil zálohu* [online]. iDNES.cz, 2015-07-30, [cit. 2015-10-09]. Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku 212. taktická letka na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* 212. taktická letka v Čáslavi


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Český portálPortál letectvo |
**Archidamos** (starogr. *Ἀρχίδαμος* – *Archidamos*) bol olympijský víťaz v tethrippe v roku 296 pred Kr.

Archidamos z Élidy bol na 121. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v tethrippe. Tethrippon (preteky dvojkolesových vozov so štvorzáprahom) zaradili do programu olympijských hier v roku 680 pred Kr.

Olympijské víťazstvo Archidama zaznamenal staroveký cestovateľ Pausanias, ktorý v druhom storočí videl jeho sochu v Olympii. Záznam o jeho olympijskom víťazstve je uvedený aj na papyruse (P.Oxy XVII. 2082) z egyptského náleziska v Oxyrhynchu, editovanom britským papyrológom Arthurom Huntom v roku 1927. Tento papyrusový zvitok je rozpadnutý na niekoľko malých fragmentov. Meno olympionika Archidama, jeho domovská krajina a športová disciplína je na tomto značne poškodenom papyruse zaznamenaná na fragmente č. 4, a to v 29. a v 30. riadku.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Oxyrhynský papyrus XVII. 2082, *Archidamos z Élidy*, fr. č. 4, 29-30. riadok
2. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 573.
3. ↑  Zinon Papakonstantinou, *Sport in the Cultures of the Ancient World*, str. 102
4. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
6. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,17,5.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Zvyčajný začiatok** (zriedkavo aj **Obvyklý začiatok** alebo **Obvyklý počiatok**, csl. načálo obýčnoje) je súbor modlitieb, ktorými sa obyčajne začínajú rôzne bohoslužby časoslova alebo pobožnosti v cirkvách byzantského obradu. Nie je to len vstup do bohoslužby ale aj modlitba ako taká.

Po úvodnom vzývaní „Požehnaný Boh náš...", alebo ak nie je kňaz tak po „Na príhovor našich svätých otcov...", nasleduje „Sláva tebe, Bože náš, sláva tebe" a modlitba k Svätému Duchu „Kráľu nebeský...", ktorá sa v období od Paschy do Zostúpenia Svätého Ducha vynecháva.

Za ňou ide ďalší celok, ktorý sa aj na iných miestách v bohoslužbách často opakuje. Tvorí ho 3-krát Trojsvätá pieseň, Sláva Otcu, modlitba „Presvätá Trojica, zmiluj sa nad nami...", 3-krát „Pane, zmiluj sa" a opäť Sláva Otcu po ktorom prichádza modlitba Otče náš. Tu sa pri niektorých pobožnostiach zvyčajný začiatok aj končí.

Najčastejšie však zvyčajný začiatok obsahuje ešte záverečnú časť. Na konci za Otčenášom teda v tom prípade nasleduje 12-krát modlitba „Pane, zmiluj sa", Sláva Otcu a v úplnom závere je „Poďte, pokloňme sa...".

Ak sa slávenie viacerých bohoslužieb spája (napr. deviata hodinka a večiereň) tak sa celý zvyčajný začiatok berie iba pred prvou z nich a pred druhou sa hovorí iba „Poďte pokloňme sa...".

Exkluzívne kňazskými alebo biskupskými časťami sú vo zvyčajnom začiatku iba úvodné zvolanie a doxológia po „Otče náš", ostatné časti môže prednášať ľud alebo čitateľ.

Referencie
----------

1. ↑  Gajdoš, s. 04.
2. ↑  „Laik používa iné slová, akoby skromnejšie, v ktorých sa odvoláva na modlitby svätých, lebo nie je zvykom, aby iných žehnal, najmä nie v zhromaždení veriacich." Gajdoš, s. 04.
3. ↑  porov. Gajdoš, s. 08.
4. ↑  porov. Gajdoš, s. 08
5. 1 2  Gajdoš, s. 08.

Literatúra
----------

* Gajdoš, o. ThLic. Marcel.: "Zvyčajný začiatok." In: *Misionár : Časopis redemptoristickej rodiny.* júl 2017. ročník 34. s. 04-08. ISSN 1335-1176.

Externé odkazy
--------------

* ZVYČAJNÝ ZAČIATOK - kompletné znenie v slovenčine
* Zvyčajný začiatok v cirkevnej slovančine a slovenčine Archivované 2009-02-07 na Wayback Machine (paralelne)
**Archibald Leman Cochrane** (\* 12. január 1909, Galashiels, Škótsko, Spojené kráľovstvo – † 18. jún 1988, Dorset) bol škótsky lekár-epidemiológ a priekopník medicíny založenej na dôkazoch (evidence-based medicine).

V rokoch 1932 až 1935 sa liečil u psychoanalytika Theodora Reika (Berlín, Viedeň a Den Haag). Medicínu začal študovať v roku 1934 na *University College Hospital* v Londýne. Štúdium prerušil v rokoch 1936 a 1937 kedy bojoval ako člen Interbrigád v Španielskej občianskej vojne. Štúdium ukončil 14. marca 1938. Počas druhej svetovej vojny slúžil od roku 1939 v *Royal Army Medical Corps*. V roku 1941 padol na Kréte do nemeckého zajatia a bol internovaný v Grécku a neskôr v Nemecku.

Po skončení vojny urobil štúdiu o pneumokonióze na waleských baníkoch a v rokoch 1947 – 1948 v USA o epidemiológii tuberkulózy.

Od uverejnenia svojej netradičnej knihy *Effectiveness and Efficiency - Random Reflections on Health Services* v roku 1972 je považovaný za otca medicíny založenej na dôkazoch.

Referencie
----------

1. ↑  Cochrane, A L: *Effectiveness and Efficiency: Random Reflections on Health Services* 2.Auflage, Nuffield Provincial Hospitals Trust,London 1989,ISBN 0-7279-0282-2

Externé odkazy
--------------

* Interview Archivované 2003-10-30 na Wayback Machine
* Biografia Archivované 2010-01-20 na Wayback Machine

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Archie Cochrane na nemeckej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 119487896
* ISNI: 0000 0001 0782 3542
* LCCN: n88290916
* NK ČR: js20080316001
* VIAF: 59895245
* WorldCat: lccn-n88290916
**Alice Masaryková** (\* 3. máj 1879, Viedeň, Rakúsko-Uhorsko – † 29. november 1966, Chicago, Illinois, Spojené štáty) bola verejná činiteľka, zakladateľka Česko-slovenského Červeného kríža, bojovníčka za zlepšenie sociálnej situácie a vzdelávania žien, charitatívna a osvetová pracovníčka. Jej otcom bol profesor Tomáš Garrigue Masaryk.

Život
-----

Narodila sa vo Viedni, ale od roku 1882 žila v Prahe. Tu študovala na meštianskej škole a na dievčenskom gymnáziu. V rokoch 1898 až 1899 študovala na Lekárskej fakulte, 1899 – 1900 históriu, filozofiu a sociológiu na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity; v rokoch 1901 – 1902 študovala na univerzite v Berlíne, o rok neskôr postgraduálne históriu a ekonómiu v Lipsku. Od 1904 do 1906 bola na študijnom pobyte v Chicagu, USA; v roku 1939 získala titul PhDr. na univerzite v Pittsburghu.

V priebehu prvej svetovej vojny bola pre aktivity svojho otca v rokoch 1915 - 1916 vyšetrovaná a väznená.

Dielo
-----

V roku 1919 založila Česko-slovenský Červený kríž. V roku 1918 spolu s Annou Berkovcovou založila Vyšší školu sociální práce pro mladé ženy v Prahe, neskôr sa premenovala na Vyšší školu sociálního zabezpečení. 

Na Slovensku sa podieľala a organizovala osvetovú činnosť, určenú pre matky s malými deťmi, zriaďovala jasle a domovy pre opustené deti, školy pre ženské povolania a vzdelávanie sociálno-zdravotnícke pracovníčky. Angažovala sa aj v spolku Živena (bola jeho čestnou predsedníčkou). V roku 1960 publikovala v Pittsburghu knihu spomienok, v Prahe vyšla r. 1994 pod názvom *Dětství a mládí.*

Literatúra
----------

* MASARYKOVÁ, Alice. In:  *Lexikón slovenských žien*. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2003. 288 s. ISBN 80-89023-30-4. S. 161.
* "Alice Masaryková". In *Sociální revue*. Dostupné na .

Referencie
----------

1. ↑  PRECLÍK, Vratislav. Masaryk a legie, váz. kniha, 219 str. vydalo nakladatelství Paris Karviná, Žižkova 2379 (734 01 Karviná) ve spolupráci s Masarykovým demokratickým hnutím, 2019, ISBN 978-80-87173-47-3, str. 12, 24, 110

Autoritné údaje: * abART: 62788
* BnF: 129683407
* GND: 119448300
* ISNI: 0000 0000 8356 1014
* LCCN: n80045150
* NK ČR: jk01080473
* SNK: 155649
* VIAF: 9979058
* WorldCat: lccn-n80045150
**Zygmunt Krasiński** (*pseudonym Spiridion Prawdzicki*) (\* 19. február 1812, Paríž – † 23. február 1859, Paríž) bol poľský básnik a dramatik. Bol potomkom magnátskej rodiny Krasińských. Považovaný za jedného z troch tzv. veštcov poľskej literatúry, vedľa Adama Mickiewicza a Juliusza Słowackého.

Život
-----

Narodil sa v roku 1812 v Paríži. Študoval právo vo Varšave, a neskôr v Ženeve, kde poznal Adama Mickiewicza. Zaujímal sa hlavne o literatúru a európsku filozofiu. Najväčší vplyv na jeho zmýšľanie a celý život mal jeho otec, Wincenty Krasiński - generál slúžiaci v armáda Napoleona Bonaparta, a neskôr lojálny poddaný ruského cára. Okrem vzbury ešte mladého básnika nikdy sa mu nepodarilo vymaniť spod vplyvu otca, ktorý ovplyvňoval jeho politické názory, ako aj osobný život (vynútil si jeho manželstvo z Elizou Branickou, napriek láske básnika k Delfíne Potockej). Krasiński nikdy neukončil štúdiá - rezignoval na ne po tom, ako mu otec zabránil zúčastniť sa na vlasteneckej demonštrácii. Utiekol z domova, aby sa aspoň čiastočne uvoľnil spod vplyvu otca. 
Žil hlavne vo Francúzska a v Taliansku.

Dielo
-----

Zygmunt Krasiński
Prvé literárne pokusy začal ešte vo Varšave, avšak meno si získal až po napísaní *Nebožskej Komédie* v roku 1835. Do jeho najväčších prác okrem Nebožskej komédie patria: *Irydión* (1836), *Agaj-Han* (1834) a tiež *Žalmy budúcnosti* (1844-1848). V Krasińského tvorbe jasne cítiť vplyv jeho otca v najmä v dilemách a rozkolísanosti osoby hlavného hrdinu na tému zmyslu ozbrojených povstaní a ozbrojeného boja o samostatnosť (Krasiński sa domnieval, že problém samostatnosti Poľska leží v rukách prozreteľnosti). Často sa objavujú tiež motívy späté z mesianistickým prúdom. Krasińského diela získali uznanie hlavne vďaka mylnej interpretácii. Súdobí básnici sa domnievali, že vyzýva do ozbrojeného zápasu, zatiaľ čo sám básnik bol jeho odporcom.

Sústredená pozornosť na otázky reflexívnej básnickej výpovede vtlačila jeho dielu črty orginality a umeleckej sugestívnosti. Dodnes v nich možno obdivovať silu básnického výrazu, malebnosť poetickej dikcie a svojráznosť myšlienok, zaodetých do precíznej formy básnickej výpovede, ktorými obohatil nielen poľskú, ale aj svetovú literárnu tvorbu.

Zygmunt Krasiński zomrel v roku 1859 v Paríži. Po smrti boli jeho telesné pozostatky prevezené do Opinogóry neďaleko Ciechanowa, kde sa teraz nachádza múzeum romantizmu.

Literatúra
----------

* SUDOLSKI, Zbigniew: *Zygmunt Krasiński.* Warszawa : Wiedza powszechna, 1974. 408 s.

Iné projekty
------------

CommonsCommons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Zygmunt Krasiński**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Zygmunt Krasiński**

Externé odkazy
--------------

* Zygmunt Krasiński

Autoritné údaje: * abART: 143619
* BnF: 12121855r
* GND: 118715518
* ISNI: 0000 0001 0908 7219
* LCCN: n50081521
* NK ČR: jn19990004619
* SNK: 165392
* VIAF: 64038850
* WorldCat: lccn-n50081521