recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Olympijské zlatoOlympijské zlato
**Sándor Prokopp** (maď. *Prokopp Sándor István János*; \* 7. máj 1887, Košice – † 4. november 1964, Budapešť) bol uhorský športový strelec, ktorý reprezentoval Uhorsko na letných olympijských hrách v rokoch 1908, 1912 a 1924.

Životopis
---------

Jeho otec bol Sándor Prokopp starší – úradník a telegrafista. Jeho matka bola Anna Kiskató. Otec pôsobil od roku 1891 v Budapešti, takže sa tam rodina veľmi často pohybovala. Žili na niekoľkých miestach po celej Budapešti. Sándor navštevoval základnú školu na Karolyi ulici a potom v roku 1897 nastúpil na strednú školu (Gymnázium Piarista), ktorú absolvoval v roku 1905. Podobne ako jeho otec, aj on sa pripravoval na dráhu úradníka, preto pokračoval v štúdiu na Právnickej fakulte Univerzity v Budapešti a získal titul doktora práv.

So športovou streľbou začínal v klube *EAC Budapešť*. Následne sa záčastnil na letných olympijských hrách, v ktorých v roku 1912 získal vo Švédsku zlatú madailu v streľbe. Vo svojej neskoršej kariére, v roku 1913, vyhral pre svoj klub tímový šampionát v streľbe z pušky. Do roku 1924 bol členom maďarského družstva športovej streľby. V roku 1924 súťažil na letnej olympiáde s rýchlopaľnou pištoľou a pištoľou z voľného dostrelu, no ďalšie medailové úspechy už nedosiahol. Po kariére športovca trénoval mládež. V roku 1928 redigoval pravidlá odborového zväzu a napísal rôzne publikácie týkajúce sa športovej streľby.

Umiestnenie na OH
-----------------

### Londýn 1908

V roku 1908 skončil v 300 metrovej voľnej puške na 43. mieste.

### Štokholm 1912

O štyri roky neskôr získal zlatú medailu v streľbe na 300 metrov s vojenskou puškou (na tri pozície).

### Paríž 1924

Na letných olympijských hrách v roku 1924 sa zúčastnil na nasledujúcich udalostiach:

* 25 metrov – rýchla pištoľ – 53. miesto
* 600 metrov – voľná puška – 55. miesto
* tímová streľba – neumiestnený

Galéria
-------

* Prokopp v 1912Prokopp v 1912
* Plaketa v Budapešti (IX. obvod, Ráday ulica 52)Plaketa v Budapešti (IX. obvod, Ráday ulica 52)
* Hrob na cintoríne v BudapeštiHrob na cintoríne v Budapešti

Referencie
----------

1. ↑  Olympedia. *Sándor Prokopp* [online]. olympedia.org, [cit. 2022-03-20]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑   *Sports Reference: Sándor Prokopp* [online]. sports-reference.com, [cit. 2022-03-20]. Dostupné online. (po anglicky)
3. ↑  Piarista Rend Magyar Tartománya Központi Levéltára, III.9: Pesti gimnázium levéltára, a: Régi korszak, 1: Anyakönyvek, 1897/1898–1904/1905. évi kötetek. (po maďarsky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sándor Prokopp**

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Košický portálŠportový portál |

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Sándor Prokopp na anglickej Wikipédii a Prokopp Sándor na maďarskej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * PIM: PIM103924
Poloha v Nórsku
**Fylke Sogn og Fjordane** je územnosprávna jednotka v západnom Nórsku. Správnym centrom územia je mesto Leikanger, správcom kraja je *Fylkesmann i Sogn og Fjordane*. Tvorí ho 26 obcí a počet obyvateľov dosiahol v roku 2004 107 032. Rozloha kraja je 18 634 km².

Na severe hraničí s krajom Møre og Romsdal, na východe s krajom Oppland, na juhovýchode s Buskerudom a na juhu s krajom Hordaland. Na západe obmýva brehy kraja Severné more, ktoré sa zarezáva do vnútrozemia druhým najväčším fjordom sveta a najväčším fjordom Nórska. Sognefjorden siaha až k najvyššiemu pohoriu Nórska Jotunheimen. V tej istej oblasti je tiež 4. najvyšší vodopád Nórska Vettisfossen. Na severe sa do pevniny zarezáva Nordfjord a v severovýchodnej časti kraja leží Jostedalsbreen, najväčší ľadovec pevninskej Európy. V severnej časti pri hraniciach s krajom Møre og Romsdal je najhlbšie jazero Nórska a Európy Hornindalsvatnet.

Obce
----

* Askvoll
* Aurland
* Balestrand
* Bremanger
* Eid
* Fjaler
* Flora
* Førde
* Gaular
* Gloppen
* Gulen
* Hornindal
* Hyllestad
* Høyanger
* Jølster
* Leikanger
* Luster
* Lærdal
* Naustdal
* Selje
* Sogndal
* Solund
* Stryn
* Vik
* Vågsøy
* Årdal

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sogn og Fjordane**

Externé odkazy
--------------

* Fylke Sogn og Fjordane Archivované 2005-03-13 na Wayback Machine
* Krajská encyklopédia na NRK.no

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Sogn og Fjordane na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Administratívne členenie Nórska |
| --- |
| Časti krajiny | 
* Nord-Norge
* Sørlandet
* Trøndelag
* Vestlandet
* Østlandet

 | Vlajka Nórska |
| Kraje | 
* Akershus
* Aust-Agder
* Buskerud
* Finnmark
* Hedmark
* Hordaland
* Møre og Romsdal
* Nordland
* Nord-Trøndelag
* Oppland
* hlavné mesto Oslo
* Østfold
* Rogaland
* Sogn og Fjordane
* Sør-Trøndelag
* Telemark
* Troms
* Vest-Agder
* Vestfold

 |
| Závislé územia | 
* Svalbard
* Jan Mayen
* Bouvetov ostrov
* *Ostrov Petra I.*
* *Zem kráľovnej Maud*

 |
| **^1** súčasť Antarktídy |
Súradnice: 50°38′09″S 14°47′01″V﻿ / ﻿50,6358167°S 14,7835958°V﻿ / 50.6358167; 14.7835958

**Svébořický potok** je potok v okrese Česká Lípa v Libereckom kraji, pravostranný prítok Ploužnického potoka. Dĺžka toku činí 5,62 km. Plocha povodia meria 20,01 km².

Priebeh toku
------------

Potok preteká vysídleným územím bývalého vojenského priestoru Ralsko. Pramení severovýchodne od dediny Hvězdov (najbližšie sídlo), v severnom cípe Židlovskej obory. Najprv tečie prevažne na západ. Čoskoro od prameňa vytvára mokrade, prijíma niekoľko vedľajších ramien, preteká severne od vrchu Brada. Čoskoro opúšťa oboru a ďalej tečie pozdĺž lesnej cesty a vonkajšej hranice (plota) odbory. V obore aj mimo nej napája niekoľko viacmenej zaniknutých malých vodných nádrží. Potom preteká cez zaniknutú obec Svébořice (dnešné katastrálne územie), podľa ktorej je pomenovaný. Potom sa odpútava od cesty, polkruhom zo severu obkolesuje vrch Doubek, za ktorým prijíma sprava významný prítok od osady Velké Ralsko. Tu sa potok stáča natrvalo k juhozápadu. Za Doubkom začína postupne plniť rozsiahlu rybničnú sústavu. Najprv sú tu štyri *Novodvorské rybníky* (I až IV), pričom medzi rybníkmi II a III v blízkosti ďalšieho zaniknutého sídla Nový Dvůr potok znovu podteká lesnú cestu. Ďalšie v poradí sú dva *Hvězdovské rybníky* (III a IV). Okrem toho v sústave potok ešte plní niekoľko vedľajších malých nádrží. Po hrádzach takmer všetkých týchto rybníkov vedú cesty. Za posledným Hvězdovským (Mlýnským) rybníkom III už v Hvězdove sa Svébořický potok vlieva do Ploužnického potoka v mokraďovej oblasti.

Referencie
----------

1. ↑   *HEIS VÚV T. G. M. – Vodní toky (str. 733)* [online]. [Cit. 2016-06-03]. Dostupné online.
2. ↑   *Hydrologický seznam podrobného členění povodí vodních toků ČR* [online]. Český hydrometeorologický ústav, [cit. 2016-06-03]. Dostupné online. Archivované 2013-10-05 z originálu.
3. ↑   *Mapy.cz* [online]. Seznam.cz, [cit. 2016-06-03]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Svébořický potok**

Externé odkazy
--------------

* Svébořický potok na geoview.cz

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Svébořický potok na českej Wikipédii.*
**Sarah Nicole Blackwoodová** (neprechýlene Sarah Nicole Blackwood; \* 15. október 1980, Burlington, Ontário, Kanada), známa aj ako **Sarah Sin**, je kanadská pesničkárka.

Životopis
---------

Narodila sa v kanadskej provincii Ontário, v meste Burlington. V roku 2006 sa pridala k indie rockovej skupine Walk Off The Earth. Skupina je spolu od roku 2006 a podpísali zmluvu s Columbia Records v roku 2011. 

V roku 2007 vystúpila s psychobilly skupinou The Creepshow, nahrádzajúc svoju sestru Jennifer, ktorá bola vtedy tehotná. Spočiatku sa Jennifer chcela vrátiť do skupiny,  kým nezistila, že sa Sarah stala plnohodnotným členom skupiny. V roku 2008 Sarah vydala svoj debutový album *Way Back Home*, a prvý album *Run For Your Life* so skupinou The Creepshow. V roku 2010 pokračovala so svojím sólovým albumom *Wasting Time* a albumom *They All Fall Down* so skupinou The Creepshow. V roku 2012 opustila skupinu The Creepshow po dosiahnutí medzinárodnej slávy videom na YouTube kde spolu so skupinou Walk Off The Earth, prespievala skladbu „Somebody That I Used to Know" od austrálskeho speváka Gotyeho. V roku 2013 vydala album *R.E.V.O.* so skupinou Walk Off The Earth.

V roku 2013 spievala v skladbe „Lonesome Rider" z piateho albumu dánskej heavy metalovej skupiny Volbeat *Outlaw Gentlemen & Shady Ladies*. Frontman skupiny Michael Poulsen povedal stránke Ultimate-Guitar.com: *„Bola známa ako popredná osoba v skupine Creepshow, čo je kanadská rockabilly skupina, a teraz je v skupine s názvom Walk Off The Earth. Poznáme ju z čias, keď sme chceli priviesť skupinu Creepshow na turné."*

Diskografia
-----------

ako sólová umelkyňa
* 2008: *Way Back Home*
* 2011: album *Live at CTO* s Danielom Flammom
* 2010: *Wasting Time*
* 2012: *Wait It Out* (EP)

so skupinou The Creepshow
* 2008: *Run for Your Life*
* 2010: *They All Fall Down*

so skupinou Walk Off The Earth
* 2012: *Vol. 1*
* 2012: *Vol. 2*
* 2013: *R.E.V.O.*
* 2015: *Sing It All Away*
* 2017: *Fire In My Soul*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sarah Blackwoodová (kanadská speváčka)**

Referencie
----------

1. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2018-11-28]. Dostupné online. Archivované 2018-10-04 z originálu.
2. ↑
3. ↑

Externé odkazy
--------------

* Sarah Blackwood na Myspace

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Sarah Blackwood (Canadian singer) na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Autoritné údaje: * GND: 141296194
* VIAF: 120896505
**Timarchos** (starogr. *Τίμαρχος*) bol olympijský víťaz v päťboji v roku 296 pred Kr.

Timarchos z arkádskej Mantineie bol na 121. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v päťboji. Päťboj (pentathlon) zaradili do programu olympijských hier v roku 708 pred Kr.

Olympijské víťazstvo Timarcha je zaznamenané na papyruse *P.Oxy XVII. 2082* z egyptského náleziska v Oxyrhynchu, editovanom britským papyrológom Arthurom Huntom v roku 1927. Tento papyrusový zvitok je rozpadnutý na niekoľko fragmentov. Jeho Meno, domovskú krajinu a disciplínu (niektoré písmená na poškodenom fragmente chýbajú) uvádza fragment č. 4, a to v 17. a 18. riadku.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Oxyrhynský papyrus XVII. 2082, *Timarchos z Mantineie*, fr. č. 4, 17. a 18. riadok  Archivované 2016-01-30 na Wayback Machine
2. 1 2  Frank Zarnowski, *The Pentathlon of the Ancient World*, str. 120
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Swarovski Wattens
**Swarovski** je rakúsky rodinný podnik so sídlom v tirolskom mestečku Wattens. V Rakúsku sa jeho výrobky dnes považujú za akýsi národný symbol a vždy sa spomínajú medzi prvými vecami, ak treba uviesť, čo by sa cudzincom v Rakúsku odporučilo.

Brusič skla Daniel Svárovský (Daniel Swarovski, nar. 1862 v Jiřetíně pod Bukovou v Čechách) vynašiel v roku 1883 elektrinou poháňaný stroj na vybrusovanie krištáľových kameňov (ako vynález bol zaregistrovaný v roku 1892) a o dvanásť rokov neskôr, v roku 1895 sa presťahoval do Tirolska za bohatým zdrojom vodnej energie, potrebnej na ich brúsenie. So švagrom Francom Weisom vo Wattens založil brusičskú dielňu, ktorej súčasťou boli aj taviace pece. V spoločnosti Swarovski vlastnil Daniel Svárovský 51% podiel, rodina Franza Weisa mala 49%. 

Svárovský so synmi Wilhelmom, Fritzom a Alfredom v roku 1911 založil vlastnú továreň a o dva roky neskôr, v roku 1913 začal pod hlavičkou firmy vyrábať opticky dokonalý krištáľ, ktorého výroba je dodnes firemným tajomstvom. Neskôr sa zameral na vývoj brúsnych kotúčov, ktoré sa používajú na výrobu krištáľu. 

V súčasnosti je spoločnosť Tyrolit, založená v roku 1919 jednou z troch najväčších firiem na svete vyrábajúcich brúsne kotúče. V roku 1931 začal Swarovski vyrábať krištáľové ozdoby na šaty tzv. „trimmings" a rok 1937 priniesol novinku, výrobu reflexných dopravných značiek. 

Najstaršieho syna Wilhelma zaujímala optika, sústredil sa hlavne na výrobu ďalekohľadov (jeho prvý prototyp pochádza z roku 1935).

Swarovski spoločne s módnym domom Christian Dior v roku 1956 uviedol na trh kameň *Aurora Borealis*, ktorého dúhový efekt bol dosiahnutý zvláštnou vákuovou povrchovou úpravou. Tento efekt začali využívať aj pri výrobe prvých krištáľových lustrov od polovice 60. rokoch. 

Firma Swarovski brúsi aj prírodné a syntetické šperkárske kamene pod názvom Signity.

Divízie spoločnosti
-------------------

* Výroba kryštálu
* Tyrolit
* Divízia optiky - Swarovski Optik

Referencie
----------

1. ↑   *Rodinné tajomstvá firmy Swarovski* [online]. [Cit. 2010-10-07]. Dostupné online. Archivované 2010-05-28 z originálu.
2. ↑  Swarovski Elements - Crystallized

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Swarovski**

Externé odkazy
--------------

* oficiálna stránka
**Sýrska antiochijská ortodoxná cirkev** (iné názvy: **Sýrska antiochijská pravoslávna cirkev**, **Sýrska pravoslávna cirkev**, **Sýrsko-pravoslávna cirkev**)[chýba zdroj] je jedna z autokefálnych orientálnych pravoslávnych cirkví. Označuje sa za miafyzitskú cirkev. Jej najvyšším predstaviteľom je antiochijský patriarcha.

Cirkev pôsobí na území Sýrie a v zahraničí. Má okolo 7 miliónov veriacich. Jej autonómnou súčasťou je *Jakobitská sýrska kresťanská cirkev* v Indii.

Šírenie kresťanskej cirkvi na teritóriu Sýrie sa spája s pôsobením apoštola Petra v Antiochii. Antiochia sa stala jedným z centier kresťanstva. Antiochia bola jedným z prvých piatich patriarchátov kresťanstva (od r. 325).

Nezhody okolo Chalcedónskeho koncilu spôsobili, že sýrska cirkev v antiochijskom patriarcháte sa osamostatnila. Základy súčasnej štruktúry položil Jakobos Baradai.[1] Podľa neho sa cirkev nazýva niekedy ako *jakobitská*. Sídlo patriarchu sa z rôznych príčin menilo a v súčasnosti je v Damasku.

Referencie
----------

1. ↑  Starobylé orientální církve

Externé odkazy
--------------

* Stránka cirkvi (po arabsky)
* Stránka cirkvi (po anglicky)
Sokoliar s dravcom
**Sokoliarstvo** je spôsob lovu pomocou vycvičených dravcov, predovšetkým sokolov, jastrabov a orlov. Ide o tradičnú oblasť poľovníctva, ktorá používa svoje vlastné metódy, úlovky a filozofiu. Človek, ktorý túto činnosť vykonáva, sa nazýva sokoliar.

História
--------

Kresba z roku 1248, zobrazujúca Fridricha II. vášnivého sokoliara, so sokolom
Presný čas a miesto vzniku sokoliarstva nie sú známe, predpokladá sa však, že tento druh lovu má korene v stepiach južnej Ázie. Dokazujú to pramene z 2. tisícročia pred Kr. z oblasti Indie a Iránu. Počas 1. tisícročia pred Kr. sa sokoliarstvu začali venovať Arabi, Číňania a kočovné národy Strednej Ázie. Práve u nich slúži sokoliarstvo dodnes na lov kožušinovej a inej zveri, zatiaľ čo v ostatných krajinách sa stalo zábavou šľachticov a panovníkov. O využívaní sokoliarstva v období antického Grécka a Ríma sa žiadne pramene nezmieňujú, útržkovité správy sú o sokoliarstve Trákov a Sarmatov. V strednej Európe sa sokoliarstvo preukázateľne objavuje koncom 4. storočia s príchodom Sarmatov a Germánov. V období Veľkomoravskej ríše v 10. storočí bolo sokoliarstvo rozšírené už aj na území Slovenska.

V stredoveku už bolo sokoliarstvo rozšírené vo všetkých európskych, ázijských a severoafrických krajinách a chovy dravcov (predovšetkým sokolov) sa stali samozrejmosťou na každom panovníckom dvore. K významnému rozvoju sokoliarstva došlo počas obdobia krížových výprav a lov za pomoci dravcov bol u šľachty v celej strednej a západnej Európe veľmi obľúbený až do 17. storočia. V súlade s vtedajším právom boli sokoliarmi takmer výlučne panovníci a šľachta. V 18. storočí dochádza v Európe vďaka zdokonaľovaniu strelných zbraní k prudkému úpadku sokoliarstva, silné postavenie si až dodnes udržalo v Iráne, arabských krajinách a severnej Afrike. Rozšírené je tiež v Kirgizsku, Kazachstane a niektorých oblastiach Číny, kde okrem sokolov a jastrabov sokoliari využívajú aj orly.

UNESCO
------

V roku 2016 bolo sokoliarstvo zapísané na zoznam nehmotného kultúrneho dedičstva ľudstva UNESCO. Zápis je spoločný pre štáty Nemecko, Saudská Arábia, Rakúsko, Belgicko, Spojené arabské emiráty, Španielsko, Francúzsko, Maďarsko, Taliansko, Kazachstan, Maroko, Mongolsko, Pakistan, Portugalsko, Katar, Sýrska arabská republika, Kórejská republika, Česko a Slovensko.

Referencie
----------

1. ↑   *Falconry, a living human heritage* [online]. ich.unesco.org, [cit. 2018-11-30]. Dostupné online.

Galéria
-------

* Sokoliar s orlom skalným na rukaviciSokoliar s orlom skalným na rukavici
* Okrúžkovaný dravecOkrúžkovaný dravec
* Sokoliarske čiapočkySokoliarske čiapočky
* Sokol rároh s čiapočkouSokol rároh s čiapočkou
* Orol s čiapočkouOrol s čiapočkou
* Kaňa pri lete na rukavicuKaňa pri lete na rukavicu

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sokoliarstvo**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky Klubu sokoliarov Archivované 2017-12-09 na Wayback Machine

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku sokolnictví na českej Wikipédii.*
Kelímok solviny
**Solvina** je známy druh českého čistiaceho prostriedku na odstraňovanie nečistôt z ľudskej pokožky (hlavne rúk), ktorý v súčasnosti vyrába čáslavský podnik Zenit. Ide o zavedený výrobok na trhoch v Česku a Slovensku s dlhou tradíciou výroby siahajúcou do prvej polovice 20. storočia, ktorý sa predáva najčastejšie vo forme malého vedierka naplneného polotuhou hmotou. Do roku 1948 bola Solvina vyrábaná v podniku Aloisa Kouta, keď po jeho znárodnení došlo k pričleneniu do závodu Kosmos Čáslav. Hmota sa pôvodne dodávala v kovových téglikoch, neskôr v povoskovanom papieri a od 80. rokov 20. storočia v plastovom tégliku. V roku 1992 sa výroba Solviny presunula do novo vzniknutej spoločnosti Zenit Čáslav, ktorá vznikla vyčlenením z podniku Kosmos Čáslav. V súčasnosti sa vyrába aj v menších baleniach vo forme pasty, či od roku 2003 vo forme gélu.

Solvina má podľa používateľov a výrobcu blahodarný vplyv na kožu, ktorú hydratuje.[chýba zdroj] Produkt sa stále vyrába a na rozdiel od minulosti aj vo väčšej škále vôní.

Solvina sa skladá z anionických tenzidov, ktoré sú zastúpené na 5 % až 15 %. Ďalej obsahuje amfoterné tenzidy (menej ako 5 %), abrazívum, vodu, parfém na zvýraznenie vône, konzervačné prostriedky a pomocné látky na stuženie.[chýba zdroj] Celkovo ju tvorí 17 prísad. Pôvodne se používal pre solvinu sklársky piesok ako čistiace abrazivo, napriek tomu bol neskôr nahradený špeciálne upravenými dubovými pilinami. Tým sa minimalizovalo dráždenie pokožky pieskom, pretože pokožka bola často predtým vystavovaná záťaži chemických látok, čo ju robilo viac senzitívnou na ďalšiu námahu. K ďalšej zmene v zložení došlo po roku 1989, keď sa zmenila časť ekologických a hygienických noriem.

* Plechovky od Solviny s obsahom 375gPlechovky od Solviny s obsahom 375g
* Staršie krabičky od Solviny, zelená 320g, zvyšné 450gStaršie krabičky od Solviny, zelená 320g, zvyšné 450g
* Balenie o 10kg, v pozadí staršia žltá krabičkaBalenie o 10kg, v pozadí staršia žltá krabička
* Novšie balenie o 450gNovšie balenie o 450g
* Krabičky nájdu rôzne využitieKrabičky nájdu rôzne využitie
* Tekutá abrazívna a mydlová SolvinaTekutá abrazívna a mydlová Solvina

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7  VLTAVSKÝ, Lukáš. *Solvina: půlstoletí mycí pasty na zašpiněné ruce* [online]. Hospodářské noviny, [cit. 2013-07-08]. Dostupné online.
2. ↑   *Zenit, spol. s r. o. Čáslav* [online]. [Cit. 2008-06-01]. Dostupné online. Archivované 2007-03-06 z originálu.
3. 1 2 3   *Historie společnosti Zenit* [online]. Zenit spol. s r. o. [cit. 2013-07-08]. Dostupné online. Archivované 2013-05-12 z originálu.
4. ↑   *České značky: nablýskané rodinné stříbro* [online]. E15, [cit. 2013-07-08]. Dostupné online.
5. ↑   *Čáslavské noviny - Zenit Čáslav - moderní firma s tradicí* [online]. [Cit. 2015-04-13]. Dostupné online. [nefunkčný odkaz]

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Solvina na českej Wikipédii.*
**TV7.cz** je česká kresťanská internetová televízia s vlastnou produkciou a priestorom pre zdieľanie kresťanských videí užívateľov. TV7 ponúka streamované videá bez pevne danej programovej schémy.

História
--------

Po začatí prevádzky v roku 2007, kedy TV7.cz ponúkala predovšetkým priestor pre vkladanie videí registrovaným užívateľom a organizáciám, spustila tiež vlastnú produkciu programov - záznamy nedeľných bohoslužieb cirkvi Slovo života Brno. Postupne boli pridávané ďalšie záznamy z rôznych seminárov a konferencií a od roku 2009 už prináša nedeľné bohoslužby pravidelne.

V roku 2011 sa TV7.cz objavila v novom dizajne a postupne sa pripojilo viac protestantských cirkví.

Referencie
----------

1. ↑  TV7.cz - nová křesťanská internetová televize
2. ↑   *Média - Slovo Života* [online]. [Cit. 2014-05-11]. Dostupné online. Archivované 2014-05-12 z originálu.
3. ↑   *Slovo života v ČR bude čoskoro zaregistrované ako štátom uznaná cirkev* [online]. [Cit. 2014-06-01]. Dostupné online. Archivované 2014-06-05 z originálu.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky - tv7.cz

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku TV7 na českej Wikipédii.*
Poloha ostrova
Symi
Symi, Panormitis, kláštor Svätého Michala Symiotského
**Symi** (gr. Σύμη – Symi) je ostrov v Grécku, je súčasťou Dodekanézu, leží približne 30 kilometrov od ostrova  Rodos a 3 kilometre od pobrežia Turecka. Administratívne je časťou krajskej jednotky Rodos. Žije tu 2 606 obyvateľov. Sú tu dve mestá, hlavným mestom je Ano Symi (Horné Symi) a Panormitis, kde sa nachádza kláštor Svätého Michala Symiotského. Symi je častou zastávkou turistov z Rodosu alebo Turecka, existuje tu pravidelné lodné spojenie.

Meno
----

Názov Symi pochádza od starovekej nymfy menom Symé (Σύμη).

Dejiny
------

Prví obyvatelia boli Kári a Lelegovia, neskôr tu bola založená fenická kolónia, Okolo roku 1100 pred Kr. sa tu usadili dórski Gréci. Homér spomína, že kráľ Symi, Nireus vyslal proti Tróji tri lode. Ostrov neskôr podliehal vplyvu Rodosu a bol jeho súčasťou. Symi zdieľa dejiny s ostatným Gréckom, teda v 2. stor. pred Kr. pripadol Rímu, pomaly sa tu rozširovalo kresťanstvo a od roku 395 patrí Východorímskej (Byzantskej) ríši až do roku 1309, kedy Symi aj s Rodosom ovládol rytiersky rád Johanitov. Od roku 1522 patrí Symi Turkom, počas tohto obdobia si ostrov udržal svoj obchodný význam. V 19. stor. mnoho obyvateľov Symi bojovalo v Gréckej vojne za nezávislosť. Od roku 1912 patrí Symi Talianom a od roku 1947 Grécku. Začiatkom 20. storočia na ostrove žilo približne 30 000 obyvateľov, no väčšina z nich sa vysťahovala do Atén.

Referencie
----------

1. ↑  Kallikratis reform law
2. ↑  Homér, *Iliada*, 2,671-676.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Symi**.
**Tadeusz Wiejowski** (\* 4. máj 1914, Kołaczyce – † 1941) bol poľský väzeň v koncentračnom tábore Auschwitz-Birkenau. Bol prvou osobou, ktorej sa podarilo z tábora utiecť.

Tadeusz Wiejowski bol povolaním obuvník. Do tábora sa dostal 14. júna 1940 v prvom transporte poľských väzňov vypravením z väzenia v Tarnovo. Bolo mu pridelené väzenskej číslo 220. Utiekol 6. augusta 1940 za pomoci poľských civilných pracovníkov, ktorí pracovali v tábore ako elektrikári (Bolesław Bicz, Emil Kowalowski, Stanisław Mrzygłód, Józef Muszyński a Józef Patek – štyri z nich boli členmi poľskej odbojovej organizácie Związek Walki Zbrojnej – slov. Zväz ozbrojeného boja). Wiejowski sa obliekol do oblečenia jedného z nich, vyšiel spolu s nimi a v nákladnom aute sa dostal z dosahu tábora.

Útek vyšiel najavo pri večernom sčítaní väzňov. Bol nariadený trestný apel a väzni na ňom mali stať pokiaľ sa utečenec nenájde. Tento najdlhší apel trval až do 14-tej hodiny nasledujúceho dňa, celkom teda 20 hodín. Zomrel pri ňom poľský Žid Dawid Wongczewski, ktorý sa tak stal zároveň prvou obeťou tábora.

8. augusta boli na základe vyšetrovania táborového Gestapa zatknutí poľskí elektrikári, ktorí sa na Wiejowského úteku podieľali.

Tadeusz Wiejowski sa po úteku skrýval v rodnej obci Kołaczyce. Na jeseň roku 1941 bol však znovu zatknutý a uväznený v obci Jasło. Neskôr bol zastrelený v jednej z miestnych nečinných naftových šácht.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tadeusz Wiejowski na poľskej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Rocznica pierwszej ucieczki z Auschwitz (po poľsky)
**Tom Askey** (\* 4. október 1974, Tonawanda, New York, USA) je bývalý americký hokejový brankár, ktorý krátko pôsobil v NHL. V súčasnosti sa venuje trénovaniu brankárskej mládeže vo svojej vlastnej hokejovej agentúre.

Držiteľ ceny Harry "Hap" Holmes Memorial Award za najnižší priemerný počet inkasovaných gólov s Mika Noronenom.

Kariéra
-------

Tom Askey, odchovanec univerzitného hokeja bol draftovaný v roku 1993 až v 8. kole (186. celkovo) Anaheimom Mighty Ducks.

Svoje univerzitné štúdium dokončil v roku 1996, kedy začal pôsobiť v AHL.

V roku 1997 sa zúčastnil Majstrovstiev sveta, avšak bez zisku medaile.

V sezóne 1997/1998 zažil debutový ročník v NHL kedy trápiaci sa Mighty Ducks hľadali adekvátnu náhradu za nepresvedčivého Michaila Štalenkova.

Askey dostal v Anaheime šancu v siedmich zápasoch, avšak ani v jedinom nepriviedol tím k víťazstvu, pričom jeho percentuálna úspešnosť bola prakticky totožná so Štalenkovou.

Anaheim teda vrátil Askeyho „na farmu" a v NHL sa objavil už iba raz. V sezóne 98/99 ho Anaheim postavil do brány v zápase Play-off. Ani tu sa Askeymu nepodarilo zvíťaziť.

Niekoľko ďalších sezón strávil v AHL v tíme Rochester Americans, a napokon odišiel do Európy, kde pôsobil vo fínskej Liige, či v švajčiarskej NLA.

Kariéru ukončil v roku 2008 v anglickej EIHL. V súčasnosti sa venuje mladým gólmanom vo svojej hokejovej agentúre. 

Štatistiky v NHL| Sezóna | Tím | Z | V | P | R | GAA | S% | SO |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1997/1998 | Mighty Ducks of Anaheim | 7 | 0 | 1 | 2 | 2.64 | 89,4% | 0 |

Štatistiky v NHL v Play-off| Sezóna | Tím | Z | V | P | GAA | S% | SO |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1998/1999 | Mighty Ducks of Anaheim | 1 | 0 | 1 | 4.00 | 81,1% | 0 |

Štatistiky reprezentácia| Rok | Tím | Podujatie | Z | V | P | R | GAA | S% | SO |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1997 | USA | Majstrovstvá sveta | 1 | 1 | 0 | 0 | 2.64 | 89,4% | 0 |

Referencie
----------

1. ↑   *Tom Askey at eliteprospects.com* [online]. www.eliteprospects.com, [cit. 2020-04-05]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑   *Anaheim Mighty Ducks goaltending history : Tom Askey* [online]. www.goaliesarchive.com, [cit. 2020-04-05]. Dostupné online. Archivované 2019-12-28 z originálu.
Ikona sv. Sávu Posväteného
**Svätý Sáva Posvätený** (gr. Σάββας ο Ηγιασμένος, csl. Савва Освѧщенный) (439, Mutalaska, Kapadócia - 5. december 532) bol kresťanský mních a svätec. V byzantskom kalendári je titulovaný ako prepodobný a bohonosný.

Keď mal Sáva osem rokov, odišiel do monastiera v Skande, neďaleko svojho rodiska. O desať rokov neskôr odišiel do Palestíny. Ako tridsaťročný odišiel do jaskyne, kde sa počas týždňa postil a plietol koše. V sobotu a nedeľu odchádzal do monastiera na spoločné modlitby.

Neskôr odišiel na púšť k Jordánu. Našiel si jaskyňu, kde sa usídlil. Po niekoľkých rokoch života v samote k nemu začali prichádzať ľudia, ktorí ho chceli nasledovať. Čoskoro ich bolo okolo neho 70. Z jednej veľkej jaskyne si urobili chrám. Sáva nechcel, aby niektorý brat prijal kňazstvo, preto sa liturgie slúžili iba vtedy, keď prišiel nejaký kňaz. Neskôr sa niektorí bratia chceli zbaviť vplyvu Sávu. Ohovorili ho u patriarchu v Jeruzaleme. Patriarcha však potom ako zistil, že obvinenia boli nepravdivé, udelil Sávovi sväté tajomstvo (= sviatosť) kňazstva a ustanovil ho za presbytera v lavre. Od vtedy sa Sáva nazýva posvätený (csl. "osvjaščennyj"). Potom biskup posvätil ich jaskynný chrám a Sávu ustanovil za igumena. Keď sa začal šíriť vplyv monofyzitov, Sáva sa na žiadosť patriarchu vybral vysvetliť cisárovi celú vec a zastať sa pravej viery.

Lavra svätého Sávu neďaleko Jeruzalema bola v dejinách veľmi významným monastierom, okrem iného výrazne prispela k sformovaniu byzantského časoslova a typikona.

Zdroje
------

* "Sáva Posvätený, prepodobný : 5. december." In: Antonín Čížek: *Synaxár : Životy svätých.* Prešov : Spolok biskupa Petra Pavla Gojdiča, 1998, s. 103-110. ISBN 80-967341-1-3
* "Dňa 5. decembra : Prepodobný a Bohonosný Otec náš, Sáva Osvietený." In: Andrej Josafát Gregor Truch: *Život svätých : Duchovné čítanie pre slovenských gréckokatolíckych veriacich na každý deň kalendárneho roka.* Preklad a úprava: Michal Čarný. Prešov : Vydavateľstvo Michala Vaška, 2003, s. 588-591. ISBN 80-7165-381-0

Externé odkazy
--------------

* Sáva - život svätého

Autoritné údaje: * BnF: 13567259k
* GND: 11925509X
* ISNI: 0000 0000 6632 499X
* LCCN: n93123802
* VIAF: 22543877
* WorldCat: lccn-n93123802
Kostol v Tomkách
**Tomky** sú časť obce Borský Svätý Jur v Trnavskom kraji v okrese Senica na Záhorí.

Obec sa nachádza medzi obcami Závod, Borský Svätý Jur, Studienka a Lakšárska Nová Ves. Okolo týchto obcí bývalo v minulosti niekoľko osád (Húšky, Trajlínky, Horné Valy, Dolné Valy a Šišuláky, z ktorých bola vtedy ešte osada Tomky najväčšia). Bývalí osadníci sa živili chovaním oviec, ošípaných, pasením dobytka či obrábania panskej pôdy. Obec je vzdialená od Bratislavy 60 km. Okolie tvoria prevažne borovicové lesy.

V obci je vybudovaná rekreačná oblasť s kempingom, motelom a penziónom, ktorý sa nachádza v CHKO Záhorie, pri vodnom toku Horná a Dolná Studená voda. Tomky sú tiež známe Resocializačným strediskom pre drogovo závislých, ktoré funguje od roku 1996.

Na začiatku obce smerom od Borského Svätého Jura sa nachádza Kaplnka Nepoškvrneného počatia Panny Márie (vybudovaná v deväťdesiatych rokoch 19. storočia) a smerom na obec Závod sa nachádza Božia muka. Okrajom obce preteká Lakšársky potok.

Referencie
----------

1. ↑   www.ezahorie.sk. Dostupné online.
2. ↑   www.naseobce.sk. Dostupné online. Archivované 2018-03-29 z originálu.

| * z
* d
* u
Borský Svätý Jur |
| --- |
| Samospráva | 
* *Primátor:* Anna Kratochvílová (od 2018)
* *Časti obce:* Dolné Valy
* Húšky
* Tomky

 |
| Geografia | Horné Záhorie
* *Vodstvo:* Baroškov kanál
 |
| Pamiatky a stavby | 
* *Zoznam kultúrnych pamiatok*

 |
**Tan kchun tche-ta čchiao** je najdlhší most na svete. Má dĺžku 164,8 km a je súčasťou Vysokorýchlostnej trate Šanghaj - Peking.

Most sa nachádza na železničnej trati medzi Šanghajom a Nankingom vo východčínskej provincii Ťiang-su. Je v delte rieky Jang-c’-ťiang kde sú charakteristickou geografiou ryžové polia, kanály, rieky a jazerá. Most je približne paralelný k rieke, približne 8 až 80 kilometrov na juh. Tiahne sa cez severné okraje miest (od západu na východ) Danjang, Čangžou, Wuxi, Sužou a Kunšan. Deväťkilometrová sekcia križuje Jazero Jangčen v Sužou.

Most bol dokončený v 2010 a otvorený v roku 2011. Na stavbe pracovalo 10 000 ľudí, trvala štyri roky a stála okolo 8,5 miliardy dolárov. Tan kchun tche-ta čchiao je držiteľom Guinessovho rekordu najdlhšieho mosta na svete v ktorejkoľvek kategórii (stav z júna 2011).

Referencie
----------

1. 1 2 3  FAROOQ, Muhammad. *Danyang Kunshan Grand Bridge, the Longest Bridge* [online]. expertscolumn.com, 2011-09-12. Archív:. Dostupné online.
2. 1 2   *Longest Bridge* [online]. Guinnessova kniha rekordov. Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Danyang–Kunshan Grand Bridge na anglickej Wikipédii.*
Vlajka Spojených štátov
**Sľub vernosti** alebo **prísaha vernosti** **vlajke Spojených štátov amerických** (anglicky: *The Pledge of Allegiance to the flag of the United States of America*) je prísahou lojality Američanov svojej krajine. Pôvodný text napísal Francis Bellamy už v roku 1832. So sľubom sa možno stretnúť na mnohých rôznych verejných akciách, v niektorých štátoch recitujú sľub vlajke študenti a učitelia základných a stredných škôl každé ráno (napr. v štáte New York).

Počas recitácie prísahy je nutné stáť v pozore s pravou rukou na srdci. Civilisti stoja s obnaženou hlavou čelom k vlajke. Uniformované osoby sľub nerecitujú, iba salutujú.

Text prísahy
------------

Súčasný text prísahy vernosti používaný od roku 1954:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| „ | *I pledge allegiance to the flag of the United States of America, and to the Republic for which it stands: one Nation under God, indivisible, with Liberty and Justice for all.* | "|

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| „ | *Prisahám vernosť vlajke Spojených štátov amerických a republike, ktorú predstavuje (symbolizuje): jeden nedeliteľný národ, pred Bohom, so slobodou a spravodlivosťou pre všetkých.* | "|

Historický vývoj textu
----------------------

Študenti recitujú sľub vernosti (1899)
* Text prísahy v roku 1892:

*"I pledge allegiance to my flag and the republic for which it stands: one nation indivisible with liberty and justice for all."*

* Text prísahy v rokoch 1892 – 1923:

*"I pledge allegiance to my flag and to the republic for which it stands: one nation indivisible with liberty and justice for all."*

* Text prísahy v rokoch 1923 – 1924:

*"I pledge allegiance to the flag of the United States and to the republic for which it stands: one nation indivisible with liberty and justice for all."*

* Text prísahy v rokoch 1924 – 1954:

*"I pledge allegiance to the flag of the United States of America, and to the republic for which it stands: one nation indivisible with liberty and justice for all."*

* Súčasný text prísahy od roku 1954:

*"I pledge allegiance to the flag of the United States of America and to the republic for which it stands: one nation under God, indivisible, with liberty and justice for all."*

Referencie
----------

1. ↑

Pozri aj
--------

* Spojené štáty americké
* Vlajka Spojených štátov

Externé odkazy
--------------

* The original Pledge of Allegiance (po anglicky)
* THE PLEDGE OF ALLEGIANCE (po anglicky)
* US history - The Pledge of Allegiance (po anglicky)
* The Pledge of Allegiance (po anglicky)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Slib věrnosti na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
Súradnice: 13°20′00″S 61°11′00″Z﻿ / ﻿13,33333°S 61,18333°Z﻿ / 13.33333; -61.18333

**Soufrière** je aktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v severnej časti ostrova ostrov Svätý Vincent v Karibiku. Vrchol sopky je tvorený 1,6 km širokým kráterom, ktorého severovýchodná stena je porušená následkom erupcie v roku 1812. V kráteri sa nachádza vulkanické jazierko a v jeho strede menší vulkanický dóm, pochádzajúci z erupcie v roku 1979.

Je to najmladšie vulkanické centrum ostrova (staršie sopečné útvary sú *Morne Garu*, *Grand Bonhomme* a celá juhovýchodná časť ostrova). Historicky doložené erupcie Soufrière sú z rokov 1718, 1784, 1812, 1814, 1902, 1971 a 1979. Výbuchy v rokoch 1812, 1902 a 1979 boli veľmi veľké (objem vyvrhnutých produktov bol rádovo desiatky miliónov m3) a vyžiadali si aj obete na životoch (erupcia v roku 1902 usmrtila asi 1 600 obetí).

Freatická explózia, ktorá začala 6. mája 1902 sa odohrala len dva dni pred katastrofou na ostrove Martinik, keď správy o výbuchu Soufrière zapríčinili, že obyvatelia mesta Saint-Pierre nedbali na varovné signály sopky Pelée, neopustili mesto a na nasledujúci deň ich usmrtili početné pyroklastické prúdy, rútiace sa dole svahmi vulkánu.

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu - stratovulkán Soufrière na Global Volcanism Program (po anglicky)
Súradnice: 16°43′00″S 62°11′00″Z﻿ / ﻿16,71667°S 62,18333°Z﻿ / 16.71667; -62.18333

**Soufrière Hills** je komplexný, prevažne andezitový stratovulkán, nachádzajúci sa na ostrove Montserrat v Karibskom mori.

Sopka bola dlho neaktívna, od roku 1630 až do prebudenia v roku 1995, keď eruptuje len s malými prestávkami. Erupcie spôsobili, že väčšina ostrova sa stala neobývateľnou, vrátane hlavného mesta Plymouth, ktoré bolo zasiahnuté pyroklastickým prúdom a pokryté niekoľko metrov hrubou vrstvou sopečného prachu a popola.

Sopka je tvorená viacerými lávovými dómami a sopečnými kužeľmi (*Garibaldi Hill*, *Silver Hill*, *Chance's Peak*, *Castle Peak*, atď.). Láva je eruptovaná z hlavného krátera (*English's Crater*) s priemerom asi 1 km.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **stratovulkán Soufrière Hills**

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu Archivované 2006-06-26 na Wayback Machine - stratovulkán Soufrière Hills na Global Volcanism Program (po anglicky)
**TIROS-1** bola prvá úspešne prevádzkovaná meteorologická družica a prvá družica z programu TIROS (**T**elevision **I**nfra**r**ed **O**bservation **S**atellite). Družica bola vynesená raketou Thor Able 1. apríla 1960 z mysu Canaveral na Floride. 

Bola zostrojená na otestovanie nových experimentálnych techník založených na zázname pozorovaných oblačných štruktúr z obežnej dráhy. Družica niesla dve televízne kamery spolu s dvoma záznamovými magnetickými páskami, na ktorých sa zosnímané dáta uchovávali v dobe, keď družica bola z dosahu prenosových pozemných staníc. Jedna kamera bola s vysokým rozlíšením. Energiu zabezpečovali batérie dobíjané 9 200 solárnymi batériami. 

Družica mala priemer 106 centimetrov a 48 centimetrov na výšku, vážila 120 kilogramov. Bola tvorená hliníkovou zliatinou a nehrdzavejúcou oceľou. Mala tri páry rakiet na tuhé palivo slúžiacich na otáčanie. Na vysielanie a prenos slúžili antény pripevnené na bázu a na horný okraj družice.

Družice bola stabilizovaná proti rotácii a nebola viazaná pri svojom obehu na povrch Zeme, teda televízne kamery mohli povrch Zeme snímať iba v dobe, keď k nemu boli natočené. 

Napriek tomu, družica pracovala iba 78 dní, je považovaná za veľmi úspešnú, lebo dokázala užitočnosť družíc pre prácu meteorológov. Počas misie bolo nasnímaných tisícky obrázkov oblačných textúr atmosféry Zeme a zachytený ich charakteristický chod. 

Prevádkovatelia: NASA, US ARMY Signal Research and Development Lab, RCA, US Weather Bureau, US Naval Photographic Interpretation Center

Externé odkazy
--------------

* Program TIROS
* Sonda v encyklopédii Space 40 (po česky)


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portálPortál vedy o Zemi |
Analógový tachograf
Digitálny tachograf
Záznamový papierový kotúčik z tachografuŠpanielska čipová karta vodiča
**Tachograf** je záznamové zariadenie, umožňujúce grafický záznam rýchlosti cestného alebo koľajového vozidla v závislosti na čase.

Cestná doprava
--------------

V cestnej doprave je využívaný v nákladných automobiloch a autobusoch, kde zaznamenáva graf rýchlosti v závislosti na čase. Záznam je u mechanických a elektrických tachografov na papierové záznamové kotúče, pri digitálnych tachografov do pamäte tachografu a na čipovú kartu vodiča. Záznamy slúžia na kontrolu doby riadenia posádky vozidla (kontrola dodržiavania dohovoru AETR) a na zistenie rýchlosti v prípade nehody. Tachograf je povinne nainštalovaný do všetkých vozidiel nad 3,5 tony.

Koľajová doprava
----------------

Tachograf, v železničnej terminológii nazývaný registračný rýchlomer, je využívaný u lokomotív a iných hnacích vozidiel používaných na železnici. Každé hnacie dráhové vozidlo, špeciálne hnacie vozidlo s rýchlosťou vyššou ako 40 km/h a každý riadiaci voz musí byť vybavený registračným rýchlomerom. Okrem mechanických tachografov existujú aj elektronické. Každé stanovište rušňovodiča musí byť vybavené rýchlomerom a aspoň jeden z nich musí v prípade týchto vozidiel byť záznamový. Po nástupe elektronických riadiacich systémov je registračný rýchlomer v prístrojovej skrini a na stanovištiach sú iba zobrazovača.

Tachograf alebo obdobné záznamové zariadenie je takisto štandardnou súčasťou vybavenia električiek. Do električiek značky Tatra boli počnúc typom T3SU montované tachografy so zaplombovanými výmennými kotúčmi, ktoré zaznamenávali posledných niekoľko sto metrov jazdy (staršie údaje boli premazávané) a okrem rýchlosti zaznamenávali tiež napríklad použitie zvonca, bŕzd a smerových svetiel. 

Novšie tachografy určené pre električky, autobusy i trolejbusy umožňujú záznam pre posledných 500-1300 metrov, a to s využitím elektronickej záznamovej jednotky. Najnovšie dopravné prostriedky vybavené palubným počítačom sú schopné uchovávať záznam až niekoľko týždňov.

Referencie
----------

1. ↑   *TT-43 - Elektronické záznamové zariadenie* [online]. [Cit. 2015-05-09]. Dostupné online. Archivované 2009-12-30 z originálu.
2. ↑   *TT-32 - Súprava tachografu* [online]. [Cit. 2015-05-09]. Dostupné online. Archivované 2010-01-23 z originálu.

Pozri aj
--------

* Čierna skrinka (doprava)
* tachometer

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tachograf na českej Wikipédii.*
O prírodnej rezervácii pozri *Tarbucka (prírodná rezervácia).*
Tarbucka (červene) na mape členenia Východoslovenskej roviny
**Tarbucka** je geomorfologická časť podcelku Medzibodrocké pláňavy (súčasť Východoslovenskej roviny). Je to výrazný krajinotvorný prvok vystupujúci v južnej časti roviny, na ľavom brehu rieky Bodrog, v katastrálnom území obcí Streda nad Bodrogom, Malý Kamenec, Veľký Kamenec a Somotor.

Nadmorské výšky niektorých kopcov sú:

* Tarbucka 277,5 m n. m.
* Čipkéš 210 m n. m. .

Geologická štruktúra
--------------------

Tarbucka je súčasťou georeliéfu sopečných extruzívnych telies. 
Jadro vrchov vytvára vypreparovaný sopečný útvar, extruzívny dóm (kopa). Severné svahy sú pokryté pieskom. Pahorkatina je produktom vulkanickej činnosti v období treťohôr. Skladá sa najmä z ryolitov, ryodacitov, tmavosivých andezitov a červených a žltých tufov. Na ťažbu spomínaných hornín bolo do 50. rokov 20. storočia v prevádzke niekoľko kameňolomov.

Charakteristickou črtou pahorkatiny sú okrem vrcholcov aj naviate piesky a pieskové duny. Jemný piesok pochádza zo svahov Karpát a často sa ťaží na stavebné účely.

V starom kameňolome je možné nájsť aj obsidián.

Flóra
-----

Klinček neskorý (*Dianthus serotinus*)
Zloženie pôdy vytvára optimálne podmienky pre niektoré rastliny. Pahorkatinu pokrývajú oblasti lesa, lúk a viníc. Osemdesiat percent lesov tvorí v 19. storočí vysadený agát biely (*Robinia pseudoacacia*), zvyšok predstavujú druhy rodu dub. Vrcholce kopcov pokrývajú lúky a kroviny. Miestami v tenkých vrstvách pôdy sa rozšírili suchomilné skalničky. Okrajové polohy sú porastené vinohradmi. Časť územia je súčasťou prírodnej rezervácie Tarbucka.

Andezitový kopec Tarbucka je jedinou lokalitou klinčeka neskorého (*Dianthus serotinus*) v oblasti Východoslovenskej nížiny.

Fauna
-----

V priľahlej mokradi, Národnej prírodnej rezervácii Tajba, žije Korytnačka močiarna (*Emys orbicularis*), ktorá znáša svoje vajíčka v okolitých pieskoch.

Panoráma Stredy nad Bodrogom z Tarbucky smerom na juh, západ a sever. Na horizonte vidno maďarskú časť Slanských vrchov od Tokaja po Sátoraljaújhely (Nové Mesto pod Šiatrom). Vpravo vidno kopce nad obcou Viničky, slovenskú časť oblasti, kde sa vyrába Tokajské víno.
Panoráma Stredy nad Bodrogom z Tarbucky smerom na juh, západ a sever. Na horizonte vidno maďarskú časť Slanských vrchov od Tokaja po Sátoraljaújhely (Nové Mesto pod Šiatrom). Vpravo vidno kopce nad obcou Viničky, slovenskú časť oblasti, kde sa vyrába Tokajské víno.

Referencie
----------

1. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2019-02-14]. Dostupné online.
2. ↑  Eurasian Obsidian Sources

Súradnice: 48°22′29″S 21°47′15″V﻿ / ﻿48,374596°S 21,787605°V﻿ / 48.374596; 21.787605
Southern Cross Station
Vo vnútri Southern Cross Station
Vo vnútri Southern Cross Station
**Southern Cross Station** (predtým *Spencer Street*) je hlavná železničná stanica a dopravný uzol Melbourne (Viktória, Austrália). Nachádza sa na *Spencer Street* medzi ulicami *Collinsovou* a *La Trobe* na západnom okraji hlavného obchodného centra. 500 metrov severozápadne od tejto stanice sa nachádza športová aréna *The Telstra Dome*. 

Pre *Leighton Contractors* realizoval projekt rozšírenia stavby architekt Nicholas Grimshaw v spolupráci s miestnym ateliérom *Jackson Architecture*. Stavba bola dokončená v roku 2006. 

Grimshaw spolupracoval s miestnym ateliérom Jackson Architecture kvôli reorganizácií a zväčšení Southern Cross Station, aby sa prispôsobila rastúcej požiadavke na verejnú železničnú prepravu v budúcnosti. Prerobená stanica má zabezpečiť integrovanú dopravnú križovatku ako aj prepojenie pre peších medzi *Melbourne Central Business District* a práve sa budujúcou oblasťou *Docklands*. Dúfa sa, že toto prepojenie podporí regeneráciu a zlepší miestny vzrast obchodu.

Hlavné faktory ovplyvňujúce dizajn stanice bolo praktické vykonanie, ľahkosť cirkulácie cestujúcich a zlupšené pracovného prostredia pre zamestnancov. Novo zrekonšruovaná križovatka zabezpečuje pre 15 miliónov používateľov plne krytý priestor, vysoko kvalitné nakupovanie lístkov, manipuláciu s batožinou, čakáreň a obchody, všetko vybavené s komfortným sedením, osvetlením a cestovnými informačnými systémami.

Interiér stanice tvorí veľký priestor s neprerušenými výhľadmi v každom smere takže orientácia ulicami obklopujúcich budovu je jednoduchá. Pod strechou sa nachádzajú administratívne priestory a pod nimi obchodné priestory.

Dizajnérsky vzhľad stanice tvorí strecha v tvare „duny", ktorá zakrýva celý mestský blok: funguje ako vizuálny most medzi mestským centrom a novým prístavom a tiež spája roztrúsené časti križovatky, zabezpečujúc chladné, tienisté miesto v ľudskej mierke. Tvar strechy bol vygenerovaný výkonnými požiadavkami stanice a hrá dôležitú časť v životnom prostredí. Bol vytvorený aby reagoval na horúcu vonkajšiu klímu a vnútorné potreby na dieselový vývod vzduchu a tiché chladenie pomocou prirodzenej ventilácie. Zatiaľ čo je vode odolná zvrchu, dýcha dnu, dovoľuje prechod dymu, dieselových častíc a znehodnoteného vzduchu.

Individuálne strešné bubny fungujú ako rezervoáre, ktoré zbierajú teplý vzduch spolu s vlakovými splodinami. Horúci vzduch a splodiny sú vytiahnuté cez strechu pomocou štrbín na vrchole kazdého bubna, vďaka prevládajúcim vetrom. Tieto severozápadné a juhozápadné vetry charakterizujú údolia, ktoré pretínajú tvar strechy, zabezpečujúc prirodzenú ventiláciu po celý rok. Toto riešenie je moderná reinterpretácia historických hangárových striech Európy 19. storočia. Strecha skutočne vyjadruje svoju vlastnú funkciu a jej rytmická krása je takmer náhodná.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Southern Cross Station**

Externé odkazy
--------------

* Southern Cross Station project Archivované 2009-05-30 na Library of Congress Web Archives