recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Bhagavadgíta** alebo **Bhagavadgítá** (skt. भगवद् गीता - bhagavad gíta/iný prepis: bhagavad gítá; doslova: „Pieseň Vznešeného") alebo **Bhagavad gíta/Bhagavad gítá** je jedna z najvýznamnejších posvätných kníh hinduizmu. Niekedy býva dokonca označovaná za „Bibliu hinduizmu", pretože ju ako autoritu prijímajú všetky hlavné filozofické tradície (daršany). Obyčajne sa chápe ako samostatná kniha, ale je vlastne súčasťou rozsiahleho staroindického eposu Mahábhárata (konkrétne kapitoly 25-42 knihy Bhíšmaparvan). Je rozdelená na 18 spevov a dohromady má 700 veršov. Jej význam vo vývoji indického myslenia je vskutku veľký.

História textu
--------------

Čas vzniku nie je ľahké zistiť. Samotná Mahábhárata vznikala postupným pridávaním a rozširovaním počas cca. 800 rokov od 4. stor. pred Kr. až do 4. stor. po Kr. Bhagavadgíta bola pravdepodobne dokončená asi v 2. stor. po Kr. Je ale takmer isté, že vznikala až niekoľko storočí. Podľa tradície však je Bhagavadgíta neoddeliteľnou súčasťou Mahábháraty spísanej pred začiatkom kalijugy.

Obsah
-----

Obsahom Bhagavadgíty je rozprava medzi Krišnom a Ardžunom (jedným z Pánduovcov, pozri obsah Mahábharáty). Ardžuna sa pýta otázky, ako napríklad: „Čo vlastne nutká človeka k tomu, aby páchal hriech?" – Krišna odpovedá: „Je to túžba, je to hnev splodený povahou, ktorá sa domáha moci..." Po hlbokej filozofickej rozprave sa dej Bhagavadgíty blíži k boju. Krišna odmieta Ardžunove pochybnosti, že je to len zbytočné krviprelievanie. Po ťažkých bojoch napokon vyhráva spravodlivosť a Kuruovci sú porazení.

Ďalšia literatúra
-----------------

* RADHAKRIŠNAN, Sarvapalli. *Indická filosofie*. Preklad Adolf Janáček. Vyd. I. Zväzok I. Praha : Nakladatelství Československé akademie věd, 1961. 734 s. S. 507 – 567.

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Bhagavadgíta**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bhagavadgíta**

Externé zdroje
--------------

* Text Bhagavadgíty v preklade R. Janíčka Archivované 2020-05-31 na Wayback Machine (po česky)

Zdroje
------

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bhagavadgíta na českej Wikipédii.*
**Angel Dark**, známa aj ako **Esmeralda**, **Angelina Bella**, **Angel**, **Viktoria**, **Dark Angel**, **Pauline**, **Paulin**, vlastným menom **Viktória Knezová** (\* 11. apríl 1982, Sobrance) je slovenská pornoherečka a modelka.

Kariéra
-------

Narodila sa v Sobranciach a svoju kariéru v pornopriemysle začala v roku 2001. Debutovala vo filme *Blow Bang 7* a neskôr účinkovala v ďalších vyše 100 filmoch. Pózovala tiež pre mnoho webových stránok.[chýba zdroj]

Podľa IMDb si zvolila svoju prezývku Angel potom, ako ju pár, ktorý adoptoval jej syna, nazval anjelom.

V októbri 2005 ju hospitalizovali s diagnózou zlyhania obličiek. Po zotavení účinkovala len v lesbických scénach alebo v scénach 1 on 1..[chýba zdroj]

Filmografia
-----------

* *Robinson Crusoe on Sin Island* (2005)
* *Cabaret Berlin* (2007), Magmafilm
* *Private Gold 93: The Sexual Adventures Of Little Red* (2007)

Ocenenia
--------

* 2005 FICEB Award – Ninfa 2005 v kategórii Best Starlette (film Planet Silver #2)

Referencie
----------

1. ↑

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Angel Dark**

Externé odkazy
--------------

* Angel Dark - oficiálna stránka
* Angel Dark - na iafd
* Angel Dark - na eurobabeindex

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Angel Dark na nemeckej Wikipédii a Angel Dark na českej Wikipédii.*
|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Politický portál |

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje **33** článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.

ča
--

Čang Cuo-lin · Čang Kao-li · Čang Süe-liang · Čankajšek · Čao C’-jang · Čao Le-ťi

če
--

Čeka · Červená hviezda · Červené brigády · Červený teror · Česká pirátska strana · Česká strana národno-sociálna · Česká strana sociálnodemokratická · Česko · Československá komisia pre atómovú energiu · Československá národná demokracia · Československá živnostnicko-obchodnická strana · Československo-sovietska zmluva (1943) · Český hydrometeorologický ústav

čch
---

Čchen Jün · Čchen Tu-siou · Čchin Kang · Čchin Š’-chuang-ti

či
--

Čierna kniha komunizmu · Čierny september (teroristická skupina) · Čingischán

čí
--

Čínske ľudové politické poradné zhromaždenie · Čínsky Tchaj-pej

čl
--

Členovia Európskej únie · Človek a spoločnosť

čo
--

Čon Tu-hwan · Čou En-laj

ču
--

Ču Žung-ťi
Súradnice: 49°30′48″S 18°49′45″V﻿ / ﻿49,5133°S 18,8292°V﻿ / 49.5133; 18.8292

**Kozove vŕšky** (628,9 m n. m.) je názov vrchu v Jablunkovskom medzihorí, krajinnom celku Západných Beskýd. Leží nad obcou Čierne, približne 8 km severovýchodne od Čadce.

Poloha
------

Nachádza sa v strednej časti Jablunkovského medzihoria. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Čadca a na katastrálnom území obce Čierne. Najbližším sídlom je na juhovýchodnom úpätí situované Čierne, severovýchodne sa nachádza Jaworzynka, severne Hrčava a juhozápadne Svrčinovec.

Opis
----

Kozove vŕšky ležia v centrálnej časti vrchoviny, v masíve nad riekou Čierňanka. Východne sa nachádzajú Valy (606 m n. m.), Pahorok (721 m n. m.) a Poľana (623 m n. m.), južne Veľká Rača (1 236 m n. m.), Liesková (850 m n. m.), Tri kopce (823 m n. m.), Stankovo (792 m n. m.) a Briava (821 m n. m.), západne Grúň (630 m n. m.), Košariská (618 m n. m.), Holý vrch (616 m n. m.) a Studeničný (717 m n. m.) a severne Gírová (840 m n. m.), Komorovský grúň (732 m n. m.) a Na Dílech (701 m n. m.). Východné svahy odvodňuje Valov potok, severné a západné Čierny potok, oba smerujúce do Čierňanky v povodí Kysuce. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.

### Výhľady

Vrchol pokrýva nesúvislý lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných miest je vidieť okolité vrcholy Jablunkovského medzihoria, no tiež Turzovskú vrchovinu, Kysucké, Moravsko-sliezske a Sliezske Beskydy.

Prístup
-------

Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný lesnými chodníkmi z obce Čierne alebo z českej Hrčavy.

Referencie
----------

1. 1 2   *Názvy vrchov, dolín, priesmykov a sediel* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2023-11-20]. Dostupné online. Archivované 2023-08-11 z originálu.
2. 1 2 3  *Kysucké Beskydy – Veľká Rača. Letná turistická mapa.* 1 : 50 000. Harmanec: VKÚ, a. s.
3. 1 2  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2023-11-20]. Dostupné online.
4. 1 2 3 4 5 6   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2023-11-20]. Dostupné online.
5. ↑   *Mapy.cz* [online]. sk.mapy.cz, [cit. 2023-11-20]. Dostupné online.
6. ↑   *Peakfinder* [online]. peakfinder.org, [cit. 2023-11-20]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Jablunkovské medzihorie
* Zoznam vrcholov v Jablunkovskom medzihorí

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej mape

| * z
* d
* u
Jablunkovské medzihorie |
| --- |
| Vybrané vrcholyZoznam vrcholov | 
* Ochodzita (895)
* Kykula (844,9)
* Gírová (839,9)
* Poľana (807,5)
* Grúň (772,4)
* Pahorok (721,2)
* Slivkuľa (717,8)
* Kozove vŕšky (628,9)
* Poľana (622,6)
* Košariská (617,7)
* Holý vrch (616,3)
* Buky (615,3)
* Valy (606,4)

 |
| Sedlá | 
* Jablunkovský priesmyk (553)
* Príslop (714)

 |
Evanjelický kostol, Siófok
**Evanjelický kostol (Siófok)** je kostol v Maďarsku v meste Siófok od maďarského architekta Imreho Makovecza.

História
--------

Prvé záznamy o tom, že v Siófoku je evanjelická bohoslužba pochádza z roku 1934. V roku 1935 bola založená Enyingi Misszió Gyülekezet (Zhromaždenie enyigskej misie). V roku 1943 sa sem prisťahoval duchovný Dénes Buthy, a odvtedy sa misia volala Enyingi-Siófoki Misszió Gyülekezet. Už v 40-tych rokoch sa miestni začali zaoberať myšlienkou, že by sa tu mohol postaviť kostol podľa plánu Gyulu Sándyho. Ale tieto snahy sa kvôli povojnovým rokom neuskutočnili. Preto sa bohoslužby naďalej usporadúvali v budove na hlavnej ulici, ktorú najprv prenajímali a potom kúpili. Po revolúcií v roku 1956 Buthy odišiel do zahraničia. 

Mesto postupne rástlo a s ním aj evanjelická obec. Preto na konci 80-tych rokov už existovala veľká snaha o postavenie kostola a pastoračného centra. Pod vedením duchovného Mártona Józsa sa začala stavba kostola podľa návrhu od Imre Makovecza – „Kristova loď". Kostol bol vysvätený 30. júna 1990, pastoračné centrum v roku 1992. Stavba bola dokončená v roku 1994. V tomto roku sa sem prisťahoval aj nový duchovný Csaba Baranyai.

Architektúra
------------

Kostol sa nachádza v centre mesta v parku *Oulu*, v blízkosti železničnej stanice.

Je jedným z najmodernejších a najkrajších evanjelických kostolov v Maďarsku, postavený v štýle organickej architektúry. Park, v ktorom sa kostol nachádza, projektoval dr. Imre Jámbor. Autor architektonického stvárnenia kostola je známy maďarský architekt Imre Makovecz. Podobne ako jeho ostatné sakrálne stavby, aj táto má typické tzv. „Makoveczké znaky" ako napr. drevo, organickosť, krídla anjelov a pod.

Kostol bol postavený medzi rokmi 1990 a 1994, jeho stavba stála 62 miliónov forintov. Časť ceny hradil štát a spoločenstvo evanjelikov, najväčšiu pomoc poskytlo bratské zhromaždenie z fínskeho mesta Oulu, ktoré poslalo drevo. Kostol je až 80% postavený z dreva. Je štvorportálový a má kapacitu 120 ľudí. Na veži kostola sa nachádza strom života: z neho vyrastajúci kríž hlása myšlienku, že golgotský kríž nepatrí smrti, ale ukáže cestu k večnému životu. Nad hlavným portálom sa nachádzajú krídla anjelov, ktoré chránia vstupujúcich. Severná braná je pomenovaná na počesť fínskeho bratstva – brána Suomi; západná na počesť nemeckého bratstva – nemecká brána. Oltár je orientovaný na východ a zdobí ho „socha vzkriesenia" od Lászloa Péterfyho.

Okrem bohoslužieb sa tu usporadúvajú aj koncerty, hlavne v letnom období. V roku 2004 posvätili nový organ, ktorý stál 30 miliónov forintov. Bol vyhotovený v budapeštianskej továrni organov Aquincum. Prvý koncert s ním vysielalo naživo Magyar Rádió (Maďarské rádio).

Vedľa kostola stojí pastoračné centrum, tiež od Makovecza. Nachádza sa tu byt duchovného, sála v tvare kruhu, miestnosti pre spoločenstvo a hosťovské izby.

Externé odkazy
--------------

* Archivované 2007-11-11 na Wayback Machine
* 
*
|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vied o Zemi |

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje **37** článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.

w
-

W (sopka)

wa
--

Waddensee · Wai Sano · Wakak · Walden (jazero) · Wallace Walter Atwood · Wallis (ostrov) · Ward (rieka) · Wašiba-Kumonotaira · Wavellit · Wayang-Windu

wá
--

Wádí al-Abíd (Maroko) · Wádí an-Natrún · Wáw an-Námús

we
--

Wear · Wen Ťia-pao · West Crater · West Mata · Wettersteingebirge · Wettersteinský vápenec

wh
--

Whale Island (Nový Zéland) · Whangarei (sopka) · White Island (Whakaari)

wi
--

Wilhelmplatået · Wilis · William Hallowes Miller · William Martin (prírodovedec) · Windwardský prieliv

wo
--

Wolf (sopka) · Woolungasaurus

wu
--

Wu-i · Wu-ta-lien-čchi · Wu-tang · Wulfenit · Wurlali

wü
--

Würm

wy
--

Wye
|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Architektonický portál |

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje **79** článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.

ča
--

Čabraď (hrad) · Čachtický hrad · Čajakova ulica (Bratislava) · Čajkovského ulica · Čakanková ulica (Bratislava) · Čaklovská ulica (Bratislava) · Čalovská ulica · Čampánér-Pávágadh · Čapkova ulica · Čarták · Časovňa · Časti Petržalky

čá
--

Čákiho palác (Hviezdoslavovo námestie) · Čákiho palác (Panská) · Čákiho palác (Rázusovo nábrežie) · Čákiho palác (Štúrova) · Čákiho-Dezőfiho palác

če
--

Čeklís (hrad) · Čelakovského ulica · Čerenec (vodné dielo) · Čerešňová ulica (Bratislava) · Čermeľský potôčik · Černicová ulica (Bratislava) · Černínsky palác · Černobyľská atómová elektráreň · Černý Most (stanica pražského metra) · Čerpacia stanica pohonných látok · Červená pevnosť (Dillí) · Červená pyramída · Červená studňa · Červený chrám (Peruštica) · Červený kláštor · Červený most · Červeňova ulica · Česká komora architektov · Českolipský Špičák · Českomoravská (stanica pražského metra) · Československej armády (Banská Bystrica) · ČEZ Arena

čh
--

Čhing-tao tien-š' tcha

čch
---

Čch'-feng čchiao · Čchangdokkung · Čcheng-te pi-šu šan-čuang · Čching-ma ta-čchiao

či
--

Čiara · Čičava (hrad) · Čierna pyramída · Čiernouhoľné bane vo Valónsku · Čiernovodská ulica (Bratislava) · Čierny hrad · Čierny chodník · Čierny les (ulica) · Čierny orol (Košice) · Čierny Váh (vodná nádrž) · Čiližská ulica (Bratislava) · Činohra Slovenského národného divadla

čí
--

Číčovský park · Čínska architektúra · Čínska ulica · Čínske mestské hradby

čm
--

Čmelíkova ulica · Čmelovec

čo
--

Čomov palác · Čongmjo

čó
--

Čólske chrámy

čr
--

Čremchová ulica

ču
--

Čubův kopec · Čučoriedková ulica (Bratislava) · Čulenova ulica (Bratislava) · Čumil (socha) · Čung-chuan čung-sin · Čung-chuan kuang-čchang · Čung-jang kuang-po tien-š’ tcha · Čung-jang tien-š’-tchaj cung-pu ta-lou · Čung-jin ta-ša (Hongkong) · Čung-jüan fu tcha · Čung-jüan ta-fu · Čung-kuo nan-fang kcha-s'-tche · Čung-sin kuan-čchang
Toto je článok o etnografickej oblasti na Morave. O rovnomennej rieke pozri *Haná (rieka).*
Hanácky kroj
**Haná** je etnografická oblasť na strednej Morave, približne na území medzi mestami Zábřeh, Holešov, Vyškov a Uničov, väčšie centra sa nachádzajú najmä v nížinách okolo riek Moravy a Hané (zasahuje tak do Olomouckého, Zlínskeho aj Juhomoravského kraja).

Je to významná poľnohospodárska oblasť, známa vysokou úrodnosťou (typickou plodinou je obilie), krojmi, ľudovými zvykmi. Haná dala názov širšej skupine nárečia (nárečí hanácke, hanáčtina), dnes označovaných presnejšie ako stredomoravská nárečová skupina. Hanácke nárečie zo skorších čias sa zachovalo aj v tlačenej podobe. Hanácke spevohry (nazývané aj hanácke opery) 18. storočia zachytil výber *Copak to ale ta mozeka hrá?* (Ignác Plumlovský, Josef Mauritius Bulín, Josef Pekárek), ktorý na vydanie pripravil Eduard Petrů.

Významné mestá a miesta na Hané
-------------------------------

* Olomouc - centrum Hanej a prvé krajinské hlavné mesto Moravy
* Přerov
* Prostějov
* Svatý Kopeček pri Olomouci (Olomouc)
* Hrad Bouzov
* Hostýn - miesto navštívené pápežom
* Kroměříž - prezývaný Hanácke Athény
* Litovel - prezývaný Hanácke Benátky
* Litovelské Pomoraví
* Uničov
* Kojetín
* Náměšť na Hané
* Javoříčské jeskyně
* Mladečské jeskyně
* Hulín
* Holešov
* Šternberk
* Zámek Chropyně
* Zbrašovské aragonitové jeskyně
* Vyškov - býval nazývaný Moravské Versailles alebo aj Hanácke Versailles

Pozri aj
--------

* Olomoucký kraj
* Jihomoravský kraj
* Zlínský kraj
* Morava
* Sliezska Haná

Externé odkazy
--------------

* region Haná Archivované 2008-05-13 na Wayback Machine
* Hanácké nářečí na www.olomouc.com/hanactina

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Haná na českej Wikipédii.*
|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Architektonický portál |

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje **61** článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.

wa
--

Walibi Holland · Walt Disney Concert Hall · Walter Burley Griffin · Walter Gropius · Walton Bridge · Wandsworth Bridge · Warsaw Financial Center · Warsaw Trade Tower · Warwick Castle · Waterloo (Londýn) · Waterloo (stanica metra) · Waterloo (železničná stanica) · Waterloo International (železničná stanica) · Waverly Hills Sanatorium

we
--

Wearmouth Bridge · Web umenia · Wells Fargo Center (Philadelphia) · Welthauptstadt Germania · Wembley Park (stanica metra) · Wembley Stadium · Wernerov dom · West Ham (stanica metra) · West Hampstead (stanica metra) · Westend Gate · Westend Tower · Westendstraße 1 · Westminster (stanica metra) · Westminster Bridge · Westwerk · Wexner Center for the Arts

wh
--

White Hart Lane · Whitehall · Whitechapel (stanica metra)

wi
--

Wiener Rathaus · Wiener Stadthalle · Wilhelm Holzbauer · Wilkinson Eyre Architects · Willesden Green (stanica metra) · William Etheridge · William Kent (dizajnér) · William Le Baron Jenney · William Morris · William Talman · Williamsburg Bridge · Wilsonova ulica · Wilsonovo nábrežie · Windsor Castle · Winchesterská katedrála · Winterova ulica · Winy Maas · Wirts House · Wissenschaftszentrum Berlin für Sozialforschung

wo
--

Wolf D. Prix · Wolfsschanze · Wood Green (stanica metra) · Woolworth Building · World Trade Center (1973 – 2001) · World Trade Center Ljubljana

wu
--

Wu-kche-sung Arena · WUWA

wü
--

Würzburská rezidencia
V pôdorysnej schéme katedrály je farebne zvýraznená chórová ochodza
**Chórová ochodza** je časť vnútorného priestoru najmä stredovekého kostola, koridor, ktorý obchádza chór (presbytérium, svätyňu).

Zvyčajne je predĺžením bočných lodí a má rovnakú šírku a výšku. Od chóru ju oddeľuje rad stĺpov a/alebo pilierov, ktoré tvoria kolonádu alebo častejšie arkádu – tak isto, ako sú odddelené bočné lode od hlavnej. Oddelenie chórovej ochodzy od chóru môže byť ešte zvýraznené chórovým zábradlím. K vonkajšej strane chórovej ochodzy môžu byť pripojené apsidy alebo kaplnky; ak ich je viac, tvoria veniec apsíd alebo kaplniek.

Najčastejšie sa nachádza v pútnických kostoloch. Umožňovala pútnikom plynulo prechádzať okolo a poza hlavný oltár, kde sa nachádzal hrob alebo relikvie svätca a modliť sa v kaplnkách na vonkajšom obvode ochodze bez toho, aby rušili bohoslužbu pred hlavným oltárom.

Chórová ochodza je charakteristická pre románske chrámy vo Francúzsku a pre gotické chrámy.

Dejiny
------

Tento architektonický prvok sa objavil v karolínskom období v podobe chodby, ktorá sprístupňovala kaplnky za chórom. Neskorším zachovaným príkladom je podkovovitá chodba v predrománskej krypte pod katedrálou Notre-Dame v Chartres. Jeden z najstarších príkladov skutočnej chórovej ochodzy je v románskom kostole Saint Philibert v Tournus; je datovaná do začiatku 11. storočia (pod ňou sa nachádza podkovovitá chodba krypty z 10. storočia, kde je hrobka mučeníka sv. Valeriána).

Chórové ochodze sú typické pre pútnické kostoly, ktoré stavali v južnom Francúzsku a severnom Španielsku pozdĺž pútnickej cesty do Santiaga de Compostela. Príkladmi sú bazilika Saint-Sernin v Toulouse nad hrobom sv. Saturnina a katedrála v Santiagu de Compostela nad hrobom apoštola Jakuba Staršieho.

Dvojloďová chórová ochodza v opátskej bazilike Saint-Denis v Saint-Denis pri Paríži je súčasťou úplne prvej gotickej stavby.

Jednoloďová alebo dvojloďová chórová ochodza sa potom stala jedným z charakteristických znakov gotických katedrál.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chórová ochodza**
**Hugs** (*Haskell User's Gofer System*), taktiež aj **Hugs 98**, je bytecode-ový interpreter pre funkcionálny programovací jazyk Haskell. Hugs je nasledovník jazyka Gofer, a bol pôvodne odvodený z verzie 2.30b. Hugs a Gofer boli pôvodne vytvorené terajším profesorom na Portland State University, Markom P. Jonesom.

Hugs prišiel s jednoduchou grafickou knižnicou. Ako úplná Haskell implementácia, ktorá je ľahko prenositeľná a jednoduchá na inštaláciu, Hugs je občas odporúčaný pre nových užívateľov Haskellu.

Hugs sa odchyľuje od Haskell 98 špecifikácie v niekoľkých maličkostiach. Napríklad, Hugs nepodporuje vzájomne rekurzívne moduly. Existuje zoznam týchto rozdielov.

Hugs prompt (Haskellovský REPL) prijíma výrazy na vyhodnotenie, ale nie moduly, typy alebo funkčné definície. Hugs ale dokáže načítať Haskellovské moduly počas spúšťania.

Referncie
---------

1. ↑   *Frequently Asked Questions about Hugs* [online]. [Cit. 2006-08-04]. Dostupné online.
2. ↑  Simon Peyton Jones (editor). *Haskell 98 Language and Libraries: The Revised Report* [online]. December 2002, [cit. 2006-08-03]. Dostupné online.
3. ↑   *Haskell 98 non-compliance* [online]. [Cit. 2006-08-04]. Dostupné online.
4. ↑  List of differences with H98 standard
5. ↑   *Loading and editing Haskell module files* [online]. [Cit. 2006-08-04]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna webstránka
**Cosmati** [Kosmáty] bola rodina a škola kamenárov, ktorá pôsobila v 12.-13. storočia hlavne v Taliansku a preslávila sa pestrými ornamentálnymi mramorovými mozaikami. Inšpirovala sa jednak starovekými, ale tiež islamskými nefigurálnymi mozaikami v južnom Taliansku. Názov je podľa zakladateľa Lorenzo Cosmatiho († po 1210), ktorého umenie sa odovzdávalo v rodinách a dielňach až do neskorého stredoveku.

Cosmati sa okrem toho zaoberali vykopávkami a predajom starovekých sôch a na rade z nich sú ich podpisy.

Technika
--------

Spôsob práce sa často nazýval cosmatesco. Je to mozaika. Spočíva vo vykladanie kameňa inofarebným kameňom, tzv. Inkrustácii. Drobné trojuholníkové, štvorcové alebo kosoštvorcové kúsky farebného kameňa alebo skla podloženého zlatou fóliou sa vsadzujú do presne vysekaných jamiek v ornamentálnych vzorkách (radoch, špirálach, sústredných kruhoch), najčastejšie v mramoru bielom, ale tiež napríklad zelenom (antico verde). Mozaika sa užívala na kamenných oltároch, stĺpoch, biskupských trónoch, svietnikoch aj na obkladoch stien, taktiež na veľkých plochách podláh kostolov a kráľovských palácov, najmä v Taliansku.

Hlavné diela
------------

Mozaikové dlážky, mramorové reliéfy a tróny tejto školy sa zachovali hlavne v kostoloch v Ríme a okolí (Anagni, Subiaco, Grottaferrata ai.), Ďalej v južnom Taliansku, napríklad v Neapole alebo na Sicílii v cisárskom paláci v Palerme. Mimo kontinent sa objavuje aj napríklad vo Westminsterskom opátstve v Londýne (mozaika pred hlavným oltárom), v strednej Evopě napr. v rakúskom Gurk (Korutánsko).

Rím:

* Bazilika Svätého Kríža v Jeruzaleme
* Bazilika Panny Márie Väčšej (náhrobky)
* Santa Maria in Cosmedin (podlaha, trón)
* San Clemente
* Lateránska bazilika (krížová chodba)
* Santa Maria in Aracoeli (Ambony)
* Bazilika svätého Vavrinca za hradbami (podlaha, baldachýn na stĺpoch, ambón)
* Bazilika svätého Pavla za hradbami

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Cosmati na českej Wikipédii.*
socha Sedna, Océanopolis
**Sedna** (po inuitsky ᓴᓐᓇ - Sanna) bola v inuitskej mytológii bohyňou morí a matkou Severného ľadového oceánu, ktorá vraj žila na dne Severného ľadového oceánu a z ktorej bol stvorený morský život. Vládla nad Adlivunom, inuitským podsvetím.

Sedna bola krásna mladá Inuitka, pyšná na svoju krásu a tak sa nechcela vydať za akéhokoľvek ženícha. Jedného dňa jej preto otec vybral muža, na prvý pohľad zámožného poľovníka oblečeného do krásnych kožušín, ktorému ale nebolo vidieť tvár. Otec posadil Sednu do poľovníkovho kajaku a ženích si ju odviezol domov na opustený ostrov. Keď si stiahol z hlavy kapucňu, Sedna zdesene vykríkla, pretože jej ženích bol zakliaty havran.

Otec pociťoval vinu za jej nešťastie, preto sa rozhodol, že ju vyslobodí. Naložil si na kajak zásoby a vydal sa k ostrovu. Vzal odtiaľ Sednu a onedlho už veslovali naspäť domov. Rozhnevaný havran sa o tom dozvedel a snažil sa kajak potopiť. Prestrašený otec hodil Sednu do mora, ale tá priplávala späť a chytila sa okraja kajaka. Otec jej preto odrezal prsty, ktoré sa vo vode premenili na tulene a veľryby. Sedna sa už nevládala udržať nad vodou, nakoniec zmizla pod hladinou.

Krásna Inuitka nezomrela, ale premenila sa na bohyňu mora. Poľovníci k nej majú veľkú úctu. Keď sa rozhnevá a privolá búrku, musí sa k nej na dno mora potopiť šaman, aby jej prečesal dlhé čierne zauzlené vlasy. To ju upokojí, potom poľovníkom vydá korisť, aby si ju ulovili a najedli sa.

Keď inuitskí lovci chytia tuleňa, kvapnú mu do úst čerstvú vodu na znak vďaky Sedne za jej láskavosť, že im dovolila nakŕmiť ich rodiny.

Meno
----

V modernom inuitskom jazyku (Inuktitut) sa meno bohyne píše ᓴᓐᓇ alebo Sanna (vyslov /sanna/). Staršie vezrie zaznamenané misionármi boli Sana, Sanak, Sidne, Sydney. Tieto mená ale skôr reprezentovali snahy konkrétnych autorov zachytiť výslovnosť, a neposkytujú dostatočnú výpovednú hodnotu o skutočnej historickej výslovnosti. Existujú ale isté indície (náhrada zhlukov spoluhlások geminátmi), podľa ktorých mohla (aspoň v niektorých nárečiach) existovať výslovnosť „setna", ktorú v rokoch 1883 až 1884 zapísal ako „Sedna" etnológ Franz Boas, a toto je verzia ktorá prešla do angličtiny a iných jazykov.

Pozri aj
--------

* 90377 Sedna (planétka pomenovaná po Sedne)
|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Biologický portál |

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje **108** článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.

ža
--

Žabník skorocelový · Žabotvaré

že
--

Žebračka (národná prírodná rezervácia) · Želatína · Železník (kôň) · Železník lekársky · Ženetka škvrnitá · Žeriav čierno-biely · Žeriav popolavý · Žeriav stepný · Žeriavotvaré · Žerucha peruánska · Žerucha siata · Žerušnica lúčna

ži
--

Žiabre · Žiabronôžka arktická · Žiabronôžka slovenská · Žiabronôžky · Žihadlovce · Žila · Žila slimákového kanálika · Žila vodovodu predsiene · Žilnatina (rastlina) · Žily krku a hlavy · Žily očnice · Žindava európska · Žirafa (rod) · Žirafa juhoafrická · Žirafa juhoafrická angolská · Žirafa juhoafrická juhoafrická · Žirafa masajská · Žirafa núbijská · Žirafa núbijská kordofánska · Žirafa núbijská núbijská · Žirafa núbijská Rotschildova · Žirafa núbijská západoafrická · Žirafa sieťovaná · Žirafovité · Živá bytosť · Živá fosília · Živá hmota · Živičník (rod) · Živina · Živná pôda · Živočíchy · Živočíšna bunka · Živočíšna ríša · Živorodé (Metatheria a Eutheria) · Živorodka ostrobruchá · Živorodka ostropyská · Živorodkovité · Živorodky · Živorodosť · Život · Životná stratégia · Životné formy rastlín · Životné prostredie · Životný cyklus · Žižiavka obyčajná

žl
--

Žlčníkové kamene · Žlčové kyseliny · Žlna sivá · Žlna zelená · Žltačka · Žltá zakrpatenosť jačmeňa · Žltáčik rešetliakový · Žltáčik zanoväťový · Žltohlav európsky · Žltochvost domový · Žltochvost hôrny · Žltokoreň · Žltoroh jarabinolistý · Žltozelené riasy · Žltuška · Žltuška lesklá · Žltuška smradľavá · Žltuška žltá · Žlunické polesí

žĺ
--

Žĺtkový vačok · Žĺtok

žľ
--

Žľaza · Žľazový epitel

žo
--

Žofínský prales

žr
--

Žralok belasý (Prionace glauca) · Žralok belavý · Žralok bielohrotý · Žralok býčí · Žralok citrónový · Žralok čiernocípy · Žralok čiernohrotý (Carcharhinus melanopterus) · Žralok hodvábny · Žralok kladivohlavý · Žralok krokodílí · Žralok modrý (Carcharodon carcharias) · Žralok obrovský (Cetorhinus maximus) · Žralok Owstonov · Žralok škvrnitý · Žralok tigrí · Žralok tmavý · Žralok úhorovitý · Žralok veľkoústy · Žralok veľkozubý · Žralok veľrybí · Žralokotvaré · Žralokovidné · Žrebec · Žriebä

žu
--

Žubrienka
*Boreas unáša Óreithyiu*, autor:François Boucher (1703 – 1770)
**Boreas** alebo **Boreás** (starogr. Βορέας – *Boreas*/iný prepis: *Boreás*, latinsky *Boreas* alebo *Aquilon*) bol v gréckej mytológii syn Titana Astraia a bohyne ranných zôr Éós. Bol bohom severného vetra, alebo tiež severný vietor sám.

Jeho bratmi boli:

* Euros nazývaný tiež Argestes (podľa Hesioda) – boh východného alebo juhovýchodného vetra
* Zefyros – boh mierneho západného vetra
* Notus – boh južného vetra

Boreas bol zo všetkých vetrov najsilnejší a najprudší. Jeho sídlo bolo v Trákii, na svojich krídlach sa však preháňal po celom svete.

Jeho manželkou sa stala Óreithyia, dcéra aténskeho kráľa Erechthea. Keďže ona sa za neho nechcela vydať, uniesol ju násilím. Spolu mali dvoch okrídlených synov menom Kalais a Zétes, ktorí sa preslávili mnohými hrdinskými činmi, okrem iného sa tiež zúčastnili výpravy Argonautov do Kolchidy pre zlaté rúno. Okrem nich mali Boreas a Órethyia tiež dcéry Chioné (bohyňa snehu) a Kleopatru, ktorá sa vydala za tráckeho kráľa Finea.

Referencie
----------

* *Slovník antické kultury*. Praha : Svoboda, 1974. 717 s.
* Gerhard Löwe, Heindrich Alexander Stoll, *ABC Antiky*
* Publius Ovidius Naso, *Premeny*
* Rudolf Mertlík, *Starověké báje a pověsti*
* Vojtech Zamarovský, *Bohovia a hrdinovia antických bájí*

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Boreás na českej Wikipédii.*
|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál slnečná sústava |

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje **35** článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.

ra
--

Radiačný pás · Radiant · Raná atmosféra · Ranger 1 · Ranger 4 · Ranger 7 · Rayleighov rozptyl

rá
--

Rádiová búrka · Rádiová veľkosť meteoru

re
--

Rea (mesiac) · Redukovaná jasnosť kométy · Regolit · Reuven Ramaty High Energy Solar Spectroscopic Imager

ri
--

Richard Francis Gordon

ro
--

Ročná nerovnosť · Rodina Ananka · Rodina Baptistina · Rodina Eos · Rodina Himália · Rodina Karma · Rodina Pallas · Rodina Pasiphae · Rodina planétok · Rodina Vesta · Roger Bruce Chaffee · Ronald Ellwin Evans · Ronnie Walter Cunningham · Rosetta (sonda) · Rotácia Zeme · Rovníkové vydutie · Rovníkový hrebeň · Rozalinda (mesiac) · Rozptýlený disk

ru
--

Russell Louis Schweickart · Rušená dráha kométy
Poloha regiónu Fthiotida.
Lamia.
*Lamia je aj názov rodu chrobákov (jeho slovenský názov je fuzáč), pozri Lamia (rod)* .
**Lamia** (gr. **Λαμία** - Lamia; staršie: *Ζητούνι* - Zituni) je mesto, ležiace v Strednom Grécku, v kraji Fthiotida na križovatke dôležitých ciest.

Dejiny
------

Oblasť dnešného mesta je obývaná už od 5. tisícročia pred Kr. Spočiatku tu žili predgrécki Pelasgovia, neskôr okolo roku 2000 pred Kr. sa tu začínajú usadzovať grécki Achájci, ktorí v klasickom období, 5. storočia pred Kr. založili mesto Lamia, nazvali ho podľa rovnomennej Poseidónovej dcéry. Lamia sa stala hlavným mestom kraja Fthiotis a dôležitým centrom gréckej kultúry. V 2. stor. pred Kr. celé Grécko ovládli Rimania. Postupne sa tu začína rozmáhať kresťanstvo. Práve Lamia patrila k jedným z prvých na kresťanstvo obrátených gréckych miest. Už v polovici 1. stor. bolí mnohí z obyvateľov kresťania. Od roku 395 patrí Lamia Byzancii. 
V 6. stor. mesto pravdepodobne dobyli Slovania. Ďalšiu správu o meste máme až z roku 869, kedy sa už spomína ako *Zituna*, čo je pravdepodobne meno buď arabského, alebo slovanského pôvodu. Od roku 1204 patrí mesto pod vládu európskych feudálov, potom sa prinavrátilo Byzancii a v 15. stor. ho dobyli Turci. Turci mesto volali *Iztin*, čo ej skomolenie gréckeho *Zituna*. V tejto dobe bola Zituna dôležitým obchodným centrom, usadili sa tu aj turecké rodiny. V roku 1826 bolo mesto oslobodené, počas Gréckej vojny za nezávislosť. Miestni Gréci potom vyhnali z mesta všetkých Turkov, ktorí utiekli do susedného kraja Tesália, ktorá stále patrila Turkom. Práve počas bojov za nezávislosť bol v Zituni zabitý grécky generál Athanasios Diakos, ktorý statočne bojoval proti tureckým vojskám v bitke pri neďalekých Thermopylách. Turci ho zajali a tu popravili. Po oslobodení Grécka sa mestu vrátilo jeho pôvodné, antické pomenovanie *Lamia*. Mnoho obyvateľov susedných dedín sa neskôr presídlilo do Lamie, ktorá je dnes dôležitým mestom Grécka.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Lamia**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka mesta
**Alexander Franciscus Joseph Lombardini**, uvádzaný aj ako **Lombardíni** (\* 10. apríl 1851, Veľká Bytča – † 26. apríl 1897, Žilina) bol slovenský národovec, právnik, vlastivedný pracovník, archivár, amatérsky historik, amatérsky herec.

Životopis
---------

Narodil sa vo Veľkéj Bytči Alojzovi Lombardinimu a Františke rod. Germoettovej. Rodina Alojza Lombardiniho sa presťahovala z Veľkej Bytče do Žiliny a bývala na Hornom vale v dome po zemanoch Rakovských. Základy svojho vzdelania získal neďaleko svojho domu v Rímskokatolíckej ľudovej škole v Žiline v rokoch 1857 - 1861. Po skončení školy pokračoval v štúdiách na dvojtriednej reálke. Neskoršie študoval v Trenčíne, potom v Nitre, Banskej Bystrici, Bratislave a gymnaziálne vzdelanie ukončil v roku 1869 Ostrihome. V štúdiách pokračoval na Cisárskej kráľovskej právnickej akadémii v Bratislave. Z Bratislavy odišiel študovať právo na právnickú fakultu Paznányho univerzitu v Budapešti. Lombardini ukončil práva s titulom JUDr. v Budapešti v roku 1872. Po krátkom pôsobení v Budapešti sa vrátil v roku 1873 ako 22 ročný do Žiliny. Bol vymenovaný za notára a neskôr sudcu v Pezinku. Tohto povolania sa dobrovoľne vzdal na úkor svojich koníčkov a od roku 1878 sa vrátil do Žiliny ako advokát, právny zástupca a archivár mesta. Finančne podporoval slovenskú tlač.

Dielo
-----

* *Stručný dejepis slobodného mesta Žiliny*, Turč. sv. Martin, 1874, vydaný na vlastné náklady, celkový náklad nepresiahol 150 kusov
* Seriál biografických portrétov 205 národných kultúrnych dejateľov "Slovenský Plutarch" - inšpirovaný výzvou Jána Kollára na vytvorenie takéhoto encyklopedického diela. Články vyšli len samostatne v náhodnom poradí.

Venoval sa prevažne vlastivednej práci, v rozsiahlej sérii článkov a štúdií spracoval dejiny 11 slovenských hradov, bibliografiu Trenčianskej župy. Autorsky prispieval do zborníkov, časopisov a novín napr. *Od Šumavy k Tatrám*, *Orol Tatranský*, *Slovenské pohľady*, *Tovaryšstvo*, *Banskoštiavnický žurnál*, *Dom a škola*. V začiatkoch uverejnil aj niekoľko článkov v maďarskom jazyku v časopise *Vágvőlgyi Lap*, neskôr písal už len v slovenčine. GYATT

Kritika
-------

V článkoch publikovaných v roku 1896 sa pri niektorých článkoch prvýkrát priznáva k publikovaniu cudzieho diela pod svojim menom. 

Neskôr sa porovnaním staršieho opisu z archívu uloženého v Budapešti zistilo, že vydaná kniha o histórii Žiliny bola z veľkej časti bez uvedenia zdroja opísaná z rukopisov *Historia civitatis Solna* od predchádzajúceho žilinského archivára Ľudovíta Stárka, niektoré jej časti boli predtým aj publikované v *Slovenskej Slovesnosti*.

Literatúra
----------

* *Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000*
* *Slovenský biografický slovník*
* *Žilina a Alexander Lombardini*

Zdroje
------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* *Žilina a Alexander Lombardini*, Marián Mrva, 2009
* Záznam o narodení a krste v matrike - pokrstený ako Alexander Franciscus Joseph Lombardiny

Autoritné údaje: * GND: 139724060
* ISNI: 0000000119383839
* LCCN: no2011080719
* NK ČR: jx20091207004
* SNK: 155910
* VIAF: 102578453
* WorldCat: lccn-no2011080719
**Leo Kestenberg** (\* 27. november 1882, Ružomberok  –  † 13. január 1962, Tel Aviv, Izrael) bol nemecký a izraelský politik, organizátor, klavirista a hudobný pedagóg.

Život
-----

Leo Kestenberg sa narodil v Slovenskom Ružomberku v rodine kantora, ktorý syna ako prvý učil hrať na klavíri. Už ako 18-ročný navštevoval Kurz pre majstrov u známeho pianistu a skladateľa Ferruccio Busoniho a v roku 1904 sa presťahoval za svojím učiteľom do Berlína. Neskôr navštevoval konzervatórium Klindworth-Scharwenka a Sternovo konzervatórium, zároveň poskytoval súkromné hodiny klavíra.

Ako aktívny člen SPD sa zapojil do sociálno-demokratickej výchovy. Podieľal sa okrem iného na vydávaní literárnych a politických spisov Ernst Barlach, Oskar Kokoschka a Rosa Luxemburg. V rokoch 1929 – 32 bol námestníkom pruského ministerstva vedy, umenia a vzdelávania a začal rozsiahlu reformu hudobnej výchovy (tzv. Kestenbergove reformy). V rokoch 1923 – 1933 bol profesorom Vysokej školy v Berlíne-Charlottenburgu.

Po prevzatí moci národnými socialistami bol Kestenberg ako Žid škandalizovaný a z Nemecka odišiel do Prahy, kde pôsobil ako referent pre hudobnú výchovu na československom ministerstvo školstva a založil Medzinárodnú spoločnosť pre hudobnú výchovu. Po nemeckej okupácii Sudet v roku 1938 utiekol cez Paríža do izraelského Tel Avivu.

Tam sa stal riaditeľom orchestra Palestíny. Od roku 1945 sa zameral na činnosť v oblasti hudobného, ale aj politického vzdelávania a založil hudobný učiteľský ústav v Tel Avive, kde organizoval až do neskorého veku semináre pre hudobných pedagógov.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Leo Kestenberg**

Externé zdroje
--------------

* www.leo-kestenberg.de

Autoritné údaje: * GND: 118722085
* ISNI: 000000006675448X
* LCCN: n91049952
* NK ČR: jo2008464893
* VIAF: 18017224
* WorldCat: lccn-n91049952
**Lunar Orbiter 1** bola umelá družica Mesiaca, vyslaná agentúrou NASA v roku 1966. V katalógu COSPAR dostala označenie 1966-073A. Úlohou družice bolo uskutočniť podrobnú fotodokumentáciu povrchu Mesiaca.

Základné údaje
--------------

Označenie Lunar Orbiter mala kvôli zvolenej orbite okolo Mesiaca. Jej váha bola 386 kg. Okrem iného bola vybavená brzdiacim motorom a fotografickým systémom. Dva objektívy umožňovali snímať detaily s veľkosťou 1 metra z výšky 80 km. Na 70mm film sa zmestilo 200 dvojexpozícií, ktoré boli rádiovou cestou odosielané na Zem.

Priebeh misie
-------------

Sonda s raketou Atlas/Agena D odštartovala 10. augusta 1966 z kozmodrómu Cape Canaveral na Floride v USA. Po štarte bola sonda navedená na obežnú dráhu okolo Mesiaca, ktorá bola postupne vďaka motorom zmenená, takže 14. augusta obiehala Mesiac vo výške 189 – 1 868 km a o štyri dni neskôr začala snímkovať prvú sériu. Dňa 18. augusta bola dráha pozmenená a bolo tak možné začať ďalšie fotografovanie, tentokrát miest uvažovaných ako ciele pripravovaných misií Apolla. Sonda taktiež vyhotovila z tejto vzdialenosti snímky Zeme. K zmene parametrov obežnej dráhy došlo tiež 25. augusta a z tejto dráhy boli na Zem odoslané posledné snímky.

Okrem fotografovania sonda uskutočňovala meranie radiácie a koncentrácie mikrometeoritov.

Dva mesiace po štarte, dňa 29. októbra 1966, keď už sonde dochádzalo palivo pre uskutočňovanie zmien dráhy a orientácie, bol naposledy na 97 sekúnd zapálený brzdiaci motor a sonda po 527 obehoch skončila pádom na povrch Mesiaca.

Odkazy
------

### Literatúra

* Petr Lála, Antonín Vítek. *Malá encyklopedie kosmonautiky*. Praha : Mladá fronta, 1982.

### Externé odkazy

* 

| * z
* d
* u
Program Lunar Orbiter |
| --- |
| 
* Lunar Orbiter 1
* Lunar Orbiter 2
* Lunar Orbiter 3
* Lunar Orbiter 4
* Lunar Orbiter 5

 |  |
**Hokejový brankár** je člen hokejového tímu. Jeho hlavnou činnosťou je zabrániť puku prekročenie bránkovej čiary, čiže zabrániť tzv. gólu.

História
--------

Pozícia brankár sa v začiatkoch ľadového hokeja výrazne neodlišovala od hráča v poli, a čo sa vybavenia týka do značnej mierky ani herný štýl. Prvé hokejové pravidlá, tzv. halifaxské, ešte aj nerozlišovali pozíciu hráčov na ľade a tak sa úloha brankára prešla na hráča, čo bol najbližšie k bránke. Pozícia hráčov na ľade určovali až pravidlá montrealské. Spočiatku mohli brankári, ako jediný hráči na ihrisku, zastaviť pohyb puku rukou. Nesmel ho však držať ani hádzať. Brankár nesmel sadať, kľakať ani padať na ľad. Na miesto brankár sa v priebehu hry mohol presunúť hociktorý z obrancov.

Prvá súčasť výstroja, ktorou sa začali brankári líšiť od hráčov v poli, boli chrániča tela. Používali sa chrániče vypožičané z iných športov, medzi nimi napríklad kriketové. Aj keď sa používali už začiatkom 90. rokoch 19. storočia (azda prvý ich použil roku 1891 Seen Clearly), ich popularitu naštartovalo až víťazstvo tímu Winnipeg Victorias nad Montreal Victorial 14. februára 1896 v boji o Stanley Cup. George Merritt s kriketovymi chráničom na korčule udržal v zápase čisté konto a postaral sa o veľkú senzáciu a tiež o rozšírenie „betónov" medzi ostatných brankárov.

V roku 1905 prišiel Percy LeSeuer s novým typom hokejky, tú ešte vylepšil v roku 1910 Riley Hern. Od roku 1907 začali brankári používať špeciálnu rukavicu a od roku 1915 dômyselnejšie chrániče rôznych častí tela.

Zmeny vo výstroji boli hlavnou mierou zapríčinené novým herným štýlom, začiatkom 20. storočia sa hra začala zrýchľovať a stávala sa kontaktnejšou. To samozrejme viedlo aj do zmeny brankárskeho štýlu. Kým v počiatkoch riešili väčšinu herných situácii postojačky, po zavedení bránkoviska (1905), v ktorom už útočník nesmel strieľať, ale len dorážať odrazený puk, tieto situácie riešili brankári podrepom a priložením hokejky na ľad.

Brankári svoje telo síce stále viac a viac chránili proti zásahom puku alebo súperovým hokejkám, veľmi dlho si však akokoľvek odmietali chrániť hlavu. Prvý brankár medzi profesionálmi, ktorý sa objavil na ľade s ochranou tváre bol Clint Benedict 20. februára 1930. Na sklonku kariéry utrpel po zásahu puku zlomeninu nosa a lícnej kosti, ale vrátil sa ešte v dvoch stretnutiach na ľad s maskou skombinovanou z masky pre americký futbal a pre box. Kým medzi amatérmi bolo používanie masiek relatívne časté, na profesionálnej úrovni boli dlho nechcené. Povinnou súčasťou výstroja sa stala až v priebehu 70. rokov 20. storočia.

Literatúra
----------

* Jiří Stránský, Kamil Ondroušek: *Brankáři, hokejové hvězdy světa*. Vyd. 1. Praha : Vyšehrad, 2005. ISBN 80-7021-795-2

Pozri aj
--------

* lapačka

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Brankár (ľadový hokej)**

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Športový portál |

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Brankář (lední hokej) na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
**Žigmund Turzo** (\* okolo 1465 ? – † 12. september 1517, Oradea, Uhorsko) nitriansky biskup (nekňaz) a humanista.

Životopis
---------

Žigmund Turzo sa narodil ako syn kupca a banského podnikateľa Martina III. Turzu z Betlanoviec. Bol známym humanistom, ktorý vyštudoval na univerzite v Padove. Od roku 1496 bol arcidiakonom, potom desať rokov (1496 - 1507) kráľovským tajomníkom. Súčasne bol v rokoch 1500 - 1502 ostrihomským kanonikom - lektorom. V rokoch 1503 - 1504 stal sa ako prvý z Turzovcov nitrianskym biskupom, ďalšie dva roky (1505 - 1506) bol sedmohradským biskupom a napokon oradejským biskupom (1506 - 1512). Ako nitriansky a oradejský biskup sa zdržiaval na kráľovskom dvore, a ako kráľovský sekretár sa zúčastňoval na diplomatických misiách. V roku 1505 pripravil jagelovsko - habsburgskú zmluvu o vzájomnom nástupníctve. V roku 1507 sa stal vyslancom pri pápežskej kúrii. Vo svojom dome v Budíne udržiaval humanistický krúžok, postaral sa o vzdelanie Mikuláša Oláha, budúceho ostrihomského arcibiskupa, ktorý ho na oplátku nazval "druhým pápežom".

Referencie
----------

1. ↑  TKÁČ, Marián. *Turzovci*. Bratislava : Post Scriptum, 2011. ISBN 978-80-970489-9-0. S. 108.

Literatúra
----------

* TKÁČ, Marián: *Turzovci.* Bratislava : Post Scriptum, 2011, 160 s. ISBN 978-80-970489-9-0

| Tituly a funkcie v Rímskokatolíckej cirkvi |
| --- |
| Predchodca**Mikuláš V. Bácskai** | **biskup nitriansky**1503 – 1504 | Nástupca**Štefan II. Podmanický** |
| Predchodca**Mikuláš V. Bácskai** | **biskup sedmohradský**1505 – 1506 | Nástupca**František Peréni** |
| Predchodca**Juraj Satmári** | **biskup oradejský**1506 – 1512 | Nástupca**František Peréni** |

Autoritné údaje: * PIM: PIM98986
**Čas** je dimenzia vystihujúca plynutie, trvanie bytia.

Názory na čus
-------------

### Aristoteles

Čas je podľa Aristotela podmienka pohybu. Je to miera pohybu podľa zásady "predtým a potom". Miera všetkého pohybu, ktorá sa orientuje podľa pohybu planét. Čas je tam, kde je skôr a neskôr. Tak ako sa priestor viaže na skutočné bytie vecí tak sa zasa čas viaže na jeho pohyb: čas je niečím na pohybe.

### Antický atomizmus

Podľa antického atomizmu čas a pohyb považovali atomisti za zložený z atómov, a to asi pretože presun musel u nich znamenať vždy vlastne preskok z jednej elementárnej pozície do druhej, čo vedie k pojmu elementárneho časového intervalu (nemožno rozoznať menší časový interval ako
ten, v ktorom sa odohrá jediný taký preskok) a k pojmu maximálnej rýchlosti (tej, ktorou sa pohybuje teliesko, ktoré v každom nasledujúcom okamihu prechádza ďalším a ďalším priestorovým elementom, zatiaľ čo všetky ostatné stupne rýchlosti znamenajú zotrvávavnie v nasledujúcich elementoch počas
viacerých časových elementov).

### Fyzika

Čas je vo fyzike charakteristika hmotných objektov určujúca následnosť udalostí.

### Kant

Čas je podľa Kanta apriórna nazeracia forma, čisto formálna podmienka poznania, ktoré zabezpečuje jeho všeobecnosť a nevyhnutnosť. Čas je čistým obrazom všetkých predmetov zmyslov vôbec.

Pozri aj
--------

* Svetový čas

Iné projekty
------------

CommonsWikicitáty
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Čas (filozofia)**
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Čas (filozofia)**

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Ílovec** je názov usadenej horniny tvorenej v prevažnej miere (viac ako dve tretiny) ílom - časticami najmenšej veľkosti (menej ako 0,0020 mm). Viac zrnité horniny sa nazývajú kalovce, prípadne prachovce. Íly sú vo všeobecnosti jednou z hlavných zložiek pôd.

Zloženie
--------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Ílové minerály*
Základnou zložkou ílovcov sú ílové minerály, resp. iné častice pelitickej veľkosti. Ílové minerály sú skupina hydratovaných hlinitokremičitanov s vrstevnatou štruktúrou, pričom jednotlivé vrstvy sú kremičité (tetraédrické - jednotlivé atómy kremíka sú obklopené štyrmi atómami kyslíka) a/alebo hlinité (oktaédrické, kde je každý atóm hliníka obklopený šiestimi atómami kyslíka). Atómy hliníka môžu byť nahradené železom alebo horčíkom. Potom sa táto vrstva nazýva gibbsitová alebo brucitová (podľa minerálov ktoré by vznikli, keby bola vrstva vyjadrená chemickým zložením).

V medzivrstvových medzerách sa vďaka van der Waalsovým silám pútané cudzie katióny alebo molekuly (voda, K+, Ca2+, OH−). Niektoré ílové minerály (montmorillonit, illit) majú schopnosť zväčšovať svoj objem pri absorpcii vody, čo je častá príčina zmeny objemu ílových pôd po daždi.

Medzi hlavné ílové minerály patrí montmorillonit, kaolinit, haloyzit, berthierit, nontronit, chlority, glaukonit, sepiolit, palygorskit. Z ostatných minerálov sa v ílovcoch môže vyskytovať kremeň, muskovit, kalcit a organické zvyšky. V prípade obsahu karbonátov medzi 25% až 75% možno horninu označiť ako slieň alebo slieňovec.

Vznik
-----

Turbiditný ílovec z karpatského flyšového pásma. Račianska jednotka, Veľké Rovné.
Podobne ako ostatné ílové sedimenty je ich akumulácia spojená s pomalými prúdmi, prevažne vo vodnom no i v suchozemskom prostredí. Sú preto časté v jazerách, deltách riek, alebo hlbokomorských oblastiach. Ílovce vznikajú diagenetickou premenou ílov. Prvotným procesom je vytesňovanie vody z medzivrstiev. Čerstvé íly obsahujú 70 až 90 % vody, v hĺbke 1 km je to už len 30 %. Aby bola strata vody takmer stopercentná, je potrebné aj zvýšenie teploty na 100 °C a hĺbku 2 až 4 km. Pri vyšších teplotách dochádza aj k premene jednotlivých minerálov a postupnému bridličnateniu ílovcov.

Výskyt
------

Ílovce patria medzi najbežnejšie usadené horniny. Ílovce sa v Západných Karpatoch vyskytujú v treťohorných panvách a spolu s ílovitými bridlicami tvoria tenké polohy medzi vrstvami pieskovcov vo flyši. Sú jednou z typických hornín flyšového pásma Západných Karpát.

Referencie
----------

1. ↑  Vozárová, A. 2000. *Petrografia sedimentárnych hornín.* Univerzita Komenského, Bratislava, 170 s.
2. ↑  http://www.mineraly.sk prístup 25.7.2008

Pozri aj
--------

* Zoznam hornín

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **ílovce**.