recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Anna Gavalda** (\* 9. december 1970, Boulogne-Billancourt, Francúzsko) je francúzska žurnalistka a spisovateľka. Magazín *Voici* ju označil za *vzdialeného potomka Dorothy Parkerovej*.

Tvorba
------

Zbierka jej krátkych poviedok bola vydaná prvýkrát v roku 1999 pod názvom *Je voudrais que quelqu´un m´attende quelque part* (*Chcel by som, aby ma niekto niekde čakal*). Táto jej prvá zbierka sa stretla s výborným ohlasom u kritikov a úspechom u čitateľov. Vo Francúzsku sa jej predalo viac ako trištvrte milióna výtlačkov. V roku 2000 jej udelili *Grand Prix RTL-Lire*. Knihu preložili do mnohých jazykov vrátane angličtiny, predávala sa v 27 krajinách sveta.

Prvý román Anny Gavaldovej, *Je l´aimais* (*Miloval som ju*), vyšiel vo Francúzsku vo februári 2002 a ešte v tom istom roku aj po anglicky. Spisovateľka sa inšpirovala vlastným nevydareným manželstvom. Román sa stal bestsellerom.

Druhý román vyšiel pod názvom *35 Kilos d´espoir* (*35 kíl nádeje*). Tento vyšiel vo vydavateľstve SOFA v dvojjazyčnom francúzsko-slovenskom vydaní.

V roku 2004 vyšiel jej tretí román *Ensemble, c´est tout* (*Jednoducho spolu*), ktorý sa zaoberá životom štyroch ľudí žijúcich v jednom byte – postavami sú mladá umelkyňa Camille, ktorá pracuje ako nočná upratovačka v kancelárii, mladý aristokrat Philibert, kuchár Franck a jeho starká Paulette. Kniha má 600 strán a vo Francúzsku sa stala ďalším bestsellerom. Anna Gavaldová takisto prispieva do ženského magazínu Elle.

Život
-----

Rozvedená matka dvoch detí. Anna Gavaldová žije v malom meste Melun, asi 50 kilometrov od Paríža. 
V roku 2004 navštívila Bratislavu a zúčastnila sa na viacerých podujatiach organizovaných *Francúzskym inštitútom*.

Dielo
-----

* 1999 – zbierka poviedok *Je voudrais que quelqu´un m´attende quelque part* (*Chcel by som, aby ma niekto niekde čakal*).
* 2001 - L´échappée belle - román, ISBN 978-2-290-04099-7
* 2002 – román *Je l´aimais* (*Miloval som ju*),
* román *35 Kilos d´espoir* (*35 kíl nádeje*).
* 2004 román *Ensemble, c´est tout* (*Jednoducho spolu*)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Anna Gavalda**


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Francúzsky portál |

Autoritné údaje: * BnF: 135328718
* GND: 123657598
* ISNI: 0000 0001 2142 0766
* LCCN: nr99036114
* NK ČR: xx0009266
* SNK: 153984
* VIAF: 85363177
* WorldCat: lccn-nr99036114
**Svätý František Borgia**, vl. menom Francisco de Borja y Aragon, (\* 28. október 1510, Gandia, Španielsko – † 30. september 1572, Rím, v) bol španielsky jezuitský duchovný, jeden z najvýznamnejších predstaviteľov tohto rádu.

Životopis
---------

Pochádzal z rodiny miestneho vojvodu. Vysoké spoločenské postavenie mu okrem toho zaisťoval i fakt, že bol pravnukom pápeža Alexandra VI. a aragónskeho kráľa Ferdinanda II. Príslušnosť k rodu Borgia, ktorý i keď neoplýval veľmi dobrou povesťou, mu zaistila dobré spoločenské postavenie a vzťahy. Vďaka nim, po skončení štúdií, bol ako osemnásťročný prijatý na cisárskom dvore Karola V. ktorý ho menoval katalánskym vicekráľom. Františkovu sľubnú kariéru prerušila otcova smrť. Ujal sa otcových pozícií – v roku 1543 sa stal vojvodom z Gandie. O tri roky ho postihla i osobná tragédia; v roku 1546 mu zomrela manželka Eleonora de Castro, ktorá mu zanechala osem detí.

Táto životná rana ho primäla k zmene životnej orientácie. Vzdal sa majetkov i vojvodského titulu v prospech najstaršieho syna (súčasne materiálne zabezpečil i ostatné deti) a vstúpil do jezuitského rádu. V roku 1551 bol vysvätený za kňaza a stal sa zástupcom rádu pre Španielsko a Portugalsko. V tejto funkcii sa podieľal na zakladaní rádových kolégií a kláštorov. V roku 1561 ho povolali do Ríma a o štyri roky neskôr bol menovaný v poradí tretím generálom jezuitského rádu. Tu sa naplno prejavila jeho zanietenosť pre duchovné veci. V Ríme pomáhal založiť a riadiť Rímske kolégium, zriadil novú cirkevnú provinciu v Poľsku, nové kolégiá vo Francúzsku, pomáhal organizovať misijné cesty na novoobjavené územia Južnej a Severnej Ameriky. V čase morových epidémií pomáhal chudobným (duchovne i finančne).

Ocenením jeho pastoračnej činnosti bola účasť na pastierskej ceste pápeža Pia V. v roku 1571 po viacerých európskych krajinách. Krátko po návrate z cesty však na následky vyčerpania zomrel.

Pápež Urban VIII. ho 23. novembra 1624 vyhlásil za blahoslaveného a pápež Klement X. 20. júna 1671 za svätého. Jeho telesné pozostatky boli uložené v kostole jezuitského profesného domu v Madride, kde ich však v roku 1931 revolucionári spálili spolu s kostolom.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **František Borgia**

Zdroj
-----

* Sl. Ravik, *O světcích a patronech*, Levné knihy KMa, Praha, 2006

Autoritné údaje: * BnF: 165734991
* GND: 11869295X
* ISNI: 0000 0001 1557 6895
* LCCN: n83178967
* NK ČR: ola2002158943
* ULAN: 500354193
* VIAF: 5770
* WorldCat: lccn-n83178967
**Anna Falcká** (\* 26. september 1329 – † 2. február 1353) bola česká kráľovná a cisárovná ako druhá manželka Karola IV.

Životopis
---------

Narodila sa ako dcéra nemeckého kurfirsta Rudolfa II. a Anny Tirolskej, ktorí pochádzali z kráľovského rodu Wittelsbachovcov. Jej prastrýkom bol Henrich Korutánsky, strýko jej matky Anny. Z jej detstva toho veľa nevieme, známou a zaujímavou sa stala až ako manželka Karola IV.

Kráľovná
--------

Je udivujúce, ako sa Karol IV. dostal k takej manželke, no ako to bývalo zvykom, za všetko mohla politika. Annin otec bol totiž dlhoročným nepriateľom Karola IV. pretože až do svadby svojej dcéry Anny túžil vidieť na rímskom tróne miesto svojho budúceho zaťa Günthera zo Schwarzburgu, rímskeho protikráľa. Preto bolo pre Karola IV. výhodné vziať si za manželku dcéru svojho nepriateľa, čím sa mu podarilo odstaviť mnoho ďalších protivníkov, nakoľko boli spríbuznení s jeho mladou manželkou Annou, a okrem toho si tiež zaviazal rod Wittelsbachovcov, na ktorý bol od roku 1346 uvalená pápežská kliatba.

Samotný sobáš sa uskutočnil v marci roku 1349 a ešte v tom roku v novembri bola Anna korunovaná za českú kráľovnú. V januári 1350 prišiel na svet konečne vytúžený následník trónu – syn Václav, ktorého pomenovali podľa patróna českých zemí, sv. Václava. Zomrel ale už v decembri 1351 vo veku necelých dvoch rokov. O rok neskôr, vo februári 1353, zomrela vo veku nedožitých 24. narodenín aj Anna Falcká, čím sa sotva 37-ročný Karol IV. stal už druhý raz vdovcom.

Literatúra
----------

* KAVKA, František. Čtyři ženy Karla IV. Královské sňatky. Praha ; Litomyšl : Paseka, 2002. 189 s. ISBN 80-7185-493-X.
* Kdo byl kdo v našich dějinách do roku 1918 / (Pavel Augusta … et al.). 4. vyd. Praha : Libri, 1999. 571 s. ISBN 80-85983-94-X. s. 17–18.
* Osobnosti - Česko : Ottův slovník. Praha : Ottovo nakladatelství, 2008. 823 s. ISBN 978-80-7360-796-8. s. 17.
* SPĚVÁČEK, Jiří. Karel IV. Život a dílo (1316–1378). Praha : Nakladatelství Svoboda, 1980. 721 s.
* SPĚVÁČEK, Jiří. Václav IV. 1361-1419. K předpokladům husitské revoluce. Praha : Nakladatelství Svoboda, 1986. 773 s.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Anna Falcká**

Externé odkazy
--------------

* Životopis

Autoritné údaje: * GND: 136828701
* ISNI: 0000 0000 5652 2642
* NK ČR: ola2002145205
* VIAF: 81108853
**Stanén** je topologický izolátor, teoreticky predpovedaný skupinou profesora Shouchenga Zhanga zo Standfordovej univerzity, ktorý možno predstavuje bezstratový prenos elektrického prúdu pri teplotách blízkych izbovej teplote. Stanén je tvorený atómami cínu, ktoré sú usporiadané v jednej vrstve, podobne ako u grafénu. Názov stanén vznikol z latinského označenia pre cín (stannum) a prípony -én od slova grafén. Výskum aktuálne prebieha v Nemecku a v Číne a i v laboratóriach na Stanfordovej univerzite a UCLA.

Pridanie atómov fluóru do atómovej mriežky cínu môže zvýšiť kritickú teplotu až k 100°C. To by umožnilo jeho použitie v rámci integrovaných obvodov.

Referencie
----------

1. ↑  XU, Yong; YAN, Binghai; ZHANG, Hai-Jun. Large-Gap Quantum Spin Hall Insulators in Tin Films. *Physical Review Letters*, 2013-09-24, roč. 111, čís. 13, s. 136804. Dostupné online [cit. 2022-05-16]. ISSN 0031-9007. DOI: 10.1103/PhysRevLett.111.136804. (po anglicky)
2. ↑  SINGH, Ritu. Tin could be the next super material for computer chips. *Zeenews*, November 24, 2013. Dostupné online.
3. ↑  MARKOFF, John. *Designing the Next Wave of Computer Chips* [online]. New York Times, January 9, 2014, [cit. 2014-01-10]. Dostupné online.
4. ↑   *Will 2-D Tin be the Next Super Material?* [online]. SLAC National Accelerator Laboratory, [cit. 2022-05-16]. Dostupné online. (po anglicky)

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Stanene na anglickej Wikipédii.*
**Bystrý potok** je potok na Strednom Pohroní, v juhozápadnej časti okresu Zvolen. Je to ľavostranný prítok Neresnice, meria 10,3 km a je tokom V. rádu. Krátky úsek v okolí prameňa leží na území okresu Banská Štiavnica, pričom pramenná oblasť je súčasťou prírodnej rezervácie Gajdošovo a horný tok tečie územím CHKO Štiavnické vrchy.

Pramení v Štiavnických vrchoch, v podcelku Skalka, východojuhovýchodne od obce Banský Studenec, severovýchodne od kóty 701 m v nadmorskej výške cca 675 m n. m. Od prameňa tečie sprvu na východoseverovýchod cez chránené územie Gajdošovo, v lokalite Kuracia sa stáča na sever a preteká Bystrou dolinou. Tu priberá ľavostranný prítok z východného svahu Skalky, ďalej sa stáča na severovýchod a sprava priberá prítok z oblasti Rebecanu. Následne tečie na krátkom úseku na sever, zľava priberá Drieňovú, potom mení smer toku na severovýchod a na hranici CHKO Štiavnické vrchy priberá krátky ľavostranný prítok vznikajúci SSV od kóty 601 m. Vzápätí sa stáča na východ, preteká popri chate Bystré na pravom brehu a zároveň vstupuje do Pliešovskej kotliny. Na dolnom toku už tečie viac východoseverovýchodným smerom, zľava ešte priberá občasný prítok vznikajúci južne od kóty 391 m a koryto sa niekoľkokrát vlní. Severne od obce Dobrá Niva sa vlieva v nadmorskej výške cca 348 m n. m. do Neresnice.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-04-15]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-04-15]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Neresnice** |
| --- |
| *Neresnica* → *Slatina* → *Hron* → *Dunaj* |
| Burzovo · Bystrý potok · Čerešňová · Čierna voda · Drieňová · Hajtmanka · Hrdzavec · Kalný potok · Kňazov potok · Lomniansky potok · Macovie jarok · Malý jarok · Mlynárová · Močiarka · Nemecký potok · **Neresnica** · Poľný potok · Potôčik · Predkútsky jarok · Rybníkový jarok · Sásky potok · Sitník · Slaný potok · Strieborný potok · Studničný jarok · Šúplatský jarok · Vápenný potok |
**Stano Král** (vlastným menom **Stanislav Král**, \* 29. november 1960, Kostolište) je slovenský divadelný a televízny herec a dabér.

Životopis
---------

Detstvo prežil v rodnej obci. Základné a stredné vzdelanie získal v Malackách, kde navštevoval základnú školu a gymnázium. Bol študentom s výborným prospechom, zúčastňoval sa na recitačných a klavírnych súťažiach. Dodnes má obľubu v hre na klavír. Istý čas bol členom hudobnej skupiny *Tenor*, kde hral na klávesy a spieval. Po prijímacích pohovoroch bol prijatý na štúdium herectva na divadelnej fakulte VŠMU v Bratislave. Už počas štúdia bol o neho veľký záujem, vďaka čomu účinkoval v mnohých inscenáciách. Počas povinnej základnej vojenskej služby pôsobil vo Vojenskom umeleckom súbore. Po skončení vojenskej služby sa objavoval hlavne v divadlách (Divadlo Andreja Bagara v Nitre, Nová scéna Bratislava, Slovenské národné divadlo). V divadlách hrá dodnes, objavuje sa aj v televízii a pôsobí v dabingu ako dabér a dabingový režisér.

Filmografia
-----------

2014
* Superhrdinovia (TV seriál)
* Vdova (TV seriál)

2013
* Kolonáda (TV seriál)
* Pravdivé príbehy s Katkou Brychtovou (TV seriál)

2012
* Búrlivé víno (TV seriál)
* Dr. Dokonalý (TV seriál)

2010
* Nesmrteľní (TV seriál)

2008
* Normálna rodinka (TV seriál)

2007
* Ordinácia v ružovej záhrade (TV seriál)

2003
* La Cittadella (TV seriál)

1993
* Eros a Psyché (TV film)

1991
* Diabol vo Francúzsku (TV film)
* Dúhová cesta (TV film)
* Štúrovci (TV seriál)

1990
* Čarovné kresadlo (TV film)
* Rozprávka o tichej krajine (TV film)

1989
* Rozprávanie temných slatín (TV film)
* Turandot (TV film)

1988
* Dunajské rozprávky (TV film)
* Parazit (TV film)
* Rýchliková rozprávka (TV film)

1987
* Hľadanie šťastnej chvíle (TV film)
* Kvočka (TV film)
* Tá tajovská voda mútna (TV film)
* Úsmev diabla

1985
* Dym nad horou (TV film)
* Meč Kusanagi (TV film)
* Môj medvedík Móric (TV seriál)
* Rozprávanie kvetu kamélie (TV film)
* Vydatá slečna Rosita (TV film)

1984
* A keď som stretol lásku (TV film)
* Cesta životom (TV film)
* Čierny slnovrat (TV film)
* Čistá biela stena (TV film)
* Konečne bude mier (TV film)
* Kto chce získať princeznú (TV film)
* Pesničky do každého počasia - Vstupujte po jednom! (TV film)
* Profesor na bielom koni (TV film)

1983
* Dva kluci v palbě
* Sen noci májovej (TV film)

1981
* Katera (TV film)

Dabing
------

Venuje sa aj dabingu. Jeho najznámejšie dabingové roly boli Ross Geller (David Schwimmer) v seriáli *Priatelia*, Charlie Harper (Charlie Sheen) v seriáli *Dva a pol chlapa*, Ivo Di Carlo (Facundo Arana) v seriáli *Divoký anjel*, Jack Sparrow (Johnny Depp) v sérii filmov *Piráti z Karibiku,* Larry Appleton (Mark Linn-Baker) v seriáli *Perfektní príbuzní* a Ethan Hunt (Tom Cruise) v sérii filmov *Mission: Impossible*.

Zdroje
------

* Stano Král v Česko-Slovenskej filmovej databáze
* Osobnosti.sk
* Dabingforum.sk
**Anna Fabriciusová** (\* 21. február 1872, Brezno – † 29. júl 1960, Bratislava) bola slovenská funkcionárka ženského hnutia.

Rodina
------

* otec Ján Fabricius
* matka Zuzana rod. Lámerová

Životopis
---------

Po vychodení ľud. školy v Brezne navštevovala kurzy pre rodinnú výchovu v Banskej Bystrici. Žila s rodičmi, po roku 1900 pôsobila v Pittsburgu, po 1918 v Bratislave a v Martine. V Pittsburgu pracovala v krajanských kultúrnych a soc. spolkoch, 1914 – 1918 v kancelárii Slovenskej ligy. Podporovala úsilie o vznik spoločného štátu Čechov a Slovákov. Po návrate do vlasti uplatnila poznatky a skúsenosti vo svojej ďalšej činnosti, najmä v Živene. V roku 1921 – 1924 pracovala v ústredí Živeny vo funkcii tajomníčky pre sociálnu činnosť a 1924 – 1931 vo funkcii podpredsedníčky, prispievala do tlačového orgánu Živena; v bratislavskom miestnom odbore pracovala ako podpredsedníčka (1922 - 1923), neskôr ako jeho členka.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 171714
Súradnice: 56°05′S 110°47′V﻿ / ﻿56,083°S 110,783°V﻿ / 56.083; 110.783

**Stanovoje nagorie** (rus. Становое нагорье) je horský systém v južnej časti ruského ďalekého východu. Vysočina sa tiahne od severného výbežku Bajkalu na západe až k rieke Oľokma na východe, kde prechádza v Stanový chrbát.
Je tvorený niekoľkými hrebeňmi a rozsiahlymi kotlinami v nadmorskej výške 500 až 1 000 m. Jeho dĺžka je zhruba 700 km.

Geografia
---------

Vysočina zahŕňa niekoľko kotlín, z nich najvýznamnejšie sú *Verchneangarskaja* (rus. Верхнеангарская), *Mujsko-Kuandinskaja* (rus. Муйско-Куандинская) a *Verchnečarskaja* (rus. Верхнечарская), a vysokohorských chrbtov, ktoré uvádza nasledujúca tabuľka:

| Chrbát | *po rusky* | najvyšší bod | Názov | *po rusky* |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Južno-Mujskij chrebet | Южно-Муйский | 3 067 m | Mujskij Gigant | Муйский Гигант |
| Severo-Mujskij chrebet | Северо-Муйский | 2 537 m | - |  |
| Kodar | Кодар | 3 072 m | Pik BAM | пик БАМ |
| Udokan | Удокан | 2 561 m | - |  |
| Kalarskij | Каларский | 2 519 m | Skalistyj Golec | Скалистый Голец |

(Podľa ruskej wikipédie)

Geológia
--------

Pohorie je tvorené predovšetkým kryštalickými a premenenými horninami. Sú tu náleziská zlata, medi, fluoritu a čierneho uhlia.

Flóra
-----

Močaristé dna kotlín sú porastené podmáčanými lúkami. Od úpätia hôr až do hranice lesa, ktorá je v nadmorskej výške 1 200 m, sa rozprestiera tajga. Vyššie rastie riedky les alebo tam je alpínska tundra.

Externé odkazy
--------------

* Ruský federálny kartografický portál, doporučené výseky: O-49, O-50, N-49, N-50 (po rusky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Stanová vysočina na českej Wikipédii.*
doc. Ing. **Alexander Huba**, CSc. (\* 26. december 1920, Spišská Nová Ves – † 14. apríl 2008, Bratislava) - bol slovenský entomológ, vysokoškolský pedagóg, bývalý riaditeľ Ústavu experimentálnej fytopatógie a entomológie SAV. Bol aj čestný člen Slovenskej entomologickej spoločnosti pri SAV.

Životopis
---------

Narodil sa v Spišskej Novej Vsi. Základné a stredné vzdelanie absolvoval najskôr v svojom rodisku a potom v Košiciach a v Martine. V roku 1945 absolvoval Vysokú školu technickú v Bratislave, kde študoval poľnohospodárstvo. Po skončení štúdií začal pracovať ako odborný pracovník na Fytopatologickom oddelení Výskumných ústavov poľnohospodárskych v Bratislave. Zomrel 14. apríla v roku 2008 v Bratislave.

Entomologické aktivity
----------------------

Docent Huba patril k našim významným slovenským entomológom. Počas svojho života viedol Ústav experimentálnej fytopatógie a entomológie SAV. Na viacerých univerzitách a vysokých školách pôsobil ako vysokoškolský pedagóg. Ako predseda pôsobil v Slovenskej entomologickej spoločnosti pri SAV. Koncom 60-tych rokov pôsobil aj ako expert na Biologickom ústave Kubánskej akadémie vied v Havane. Je považovaný za jednu zo zakladateľských osobností SAV a bol aj nositeľom originálnych myšlienok na pomedzí prírodných vied a filozofie. Ťažiskom výskumnej činnosti doc. Hubu bola ekológia červcov a biologický boj s nimi. Veľa pozornosti venoval tiež introdukcii entomofágneho hmyzu pre boj so štítničkou. Od aplikovanej entomológie viedla jeho cesta k taxonomickej entomológii. Mnoho svojej práce venoval integrovanej ochrane rastlín. Posledné roky sa venoval teoretickým poznatkom v oblasti biológie stresu v prírode.

Vyznamenania a ocenenia autora
------------------------------

* Zlatá medaila SAV za zásluhy o rozvoj biologických vied.
* Zlatá medaila k 25. výročiu vzniku SAV.
* Čestná zlatá plaketa G. J. Mendela za zásluhy v biologických vedách.
* Strieborná medaila za zásluhy o pedagogiku, vedu a pomoc praxi.

Zdroje
------

* Jasič, J.: 1982, [Huba, A.]. Acta ent. bohemoslov. 79, p. 397 - 400.
* Okáli, I.; Országh, I.; Matoušek, B. & Hrabovec, I. 1996: *Slovník slovenských zoológov a zoológov so vzťahmi k územiu Slovenska*. Stimul, Bratislava: 1 - 137, p. 50.
* Groll, E. K. [ed.]: 2006, Entomologen der Welt (Biografien, Sammlungsverbleib). Datenbank, DEI Eberswalde im ZALF e. V.: „Huba, Alexander": (internet).
* Holecová, N.: 2008, Doc. Ing. Alexander Huba, CSc. (\* 26. december 1920, Spišská Nová Ves - † 14. apríl 2008, Bratislava). In: Slovenská entomologická spoločnosť informuje, Entomofauna Carpatica, 20(3-4): p. 63 - 64, (2009).

Autoritné údaje: * SNK: 148631
* VIAF: 40813108
**Analýza obsahová** je v sociológii výskumná technika vypracovaná Berelsonom spočívajúca objektívnom systematickom a kvantitatívnom opise manifestovaných (prejavených) obsahov komunikácií. Za obsah sa tu považujú jazykové, obrazové, hudobné a iné symboly, z ktorých je oznam zložený.

Obsahová analýza je vymedzenie výberovej a vyšetrovanej jednotky, zostavenie znakov, vypracovanie zoznamu špecifických analytických kategórií a kvantitatívne zistenie, ktoré možno doplniť pomocou kvantitatívnej alebo interpretačnej analýzy.

Obsahová analýza vychádza z predpokladu, že symboly majú pre všetkých zúčastnených v komunikačnom procese rovnaký význam (obsah) a z predpokladu, že početnosť výskytu určitých symbolov má pre komunikačný proces vôbec význam.

V sociológii slúži obsahová analýza ako podklad pre sociálnu a kultúrnu analýzu, pričom sa predpokladá, že obsah komunikačných procesov (napríklad hromadných oznamovacích prostriedkov) odráža vlastnosti, postoje, hodnoty, normy a záujmy spoločnosti (prijímateľov osnamov). Obsahová analýza sa používa aj pri rozbore prejavov jednotlivých osôb.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Súradnice: 56°20′S 126°0′V﻿ / ﻿56,333°S 126,000°V﻿ / 56.333; 126.000

**Stanový chrbát** (rus. Становой хребет – Stanovoj chrebet) je pohorie v južnej časti ruského Ďalekého východu. Je tvorené niekoľkými hrebeňmi a má dĺžku 700 km. Na západe prechádza v Stanovoje nagorie, od ktorého ho oddeľuje rieka Oľokma; na východe sa tiahne takmer k Ochotskému moru. Vytvára rozvodie medzi Severným ľadovým a Tichým oceánom.

Hrebeň pohoria vymedzoval medzi rokmi 1689 a 1859 hranicu medzi Ruskom a Čínou. Hrebeň vytvára výrazný klimatický predel medzi juhom a severom.

Geografia
---------

Ako najvyšší bod je často nesprávne uvádzaný Skalistyj Golec, pričom vrcholov s týmto názvom je viac a najznámejší z nich leží v Stanovoje nagorie. Dôvodom je skutočnosť, že Stanový chrbát nebol dlho jednoznačne definovaný a niekedy sa k nemu počítal aj Jabloňový chrbát (rus. Яблоновый хребет). Aj dôveryhodné zdroje sa v informácii o najvyššom bode líšia, podľa mapy to je bezmenná kóta 2 412 m v hrebeni *Tokinskij stanovik* v mieste 55°56′23″S 130°29′48″V﻿ / ﻿55,9397222°S 130,4966667°V﻿ / 55.9397222; 130.4966667.

Pohorie je charakteristické svojimi skalnatými plochými chrbtami oddelenými pozdĺžnymi údoliami. Vrcholové partie sú prevažne vo výške do 2 000 m. Sú tu početné ľadovce, z ktorých je napájaná Lena.

Geológia
--------

Pohorie je tvorené predovšetkým bridlicami, rulami a žulovými intrúziami. Sú tu náleziská zlata, ľahkých kovov, železnej rudy a sľudy.

Flóra
-----

Na úbočiach sa rozprestiera tajga. Hranica lesa je v nadmorskej výške 1 200 m a nad ňou rastú borovice trpasličie alebo tu je alpínska tundra.

Referencie
----------

1. ↑   *Маршруты (Maršruty)* [online]. Маршруты.Ру, 2012, [cit. 2012-10-17]. Zobrazenie topografické, mer. 10 km. Dostupné online. (po rusky)

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Stanové pohoří na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* *Топографические карты* [online]. Moskva: Генеральный штаб, 1973, rev. 2004-08-24, [cit. 2014-02-27]. Výsek N-52-Б. Николаевский (исток р. Зея). Dostupné online. (po rusky)
**Václav Příhoda** (\* 7. september 1889, Sány – † 18. november 1979, Praha) bol významný český pedagóg zaoberajúci sa pedagogikou, didaktikou a psychológiou.

Životopis
---------

Narodil sa v Sánach u Poděbrad do početnej učiteľskej rodiny. Na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity študoval filológiu nemčinu a francúzštinu, školu absolvoval v roku 1914. Potom učil na stredných školách v Českej Třebovej, Kladne a Prahe.

Z počiatku svojej kariéry sa venoval filozofii, avšak po vzniku Česko-Slovenska sa zameral na reformy česko-slovenského školstva. Orientoval sa najmä na oblasť experimentálnej pedagogiky, vďaka ktorej preukázal overiteľnosť pedagogických javov a dokázateľnosť súdov o nich. Aj neskôr používal vedecké metódy umožňujúce pedagogické a psychologické javy merať, overovať a dokazovať.

V roku 1924 habilitoval na Karlovej univerzite; docentúru získal po obhájení spisu *Psychologie a hygiena zkoušky*. Profesorom bol menovaný v októbri 1945.

Stal sa odborným poradcom na ministerstve školstva, avšak po roku 1948 mu bola znemožnená ďalšia pedagogická činnosť. Preto sa rozhodol venovať plne psychológii. Svoje úsilie zúročil v roku 1956, kedy vydal *Úvod do pedagogické psychologie*. Tento učebný text sa časom rozrástol do podoby štvorzväzkového diela *Ontogeneze lidské psychiky*. Táto publikácia nemá vo svetovej pedagogickej a psychologickej literatúre obdoby.

Za svoje zásluhy o rozvoj pedagogiky a psychológie dostal v roku 1966 medailu Jana Amosa Komenského za celoživotnú prácu a v roku 1969 Rád republiky k svojim osemdesiatinám.

Dielo
-----

* *Racionalisace školství*, funkcionálna organizácia školskej sústavy (1930)
* *Idea vysokého učení* (1945)
* *Ontogeneze lidské psychiky I.-IV.* (1956-1974)

Referencie
----------

1. ↑  Matričný ​​záznam o narodení a krste

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Václav Příhoda na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Václav Příhoda**

Externé odkazy
--------------

* Václav Příhoda

Autoritné údaje: * abART: 55996
* GND: 118996924
* ISNI: 0000 0001 1057 8824
* NK ČR: jk01101566
* VIAF: 40178755
**Macovie jarok** je potok na Strednom Pohroní, v juhovýchodnej časti okresu Zvolen. Je to pravostranný a v smere toku zároveň prvý prítok Neresnice, meria 3 km a je tokom V. rádu.

Pramení v Javorí na juhozápadnom svahu Ježovej (781,4 m n. m.) v nadmorskej výške približne 620 m n. m. Od prameňa tečie najprv juhozápadným smerom popri osade Siele na ľavom brehu, pričom vteká do Pliešovskej kotliny, následne sa stáča a na krátkom úseku pokračuje na juh. Na dolnom toku opätovne tečie na juhozápad popri areáli poľnohospodárskeho družstva na ľavom brehu a vteká do intravilánu obce Pliešovce. Tu najprv tečie severojužným smerom, zľava priberá prítok prameniaci pri osade Neresnica, oblúkom sa stáča na západ a v blízkosti centra obce sa v nadmorskej výške cca 398 m n. m. vlieva do Neresnice.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-04-15]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-04-15]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Neresnice** |
| --- |
| *Neresnica* → *Slatina* → *Hron* → *Dunaj* |
| Burzovo · Bystrý potok · Čerešňová · Čierna voda · Drieňová · Hajtmanka · Hrdzavec · Kalný potok · Kňazov potok · Lomniansky potok · Macovie jarok · Malý jarok · Mlynárová · Močiarka · Nemecký potok · **Neresnica** · Poľný potok · Potôčik · Predkútsky jarok · Rybníkový jarok · Sásky potok · Sitník · Slaný potok · Strieborný potok · Studničný jarok · Šúplatský jarok · Vápenný potok |
**Lou Andreas-Salomé** (\*12. február 1861, Petrohrad, Rusko – † 5. február 1937, Göttingen, Nemecko) bola rusko - nemecká spisovateľka a psychologička.

Životopis
---------

Bola dcérou ruského generála Gustava von Salomé (1804 – 1879), ktorého predkovia pochádzali z francúzskej protestantskej rodiny, a Louisy von Salomé, rodenej Wilm (1823 – 1913). Mala päť bratov. 

V roku 1880, po súkromných štúdiách v Rusku, začala v Zürichu študovať teológiu, filozfiu a dejiny umenia. Pri následnej ceste po Taliansku sa Lou v Ríme zoznámila so spisovateľom Paulom Rée, ktorý ju zakrátko spriatelil s nemeckým filozofom Friedrichom Nietzschem. Ich spoločné cesty ukončilo až Nietzscheho vyznanie lásky a žiadosť o ruku Lou, ktorá jeho cit neopätovala a rozišla sa s ním. Rovnako tak odmietla neskôr návrh Rainer Maria Rilkeho. Lou, odporkyňa manželského stavu, sa nakoniec vydala za nemeckého lingvistu Carla Friedricha Andreasa. Napriek tomu, že udržiavala blízke priateľstvo aj s inými mužmi, ako práve s Rilkem, ktorého blízko zoznámila s ruskou kultúrou, s Andreasom zostali manželmi až do jeho smrti v roku 1930. V Berlíne, kde manželia žili, sa stýkala s poprednými európskymi kultúrnymi osobnosťami, ako boli Gerhart Hauptmann, August Strindberg alebo Arthur Schnitzler. Pri svojich početných cestách po Európe sa zoznámila s mnohými ďalšími, ako napríklad s Frankom Wedekindom.

V roku 1911 začala u Sigmunda Freuda študovať psychoanalýzu, na čo si v Göttingene otvorila vlastnú psychoanalytickú prax. Jej úspešná terapeutická kariéra trvala viac ako dvadsať rokov. 

Okrem vedeckej práce a spoločenského života sa venovala aj literárnej činnosti, napísala pätnásť románov a viacero literárno-vedeckých či psychologických prác (napr. štúdiu o ženských postavách v Ibsenových drámach alebo o láske *Die Erotik*. Napísala knihu o Friedrichovi Nietzschem. Písala po nemecky.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Lou Andreas-Salomé**

Autoritné údaje: * BnF: 11888806j
* GND: 118502921
* ISNI: 0000 0001 2128 7264
* LCCN: n79091791
* NK ČR: jn19990000180
* VIAF: 39372916
* WorldCat: lccn-n79091791
**Václav Vavřinec Reiner** (\* 8. august 1689, Praha – † 9. október 1743, Praha) patrí k najvýznamejším českým maliarom vrcholného baroka. Ako vnuk staviteľa a syn sochára mal ideálne predpoklady na rozvoj úspešnej umeleckej kariéry. Okrem krajín, obrazov bitiek a portrétov vytváral mimoriadne fresky (dotváral nimi najmä architektúru kostolov Kiliána Ignáca Dienzenhofera). Medzi jeho najznámejšie fresky patrí mohutná Gigantomachia nad schodiskom Černínskeho paláca a freska posledného súdu v kopuli kostola sv. Františka na Křížovnickom námestí v Prahe.

Bol ovplyvnený tvorbou Michala Václava Halbaxa, Petra Brandla a Kryštofa Lišku. Jeho raná tvorba sa vyznačuje tajomným šerosvitom, neskôr sa prejasnila a získala na monumentálnosti. Záverečná fáza jeho diela už predznamenáva nastupujúce rokoko. Reinerove fresky ovplyvnili celú nasledujúcu generáciu českých freskárov (Ignác Raab, Petr Jan Molitor, Johann Lucas Kracker, Josef Kramolín a iných).

Jeho diela sa nachádzajú v Prahe, Oseku, Duchcove, Dobrej vode alebo vo Vroclave.

Václav Vavřinec Reiner je pochovaný v kostole sv. Egídia na Starom meste v Prahe.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Václav Vavřinec Reiner**

Autoritné údaje: * abART: 49910
* GND: 119293595
* ISNI: 0000 0000 8195 6653
* LCCN: n85342380
* NK ČR: jn20000728552
* VIAF: 8194650
* Web umenia: 8414
* WorldCat: lccn-n85342380
***Proces*** (nem. Der Prozess) je román Franza Kafku, ktorý vznikol v rokoch 1914 a 1915. Franz Kafka má vo svojich dielach naturalizmus, prevláda tam i existencializmus. Slovo Proces má v Kafkovom svete trochu iný obraz ako v normálnom. Hlavnou postavou je pán K.

Charakteristika pána K.
-----------------------

Je to akoby samotný autor. Absolútne znechutený spoločnosťou. Úprimný a čestný chodí do práce. Má jednotvárny život. Z domu do práce a z práce domov. Sem tam sa ide nejako zabaviť. Jeho život sa zmení na jeho 30. narodeniny. Nikto by nechcel taký darček, aký dostane Jozef K. Jozef však nemá minulosť. Nevieme o ňom, z akej vrstvy pochádza. Nevieme o jeho rodičoch.

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Na tridsiate narodeniny zaklope niekto na dvere. Pán K. dostane návštevu, o akej sa mu ani nesnívalo. Do jeho izby vstúpi niekoľko pánov. Oznámia mu, že je zatknutý. Pán K. je z toho znechutený. Dôvod zatknutia sa nedozvie, nevie čo spáchal a aké obvinenie voči nemu súd vzniesol. Vyšetrujú ho na slobode a súdny proces sa koná na tajomných miestach ( povaly starých činžiakov ). Celý čas blúdi ako mátoha. Nevie sa zmieriť so skutočnosťou. Jozef K. si nepripúšťa, že je voči nemu vedený proces, keďže si je istý svojou nevinou. Neskôr sa snaží preniknúť do systému súdu, ktorý ho vyčerpáva a ohrozuje jeho postavenie v banke. Nedarí sa mu nadviazať kontakt s ľuďmi. Pomaly sa cíti vinný už len tým, že existuje. Kniha sa končí 31. narodeninami Jozefa K.. Dvaja muži ho odvedú do kameňolomu a popravia bez toho, aby mu oznámili rozsudok.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.
Z vrcholu Cigánky vedie magistrála do Muráňa.
Chodník končí na Fiľakovskom hrade.
**Chodník Márie Széchy** alebo aj **Chodník Márie Séčiovej** je turistická magistrála na Slovensku, vedúca pohoriami Muránska planina a Cerová vrchovina. Magistrála je značená červeným turistickým značením, je pomenovaná po Márii Séčiovej (maď. Széchy), manželke Františka Vešeléniho, a spája Muránsky a Fiľakovský hrad. Celková dĺžka trasy je 83,1 km a odhadovaný čas na jej zdolanie je 22:10 hodín.

Priebeh trasy
-------------

Magistrála začína na Muránskom hrade, odkiaľ z vrchu Cigánka (935 m n. m.) klesá ku Chate pod Muránskym hradom, kde sa prudko stáča juhozápadným smerom k obci Muráň. Cez Muránsku Lehotu (388 m n. m.) a *Tri chotáre* (963 m n. m.) stúpa na Tŕstie (1 121 m n. m.) a osadami Polom, Horné Zahorany a Nižná Pokoradz smeruje do Rimavskej Soboty (210 m n. m.). Z mesta chodník vedie popri *Kurineckej priehrade* do osady Dúžava a vrchmi Cerovej vrchoviny na Veľký Bučeň (514 m n. m.), odkiaľ klesá k mestu Fiľakovo (200 m n. m.) a hradu, s ktorým je spätý život Márie Séčiovej.

Referencie
----------

1. ↑  Podrobný popis trasy aplikáciou Hikeplanner

Pozri aj
--------

* Zoznam diaľkových turistických trás na Slovensku

Zdroje
------

* Popis trasy na oma.sk
* Popis trasy
* Reportáž z trasy

Súradnice: 48°27′40″S 20°00′39″V﻿ / ﻿48,46108°S 20,010867°V﻿ / 48.46108; 20.010867
**Hniezdna dutina** je dutina vytesaná do živého či odumretého stojaceho stromu (a jeho konárov) ďatľom alebo prirodzeným spôsobom vzniknutá bútľavina. Slúži na hniezdenie, teda aby do nej zniesli vajíčka a vychovali mláďatá ďatle a po nich mnohé ďalšie druhy živočíchov. 

Ďatľovité vytvárajú hniezdne dutiny s okrúhlym vchodom, krátkym tunelom a za ním klesá samotná hniezdna bútľavina hruškovitého tvaru. Podľa druhu sú rôzne veľké vletové otvory i samotné vnútorné priestory. Podľa veľkosti ďatľa sú rôznej veľkosti. 

* Ďateľ malý má vletový otvor 34 mm, hĺbku 12 – 18 cm, šírku 10 cm.
* Ďateľ prostredný má vletový otvor minimálne 34 mm, hĺbku 20 – 35 cm, šírku 12 cm.
* Ďubník trojprstý má vletový otvor 45 – 50 mm, hĺbku 20 – 30 cm.
* Ďateľ hnedkavý má vletový otvor 40 – 50 mm, hĺbku 35 cm, šírku 11,5 cm.
* Ďateľ veľký má vletový otvor 50 mm, hĺbku 20 – 35 cm, šírku 15 cm.
* Žlna sivá má vletový otvor 50 x 60 mm, hĺbku 30 cm.
* Ďateľ bielochrbtý má vletový otvor 50 x 60 mm, hĺbku 37 – 40 cm, šírku 15 – 18 cm.
* Žlna zelená má vletový otvor 55 x 75 mm, hĺbku 25 – 60 cm, šírku 15 cm.
* Tesár čierny má vletový otvor 128 x 86 mm, hĺbku 30 – 60 cm, šírku do 25 cm.

Napríklad sovy ako pôtik kapcavý, kuvičok vrabčí, sova obyčajná a do veľkých prirodzených dutín sova dlhochvostá, myšiarka ušatá. Tiež holub plúžik, dudok chochlatý, kavka tmavá, sokol myšiar. Zo spevavcov sýkorkovité, brhlík obyčajný, muchárik bielokrký, vrabec poľný aj škorec obyčajný. 

Býva využívaná nielen na hniezdenie, rozmnožovanie ale aj na nocovanie či denný úkryt a na uskladnenie koristi. 

* Hniezdne dutiny rôznych druhov ďatľov
* ďateľ malýďateľ malý
* ďateľ hnedkavýďateľ hnedkavý
* ďateľ veľkýďateľ veľký
* ďateľ bielochrbtýďateľ bielochrbtý
* tesár čiernytesár čierny
* Colaptes chrysoidesColaptes chrysoides
* Campephilus principalisCampephilus principalis

  

Mnohé dutiny vznikajú aj po hľadaní potravy rôznymi druhmi ďatľov. 

* Miesta, kde ďatle vyhľadávali potravu
* krúžkované stromy, ďateľ veľký alebo ďateľ prostrednýkrúžkované stromy, ďateľ veľký alebo ďateľ prostredný
* rod Sphyrapicus rod Sphyrapicus
* ďubník trojprstý na mŕtvom dreveďubník trojprstý na mŕtvom dreve
* tesár čiernytesár čierny
* tesár čiernytesár čierny
* Dryocopus pileatusDryocopus pileatus
* dieľňa ďatľa so šiškami, ďateľ veľký*dieľňa ďatľa* so šiškami, ďateľ veľký

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hniezdna dutina**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bruthöhle na nemeckej Wikipédii.*
V informatike je proces bežiaca inštancia programu vrátane všetkých hodnôt premenných a stavu. Multitasking operačného systému prepína medzi procesmi, čím vzniká dojem súčasného behu viacerých procesov, hoci v skutočnosti je vo všeobecnosti možné vykonávať iba jeden proces v jednom jadre CPU.

Neformálne povedané, proces je úloha, ktorú vykonáva počítač, často súčasne s inými. Mnohé procesy môžu existovať súčasne, pričom sa striedajú pri využívaní CPU.

Vo vnorených operačných systémoch sa procesy často nazývajú *úlohy*. Zmysel *procesu* je „niečo spotrebúvajúce čas", na rozdiel od pamäte, „čo spotrebúva miesto".

Už uvedený opis sa vzťahuje na procesy spravované operačným systémom ako aj na procesy definované v teórii procesov.

V prvom prípade udržiava operačný systém procesy oddelené a alokuje zdroje, ktoré požadujú, takže je menej pravdepodobné, že medzi nimi nastanú konflikty, čo by mohlo spôsobiť zlyhanie systému. Operačný systém tiež poskytuje mechanizmy komunikácie medzi procesmi, aby bola umožnená komunikácia bezpečným a predvídateľným spôsobom.

Vo všeobecnosti, proces operačného systému pozostáva z týchto častí:

* pamäť (zvyčajne existuje oblasť virtuálnej pamäte pre odložené (suspened) procesy), ktorá obsahuje vykonateľný kód alebo dáta špecifické pre vykonávanú úlohu,
* zdroje OS alokované procesu, ako deskriptory súborov (UNIXová terminológia) alebo handles (Windows),
* bezpečnostné atribúty, ako vlastník procesu a množina oprávnení,
* stav procesora (kontext), ako obsah registrov, adresy fyzickej pamäte atď. Stav je uložený v registroch, keď sa program vykonáva, inak v pamäti.

Posledná položka, stav procesora súvisí s každým z vlákien procesu v operačných systémoch s multithreadingom.

Na tejto úrovni programovania sú registre zdrojom najnižšej úrovne a hodnoty programu musia byť načítané z pamäte do registrov, ktoré sa najprv znulujú a potom nastavia. Tieto kroky sa vykonávajú rýchlosťou hodinového cyklu CPU a závisia na architektúre procesora.

Ak je úloha odložená, môže byť odswapovaná na disk, v rovnakom stave ako existovala vo virtuálnej pamäti, kde sú bloky pamäte v skutočnosti na disku a nie vo fyzickej pamäti.

Pozri aj
--------

* multitasking (počítače)
Hrob Ivana Plintoviča a jeho manželky v banskobystrickom evanjelickom cintoríne
**Ivan Plintovič**, (\* 2. jún 1923, Bodorová – † 10. november 1997, Banská Bystrica) bol slovenský vedec, pedagóg, literárny kritik, literárny teoretik a esejista.

Životopis
---------

Študoval na FF UK v Bratislave. Začínal svoje pôsobenie na gymnáziu v Malackách, kde vyučoval slovenčinu a venoval sa ochotníckemu účinkovaniu študentov. V roku 1949 s nimi naštudoval hru Petra Zvona *Tanec nad plačom*, v ktorej aj sám účinkoval.

Od roku 1959 sa stal vysokoškolským učiteľom na Pedagogickej fakulte v Banskej Bystrici. Neskôr sa tu stal vedúcim Katedry slovenského jazyka a literatúry. Venoval sa literárnovednému výskumu v oblasti teórie a metodiky vyučovania literatúry, výskumu lyrizovanej prózy a súčasnej poézii. Napísal obsiahlu štúdiu o diele Martina Kukučína a Petra Jilemnického. Je autorom monografie *Básnická tvorba Štefana Žáryho*. Napísal tiež štúdiu *Úvahy o lyrizovanej próze*. Ako spoluautor sa zúčastnil na vydaní učebnice *Teória literatúry* a *Slovník literárnovedných termínov*.

Literatúra
----------

* Slovenský literárny kalendár

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * BnF: 120236367
* ISNI: 0000 0001 1023 6752
* LCCN: n80108876
* NK ČR: ola2002152825
* SNK: 156881
* VIAF: 32009551
* WorldCat: lccn-n80108876
Rodový erb umiestnený na kaštieli v Humennom
**Ján I. Druget(h)** (maď. *I. Drugeth János*) (1288 - 1333) bol uhorský palatín a jeden zo zakladateľov uhorskej vetvy Drugetovcov.

Najprv pôsobil v službách sicílského kráľa Karola II. a neskôr u ára Filipa Tarantského. Podľa historika Leopolda Ováryho bol poverený neapolskou kráľovnou Máriou, ktorá mala maďarský pôvod, aby zaniesol posolstvo uhorskému panovníkovi Ladislavovi v roku 1291. V roku 1313 ho kráľ Róbert pozval s viacerými bojovníkmi do Kalábrie na obranu vlasti. Neskôr sa opäť dostal do služieb kráľa Karola Róberta na Sicílii. S Karolom Róbertom sa poznal od detstva a boli aj rovesníkmi. V roku 1324 sa natrvalo usadil v Uhorsku a bol k dispozícii kráľovi. Od roku 1329 prebral po svojom bratovi funkcie uhorského palatína a sudcu Kumánov. Stal sa zakladateľom uhorskej vetvy Drugetovcov. Ján I. ktorý zanechal domov a majetky, si získal srdce kráľa. Nebol až takým skvelým vojakom, ako jeho brat Filip I. ale bol viac poradcom kráľa, čomu nasvedčuje aj jeho jemnejšia povaha. Jeho vernú službu kráľ ocenil tým, že mu daroval všetky bratove majetky.

Zomrel v roku 1335. Ján Druget mal synov Viliama, Mikuláša a Jána. Vo veľkej miere zasiahol nielen do dejín územia východného Slovenska, ale aj celého Uhorska. Zaradil sa k najbohatším magnátom na východnom Slovensku, ktorému v 14. storočí patrilo okolo 300 dedín.

Autoritné údaje: * PIM: PIM38265
**Ivan Tomáš** (\* 10. marec 1935, Nižná Myšľa – † 11. september 2014, Bratislava) bol slovenský baletný tanečník.

Životopis
---------

Narodil sa ako najmladšie dieťa a zároveň jediný syn Alžbete Althovej. Jeho sestry boli už dospelé a niektoré mali už založené rodiny, takže viac menej vyrastal sám so svojou matkou.

Už ako 15- ročný nastúpil ako elév k profesorovi Rudolfovi Macharovskému do Štátneho divadla v Košiciah. Uchvátilo ho umenie hlavne baletné, nepoznal nič iné len tréningy, baletnú sálu a vytrvalo na sebe pracoval. Jeho talent si rýchlo všimol aj vtedajší riaditeľ a zakladateľ Štátneho divadla V Košiciach p. Borodáč. Jeho veľkým vzorom bol p. Miroslav Kúra, vtedajší sólista baletu. 

Od roku 1951 bol členom košického Štátneho divadla, kde stvárnil hromadu sólových postáv na doskách, ktoré znamenajú svet. V rokoch 1953 až 1960 bol sólistom košického Štátneho divadla. V rokoch 1960 až 1967 pôsobil ako sólista v Slovenskom národnom divadle v Bratislave. V rokoch 1967 až 1972 v divadle National theater v Mennheime ( Nemecko ).

Stvárnil množstvo postáv, za ktoré bol odmenený cenou divadelné Žatvy a inými cenami. Jeho umenie je taktiež zachytené v rôznych talentových encyklopédiách. Kritiky na jeho umenie boli vždy veľmi výnimočné až jedinečné. Nikdy nebol povýšenecký, miloval život. Bol veľký bohém a vždy sa obkolesoval ľuďmi, pretože mal rád spoločnosť. Baletné umenie reprezentoval aj v zahraničí a vystupoval na rôznych divadelných scénach po celej Európe, kde žal úspechy no aj napriek tomu bol nenáročný a veľmi skromný.

Postavy
-------

|  |  |
| --- | --- |
| K úspešným postavám v Štátnom divadle Košice patrili:* Václav (Bachčisarajská fontána, 1953)
* Jano (Hlúpy Jano, 1954),
* Mao-Li-Čen (Červený mak, 1954)
* Romeo (Romeo a Júlia, 1955)
* Jožko (Šatôčka, 1955)
* Radúz (Radúz a Mahuliena, 1956)
* Geňa (Karpatská rapsódia, 1958)
* Lukáš (Trojrohý klobúk, 1959)
* Otrok (Šeherezáda, 1959)
* Rytier Ján (Rytierska balada, 1960)
 | v Slovenskom národnom divadle v Bratislave:* Lanny Swartz (Púť v búrke, 1961)
* Dafnis (Dafnis a Chloe, 1961)
* Truffaldino (Sluha dvoch pánov, 1962)
* Básnik (Straussiáda, 1962)
* Paganini (Paganini, 1962)
* Paolo (Francesca da Rimini, 1963)
* Harlekýn (Karneval, 1963)
* Pan (Valpurgina noc, 1963)
* Ferhád (Legenda o láske, 1963)
* Princ (Labutie jazero, 1964)
* Bojovník Lolli (Skýtska suita, 1964)
* Carmelo (Čarodejná láska, 1967)
 |
**Theochréstos** (starogr. *θεόχρηστος* – *Theochréstos*) bol v roku 360 pred Kr. olympijský víťaz v tethrippe.

Theochréstos z Kyrény bol na 105. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v tethrippe. Tethrippon sa v Olympii zaviedol na 25. hrách v roku 680 pred Kr.

Theochréstovo olympijské víťazstvo zaznamenal v Olympii cestovateľ a spisovateľ Pausanias z nápisu sochárskeho diela venovaného na počesť olympijského víťazstva jeho vnuka: „*Kyrénsky Theochréstos, ktorý po libyjskom vzore choval kone, získal s koňmi víťazstvo v Olympii a ešte pred ním rovnomenný starý otec z otcovej strany, aj Teochréstov otec sa vyznamenal v Isthmii, ako hlása nápis na voze."* Staroveká libyjská Kyréna bola chovom koní preslávená.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  James Lynch, *The Ancient Olympiads: 776 BC to 393 AD*
2. 1 2 3  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,12,7.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
4. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
6. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 571 vysvětlivky.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Theodora** alebo **Teodora** (\* 7. stor. Chazarská ríša – † 8. storočie) bola byzantská cisárovná, druhá manželka cisára Justiniána II. Bola sestrou chazarského chána Ibuzira. Za Justiniána II. sa vydala v roku 703 počas jeho exilu na Kryme. Jej pôvodné meno bolo iné, meno Theodora prijala až po krste spojenom so sobášom. Krátko po svadbe Theodorinho brata, chazarského chána kontaktovali zástupci cisára Tiberia, ktorí žiadali Justiniánovo odstránenie. Vďaka Theodorinmu upozorneniu však Justinián utiekol do Bulharska, kde požiadal o pomoc chána Tervela. Po Justiniánovom návrate k moci bola v roku 705 ako prvá pôvodom nebyzantská manželka cisára korunovaná na cisárovnú. Spolu s Justiniánom II. mala jedného syna Tiberia (Justiniánov spolucisár 706 – 711). V roku 711 bol Justinián II. zavraždený a o osude Theodory sa nič nevie.

Referencie
----------

1. ↑  VENNING, Timothy; HARRIS, Jonathan. *A Chronology of the Byzantine Empire*. 1. vyd. New York a Hampshire : Palgrave Macmillan UK, 2006. 817 s. ISBN 978-0-230-50586-5. S. 189. (po anglicky)
2. ↑  JUSTINIAN II In:  *The Oxford Dictionary of Byzantium*. Ed. Alexander P. Kazhdan. 1. vyd. New York : Oxford University Press, 1991. 2338 s. ISBN 0-19-504652-8. S. 1084 – 1085. (po anglicky)
3. ↑   *Theodora (Second Wife of Justinian II )* [online]. www.roman-emperors.org, [cit. 2020-08-07]. Dostupné online.
**Shader** je počítačový program slúžiaci na riadenie jednotlivých častí programovateľného grafického reťazca grafickej karty (presnejšie GPU). K tvorbe takýchto programov slúžia špecializované programovacie jazyky tzv. Shader jazyky (napríklad jazyk GLSL pre OpenGL, Cg od spoločnosti NVIDIA alebo HLSL od spoločnosti Microsoft určený pre API DirectX, Xbox a Xbox 360). Shadery sa rozdeľujú na niekoľko základných typov podľa toho, pre ktorú jednotku grafického reťazca sú určené. V súčasnosti patria medzi najdôležitejšie vertex, pixel a geometry shader. S príchodom posledných generácií grafických kariet a nových verzií grafických rozhraní (DirectX a OpenGL) sa tiež začínajú rýchlo presadzovať shadery pre realizáciu teselácie.

Vertex shader
-------------

Program, ktorý sa vykoná na každom vrchole (vertexu) vstupnej geometrie scény. Medzi najčastejšie operácie patrí transformácia vrcholu (násobenie pohľadovou a "world" maticou). Pomocou transformácií možno však dosiahnuť aj rôznych grafických efektov - napr. simulácia pohybu vodnej hladiny. Vždy do programu vstúpi jeden vrchol, je upravený a zase vystúpi, nemožno teda vrcholy pridávať či odoberať.

Geometry shader
---------------

Geometry shader na rozdiel od vertex shadera umožňuje pridávať alebo odoberať vrcholy a tým ovplyvňovať výslednú geometriu. Geometry shader možno využiť napríklad na generovanie jednoduchej vegetácie (trávy) na povrchu nejakého objektu či na doplnenie detailov existujúceho modelu (napr. vytvorenie ostňov na modeli dinosaura) v reálnom čase.

Pixel (fragment) shader
-----------------------

Pixel shader je vykonávaný na každom pixeli rasterizovanej scény - pracuje teda s jej 2D obrazom. Medzi najčastejšie operácie patrí aplikácie textúr prípadne ďalšie modifikácie farby pixelu.

Shadery pre teseláciu
---------------------

S príchodom Direct3D 11 a OpenGL 3.2 bol vykresľovací reťazec rozšírený o nové stupne realizujúce teseláciu. Dva z týchto celkom troch stupňov sú programovateľné. Názvy príslušných shaderov sa u jednotlivých rozhraní líšia. Pre Direct3D sú to **Hull-shader** a **Domain-shader**, pre OpenGL potom **Tessellation control shader** (TC) a **Tessellation evaluation shader** (TE). Tieto shadery umožňujú meniť geometriu objektov (podobne ako geometry shader). Vďaka podpore teselácie zakotvenej priamo v hardware (GPU) je možné do scény pridať veľmi veľké množstvo detailov (a to tam, kde sú potrebné napr. podľa vzdialenosti od kamery).

Referencie
----------

1. 1 2 3  Shader Stages (Direct3D 10) (anglicky)
2. ↑  Tessellation Overview (anglicky)

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Shader na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* OpenGL Rendering Pipeline Overview (anglicky)
* Direct3D 11 Graphics Pipeline (anglicky)
* OpenGL Tessellation (anglicky)