recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
O rovnomennej krajskej jednotke pozri *Trikala (krajská jednotka).*

Rieka Litheos
Mestská mešita
**Trikala** (gr. *Τρίκαλα*) je mesto v Grécku v kraji Tesália a je hlavným mestom rovnomenného okresu (nomos). Žije tu približne 52 000 obyvateľov.

Dejiny
------

Mesto je osídlené už od 3. tisícročia pred Kr. kedy sa nazývalo *Trikké*, alebo *Trikka*, podľa rovnomennej nymfy. Podľa mytológie tu žil a vládol Asklépios, boh lekárov. V klasickom staroveku tu bol Asklépiovi zasvätený chrám a mesto Trikka patrilo k najznámejším centrám asklépiovho kultu. Podľa Homéra sa Trikka zúčastnila Trójskej vojne. Táto bohatá mytológia je dôkazom toho, že Trikka bola počas mykénskej doby významným mestom a sídlom vládcu. V 5. stor. pred Kr. pripadla Peržanom, po oslobodení sa spojila s ďalšími mestami Tesálie. V 4. stor. oblasť ovládli Macedónci, v 2. stor. pred Kr. Rimania. Postupne sa tu začínalo šíriť kresťanstvo, čím upadal Asklépiov kult. Od roku 395 patrí Byzancií. V 4. a 5. stor. mesto dobyli Góti a Huni, v 6. stor. Slovania a v 10. stor. bola ovládaná Bulharmi. Po ich porážke sa opäť prinavrátila Byzancií. Od tejto doby sa používa dnešné meno *Trikala*. V 13. stor. mesto pripadlo Európanom, no neskôr ho ovládol susedný grécky Epirský despotát a nakoniec opäť Byzancia. V roku 1393 mesto ovládli Turci. Počas tejto doby bola Trikala dôležitým centrom gréckej vzdelanosti, existovala tu grécka škola, kde vyučovali mnohí známi grécki vzdelanci, ako Dionysos Filosofos. V roku 1881 sa Trikala a celá Tesália a Epirus pripojili ku Grécku. Od tejto doby bola Trikala strediskom poľnohospodárstva, začiatkom 20. stor. tu prebiehali rôzne roľnícke povstania proti veľkostatkárom a v roku 1906 tu bol založený prvý poľnohospodársky spolok v Grécku.

Obyvateľstvo
------------

Väčšina obyvateľov bola vždy tvorená Grékmi, v tureckej dobe tu žila aj turecká komunita, ktorá však počas Grécko-tureckej výmene obyvateľov v roku 1923 Trikalu opustila. V tureckej dobe sa tu usadilo aj niekoľko arumunských rodín z neďalekého pohoria Pindos a dodnes tu tvoria jazykovú menšinu. Časť miestneho gréckeho obyvateľstva patrí pod skupinu tzv. Karagunov.

Kultúra
-------

Trikala je známa ako centrum hudobnej kultúry, pretože odtiaľto pochádzalo množstvo významných skladateľov a hudobníkov, napríklad Vasilis Tsitsanis, známy skladateľ minulého storočia, Apostolos Kaldaras, Dimitros Mitropanos a spevák Babis Bakalis. V meste sú rôzne múzeá, najznámejšie je archeologické múzeum, ľudové múzeum a hudobné múzeum. Existuje tu aj archeologická lokalita starovekého mesta, veža s hodinami a turecká mešita.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Trikala**
**Vstupné spracovanie dokumentov** sú (prevažne intelektuálne) činnosti a postupy, ktoré sú zamerané na výber, formalizáciu a ukladanie údajov o knižničnom dokumente, ktoré ho formálne a obsahovo charakterizujú. Je základom vytvárania bibliografických alebo katalogizačných záznamov. 

Objektom vstupného spracovania sú dokumenty, resp. údaje o dokumentoch, ktoré sú výstupom akvizičného procesu. Za istých okolností môžu byť tieto údaje preberané formou kooperatívnej katalogizácie z iných knižníc. Základom vstupného spracovania je informačná analýza dokumentu. Výsledkom informačnej analýzy je množina údajov, ktoré sa transformáciou menia na dokumentografické informácie. Uprostred tejto transformácie dochádza k štyrom procesom:

1. Formalizácia a usporiadanie údajov, ktoré dokument charakterizujú z vonkajšej (vydavateľskej) stránky, tzv. identifikačných údajov
2. Transformácia údajov o dokumente do informačného jazyka
3. Redukcia textu v prirodzenom jazyku, pričom výsledkom je obsahová charakteristika, tzv. anotácia alebo abstrakt
4. Transformácia prieskumového obrazu dokumentu do strojom čitateľnej formy

V spracovaní má veľký význam metodika uplatňovaná pri jednotlivých činnostiach. Spracovanie je potrebné realizovať v súlade s platnými štátnymi a medzinárodnými normami a metodickými materiálmi. Výsledkom vstupného spracovania je tvorba katalogizačného, resp. bibliografického záznamu.

Referencie
----------

1. 1 2 3  JURČACKOVÁ, Zuzana. *Informačná výchova*. 1.. vyd. Bratislava : Slovenské pedagogické nakladateľstvo, 1998. ISBN 80-08-02818-1. Kapitola Vstupné spracovanie dokumentov, s. 349.
**Ikkos** (starogr. *Ἴκκος* – *Ikkos*) bol olympijský víťaz, tréner, lekár a filozof v piatom storočí pred Kr.

Ikkos, syn Nikolaida z Tarentu, víťaz 84. olympijských hier v roku 444 pred Kr. v päťboji, sa po ukončení svojej športovej kariéry stal slávnym trénerom. Pausanias, ktorý v druhom storočí navštívil Olympiu, videl sochu Ikka a charakterizoval ho ako najlepšieho trénera svojich čias. Ikkom zavedenej prísne regulovanej životosprávy, spojenej s diétou, metodika a technika tréningu jeho zverencov dosiahla takú úroveň, ktorú aj pri dnešných hľadiskách môžeme nazvať vedeckou a preto je Ikkos nie nadarmo považovaný za otca vedeckého tréningu a dietológie. Táto vysoká úroveň tréningu a trénerov sa v starovekom Grécku dosiahla až po skúsenostiach mnohých generácii atlétov i trénerov.

Slávny antický filozof Aristoteles považoval gymnastiku a medicínu za sesterské umenia, lebo vzťah k zdravému životnému štýlu a zdravému stravovaniu, profesionálny tréning a rozvoj lekárstva úzko spájal. Dôkazom toho je Ikkov mladší súčasník Hippokrates z Kóu, ktorého pokladajú za zakladateľa vedeckého lekárstva.

Písomnosti o živote Ikka, jeho telovýchovné spisy a aj celá odborná literatúra, ku ktorej dal podnet, žiaľ, pre nezáujem stredovekých kresťanských knihovníkov zmizla. O úrovni trénerov a ich prác si ale aj napriek tomu vieme urobiť predstavu z iných antických písomných diel, najmä lekárskych.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,10,5 – 6.
2. 1 2  Leonid Zhmud, *Pythagoras and the Early Pythagoreans*, str. 126.
3. 1 2 3 4 5  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 137 – 138.
4. ↑  Claudius Aelianus, *Varia Historia*, 11,3.
5. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 416.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku

Autoritné údaje: * GND: 102396140
* VIAF: 2858041
Súradnice: 49°10′14″S 20°00′13″V﻿ / ﻿49,170556°S 20,003611°V﻿ / 49.170556; 20.003611

**Nefcerka**  (poľ. *Dolina Niewcyrka*, nem. *Neftzertal*, maď. *Nefcervölgy*) je jedno z hlavných odvetví Kôprovej doliny v jej prostrednej časti vo Vysokých Tatrách. Uzáver 3 km doliny tvorí hlavná os rázsochy Kriváňa od Hrubého vrchu po Rameno Kriváňa. Od Hlinskej doliny ju oddeľuje Hrubé a od Kotlín Krivánsky hrebeň. 
Vstup do doliny je oficiálne zakázaný.

Národná prírodná rezevácia
--------------------------

Je to najprísnejšie chránená prírodná rezervácia na Slovensku a má unikátnu, divokú prírodu v rámci celej Európy. Oficiálne nemá žiadny turistický vstup. Nakoľko je chránená po dlhý čas, existuje možnosť, že sa v nej nachádzajú niektoré dosiaľ neobjavené druhy flóry a fauny, ktoré sa nenachádzajú nikde inde na svete. Dolina začína lesom, potom pokračuje kosodrevinou, strhujúcim vodopádom, vrchom Kriváňa po pravej strane a kameňmi všade navôkol, neskôr vidieť tmavomodré horské jazerá. 

V Nefcerke, kde je niekoľko malých pliesok bez názvov, sa nachádza Nižné Terianske pleso, Vyšné Terianske pleso a Malé Terianske pleso. Z Nižného Terianskeho plesa vyteká Nefcerský potok, ktorý má bočný prítok, ktorý doň vteká poniže Horného Nefcerského vodopádu.
Názov Nefcerka je pravdepodobne odvodený od rodu rodiny Neftzer, ktorá sa starala o kráľovský majetok od roku 1695 do roku 1762.

Nefcerku je možné vidieť z Kriváňa, ktorý je voľne dostupný pre turistov (približne 4 hodiny zo Štrbského Plesa).

Fauna
-----

Zo zvierat žijúcich na mieste, ako je tento prírodný klenot tu opísaný, môžeme spomenúť orla, euroázijského rysa, svišťa, ale taktiež mnoho ďalších ako zmiju, kamzíka, medveďa ... Medzi nimi je taktiež veľmi vzácny druh *Branchinecta paludosa* (žiabronôžka arktická, živočích z triedy primitívnych vodných kôrovcov. 

Tento vodný živočích má jednu špeciálnu vlastnosť – nežije nikde inde na svete okrem Grónska, Sibíri a Škandinávie... Potom nasledujú tisícky kilometrov a zrazu ho nájdeme vo Vysokých Tatrách. Žije iba v dvoch tatranských plesách a jedno z nich je vyššie spomenutá Furkotská dolina susediaca s dolinou Nefcerka.

Flóra
-----

Z flóry môžeme tiež spomenúť niektoré zaujímavé rastliny. Jednou z týchto rastlín je horčičník Wahlenbergov (*Erysimum wahlenbergii*), ktorý bol objavený vyššie spomínaným švédskym prírodovedcom a ktorý nesie jeho meno. Táto rastlina dorastá do výšky jedného metra a má žlté kvety ako divá reďkovka. Tento rastlinný druh nebol objavený nikde inde na svete.

Referencie
----------

1. 1 2 3  BOHUŠ, Ivan. *Od A po Z o názvoch Vysokých Tatier*. 1. vyd. Tatranská Lomnica : ŠL TANAPu, 1996. ISBN 80-967522-7-8. S. 457.
*Pediastrum sp.* – príklad zelenej riasy
**Zelené riasy** (lat. *Chlorophyta*) sú veľkou skupinou rastlín, ktorá je tradične zaraďovaná medzi riasy. Zahrňujú široké spektrum organizmov od jednobunkových až po veľké druhy s diferencovanou stielkou. Sú predkami suchozemských rastlín s ktorými zdieľajú mnohé biochemické pochody, vrátane fotosyntézy.

Fylogenéza zelených rias
------------------------

Zelené riasy vznikli primárnou endosymbiózou eukaryotickej bunky so sinicou, ktorá umožnila ich autotrofiu.

Prvé fosílie, ktoré môžeme spoľahlivo zaradiť k zeleným riasam sú známe z kambria (existujú aj staršie fosílie, ktoré by mohli patriť zeleným riasam, ale ich zaradenie ja zatiaľ nejasné). V minulosti bola diverzita zelených rias oveľa väčšia, ako v súčasnosti. Najznámejším fosílnym taxónom sú *Dasycladales* z Ordoviku až Kriedy.

Znaky zelených rias
-------------------

Fotosyntetickými farbivami zelených rias (podobne ako u suchozemských rastlín) sú chlorofyly ***a*** a ***b***, α- a β-karotény a xanthofyly. Chloroplasty majú dve membrány s tylakoidmi. Hlavnou zásobnou látkou je väčšinou škrob.
Bunková stena je celulózová, niekedy môže byť nahradená glykoproteínovou vrstvou, alebo môže chýbať.

Typická pre zelené riasy je prítomnosť dvoch rovnakých bičíkov. Pri mnohobunkových druhoch majú niekedy bičíky iba ich spóry.

Rozmnožovanie rias je v jednotlivých skupinách veľmi variabilné. Typické je striedanie pohlavnej a nepohlavnej generácie (*Rodozmena*).

Ekológia
--------

Mnohobunková zelená riasa z rodu *Cladofora*
Nachádzajú sa v moriach (hlavne v tropických), aj v sladkých vodách. V sladkých vodách sú dominantnou skupinou rias.

### Hospodársky význam

Druhy rodu *Chlorella* alebo *Dunaliella* sa niekedy používajú ako zdroj potravinárskych farbív alebo ako potrava pre ľudí alebo hospodárskych zvierat. Niektoré riasy sa často pestujú ako okrasné rastliny v akváriách.

Systematické členenie
---------------------

Toto členenie je podľa Systému živých organizmov používaného v slovenskej Wikipédii. V starých systémoch sa triedy Zynematophyceae (ako trieda Conjugatophyceae) aj Charophyceae zaraďovali medzi zelené riasy (preto sú nižšie uvedené).

* Vývojová línia Chlorophytae :
	+ Oddelenie Chlorophyta – zelené riasy
		- Trieda: Prasinophyceae
		- Trieda: Ulvophyceae
		- Trieda: Cladophorophyceae
		- Trieda: Bryopsidophyceae
		- Trieda: Dasycladophyceae
		- Trieda: Trentepohliophyceae
		- Trieda: Trebouxiophyceae
		- Trieda: Chlorophyceae – vlastné zelené riasy
* Vývojová línia Streptophytae
	+ Vývojová vetva Charophytae
		- Oddelenie Charophyta
			* ...
			* Trieda Zygnematophyceae (Conjugatophyceae) – spájavky
			* Trieda Charophyceae – chary
	+ ...

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Zelené riasy**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Zelené riasy**
**Kostelecká rovina** je geomorfologický okrsok v strednej časti Mělnickej kotliny, ležiaci v okresoch Mělník a Praha-východ v Stredočeskom kraji.

Poloha a sídla
--------------

Územie okrsku leží zhruba medzi mestom Neratovice (na severozápade) a obcami Záryby (na severovýchode), Polerady (na juhu) a Mratín (na juhozápade). Väčšia častí leží vnútri okrsku mesta Kostelec nad Labem, podľa ktorého je okrsok pomenovaný.

Charakteristika územia
----------------------

Je to rovina pri ľavom okraji labskej nivy medzi Zárybami a Neratovicami, mierne zvlnený erózno akumulačný reliéf stredopleistocénnych (riských) terás a denudačný povrch so zvyškami mladopleistocennych kryopedimentov v úpätných polohách svedeckých pahorkov a vyvýšenín na cenomanských pieskovcoch a spodnoturónskych vápnitých ílovcoch a slieňovcoch. K Labe pri Neratoviciach zasahujú výbežky nízkych štruktúrnych chrbátikov z proterozoických buližníkov.

Geomorfologické členenie
------------------------

Okrsok Kostelecká rovina (podľa značenia Jaromíra Demka VIB-3C-6) patrí do celku Středolabská tabule a podcelku Mělnická kotlina. 

Podrobnejšie členenie Balatku a Kalvodu okrsok Kostelecká rovina nepozná, uvádza len 3 iné okrsky Mělnickej kotliny (Lužecká kotlina, Staroboleslavská kotlina a Všetatská pahorkatina). Zato uvádza podokrsok Kostelecká kotlina.

Demková Kostelecká rovina susedí s ďalšími okrsky Středolabské tabule: Labská-Vltavská niva na severe a východe, Vojkovická rovina na severozápade, Kojetická pahorkatina na západe a juhu.

Kompletné geomorfologické členenie celej Středolabskej tabule uvádza nasledujúca tabuľka:


| Geomorfologické členenie Středolabskej tabule  |
| --- |
| **ČESKÁ VYSOČINA** • **Česká tabule** • Středočeská tabule |
| NYMBURSKÁKOTLINA | Sadská rovina |
| Milovická tabule |
| Poděbradská rovina |
| Ovčárská pahorkatina | Oškobrh (285 m) |
| Středolabská niva |
| ČÁSLAVSKÁKOTLINA | Žehušická kotlina |
| Ronovská tabule | U Písku (341 m) |
| Labsko-klejnárská niva |
| MĚLNICKÁKOTLINA | Lužecká rovina |
| Staroboleslavská rovina |
| Všetatská pahorkatina |
| Labsko-vltavská niva |
| Vojkovická rovina | Dřínov (247 m) |
| Kostelecká rovina |
| Čelákovická pahorkatina |
| MRLINSKÁTABULE | Královéměstecká tabule |
| Rožďalovická tabule | Ostrá hůrka (278 m) |
| ČESKOBRODSKÁTABULE | Kojetická pahorkatina |
| Čakovická tabule |
| Bylanská pahorkatina |
| Kouřimská tabule | Dílce (366 m) |
| Kolínská tabule |
| **PROVINCIA** • **Subprovincia** • Oblasť / **Celok** / **PODCELOK** • **Okrsok** • Vrchol |

Referencie
----------

1. ↑  Kostelecká rovina na Mapy.cz
2. 1 2  DEMEK, Jaromír; MACKOVČIN, Peter, a kolektív. *Zeměpisný lexikon ČR: Hory a nížiny*. 2. vyd. Brno : AOPK ČR, 2006. 582 s. ISBN 80-86064-99-9.
3. ↑  BALATKA, Břetislav; KALVODA, Jan. *Geomorfologické členění reliéfu Čech*. Praha : Kartografie Praha, 2006. ISBN 80-7011-913-6.

Externé odkazy
--------------

* Geomorfologická mapa na Mapy.nature.cz (J. Demek et al. 2006)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kostelecká rovina na českej Wikipédii.*
**Pytón tigrovitý** (lat. Python molurus), známy aj ako **indický pytón**, je nejedovatý had z čeľade pytónovité dorastajúci do dĺžky 2 až 5 metrov.

Opis
----

Pytón tigrovitý sa vyznačuje výborným maskovaním, ktoré pozostáva z prekrývajúcich sa tmavohnedých škvŕn na žltohnedom alebo sivom podklade. Jeho farba sa mení podľa oblasti v ktorej žije, ale šípovité znaky na temene hlavy ostávajú rovnaké. Ako všetky pytóny, aj indický pytón má pozdĺž čeľustí jamky so senzormi, ktorými vnímajú teplotu okolitého prostredia. Leto zvyčajne trávi v suchších oblastiach.

Výskyt
------

Obýva južnú a juhovýchodnú Áziu. Konkrétne štáty Pakistan, Nepál, India, Srí Lanka, Bhután a Bangladéš.

Správanie a potrava
-------------------

Dospelý jedinec nemá žiadnych prirodzených nepriateľov. Ale ak sa cíti ohrozene začne syčať, vyrážať hlavou vpred a hrýzť. Nie je nebezpečný pre človeka. Pytón tigrovitý je škrtič, ktorý sa živí cicavcami a vtákmi. Dokáže zaútočiť a uškrtiť korisť vo veľkosti jeleňa.

Ohrozenie
---------

Vzhľadom na ničenie prirodzeného životného prostredia pytóna tigrovitého a lov na neho kvôli koži ubúda jeho populácia a je zákonom chránený. Momentálne má status menej ohrozeného živočícha.

Rozmnožovanie
-------------

Samice sú väčšie ako samce, zvyčajne kladú naraz 18 – 55 vajec. Vajcia kladú do dutín stromov, alebo štrbín v zemi, ich teplotu udržiavajú až do liahnutia mláďat. Počas inkubovania vajec si dokážu zvýšiť teplotu tela chvením svalstva.

Galéria
-------

* Python m. molurus v Národnom parku Keoladeo, India.Python m. molurus v Národnom parku Keoladeo, India.
* Indický pytón prehĺta svoju obeť.Indický pytón prehĺta svoju obeť.
* Hniezdo pytóna.Hniezdo pytóna.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pytón tigrovitý**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Pytón tigrovitý**

Zdroje
------

* BURNIE, David; KOVÁČ, Vladimír, a kol. *Zviera: Obrazová encyklopédia živočíšnej ríše*. Bratislava : Ikar, 2002. ISBN 80-551-0375-5.
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Python molurus na anglickej Wikipédii.*
**Chennai Open 2010** sa konal v dňoch 4. – 10. januára v indickom Čennai na otvorených kurtoch s tvrdým povrchom. Rozpočet turnaja bol 398 250 USD. Titul v dvojhre získal chorvátsky tenista Marin Čilić, ktorý vo finále zdolal švajčiarskeho tenistu Stanislasa Wawrinku 7:6 (2), 7:6 (3). Titul vo štvorhre získal druhý nasadený španielsky pár Marcel Granollers, Santiago Ventura, ktorý vo finále zdolal nenasadený pár Jan-sun Lu, Janko Tipsarević 7:5, 6:2.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Chennai Open 2010*
**Chorvátsko Marin Čilić** vs. Švajčiarsko Stanislas Wawrinka 7 – 62, 7 – 63

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Chennai Open 2010*
**Španielsko Marcel Granollers / Španielsko Santiago Ventura** vs. Čínsky Tchaj-pej Jan-sun Lu / Srbsko Janko Tipsarević 7 – 5, 6 – 2

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka

| * z
* d
* u
Turnaje v Chennai |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |  |  | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |  |  |  |  |  |  |

 |
**Tiburcio Carías Andino** (\* 15. marec 1876, Tegucigalpa, Honduras – † 23. december 1969, tamže) bol prezident Hondurasu od roku 1932 do roku 1949, čo bol najdlhší nepretržitý mandát v dejinách tejto krajiny.

Nastúpil do úradu ako zvolený prezident. Čoskoro potlačil v zárodku vojenský prevrat organizovaný liberálmi, ktorí sa nevedeli zmieriť s porážkou svojho kandidáta vo voľbách. Odvtedy sa jeho vláda vyznačovala posilňovaním armády. Je považovaný za zakladateľa honduraského vojenského letectva.

Značné úsilie venoval aj výstavbe ciest. Získal si dôveru podnikateľov. Za jeho vlády bol napriek spočiatku zlej hospodárskej situácii splatený štátny dlh, ktorý vznikol už za jeho predchodcov. Bol odporcom štrajkov a zakázal miestnu komunistickú stranu. Nikdy však nezakázal Liberálnu stranu, ktorá sa usilovala o jeho zvrhnutie aj v roku 1935. Reakciou na tento pokus bolo nastolenie cenzúry v tlači.

Všetky tieto opatrenia spôsobovali postupný rast vplyvu jeho Národnej strany, ktorá mala väčšinu poslaneckých mandátov a stala sa najlepšie organizovanou politickou silou v krajine. Pri moci sa udržal aj tým, že dosiahol zmenu ústavy, ktorá dovtedy zakazovala opätovné zvolenie prezidenta. 

Úzko spolupracoval s generálom Jorge Ubicom, ktorý vládol v Guatemale. Vzťahy s Anastasiom Somozom v Nikarague boli horšie kvôli pohraničným sporom, avšak počas 30. a 40. rokov 20. storočia neprerástli ani raz do otvoreného konfliktu. 

V roku 1949 pod tlakom domácej opozície a zvonku vypísal prezidentské voľby, ktorých sa nezúčastnil. 

Autoritné údaje: * BnF: 12045412k
* GND: 11904188X
* ISNI: 0000 0000 5489 7969
* LCCN: n83022513
* VIAF: 32797903
* WorldCat: lccn-n83022513
Príklad použitia Bézierovej krivky
**Bézierova krivka** je jednou z mnohých parametrických kriviek. Umožňuje interaktívne vytváranie a modifikáciu svojho tvaru. Pomocou Bézierovej krivky je možno reprezentovať aj interpolačné krivky (existujú napríklad algoritmy na prevod medzi interpolačnými spline kubikami a B-spline kubikami resp. Bézier kubikami).

Definícia
---------

Skladanie Bézierových kriviek
Bézierova krivka *n*-tého stupňa pre *n+1* zadaných kontrolných bodov, ktoré tvoria tzv. *riadiaci polygón*, je pre {\displaystyle t\in <0,1>} definovaná ako 

{\displaystyle C(t)=\sum \_{i=0}^{n}B\_{i,n}(t)P\_{i}},
pričom {\displaystyle B\_{i,n}(t)} je *i*-tý Bernsteinov polynóm *n*-tého stupňa:

{\displaystyle B\_{i,n}(t)={\binom {n}{i}}t^{i}(1-t)^{n-i}}
Bernsteinove polynómy tvoria bázu vektorového priestoru polynómu a spĺňajú rekurentný vzorec:

{\displaystyle B\_{i,n}(t)=(1-t)\cdot B\_{i,n-1}(t)+t\cdot B\_{i-1,n-1}(t)},

navyše {\displaystyle B\_{i,n}=0\ \forall \ (i<0)\lor (i>n)}, ďalej {\displaystyle B\_{0,0}=1}. Je tak možný stabilný číselný rekurzívny výpočet hodnoty Bézierovej krivky pomocou Casteljauho algoritmu: 

{\displaystyle {\begin{aligned}C\_{i}^{0}(t)&=P\_{i}\\C\_{i}^{j}(t)&=(1-t)C\_{i}^{j-1}(t)+tC\_{i+1}^{j-1}(t){\begin{cases}j=1,...n\\i=0,...n-j.\end{cases}}\end{aligned}}}

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bézierova křivka na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bézierova krivka**
**Pythokles** alebo **Pythoklés** (starogr. *Πυθοκλς* – *Pythokles*, iný prepis: *Pythoklés*) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 236 pred Kr.

Pythokles zo Sikyónu si na 136. olympijských hrách vybojoval víťazstvo v behu na jedno stadion. Po tomto výkone ho napoludie posledného dňa hier počas záverečného ceremoniálu korunoval *athlothetés* (najstarší z hellanodikov) olivovým vencom zo stromu zvaného  *Kallistefanos* (*„Čo dáva krásne vence"*) rastúceho v posvätnom okrsku boha Dia. Beh na jedno stadion bol najstaršou a aj hlavnou olympijskou súťažnou disciplínou, menom víťaza tohto preteku sa označovala celá olympiáda.

Meno olympionika Pythokla je zaznamenané v starovekom diele *Kronika* (gr. Chronografia) od historika Eusebia z Kaisareie, ktorý do knihy prepísal aj zoznam olympijských víťazov z písomností Iulia Africana, autora mnohých písomných diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Eusebios, *Kronika* 2,193.
2. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 129-130.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 363.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.
5. ↑  Josef Šusta. *Dějepisectví*. Praha : Nákl. Historického klubu, 1933. S. 9.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Páchateľ** je hmotnoprávny pojem trestného práva, ktorým sa označuje osoba, ktorá bezprostredne spáchala trestný čin. Pokiaľ bol trestný čin spáchaný spoločným konaním dvoch alebo viacerých osôb, každá z nich sa zodpovedá tak, akoby čin spáchala sama (označuje sa pojmom **spolupáchateľ**). Za páchateľa sa spravidla pokladá aj ten, kto sa o spáchanie trestného činu pokúsil alebo sa na jeho spáchanie pripravoval (pokiaľ je príprava na daný trestný čin trestná).

Každý trestný čin je objektívne spáchaný určitým páchateľom, bez ohľadu na to, či bude táto osoba niekedy zadržaná orgánmi činnými v trestnom konaní, či bude voči nej vedené trestné stíhanie, či bude obvinená zo spáchania trestného činu a či bude zo spáchania trestného činu odsúdená, tzn. páchateľom môže byť aj neznáma osoba.

Referencie
----------

1. 1 2  Pachatel. In: STRAUS, Jiří – VAVERA, František. *Slovník kriminalistických pojmů a osobností*. Plzeň : Vydavatelství a nakladatelství Aleš Čeněk, 2010. 349 s. ISBN 978-80-7380-258-5, s. 142-143.

Iné projekty
------------

Wikicitáty
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Páchateľ**

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Súradnice: 49°52′57″S 16°15′59″V﻿ / ﻿49,88250°S 16,26639°V﻿ / 49.88250; 16.26639

**Nedošínský háj** je les, rozkladajúci sa medzi obcami Nedošín a Tržek. Je známy predovšetkým vďaka svojej zaujímavej histórii, v rámci litomyšlovska ide však aj o územie pozoruhodných prírodných hodnôt. Na plochom chrbte sa vyskytujú zachované dubovo-hrabové spoločenstvá 3. vegetačného stupňa, ktoré v severnej, aluviálnej časti územia prechádzajú v jelšovo-jaseňový luh. Háj je domovom mnohých druhov živočíchov, najmä vtákov.

História
--------

Prvá zmienka o háji pochádza zo 14. storočia. Vtedy tu bola obora, neskôr premenená na bažantnicu. Českej verejnosti je Nedošínský háj známy predovšetkým ako dejisko románu Aloisa Jiráska Filosofská historie. V ňom sú popísané parkové úpravy hája, vykonané v 19. storočí. V tom čase patril háj k najobľúbenejším výletným cieľom obyvateľov Litomyšle.

Koruna vekovitého duba letného v aluviálnej časti Nedošínského hája.

Ochrana prírody
---------------

V roku 1940 bol háj zastupiteľstvom osád mesta Litomyšle vyhlásený za vtáčiu a bylinnú rezerváciu, čo však nemecká okupačná lesná správa odmietla rešpektovať. Ihneď po skončení 2. svetovej vojny bol preto háj znovu vyhlásený za čiastočnú rastlinnú a úplnú vtáčiu rezerváciu Miestnym národným výborom v Litomyšli. V roku 1949 došlo aj k legislatívnej úprave, kedy bol háj vyhlásený prírodnou rezerváciou k ochrane porastovej skladby, vegetačného krytu i fauny. Výmera bola stanovená na 30,73 ha. V roku 1992 došlo k preradeniu do kategórie Prírodná pamiatka.

Referencie
----------

1. ↑   *Stránky AOPK ČR* [online]. [Cit. 2016-03-13]. Dostupné online. (po česky)
2. ↑  RYBÁŘ, Petr; a kolektív. *Přírodou od Krkonoš po Vysočinu*. Hradec Králové : Kruh, 1989. 392 s. 46-011-89. Kapitola Nedošínský háj, s. 193.

Pozri aj
--------

* Zoznam chránených území v okrese Svitavy

Externé odkazy
--------------

* Vyhláška Ministerstva školstva, vied a umení o zriadení chráneného územia
* Na stránke botany.cz

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Nedošínský háj na českej Wikipédii.*

  


| * z
* d
* u
Chránené územia v okrese Svitavy |
| --- |
| Chránená krajinná oblasť | 
* Žďárské vrchy

 |
| Prírodné rezervácie | 
* Čtyři palice
* Damašek
* Dlouholoučské stráně
* Kavinský potok
* Králova zahrada
* Maštale
* Psí kuchyně
* Rohová

 |
| Prírodné pamiatky | 
* Hradisko
* Nedošínský háj
* Pod Skálou
* Rybenské Perničky
* Sněženky ve Vysokém lese
* U Banínského viaduktu
* V bukách

 |
| Prírodné parky | 
* Bohdalov-Hartinkov
* Svratecká hornatina
* Údolí Křetínky

 |
Oxyrhynský papyrus 222
**Pythokles** alebo **Pythoklés** (starogr. *Πυθοκλς* – *Pythokles*, iný prepis: *Pythoklés*) bol olympijský víťaz v päťboji v roku 452 pred Kr.

Pythokles z Élidy si na 82. olympijských hrách vybojoval víťazstvo v pentathlone (v päťboji). Po tomto triumfe ho korunoval jeden z hellanodikov olivovým vencom zo stromu rastúceho v posvätnom okrsku boha Dia. Socha olympionika Pythokla stála kedysi v Olympii. Ešte v druhom storočí si ju mohol prezrieť grécky cestovateľ Pausanias, ktorý zaznamenal, že bola dielom Polykleita z Argu, jedného z najlepších sochárskych majstrov v staroveku.

Meno olympionika Pythokla je zaznamenané aj na papyruse (P. Oxy. 222), ktorý bol v roku 1897 objavený britskými archeológmi Bernardom Grenfellom a Arthurom Huntom na egyptskom nálezisku v Oxyrhynchu. Predná strana tohto papyrusu uvádza zoznam olympijských víťazov od 75. do 78. a od 81. do 83. olympijských hier. Pythokles je na tomto značne poškodenom papyruse uvedený v dvadsiatom riadku vpravo. Názov jeho domovskej krajiny a koncové dve písmená z jeho mena sa nezachovali (Πυθοκλ... - Pythokl...).

Penthatlon (päťboj) sa stal olympijskou disciplínou na 18. hrách v roku 708 pred Kr. a jej prvým víťazom bol Lampis zo Sparty. Pentathlon pozostával zo skoku do diaľky, z behu na jedno stadion, hodu diskom, hodu oštepom a zo zápasenia. V starovekom Grécku bol veľmi obľúbený.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Oxyrhynský papyrus 222, *Pythokles z Élidy*, 20. riadok
2. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 445.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 130.
4. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 363.
5. ↑  Bernard Pyne Grenfell, Arthur Surridge Hunt: *Oxyrhynchus Papyri.* Bd. II. Egypt Exploration Society, London 1898, S. 85 – 95.
6. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 66-602-22-8.6. S. 378.
7. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
8. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 113.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Korinthos** (starogr. *Κόρινθος* – *Korinthos*) je v gréckej mytológii syn boha Dia, podľa inej verzie syn Marathóna, bol korintský kráľ.

Antický autor Pausanias uvádza, že Korinthos nastúpil na korintský trón po svojom bratovi Epópeovi, ktorý Korint (Efyru) pričlenil do sikyónskeho kráľovstva. Keďže Korinthos podľa Pausania zomrel bezdetný, vládu nad jeho krajinou prevzali Iasón a jeho manželka Médeia. Podľa inej verzie v tom čase vládol kráľ Kreón.

Sídelné mesto korintských kráľov sa pôvodne volalo Efyra, názov mesta zmenili po kráľovi Korinthovi na Korint až počas vlády korintského kráľa Aléta, pochádzajúceho z rodu Heraklovcov.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,1,1.
2. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,3,10.
3. ↑  Hyginus, *Fabulae*, 25.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 255.
5. ↑  Velleius Paterculus, *Historia Romana*, 1,3.
6. ↑  Thukydides. *Dejiny peloponézskej vojny I-IV*. Martin : THETIS, 2010. ISBN 978-80-970115-4-3. S. vysvetlivky, 315.

Pozri aj
--------

* Zoznam vládcov Korintu
**Thrasydaios** (starogr. *Θρασυδαῖος* – *Thrasydaios*, lat. *Thrasydaeus*) bol tyran v starovekých sicílskych mestách Akragas a Himera. Bol synom a nástupcom tyrana Théróna.

Životopis
---------

Už za života svojho otca bol poverený vedením mesta Himera, kde si kvôli svojej násilnej a svojvoľnej vláde znepriatelil miestnych občanov tak, že uvažovali o vzbure. Obrátili sa o pomoc na Hieróna I. Syrakúzskeho, ten ich však zradil a udal Thérónovi. Thérón odsúdil ich vodcov na smrť a obnovil svoju autoritu. Nie je známe, či si po tomto Thrasydaios podržal svoju pozíciu v Himere. Po Thérónovej smrti roku 472 pred Kr. sa ujal bez odporu vlády nad oboma mestami. Jeho tyranská a násilnícka povaha sa však čoskoro prejavila a urobila ho v Akragante rovnako nepopulárnym, ako bol v Himere.

Najprv obnovil vojnu s Hierónom, proti ktorému už vystúpil za vlády svojho otca. Zhromaždil veľkú armádu žoldnierov a brancov z Akragantu a Himery a vyrazil proti nemu. Bol ale porazený v krvavej a úpornej bitke, čoho okamžite využili obyvatelia Akragantu a vyhnali ho z mesta. Utiekol do Grécka, bol ale zajatý v Megare a verejne popravený.

Referencie
----------

1. ↑  Diodorus Siculus, xi. 48.
2. ↑  Schol. ad Pind. Ol. ii. 29.
3. ↑  Diodorus Siculus, xi. 53.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Thrasydaeus na anglickej Wikipédii.*
Pohľad do Iskărskej rokliny
**Iskărská roklina** (bulh. Искърски пролом) je roklina/kaňon na rieke Iskăr v západnom Bulharsku.

Prírodné podmienky
------------------

Roklina sa nachádza v západnej Starej planine v Sofijskej a Vračianskej oblasti. Pretína pohorie a spája Sofijskú kotlinu na juhu s Dunajskou rovinou na severe. Svojou dĺžkou 84 kilometrov a strmými skalnými úbočiami po stranách je najimpozantnejšou a najdlhšou bulharskou riečnou roklinou. Priemerná nadmorská výška rokliny je 362 m n. m.

Galéria
-------

* Iskărská roklina pri Lakatnických skaláchIskărská roklina pri Lakatnických skalách
* Pohľad do Iskărskej rokliny z vrcholu Lakatnických skaláchPohľad do Iskărskej rokliny z vrcholu Lakatnických skalách
* Iskărská roklina pri dedine OpletňaIskărská roklina pri dedine Opletňa
* Iskărská roklina pri dedine Gara BovIskărská roklina pri dedine Gara Bov

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Iskărská roklina**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Искърски пролом na bulharskej Wikipédii.*
Socha Athaulfa v Madride (F. Castro, 1750-53).
**Athaulf** († 415) bol v rokoch 410–415 vizigótskym kráľom. Za kráľa bol zvolený po smrti svojho švagra Alaricha I. dobyvateľa Ríma. Na žiadosť cisára Honoria, ktorý hľadal pomoc proti barbarom v Gálii, odviedol Athaulf Vizigótov z Itálie, formálne vo funkcii vrchného veliteľa rímskej armády „per Galliam". Potom dobyl juhozápadnú časť krajiny (Akvitániu), kde sa Góti usadili. V roku 414 sa Athaulf oženil s nevlastnou Honoriovou sestrou Gallou Placidiou, ktorá bola od roku 409 vo vizigótskom zajatí (narodil sa im syn Theodosius). Tento zväzok súvisel s kráľovými ambíciami a snahou získať na rímskej pôde väčšiu legitimitu. Athaulf bol zavraždený roku 415 v Barcelone, keď tiahol do Hispánie bojovať proti germánskym Vandalom.

Referencie
----------

* Peter Heather, *Gótové*, Lidové noviny, Praha 2002

  


|  |
| --- |
| Athaulf**Balthovci** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Alarich I.** | **kráľ**410 – 415 | Nástupca**Sigerich** |

Autoritné údaje: * GND: 118848291
* ISNI: 0000 0000 1068 4494
* LCCN: n84107056
* VIAF: 21082917
* WorldCat: lccn-n84107056
**Bohumil Pokorný** (\* 11. január 1905, Rakovník, Česko – † 24. december 1990, Žilina, Slovensko) bol český pedagóg a matematik.

Životopis
---------

Narodil sa v Rakovníku. Študoval na Karlovej univerzite v Prahe a na ČVUT v Prahe. 

Vyučoval na gymnáziách a preukázal sa ako mimoriadne úspešný pedagóg. Na VŠD do Žiliny prišiel 1. septembra 1960 z gymnázia vo Vsetíne. Hneď po príchode zapojil sa do činnosti miestnej pobočky JSMF. Úspešne vykonával funkciu tajomníkaa pobočky (1964 – 1968). Mal veľkú zásluhu na prípravách a bezchybnom organizovaní i väčších celoštátnych podujatí pobočky (zjazdy JSMF, školenia, medzinárodné konferencie). Matematická sekcia JSMF udelila mu v roku 1978 *Vyznamenanie za zásluhy o rozvoj vyučovania matematiky*. 

Zomrel 24. decembra 1990 v Žiline.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.

Autoritné údaje: * NK ČR: ola2003175202
* SNK: 169466
* VIAF: 84983422
**Andrew Clement Serkis** (\* 20. apríl 1964, Londýn, Spojené kráľovstvo) je anglický herec, režisér a producent, známy využívaním špeciálnych efektov CGI. Takto stvárnil napríklad Glocha (Sméagol) v trilógii *Pán prsteňov*, King Konga z filmu *King Kong* alebo Caesara vo filme *Zrodenie planéty opíc*.

Kariéra
-------

Režisér Pána prsteňov Peter Jackson vedel, že nie je možné aby Glocha hral prezlečený herec, ale nechcel ani použiť počítačové efekty. Andy Serkis dokázal, že niečo také je možné. Nasnímali mu rôzne body na tele, prevažne na tvári, a potom vďaka nim urobili telo Glocha. Keď sa do kín dostal film Pán prsteňov: Dve veže, spoločne s ním prišiel nápad vytvoriť novú oscarovú kategóriu za najlepšie vytvorenú postavu pomocou špeciálnych efektov. Rovnakým spôsobom natočil s Peterom Jacksonom *King Konga*. Kvôli tejto úlohe Serkis navštívil Afriku, aby mohol študovať a pozorovať gorily v prirodzenom prostredí. V sequelovej trilógií *Star Wars* pomocou špeciálnych efektov stvárnil najvyššieho vodcu Snoka. Postavu Glocha si zopakoval neskôr aj vo filme Hobit: Neočakávaná cesta (2012). Objavil sa aj v dvoch filmoch od Marvel Cinematic Universe, Avengers 2: Vek Ultrona (2015) a Black Panther (2018) kde si zahral úlohu zločinca Ulyssesa Klawa. V roku 2021 režíroval film Venom 2: Carnage prichádza.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Andy Serkis**

Externé odkazy
--------------

* Andy Serkis v Česko-Slovenskej filmovej databáze
* Andy Serkis v Internet Movie Database (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Andy Serkis na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 16019605r
* GND: 129087777
* ISNI: 0000 0000 7851 9073
* LCCN: no00102089
* NK ČR: xx0042957
* VIAF: 88097837
* WorldCat: lccn-no00102089
*Trichechus manatus*
**Lamantínovité** (*Manatidae* alebo *Trichechidae*) je čeľaď z radu sirény.

Charakteristika
---------------

Sú to veľké, vodné, takmer bezsrsté, bylinožravé morské a sladkovodné cicavce. Dlhé sú 3-4 m, ťažké 500 – 1500 kg. Telo je robustné a oválne v priereze. Farba je sivá až hnedastá. Oči a uši sú veľmi malé. Pohybujú sa lenivo. Jediné mláďa, ktoré sa rodí v skrytých lagúnach, vie ihneď plávať. 

Dnes žijú v tropickom a subtropickom Atlantiku pri pobreží a v riekach.
Vznikli asi z dugongovitých v neskorom eocéne alebo na začiatku oligocénu, podčeľaď Trichechinae sa prvýkrát objavila v miocéne.

Systém
------

* podčeľaď †Miosireninae
	+ †Anomotherium langewieschei
	+ rod †Miosiren
* podčeľaď Trichechinae
	+ †Potamosiren magdalenensis
	+ †Ribodon limbatus
	+ rod Trichechus – lamantín
		- lamantín africký/lamantín senegalský (*Trichechus senegalensis*)
		- lamantín amazonský/lamantín juhoamerický (*Trichechus inunguis*)
		- lamantín karibský/lamantín širokonosý (*Trichechus manatus*)

Referencie
----------

1. 1 2 3  LUPTÁK, Peter. *Slovenské mená cicavcov sveta*. [1. vyd.] Bojnice : Zoologická záhrada, 2003. 218 s. ISBN 80-969059-9-6. S. 73.
2. 1 2  vyhláška 93/1999 Z. z.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Lamantínovité**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Lamantínovité**
PhDr. Ing. **Bohumil Chorvát** (\* 8. november 1878, Slovenské Pravno – † 10. október 1943, Praha) bol slovenský elektrotechnický inžinier a verejný činiteľ.

Rodina
------

* otec: Samuel Chorvát - evanjelický farár
* matka: Libuša Vlasta rod. Bazovská

Životopis
---------

Strednú školu vychodil v Martine, Banskej Bystrici a v Košiciach, študoval na Vysokej škole technickej v Darmstadte a v Zürichu, na univerzite v Zürichu, PhDr. Ing. Eletrotechnický inžinier v Budapešti, vo Viedni, vedúci projektového oddelenia firmy Křížik v Prahe, technický konzultant Škodových závodov.

Podporoval vznik československého štátu, spolupracoval so slovenskými politikmi vo Viedni a v Budapešti. Autor článkov o elektrickej trakcii v odbornej tlači. Organizátor a funkcionár Elektrotechnickej spoločnosti čes. Roku 1918 člen SNR.

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 91 – evanjelická farnosť

Autoritné údaje: * GND: 1059948117
* VIAF: 311197701
**Zlatná** je potok na hornom Poiplí, v centrálnej časti okresu Poltár. Je to ľavostranný prítok Uhorského potoka, má dĺžku 6,7 km a je tokom IV. rádu.

Prameň
------

Pramení v Revúckej vrchovine, v podcelku Cinobanské predhorie, na juhozápadnom svahu Troch chotárov (650,1 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 545 m n. m.

Opis toku
---------

Najprv tečie severojužným smerom, v lokalite Štajnerka sa oblúkom stáča na juhovýchod a zľava priberá najprv prítok z južného svahu Troch chotárov, potom krátky prítok z južného úpätia tohto vrchu. Neďaleko osady Zlatná priberá ďalší ľavostranný prítok (301,4 m n. m.) spod kóty 589,5 m a pokračuje na juh. Sprava priberá krátky prítok z juhovýchodného svahu Uhorského (530,8 m n. m.) a ďalej tečie juhojuhozápadným smerom. Z pravej strany potom priberá prítok z južného svahu Uhorského a následne aj krátky prítok stekajúci z výmoľov neďaleko obce Uhorské a vstupuje do Juhoslovenskej kotliny, do podcelku Lučenská kotlina. Na dolnom toku už tečie severojužným smerom, napája vodnú nádrž a juhovýchodne od obce Uhorské sa v nadmorskej výške okolo 235 m n. m. vlieva do Uhorského potoka.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-04-24]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-04-23]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Uhorského potoka |
| --- |
| *Uhorský potok* → *Ipeľ* → *Dunaj* |
| Vodné toky | 
* Držkovo
* Krná
* Misárka
* Neklenský potok
* Pod Košariská
* Predneklenský potok
* Slatina
* **Uhorský potok**
* Zlatná

 |
| Vodná plocha | 
* Vodná nádrž Uhorské

 |
**Bohumil Haluzický** (\* 8. marec 1879, Bzová, Česko – † 11. január 1957, Bratislava) bol slovenský spisovateľ, publicista, literárny historik a kritik.

Životopis
---------

Vzdelanie získaval v Uherskom Hradišti, Brne a na univerzite v Prahe, Lipsku a Heidelbergu, kde študoval slovanskú a germánsku filológiu. V rokoch 1906 – 1908 učil na strednej škole v Prahe, v rokoch 1908 – 1910 v Uherskom Hradišti, v roku 1919 bol riaditeľom gymnázia v Ružomberku, v rokoch 1919 – 1926 v Bratislave a od roku 1920 taktiež pôsobil ako lektor slovenčiny na Univerzite Komenského v Bratislave. V rokoch 1926 – 1939 pôsobil ako redaktor Lidových novín v Brne a od roku 1939 ako dôchodca žil v Uherskom Brode a neskôr od roku 1946 v Bratislave.

Tvorba
------

V oblasti publicistiky bol autorom mnohých kritík, komentárov, jubilejných článkov, nekrológov a úvah, ktoré uverejňoval najmä v časopisoch a periodikách ako Lidové noviny, Prúdy, Slovenský denník, Slovenské hlasy a iné. Ako slovakofil a slovakista sa venoval dejinám slovenskej literatúry a účinne prispieval k osvetľovaniu vzťahov medzi slovenskou a českou literatúrou. Spočiatku sa zaoberal štúdiom štúrovského obdobia, neskôr sa zaujímal o dielo Martina Kukučína, no celý život zasvätil skúmaniu obdobia romantizmu. Poznatky zo svojej celoživotnej práce vydával knižne.

Dielo
-----

* 1928 – *Martin Kukučín*, monografia o slovenskom spisovateľovi
* 1952 – *Božena Němcová a Slovensko*, celoživotné výskumy obdobia romantizmu
* 1956 – *Stopami rozpomienok*, kniha čŕt obsahujúca spomienka na jeho vrstovníkov

Autoritné údaje: * abART: 152928
* GND: 126364486
* ISNI: 0000 0000 6320 6015
* NK ČR: jk01033263
* SNK: 162496
* VIAF: 3463017
**Skautská družina** je základná stavebná častica zboru v  Slovenskom Skautingu. Spravidla ju tvorí ju jeden radca, jeden zástupca radcu a členovia. Väčšinou má družina okolo 10 členov. Každý člen v družine má mať nejakú funkciu (post, zodpovednosť za niečo...), vo funkciách sa členovia počas roka môžu striedať:

Radca
-----

Robí program spolu so zástupcom, čo sa bude diať na družinovke a je vedúcou postavou družiny.

Zástupca radcu
--------------

Aktívne pomáha radcovi a má na starosti vačšinou administráciu (bodovanie, registrácia a správy, čo sa bude diať a aké akcie budú v najbižšej dobe).

Pokladník
---------

Spravuje družinové peniaze (väčšina družín nemá pokladníka, lebo v zbore je jeden hlavný a on má na starosti všetký financie).

Nástenkár
---------

Má nastarosti družinovú nástenku (ak družina vlastne má) a pravidelne ju obnovuje.

Kronikár
--------

Jeho funkciou je zase písať do kroniky o družinovkách a akciách, ale ja to asi najmenej populárna činnosť (u chlapčenských družinách), ale niekoho to baví.

Redaktor
--------

To je trochu populárnejšie než kronikár, ale je to ťažká funkcia, lebo má na starosti družinový alebo oddielový časopis.

Fotograf
--------

On má nastarosti dokumentáciu družinoviek a akcii, je to veľmi oblúbená funkcia, ale vyžaduje aj trochu zručnosti s fotením.

Horský vodca
------------

Túto funkciu nemajú v družinách až tak často, ale skôr v oddiely.
Má na starosti plánovanie a trasu výprav.

Zdravotník
----------

Jedna z ťažkých funkcii, lebo potrebuje mať na začiatku podrobnú prípravu.
Zdravotník má na starosti lekárničku a keď sa niečo stane, tak ošetrenie zranenia.

Na Slovensku je asi 1200 družín.

Externé odkazy
--------------

* Slovenský Skauting
**Eudamidas I.** alebo **Eudamidás I.** (starogr.  Εὐδαμίδας) z kráľovskej rodiny Eurypontovcov bol kráľom Sparty od roku 331 pred Kr. približne do roku 305 pred Kr. Jeho spolukráľmi z kráľovského rodu Agiovcov boli Kleomenes II. (v rokoch 331 – 309 pred Kr.) a Areus I. (v rokoch 309 – cca 305 pred Kr.)

Po upevnení macedónskej nadvlády v Grécku, zvolal Filip II. v roku 337 pred Kr. grécke štáty na kongres do Korintu, kde im navrhol spoločné vojenské ťaženie proti Perzskej ríši. Tohto kongresu sa zúčastnili všetky grécke štáty s výnimkou Sparty. Keďže bol Filip II. onedlho zavraždený, úloha vedenia vojenskej výpravy pripadla jeho synovi Alexandrovi. Alexandrova výprava proti Perzii sa začala skoro na jar v roku 334 pred Kr. Sparta jeho neprítomnosť v roku 331 pred Kr. využila a pokúsila sa vydobyť si svoje bývalé mocenské pozície. Tento pokus sa im nevydaril, lebo v bitke pri meste Megalopolis bolo spartské vojsko porazené a medzi mŕtvymi Sparťanmi ležal aj ich kráľ Agis III. Sparťania boli po bitke nútení uzavrieť s Macedóniou mier a tým sa ich mocenské ambície na dlhú dobu rozplynuli. Agis III. nemal potomka a preto sa následníkom stal jeho mladší brat Eudamidas.

Antické písomné zdroje nám neuvádzajú informácie týkajúce sa vládnutia Eudamida I. Pausanias, historik a geograf z druhého storočia, vo svojej v knihe *Opis Grécka* píše, že počas tohto obdobia dejín vládol v Sparte mier. (zaiste nanútený politickými okolnosťami). Z osobného života Eudamida I. vieme len toľko, že v mladosti bol absolventom Platónovej akadémie v Aténach, kde ho učil bývalý Platónov žiak Xenokrates. Eudamidas sa oženil s Archidamou, ktorá pochádzala z veľmi bohatej rodiny. Manželský pár mal dve deti, syna Archidama a dcéru Agesistratu. To, že ktorým rokom sa presne končí panovanie Eudamida nie je známe. Antickí autori ako následníka Eudamida označili jeho syna Archidama.

Zdroje
------

* Ploutarchos, *Morália (apophthegmata Laconica)*, 220 EF 1 – 10.
* *Kronika ľudstva*. [s.l.] : Fortuna print, spol s.r.o. Bratislava, 1995. ISBN 80-7153-090-5. (slovenský jazyk)
* Ploutarchos, *Paralelne životy*, *Agis*, 3,1 – 3.
* OLIVA, Pavel. *Svět helénismu*. [s.l.] : Arista, Epocha, 2001. ISBN 80-86328-02-3. (český jazyk)
* Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 3,10,5.

  


|  |
| --- |
| Eudamidas I.**Eurypontovci** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Agis III.** | **kráľ**331 pred Kr. – cca 305 pred Kr. | Nástupca**Archidamos IV.** |
Synagóga v Luxemburgu
**Židovská populácia v Luxembursku** má približne 1200 osôb (z toho 650 z nich je členmi židovské obce). Židia patria medzi najväčšie a najvýznamnejšie náboženské a etnické minority v Luxembursku.

Judaizmus je tu piatym najvýznamnejším náboženstvom (po katolicizme, protestantstve, pravosláví a islame). V absolútnych číslach je luxemburská židovská komunita jedna z najmenších v Európskej únii. V relatívnych číslach vztiahnutých k celkovej populácii potom šiesta najväčšia. Judaizmus je podporovaný luxemburskou vládou. Rovnoprávnosť získali Židia v Luxembursku po Francúzskej revolúcii.

Referencie
----------

1. ↑  The Jewish Virtual Library - Manifestations of Anti-Semitism in the European Union - Luxembourg

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Židé v Lucembursku na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Jewish Virtual Library - Luxembursko (po anglicky)
* haruth.com - Židia v Luxembursku (po anglicky)