Slávnostná pontifikálna omša s diakonom podľa súčasnej liturgie (Filipíny, 2022)
Slávnostná omša podľa predkoncilovej liturgie (Paríž, 2013)
Slávnostná omša podľa predkoncilovej liturgie (Praha, 2021)
**Slávnostná (svätá) omša** (iné názvy: **missa solemnis**, staršie *slávna (svätá) omša*; lat. *Missa solemnis*) je v niektorých cirkvách, hlavne rímskokatolíckej, označenie omše slávenej zvláštnym slávnostným spôsobom, pričom väčšina liturgických textov sa spieva a zvyčajne sa používať kadidlo. Obvyklé sú na slávnosti a pri mimoriadnych slávnostných príležitostiach. Druhmi slávnostnej omše sú aj pontifikálna omša, ak je hlavným celebrantom biskup, prípadne aj pápežská omša, ak je celebrantom pápež.

Rímskokatolícka cirkev
----------------------

### Pred reformou II. vatikánskeho koncilu ( – 1970)

V rímskej liturgii spred roku 1970 má termín *missa solemnis* presne definovaný význam: ide o úplnú, neskrátenú formu omšovej liturgie, na ktorej sa okrem predsedajúceho (biskupa či kňaza) zúčastňujú ďalší dvaja duchovní, diakon a subdiakon. Navyše sa používa kadidlo a liturgické texty sa spievajú. Missa solemnis sa tu chápe ako plnohodnotná forma omše a ostatné dve prípustné formy ako jej zjednodušenia.

Aj keď rubriky pre slávnostnú omšu existovali už v predošlých vydaniach Rímskeho misála, presnú definíciu pojmu *missa solemnis* priniesol až prepracovaný kódex rubrík vydaný Jánom XXIII. v roku 1960. Ten definuje dva druhy omše: so spevom (*Missa cum cantu*) a čítanú (*Missa lecta*), pričom omšu so spevom delí ďalej na slávnostnú (*Missa solemnis*), ak pri nej posluhujú diakon a subdiakon, a spievanú (*Missa cantata*), ak ju kňaz slávi bez nich. Ako poddruh slávnostnej omše sa na tomže mieste definuje aj pontifikálna omša (*Missa pontificalis*), ak ju slávi biskup alebo iný kňaz s povolením na používanie pontifikálií.

### V súčasnosti (1970 – )

Čo sa samotných obradov týka, liturgické knihy vydané po Druhom vatikánskom koncile už pojem „slávnostná omša" nepoznajú, preto je použitie tohto termínu v súčasnosti voľné. Druhy omše v súčasnej liturgii definuje IV. hlava všeobecných smerníc Rímskeho misála: svätá omša za účasti ľudu (*missa cum populo*), pričom sa rozoznáva ešte omša s diakonom a bez diakona (*cum/sine diacono*), koncelebrovaná omša (*missa concelebrata*) a omša s jedným posluhujúcim (*missa, cuius unus tantum minister participat*).

Čo do spevu, druhy omše definuje inštrukcia *Musicam Sacram* Posvätnej kongregácie obradov z roku 1967. Podľa nej sa má zachovať tradičné rozdelenie na slávnostnú, spievanú a čítanú omšu, ale pre spievanú omšu zavádza inštrukcia viacero úrovní slávnostnosti.

Hudobná forma
-------------

Slávnostná omša zvyčajne máva bohatý hudobný sprievod. Zhudobnenie omšového ordinária určené pre slávnostné omše sa často takisto označuje ako missa solemnis (pozri missa solemnis (hudba)); známa je napr. Beethovenova *Missa solemnis D dur* z roku 1823. Štruktúra a textový základ takejto omše sú rovnaké ako u iných zhudobneniach latinského ordinária, hudba však máva slávnostnejší charakter. Podobnou hudobnou formou je aj rekviem, ktoré je však určené na zádušné omše.

Referencie
----------

1. ↑  Messe. In: HÖFER, Josef; RAHNER, Karl. *Lexikon für Theologie und Kirche*. Freiburg : Herder, 1962. [Cit. 2023-07-28]. 7, s. 321 – 331. (nem.)
2. ↑   *Missale Romanum*. Rím : [s.n.], 1962. Kapitola Rubricæ generales Missalis Romani, Cap. I. Notiones et normæ generales, §271, s. XXI. (lat.)
3. ↑  §112 – §287 In: *Všeobecné smernice Rímskeho misála* [online]. 2002, [cit. 2023-07-28]. S. 40. Dostupné online.
4. ↑  §28 In: *Musicam Sacram: Inštrukcia Rady a Posvätnej kongregácie obradov* [online]. 1967, [cit. 2023-07-28]. S. 15. Dostupné online. [nefunkčný odkaz]
5. ↑  Messekompositionen. In: HÖFER, Josef; RAHNER, Karl. *Lexikon für Theologie und Kirche*. Freiburg : Herder, 1962. [Cit. 2023-07-28]. 7, s. 331 – 334. (nem.)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Slavná mše na českej Wikipédii.*