**Huntovci-Poznanovci** alebo **Hunt-Poznanovci** (základný tvar: **Hunt-Poznan**; maď. *Hont-Pázmány*) bol uhorský šľachtický rod (resp. najmä neskôr dva rody zlúčené do jedného). Niektoré staršie výskumy predpokladali švábsky pôvod rodov, avšak najnovšie výskumy poukazujú minimálne u Poznanovcov na slovanský pôvod. U Huntovcov je etnický pôvod dodnes diskutabilný. Majetky Poznanovcov pôvodne ležali pri rieke Nitra, majetky Huntovcov pri rieke Ipeľ. Neskôr rod získal ďalšie majetky a vplyv vďaka mocenskému a sobášnemu spojeniu s rodom Arpádovcov.

Dejiny rodu
-----------

Uhorskí kronikári pôvod rodov kládli do nemeckého Švábska. Šimon z Kézy Hunta a Poznana považoval za bratov, počas svojej cesty do Svätej zeme zostali v Gejzovom Uhorskom veľkokniežatstve. Kronikár Ján z Turca ich zase spomína slovami:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| „ | V tých dňoch prišli aj Hunt a Poznan, ktorí podľa nemeckého zvyku opásali svätého Štefana mečom pri rieke Hron. Ich rod sa od tamtých (Nemcov) očividne nelíšil... | "|

Dnešná historiografia už vie, že Hunt a Poznan určite neboli bratmi a s najväčšou pravdepodobnosťou ani nemeckého pôvodu. Poznan totiž nie je odvodené od nem. „*Patzmann*", ako sa predtým mylne interpretovalo, ale pôvod má v slovanskom jazyku, význam mena je teda „*poznaný*". Meno Hunt sa v listinách nachádza v podobe *Cuntius*, a podľa prof. Jána Lukačku mohla byť dôvodom častých problémov nedostatočné dotiahnutie slučky na písmene „*G*". Pôvodný tvar mohol byť „*Guntius*". Slovanský pôvod tohto mena možno odvodzovať podľa písmena „*G*", ktorý sa zamenil za „*H*" až v období 12. storočia. Význam mena Hunt/Hont nemá nič spoločné s nem. slovom „*hund*" (pes), ako mylne uvádzali niektorí kronikári.

Hunt a Poznan boli staré rody, ktorých korene s najväčšou pravdepodobnosťou siahali až do čias Veľkej Moravy. Svedčí o tom aj rozsah majetkov, ktorými disponovali už koncom 10. storočia a fakt, že nepatrili k staromaďarskej kočovníckej aristokracii. Huntovci vlastnili majetky v oblasti Hontu, Malohontu a Novohradu, majetky Poznanovcov sa rozkladali prevažne v okolí Nitry a v Ponitrí.

Najstarší príslušníci rodov, veľmoži Hunt a Poznan, sa spomínajú v roku 997, keď sa v Bíni zhromažďovalo vojsko veľkokniežaťa Štefana a keď ho Hunt a Poznan „*opásali mečom*" a boli menovaní do pozície Štefanových osobných strážcov. V rokoch 1001 – 1002 sa taktiež zúčastnili Štefanovho ťaženia proti šomoďskému vojvodovi Kopáňovi.

V 10. storočí sa Poznanovci stali svetskými patrónmi benediktínskeho kláštora pod Zoborom. Potomkovia Hunta mali v 11. – 12. storočí rozsiahle majetky v Hontianskej stolici, potomkovia Poznana veľké majetky v údolí rieky Nitry. Rod Poznanovcov pravdepodobne vymrel po meči a asi v 2. polovici 12. storočia sa obidva rody spojili manželským zväzkom. Lampert II. z rodu Hunt-Poznan, dostal za manželku sestru uhorského kráľa Ladislava I. Blízke rodinné spriaznenie s kráľovskou dynastiou, a bohaté veno kráľovskej manželky, mu nepochybne zabezpečilo rýchly kariérny rast. Lampert bol takisto zakladateľom kláštora v Bzovíku a v roku 1124 sa zúčastnil ťaženia uhorského kráľa Štefana II. na Dalmáciu. Lampert II. i jeho syn Mikuláš zomreli v bitke počas občianskej vojny.

K Huntovcom-Poznanovcom preukázateľne patril i župan Tomáš, ktorý bol nitrianskym županom v prvej štvrtine 13. storočia. Tomáš sa vyznamenal vojenskou službou kráľovi Imrichovi, keď viedol vojenské oddiely v Bulharsku, ale aj vo Svätej nemeckej ríši, kde so svojimi oddielmi, a oddielmi Sikulov, podporoval Přemysla Otakara I. v bojoch proti nemeckému cisárovi. Spojený rod sa v 1. polovici 13. storočia rozdelil na tri vetvy, z ktorých sa postupom času vyčlenilo ešte viacero ďalších šľachtických rodov (medzi nimi napr. Forgáčovci, Baťánovci, Pázmáňovci).

Okolo roku 1201 zastával Martin z rodu Hunt-Poznan úrad župana a pôsobil ako dalmátsko-chorvátsky bán. V rokoch 1202 a medzi rokmi 1212 – 1213 bol bánom Slavónska a v rokoch 1224 a 1234 krajinským sudcom. Založil opátstvo premonštrátov *Ipolyság* (dnes Šahy na Slovensku). Ďalší členovia rodu Ondrej a Tomáš, synovia Ivanka, dali kráľovi Belovi IV. na konci bitky s Tatármi pri úteku pri rieke Slaná svojho koňa aby kráľ mohol ujsť z bojiska v roku 1241.

Historik Ján Lukačka potvrdil, že v celom súbore mien Huntovcov-Poznanovcov od 11. – 13. storočia nenesú akékoľvek náznaky nemeckých mien. Naopak veľmi výrazná je „*slavicita*", ktorá je v oboch vetvách rodu zreteľná až do začiatku 14. storočia. Pokračovateľmi rodu Huntovcov-Poznanovcov boli najmä grófi zo Svätého Jura a Pezinka a šľachtický rod Forgáčovcov. Z rodu Huntovcov-Poznanovcov pochádzajú aj šľachtici zo Šíšova, zo Seku a Hradnej, z Nýroviec a Bučian a šľachtici z Nitrianskej Blatnice.

Známi príslušníci rodu
----------------------

Medzi najvýznamnejších členov rodu patrili:

*Huntovci*

* Hunt *(Hont)* (\* cca 997 – † 1037), veľmož, osobný strážca kráľa Štefana I.
* Hypolit († 1132), brat Lamperta II.
* Lampert II. (\* 1080 – † 1132), zakladateľ kláštora v Bzovíku
* Mikuláš († 1132), syn Lamperta II.
* Martin (\* 1200 – † 1245), župan, dalmátsko-chorvátsky bán, slavónsky bán, krajinský sudca

*Poznanovci*

* Poznan (\* 997 – † 1030), veľmož, osobný strážca kráľa Štefana I.
* Bukven (\* 1010 – † 1050), župan
* Dedo (1111) nitriansky župan
	+ Kozma (\* 1113 – † 1123), dvoran
* Káčš (1111), nitriansky župan
	+ Mojžíš (\* 1105 – † 1113), nitriansky župan
	+ Poznan (\* cca 1100 – † 1150)
		- Farkaš *(Vlk)* († 1164)
		- Čanád
		- Ivanč *(Ivanch)*, predok Forgáčovcov
		- Tomáš, predok svätojurských a pezinských grófov

* Ondrej a Tomáš, pomohli kráľovi Belovi IV. pri úteku z boja z bitky pri rieke Slaná pred Mongolmi

Galéria
-------

* Sídlo Huntovcov-Poznanovcov v Bzovíku. V 12 storočí tu vznikol kláštor a v 16. storočí proti turecká pevnosť.Sídlo Huntovcov-Poznanovcov v Bzovíku. V 12 storočí tu vznikol kláštor a v 16. storočí proti turecká pevnosť.
* hrad Divínhrad Divín
* Epitaf grófa Tomáša Jura v kostole sv. Juraja vo Svätom Jure.Epitaf grófa Tomáša Jura v kostole sv. Juraja vo Svätom Jure.

Referencie
----------

1. 1 2 3  MACHALA, Drahoslav. *Šľachitcké rody*. 1. vyd. Bratislava : Perfekt, 2007. ISBN 978-80-8046-375-5. S. 34-35.
2. ↑  VRTEL, Ladislav. *Osem storočí Slovenskej heraldiky*. 3. vyd. Martin : Matica Slovenská, 2017. ISBN 978-80-8115-247-4. S. 57.
3. ↑   *Ottov historický atlas - Slovensko*. Český Těšín : Ottovo nakladatelství s.r.o. 2009. ISBN 978-80-7360-834-7. S. 143.
4. 1 2 3   *Milites Nobiles | Dvor Veľmoža - Slovenská šľachta* [online]. militesnobiles.sk, [cit. 2019-08-11]. Dostupné online.
5. ↑  VRTEĽ, Ladislav. *Osem storočí slovenskej heraldiky*. [s.l.] : [s.n.], 1999. ISBN 086516458-4.
6. ↑  STEINHÜBEL, Ján. *Nitrianske kniežatstvo : počiatky stredovekého Slovenska : rozprávanie o dejinách nášho územia a okolitých krajín od sťahovania národov do začiatku 12. storočia*. 1. vyd. Bratislava; Budmerice : Veda; Rak, 2004. 576 s. ISBN 80-224-0812-3.
7. ↑   *Huntovci-Poznanovci* [online]. Encyclopaedia Beliana, [cit. 2019-08-09]. Dostupné online.
8. ↑  TIBENSKÝ, Ján, a kol. *Slovensko*. 1. vyd. Zväzok 1 : Dejiny. Bratislava : Obzor, 1971. 856 s.

Literatúra
----------

* Huntovci-Poznanovci. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 2008. 670 s. ISBN 978-80-224-0982-7. Zväzok 5. (Galb – Hir), s. 65.
* Hunt-Poznanovci. In: Šľachtické rody. 1. vyd. Bratislava : Perfekt, 2007. ISBN 978-80-8046-375-5. S. 34-35.

Externé odkazy
--------------

* Lukačka, J.: K otázke etnického pôvodu veľmožského rodu Hont-Poznanovcov. Forum Historiae,