recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Profesor **Zdeněk Veselovský** (\* 26. august 1928, Jaroměř – † 24. november 2006, Praha,) bol jedným z najvýznamnejších českých zoológov. Dlhý čas viedol Zoologickú záhradu v Prahe. Je zakladateľom českej etológie a autorom mnohých odborných článkov a populárno-náučných kníh z oblasti zoológie a etológie.

Životopis
---------

Vyštudoval Prírodovedeckú fakultu Karlovej univerzity, kde po ukončení štúdia v roku 1952 pokračoval v práci ako pedagóg. V roku 1959 bol vymenovaný za riaditeľa pražskej ZOO (nastúpil 1. júla 1959), a túto funkciu si udržal takmer 30 rokov (do konca roku 1988). Predtým pracoval v pražskej ZOO ako zoológ.  Archivované 2007-01-08 na Wayback Machine.

V roku 1964 bol zvolený za generálneho sekretára Medzinárodnej únie riaditeľov zoologických záhrad, v rokoch 1967 – 1971 potom vykonával funkciu viceprezidenta a v rokoch 1971 – 1975 bol prezidentom tejto prestížnej organizácie. Za jeden z jeho najväčších úspechov vo funkcii riaditeľa pražskej ZOO je považovaná záchrana koňa Przewalského. V roku 1988 bol pre konflikt s komunistickými predstaviteľmi mesta Prahy na hodinu vyhodený, čo malo za následok protesty a spontánny bojkot pražskej ZOO zo strany mnohých zoologických záhrad západného sveta, ktorý však čoskoro ukončila Nežná revolúcia. Po roku 1989 pracoval pre Fyziologický ústav Akadémie vied a prednášal kurzy z oblasti zoológie a etológie na Biologickej fakulte Juhočeskej univerzity a Prírodovedeckej fakulte Karlovej univerzity. Bol žiakom nositeľa Nobelovej ceny a zakladateľa etológie Konrada Lorenza.

Prof. Zdeněk Veselovský zomrel 24. novembra 2006 v pražskej motolskej nemocnici po krátkej hospitalizácii na zlyhanie srdca.

Dielo
-----

* 1954 - *Myslivec hospodaří na vodě*
* 1960 - *Světem zvířat. I. díl, Savci* (spoluautor Jan Hanzák)
* 1964 - *Praobyčejná zvířata*
* 1969 - *Výlet do třetihor* (2. rozšírené a prepracované vydanie vyšlo v roku 1986)
* 1971 - *Zoo Praha: Umíte se dívat na zvířata?*
* 1974 - *Vždyť jsou to jen zvířata!*
* 1976 - *Hlasy džungle*
* 1977 - *Sloni a jejich příbuzní*
* 1983 - *Všední den v pražské ZOO*
* 1984 - *Tučňáci*
* 1987 - *Ptáci a voda*
* 1988 - *K pramenům Orinoka*
* 1991 - *Šimpanz* ISBN 8070380810
* 1992 - *Chováme se jako zvířata?* ISBN 8070382406
* 1992 - *Rys* ISBN 8070382945
* 1995 - *Dobytí Tróje aneb Nejen sloni mají paměť* ISBN 8085866102
* 1997 - *Tygr* ISBN 8071510181
* 1998 - *Říše zvířat* ISBN 8071510718
* 1998 - *Vydra* ISBN 8071510637
* 2000 - *Člověk a zvíře* ISBN 8020007563
* 2001 - *Obecná ornitologie* ISBN 8020008578
* 2005 - *Etologie. Biologie chování zvířat* ISBN 80-200-1331-8

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Zdeněk Veselovský**

Externé odkazy
--------------

* Zdeněk Veselovský hovorí o etológii
* Podrobnejší životopis na stránkach BF JU Archivované 2007-10-28 na Wayback Machine
* Oznámenie o úmrtí na stránkach ZOO Praha Archivované 2007-11-12 na Wayback Machine

Autoritné údaje: * abART: 70921
* BnF: 125709932
* GND: 107777800
* ISNI: 0000 0001 0909 200X
* LCCN: n79018480
* NK ČR: jk01142107
* VIAF: 69456991
* WorldCat: lccn-n79018480
Lenoirov motor v *Musée du conservatoires des Arts et Metièrs* v Paríži
**Jean-Joseph Étienne Lenoir** (\* 12. január 1822, Mussy-la-Ville, Luxembursko, po roku 1839 Belgicko – † 4. august 1900, La Varenne pri Paríži, Francúzsko) bol francúzsky vynálezca a obchodník belgického pôvodu. Počas svojho života podal na patentovanie 80 vynálezov, z ktorých najznámejším je prvý úspešný stacionárny plynový spaľovací motor.

Lenoir začiatkom 50. rokov 19. storočia emigroval do Francúzska a usídlil sa v Paríži. Prvý motor na svietiplyn vyvíjal v priebehu roka 1859, patent na neho získal 10. novembra toho roku. 23. januára 1860 ho predstavil asi dvadsaťčlennému obecenstvu. V tom istom roku sa začal zaoberať stavbou vozidla s týmto motorom, vozidlo malo zásobu stlačeného plynu v nádrži. O tri roky neskôr vykonal Lenoir s týmto vozidlom prvú jazdu na trase Paríž-Joinville-le-Pont a späť. Trasu s dĺžkou 18 kilometrov zvládlo jeho vozidlo údajne za tri hodiny. 

V roku 1866 postavil Lenoir loď poháňanú plynovým motorom. Celkovo vyrobil cez 400 exemplárov tohto motora. Plány k motoru predal okrem iného aj nemeckému vynálezcovi Nikolausovi Ottovi, ktorý jeho pôvodný dvojtaktný motor najprv vylepšoval a ním inšpirovaný, neskôr vyrobil aj prvý štvortaktný spaľovací motor.

Lenoir bol rytierom Radu čestnej légie (*Chevalier de la Légion d’Honneur*) a získal francúzske štátne občianstvo.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Étienne Lenoir**

Externé odkazy
--------------

* Revue de la Société d'Entraide des Membres de la Légion d'Honneur, Nr. 107, Mai 1990, S. 16-18: *Biographie Jean-Joseph Étienne Lenoir (1822-1900)*
* Musée des Arts et Métiers: *Carnet Lenoir*
* Engine Maturity, Efficiency, and Potential Improvements, Seite 7-8
* machine-history.com: *Hippomobile*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Belgický portálBiografický portál |

Autoritné údaje: * BnF: 14976365k
* GND: 119002493
* ISNI: 0000 0000 3785 5951
* LCCN: nb2008011415
* NK ČR: ntk2017962398
* VIAF: 25403189
* WorldCat: lccn-nb2008011415
Časovňa (Regietów)
**Časovňa** je v gréckokatolíckej a pravoslávnej cirkvi malá budova bez oltára. Názov pochádza z ruštiny, kde slovo *časy* (rus. часы) v náboženskom vyznáme znamená hodinky.

Časovne sú väčšinou stavané v mestách, dedinách, pri cestách alebo na cintorínoch. V časovniach sa veriaci modlia a zapaľujú sviečky pred ikonami. Liturgia je možná len vo výnimočných prípadoch. Katolícke kaplnky, na rozdiel od časovní, môžu súčasne vykonávať funkciu malých chrámov.

Časovňa je aj miesto modlitieb starovercov.

Galéria
-------

* Časovňa, ReutovČasovňa, Reutov
* Časovňa, BaciutyČasovňa, Baciuty
* Časovňa, NowoberezowoČasovňa, Nowoberezowo
* Časovňa, KlejnikiČasovňa, Klejniki
* Časovňa, BiałowieżaČasovňa, Białowieża

Referencie
----------

1. ↑  Брокгауз Ф.А. Ефрон И.А. *Энциклопедический словарь* Archivované 2018-05-02 na Wayback Machine. [prístup: 2010-10-04].
2. ↑  *Толковый словарь Ефремовой* Archivované 2018-01-29 na Wayback Machine. [prístup: 2010-10-04].
3. ↑  *Храмы России.Словарь архитектурных и церковных терминов*. [prístup: 2010-10-04].

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Czasownia na poľskej Wikipédii.*
Hrob Zoltána Brülla v lučeneckom židovskom cintoríne
MUDr. **Zoltán Brüll** (\* 22. jún 1905, Lučenec – † 14. január 1945, Grúnik v Kôprovej doline) bol slovenský horolezec, horský vodca a lekár, člen STH IAMES židovského pôvodu.

Životopis
---------

Za prvej republiky bol súkromným lekárom v Spišskej Novej Vsi. Kvôli židovskému pôvodu musel po vzniku Slovenského štátu toto povolanie roku 1939 zanechať. Krátko robil pod Tatrami kúpeľného lekára, ale aj to mu znemožnili. Začal preto pracovať ako nosič na chate svojho priateľa a častého spolulezca Štefana Zamkovského. Neskôr z neho urobili železničného údržbára. Bol internovaný v tábore nútených prác odkiaľ utiekol k partizánom, ktorí sa pohybovali v oblasti Kôprovej doliny a utvorili oddiel „Vysoké Tatry". Svoj posledný tatranský výstup uskutočnil 7. novembra 1944, teda na výročie Októbrovej revolúcie, keď na Kriváni vztýčil navzdory nemeckej okupácii krajiny červenú zástavu. Ako lekár – humanista ošetril aj zajatého zraneného nemeckého vojaka menom Gerald Schacht. Ten ušiel a priviedol nemeckú jednotku. V bunkri pod Kriváňom (Grúnik, pamätná tabuľa) Zoltán Brüll zahynul spolu so zranenými, ktorých ošetroval. Pred smrťou ešte si údajne sám obviazal strelnú ranu.

Lezecké výkony
--------------

Popri Štefanovi Zamkovskom bol jedným z mála slovenských horolezcov, ktorí sa v medzivojnových Tatrách mohli výkonnostne porovnávať s plejádou poľských horolezcov. V kombinácii so svojím povolaním bol výborný horský záchranca. Okrem stoviek opakovaných výstupov uskutočnil asi 20 prvovýstupov, napr. J stena Ostrého štítu, JV stena Ostrej, JV pilier Pyšného štítu, JZ pilier Malého Pyšného štítu, a spolu so S. Motykom, J. Sawickim a Š. Zamkovským Z stena Lomnického štítu (hodnotný variant Birkenmajerovej cesty).

Referencie
----------

* A. Marec: *Tatranské siluety*, 2007.
* E. Hochberger.: *Hohe Tatra, Gebirge der Nordslowakei*, 1992.
* I. Dieška a kol.: *Horolezectvo - Encyklopédia*, Šport 1989.
* Žišková-Moroňová, K. a kolektív: *Dejiny Slovenského národného povstania 1944 - 5. zväzok*. Bratislava, Nakladateľstvo Pravda 1985, s. 54
* Maniak, Marcel: *Padli za našu slobodu. Zoznam padlých, popravených, zomrelých vojakov, partizánov a civilných obetí v okrese Kežmarok a Poprad v rokoch 1939-1945*. JADAQ, www.lacna-tlac.sk 2013, s. 37, 89
* *„Nášho" hrdinu stvárnil Miroslav Šatan.* Podtatranské noviny, 26. august 2016

Externé odkazy
--------------

* Kalendár osobností, Lučenec, jún Archivované 2010-04-30 na Wayback Machine
* MojePovstanie.sk
* Vysoké Tatry 1944-1945
* „Nášho" hrdinu stvárnil Miroslav Šatan

Autoritné údaje: * SNK: 161530
* VIAF: 8707156565708323500005
Generálmajor Ing. **Zoltán Jakuš** (\* 29. október, 1922, Sušany – † 11. jún  2005, Prešov) bol slovenský generál. V roku 1973 v Česko-slovenskej ľudovej armáde zastával funkciu náčelník inšpekcie ministra národnej obrany.

Život
-----

V rokoch 1935 až 1939 navštevoval v Rimavskej Sobote gymnázium, ktoré pre vojnu ukončil až v roku 1944. Potom krátko pôsobil ako učiteľ. V roku 1945 sa prihlásil v Poprade do česko-slovenskej armády. Tu absolvoval Školu dôstojníkov v zálohe a potom bol premiestnený do Košíc a neskoršie do Galanty. Zúčastnil sa vojenských akcií proti benderovcom. Následne odišiel do civilu.

V roku 1951 bol v rámci tzv. straníckeho náboru povolaný za dôstojníka z povolania do Malaciek. Absolvoval Vyššiu školu dôstojníkov pechoty v Bruntáli. Po jej absolvovaní prevzal v roku 1956 velenie pluku. Ďalšie vzdelanie získal v kurzoch na Vojenskej akadémii K. Gottwalda v Prahe a na Vojenskej akadémii A. Zápotockého v Brne. Potom bol premiestnený do Košíc, kde v roku 1967 prevzal funkciu zástupcu veliteľa 18. motostreleckej divízie. Divízia bola po premiestnení veliteľstva do Prešova premenovaná na 14. tankovú divíziu, ktorej veliteľom sa stal v roku 1967. Počas výkonu tejto funkcie bol prezidentom ČSSR 1. mája 1971 vymenovaný do prvej generálskej hodnosti generálmajor.

V roku 1972 bol premiestnený na výkon funkcie v Generálnom štábe Česko-slovenskej ľudovej armády v Prahe. Vojenskú kariéru ukončil 31. decembra 1983.

Ovládal maďarský jazyk. Zomrel 11. júna 2005 v Prešove.

Miesta vojenského pôsobenia
---------------------------

* Slovensko: Poprad, Košice, Galanta, Malacky, Prešov
* Česko: Bruntál, Praha, Prachatice, Brno

Ocenenia
--------

Za službu vlasti, Za zásluhy o obranu, Rad červenej hviezdy a ďalšie.

Externé odkazy
--------------

* Fotografia

Zdroj
-----

* Štaigl, J. a kolektív: Generáli - slovenská vojenská generalita 1918 – 2009, Magnet Press, Slovakia 2009, str. 77 a 78.
**Zlata Hajdúková** (\* 23. december 1914, Východná – † 28. november 2002) bola prvá profesionálna slovenská filmová herečka. Stvárnila Aničku v druhej verzii zvukového Jánošíka režiséra Martina Friča s Paľom Bielikom v hlavnej úlohe. 

Jej otec bol pedagóg, ktorého často prekladali na nové pôsobiská. Navštevovala školu v Kežmarku, potom študovala na hereckom konzervatóriu v Bratislave. Ďalšie vzdelanie a skúsenosti nadobudla aj v Prahe, Viedni a Berlíne, kde zažila nastupujúci fašizmus a jeho fanatických prívržencov, preto odtiaľ v tom čase odišla. 

Zostala žiť v Čechách, ale počas okupácie ani po znárodnení už nenakrútila žiaden film. Komunistický režim pripravil jej manžela o majetok, Hajdúková mu bola oporou a naplno sa venovala rodine. Na Slovensko sa vrátila až začiatkom 90. rokov.

Filmografia
-----------

* 1935 – Jánošík (Anka)
* 1935 – Král ulice
* 1935 – Bezdětná
* 1937 – Naši furianti (Verunka)

Externé odkazy
--------------

* Zlata Hajdúková v Internet Movie Database (po anglicky)
* Zlatica Hajdúková na FILM.SK Archivované 2007-06-06 na Wayback Machine
Tomark Viper SD4 (OM-M730)
**Viper SD4** je celokovové dvojmiestne ultraľahké (LSA) lietadlo slovenskej výroby. Jednomotorový dolnoplošník, v dvojmiestnej konfigurácii so sedadlami vedľa seba, je vhodný na športové, zábavné aj rekreačné lietanie. Pevná a odolná celokovová konštrukcia (využíva sa materiál zliatiny hliníka s prísadami - (durable aluminium) zvyšuje mieru bezpečnosti a zaručuje dlhú životnosť lietadla. Svojim prístrojovým vybavením a letovými vlastnosťami si nachádza uplatnenie na cestovanie, letecký výcvik a vlečenie bezmotorových lietadiel.

Viper SD-4 certifikovaný agentúrou EASA
---------------------------------------

Viper SD-4 RTC preukázal úspešné plnenie požiadaviek predpisu CS-LSA Amdt.1 a udelili mu typový certifikát EASA.A.606. Na najväčšej európskej leteckej výstave Aero Friedrichshafen 2016 Archivované 2016-08-19 na Wayback Machine mu odovzdali typový certifikát EASA. Týmto sa Viper SD4-RTC stal prvým slovenským certifikovaným lietadlom a dokonca jedným z mála na svete v kategórii LSA (Light Sport Aircraft) so vzletovou hmotnosťou do 600 kg. Vlastník certifikátu pre Viper SD4 je spoločnosť TOMARK, s.r.o.

Vznik a vývoj
-------------

Príprava výroby lietadla v strojárskej firme Tomark trvala približne 2 roky. Prvý let sa uskutočnil v roku 2006. Širšej verejnosti ho predstavili po prvý raz na výstave Aero Friedrichshafen v roku 2007. Podľa informácií generálneho riaditeľa firmy Daniela Tomka staršieho do roku 2013 zostrojili 45 lietadiel niekoľkých verzií.

Testovanie lietadla
-------------------

Lietadlo Viper SD4 vykonalo skúšky pevnosti konštrukcie lietadla za rozličných zaťažení, tzv. *pevnostné skúšky Archivované 2016-08-19 na Wayback Machine*. Zároveň, ako jedno z mála športových lietadiel, zvládlo aj skúšky pružnosti konštrukcie lietadla a všetkých jeho častí, tzv. *Flutterové skúšky Archivované 2016-08-19 na Wayback Machine*. Archivované 2016-08-19 na Wayback Machine

Prístrojové panely a farebné škály
----------------------------------

Prístrojové panely s analógovými alebo digitálnymi prístrojmi, individuálnymi alebo združenými letovými a motorovými prístrojmi, či komplexným systémom na kontrolu letu a systému automatického riadenia (autopilot), kontrolu motorových údajov, komunikačných a navigačných systémov s veľkými LCD displejmi. Keďže lietadlo je kovové, umožňuje to výrobcom využiť široké spektrum kamufláže a farebných škál lietadiel

Technické údaje
---------------

|  |  |
| --- | --- |
| **Kapacita** | 2-členná osádka (1 pilot, 1 cestujúci) |
| **Pohon** | 4-Takt Rotax 912 UL / ULS, 80 HP / 100 HP |
| **Rozpätie** | 8,4 m |
| **Dĺžka** | 6,4 m |
| **Výška** | 2,2 m |
| **Max. vzletová hmotnosť** | 472,5 kg / 600 kg (podľa typu certifikácie) |
| **Cestovná rýchlosť** | 220 km/h |
| **Neprekročiteľná rýchlosť** | 240 km/h |
| **Pádová rýchlosť** | 65 km/h / 75 km/h |
| **Stúpavosť** | 6 m/s / 5 m/s |
| **Praktický dostup** | 5000 m |
| **Dĺžka vzletu** | 150 m / 180 m |
| **Dĺžka pristátia** | 140 m / 160 m |
| **Objem nádrže** | 70 l / 100 l |

Zdroj
-----

* oficiálna internetová stránka výrobcu
Súradnice: 48°19′44″S 18°05′53″V﻿ / ﻿48,329°S 18,098°V﻿ / 48.329; 18.098

**Zobor** je mestská časť Nitry ležiaca na jej severe. Nesie rovnaký názov ako vrch Zobor, pod ktorým sa nachádza. Jeho dominantou je však vrch Pyramída poskytujúci panoramatický výhľad na celé mesto a jeho široké okolie. V súčasnosti má 7 376 obyvateľov.

História
--------

Samostatná obec Zobor sa v roku 1960 stala nitrianskou mestskou štvrťou. Centrom vtedajšej obce Zobor bol Kostol sv. Urbana.

Zaujímavosti
------------

#### Vrch Pyramída

Tento vrch je často nesprávne označovaný za vrch Zobor, no Pyramída je v skutočnosti jeho predvrcholom a na Zobor sa z neho dá dostať cez sedlo, ktoré tieto dva vrcholy spája. Tento zmätok podporuje aj telekomunikačná anténa nachádzajúca sa na Pyramíde nesúca názov Zobor.  

Na vrchu sa nachádza aj miléniový pamätník slávnostne odhalený 30. augusta 1896 na počesť osláv založenia Uhorska.  

Do roku 1994 tu premávala lanovka z meskej časti Zobor, budova vrchnej stanice sa stále nachádza neďaleko vysielača.  

Od septembra 2022 sú sprístupnené ferraty, ktorými sa sem dá dostať.

#### Zoborský kláštor

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Kláštor a kostol kamaldulov na Zobore*
Barokový kláštorný komplex bol postavený v rokoch 1692-1697 na zrúcanine predchádzajúceho kláštorného objektu zničeného v druhej polovici 15. storočia.
  

V súčasnosti sú ruiny aj zachované budovy kláštora súčasťou Špecializovanej nemocnice sv. Svorada Zobor.

#### Zoborské jazierko

Pôvodne tu bol žulový lom, ktorý otvorili v roku 1860 za účelom ťažby kameňa. Na začiatku 20. storočia sa v ňom objavila podzemná voda, ktorá napokon zaplavila priestory lomu, čím vzniklo 10 m hlboké dnešné jazierko. 

#### Lupka

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Lupka*
Na území mestskej časti sa nachádza aj prírodná rezervácia Lupka.

Pozri aj
--------

* Zoborská lesostep
* Svoradova jaskyňa
* Tribeč
* Dražovce
* Kostol svätého Michala archanjela (Dražovce)

Referencie
----------

1. ↑   *Aktuálny počet obyvateľov Nitry* [online].. Dostupné online.
2. ↑   *Otvorenie ferrát* [online].. Dostupné online.
3. ↑   *Kláštor a kostol Kamaldulov - Nitra info* [online].. Dostupné online.
4. ↑   *Zoborské jazierko - Nitra info* [online].. Dostupné online.

| * z
* d
* u
 Mestské časti Nitry (13) |
| --- |
| 
* Čermáň
* Diely
* Dolné Krškany
* Dražovce
* Horné Krškany
* Chrenová
* Janíkovce
* Klokočina
* Kynek
* Mlynárce
* Párovské Háje
* Staré mesto
* Zobor

 |  |
**A-103** (**SA-9**, **Saturn-Apollo 9**) bola orbitálna misia nosnej rakety Saturn I v rámci programu Apollo. Bola to tretia misia rakety Saturn s maketou veliteľského a servisného modulu. Raketa niesla aj prvý satelit programu Pegasus.

Ciele misie
-----------

Štart misie A-103
Misia mala za úlohu otestovať komponenty kozmickej lode Apollo a zároveň vyniesť satelit Pegasus. Maketa kozmickej lode Apollo bola tentokrát upravená tak, že v priestore servisného modulu bol umiestnený zložený satelit Pegasus. Po štarte sa mali postupne oddeliť prvý stupeň, únikový systém a potom veliteľský modul. Druhý stupeň so servisným modulom mali dosiahnuť obežnú dráhu spoločne a zotrvať na nej až do zániku v atmosfére. Satelit Pegasus sa mal postupne vysunúť z útrob servisného modulu a potom rozvinúť panely na testovanie frekvencie dopadov mikrometeoritov.

Tak ako pri predchádzajúcich misiách, aj tentokrát bola raketa a maketa Apolla vybavená množstvom meracích prístrojov a systémom na prenos telemetrie. Hlavným záujmom bolo otestovanie schopnosti rakety Saturn I dopraviť náklad na odlišnú dráhu ako predtým. Ďalšie testy sa týkali odhodenia veže únikového systému a mechanického systému na rozvinutie detekčných ramien satelitu Pegasus.

Priebeh letu
------------

Takmer ako každý štart aj misia A-103 bola postihnutá meškaniami a prerušovaním odpočítavania. Prvé meškanie bolo spôsobené poruchou napájania počítača letovej bezpečnosti na Eastern Test Range. Ďalšie meškanie si vyžiadalo vynútené vybitie a nabitie batérií satelitu Pegasus. Potom už všetko prebehlo bez problémov a náklad dosiahol požadovanú obežnú dráhu približne desať a pol minúty po štarte. V čase T+804 sekúnd sa oddelil veliteľský modul a o minútu neskôr začal proces rozvíjania detekčných ramien satelitu Pegasus. Misia bola úspešná vo všetkých bodoch aj napriek drobným poruchám nosiča aj nákladu. Satelit mal projektovanú životnosť 1188 dní a deaktivovaný bol 29. augusta 1968.

Pozri aj
--------

* Program Apollo
* Saturn I

Literatúra
----------

* BENSON, Charles D.; FAHERTY, William B.. *Moonport: A History of Apollo Launch Facilities and Operations*. [s.l.] : NASA, 1978. Dostupné online. (po anglicky)

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku A-103 na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **A-103 (SA-9)**

| * z
* d
* u
Misie programu Apollo |
| --- |
| Skúšky rakiet | 
* SA-1
* SA-2
* SA-3
* SA-4
* SA-5
* AS-203 (Apollo 2)

 |  |
| Skúšky záchranného systému | 
* QTV
* Pad Abort Test-1
* A-001
* A-002
* A-003
* Pad Abort Test-2
* A-004

 |
| Skúšky s maketou lode | 
* A-101
* A-102
* A-103
* A-104
* A-105

 |
| Nepilotované misie | 
* AS-201
* AS-202 (Apollo 3)
* Apollo 4
* Apollo 5
* Apollo 6

 |
| Misie na nízku orbitu Zeme | 
* Apollo 1 †
* Apollo 7
* Apollo 9

 |
| Lunárne misie | 
* Apollo 8
* Apollo 10
* Apollo 11
* Apollo 12
* Apollo 13
* Apollo 14
* Apollo 15
* Apollo 16
* Apollo 17

 |
| † posádka zahynula počas predletovej skúšky na štartovacej rampe |
**A-105** (**SA-10**, **Saturn-Apollo 10**) bola orbitálna misia nosnej rakety Saturn I. Bola desiatou a zároveň poslednou misiou rakety Saturn I. Náklad tvorila maketa veliteľského a servisného modulu kozmickej lode Apollo a satelit Pegasus C.

Ciele misie
-----------

Štart misie A-105
Priebeh misie bol rovnaký, ako pri predchádzajúcich misiách A-103 a A-104. Hlavný cieľ bol opäť vynesenie satelitu Pegasus, preverenie navádzacieho systému rakety Saturn I a test vybavenia pre budúce lety s posádkou programu Apollo. Raketa Saturn I mala sériové číslo SA-10, maketa Apollo BP-9A a satelit mal označenie Pegasus C (niekedy Pegasus 3).

Priebeh letu
------------

Štart sa konal 30. júla 1965 o 13:00 UTC na odpaľovacej rampe 37B na Cape Canaveral Air Force Station. Rovnako ako pri predchádzajúcej misii A-104 sa ani tentoraz nevyskytli problémy a štart iba zámerne meškal o 30 minút, kvôli synchronizácii so štartovacím oknom. Samotný štart prebehol bez problémov a po približne jedenástich minútach bol náklad na obežnej dráhe. Plánovaná životnosť Pegasu C bola 720 dní. Prístroje satelitu boli vypnuté 4. augusta 1968 a o rok neskôr vstúpil spoločne s prvým stupňom do atmosféry.

Pozri aj
--------

* Program Apollo
* Saturn I

Literatúra
----------

* BENSON, Charles D.; FAHERTY, William B.. *Moonport: A History of Apollo Launch Facilities and Operations*. [s.l.] : NASA, 1978. Dostupné online. (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **A-105 (SA-10)**

| * z
* d
* u
Misie programu Apollo |
| --- |
| Skúšky rakiet | 
* SA-1
* SA-2
* SA-3
* SA-4
* SA-5
* AS-203 (Apollo 2)

 |  |
| Skúšky záchranného systému | 
* QTV
* Pad Abort Test-1
* A-001
* A-002
* A-003
* Pad Abort Test-2
* A-004

 |
| Skúšky s maketou lode | 
* A-101
* A-102
* A-103
* A-104
* A-105

 |
| Nepilotované misie | 
* AS-201
* AS-202 (Apollo 3)
* Apollo 4
* Apollo 5
* Apollo 6

 |
| Misie na nízku orbitu Zeme | 
* Apollo 1 †
* Apollo 7
* Apollo 9

 |
| Lunárne misie | 
* Apollo 8
* Apollo 10
* Apollo 11
* Apollo 12
* Apollo 13
* Apollo 14
* Apollo 15
* Apollo 16
* Apollo 17

 |
| † posádka zahynula počas predletovej skúšky na štartovacej rampe |
**České dráhy**, a. s. (skratka **ČD**) sú dominantným dopravcom (prevádzkovateľom železničnej dopravy) v osobnej doprave v Česku. Pôvodne boli tiež prevádzkovateľom (nie však vlastníkom) všetkých celoštátnych a väčšiny regionálnych dráh, od 1. júla 2008 však táto úloha prešla na štátnu organizáciu Správa železniční dopravní cesty, a aj významným dopravcom v nákladnej doprave, tá je však od 1. decembra 2007 vyčlenená do novej dcérskej spoločnosti ČD Cargo. Českej dráhy jazdia aj v Prahe a Ostrave pod značkou - ESKO (S).

SuperCity (SC) Pendolino
------------------------

Vlaky SC Pendolino jazdia niekoľkokrát denne po trase Bohumín - Ostrava hl.n. - Ostrava-Svinov - Olomouc hl.n. - Pardubice hl.n. - Praha hl.n. a späť.

Trikrát denne možno z Ostravy hl.n. cestovať vlakom SuperCity do Chebu alebo Františkových Lázní a späť cez Ostrava-Svinov, Olomouc hl.n. Pardubice hl.n. Praha hl.n. Praha-Smíchov, Plzeň hl.n. Stříbro, Planá u Mariánských Lázní, Mariánské Lázně.

Raz denne vlaky SuperCity jazdi v trase Praha hl.n. Kolín, Pardubice hl.n, Česká Třebová, Olomouc hl.n, Ostrava-Svinov, Ostrava hl.n. Bohumín, Český Těšín, Žilina, Ružomberok, Liptovský Mikuláš, Poprad-Tatry, Kysak,Košice ako spoj SC 241 Košičan a späť ako spoj SC 240 Košičan.

Esko (S)
--------

Logo Eska
Esko je spoločná značka zatiaľ dvoch regionálnych systémov prímestskej železničnej dopravy prepojených s MHD v Česku, vychádzajúca z nemeckého S-Bahn. V češtine slovo "esko" znamená označenie písmena S. Linky Eska sú označované písmenami S (osobné vlaky) a R (zrýchlené vlaky, rýchliky). Esko je prevádzkované Českými dráhami, ktoré ho propagujú sloganom "Esko - spojenie pre mesto". Do systému Esko Praha je začlenená aj linka linka S49 (Praha-Hostivař - Roztoky u Prahy) dopravcu Arriva a linka S34 (Praha-Masarykovo nádraží - Praha-Čakovice) dopravcu KŽC Doprava. 

Vysokorýchlostný vlak Railjet ČD

Referencie
----------

1. 1 2 3 4   *Výroční zpráva Skupiny České dráhy 2017* [online]. Praha: České dráhy, a.s. 29.3.2018. Dostupné online. (čestina)
2. ↑   *Veřejný rejstřík a Sbírka listin* [online]. Ministerstvo spravedlnosti České republiky, [cit. 2018-12-10]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Česko-slovenské štátne dráhy
* Správa železnic

Externé odkazy
--------------

* České dráhy – Oficiálne stránky
* SC Pendolino – Oficiálne stránky
Svätováclavská koruna
**České korunovačné klenoty** je súbor predmetov, ktoré sa používali pri korunovácii českých kráľov. Súbor zahŕňa Svätováclavskú korunu, žezlo, kráľovské jablko, ďalej potom kožené puzdra na korunu, žezlo a jablko, podušku pod korunu, korunovačný plášť s hermelínovými doplnkami, štólou, pásom a tzv. manipulom s hermelínovým lemom. Najstaršou súčasťou súboru je Svätováclavská koruna, ktorú nechal v roku 1346 zhotoviť Karol IV. pri príležitosti svojej korunovácie za českého kráľa. Ostatné predmety sa stali súčasťou neskôr.

Korunovačné klenoty sú národnou kultúrnou pamiatkou Českej republiky, za ktorú boli vyhlásené v roku 1962 na druhom mieste po Pražskom hrade. Uložené sú v Korunnej komore chrámu svätého Víta v Prahe, odkiaľ sú vynášané len pri zvláštnych príležitostiach.

Referencie
----------

1. 1 2  Nařízení vlády č. 337/2002 Sb. o prohlášení některých kulturních památek za národní kulturní památky (PDF)
2. ↑  Usnesení vlády ČSR č. 251 z roku 1962 podle § 3 zákona č. 22/1958 Sb. o kulturních památkách (PDF)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **České korunovačné klenoty**

Externé odkazy
--------------

* České korunovační klenoty publikácia od Andreja Šumberu
* Korunovačné klenoty na oficiálnych stránkach Pražského hradu

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku České korunovační klenoty na českej Wikipédii.*
**VisiCalc** bol prvým tabuľkovým procesorom pre osobné počítače. Bola to skutočne prevratná aplikácia, ktorá zmenila mikropočítač z koníčka pre počítačových nadšencov na nástroj obchodu.

Aplikácia bola navrhnutá Danom Bricklinom, vyvinutá Bobom Frankstonom a distribuovaná spoločnosťou Personal Software Inc. (neskôr premenovanou na VisiCorp) v roku 1979 pre počítač Apple II. VisiCalc zmenil Apple II z hračky pre nadšencov na veľmi žiadaný a užitočný finančný prostriedok obchodu. To pravdepodobne viedlo IBM ku vstupu na trh dovtedy ignorovaných osobných počítačov. Neskôr boli na trh uvedené verzie pre Atari, Commodore (oba mali procesor Motorola 6502, rovnako ako Apple II) a IBM PC.

Legenda vraví, že Bricklin sledoval svojho univerzitného profesora na Harvarde kresliť na tabuli tabuľku výsledkov výpočtov. Keď chcel profesor opraviť chybu alebo zmeniť parameter, musel pracne mazať a prepisovať množstvo následných záznamov v tabuľke. Bricklina to doviedlo k myšlienke replikovať proces na počítači s použitím hodnôt z tabule na zobrazovanie výsledkov nižšie postavených vzorcov.

Neskôr prišli na trh výkonnejšie klony VisiCalcu ako napríklad SuperCalc, MultiPlan od spoločnosti Microsoft, Quattro Pro od Borlandu, Lotus 1-2-3, Microsoft Excel, LibreOffice Calc, AppleWorks, Gnumeric, Calc602 a 602Tab od Software602.

Napriek tomu, že tabuľkový procesor bol prevratnou myšlienkou, Bricklin si podľa rád právnikov (zjavne nesprávnych s ohľadom na budúce rozsudky) VisiCalc nepatentoval, takže na ňom nezbohatol.

Externé odkazy
--------------

* Stránka Dana Bricklina o VisiCalcu - obsahuje okrem historických informácií i možnosť stiahnuť si funkčnú verziu pre IBM PC (po anglicky)
* PCWorld.com - Three Minutes: Godfathers of the Spreadsheet Archivované 2008-12-04 na Wayback Machine (po anglicky)
Súradnice: 34°43′17″S 139°23′52″V﻿ / ﻿34,72139°S 139,39778°V﻿ / 34.72139; 139.39778

**Óšima** je ostrov vulkanického pôvodu, nachádzajúci sa v súostroví Izu v Pacifiku, asi 20 km juhozápadne od polostrova Izu a asi 150 km juhovýchodne od Tokia, pod ktorého správu patrí. Je to najsevernejšie umiestnený ostrov súostrovia Izu. Má rozmery 11 × 13 km (najväčší ostrov súostrovia), najvyšší bod je troskový kužeľ *Mihara*, počet obyvateľov je 9 058. Prakticky celý ostrov Óšima je tvorený masívnym stratovulkánom, ktorého vrchol je ukončený 4 km širokou kalderou.

V rámci kaldery sa nachádza asi 40 troskových kužeľov, usporiadaných pozdĺž dvoch paralelných zlomových systémov v smere severozápad-juhovýchod. Stratovulkán je tvorený prevažne bazaltami, vulkanická aktivita je zaznamenaná od 7. storočia. Posledná väčšia erupcia sa odohrala v roku 1986, keď bolo evakuovaných asi 12 000 ľudí. Láva bola vyvrhovaná až do výšky 1 000 m a prachovo-popolový mrak dosiahol výšku 16 km. Takéto veľké explozívne erupcie plínijského typu sa opakujú každých 100 – 150 rokov.

Ostrov je súčasťou národného parku Fúdži-Hakone-Izu a je obľúbenou turistickou destináciou. Vrcholový kráter je miestom, kde japonská vláda pochová Godzillu v filme The Return of Godzilla, a taktiež miestom, kde sa opätovne dostane na povrch (film Godzilla vs. Biollante).

Referencie
----------

1. ↑  Údaj z februára roku 2006.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **ostrov Óšima**.

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu – ostrov Óšima na Global Volcanism Program (po anglicky)
Priemyselné údenie
**Údenie** je tepelná úprava mäsa alebo syrov, ktorá spočíva v ponechaní potraviny na určitú dobu v teplom dyme, ktorý vzniká horením dreva. Pred údením sa mäso spravidla na niekoľko dní naloží do slaného nálevu, čím sa do značnej miery konzervuje. Samotné údenie teplým dymom mäso vysušuje, tepelne upravuje, ďalej konzervuje a dodáva potravine špecifickú chuť. Doba údenia závisí od veľkosti upravovaných kusov mäsa alebo mastných výrobkov a na požadovanej úrovni vysušenia. Údené potraviny majú oproti čerstvým výhodu, že sú trvanlivejšie, a tak vydržia dlhšiu dobu v prostredí, kde nie je k dispozícii chladenie.

Drevo
-----

Drevo na údenie musí byť vždy suché a zdravé. Všeobecne sú odporúčané tvrdé drevá (mäkké drevo je vhodné na rozohriatie údiarne), názory na konkrétne dreviny sa ale môžu medzi jednotlivými odborníkmi líšiť. Odporúča sa drevo zbaviť kôry, pri dube a jelši je to nutnosť. Najčastejšie sú citované nasledujúce:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **ovocné stromy*** slivka
* višňa
* jabloň
* hruška
* čerešňa
* marhuľa
* broskyňa
 | **ostatné listnaté stromy*** buk
* gaštanovník
* dub
* orech
* jaseň
* javor
 | **ihličnany*** borievka
 |

Z ovocných drevín sú menej vhodné čerešňa, marhuľa a broskyňa, pretože ich drevo obsahuje vyšší podiel živice, naopak k najvhodnejším patrí slivka, vhodná je aj jabloň, výborná hruška. Zvyčajne je odporúčané ovocné drevo používať až na záver (zhruba poslednú tretinu), alebo kombinovať. Dlhé údenie na slivke môže spôsobiť ľahko nasladlú alebo štipľavú chuť mäsa (podobné nedostatky nemusia byť spôsobené len drevom, ale aj nevhodnou prípravou mäsa a údiarne).

Z ostatných listnatých stromov patrí medzi najlepšie buk (pri nesprávnom postupe alebo zle navrhnutej údiarni ale môže dechtovať). Blízky charakter bukovému drevu má botanicky príbuzný gaštan jedlý (nepliesť s pagaštanom, ktorý je nevhodný). Dub je v praxi často kombinovaný s jelšou, oboje je ale nutné zbaviť kôry (mäso môže dostať horkastú alebo kyslastú príchuť), pričom pri dube je dôležité, aby dva roky vopred ležal v daždi a následne aspoň rok vysychal, aby sa zbavil trieslovín.

Ihličnany sú kvôli svojmu obsahu živice na údenie nevhodné (borovica sa neodporúča ani k rozohrievaniu), niekedy je však na záverečné fázy odporúčaný jalovec, ktorý dodáva špecifickú arómu.

Pozri aj
--------

* údiareň
* údenina
* údené mäso

Referencie
----------

1. 1 2  Vlastnosti dřeva - švestka Archív 27. novembra 2009 na Wayback Machine *mezistromy.cz*
2. ↑  NĚMEC, Jan. *Památné stromy v Čechách, na Moravě, ve Slezsku*. Praha : Olympia, 2003. 224 s. ISBN 80-7033-781-8. Kapitola Stromy od A do Z, s. 17.
3. ↑  VLK, Václav. *Udírny*. [s.l.] : Grada, 2007. 112 s. ISBN 80-247-1828-6. S. 109.

Externé odkazy
--------------

* Nakladanie a údenie mäsa na Udiarne.sk
* Teplé a studené údenie na profikuchar.sk

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Uzení na českej Wikipédii.*
**Advanced Photo System type-C** (**APS-C**) je formát fotografického digitálneho snímača resp. políčka filmu, definovaný veľkosťou približne 24 x 16 mm. 
Vzniká predelením bežného, tzv. 35mm filmu, na ktorý sa vedľa seba fotia políčka s veľkosťou 36 x 24 mm, na políčka ,,na výšku´´ 16 x 24 mm. Tak sa na film zmestí viac políčok.
V kamerách sa tento formát nazýva Super35.

Označenie objektívov pre formát APS-C
-------------------------------------

Snímače formátu APS-C sú rozšírené v digitálnych fotoaparátoch - kompaktných (s objektívom zabudovaným, bez možnosti výmeny), zrkadlovkách a tzv. bezzrkadlovkách.
Rôzne firmy vyrábajú výmenné objektívy pre fotoaparáty so snímačmi APS-C, každá ich označuje po svojom:

* Canon **EF-S**
* Nikon DX formát
* Pentax **DA**
* Sony **DT**
* Sigma **DC**
* Tamron **Di II**
* Tokina **DX**

Konverzné faktory
-----------------

Každý objektív má svoju ohniskovú vzdialenosť, udávanú v milimetroch, podľa ktorej vieme predpokladať, alebo presne vypočítať, aký široký, alebo aký úzky záber, premietne na 36 x 24 mm veľký snímač, resp. filmové políčko.

Keď je za objektívom snímač inej veľkosti, pre jednotnú predstavu o novovzniknutom uhle záberu, používame faktor výrezu, inak konverzný faktor.

Vypočítava sa delením uhlopriečky políčka 36 x 24 mm (po anglicky "full frame", Nikon FX) uhlopriečkou nového formátu.
Full frame a k nemu priradená ohnisková vzdialenosť je etalón vo fotografii. 
Keď fotíme na iný formát ako je full frame, môžeme vynásobiť ohniskovú vzdialenosť napísanú na objektíve faktorom výrezu. Tým získame ekvivalentný, všeobecne zrozumiteľný údaj o uhle šírky záberu.
Príklad: Natáčam na APS-C cez 100mm objektív, s rovnakou šírkou záberu, ako kameraman vedľa mňa na full frame cez 150 mm objektív.

Keďže na zobrazenie políčka "full frame" treba veľké objektívy, vo vreckovom fotoaparáte full frame snímač a väčšie nenájdete.

Snímače približne formátu APS-C dávajú výrobcovia do malých aj väčších, kompaktných, zrkadlových aj bezzrkadlových digitálnych fotoaparátov. Presnejšie faktory výrezu u výrobcov fotoaparátov sú nasledovné:

* 1.6× — Canon (EOS 30D, EOS 60D, EOS 70D, EOS 90D, EOS 7D, EOS 7D Mark II, EOS 400D,EOS 450D ... EOS800D, Powershot G1X Mark III)
* 1.5× - NIKON DX (D90, D300, D500,D5100, D7000, D7100, D3100...) PENTAX (K70, K5) FUJIFILM (X) SONY (A6000)

Objektívy pre APS-C
-------------------

Objektívy určené pre formát APS-C, ako napríklad modelová rada Canon EF-S, sú typicky menšie a ľahšie ako pre full frame, a umiestňujú zadnú časť objektívu bližšie k snímaču. Podľa výrobcu nie sú kompatibilné s telami "full frame" zrkadloviek (EOS 6D, EOS 5D, EOS 1D X), pretože používajú zrkadlo plného rozmeru ktoré by udieralo do ich zadnej časti. Ich účelom nie je osvietiť väčšie políčko, väčšinou na full frame fotia s tmavými okrajmi.

Pozri aj
--------

* Advanced Photo System
* Four Thirds System

Externé odkazy (v angličtine)
-----------------------------

* The Future of Digital — Full Frame or APS-C? Archivované 2012-12-20 na Archive.today
* Focal length multiplier
* Digital crop explained Archivované 2006-09-01 na Wayback Machine
Avril Lavigne oblečená v tričku z kolekcie Abbey Dawn
**Abbey Dawn** je odevná značka navrhnutá speváčkou Avril Lavigne, predávaná výhradne v obchodnom reťazci Kohl's v USA.
V júli 2008 navrhla Avril vlastnú kolekciu oblečenia , ktorú pomenovala Abbey Dawn, podľa prezývky, ktorú mala v detstve. Oblečenie je určené pre mladých obdivovateľov Avrilinho štýlu – častým motívom sú lebky, zebrie pruhy a motívy hviezd v kombinácii s tmavo fialovou, sýto ružovou a čiernou. Oblečenie sa cenovo pohybuje od 20 do 50 dolárov. Predávajú sa tričká, nohavice, mikiny, šaty, sukne, džínsy, pyžamá, náramky, slnečné okuliare, tašky a iné. Avril Lavigne, ktorá si niektoré kusy ešte pred oficiálnym uvedením na trh sama oblieka, zdôraznila, že značke neprepožičala len svoje meno: "Ja som ten, kto oblečenie navrhuje. Pre mňa je najdôležitejšie, aby bolo spracovanie kvalitné a aby všetko dobre sadlo, takže si každý kus osobne vyskúšam a až potom ho schválim."

Referencie
----------

1. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2011-10-15]. Dostupné online. Archivované 2011-09-30 z originálu.
2. ↑
3. ↑

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka kolekcie Abbey Dawn
**Vjosa Osmaniová** (albán. Vjosa Osmani; \* 17. máj 1982, Mitrovica, Juhoslávia) je kosovská právnička a politička, od apríla 2021 prezidentka Kosova.

Životopis
---------

Svoju školskú dochádzku absolvovala v rodnej Mitrovici, potom študovala na Právnickej fakulte Prištinskej univerzity. Svoje magisterské a doktorské štúdium ukončila na University of Pittsburgh. Od roku 2006 vyučovala na Právnickej fakulte Prištinskej univerzity a učila tiež na svojej americkej alma-mater.

V rokoch 2006 až 2010 bola riaditeľkou prezidentskej kancelárie a zastupovala prezidenta pri príprave kosovskej ústavy.

Politická kariéra
-----------------

V piatich volebných obdobiach bola zvolená do kosovského parlamentu. 3. februára 2020 bola zvolená za predsedu parlamentu ako prvá žena na tomto poste. Z titulu funkcie sa 5. novembra 2020 stala zastupujúcou prezidentkou. Tento úrad vykonávala do 22. marca 2021.

Osmaniová je koaličnou partnerkou premiéra Albina Kurtiho a jeho sociálno-demokratickej strany Vetëvendosje (Sebaurčenie). Je vnímaná ako reformná. Jednou z jej priorít je normalizácia vzťahov so Srbskom.

Prezidentka Kosova
------------------

4. apríla 2021 bola zvolená za prezidentku Kosova po patovej situácii predošlého dňa. Získala 71 hlasov od 82 poslancov prítomných v kosovskom parlamente. Srbskí nacionalisti a prívrženci Hashima Thaçima hlasovanie bojkotovali. Parlament má celkovo 120 členov. Je historicky druhou prezidentkou Kosova, prvou bola v rokoch 2011 až 2016 Atifete Jahjagová.

Osobný život
------------

Jej manželom je od roku 2012 Prindon Sadriu. Spolu majú dcéry-dvojičky: Anda Elisa a Dua Tiara.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7   *DR. VJOSA OSMANI - SADRIU* [online]. [Cit. 2021-04-17]. Dostupné online.
2. ↑   *Vjosa Osmani* [online]. University of Pittsburgh, [cit. 2021-04-17]. Dostupné online.
3. 1 2 3   *Kosovo’s parliament picks reformist Vjosa Osmani as president* [online]. politico.eu, 2021-04-05, [cit. 2021-04-17]. Dostupné online.
4. 1 2   *Po patovej situácii prišiel verdikt. Prezidentkou Kosova sa stala Osmaniová* [online]. Bratislava: Rozhlas a televízia Slovenska, [cit. 2021-04-17]. Dostupné online.
5. 1 2 3 4  Deutsche Welle. *Kosovo MPs elect lawyer Vjosa Osmani as president* [online]. Deutsche Welle, 2021-04-04, [cit. 2021-04-17]. Dostupné online.
6. ↑   Prindon Sadriu: Në MPJ jam punësuar para se të martohesha me Vjosa Osmanin. *Gazeta Express*, 27 November 2018. Dostupné online [cit. 2021-04-05]. (Albanian)
7. ↑   *Kosovo parliament elects reformist lawyer Osmani as president* [online]. 4 April 2021. Dostupné online. (po anglicky)

Externé odkazy
--------------

* Profil na oficiálnej stránke

Autoritné údaje: * GND: 1190393557
* ISNI: 0000 0005 0108 3212
* LCCN: no2020005712
* VIAF: 3157156317457702350006
* WorldCat: lccn-no2020005712
**Útok na Súr** alebo **útok na Tyros** bola nočná operácia izraelskej špeciálnej jednotky Šajetet 13. Odohrala sa 5. augusta 2006 v juholibanonskom meste Súr počas Druhej libanonskej vojny. Cieľom operácie bola jednotka libanonského hnutia Hizballáh zodpovedná za raketový útok na izraelské mesto Hadera. Súr a jeho okolie boli hlavnou základňou Hizballáhu pre raketové útoky na veľké vzdialenosti.

Podľa libanonských zdrojov vysadili izraelských vojakov helikoptéry na dvoch rôznych miestach v pomarančovom háji severne od mesta okolo jednej hodiny ráno. Vojaci prekonali plot a spustili paľbu na poschodovú obytnú budovu. Podľa očitých svedkov bolo v dôsledku paľby niekoľko ľudí zranených.

Zakrátko sa spustila prestrelka medzi izraelskými vojakmi a príslušníkmi Hizballáhu. Izraelské komando malo k dispozícii bojový vrtuľník AH-64 Apache ktorý im poskytoval palebnú podporu. Okolo štvrtej hodiny ráno, tri hodiny po vysadení, sa jednotka stiahla. Podľa dostupných informácií boli dvaja izraelskí vojaci ťažko zranení (podľa nepotvrdených informácií jeden vojak zomrel).

Referencie
----------

* 
* Archivované 2015-12-29 na Wayback Machine
**Útok na britské veľvyslanectvo v Iráne** je udalosť, ku ktorej došlo 29. novembra 2011 v ranných hodinách. Skupina protestujúcich, údajne iránskych študentov islamistickej Basídžskej univerzity, napadla britskú ambasádu a komplex budov patriaci britským diplomatom v Teheráne. Protestujúci vnikli do budov, vyrabovali a poškodili ich. Pri incidente bolo zranených niekoľko ľudí.

Útoku predchádzali sankcie Spojených štátov, Kanady a Spojeného kráľovstva voči Iránu v súvislosti s iránskym jadrovým programom.
Dva dni pred útokom iránsky parlament schválil zákon o vypovedaní britského veľvyslanca z Iránu a obmedzení diplomatických a ekonomických vzťahov so Spojeným kráľovstvom.

Približne 1000 ľudí sa zhromaždilo neďaleko veľvyslanectva a žiadali, aby britského veľvyslanca okamžite poslali domov. Niektorí účastníci zhromaždenia potom vtrhli do budovy. Skupina iránskych študentov strhla britskú zástavu a z okien vyhadzovala dokumenty. Protestujúci skandovali heslá ako „Smrť Amerike", „Smrť Anglicku", „Smrť Izraelu" a ďalšie slogany.
Podľa britského veľvyslanca Dominika Chilcotta demonštranti ničili obrazy a nábytok, striekali graffiti a rozbíjali okná. Protestujúci tiež kradli mobilné telefóny a počítače.
Iránska polícia zatkla v súvislosti s útokom 12 demonštrantov.

Britský premiér David Cameron označil túto udalosť za „odpornú a neobhájiteľnú", a požadoval, aby Irán okamžite zabezpečil bezpečnosť všetkých britských členov personálu veľvyslanectva. Britský minister zahraničia William Hague vyzval Teherán, aby dodržiaval svoje medzinárodné povinnosti týkajúce sa ochrany zastupiteľských úradov.

Britské veľvyslanectvo bolo uzavreté až do odvolania.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Útok na britské veľvyslanectvo v Iráne**

Referencie
----------

1. ↑   *Iránska vláda vyjadrila poľutovanie nad útokmi na britské veľvyslanectvo* [online].. Dostupné online.
2. ↑   *Staaten stoppen Energie- und Finanzgeschäfte mit Iran* [online].. Dostupné online. (nemecký)
3. ↑   *Iránski študenti vtrhli na britskú ambasádu* [online].. Dostupné online.
4. ↑   *Iranian protesters storm UK embassy* [online].. Dostupné online. (anglický)
5. ↑   *UK envoy tells of fear as mob rampage in Iran embassy* [online].. Dostupné online. Archivované 2014-01-13 z originálu. (anglický)
6. ↑   *UK condemns embassy incursion in Iran* [online].. Dostupné online. Archivované 2012-04-14 z originálu. (anglický)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku 2011 attack on the British Embassy in Iran na anglickej Wikipédii.*
**Vladimír Kováč** (\* 26. apríl 1987 Trenčín) je slovenský hokejový brankár, v súčasnosti pôsobiaci v slovenskom tíme HK Poprad.

Klubový hokej
-------------

Kováč odchytal svoj prvý zápas za Duklu v sezóne 2005/2006. Počas pôsobenia v Dukle sa zapísal do histórie, pretože ako brankárovi sa mu podarilo dvakrát otočiť so svojím tímom nepriaznivý vývoj play-off série z 0:3 na 4:3. Najskôr v sezóne 2007/2008 proti Martinu a následne o tri roky neskôr proti Slovanu. Medzi sezónami hosťoval aj v prvoligových kluboch, v Považskej Bystrici, Prievidzi, či Senici. Posledná sezóna v drese Dukly bola 2011/2012, kedy za Trenčín odchytal v základnej časti 45 zápasov so štatistikami 91.6% a 2,45 gólu na zápas. V play-off nastúpil na 9 zápasov. Po siedmich rokoch sa vedenie klubu s Kováčom dohodlo na rozviazaní kontraktu. Následne sa dohodol na zmluve s kazašským klubom Saryarka Karaganda. V sezóne 2012/2013 odchytal 43 stretnutí, v ktorých mal priemer 1,55 inkasovaného gólu na zápas a stal sa najlepším brankárom ruskej Vyššej hokejovej ligy. V sezóne 2013/2014 získal s tímom majstrovský titul. Sezónu 2015/2016 odohral v kazašskej lige v tíme HK Temirtau.

Externé odkazy
--------------

* Vladimír KOVÁČ štatistiky na *eliteprospects.com*

Referencie
----------

1. ↑  Brankár Kováč odchádza z Dukly, www.tipsportextraliga.sk, 14.05.2012
2. ↑  Kováč posilou kazašskej Karagandy, www.slovakprospects.com, 23.07.2013
3. ↑  Kováč najlepším brankárom VHL, www.hockeyslovakia.sk, 02.06.2013
4. ↑  Kováč do kazašského HK Temirtau, www.hokejportal.net, 28.07.2015
JUDr. **Vladimír Mitro** je bývalý riaditeľ Slovenskej informačnej služby v rokoch 1993 – 1995 a 1998 – 2003. V súčasnosti pôsobí ako advokát.

Život
-----

Strednú školu vo Vranove nad Topľou navštevoval v rokoch 1965 až 1968. Následne absolvoval vojenskú prezenčnú službu. V rokoch 1971-1976 študoval na Právnickej fakulte Univerzity P.J. Šafárika v Košiciach. Potom pracoval ako policajný vyšetrovateľ. Od roku 1987 pracoval ako konzultant, neskôr ako riaditeľ kancelárie ministra vnútra, riaditeľ Sekcie vyšetrovania a neskôr i vedúci úradu Ministerstva vnútra. V roku 1993 bol menovaný do funkcie riaditeľa novovznikajúcej SIS. V roku 1995 z funkcie odstúpil pre politický tlak zo strany Vladimíra Mečiara, ktorý od neho požadoval sledovanie nepohodlných novinárov. Jeho nástupcom sa stal Ivan Lexa, pod ktorého vedením bola bezpečnostná služba zapletená do viacerých podozrivých akcií a káuz. V roku 1998 bol opäť menovaný do funkcie riaditeľa SIS, kde sa významnou mierou podieľal na výmene riadiacich kádrov. Mitro odstúpil z funkcie v roku 2003 po viacerých obvineniach zo zlyhania ako aj z nelegálneho odpočúvania. Následne pôsobil ako súkromný podnikateľ.

Referencie
----------

1. ↑   *Vladimír Mitro, JUDr. - bývalý riaditeľ SIS* [online]. leaders.sk, 5.10.2005, [cit. 2010-03-16]. Dostupné online.
2. ↑  LESNÁ, Ľ. *Boj o tajnú službu* [online]. PLUS 7 DNÍ, [cit. 2010-03-16]. Dostupné online.
3. ↑   *Vladimír Mitro vymenil vedenie SIS* [online]. sme.sk, 5.11.1998, [cit. 2010-03-16]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Riaditelia Slovenskej informačnej služby |
| --- |
| 
* Vladimír Mitro (1993 – 1995)
* Ivan Lexa (1995 – 1998)
* Rudolf Žiak (1998 – 1998)
* Vladimír Mitro (1998 – 2003)
* Ladislav Pittner (2003 – 2006)
* Jozef Magala (2006 – 2010)
* Karol Mitrík (2010 – 2012)
* Ján Valko (2012 – 2016)
* Anton Šafárik (2016 – 2020)
* Vladimír Pčolinský (2020 – 2021)
* Michal Aláč (2021) – doteraz

 |
**Ľudmila Kuorková** (\* 1845 – † 1884) bola jednou z prvých kvalifikovaných učiteliek na Slovensku.

Život a dielo
-------------

Vzdelávala sa samoštúdiom a školský dozorca jej umožnil zložiť skúšky na preparandii v Kláštore pod Znievom. Patrí tak k prvým kvalifikovaným učiteľkám na Slovensku.  

V roku 1862 zriadila školu pletenia a ručných prác, ktorá dávala ženám do rúk dôstojnú živnosť. Po krátkej existencii školy založila a viedla v Martine súkromnú trojtriednu dievčenskú školu (1866-1872), vyučovali v nej najmä katechizmus, čítanie písma svätého, nemeckú a slovenskú gramatiku a pravopis, počty a krasopis. Za päť rokov existencie školu navštevovalo približne 60 dievčat. Kuorková viedla korešpondenciu s Marínou Hodžovou. V nej si vymieňali názory na vtedajšie vzdelávanie dievčat. Po nútenom odchode z Martina roku 1872 pôsobila na dedinských školách v Turci. Túžila po sebestačnosti žien, no ona sama bola dlhodobo podporovaná svojimi mužskými príbuznými.

Literatúra
----------

* KODAJOVÁ, D. 2006. "Vyššie vzdelávanie dievčat na Slovensku v 19. storočí". In *Človek a spoločnosť - internetový časopis pre pôvodné, teoretické a výskumné štúdie z oblasti spoločenských vied*, r. 9, č. 4. Dostupné na  Archivované 2007-06-08 na Wayback Machine. Tento článok slúžil ako podklad k biografickému heslu.

Autoritné údaje: * SNK: 160069
* VIAF: 4630156565754323500001