recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Aristandros** (starogr. *Ἀρίστανδρος*) bol grécky sochár v 5. storočí pred Kr.

Aristandros, grécky sochár (bronziar) z ostrova Paros, tvoril pravdepodobne v Aténach na konci 5. storočia pred Kr. Od antických autorov sa s výnimkou Pausania o jeho dielach nezachovali správy. Pausanias do svojej sprievodcovskej príručky po Grécku zaznamenal, že bol autorom sochy *ženy s lýrou* (symbol Sparty), ktorú Sparťania venovali ako votívny dar do Apolónovho posvätného okrsku v Amyklách na pamiatku svojho víťazstva pri *Aigospotamoi* (Kozích riečkach), kde v roku 405 pred Kr. porazili aténske loďstvo. Amykly sa nachádzali asi 4. km južne od Sparty. Apolónov okrsok ležal juhozápadne od obce, na tomto mieste boli odkryté základy veľkého oltára a trónu s početnými mramorovými úlomkami z výzdoby.

Zaujímavosťou ale je, že Aristandros bol s veľkou pravdepodobnosťou otec Skopa, jedného z najvýznamnejších sochárov starovekého Grécka. Niektoré objavené podstavce zo sôch z ostrova Délos, datované do prvej polovice 1. storočia pred Kr. sú signované sochárom Aristandrom z Parosu, synom Skopa, čo svedčí o existencii rodiny umelcov z tohto ostrova, ktorej bol zrejme jej najstarším členom.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4 5  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Aristandros*
2. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 357.
3. 1 2  SCHMUCK, Hilmar. *Biographischer Index der Antike*. Berlin : Walter de Gruyter, 2001. 1073 s. ISBN 978-31-1095-441-8. S. 104. (po nemecky)
4. ↑  José Pijoan. *Dejiny umenia 2*. Bratislava : Tatran, 1982. 61-377-82. S. 141.
5. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 253.
6. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. vysvětlivky 542.
7. ↑  Inscriptiones Graecae, *ID 1697*
8. ↑  Inscriptiones Graecae, *ID 1710*
9. ↑  Inscriptiones Graecae, *ID 2494*
**Aristandros** (starogr. *Ἀρίστανδρος*) bol grécky sochár v 1. storočí pred Kr.

Sochár Aristandros, syn *Skopa* z ostrova Paros, tvoril v 1. polovici 1. storočia pred Kr. a to hlavne na ostrove Délos, kde obnovil niekoľko poškodených sôch, zrejme z vojen pontského kráľa Mithridata VI. s Rímom. Dôkazom tejto jeho činnosti sú tri objavené nápisy na mramorových podstavcoch, všetky s odkazom na reštaurovanie diel sochára Agasia z Efezu, syn Menofila, činného na začiatku 1. storočia pred Kr.

Dva tieto nápisy majú vyryté mená oboch umelcov. Tretí podstavec, umiestnený v leidenskom Národnom múzeu starožitností, má vyryté len jeho meno:

|  |  |
| --- | --- |
| *Ἀρίστανδρος Σκόπα Πάριος ἐπεσκεύασεν*  | preklad: *Aristandros syn Skopa z Parosu ma dokončil (opravil)* |

- text v starogréčtine
Aristandros bol nepochybne vzdialený príbuzný Skopa, jedného z veľkých majstrov gréckej sochárstva.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Aristandros*
2. 1 2  RIDGWAY, Brunilde Sismondo. *Fourth-century Styles in Greek Sculpture*. Madison : Univ. of Wisconsin Press, 1997. 480 s. ISBN 978-0-299-15470-7. S. 290. (po anglicky)
3. ↑  Inscriptiones Graecae, *ID 1710*
4. ↑  Inscriptiones Graecae, *ID 2494*
5. ↑  Inscriptiones Graecae, *ID 1697*
**Parmenides** alebo **Parmenidés** (starogr. *Παρμενίδης* – *Parmenides*, iný prepis: *Parmenidés*) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion a na dve stadiá v roku 468 pred Kr.

Parmenida z Poseidónie korunovali v Olympii na 78. hrách olivovými vencami za víťazstvá v behu na jedno stadion a na dve stadiá. Beh na jedno stadion bol najstaršou (podľa tradície ho zaviedli v roku 776 pred Kr.) a aj hlavnou olympijskou disciplínou. Menom jeho víťaza sa označovala celá olympiáda. Beh na dve stadiá (diaulos) sa stal olympijskou disciplínou v roku 724 pred Kr.

Záznam o olympijskom víťazstve Parmenida je uvedený v zozname olympijských víťazov od starovekého historika Eusebia z Kaisareie, ktorý vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.

Olympijské víťazstvo Sófróna uvádza aj historik Dionysios z Halikarnasu, a to v súvislosti s datovaním udalostí, ktoré sa v tom roku udiali v starovekom gréckom svete.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Nigel Nicholson, *The Poetics of Victory in the Greek West: Epinician, Oral Tradition, and the Deinomenid Empire*, str. 238.
2. 1 2 3  Eusebios, *Kronika* 2,193.
3. 1 2  Dionysios, *Rhémaiké archaiologia*, 9,56.
4. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 5,8,6.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.
6. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 377.
7. ↑  Josef Šusta. *Dějepisectví*. Praha : Nákl. Historického klubu, 1933. S. 9.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Parmenión** (iné názvy: **Parmenides, Parmenidés**; starogr. Παρμενίων, Παρμενίδης – *Parmenión, Parmenides*, iný prepis: *Parmenidés*) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 312 pred Kr.

Parmenión z Mytilény bol na 117. olympijských hrách v roku 312 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia sa v Olympii zaviedol už na počiatku hier, t. j. v roku 776 pred Kr. a bol hlavným pretekom aj po zavedení ďalších súťažných disciplín. Menom víťaza tohto preteku sa označovala celá olympiáda.

Olympijské víťazstvo Parmenióna zaznamenal historik Diodoros v súvislosti s datovaním tohoročných vojnových udalostí v tretej vojne diadochov (diadochos, dedič nástupca) o Alexandrovo následníctvo. V tretej vojne diadochov uzavreli spojenectvo Kassandros (miestodržiteľ Macedónie), Lysimachos (z Trákie) a egyptský vládca Ptolemaios proti Antigonovi, stratégovi *Ázie*. Boje sa skončili nerozhodne a roku 311 pred Kr. diadochovia uzavreli mier, v ktorom sa dohodli, že každý si ponechá, čo práve má a Alexandrova svetová ríša bola rozdelená.

Záznam o olympijskom víťazstve Parmenida je uvedený aj v zozname olympijských víťazov od starovekého historika Eusebia z Kaisareie, ktorý vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Diodoros, *Bibliotheca historia*, 19,77.
2. 1 2 3  Eusebios, *Kronika* 2,193.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 377.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.
6. ↑   *Kronika ľudstva*. Bratislava : Fortuna print, 1995. ISBN 80-7153-090-5. S. 136.
7. ↑  Josef Šusta. *Dějepisectví*. Praha : Nákl. Historického klubu, 1933. S. 9.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Parlophone** je značka hudobného vydavateľstva, založeného v Nemecku v roku 1896 spoločnosťou Carl Lindstrom Company. Obchodná značka *₤* nie je znakom britskej libry (*£*), je to nemecké písmeno *L*, iniciála mena Lindstrom.

História
--------

Počas prvej svetovej vojny, bola v Holandsku založená firma Transoceanic Trading Company, ktorá sa starala o zámorský majetok spoločnosti. V roku 1923 bola založená britská pobočka, ktorú viedol Oscar Preuss. V spolupráci s americkou značkou Okeh Records, sa stalo vydavateľstvo Parlophone v Spojenom kráľovstve hlavnou značkou, ktorá produkovala džezovú hudbu. V roku 1927 sa stala majiteľom firmy Carl Lindstrom Company (a tým aj vydavateľstva Parlophone) v Spojenom kráľovstve firma Columbia Graphophone Company. V roku 1931 sa Columbia spojila s Gramophone Company a vytvorili spolu Electric & Musical Industries Ltd (EMI). 

Pod vedením firmy EMI značka Parlophone na začiatku pôsobila ako vydavateľ džezovej hudby, neskôr špecializovanej hudby, hovoreného slova a komediálneho žánru (napr. The Goons). V roku 1950 si Preuss najal za asistenta vtedy 24 ročného George Martina. V roku 1955 po Preussovom odchode do dôchodku ho Martin nahradil. Hlavnými umelcami, nahrávajúcimi pod značkou Parlophone boli vtedy Obernkirchen Children's Choir z Nemecka, škótsky hudobník Jimmy Shand a klaviristka Mrs Mills.

Umelci, ktorí nahrávali pod značkou Parlophone
----------------------------------------------

### Z histórie pop-music

* The Beatles
* The Hollies
* The Sweet
* Silent Running
* Simon Dupree and the Big Sound
* Queen
* The Easybeats
* Paul McCartney
* Duran Duran
* The Church

### Súčasnosť

* Athlete
* Supergrass
* Radiohead
* Babyshambles
* Coldplay
* Beverley Knight
* Jamelia
* Kylie Minogue
* Pet Shop Boys
* Blur
* All Saints
* Gorillaz
* The Divine Comedy
* Lily Allen
* Siobhan Donaghy
* Interpol
**Parmenides** alebo **Parmenidés** (starogr. *Παρμενίδης* – *Parmenides*, iný prepis: *Parmenidés*) bol víťaz olympijských hier v behu na jedno stadion v roku 528 pred Kr.

Parmenides zo sicílskej Kamariny bol korunovaný vencom na 63. olympijských hrách v roku 528 pred Kr. za víťazstvo v behu na jedno stadion. Na hrách v Olympii bol beh na jedno stadion (192,27 metra) najstaršou súťažnou disciplínou, zavedenou už na počiatku hier, t. j. v roku 776 pred Kr. a zostal jedinou do roku 720 pred Kr. keď do programu súťažných disciplín zaradili aj beh na dve stadiá. Beh na jedno stadion sa ale aj po zavedení ďalších disciplín vždy považoval za hlavné preteky, menom jeho víťaza sa označovala celá olympiáda.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Eusebios, *Kronika* 2,193.
2. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 199.
3. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 5,8,6.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Mnésimaché** alebo **Mnésimacha** (starogr. *Μνησιμάχη* – *Mnésimaché*) dcéra ólenskeho kráľa Dexamena.

Keď Herakles splnil všetkých dvanásť úloh, zadaných mykénskym kráľom Eurystheom, aby tak dosiahol slobodu, vypravil sa s vojskom proti élidskemu kráľovi Aigeiovi, ktorý ho v minulosti namiesto sľúbenej odmeny potupne vyhnal. Herakles však počas vojenskej výpravy ochorel a chtiac či nechtiac uzavrel prímerie, ktoré jeho nepriateľ nečakaným útokom porušil a on sa po stratách musel stiahnuť.

Jeho cesta ho potom priviedla k ólenskemu kráľovi Dexamenovi, kde sa podľa antického autora Apollodora, mala konať svadba Dexamenovej dcéry Mnésimachy a Kentaura Eurytióna. Nevesta rozhodne neprekypovala šťastím, lebo ju surový Eurytión do zásnub a aj k svadbe donútil. Keď si potom Kentaur Eurytión pre ňu prišiel, Herakles mu v tom po rozhovore s jej otcom zabránil a v bitke, ktorá sa medzi nimi strhla ho zabil.

Antický autor Pausanias uvádza, že Dexamenos bol aj otec dvojičiek, dcér, ktoré sa vydali za synov élidskeho kráľa Aktora. Théraifoné sa vydala za Euryta a Théroniké za Kteata.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,5,5.
2. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 88-89.
3. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,7,2.
4. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 5,3,3.
**Vought FU** bol americký dvojplošník, ktoré koncom 20. rokov 20. storočia používalo americké námorníctvo ako stíhacie lietadlo.

Vznik a vývoj
-------------

V máji 1922 prešla Lewis and Vought Corporation reorganizáciou a vznikla firma Chance Vought Corporation. Prvým produktom tejto spoločnosti bolo dvojmiestne prieskumné lietadlo UO-1, ktoré dokázalo pomocou katapultu štartovať z bojových lodí. 

V roku 1926 vyvíjali firmy Boeing a Curtiss pre americké námorníctvo dve sľubné stíhačky, ktoré mohli štartovať pomocou katapultov. Išlo o stroje XF3B-1 a XF7C-1, ale ich dodávky sa mali zrealizovať až neskôr. Preto sa letecký úrad amerického námorníctva v júni 1926 rozhodol pre dočasné riešenie a objednal 20 lietadiel UO-3, čo bol jednomiestny stíhací variant UO-1. V októbri 1926 bol názov stíhačky zmenený na **FU-1** a do apríla 1927 bola celá ich dodávka zrealizovaná.

V júni 1928 už tieto lietadlá slúžili na palube amerických bojových lodí ako súčasť letky VF-2B. Ich operačné nasadenie však bolo pomerne krátke, pretože už v auguste 1928 ich začalo americké námorníctvo nahrádzať modernejšími stíhacími bombardérmi Boeing F3B-1. Stíhačky FU-1 boli následne prerobené na dvojmiestne cvičné lietadlá a označené **FU-2**. Okrem amerického námorníctva prevádzkovalo lietadlá FU-1 námorníctvo a letectvo Peru. K definitívnemu vyradeniu tohto typu zo služby došlo v roku 1929.

Konštrukcia
-----------

Dvojplošník bol vyrobený z dreva a oceľových rúrok, ktoré boli potiahnuté tkaninou. Dvojlistá vrtuľa bola poháňaná hviezdicovým motorom Wright J-5 (R-790) Whirlwind s výkonom 220 konských síl. V porovnaní s UO-1 sa zvýšila konštrukčná pevnosť lietadla, aby mohlo pri strmhlavom lete dosiahnuť rýchlosť až 322 km/h. Výzbroj tvorili dva guľomety kalibru 7,62 mm synchronizované tak, aby strieľali cez rotujúce lopatky vrtule. Namiesto podvozku malo lietadlo pod trupom jeden veľký plavák a pod krídlami dva menšie plaváky. V prípade potreby prevádzkovať lietadlo z pozemných letísk, mohli byť plaváky nahradené konvenčným kolesovým podvozkom.

Používatelia
------------

* Peru  Peru

Námorníctvo Peru - prevádzkovalo 2 lietadlá
Vzdušné sily Peru - prevádzkovalo 2 lietadlá
* Spojené štáty  Spojené štáty

United States Navy

Technické údaje (FU-1)
----------------------

Nákres UO-1
* **Posádka:** 1
* **Dĺžka:** 8,65 m
* **Rozpätie:** 10,5 m
* **Výška:** 3,1 m
* **Plocha krídel:** 25,1 m²
* **Hmotnosť (prázdny):** 945 kg
* **Hmotnosť (vzletová):** 1 260 kg
* **Pohon:** 1x hviezdicový motor Wright J-5 (R-790) Whirlwind s výkonom 220 konských síl

* **Maximálna rýchlosť:** 195 km/h
* **Dostup:** 8 080 m
* **Dolet:** 660 km
* **Stúpavosť:** 5 m/s

#### Výzbroj

* 2x guľomet kalibru 7,62 mm

Referencie
----------

1. ↑  Vought FU-1
2. ↑  Vought FU-1

|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál letectvo |

| * z
* d
* u
Vojenské lietadlá Vought a LTV Aerospace |
| --- |
| Námorné stíhacie | 
* VE-7/VE-8/VE-9
* FU
* F4U
* F6U
* F7U
* F8U/F-8

 |
| Námorné útočné | 
* SU
* SBU
* SB2U
* XSB3U
* TBU
* A-7

 |
| Prieskumné | 
* O2U
* O3U
* OS2U
* XSO2U

 |
| Experimentálne | 
* L450F
* V-173
* XF5U
* XC-142
* XQM-93

 |
**Obchodná akadémia Rožňava** je verejná stredná odborná škola nachádzajúca sa na Ulici Akademika Hronca 8 v Rožňave. Zriaďovateľom školy je Košický samosprávny kraj.

História
--------

V roku 1924 bola založená Obchodná škola v Dobšinej, ktorej pôsobnosť v zmenených formách trvala až do roku 1967. V roku 1964 zaniká denné štúdium v Dobšinej, ale ekonomické vzdelanie sa rozvíjalo ďalej na Strednej škole pre pracujúcich v Rožňave formou večerného štúdia. 1. septembra 1967 sa stredná škola pre pracujúcich organizačne pričleňuje k novovytvorenej Strednej ekonomickej škole v Rožňave. Stredná ekonomická škola mala hneď na začiatku dva študijné odbory: štvorročné štúdium so zameraním na všeobecnú ekonomiku a dvojročné štúdium so zameraním na hospodársku administratívu. Otvorené boli 4 triedy (2+2) s počtom žiakov 160.

Súčasnosť
---------

V súčasnosti poskytuje škola štúdium v dvoch odboroch: obchodná akadémia - ekonóm - informatik a obchodná akadémia: bilingválne štúdium anglický jazyk. V novembri 2017 si škola pripomenula slávnostným galavečerom 50. výročie svojho založenia. V júni 2018 zadržala polícia učiteľa školy podozrivého zo sexuálneho obťažovania študentiek. V októbri 2019 spustil Košický samosprávny kraj výstavbu jedálne pri Obchodnej akadémii, ktorá od uvedenia do prevádzky slúži trom školám - Obchodnej akadémii, Gymnáziu a Strednej zdravotníckej škole. V školskom roku 2021/22 študuje na škole 187 žiakov v 9 triedach.

Referencie
----------

1. ↑   *Z histórie školy* [online]. [Cit. 2022-06-20]. Dostupné online.
2. ↑   *Študijné odbory* [online]. [Cit. 2022-06-20]. Dostupné online.
3. ↑  SIMON, Peter. *Všetko to začalo v roku 1967* [online]. 2017-11-22, [cit. 2022-06-20]. Dostupné online.
4. ↑  SABO, Kristián. *Učiteľ rožňavskej školy mal sexuálne obťažovať žiačky* [online]. 2018-06-05, [cit. 2022-06-20]. Dostupné online.
5. ↑  SIMON, Peter. *KSK začína stavať jedáleň pre tri stredné školy v Rožňave* [online]. 2019-10-04, [cit. 2022-06-20]. Dostupné online.
6. ↑   *Pedagogicko-organizačný plán práce školy 2021/22* [online]. [Cit. 2022-06-20]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Dokumenty školy
* Kam na strednú - Obchodná akadémia Rožňava

Súradnice: 48°39′47″S 20°31′47″V﻿ / ﻿48,663149°S 20,529671°V﻿ / 48.663149; 20.529671
**Obchodná akadémia** na ulici Námestie hrdinov č.7 v meste Šurany v okrese Nové Zámky je stredná škola, ktorá ponúka štúdium v dvoch študijných odboroch – obchodná akadémia a bilingválna obchodná akadémia.

Bola založená 1. septembra 1946 v Nových Zámkoch. V Šuranoch sa vyučovanie prvýkrát začalo 1. septembra 1962.

Študijné odbory
---------------

| Kód odboru | Názov odboru | Popis |
| --- | --- | --- |
| 6317 M 74 | obchodná akadémia – bilingválne štúdium | 5-ročné štúdium v anglickom jazyku pre žiakov 8. a 9. ročníka základnej školy |
| 6317 M | obchodná akadémia | 4 – ročné štúdium pre žiakov 9. ročníka základnej školy |

Spolupráca so školou
--------------------

* Rada školy
* Žiacka školská rada
* OZ Rodičia a priatelia OA v Šuranoch

Vzdelávacie programy – JA Slovensko, n.o.
-----------------------------------------

Vzdelávacie programy podporované MŠ SR prostredníctvom organizácie Junior Achievement Slovensko, n. o.

* Vzdelávanie prebieha dištančnou formou (on-line) a pre študentov je bezplatné
* Vzdelávacie programy na škole: *Online učebnica ekonómie*; *Viac ako peniaze*; *Podnikanie v cestovnom ruchu*
* Možnosť získania certifikátov

Školské akcie
-------------

Žiaci školy sa každoročne zúčastňujú v rámci odborných predmetov exkurzií vo výrobných podnikoch – Peugeot, Volkswagen, pekáreň Oremus; orgánoch štátnej správy – NBS, krajské súdy.

Okrem odborných exkurzií navštevujú kultúrno-spoločenské podujatia – divadelné predstavenia v Nitre alebo Bratislave, workshopy, besedy, koncerty. V rámci predmetu *Dejepis* si žiaci dopĺňajú svoje vedomosti v múzeách a na výstavách.

Počas celého roka sa žiaci zúčastňujú okresných a krajských športových súťaží – atletika, bedminton, futbal, hádzaná.

Moderné výzvy
-------------

* učebne s interaktívnymi tabulami
* tabletová učebňa
* učebňa IKT, ADK
* odborná učebňa pre účtovníctvo a ekonomiku
* preukazy ISIC

Školské časopisy
----------------

Na škole vychádzajú dva školské časopisy. Od školského roka 2016/2017 začala škola publikovať on-line časopis v anglickom jazyku s názvom *OAyouth.* V školskom roku 2017/2018 začala škola vydávať on-line časopis v slovenskom jazyku s názvom *BONUS*.

Úspechy
-------

* Víťaz TOP EXPERT geniality show
* Víťaz krajskej súťaže v spracovaní informácií na PC
* Víťaz vo vlastnej literárnej tvorbe
* 2. miesto v cezpoľnom behu (okresné kolo)
* 1. a 3. miesto v bedmintone (okresné kolo)
* 3. miesto v okresnej súťaži v poskytovaní PP
* 2. miesto v hode oštepom (krajské kolo)
* 3. miesto vo vrhu diskom (krajské kolo)
* 3. miesto v súťaži Mladý Európan (regionálne kolo)
* výťazstvo v modrom koníku

Referencie
----------

1. ↑  jaslovensko.sk

Zdroj
-----

* Oficiálna stránka školy

Súradnice: 48°05′11″S 18°11′09″V﻿ / ﻿48,086398°S 18,185956°V﻿ / 48.086398; 18.185956
Basilica di Santa Maria della Salute
**Baldassare Longhena** (\* 1598, Benátky – † 18. február 1682, Benátky), bol taliansky architekt, ktorý pracoval predovšetkým v Benátkach. Patril k predstaviteľom neskorej benátskej renesancie a dynamického baroka.

Študoval u architekta Vincenza Scamozziho. Po jeho smrti dokončil monumentálny komplex kancelárskych a obytných budov Benátskej republiky Procuratie Nuove na Námestí svätého Marka, ktorý mu dáva dnešný vzhľad.

Jeho najznámejším dielom je Basilica di Santa Maria della Salute, ktorej výstavba bola zahájená roku 1631 v Benátkach na polostrove medzi kanálom Grande a Zattere. Dnes je to jeden zo symbolov mesta. Jej hlavný vstup bol neskôr kopírovaný na mnohých kostoloch a katedrálach v Benátkach a inde.

Navrhol množstvo ďalších kostolov, ako napríklad Chiesa dell'Ospedaletto či Santa Maria degli Scalzi postavený v rokoch 1656 až 1680 (fasádu tohto kostola navrhol Giuseppe Sardi).

Jeden z jeho najväčších plánov bola katedrála v Chioggii, postavená medzi rokmi 1624 a 1647. Po dokončení katedrály navrhol dva paláce na kanáli Grande v Benátkach: *Ca' Rezzonico* a *Ca' Pesaro*. Oba boli dokončené po jeho smrti.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Baldassare Longhena**

Externé odkazy
--------------

* Palazzo Cappello Malipiero Barnabò

Autoritné údaje: * BnF: 14406720d
* GND: 118780417
* ISNI: 0000 0000 6629 468X
* LCCN: n83215540
* ULAN: 500018993
* VIAF: 13103481
* WorldCat: lccn-n83215540
**Yohkoh** alebo **Yoko** (jap. *slnečné svetlo*), predštartovný názov **Solar A**, bolo slnečné observatórium na obežnej dráhe Zeme. Výrobcom a prevádzkovateľom sondy bola ISAS (Institute of Space and Astronautical Science, neskôr JAXA – Japan Aerospace Exploration Agency). 

Družica obiehala Zem po dráhe vo výške 500 – 700 km, ktorá sa postupne znižovala, s inklináciou asi 31°. Cieľom jej misie bolo snímať Slnko hlavne v oblasti röntgenového žiarenia. Teleskop mäkkého röntgenového žiarenia SXT (Soft X-ray Telescope), ktorý bol súčasťou jej vybavenia, dokázal robiť snímky Slnka s rozlíšením až 2 000 km. Na príprave observatória a jeho pozorovaniach sa podieľali tiež USA a Veľká Británia. 

Yohkoh fungovala do decembra 2001, kedy v priebehu prstencového zatmenia Slnka vypadol jej orientačný a stabilizačný systém. Kvôli nedostatku energie boli prerušené vedecké pozorovania. Napriek opakovaným pokusom o oživenie sa družicu nepodarilo znova uviesť do prevádzky a 12. septembra 2005 zhorela v atmosfére Zeme. Počas desiatich rokov svojej činnosti získala veľmi cenné informácie o slnečnej koróne a erupciách.
**Ornithocheirus** (z gréckeho slova „ορνις" - *vták* a „χειρ" - *ruka*) je rodové meno veľkých pterosaurov z čeľade Ornithocheiridae. V období spodnej a sčasti aj vrchnej kriedy (asi pred 125 až 90 miliónmi rokov žili tieto lietajúce plazy v Európe a Južnej Amerike. Niekoľko väčších kostrových fragmentov bližšie neurčeného druhu boli nájdené v brazílskom súvrství Santana. Na základe týchto objavov vedci usudzujú, že spoločne s rodom Quetzalcoatlus by mohol byť jedným z najväčších pterosaurov, aké kedy žili.

Opis
----

Umelecká rekonštrukcia Ornithocheira útočiaceho na menšieho Lonchodecta
Rozpätie krídel Ornithocheira dosahovalo až okolo 12 metrov a keď stál na zemi, jeho výška mohla dosiahnuť až ku 3 metrom. Dĺžka tela predstavovala asi 3,5 metra a len samotná hlava bola okolo 150 centimetrov dlhá. Napriek tomu predstavovala hmotnosť tohto pterosaura len okolo 70 kilogramov. Podobne ako iné pterodaktyly mal aj ornithocheirus masívnu prednú časť tela s veľkou hlavou a krkom. Mal nápadný zobák s vertikálnym hrebeňom na špičke, ktorého účel dodnes nie je známy, pravdepodobne však slúžil na prilákanie samičky počas obdobia párenia, ktorú si vyberal samec s najväčším hrebeňom. Jeho potravu zrejme tvorili hlavonožce a ryby.

Zdroj
-----

* Burnie, David. Veľká obrazová encyklopédia dinosaurov, 2009.

Pozri aj
--------

* Pteranodon
* Pterodaustro
* Dimorphodon
**Stordabrua** je cestný visutý most v blízkosti mesta Leirvik v obci Stord v nórskom kraji Hordaland. Spolu s ďalším visutým mostom Bømlabrua, s trámovým mostom Spissøybrua a s podmorským tunelom Bømlafjordtunnelen je súčasťou dopravného projektu Trekantsambandet spájajúceho ostrovy Stord a Bømlo s pevninskou časťou Nórska.

Pôvodné plány na spojenie ostrovov vznikli v 60. rokoch a zahŕňali stavbu pontónového mosta cez Stokksundet. V roku 1973 obecné rady obcí Bømlo, Stord a Fitjar začali s plánovaním stavby pontónového mosta medzi lokalitami Sørstokken a Foldrøyholmen, neskôr bolo kvôli výstavbe letiska Stord lufthavn v lokalite Sørstokken od plánovania upustené. Po viacerých zmenách polohy mosta bolo v 80. rokoch rozhodnuté o stavbe projektu Trekantsambandet; od roku 1988 podporovali jeho výstavbu viaceré obecné rady a v roku 1991 ju schválila aj nórska vláda. Stavba mosta sa nakoniec začala 20. februára 1999, hlavné pylóny boli dokončené 25. septembra 1999 a otvorený bol súčasne s tunelom Bømlafjordtunnelen 27. decembra 2000. Celkové finančné náklady na výstavbu mosta činili 442 mil. NOK.

Celková dĺžka mosta je 1 078 m a hlavné visuté pole s dĺžkou rozpätia 677 m patrí k najdlhším v krajine. Šírka mostovky je 13,5 m, pylóny sú 97 m vysoké. Do 30. apríla 2013 bolo na moste vyberané mýto.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4   *Storda Bridge* [online]. Structurae. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑  HAUGE, Stanley. *Under fjord – over flu*. Bergen : Eide, 2001. ISBN 82-514-0627-7. S. 59. (po nórsky)
3. ↑  HAUGE, Stanley. *Under fjord – over flu*. Bergen : Eide, 2001. ISBN 82-514-0627-7. S. 100. (po nórsky)
4. ↑  HAUGE, Stanley. *Under fjord – over flu*. Bergen : Eide, 2001. ISBN 82-514-0627-7. S. 104. (po nórsky)
5. ↑   *Morten ble historisk bilist - igjen* [online]. NRK. Dostupné online. (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Stordabrua**
Most cez Veľký Belt
**Storebæltsbroen** alebo po slovensky **Most cez Veľký Belt** je visutý most, prekonávajúci prieliv Veľký Belt medzi mestami Korsør a Nyborg a spájajúci dva najväčšie dánske ostrovy, Sjælland a Fyn. 

Spojenie cez Veľký Belt, dlhé 18 km, bolo vybudované v rokoch 1987 – 1998. Obsahuje štvorprúdovú diaľnicu a dvojkoľajovú železničnú trať. V západnej časti z ostrova Fyn na ostrovček Sprogø, ležiaci uprostred úžiny, vedú diaľnica a železnica paralelne po nízkom (svetlosť 18 m) 6 611 m dlhom moste. Pod východnou časťou úžiny sa železnica vnára do dvojitého podmorského tunela, zatiaľ čo cesta ju prekonáva veľkolepým visutým mostom, dlhým 6 790 m. Hlavné rozpätie s dĺžkou 1 624 m je v súčasnosti tretím najdlhším rozpätím visutého mosta na svete (po mostoch Akaši-kaikjó óhaši v Japonsku a Si-chou-men ta-čchiao v Číne). Navyše piliere s výškou 254 m sú najvyššími mostnými pylónmi Dánska a 8. najvyššími na svete. Mostovka je široká 31 m a hlavné pole má svetlú výšku 65 m, takže umožňuje preplávať aj najväčším námorným lodiam. Každý deň cez Veľký Belt prejde okolo 24 000 áut.

Galéria
-------

* Západný portál železničného tunelaZápadný portál železničného tunela
* Západný mostZápadný most

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Storebæltsbroen**

Externé odkazy
--------------

* 

* Východný (visutý) most cez Veľký Belt v databáze *Structurae*
* 

* Západný (trámový) most cez Veľký Belt v databáze *Structurae*
* 

* Železničný tunel pod Veľkým Beltom v databáze *Structurae*
* - oficiálne stránky mosta

Súradnice: 55°20′00″S 10°58′00″V﻿ / ﻿55,333333°S 10,966667°V﻿ / 55.333333; 10.966667

| Rekordy |
| --- |
| Predchodca**Humber Bridge1 410 m** | **Najdlhšie mostné rozpätie v Európe****Storebæltsbroen**1998 – dnes1 624 m | Nástupca**–** |
Súradnice: 49°09′09″S 20°02′12″V﻿ / ﻿49,1525°S 20,036667°V﻿ / 49.1525; 20.036667

**Soliskové sedlo** (poľ. *Smrekowicka Przełęcz*, nem. *Soliskojoch*, maď. *Szoliszkó-nyereg*) je široké sedlo medzi Mlynickým Soliskom a Predným Soliskom vo Vysokých Tatrách. Má dve štrbiny. Severnú  –  *Zadné Soliskové sedlo* a južnú  –  *Predné Soliskové sedlo*. Rozdeľuje ich výrazný skalný Soliskový hrb. Z jedného sedla je možné prejsť do druhého sedla priamo cez Soliskový hrb alebo je možno ho obísť po oboch stranách. Soliskové sedlo je jeden z najdôležitejších prístupov na Soliskový hrebeň.

Názov
-----

Je odvodený od Soliskového hrebeňa i Veľkého Soliska. Poľský názov vznikol prenesením názvu lesa Smrekovice v ústí Furkotskej doliny na sedlo hrebeňa.

Prvý známy výstup
-----------------

Počas prechodu Soliskového hrebeňa Günther Oskar Dyhrenfurth a Hermann Rumpelt 3. júna 1906. V zime Julius Andreas Hefty a Lajos Rokfalusy 25. marca 1913. Oveľa skôr cez sedlo vystupovali lovci kamzíkov a turisti.

Referencie
----------

1. 1 2  BOHUŠ, Ivan. *Od A po Z o názvoch Vysokých Tatier*. 1. vyd. Tatranská Lomnica : ŠL TANAPu, 1996. ISBN 80-967522-7-8. S. 457.
2. 1 2  PUŠKÁŠ, Arno. *Vysoké Tatry, horolezecký sprievodca, IX*. 1. vyd. Bratislava : Šport, 1988. Kapitola 187.

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej mape
* Soliskový žlab - pád lavíny 2018/12
**Agrón** (starogr. *Ἄγρων* – *Agrón*) je v gréckej mytológii syn Euméla z ostrova Kós.

Agrón a jeho sestry Byssa a Meropis žili na ostrove Kós. Ich pozemky boli každoročne obdarené bohatou úrodou, lebo usilovne pracovali a uctievali svoju bohyňu. To sa však malo onedlho zmeniť, lebo spyšneli, začali sa vyhýbať spoločnosti a nechodili do susedných miest a to ani počas sviatkov, keď mali iným bohom priniesť obetné dary. Navyše sa o bohoch vyjadrovali rúhavo a to zvlášť Agrón, ktorý tvrdil, že nemá rád bohyňu Aténu so svetlými očami pripomínajúce oči sovy, pretože jeho sestry na rozdiel od nej majú pekné čierne oči (sova bola posvätným vtákom bohyne Atény). Počas sviatku na počesť bohyne Artemis, povedal, že nenávidí bohyňu, ktorá sa potuluje po nociach. (Artemida bola často stotožňovaná s Hekatou, strážkyňou rázcestí, a to najmä v noci). Keď ho pozývali, aby priniesol obetné dary na počesť boha Herma, povedal, že neuctieva boha zlodeja (Hermes bol aj patrónom zlodejov).

Bohovia unavení z neustálych urážok sa nakoniec rozhodli potrestať jeho rodinu. Jedného dňa sa Aténa, Artemis a Hermes zjavili pri dverách ich domu a premenili ich na vtákov. Agróna premenili na výra (druh výra, ktorý privoláva smrť).

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Antoninus Liberalis, *Metamorphoses*, 15.
2. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 311.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 320.
4. ↑   *Atlas mytológie*. Bratislava : Ikar, 2001. ISBN 80-551-0152-3. S. 87.
***Agropyron*** je rod tráv, z čeľade lipnicovitých (*Poaceae*). Ide o vytrvalé byliny.

Opis
----

Sú trsnaté, často s podzemkami. Steblá dorastajú do výšky spravidla 15-150 cm. Listy sú ploché alebo zvinuté, dosahujú šírku 1,2-10 mm, na vonkajšej strane listu sa pri báze nachádza jazýček. Kvety sú v kláskoch, ktoré tvoria klas, často hrebenitý, klásky jednotlivé, zboku stlačené, viackveté (spravidla 3-8 kvetov). Na báze klásku sú 2 plevy, ktoré približne rovnako, bez ostí alebo ostité (osť do 3 mm dĺžky). Plevice sú ostité alebo bez ostí, pokiaľ sú ostité, dosahuje osť spravidla maximálne 5 mm dĺžky. Plievočky sú dvojkýlové alebo bez kýlu. Plodom je zrno. Celkovo je známych asi 15 druhov, ktoré nájdeme na severnej pologuli od Stredomoria po V. Áziu.

Taxonomická poznámka
--------------------

Niektorí autori radia do rodu *Agropyron* tiež druhy z rodu *Elytrigia* a z rodu *Elymus*. V pojatí tohto článku sú uznávané *Agropyron* s. str. a *Elymus* s. str. a *Elytrigia* ako samostatné rody. Pri zadávaní interwiki je tu problém, že rôzni autori zastávajú rôzne pojatie, teda články s rovnakým názvom nemusia mať rovnakú šírku záberu.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Agropyron**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Agropyron**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Žitňák na českej Wikipédii.*
**Agresia** (z lat. aggressio = výpad, útok) je konanie, ktorým sa prejavuje úsilie voči niektorému objektu alebo nepriateľstvo a útočnosť s výrazným zámerom ublížiť. 

Agresívny seržant
V psychoanalytickom poňatí je agresívne konanie jedna z bežných reakcií na frustráciu. Rozoznávame štyri stupne agresie: 

* 1. navonok sa neprejaví, kôrpvo je konanie zvládnuté (niekedy zčervenanie alebo zblednutie, zatnutie zubov);
* 2. prejaví sa slovne nadávkami alebo kliatím;
* 3. prejavy deštrukcie alebo rozbíjania predmetov;
* 4. prejavy fyzického násilia (i zabitia).

Agresia je jeden zo spôsobov vyrovnávania sa s náročnou životnou situáciou.

Agresia sa používa na čelné odstránenie prekážok, ak je uspešná, má sklon sa opakovať; spolu s vývojom spoločnosti dochádza k posunu od *mužnosti* fyzickej, k statočnosti *morálnej*; vzťah medzi normou a patológiou nie je jednoduchý, často však platí, že kto nedokáže agresivitu prejaviť (sociálne viac či menej prijateľným spôsobom), je viac ohrozený možnosťami psychosomatických ťažkostí.

K najčastejším agresívnym technikám patrí: presunutie agresie z jednej osoby na inú alebo na vec (šikany, rozbíjanie vecí v internátoch; pozri aj obetný baránok), taktiež presunutie agresie na vlastnú osobu u osobností s silne vyvinutými pocitmi viny; ďalej egocentrickosť, projekcia, introjekcia, identifikácia, kompenzácia, racionalizácia, sublimácia, kanalizácia, trestanie seba samého.

Pozri aj
--------

* agresivita

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Agrios** (starogr. *Ἄγριος* – *Agrios*, lat. *Agrius*) je v gréckej mytológii syn Portaóna a jeho manželky Euryty.

Agrios bol synom kalydónskeho kráľa Porthaóna a bratom Oinea, Alkathoa, Mela, Leukópea a Steropy, ktorá s riečnym bohom Achelóom, splodila Sirény. Agrios sa stal otcom šiestich synov, Thersita, Onchésta, Prothoa, Keleutora, Lykópea a Melanippa. Keď nadišiel čas, na trón po Porthaónovi zasadol jeho syn Oineus, ktorého však po krátkom kraľovaní synovia Agria zvrhli a na trón dosadili svojho otca. Oinea ale po rokoch oslobodil argejský kráľ Diomédes, ktorý Agria a jeho synov (s výnimkou Onchésta a Thersita, ktorí včas utiekli) pobil a Oineovi trón vrátil.

Podľa antického autora Apollodora z Atén sa tieto udalosti odohrali pred trójskou vojnou, zatiaľ čo iní autori uvádzajú, že Diomédes oslobodil Oinea po návrate z Tróje.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Apollodoros, *Bibliotheca*, 1,7,10.
2. ↑  Hyginus, *Fabulae* 175.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 344.
4. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheca*, 1,8,6.
5. ↑  Antoninus Liberalis, *Metamorphoses*, 1,37.
6. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,25,2.
V 12. storočí sa Kyjevská Rus rozpadla na 13 menších nezávislých kniežatstiev. V ruských dejinách sa toto obdobie zvykne označovať ako doba ruských kniežatstiev alebo doba feudálnej rozdrobenosti. Za hranicu rozpadu sa pokladá rok 1132, kedy umrelo posledné kyjevské knieža Mstislav Veľký. Výsledkom rozpadu Staroruského štátu bol vznik nových politických zoskupení na jeho území a formácia niektorých súčasných národov východnej Európy – Rusov, Ukrajincov a Bielorusov.

Príčiny rozpadu
---------------

### Základné príčiny

Ako vo väčšine európskych štátov v období raného stredoveku, tak aj v Kyjevskej Rusi príčinou rozpadu bol nárast nezhôd medzi mocou, ktorá smerovala k vojenskej demokracii a ekonomicko-sociálnym rozvojom samostatných kniežatstiev bývalej Kyjevskej Rusi.

So vzrastom blahobytu štátu a posilnením miestnej ekonomiky výhoda Kyjeva, ktorý bol v tom čase rezidenciou veľkokniežaťa a tiež hlavným zdrojom príjmov štátu, stále klesala.

Začala sa riešiť otázka federatívnych vzťahov, ktorá v niektorých prípadoch zasahovala až za hranice vnútorných záležitostí dynastie, a to ešte v časoch prvých kniežat, nakoľko v kniežatstvách Kyjevskej Rusi bola silná inteligencia, politicky a ekonomicky zainteresovaná do oddelenia Kyjeva od Staroruského kniežatstva. Jej spojenie s Rurikovcami si vyžadovalo rotáciu kniežat medzi mestami, proti tomuto však boli bojari.

Po Ľubečskom zjazde nastala decentralizácia moci v Kyjevskej Rusi, ktorá sa stala dynastickou federáciou. Jej subjektami sa stali kniežatské mestá, ktorých rýchly rozvoj podnecovalo prírodné poľnohospodárstvo a miestny obchod a remeslá.

### Vonkajšie príčiny

Okrem vnútorných príčin (ekonomické a politické oslabenie postavenia Kyjeva) existovali aj vonkajšie príčiny rozpadu Kyjevskej Rusi. Začiatkom vojny Byzantíncov so seldžukmi, obzvlášť po porážke v bitke pri Manazkerte úloha obchodnej cesty „zo Škandinávie do Grécka" začala upadať na úkor rozvoja baltských obchodných ciest vedúcich cez strednú Európu. Úpadkom obchodnej cesty sa príjmy kievských kniežat z obchodu zmenšovali.

Dôsledky rozdrobenosti
----------------------

1. Feudálna rozdrobenosť spustila dynamický ekonomický rozvoj ruských zemí. Obyvateľstvo v mestách rástlo a rozvíjala sa aj kultúra. Na druhej strane však práve kultúra bola príčinou zníženia obranných možností novo vzniknutých kniežatstiev.
2. Začiatkom 13. storočia Kyjevskú Rus napádali nepriatelia z troch smerov – Polovci (z juhu), bojové výpravy nemeckých rádov (zo severozápadu, ktoré útočili na Novgorod, Pskov a Smolensk) a litovské kmene, ktoré boli nútené útočiť na Polacké kniežatstvo. Nešlo im však o veľkú expanziu hlbšie do východnej Európy. Väčšiu hrozbu pre ruské kniežatstvá predstavovali nájazdy Tatárov koncom prvej polovice 13. storočia.

Pozri aj
--------

* Kyjevská Rus
* Staroruské kniežatstvá
**Lykótas** (starogr. *Λυκώτας* – *Lykótas*) bol v roku 612 pred Kr. olympijský víťaz v behu na jedno stadion.

Lykótas zo Sparty bol na 42. olympijských hrách v roku 612 pred Kr. korunovaný vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. Podľa tradície sa táto olympijská disciplína zaviedla už na počiatku hier, t. j. v roku 776 pred Kr. a zostala jedinou súťažnou disciplínou do roku 724 pred Kr. keď do programu hier zaradili i beh na dve stadiá. Beh na jedno stadion sa ale aj po zaradení ďalších súťažných disciplín považoval za hlavné preteky, menom víťaza týchto pretekov sa označovala celá olympiáda.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Eusebios, *Kronika* 2,193.
2. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 66-602-22-8.6. S. 377.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Fázový diagram s vyznačenými prechodmi medzi skupenstvami pri rôzných metódach sušenia. Zelená šípka predstavuje normálne sušenie, modrá vakuové vymrazovanie (a červená nadmierne sušenie).
**Lyofilizácia** (gréc. lyein = uvolniť, pozbaviť + philos = majúci vzťah k niečomu) je termín na označenie procesu odparenia (odstránenia) vody zo zamrznutých (zmrazených) produktov. Najčastejšie sa hovorí o lyofilizácii v mikrobiológii, kde sa používa na uchovávanie mikroorganizmov.

Tento spôsob udržovania kultúr mikroorganizmov sa používa od roku 1941. Hoci je lyofilizácia mikroorganizmov technicky i časovo náročnejšia ako normálne preočkovanie kultúr, má veľa výhod. Príprava lyofilizovaných kultúr mikroorganizmov vychádza z toho, že sa pripraví vhodná suspenzia príslušných druhov mikroorganizmov vo vhodnom prostredí. Suspenzia sa rozdelí do malých skúmaviek a tie sa ponoria do mraziaceho kúpeľa s teplotou – 40 až – 50 °C, alebo sa suspenzia zmrazí iným spôsobom. Zmrazené kultúry sa vo vysokom podtlaku vysušia a skúmavky s kultúrami sa zatavia. Lyofilizované kultúry sa uchovávajú v mrazničkách, kratší čas môžu byť aj v chladničkách. 

Lyofilizované kultúry si zachovávajú životnosť i niekoľko rokov, pričom sa ich pôvodné morfologické znaky a biochemické vlastnosti nemenia, čo obyčajne nie je možné pri bežne preočkúvaných kultúrach. Ďalšou výhodou je, že prakticky nemôže dôjsť k infikovaniu kultúr. Výhodou je aj to, že treba menej priestoru na udržovanie aj veľkých zbierok. Ak treba získať kultúru, otvorí sa zatavená skúmavka, do malej skúmavky s vysušenou kultúrou sa pridá príslušné prostredie, kultúra sa nechá pomnožiť a preočkuje sa na vhodné kultivačné prostredie do veľkých skúmaviek alebo na Petriho misky.

Zariadení na prípravu lyofilizovaných kultúr je viacej, ale ich princíp je rovnaký. Každá zbierka kultúr mikroorganizmov obyčajne spolu s lyofilizovanými kultúrami prikladá aj návod, ako ich previesť na normálne kultúry.

* 
* 
* 
* 
*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Lyofilizácia**
Poloha čiar Lymanovej série v spektre
**Lymanova séria** je séria spektrálnych čiar v spektre atómov vodíka vznikajúcich pri prechode elektrónov medzi prvou, základnou energetickou hladinou a vyššími hladinami.

Pri prechode elektrónu medzi prvou a dru­hou energetickou hladinou vzniká čiara Lα (s vlnovou dĺžkou 121,5 nm), pri prechode medzi prvou a treťou čiara Lβ (102,5 nm), medzi prvou a štvrtou čiara Lγ (97,2 nm), medzi prvou a piatou čiara Lδ (94,9 nm) a pod. Lymanova séria sa končí pri hrane s vlnovou dĺžkou 91,2 nm.

Všetky čiary Lymanovej série ležia v ultrafialovej oblasti spektra, ktorá je pre zemskú atmosféru nepriehľadná; výskum Lymanovej série v spektrách kozmických objektov možno preto robiť iba metódami mimoatmosferickej astronómie. V spektrách veľmi vzdialených kozmických objektov, napríklad kvazarov, sa presúvajú čiary Lymanovej série v dôsledku červeného posunu až do viditeľnej oblasti spektra a stávajú sa tak prístupnými aj pozemským pozorovaniam. 

Lymanova séria je pomenovaná po americkom fyzikovi Theodorovi Lymanovi, ktorý ju objavil v roku 1906.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Fyzikálny portálChemický portálAstronomický portál |

*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*
**PhDr. Felix Maria Davídek** (\* 12. január 1921, Chrlice - † 16. august 1988, Brno) bol český katolícky kňaz a tajne vysvätený biskup podzemnej cirkvi v socialistickom Československu.

Životopis
---------

Vyštudoval teológiu a bol vysvätený za kňaza (1945), obhájil doktorát v odbore filozofia, pedagogika a psychológia na Filozofickej fakulte Masarykovej univerzity (1948), vyštudoval lekárstvo (bez záverečných skúšok), postgraduálne štúdium na VŠE Bratislava (1971). Samoštúdiom sa zaoberal kybernetikou, teóriou riadenia, ekonómiou. Plynule hovoril nemecky, anglicky, španielsky, poľsky.

V roku 1967 ho Jan Blaha tajne vysvätil za biskupa. V rokoch 1950-1964 bol väznený. Po prepustení začal budovať rozsiahle "podzemné" teologicko-vzdelávacie štruktúry. Pod vplyvom skoršieho komunistického teroru aj sovietskej okupácie v roku 1968 a modernej teológie obdobia Druhého vatikánskeho koncilu budoval paralelné cirkevné štruktúry a vysvätil tajných biskupov, desiatky kňazov vrátane ženatých mužov a tiež tri ženy, z ktorých je známa len Ludmila Javorová.

Pozri aj
--------

* Ludmila Javorová

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Felix Maria Davídek**

Externé odkazy
--------------

* Záznam v databázi katolické hierarchie
* Jan Jandourek: Biskup a partyzán v týlu nepřítele
* Jan Jandourek: Poznámky na okraj knihy Koinotes

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Felix Maria Davídek na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Autoritné údaje: * abART: 86756
* GND: 121666808
* ISNI: 0000 0000 1426 1368
* LCCN: n2002100652
* NK ČR: jk01010355
* SNK: 157449
* VIAF: 204149106202968491647
* WorldCat: lccn-n2002100652
Stegostoma bodkovaná
Stegostoma bodkovaná pri plávaní
**Stegostomovité** (Stegostomatidae) je čeľaď žralokov z radu Orectolobiformes s jediným druhom **stegostoma bodkovaná** (*Stegostoma fasciatum*)

Charakteristika
---------------

Stegostoma má mimoriadne ohybné telo, ktoré jej umožňuje loviť krevety, kraby i malé ryby medzi koralovými útesmi. Béžové telo má posiate hnedými bodkami. Má koncové, dopredu smerujúce ústa, čo využíva najmä vtedy, keď zbiera na morskom dne mäkkýše. V období pokoja odpočíva na dne s hlavou nasmerovanou proti prevládajúcim prúdom a opiera sa o vystreté prsné plutvy.

Súhrnné informácie
------------------

* Dĺžka: 2,8-3,5 m
* Hmotnosť: Vyše 30 kg
* Rozmnožovanie: Živorodý
* Výskyt: Indo-Pacifik
* Status: Lokálne bežný
* Biotopy výskytu: Koralové útesy a okolité vody, otvorené more a oceán

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Stegostoma bodkovaná**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Stegostomovité**
Coworkingový priestor v Berlíne
Coworking *Impact Hub Praha*
**Coworking** predstavuje štýl práce a podnikania vo flexibilnom kancelárskom prostredí spoločne využívanom viacerými pracovníkmi. Je to taktiež komunita nezávisle pracujúcich ľudí, ktorým spoločné priestory umožňujú stotožňovať sa s rovnakými hodnotami, skúsenosťami, nápadmi a profitovať zo synergického efektu, ktorý prináša sústredenie talentovaných pracovníkov na jednom mieste.

Vznik coworkingových centier je výsledkom hľadania stratégií, ako sa vyrovnať s rizikami a problémami nových, flexibilných štýlov práce. Niektoré coworkingové centrá boli založené internetovými podnikateľmi, ktorí hľadali alternatívu k práci z kaviarní alebo k izolácii spôsobenej prácou z domu. Počet coworkingových centier vzrástol k roku 2011 celosvetovo na viac ako 1 100 a má rastúci trend.

Medzi výhody coworkingu patrí pozitívny vplyv na psychiku a výkonnosť, pretože umožňuje nadviazať nové kontakty a vykonávať prácu v komunite podobne zmýšľajúcich ľudí ochotných podeliť sa o informácie, skúsenosti a rady. Rieši nevýhody práce v domácom prostredí, ktorá je charakteristická izoláciou, množstvom rušivých vplyvov, nízkou motiváciu, stratou sociálneho kontaktu a prerastaním práce do súkromia.

Najčastejšie coworking využívajú napríklad obchodníci, umelci, programátori, konzultanti, dizajnéri, makléri, agenti, malé a začínajúce firmy.

Priestory, ktoré coworkingové centrá ponúkajú svojim členom, sú pripravené k okamžitému použitiu a nevyžadujú žiadne počiatočné a investičné náklady. K základnej výbave každého pracovného miesta spravidla patrí stôl, kancelárska stolička, internetové pripojenie a k dispozícii býva sieťová tlačiareň a mítingové priestory.

Väčšina centier ponúka na výber viac druhov členstva, od prístupu 24 hodín denne a 7 dní v týždni, cez prístup iba v pracovné dni až po členstvá obmedzené na víkendy alebo prácu v noci. Minimálna dĺžka prenájmu pracovného miesta sa pohybuje od jedného dňa až po jeden mesiac. Priemerná cena mesačného členstva je na úrovni 195 $ v USA, 189 € v Európe, a 168 £ vo Veľkej Británii. Na Slovensku sa ceny mesačného členstva pohybujú od 60 do 190 €.[chýba zdroj]

Referencie
----------

1. ↑   *Cohabitation leads to collaboration* [online].. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑   *Coworking 101: A new definition* [online].. Dostupné online. (po anglicky)
3. ↑   *The birth of coworking spaces* [online].. Dostupné online. (po anglicky)
4. ↑   *Home Office, Coffee Shop, or Coworking Space? A comparison.* [online].. Dostupné online. (po anglicky)
5. ↑   *Seven Benefits of Coworking* [online].. Dostupné online. (po anglicky)
6. ↑   *The Coworker's Profile* [online].. Dostupné online. (po anglicky)
7. ↑   *The average cost of coworking: two cups of coffee a day* [online].. Dostupné online. (po anglicky)

Pozri aj
--------

* práca na diaľku

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Coworking**

Externé odkazy
--------------

* Zoznam coworkingových priestorov na Slovensku na coworkingy.sk, remotely.sk, coworker.com