Nositeľ Nobelovej cenyNositeľ Nobelovej ceny
**Vladimir Prelog** (\* 23. júl 1906, Sarajevo, Rakúsko-Uhorsko (dnes Bosna a Hercegovina) – † 7. január 1998, Zürich, Švajčiarsko) bol chorvátsky chemik. V roku 1975 získal Nobelovu cenu za chémiu za svoj výskum v stereochémii organických molekúl a reakcií.

Život
-----

Narodil sa v Sarajeve, vtedy patriacom do Rakúsko-Uhorska. V roku 1915, ešte ako dieťa, odišiel do Záhrebu, kde žil a študoval. V roku 1929 spromoval na Českom Technologickom Inštitúte v Prahe, kde získal titul chemického inžiniera. Jedným z jeho učiteľov bol Emil Votoček. On a jeho asistent Rudolf Lukeš ho nasmerovali na odbor organickej chémie.

Po získaní titulu Sc.D. v chémii, začal pracovať v súkromných laboratóriách G. J. Drízu v Prahe, kde vyrábal vzácne chemické látky, ktoré neboli v tom čase bežne dostupné na trhu. Počas voľného času sa venoval vlastnému výskumu o alkaloidoch z kakaovej kôry.

Vo svojom súkromnom živote, Prelog bol zdroj anekdot o takmer všetkých chemikoch na celom svete. Intelektuál s veľkým citom pre kultúru, nikdy nevystupoval autoritatívne a nerád sa dostával do konfrontácií. Bol 109. nositeľom Nobelovej ceny, ktorý sa v roku 1991 podpísal za mier v Chorvátsku.

Vladimir Prelog zomrel v Zürichu vo veku 92 rokov. Urna ktorá obsahuje Prelogov popol bola 27. septembra 2001 slávnostne pochovaná na cintoríne Mirogoj v Záhrebe.

Práca
-----

### Práca v Záhrebe

V roku 1935 dostal pozvanie od Technickej fakulty na Univerzite v Záhrebe na post vyučujúceho organickej chémie. Počas prednášania organickej chémie, taktiež študentov oboznamoval o možnostiach chemického inžinierstva.

Za pomoci spolupracovníkov a študentov, finančnej výpomoci od farmaceutickej továrne „*Kaštel*" (dnes Pliva), začal výskum na chiníne a jeho zlúčeninách. Vyvrcholením jeho práce bolo úspešná produkcia Streptazolu, jedného z prvých komerčných sulfónamidov.

Počas svojej vedeckej práce úspešne syntetizoval adamantán (izoloval ho z Ropných polí na Morave), uhľovodík s nezvyčajnou alicyklickou štruktúrou. Výsledky Prelogovej práce boli publikované v Európskych chemických časopisoch a literatúre.

### Práca v Zürichu

V roku 1941 Prelog prijal pozvanie od Leopolda Ružičku na prácu v Švajčiarskom Federálnom Inštitúte technológie (*ETH – Eidgenössische Technische Hochschule*) v Zürich. Tu spromoval a začal vyučovať súkromné hodiny. V roku 1957 Ružička odišiel do dôchodku, Prelog sa stal riaditeľom laboratória organickej chémie, kde rozširoval svoje aktivity v nezvyčajných oboroch: heterocyklické zlúčeniny, alkaloidy, alicyklické zlúčeniny, izolácia a štúdium biochemicky aktívnych zlúčenín, ktoré našiel v malých množstvách vo zvieracích organizmoch. Taktiež pracoval na štruktúre antibiotík a na stereochémii pri enzymatických reakciách.

Jeho práca priniesla niekoľko záverov, vysvetlenie štruktúry steroidov, triterpénov, chinínu, strychnínu, solanínu a iných alkaloidov. Počas spolupráce s Robertom Cahnom a Christopherom Ingoldom sformuloval tzv. CIP systém, ktorý je dnes v stereochémii všeobecne využívaný.

Vďaka svojej a Ružičkovej práci a získaniu Nobelovej ceny, sa stali významnými vedcami na poli organickej chémie.

### Nobelova cena

Prelog v roku 1975 získal spolu s britským chemikom Johnom Cornforthom Nobelovu cenu za chémiu za svoj výskum v stereochémii organických molekúl a reakcií.

Jeho vedecká práca zahrňuje vyše 400 prác. Učiteľ s charakteristickým štýlom a výrečnosťou, vyučil mnoho generácií chemikov. V roku 1986 sa stal čestným členom Chorvátskej Akadémie vied a umenia.

Externé odkazy
--------------

* Nobel Prize Winners – Vladimir Prelog na stránkach Nobelovej ceny

| * z
* d
* u
Nositelia Nobelovej ceny za chémiu |
| --- |
| 
* Edwin M. McMillan / Glenn T. Seaborg (1951)
* Archer J. P. Martin / Richard L. M. Synge (1952)
* Hermann Staudinger (1953)
* Linus C. Pauling (1954)
* Vincent du Vigneaud (1955)
* Cyril N. Hinshelwood / Nikolaj N. Semionov (1956)
* Alexander R. Todd (1957)
* Frederick Sanger (1958)
* Jaroslav Heyrovský (1959)
* Willard F. Libby (1960)
* Melvin Calvin (1961)
* Max Perutz / John C. Kendrew (1962)
* Karl W. Ziegler / Giulio Natta (1963)
* Dorothy M. Hodgkinová (1964)
* Robert B. Woodward (1965)
* Robert S. Mulliken (1966)
* Manfred Eigen / Ronald G. W. Norrish / George Porter (1967)
* Lars Onsager (1968)
* Derek H. R. Barton / Odd Hassel (1969)
* Luis F. Leloir (1970)
* Gerhard Herzberg (1971)
* Christian B. Anfinsen / Stanford Moore / William H. Stein (1972)
* Ernst O. Fischer / Geoffrey Wilkinson (1973)
* Paul J. Flory (1974)
* John W. Cornforth / Vladimir Prelog (1975)

 |
| 
* 1901 – 1925
* 1926 – 1950
* **1951 – 1975**
* 1976 – 2000
* 2001 – 2025

 |

Autoritné údaje: * BnF: 12386464d
* GND: 119247496
* ISNI: 0000 0001 0918 9741
* LCCN: n83827175
* NK ČR: nlk20010094358
* SNK: 149257
* VIAF: 79100589
* WorldCat: lccn-n83827175