recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Kocka* pozri *Kocka (rozlišovacia stránka)*.

| **Kocka** |
| --- |
|  |
| Objem | {\displaystyle V=a^{3}} |
| Povrch | {\displaystyle S=6a^{2}} |
| Stena | štvorec |
| Počet vrcholov | 8 |
| Počet hrán | 12 |
| Počet stien | 6 |
| Uhol pri vrchole | 90° |
| Polomer opísanejguľovej plochy | {\displaystyle r={\frac {\sqrt {3}}{2}}a} |
| Polomer vpísanejguľovej plochy | {\displaystyle \rho ={\frac {a}{2}}} |
| Duálny mnohosten | osemsten |

**Kocka** je trojrozmerné teleso (mnohosten), ktorého steny tvorí šesť rovnakých štvorcov. Je špeciálnym prípadom kvádra, ktorého všetky hrany majú rovnakú dĺžku.

Vlastnosti
----------

Objem kocky vypočítame z dĺžky jej hrany pomocou vzorca:

{\displaystyle \,\!V=a^{3}}
a jej povrch zo vzorca:

{\displaystyle \,\!S=6a^{2}}
V kocke rozoznávame 2 typy uhlopriečok a to telesovú uhlopriečku a stenovú uhlopriečku. Stenová uhlopriečka je uhlopriečka jej steny (štvorca) a dá sa vypočítať pomocou pytagorovej vety:

{\displaystyle \,\!u\_{s}^{2}=a^{2}+a^{2}}
podobne z pytagorovej vety môžeme vypočítať dĺžku telesovej uhlopriečky kocky (čo je vzdialenosť dvoch vrcholov kocky neležiacich v jednej spoločnej stene):

{\displaystyle u=a\cdot {\sqrt {3}}\,\!}
Kocka má šesť zhodných stien štvorcového tvaru, osem vrcholov a dvanásť hrán rovnakej dĺžky.

### Súmernosť

* Kocka je stredovo súmerná podľa svojho stredu (priesečníka telesových uhlopriečok).

* Kocka je osovo súmerná podľa 9 osí:

troch spojníc stredov protiľahlých stien
šiestich spojníc stredov protiľahlých hrán
* Kocka je rovinnne súmerná podľa deviatich rovín:

troch rovín rovnobežných so stenami a prechádzejúcich stredom kocky
šiestich rovín určených dvojicou protiľahlých hrán
Kocka
Rozbalená plocha kocky
### Vlastnosti

* Kocka je zvláštnym prípadom kvádra - patrí teda medzi mnohosteny.
* Kocka vďaka zhodnosti všetkých jej stien a hrán patrí medzi takzvané platónske telesá.
* Každé dve steny kocky sú rovnobežné alebo kolmé. Každé dve hrany kocky sú rovnobežné alebo kolmé. Kocka je priestorový geometrický útvar -Teleso.

-Všetky steny kocky majú tvar štvorca.

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Kocka**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kocka**

Externé odkazy
--------------

* Kocka a jej siete
**Robinson R66** je jednomotorový päťmiestny ľahký vrtuľník s dvojlistovým rotorom vyrábaný od roku 2010 americkou spoločnosťou Robinson Helicopter Company. Ide o prvý vrtuľník spoločnosti Robinson Helicopter Company, ktorý má samostatný oddelený batožinový priestor. Vrtuľníky sú poháňané motormi Rolls-Royce RR300. Model R66 získal certifikáciu FAA 25. októbra 2010 a od novembra 2010 sú vrtuľníky dodávané zákazníkom.

Vývoj
-----

Robinson R66
Prístrojová doska R66
V roku 2007 bolo oznámené, že spoločnosť Robinson Helicopter Company vyvíja vrtuľník R66. Ide o prvý vrtuľník tejto spoločnosti, ktorý využíva turbínový motor na pohon. Vrtuľník mal svojimi parametrami konkurovať predovšetkým strojom spoločností Bell Helicopter Textron a Eurocopter. Veľká časť konštrukcie modelu R66 je založená na menšom vrtuľníku Robinson R44. Pre nový model R66 neexistoval vhodný turbohriadeľový motor, preto spoločnosť Rolls-Royce vyvinula nový motor Rolls-Royce RR300.

V júni 2009 oznámila spoločnosť Robinson Helicopter Company, že vývoj stroja trvá dlhšie, než sa predpokladalo, ale očakáva, že k prvým dodávkam zákazníkom dôjde na začiatku roku 2010. Certifikácia FAA bola vrtuľníku udelená 25. októbra 2010 a od novembra 2010 sú vrtuľníky dodávané zákazníkom.

Konštrukcia
-----------

Robinson R66 je jednomotorový ľahký vrtuľník s dvojlistovým hlavným rotorom, dvojlistovým vyrovnávacím tlačným rotorom a ližinový podvozkom. Konštrukcia vrtuľníka je vyrobená z kompozitných materiálov, využíva hliníkové zliatiny a chrómovú oceľ. R66 disponuje, rovnako ako menší model R44, elektromechanickú prístrojovou doskou a moderným skleneným kokpitom.

Vrtuľník je poháňaný motorom Rolls-Royce RR300, ktorý bol vyvinutý špeciálne pre R66. Tento motor je kompaktnejší než piestový motor Lycoming O-540, ktorý poháňa menší model R44. Aj vďaka novému motoru má R66 nižšiu prázdnu hmotnosť ako R44.

Nehody
------

Počas prvých 2 rokov výroby došlo ku 2 vážnym nehodám, ktoré majú za následok 3 mŕtvych. Jedna z nehôd nesie znaky tzv. "in-flight break-up", teda rozpadnutie vo vzduchu.

Špecifikácie
------------

### Technické údaje

* **Posádka**: 1 pilot
* **Užitočná zátaž**: 5 osôb (vrátane pilota)
* **Priemer rotoru**: 10,06 m
* **Dĺžka**: 11,66 m
* **Výška**: 3,48 m
* **Prázdná hmotnosť**: 581 kg
* **Maximálna vzletová hmotnosť**: 1 225 kg
* **Pohonná jednotka**: 1× turbínový motor Rolls-Royce RR300 o výkonu 220 kW

### Výkony

* **Maximálna rýchlosť**: 250 km/h; 155 mph; 134 uzlov
* **Cestovní rýchlosť**: 225 km/h; 139 mph; 121 uzlov
* **Praktický dostup**: 4 300 m; 14 000 stôp
* **Dolet**: 600 km

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑  Robinson R66 Helicopter Fleet Suffers Second Fatal Crash

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Robinson R66**

Externé odkazy
--------------

* Robinson Helicopter Company

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Robinson R66 na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál letectvo |

| * z
* d
* u
Vrtuľníky spoločnosti Robinson Helicopter Company |
| --- |
| 
* R22
* R44
* R66

 | Logo |
**(Pravidlo) modus ponens** alebo **(Pravidlo) modus ponendo ponens** alebo **pravidlo odlúčenia** je nasledujúca schéma usudzovania: ((A ⇒ B) Λ A ) ⇒ B. 

Vyjadrené slovami: Ak platí "z A vyplýva B" a súčasne vieme, že platí A, tak platí B. Inými slovami: Ak sme odvodili vetu 'ak A, tak B' a vetu 'A', tak možno odvodiť aj vetu 'B'. Ešte inými slovami: Modus ponens je odvodzovacie pravidlo, ktoré spočíva v tom, že keď medzi riadkami dôkazu máme implikáciu a jej antecedent, tak k riadkom dôkazu môžeme pripojiť konzekvent danej implikácie, čiže: "Ak A implikuje B a zároveň je známe, že A je pravdivé, tak aj B je pravdivé".

Príklad: Ak platí "ak mám peniaze, tak si kúpim auto" a peniaze mám, tak si kúpim auto. 

Táto schéma usudzovania je z hľadiska logiky bezchybná, je teda logická. Je to zďaleka najbežnejší z logických spôsobov usudzovania anatomicky moderného človeka a v matematike vôbec.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Prežívanie času** je prežívanie chodu a dĺžky uplynutého času človekom.

Riadi sa zákonom vyplneného časového úseku: čím viacej je časový úsek vyplnený, a tým rozčlenený na malé intervaly, tým sa zdá dlhší. Tento zákon určuje zákonitú odchýlku psychologického času v spomienke od objektívneho času.

Pre časové prežívanie súčasnosti platí obrátené pravidlo: čím chudobnejší na udalosti a jednotvárnejší je práve prebiehajúci čas, tým sa zdá dlhší, *vlečie sa*; čím viac je vyplnený, čím je obsažnejší, tým nepozorovanejšie ubieha a tým kratším sa zdá jeho trvanie.

V tomto rozdelení zákona o vyplnenom časovom úseku na dve obsahom opačné pravidlá sa prejavuje kvalitatívna špecifickosť minulosti a prítomnosti: minulosť je svojím obsahom objektivizovaná a je ním určovaná; udalosti v nej sú mimo nás: tým člení čas a predlžuje jeho prežívanie. Prítomnosť čo ako naplnená sa prežíva ako prítomnosť a v podstate sa koncentruje na jediný zážitok; prežívané udalosti ju natoľko nečlenia, pretože je prežívaná ako prítomnosť. Ak prežívaný čas nie je vyplnený, vzniká obyčajne zážitok únavného napätia, takže sa pozornosť koncentruje na sám priebeh času, ktorý tým ako keby sa predlžoval.

V súlade s tým ako pri prežívaní času vystupuje do popredia zameranosť na budúcnosť menia sa aj zákonitosti určujúce prežívanie trvania. Doba, počas ktorej očakávame želané udalosti, sa v bezprostrednom zážitku únavne predlžuje, nežiaduce udalosti ho mučivo skracujú. V prvom prípade čas nikdy neubieha dosť rýchle, v druhom prípade vždy uniká príliš rýchle. Prežívaná doba trvania sa odchyľuje od objektívneho času smerom opačným, než je zameranosť subjektu. Úlohu tohto faktora, spojeného s emocionálnym charakterom
zážitkov, možno vyjadriť zákonom emocionálnej determinácie časového odhadu. Prejavuje sa aj tým, že čas vyplnený udalosťami kladného emocionálneho charakteru, sa v prežívaní skracuje, a čas vyplnený udalosťami zápornej emiconálnej povahy sa v prežívaní predlžuje.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Sarcosuchus** bol obrí krokodílovitý tvor, príbuzný dnešným krokodílom. Žil v období spodnej kriedy, približne pred 115 – 110 miliónmi rokov na území dnešnej Afriky (a zrejme aj Južnej Ameriky). Najväčší a najsilnejší krokodíl, ktorý sa kedy prechádzal po Zemi.

Opis
----

Rozmery sarkosucha boli impozantné. Dĺžka tela mohla u starších jedincov dosiahnuť až 12,2 metra, ale je pravdepodobné, že mohol merať aj viac (12,5 m + 1,8 m lebka). Hmotnosť mal medzi 8 – 10 tonami. Bol teda dvakrát dlhší a päťkrát ťažší ako najväčší dnešný krokodíl morský. Medzi pravekými krokodílmi mu konkurovali len tri rody, napríklad o niečo mladší Deinosuchus z vrchnej kriedy. Lebka bola vyzbrojená relatívne úzkymi, ale veľmi silnými čeľusťami a mohla dosiahnuť dĺžku až 1,8 metra. Sila stisku čeľustí mohla dosiahnuť extrémne hodnoty 80 kN, takže Sarcosuchus zrejme dokázal uloviť aj väčšie bylinožravé dinosaury, chodiace piť k rieke. Mohol sa však živiť aj veľkými rybami, ktoré v vtedajších sladkovodných ekosystémoch dosahovali dĺžky 1,8 metra a hmotnosti 90 kg. Sarcosuchus bol vo svojej dobe každopádne dominantným predátorom sladkovodného prostredia.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sarcosuchus**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Sarcosuchus**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Sarcosuchus na českej Wikipédii.*
**Marcus Verrius Flaccus** (\* 55 pred Kr. – † 22) bol starorímsky gramatik pôsobiaci za vlády cisárov Augusta a Tiberia.

Verrius Flaccus bol pôvodom prepustenec. Ako jeho pán bol určený istý Verrius Flaccus, právny odborník, prípadne Veranius Flaccus, autor pojednaní o veštectve. Pre jeho učenosť vybral cisár Augustus Flacca za učiteľa svojich vnukov Lucia a Gaia. Zomrel vo vysokom veku počas vlády cisára Tiberia]. Na jeho počesť bola v jeho domácom meste Praeneste vztýčená socha. V tomto istom meste navyše bola vystavená mramorová doska s vytesanými veršami z jeho najvýznamnejšieho diela *Fasti*.

Dielo
-----

Verrius Flaccus bol pokračovateľom odkazu veľkého encyklopedistu Marca Terentia Varrona a podľa jeho vzoru sa venoval rôznorodým námetom, ktoré literárne spracoval. Varrona často sám používal ako svoj prameň alebo sa inšpiroval jeho metodikou.

### *Fasti*

Najrozsiahlejšie dielo *Fasti* (Kalendár), tiež *Fasti Praenestini* (Kalendár z Praeneste) podľa mesta, kde bola básnická skladba verejne vytesaná do mramoru, pojednávali o sviatkoch rímskeho kalendára. Tematicky táto skladba súvisí so záujmom rímskych učencov o starožitnosti vlastného národa a hľadanie jeho starobylého pôvodu. Z tejto Flaccovej práce čerpal pre dielo rovnakého názvu v hojnej miere básnik Ovídius.

Hoci z písanej verzie tohoto Flaccovho diela sa nič do dnešnej doby nedochovalo, v Praeneste (dnes Palestrina) boli už roku 1771 objavené zlomky z pôvodnej mramorovej tabule, ktoré boli v neskoršej dobe rozšírené o ďalšie nálezy a pomohli filológom aspoň čiastočne urobiť si obraz o Verriovej tvorbe. Podľa nálezov sa zdá, že *Fasti* končia okolo roku 22 po Kr. čo by mohlo súvisieť so smrťou ich autora.

### *De verborum significatu*

*De Verborum Significatu* (O význame slov) pojednáva o starých, vo Flaccovej dobe už archaických slovách, objasňuje ich pôvod a význam a uvádza v tejto súvislosti citáty z diel starých básnikov. I tento text sa stratil, ale počas 2. alebo 3. storočia bol z neho urobený gramatikom Sextom Pompeiom Festom zaujímavý výťah, z ktorého zlomky stále existujú. Práca Pompeia Festa je o to prekvapivejšia, že sa neobmedzuje iba na zhrnutie Flaccovho diela, ale sám k nemu pridáva vlastné postrehy a poznatky, ďalšie pramene a so starším gramatikom o jeho záveroch polemizuje.

Z výťahu Pompeia Festa vznikol neskôr stručnejší výťah Paula Diacona, ktorý sa dochoval v úplnosti. Hoci ide iba o zlomkové dielo oproti originálu, stále udivuje svojou bohatosťou a rozsahom.

### Stratené diela

* *De Orthographia: De Obscuris Catonis* (O nejasnostiach v Catonovom diele)
* *Saturnus*, zaoberá sa niektorými rímskymi obradmi
* *Rerum memoria dignarum libri* (Knihy pamätihodností), encyklopedické dielo použité ako zdroj Plíniom Starším
* *Rerum Etruscarum libri* (Knihy o dejinách Etruskov)

Literatúra
----------

* CONTE, Gian Biagio. *Dějiny římské literatury*. Preklad Dagmar Bartoňková et al. Vyd. 1. Praha : KLP, 2003. 790 s. ISBN 80-85917-87-4.

Autoritné údaje: * BnF: 16500744d
* GND: 11876814X
* ISNI: 0000 0000 9304 968X
* LCCN: n92045025
* NK ČR: ola2013763417
* ULAN: 500056340
* VIAF: 57410497
* WorldCat: lccn-n92045025
**Lichas** (starogr. *Λίχας* – *Lichas*) bol olympijský víťaz v tethrippe v roku 420 pred Kr.

Na 90. olympijských hrách v roku 420 pred Kr. bola Sparta pre porušenie ekecheirie vylúčená z hier a tak sa Sparťan Lichas, vysokopostavený hodnostár a príbuzný kráľa, prihlásil na preteky v tethrippe (V Olympii sa tethrippon zaviedol v roku 680 pred Kr.) ako občan Téb a zvíťazil. Pri udeľovaní cien ho ale hellanodikovia spoznali a za podvod ho nechali zbičovať a za víťaza vyhlásili „*tébsky ľud"* (Boiótiu). Potupný trest, ktorý musel Lichas vytrpieť, sa stal nakoniec jednou z príčin vpádu Sparťanov do Olympie na jeseň toho roku.

Podľa starovekého historika Thukydida olympijské hry následne pokračovali a skončili bez rušivých momentov. Thukydides opísal tieto udalosti takto:„*Všetkých účatníkov slávností sa zmocnil obrovský strach, že Lakedaimončania môžu ozbrojení zaútočiť, keď Lakedaimončana Licha, syna Arkesilaovho, na hippodróme napadli a zbili udržiavatelia poriadku pri hrách. Jeho dvojzáprah zvíťazil, ale za víťaza bol vyhlásený občan z Boiótie; Lichas, Lakedaimončan, nemal právo pretekať. Vtedy Lichas, aby dokázal, že kone patria jemu, vošiel na pretekárskom voze do arény a ovenčil vozataja. Potom sa všetci ešte väčšmi začali báť, čo bude. Lakedaimončania sa však správali pokojne, a tak slávnosť pokračovala."*

Staroveký cestovateľ a spisovateľ Pausanias uvádza, že Sparťania viedli výpravu proti Olympii za kráľa Agida II. Keď sa vojna prerušila, Lichas si dal svoju sochu dopraviť do olympijskej *Altidy*, (Pausanias ju videl. Stála pri soche olympionika Thrasybula) i keď podľa élidských záznamov o olympijských víťazoch, nezvíťazil on, ale tébsky ľud.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Thukydides. *Dejiny peloponézskej vojny, V,50*. Martin : THETIS, 2010. ISBN 978-80-970115-4-3. S. 108.
2. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 249.
3. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
4. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,2,2-3.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 123.
6. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,2,3.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Korbel Champagne Cellars** (*Vinárske závody Korbel*) je spoločnosť produkujúca víno. Od začiatku má sídlo v kalifornskom meste Guerneville, distrikt Sonoma. *Korbel Champagne Cellars* je dcérska spoločnosť firmy *F. Korbel & Brothers, Inc.*, ktorá bola založená v roku 1862 a poskytovala rôzne služby a produkty, napríklad stavebné drevo (anglicky *timber*).

História
--------

Firmu Korbel Champagne Cellars založili v roku 1882 traja českí bratia František, Anton a Josef Korbel. V roku 1954 firmu kúpil potomok rodiny nemeckých imigrantov Adolph Heck. Jeho syn Gary prevzal vedenie firmy v roku 1984 a zvýšil produkciu z 150 000 na 1,3 milióna bedien ročne. V roku 2011 firma Korbel Champagne Cellars bola 12. najväčší producent vína v Spojených štátoch amerických.

Produkty
--------

Korbel Champagne Cellars pre svoje šumivé víno používa názov *šampanské* ako časť názvu produktu na niektorých svojich etiketách. Vychádza zo štandardného pravidla pre použitie tohto názvu podľa zákona Spojených štátov amerických. Na svojom webe firma Korbel Champagne Cellars seba nazýva *producers of fine California méthode champenoise champagnes for 139 years* (výrobca kvalitného kalifornského šampanského už 139 rokov).

Popularita
----------

Šumivé vína Korbel boli podávané na 9 inauguráciách prezidentov USA, naposledy v roku 2017.

Brandy firmy Korbel Champagne Cellars má tiež veľkú popularitu a predaj je najväčší v štáte Wisconsin, kde sa predá asi 28 % celkovej produkcie brandy.

Galéria
-------

* Vinárské závody Korbel v KaliforniiVinárské závody Korbel v Kalifornii
* Šampanské firmy Korbel Champagne CellarsŠampanské firmy Korbel Champagne Cellars
* Šampanské Korbel Champagne Cellars v skladeŠampanské Korbel Champagne Cellars v sklade
* Sklad firmy Korbel Champagne Cellars so šampanskýmSklad firmy Korbel Champagne Cellars so šampanským

Referencie
----------

1. ↑

Pozri aj
--------

* šampanské

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Korbel Champagne Cellars**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Korbel Champagne Cellars na anglickej Wikipédii.*
**Sarapión** (starogr. *Σαραπίων* – *Sarapión*) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 37

Sarapión z Alexandrie bol na 204. olympijských hrách v roku 37 korunovaný olivovým vencom zo stromu rastúceho v posvätnom okrsku boha Dia za víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na jedno stadion bol najstaršou olympijskou súťažnou disciplínou, podľa tradície zavedenou v roku 776 pred Kr.

Meno olympionika Sarapióna je zaznamenané v starovekom diele *Kronika* (gr. Chronografia) od historika Eusebia z Kaisareie, ktorý do knihy prepísal aj zoznam olympijských víťazov z písomností Iulia Africana, autora mnohých písomných diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Eusebios, *Kronika* 2,193.
2. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 363.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.
4. ↑  Josef Šusta. *Dějepisectví*. Praha : Nákl. Historického klubu, 1933. S. 9.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Korax** (starogr.  *Κόραξ* – *Korax*, lat. *Corax*) je v gréckej mytológii nástupca sikyónskeho kráľa Echyrea.

Podľa starovekého autora Hieronyma Korax, nástupca sikyónskeho kráľa Echyrea nastúpil na trón v Sikyóne okolo roku 1455 pred Kr. a vládol do roku 1425 pred Kr.

Antický autor Pausanias píše, že Korax bol synom sikyónskeho kráľa Koróna a vnukom Chrysothy, dcéry sikyónskeho kráľa Orthopola a boha Apolóna.  Korax zomrel bez potomstva a práve v tej dobe prišiel z Tesálie Epópeus a prevzal v Sikyóne kráľovskú korunu. Podľa iných antických autorov bol Korax nástupcom kráľa Echyrea, ale aj s Pausaniom sa zhodujú v tom, že po Korakovi sa kráľom Sikyónu stal Epópeus.

Menoslov mýtických kráľov Sikyónu, zaznamenaný od kráľa Orthopola, v zoznamoch Pausania a Eusebia z Kaisareie:

|  |  |
| --- | --- |
| Pausanias* *Orthopolis*, (starogr. *Ὀρθόπολις*)
* *Korónos*, (starogr. *Κόρωνος*)
* *Korax*, (starogr. *Κόραξ*)
* *Epópeus*, (starogr. *Ἐπωπεύς*)
* *Lamedón*, (starogr. *Λαμέδων*)
 | Eusebios z Kaisareie* *Orthopolis*, (starogr. *Ὀρθόπολις*)
* *Marathónios*, (starogr. *Μαραθώνιος*)
* *Marathios*, (starogr. *Μαράθιος*)
* *Echyreus*, (starogr. *Ἐχυρεύς*)
* *Korax*, (starogr. *Κόραξ*)
* *Epópeus*, (starogr. *Ἐπωπεύς*)
* *Lamedón*, (starogr. *Λαμέδων*)
 |

Referencie
----------

1. 1 2 3  Eusebios, *Kronika* 2,175.
2. ↑  Jacques Paul Migne, *Patrologia graeca*, 2,332.
3. 1 2  Hieronymus, *Chronicon*, 16-187.
4. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,5,8.
5. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,6,1.
6. ↑  Henry Fynes Clinton, *Chronology of Greece*, 30.

Pozri aj
--------

* Zoznam kráľov Sikyónu
**Marcus Valerius Probus** (1. storočie po Kr.) bol rímsky gramatik a filológ pôsobiaci za vlády cisára Nerona. Pochádzal z Berytu (dnes Bejrút, Libanon).

Editorská činnosť
-----------------

Valerius Probus bol významný zástupca filológie alexandrijskej školy, ktorá sa zaoberala textovou kritikou a editáciou významných textov antiky, v rímskom prostredí. On sám podľa alexandrijského prístupu vytvoril poznámkový aparát k viacerým významným rímskym autorom – Horatiovi, Lucretiovi, Terentiovi a Persiovi. Nám známe životopisné údaje o poslednom menovanom pochádzajú práve z pera Valeria Proba, pravdepodobne zamýšľaného ako úvod k jeho kritickému vydaniu satirikových básní.
Probus sa ale najväčšmi preslávil ako znalec Vergília. Hoci jeho pôvodný komentár veľkého básnika sa nám nedochoval, máme poznámky z jeho prednášok, ktoré zachytili jeho žiaci. Jeho práca môže byť navyše čiastočne zachovaná v nám známych komentároch Bukolík a Georgík, ktoré sú označované jeho menom.
Z menších Probových dielok sa nám dochoval spis *De notis* (O značkách), v ktorom Probus uvádza zoznam skratiek používaných v oficiálnych a právnych dokumentoch, vo verejných vyhláškach, súdnych pojednaniach aj v historických dielach.

Diela mylne pripisované Valeriovi Probovi
-----------------------------------------

* *Catholica Probi* – gramatické dielo zaoberajúce sa morfológiou slovných druhov. Dnes je považované za prácu gramatika Maria Plotia Sacerdota z 3. storočia.
* *Institutio artium* (Základ vied) – dielo pojednávajúce o ôsmich slovných druhoch nazývané tiež *Ars vaticana* podľa toho, že bolo objavené vo vatikánskom rukopise. Podľa zmienky o Diokleciánových kúpeľoch je zrejmé, že nemôže pochádzať spred 4. storočia. Ako o autorovi sa uvažuje o nejakom Probovi žijúcom v tomto období, ktorého existencia zostáva spochybňovaná.
* *Appendix Probi* (Dodatok k Probovi) – gramatická príručka, ktorá sa zaoberá správnym pravopisom a výslovnosťou latinského jazyka v značne poklasickom období, kedy v latinčine dochádzalo k početným zmenám smerujúcim k románskym jazykom. Už len podľa tohto nemožno spájať túto príručku s Valeriom Probom a je zjavne neskoršieho pôvodu.
* *De nomine excerpta* (Výber o mene) – zborník rôznych gramatických diel.

Literatúra
----------

* CONTE, Gian Biagio. *Dějiny římské literatury*. Preklad Dagmar Bartoňková et al. Vyd. 1. Praha : KLP, 2003. 790 s. ISBN 80-85917-87-4.

  

Autoritné údaje: * BnF: 13016444z
* GND: 118793454
* ISNI: 0000 0001 2143 2425
* LCCN: nr95039684
* NK ČR: jx20061031015
* VIAF: 90633449
* WorldCat: lccn-nr95039684
Veľká Pečať Virgínie s mottom štátu.
***Sic semper tyrannis*** je latinská fráza, prekladaná ako „To sa vždy stáva tyranom", alebo aj „Tak skončia tyrani". Občas sa nesprávne prekladá ako „Smrť tyranom", či „Dole s tyranom". Frázu údajne po prvýkrát vyslovil Marcus Junius Brutus počas vraždy Júlia Cézara. Neskôr ju vykríkol John Wilkes Booth pri vražde Abrahama Lincolna. Taktiež je oficiálnym mottom štátu Virgínia.

Dejiny
------

Vyslovenie frázy je pripisované Marcovi Juniovi Brutovi, najznámejšej postave vraždy Júlia Cézara 15. marca roku 44 pred Kr. hoci je možné, že táto veta je vymyslená aby akt vyznel dramatickejšie, keďže rímski historici vtedajšej doby to nezaznamenali. V americkej histórií, John Wilkes Booth vykríkol frázu potom, čo 14. apríla 1865 smrteľne postrelil prezidenta Abrahama Lincolna, sčasti kvôli spojitosti s vraždou Cézara, pretože práve toto predstavenie bolo v tento deň hrané v divadle, kde sa incident odohral. Americký terorista Timothy McVeigh mal na sebe tričko s touto frázou a obrázkom Lincolna, keď bol zatknutý 19. apríla 1995, po bombovom útoku na Oklahoma City.

Motto
-----

Frázu odporučil George Mason na Virgínskej konvencii v roku 1776, ako súčasť pečate štátu. Pečať štátu Virgínia ukazuje zosobnenie Cnosti, s oštepom v ruke, s nohou na personifikovanej forme Tyranie, ktorej koruna leží obďaleč. Pečať vymyslel Mason a navrhol George Wythe, ktorý podpísal Deklaráciu nezávislosti Spojených štátov a učil právo Thomasa Jeffersona. „Sic semper tyrannis" je aj motto ponorky amerického námorníctva pomenovanej po štáte,USS *Virginia*. Fráza je zároveň mottom mesta Allentown, tretieho najväčšieho mesta v americkej Pensylvánii, a je tiež spomínaná v oficiálnej štátnej hymne Marylandu.

Referencie
----------

1. ↑   *Last Diary Entry of John Wilkes Booth* [online]. law.umkc.edu, [cit. 2010-12-05]. Dostupné online.
2. ↑   TimesMachine April 15, 1865 - New York Times. *The New York Times*. Dostupné online.
3. ↑  KILZER, Lou. Did McVeigh Plan to get Caught, or was he Sloppy?. *Denver Rocky Mountain News*, 1997-12-19.
4. ↑  ROWLAND, Kate Mason. *The Life of George Mason, 1725-1792*. [s.l.] : G.P. Putnam's Sons, 1892. Dostupné online. S. 264 – 265.

Externé odkazy
--------------

* Webster entry – výslovnosť
**Kordafos** (starogr. *Κόρδαφος*) bol olympijský víťaz v neznámej disciplíne v 5. storočí pred Kr.

Podľa niektorých odborníkov epigrafický nález *Minon, IED 42* (Minon, Sophie. Les Inscriptions éléennes dialectales) objavený v Olympii, zaznamenaný na malom bronzovom páse zlomenom na oboch koncoch, podáva svedectvo, že Kordafos, syn Alkanora z élidskeho Leprea bol víťaz olympijských hier. Nápis datujú približne do rokov 475-450 pred Kr. Taliansky historik Luigi Moretti uvádza, že Kordafos toto olympijské víťazstvo dosiahol pravdepodobne na 80. hrách v roku 460 pred Kr.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Luigi Moretti; Maria Elisa Garcia Barraco; Ilaria Soda. *Luigi Moretti e il catalogo degli Olympionikai : testimonianze epigrafiche, letterarie, papirologiche e numismatiche sui vincitori degli agoni olimpici panellenici (Ellade e Magna Grecia: 776 a.C. - 393 d.C)*. Roma : Arbor sapientiae, 2014. ISBN 978-88-97805-32-8. S. 65-66 (267).
2. ↑  James Lynch, *The Ancient Olympiads*
3. ↑  Minon, Sophie. Les Inscriptions éléennes dialectales *Minon, IED 42*

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Tomáš Babiak** (\* 11. marec 1949, Nitra – † 29. september 1983, Starý Smokovec) bol slovenský oštepár a tréner.

Životopis
---------

Študoval na Fakulte telesnej výchovy a športu Univerzity Komenského v Bratislave (1967 – 1973). V rokoch 1973 – 1974 inštruktor športu a veliteľ čaty v Armádnom stredisku vrcholového športu Dukla Banská Bystrica, 1982 – 1983 tréner oštepárov na Internátnej športovej škole v Banskej Bystrici. Ako oštepár 1966 – 1973 a 1974 – 1975 člen oddielu Slávia SVŠT Bratislava, 1973 – 1974 Dukla Banská Bystrica, 1975 – 1981 Dukla Praha, 1982 – 1983 Stavbár Nitra. V roku 1967 vytvoril v hode oštepom dorastenecký a o tri roky neskôr aj juniorský čs. rekord. Československo reprezentoval na medzinárodných podujatiach v rokoch 1972 – 1982 spolu 22-krát, pričom dvakrát (1979 a 1981) získal titul majstra ČSSR. Popri aktívnej pretekárskej činnosti sa venoval trénovaniu dorastencov.

Ocenenie
--------

* Majster športu (1980)

Literatúra
----------

* BABIAK, Tomáš. In:  *Biografický lexikón Slovenska*. Zväzok I A – B. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2002. 638 s. ISBN 80-89023-16-9. S. 128 – 129.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 162743
* VIAF: 3170156565721023500005
**Korean Air** (ko: 대한항공 alebo 大韓航空, *Daehan Hanggong*) je národný dopravca a najväčšia letecká spoločnosť v Kórejskej republiky, so sídlom v kórejskom hlavnom meste Soule. Korean Air lieta do 130 miest v 45 štátoch, pričom 20 destinácií sa nachádza v Južnej Kórey. Patrí medzi najlepšie letecké spoločnosti prepravených cestujúcich na svete a tiež najlepšia medzinárodná letecká spoločnosť. Medzinárodný rozbočovač pre Korean Air je medzinárodné letisko Inčchon.

História
--------

Korean Air bola založená v roku 1962 juhokórejskou vládou. Spočiatku slúžila letecká spoločnosť pre náklad, ktorú prevzala spoločnosť Hanjin Transport Group. Neskôr sa odpojili a prvý osobný let sa uskutočnil 19. apríla 1972 do Los Angeles. Spoločnosť lietala najskôr menšími lietadlami typu Boeing 707 iba do blízkych destinácií v Číne, Taiwane a do Los Angeles. Po zavedený do služby Boeingu 747 sa začalo lietať už aj do celého Pacifiku a do Paríža. V roku 1975 ako jedna z prvých ázijských leteckých spoločností začala používať Airbus. Niektoré staršie lietadlá Boeing 747 sa začali používať pre nákladnú dopravu. V roku 2009 a 2010 sa stalo mnoho leteckých nehôd. V auguste 2010 sa v Uzbekistane otvoril nový terminál pre nákladnú dopravu Korean Air. V júni 2011 dostala Korean Air ako šiesta letecká spoločnosť Airbus A380. 

Boeing 747 starších Korean Air Lines na letisku v Bazileji

Preprava
--------

Korean Air spoločne s British Airways, Delta Air Lines, Emirates a mnoho ďalších leteckých spoločností lieta do všetkých šiestich kontinentov. Taktiež sa v roku 2000 spolu s leteckými spoločnosťami Air France, Aeroméxico a Delta Air Lines stala členom SkyTeam. 

Airbus A300
### Destinácie

* **Európa**: Londýn, Paríž, Amsterdam, Madrid, Frankfurt, Moskva, Viedeň, Praha, Zürich, Rím
* **Severná Amerika**: New York, Chicago, Los Angeles, Toronto, Atlanta, Washington D.C. Seattle, Miami, San Francisco
* **Južná Amerika**: São Paulo (Brazília)
* **Afrika**: Káhira, Nairobi (Keňa)
* **Ázia**: Peking, Šanghaj, Hongkong, Kanton, Rijád, Istanbul, Dubaj, Tel Aviv, Tokio, Osaka, Nagasaki, Tchaj-pej, Bangkok, Hanoj, Phnom Pénh

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Korean Air**
Dave Zabriskie na časovkárskom bicykli s aerodynamickými kolesami a rámom.
Ivan Basso počas 20. etapy na Tour de France 2005
**Časovka jednotlivcov** alebo **individuálna časovka** sú preteky v cestnej cyklistike, v ktorom cyklisti pretekajú samostatne na čas. Medzi tieto preteky patria aj traťové časovky, v ktorých jazdci súťažia na velodrómoch a časovky tímov.

Významní časovkári
------------------

* Jacques Anquetil
* Lance Armstrong
* Chris Boardman
* Bernard Hinault
* Miguel Indurain
* Eddy Merckx
* David Millar
* Francesco Moser
* Abraham Olano
* Jan Ullrich
* Alexander Vinokurov
* David Zabriskie
* Bradley Wiggins
* Fabian Cancellara

Vybavenie
---------

* Aerodynamicky tvarovaná prilba (český cyklista R. Krotký)Aerodynamicky tvarovaná prilba (český cyklista R. Krotký)
* Špeciálna kombinéza na časovku (český cyklista T. Okrouhlický)Špeciálna kombinéza na časovku (český cyklista T. Okrouhlický)

Pozri aj
--------

* Časovkár
* Časovka tímov

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Časovka jednotlivcov**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Individual time trial na anglickej Wikipédii.*
***Modus operandi*** (latinský plurál *modi operandi*, anglická skratka znie *M. O.*) je v kriminalistickom kontexte spôsob spáchania trestného činu s jeho špecifickými znakmi.

*Modus operandi* môže byť použitý pri vyšetrovaní v skupine kriminálnikov. Napríklad, zlodej môže často vojsť do domu zadným oknom, ktoré rozbije kameňom. Ak kriminálnik je podozrivý z vlámania, môžeme porovnať *modi operandi* ako pomoc pri identifikácii páchateľa.

*Modus operandi* páchateľa môže byť použitý aj v profilovaní páchateľa, kedy treba vymedziť znaky týkajúce psychiky páchateľa.

Spôsob postupovania sa často zamieňa s „podpisom" páchateľa. Zatiaľ čo *modus operandi* sa môže časom zmeniť, jeho podpis zostáva zväčša rovnaký.

Referencie
----------

1. ↑   *Modus operandi, Slovenská terminologická databáza* [online]. data.juls.savba.sk, 24.04.2008, [cit. 2011-08-14]. Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Modus operandi na francúzskej Wikipédii.*
Seina delí Paríž na dve nerovnaké časti
**Rive droite** (francúzsky *Pravý breh*) je označenie prevažne severnej časti mesta Paríž nachádzajúcej sa na pravom brehu rieky Seiny.

Na rozdiel od ľavého brehu, kde sa nachádza veľa škôl v Latinskej štvrti, a ktorá má preto intelektuálny charakter, je pravý breh známy viac pre svoj obchod a financie. Ležia tu napr. obchodné štvrte Quartier des Halles a *Le Sentier* alebo Palais Brongniart, tradičné sídlo Parížskej burzy.

Rozdelenia mesta
----------------

Na pravom brehu ležia nasledujúce parížske obvody:

* 1. obvod (len západná časť ostrova Cité)
* 2. obvod
* 3. obvod
* 4. obvod (okrem ostrovov Cité a Sv. Ľudovíta)
* 8. obvod
* 9. obvod
* 10. obvod
* 11. obvod
* 12. obvod
* 16. obvod
* 17. obvod
* 18. obvod
* 19. obvod
* 20. obvod

Pozri aj
--------

* Rive gauche

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Rive droite na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
|  | Francúzsky portál |
Ker odrody Tramín červený
Tramín červený, ilustrácia z publikácie Ampélographie, Viala et Vermorel
**Tramín červený** (skratka **TČ**,*Gewürztraminer*) je starobylá muštová odroda viniča (*Vitis vinifera*), určená na výrobu bielych vín. Je jednou z najstarších pestovaných odrôd, podieľala sa na vzniku mnohých klasických európskych odrôd viniča a je obľúbeným partnerom pri šľachtení nových odrôd. Pôvod odrody je nejasný a stráca sa v dávnej minulosti. 

*Tramín* patrí do skupiny západoeurópskych odrôd (*Proles occidentalis* Negr.). Tie sa vyznačujú menším strapcom aj bobuľami, slabším rastom a tenším revím, ktoré dobre vyzrieva a odoláva mrazu. Typické sú pre ne aj vína vysokej kvality s vysokým obsahom korenistých a vonných látok.

*Tramín*, alebo tiež *Savagnin*, ako je odroda nazývaná v regiónoch Jura a Franche-Comté v severovýchodnom Francúzsku, je odroda s veľmi dlhou históriou a navyše odroda so značným sklonom k ​​tvorbe mutácií. Ako pri každej takejto odrode (napríklad odrody *Pinot*, *Trebbiano Toscano* alebo *Gouais blanc*) sa u nej počas storočí vegetatívnej reprodukcie vyvinulo niekoľko rôznych foriem (mutácií, klonov), rozdielnych čo do farby bobúľ, arómy, tvaru a rozmeru listov, strapcov atď. Niektoré z týchto foriem máme dnes sklon považovať za samostatné odrody ako *Gewürztraminer* v Alsasku, v talianskom regióne Južné Tirolsko a v Nemecku, *Heide* alebo *Païen* vo Švajčiarsku (odtiaľ pochádza odroda *Tramín biely*, pestovaná za grófa Šporka na zámku Kuks pod názvom *Brynšt* a dnes tu opäť na malej ploche vysadená), *Traminer* alebo *Traminer Weisser* v Nemecku, *Traminer Aromatico* v Južnom Tirolsku v Taliansku. Analýza DNA preukázala, že všetky tieto formy majú rovnaký genetický základ s len malými rozdielmi na úrovni klonov. 

Napriek vyššie uvedenému, alebo práve preto, nám nič nebráni, rozlišovať po vzore odrôd *Pinot* tradične aspoň odrody *Tramín biely* a *Tramín červený*, mimochodom, vo Francúzsku sú v "Catalogue des variétés de Vigne" zapísané samostatne odrody tri, a síce *Gewürztraminer*, *Savagnin Rosé* a *Savagnin Blanc*.

Stolovanie
----------

Vína hlbšie vychladené možno podávať ako pohárik aperitívu. Často sa ponúkajú ako sprievod predjedál, najmä paštéty z husacej pečene. Suché Tramíny sa odporúčajú k cibuľovému koláču alebo k údeným rybám, k úhoru. Sladké výbery so zvyškom neprekvaseného cukru sa hodia k syrom s modrou plesňou alebo k ovčím či kozím syrom v závere stolovania. Vďaka neobvyklej aróme a plnosti chuti po liči patrí Tramín k tým málo vínam, ktoré sa hodia ku korenistému jedlu. Preto možno vína Tramínu podávať aj k niektorým exotickým, silne koreneným jedlám ázijskej kuchyne, prípadne k sladkým úpravám mäsa. Veľmi sladké Tramíny sa často podávajú na záver stolovania k sladkým zákuskom, ako je tvarohový alebo slivkový koláč.

Referencie
----------

1. ↑  Origine del Gewürztraminer : il DNA Incontri la storia, PDF Dr José Vouillamoz, Università di Neuchâtel, Svizzera, 2012

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tramín červený na českej Wikipédii.*
Konáre stromov spôsobujú skrat na vedení počas dažďa
Príklady skratu v obvode, skratovaný vodič je vyznačený červenou farbou.
**Skrat** (alebo tiež "stav nakrátko") je stav v elektrickom obvode, kedy elektrický prúd neprechádza cez žiadny spotrebič a jediným odporom je vlastný odpor obvodu (resp. vodiča), cez ktorý prúd prechádza. Skrat nastáva aj pri priamom spojení pólov zdroja alebo pri prechode prúdu miestom kadiaľ mu to nebolo určené (napr. pri poruche). V domácnostiach alebo hlavných vysokonapäťových vedeniach skrat nastáva medzi fázou a zemou alebo fázou a nulovacím vodičom.

Následky skratu
---------------

V obvodoch platí ohmov zákon, podľa ktorého veľkosť prúdu určíme ako {\displaystyle I={\frac {U}{R}}} kde I – prúd, U – napätie, R – odpor. Ak teda jediným odporom je odpor vodiča – rádovo stotiny až desatiny ohmov, veľkosť prúdu je veľmi vysoká aj pri napätí 1 volt. S rastúcim prúdom v obvode sa zvyšuje aj teplota vodičov, pri týchto vysokých hodnotách môže dôjsť k požiaru, pokiaľ nie je obvod vhodne chránený.

Pri chemických zdrojoch dochádza k rýchlemu vybitiu týchto zdrojov, medzi elektródami dochádza k veľmi rýchlemu prenosu elektrického náboja a tým sa medzi nimi znižuje napätie. So zvyšujúcou sa teplotou vodičov a zdroja môže dochádzať k nežiaducim chemickým reakciám pri vysokých teplotách vnútri zdroja a tým k jeho poškodeniu až explózii.

V silnoprúdovej energetike a vysokonapäťových vedeniach predstavuje skrat značné nebezpečenstvo, extrémne hodnoty prúdu môžu spôsobiť požiar v okolí vedení, alebo zničenie zariadení, rozvodní alebo transformátorových vinutí.

Skrat ako ochrana
-----------------

Využíva sa pri vysokonapäťových rozvodoch pri ich údržbe, kontrole a pod. Pri vypnutom zariadení sa ako istenie pripoja špeciálnymi vysokovodivými káblami opravované zariadenia na zem, aby pri prípadnom náhodnom zapnutí zariadenia (rozvodu, transformátora a pod.) nedošlo k ohrozeniu života pracovníkov.

Ochrana pred skratom
--------------------

Na ochranu sa používajú ochranné prvky napr. poistka, istič, nadprúdové relé. Ich úlohou je "sledovať" veľkosť pretekajúceho prúdu na vstupnom vedení zariadenia, alebo chráneného obvodu. V prípade, že pretekajúci prúd prekročí nominálnu hodnotu (napr. pri skrate v zariadení, poruche a pod.) automaticky preruší napájanie (prívod energie). Ak sa takéto ochranné prvky v obvode nenachádzajú, je potrebné obvod sledovať a vypnúť ručne.
Súradnice: 49°12′51″S 18°46′22″V﻿ / ﻿49,21403°S 18,7727°V﻿ / 49.21403; 18.7727

**Pri celulózke** je ulica vo východnej časti Žiliny.

V rámci mesta predstavuje dôležitú cestnú spojnicu na okraji centra mesta a časti Rosinky, nakoľko ňou prúdi doprava do mestských častí Rosinky a Trnové, ako aj obcí Rosina a Višňové. V minulosti tvorila hlavný cestný ťah z centra mesta na Vrútky a viedla ňou cesta I/18.

Priebeh
-------

Ulica začína na križovatke s Košickou (I/18 a E 50), ktorá tvorí výpadovku východným smerom na Vrútky. Vedie priemyselnou časťou na okraji mesta a popri pôvodnom koryte rieky Váh ku kruhovej križovatke. Pred ňou ešte vedie odbočka do obce Mojš a k Vodnému dielu Žilina. Na kruhovej križovatke sa doprava odkláňa na cestu III/2084 na Višňové a Trnové, ulica sa stáča východným smerom a okrajom časti Rosinky pokračuje na okraj mesta, kde končí opäť napojením na Košickú.

Občianska vybavenosť
--------------------

Na ulici sa nachádzajú viaceré prevádzky predajcov automobilov, autoservis, ubytovňa, reštauračno-ubytovacie zariadenie, herňa a spoločnosť Metsä Tissue.

MHD
---

V strednej časti ulice je zastávka autobusov, kde zastavovali spoje MHD Žilina do mestských častí i priľahlých obcí juhovýchodne a východne od Žiliny. Po obmedzení dopravy v smere na Vrútky už ulicou vedú len spoje do Trnového a obcí Rosina a Višňové.

Blízke ulice
------------

* Rosinská cesta
* Košická
* sv. Cyrila a Metoda

Referencie
----------

1. ↑   *Zoznam PSČ Slovenskej republiky* [online]. pscpsc.sk, [cit. 2018-01-20]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Fotogaléria na zilina-galery.sk

Zdroj
-----

* Ulica na mape mesta


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Žilinský portál |
**Gaius Licinius Mucianus** bol vojvodca, štátnik a spisovateľ žijúci počas 1. storočia.

Životopis
---------

Mucianovo meno dokladá, že pochádzal z rodu Muciov (*gens Mucia*) ale adopciou bol prijatý do rodu Liciniov (*gens Licinia*). Okolo roku 55 vyslal cisár Claudius Muciana kvôli podozreniu z dôverného styku s jeho manželkou Messalinou spolu s iným vojvodcom, Gnaeom Domitiom Corbulonom, do Arménie. Cisársku priazeň si získal nazad počas panovania cisára Nerona a roku 65 dokonca dosiahol úrad konzula.

V čase vypuknutia Židovského povstania (66) zastával úrad prokonzula v Sýrii. Po jeho neúspechu bol na východ vyslaný Flavius Vespasianus, aby ho vystriedal vo velení a povstanie potlačil. Obaja zaslúžili generáli, Mucianus aj Vespasianus, sa stále zdržovali na východe, keď k ním dorazila správa o smrti cisára Galbu (69). V politických nepokojoch po jeho smrti pôvodne Mucianus aj Vespasianus sľúbili vernosť Othonovi, ale keď sa proti tomu postavil iný kandidát o trón, Vitellius, Mucianus presvedčil Vespasiana, aby proti nemu vojensky zasiahol. Podľa dohody mal Vespasianus zostať na východe a postarať sa o situáciu tam, kým Mucianus tiahol rýchlo Malou Áziou a Trákiou, aby udrel na uzurpátora. Rím dosiahol deň po tom, čo Vitellius spáchal samovraždu. Prevzal mesto od Vespasianovho syna Domiciána a staral sa o záležitosti ríše až do príchodu Vespasiana.

Mucianus v oddanosti Vespasianovi nikdy nezakolísal. Spomína sa ako konzul v rokoch 70 a 72. Podľa chýbajúcich zmienok z obdobia vlády cisárov Tita a neskôr Domiciána sa predpokladá, že zomrel ešte za panovania Vespasiana.

Literárna dráha
---------------

Mucianus bol jedným z predchodcov neskorších encyklopedistov. Spísal zbierku podivuhodností (*mirabilia*), ktoré zažil sám vo východných provinciách alebo sa tu o nich dopočul. V jeho diele sa striedali seriózne geografické, historické a etnografické poznatky s fantastickými, v Ríme exoticky pôsobiacimi historkami, ktorými si Mucianus ako autor získal veľkú popularitu. Z Mucianovho zborníku sa zachovalo len niekoľko zlomkov – o zázračných fontánach, cvičených slonoch, lastúrach a vplyve mesiaca na správanie opíc.

Práca Gaia Licinia Muciana sa stala jedným z prameňov encyklopedistu Plínia Staršieho.

Literatúra
----------

* CONTE, Gian Biagio. *Dějiny římské literatury*. Preklad Dagmar Bartoňková et al. Vyd. 1. Praha : KLP, 2003. 790 s. ISBN 80-85917-87-4.

Autoritné údaje: * GND: 102397309
* LCCN: nr95029625
* VIAF: 2858087
* WorldCat: lccn-nr95029625
Ikona proroka Elizea (18. stor.), monastier Kiži (Rusko)
**Elizeus** (hebr. אלישע בן שפט - *Eliša ben Šafat*) bol starozákonný prorok, žiak a nástupca proroka Eliáša. Pôsobil v Izraelskom kráľovstve (Severnom) v 9. storočí pred Kr. za vlády kráľov Ochoziáša, Jorama, Jehua, Joachaza a Joasa. Jeho pôsobenie je popísané v Knihách kráľov v Biblii. Jeho činnosť sa spomína najmä v hlavách/kapitolách 2 až 14 Druhej knihy kráľov.

Jeho otcom bol Šafat. Elizeus sa najprv stal žiakom Eliáša, ktorý ho povolal keď práve oral. Keď bol Eliáš vzatý do neba Elizeus prevzal jeho poslanie. Za svoje dobrodenia nechcel nič prijímať.

Rovnako ako jeho učiteľ aj Elizeus ostro kritizoval kráľovskú dynastiu Amriovcov (Omriovcov) kvôli modloslužbe. V roku 845 pred Kr. pomazal za kráľa Jehua, ktorému sa podarilo zavraždiť izraelského kráľa Jorama, jeho matku Jezabel, aj júdskeho kráľa Ochoziáša v údolí Jezrael.

Zomrel za kráľa Joasa. Za cisára Juliána Odpadlíka (Apostatu) bola väčšina jeho pozostatkov spálená. Menšiu časť sa podarilo zachrániť a premiestniť do Alexandrie.

Gréckokatolícka a pravoslávna cirkev si ho pripomínajú 14. júna.

V islame je známy ako *al-Jasa*.

Referencie
----------

1. ↑  2 Kr 2,1-25
2. ↑  2 Kr 9
3. ↑  2 Kr 13,14-21

Literatúra
----------

* "Dňa 14. júna : Svätý prorok Elizej." In: Andrej Josafát Gregor Truch: *Život svätých : Duchovné čítanie pre slovenských gréckokatolíckych veriacich na každý deň kalendárneho roka.* Preklad a úprava: Michal Čarný. Prešov : Vydavateľstvo Michala Vaška, 2003, s. 310-312. ISBN 80-7165-381-0
* "Elizeus, prorok : 14. jún." In: Antonín Čížek: *Synaxár : Životy svätých.* Prešov : Spolok biskupa Petra Pavla Gojdiča, 1998, s. 260-261. ISBN 80-967341-1-3
* "14. jún : Sv. ELIZEJ, prorok." In: Daniel Dian - Viliam Judák: Každý deň so svätými : I. diel. Trnava : Spolok svätého Vojtecha, 2006. s. 175-176. ISBN 80-7162-618-X

Pozri aj
--------

* Knihy kráľov
**Gaius Vettius Aquilinus Iuvencus** (4. storočie) bol rímsky kresťanský básnik pôvodom z Hispánie.

Život
-----

O Iuvencovom živote vieme iba toľko, čo prezrádza Hieronymus: pochádzal z urodzenej rodiny v Hispánii, stal sa kňazom a tvoril za vlády cisára Konštantína I. pravdepodobne okolo roku 330. Iuvencovým vrcholným počinom je štvordielna básnická skladba písaná hexametrom, *Evangeliorum libri IV* (Štyri knihy evanjeliumevanjelií). Ide o prebásnenie látky Nového zákona, predovšetkým Evanjelia podľa Matúša. Je to dovtedy nevídaný zámer, ktorým má kresťanská literárna tradícia nadviazať na staršiu, pohanskú klasickú literatúru reprezentovanú v prvom rade majstrom hexametru, Vergíliom.

Dielo
-----

Iuvencovo prebásnené evanjelium nedosahuje po žiadnej stránke veľkoleposť svojho vzoru. Básnik sa do veľkej miery pridržiava až úzkostlivo biblického textu, čo mu neumožňuje naplno využiť silu hexametru. Objavuje sa niekoľko originálnych novotvarov a výrazov a zopár archaizmov. Namiesto Múz, ako to robievajú pohanskí básnici, vzýva v úvode Iuvencus Svätého Ducha, aby mu pomohol pravdivo vyrozprávať tak veľkolepý príbeh. U básnika sa tiež objavuje niekoľko motívov, ktoré nájdu ohlas v neskoršej kresťanskej tradícii – priradenie štyroch okrídlených bytostí zo Zjavenia štyrom evanjelistom a symbolický výklad troch darov, ktoré priniesli malému Ježišovi traja mudrci.

Podľa Hieronyma zložil Iuvencus ešte jednu básnickú skladbu o povahe kresťanských mystérií. Toto dielko sa nedochovalo.

Iuvencovi bývajú tiež mylne pripisované diela *Heptateuchus*, ktoré zložil Cyprian Galský, a *De Laudibus Domini* (O chválach Pána), ktoré vzniklo s veľkou pravdepodobnosťou v prostredí rečníckej školy v Augustodune (dnes Autun).

Externé odkazy
--------------

* Iuvencovo dielo (latinsky)

Literatúra
----------

* CONTE, Gian Biagio. *Dějiny římské literatury*. Preklad Dagmar Bartoňková et al. Vyd. 1. Praha : KLP, 2003. 790 s. ISBN 80-85917-87-4.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Juvencus na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Autoritné údaje: * BnF: 12191910h
* GND: 118932438
* ISNI: 0000 0000 8343 8382
* LCCN: n90656590
* NK ČR: kup19980000045752
* VIAF: 56655396
* WorldCat: lccn-n90656590
Súradnice: 49°00′43″S 21°28′01″V﻿ / ﻿49,012°S 21,467°V﻿ / 49.012; 21.467

**Hanušovská pahorkatina** je geomorfologický podcelok Beskydského predhoria. Nachádza sa v západnej časti celku, juhozápadne od údolia Tople.

Vymedzenie
----------

Podcelok zaberá západnú časť Beskydského predhoria a v rámci celku susedí na východe s Merníckou pahorkatinou, západným smerom nadväzuje Záhradnianska brázda. Na severe územie vymedzuje Ondavská vrchovina, juhozápadným smerom vystupujú Slanské vrchy s podcelkom Šimonka a juhovýchodným smerom leží Východoslovenská pahorkatina s podcelkami Podslanská pahorkatina a Toplianska niva.

Osídlenie
---------

Pahorkatinu zo severovýchodu ohraničuje rieka Topľa, v údolí ktorej ležia najväčšie sídla i mesto Hanušovce nad Topľou. V údoliach potokov v severnej časti sú zväčša menšie obce s niekoľko sto obyvateľmi.

Doprava
-------

Údolím Tople prechádza cesta I/18 (Prešov – Vranov nad Topľou) i železničná trať Prešov – Humenné. Západným okrajom územia vedie cesta I/21 do Svidníka.

Referencie
----------

1. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2018-06-19]. Dostupné online.
2. ↑   *mapový portál HIKING.SK* [online]. mapy.hiking.sk, [cit. 2018-08-23]. Dostupné online.