recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Súradnice: 41° 53′ 22″ s.š. 12° 28′ 11″ v.d.

Basilica di Santa Maria in Trastevere, fasáda
**Bazilika Panny Márie v Trastevere** (tal. *Basilica di Santa Maria in Trastevere*) je kostol v Ríme v štvrti Trastevere.

Patrí k najstarším kresťanským kostolom na svete, keď prvý kostol bol založený údajne ešte roku 222. Ozajstná bazilika ale vznikla až v 4. storočí. V súčasnosti je tu možné vidieť stavbu, ktorá bola postavená v 12. storočí za pápeža Inocenta II. Hlavné stĺpy v kostole sú rímskeho pôvodu, pôsobivá je fresková výzdoba bočných kaplniek, pochádzajúca zo 16. – 17. storočia. Za povšimnutie stoja aj mozaiky z 12. storočia zobrazujúce Pannu Máriu s Ježišom.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bazilika Panny Márie v Trastevere**

Literatúra
----------

* Cristina MARCHEI, *S. Maria in Trastevere*. Roma, Silvana Editoriale 1999
* Claudio RENDINA, *Le Chiese di Roma*. Roma 2007, s. 241-244.

Externé odkazy
--------------

* Santa Maria in Trastevere
* Stational Church: Santa Maria in Trastevere
* "Santa Maria in Trastevere"
* Gallery of photographic details
* Kunsthistorie.com
* *Catholic Encyclopedia* 1908: "Titulus"
* "Roman Monographies: Fountains Part III"
* "Church Location on the Map and more info"
**Aleš Cibulka** (\* 25. marec 1977, Sokolov) je český televízny a rozhlasový moderátor a publicista.

Kariéra
-------

Začínal v roku 1992 ako rozhlasový moderátor v karlovarskom súkromnom rádiu Diana. Dva roky pôsobil v Televízii Nova, kde moderoval reláciu *Snídaně s Novou*. 

Od roku 1998, kedy ukončil svoje štúdiá na Vyššej odbornej škole hereckej, sa stal spolupracovníkom a neskôr aj zamestnancom Českej televízie, kde moderoval reláciu *Dobré ráno s ČT*. Tiež s kolegyňou Magdou Reifovou moderoval pre Českú televíziu zemepisnú súťaž pre deti *Baťoh* a spoločne s Ivanou Andrlovou a Zbyškom Pantůčkom účinkuje tiež v relácii venovanom českému jazyku *O češtině*.

Tiež bol jeho hlas známy z relácií *Dobré jitro s Českým rozhlasem*, *Host do domu* a *Tobogan*. Potom, čo Yvonne Přenosilová ako jeho hosť relácie *Host do domu* začiatkom mája 2006 povedala, že (vtedajší premiér) "pán Paroubek, ako hovorím, si trošku hrá na Mussoliniho... ", bol z programu odvolaný a mohol naďalej moderovať už len zábavné programy (*Tobogan*).

Dvakrát spoločne s Jiřinou Jiráskovou moderoval slávnostné vyhlasovania cien *TýTý*. Každý rok moderuje detskú súťaž *Zlatý oříšek*.

Okrem tejto činnosti pôsobí aj ako umelecký publicista, napísal celkom 3 knihy, z toho dve životopisné knihy o českej herečke Nataši Gollovej a jednu knihu o Zdenke Sulanovej.

Po dlhej známosti uzavrel v roku 2008 registrované partnerstvo s Michalom Jagelkom.

V Českej televízii moderoval tiež napr. reláciu *Kolo plné hvězd*, kam pozýval známe osobnosti, ktoré si na "kolese plnom hviezd" vytáčali zábavné scénky z rôznych relácií.

Od roku 2012 moderuje každodennú súťaž *Česká tajenka* a od roku 2013 je tiež sprievodcom talk show *Sejdeme se na cibulce*, ktorú vždy v sobotu vysiela TV Barrandov.

Knihy
-----

* 2002: *Nataša Gollová – život tropí hlouposti*, ISBN 80-86631-00-1
* 2003: *Nataša Gollová 2 – Černobílé vzpomínání*, ISBN 80-86631-07-9
* 2005: *Zdenka Sulanová – utajená hvězda*, ISBN 80-86631-31-1

Referencie
----------

1. ↑  *Rádio vyměnilo moderátora, nezarazil kritiku premiéra* – iDNES.cz, 10. 5. 2006
2. ↑   *Na Vostro: S Alešem Cibulkou a Michalem Jagelkou* [online]. [Cit. 2013-12-15]. Dostupné online. Archivované 2010-01-26 z originálu.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Aleš Cibulka na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Stránky Českej televízie

Autoritné údaje: * abART: 147835
* ISNI: 0000 0001 0983 5651
* LCCN: n2003040356
* NK ČR: xx0001647
* VIAF: 68302388
* WorldCat: lccn-n2003040356
**Aviv Kochavi** (hebr. אביב כוכבי‎ \* 23. apríl 1964) je generálporučík Izraelských obranných síl, ktorý od roku 2019 zastáva funkciu náčelníka Generálneho štábu armády. V rokoch 2010 až 2014 viedol Izraelskú vojenskú organizáciu Aman.

Biografia
---------

V Izraelskej armáde začínal vo Výsadkárskej brigáde, kam nastúpil v roku 1982. V rokoch 1987 až 1988 pôsobil v pozícii veliteľa roty v rámci 890. práporu Echis. Následne sa stal veliteľom prieskumnej roty Výsadkárskej brigády. V roku 1993 dokončil bakalárske štúdium filozofie na Hebrejskej univerzite a bol vymenovaný operačným dôstojníkom brigády a veliteľom 101. práporu Patan. Následne pôsobil ako veliteľ výcvikovej základne Výsadkárskej brigády a v rokoch 1996 až 1997 študoval magisterský odbor verejnej správy na Harvard University. O rok neskôr bol vymenovaný veliteľom libanonskej styčnej jednotky Východnej brigády.

V roku 1999 sa stal veliteľom rezervnej brigády Výsadkárskej brigády a následne samotným veliteľom brigády. Počas jeho pôsobenia v tejto funkcii sa útvar zapojil napríklad do operácie Obranný štít. V roku 2004 bol vymenovaný veliteľom divízie Gaza, ktorej velil počas Izraelského stiahnutia z pásma Gazy a pri operácii Letný dážď, ktorá bola dôsledkom únosu Izraelského vojaka Gilada Šalita. V roku 2006 absolvoval ďaľší magisterský odbor na Johns Hopkins University a o rok neskôr sa stal veliteľom Operačného riaditeľstva. Z tejto pozície sa podieľal na plánovaní operácie Liate olovo.

Velenie
-------

* 101. "Peten" Elapidae Výsadkársky batalión
* 98. Výsadkárska divízia
* Divízia Gaza
* Operačná divízia operačného riaditeľstva IOS
* Riaditeľstvo Izraelského vojenského spravodajstva
* Severné veliteľstvo
* Zástupca náčelníka Generálneho štábu
* Náčelník Generálneho štábu

Účasť vo vojnách a bitkách
--------------------------

* Prvá Libanonská vojna
* Južno libanonský konflikt 1985-2000
* Prvá intifiáda
* Druhá intifiáda
* Druhá Libanonská vojna 2006
* Operácia liate olovo
* Operácia pilier obrany
* Operácia silný útes

Osobný život
------------

Aviv Kochavi je ženatý, má tri deti a je vegán.

Ocenenia a vyznamenania
-----------------------

Aviv Kochavi získal dve vyznamenania počas účasti vo dvoch vojnách.


|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Druhá libanonská vojna | Operácia pilier obrany |

Referencie
----------

1. ↑   *Blog terredisrael.com* [online]. 2010-11-23, [cit. 2019-05-07]. Dostupné online. Archivované 2019-05-07 z originálu. (po francúzsky)
2. ↑  PFEFFER, Anshel; HAREL, Amos. Rising Star Kochavi to Replace Yadlin as IDF Intelligence Chief. *Haaretz*, 2010-09-17. Dostupné online [cit. 2019-05-07]. (po anglicky)
3. ↑  ISRAEL, David. *Meet Vegan, Philosophy Major Aviv Kochavi, New IDF Chief of Staff* [online]. [Cit. 2019-05-07]. Dostupné online. (po anglicky)

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Aviv Kochavi na českej Wikipédii a Aviv Kochavi na anglickej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka izraelských obranných síl (po anglicky)

Autoritné údaje: * GND: 1175943878
* VIAF: 3161154867598960100009
**Aligátor čínsky** (čín. 揚子鱷; *Alligator sinensis*) je jedným z dvoch žijúcich druhov aligátora, zástupca čeľade aligátorovitých (*Alligatoridae*).

Biotop
------

Aligátor čínsky žije v Číne, v oblastiach pozdĺž rieky Jang-c’-ťiang (provincie Ťiang-su, Če-ťiang a An-chuej). Je podstatne menší ako jeho najbližší príbuzný aligátor severoamerický (*Alligator mississippiensis*). Dorastá do dĺžky iba 2 m.

Potrava
-------

Aligátory čínske lovia väčšinou v noci vodné bezstavovce (hlavne slimáky a slávky), ale aj stavovce, a to hlavne ryby, niekedy myšovité cicavce a rôzne druhy vodného vtáctva.

Rozmnožovanie
-------------

V období medzi júnom a augustom stavia samica aligátora čínskeho z vetvičiek a rôznych kúskov rastlín v porovnaní s aligátorom americkým podstatne menšie hniezdo. Do hniezda nakladie 10 – 50 stredne veľkých vajec. Pri normálnej inkubačnej teplote (asi 30 °C) sa za 70 dní z vajec vyliahnu mladé aligátory, ktoré dosiahnu pohlavnú zrelosť vo veku približne asi 4 – 5 rokov.

Ohrozený druh
-------------

V súčasnosti je aligátor čínsky zapísaný v Červenej knihe IUCN ako kriticky ohrozený druh. Vrátane jeho lovu je hlavným dôvodom ohrozenia tohto plaza plienenie jeho prirodzeného prírodného prostredia, ktoré je nahradzované poľnohospodárskou pôdou. Zároveň spolu s konzumáciou myšovitých cicavcov dochádza u tohto aligátora k otravám spôsobeným aplikovaným jedom na hlodavce.

Tento druh aligátora je pomerne často chovaný v zajatí a ani dnes nie je výnimkou vyberanie mláďat a vajec z hniezd. Populácia aligátorov čínskych chovaných v zajatí je pomerne vysoká dosahuje až desaťtisíc jedincov. Veľká časť z nich je chovaná vo Výskumnom centre na ochranu aligátora čínskeho v An-chueju a v niekoľkých zoologický záhradách na celom svete.

Referencie
----------

1. ↑

Zdroje
------

* Aligátor čínsky Archivované 2007-10-05 na Wayback Machine

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Aligátor čínsky**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Aligátor čínsky**
Sídlo ADN v Berlíne krátko po jeho otvorení v júni 1971
**Allgemeiner Deutscher Nachrichtendienst** (skr. **ADN**) bola spravodajská agentúra bývalej Nemeckej demokratickej republiky. Jej vznik sa datuje do roku 1946 (Sovietska okupačná zóna), sídlo mala v Berlíne. Od roku 1953 fungovala ako štátna organizácia podriadená predsedovi vlády. 
  
Po znovuzjednotení Nemecka nedokázala konkurovať a v roku 1992 ju prevzala agentúra Deutsche Depeschendienst.

Významný je najmä jej rozsiahly archív, obsahujúci viac ako 7 miliónov fotografií.

Referencie
----------

1. ↑  Sjurts, Insa, ed. (2010), „Deutsche Depeschendienst", *Gabler Lexikon Medienwirtschaft*, Springer, str. 110
2. ↑   *Bild 183 Allgemeiner Deutscher Nachrichtendienst (ADN) - Zentralbild im Bildarchiv des Bundesarchivs, Koblenz* [online]. fotoerbe.de, [cit. 2013-03-03]. Dostupné online. Archivované 2016-03-05 z originálu. (po nemecky)

Zdroj
-----

* ADN. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 55.
**Babu Čhiri** (\* 22. jún 1965 – † 29. apríl 2001) bol šerpský horolezec, druhý človek, ktorý vystúpil na Mount Everest desaťkrát, pričom strávil na vrchole najviac času naraz - 21 hodín.

Lezenie
-------

Narodil sa v Taksindu, v šerpskej oblasti Nepálu. Ako nosič vystúpil na Mera Peak v r. 1985. Potom vystúpil s rôznymi výpravami desaťkrát na Mount Everest bez umelého kyslíka. V roku 1999 vytvoril rýchlostný rekord, keď zo základného tábora na vrchol vyšiel za 16 hodín 56 minút - prekonaný bol v r. 2006. Vytvoril aj dodnes platný rekord v dĺžke pobytu (vrátane bivaku) na vrchole, navyše bez umelého kyslíka. Zahynul v r. 2001 pri ďalšej výprave na Everest, spadol 200 m do trhliny, zrejme pri fotografovaní. Jeho telo sa nenašlo.

Angažoval sa pri vybudovaní školy v rodnej obci. V Káthmandu má múzeum a sochu.

Zdroj
-----

* M. Vranka, *Horolezectvo na prelome tisícročí*, Šport 2003.

Externé odkazy
--------------

* Stručné životopisy niektorých šerpov (po česky)[nefunkčný odkaz]
Súradnice: 49°19′53″S 16°34′36″V﻿ / ﻿49,33132°S 16,5768°V﻿ / 49.33132; 16.5768

**Babí lom** (562 m n. m.) je vrch v geomorfologickom podcelku Adamovská vrchovina, patriacej do Drahanskej vrchoviny.

Nachádza sa približne 13 km severne od centra Brna, na rozhraní katastrov obcí Lelekovice a Svinošice a okresov Brno-venkov a Blansko. Vrcholovú časť predstavuje hrebeň zlepencových skaliek spodnodevónskeho veku, výrazne pretiahnutý v smere sever - juh. Na južnom vrchole stojí rovnomenná rozhľadňa.

Hrebeň je na rozlohe 23,1 ha chránený ako prírodná rezervácia Babí lom.

Zaujímavosti
------------

* Babí lom je najvyšším vrcholom v najbližšom okolí Brna
* Na severovýchodnom svahu pramení potok Kuřimka

Prístup
-------

Na Babí lom vedú tri turistické značené trasy: červená z Lelekovíc, ktorá ďalej pokračuje na Vranov, modrá z Kuřimi, ktoré ďalej vedie do Šebrova-Kateřiny a žltá zo Svinošíc.

Fotografie
----------

* Skala na hrebeni Babieho lomu.Skala na hrebeni Babieho lomu.
* Miesto, kde bola stará rozhľadňa.Miesto, kde bola stará rozhľadňa.

Pohľad z rozhľadne Babí lom
Pohľad z rozhľadne Babí lom

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Babí lom (Drahanská vrchovina)**

Externé odkazy
--------------

* Babí lom - krajina

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Babí lom (Drahanská vrchovina) na českej Wikipédii.*
**Alois Mrštík** (\* 14. október 1861, Jimramov – † 24. február 1925, Brno) bol český spisovateľ a dramatik.

Život a tvorba
--------------

Rodný dom
Najstarší z bratskej štvorice jimramovských rodákov sa narodil v rodine miestneho obuvníka 14. októbra 1861. Otec sa snažil dať všetkým synom náležité vzdelanie, a preto sa s celou rodinou presťahoval do Ostrovačic, odkiaľ bolo bližšie do brnianskych škôl. Alois vyštudoval reálku a učiteľský ústav. Učiteľskú prax začal na Slovensku, čoskoro sa však vrátil na Moravu, kde pôsobil ako podučitel. Učil v Lískovci, Rakviciach, Hrušovanoch, Těšanoch a od roku 1889 bol správcom jednotriedky v Divákoch. V roku 1901 sa tu oženil s Mariou Bezděkovou z Kobylí a brat Vilém tu kúpil domček. Alois zomrel vo veku 64 rokov na následky týfusovej epidémie, ktorá v Divákoch vypukla v dôsledku používania kontaminovanej vody z obecnej studne.

Jeho literárna prvotinou bola zbierka čŕt a poviedok *Dobré duše* z roku 1893. Vrchol jeho diela predstavuje dráma *Maryša*, vzniknuté v spolupráci s bratom Vilémom. Jej námet si Alois priviezol z Těšan a pôvodne zamýšľal spracovať ho ako román, ale Vilém ho presvedčil o dráme. Bratská spolupráca sa osvedčila, a tak spoločnými silami vznikla aj knižka *Bavlnkovy ženy a jiné povídky* z roku 1897. Z dlhodobého pobytu v Divákoch na pomedzí Slovácka a Hané čerpá Aloisové najväčšie deväťzväzkové dielo *Rok na vsi – Kronika moravské dědiny*. Desaťročná práca bola zavŕšená opäť bratskou spoluprácou, keď sa na konečnom znení znovu podieľal aj brat Vilém. Vzhľadom na rozsah látky autor opustil tradičnú románovú kompozíciu a pomocou rozprávača učiteľa ide o voľný tok rozprávania v kronikárskej postupnosti.

Alois Mrštík zomrel v brnianskej nemocnici 24. februára 1925. Jeho život a dielo pripomína aj poštová známka z roku 1961. Obaja bratia povýšili úroveň moravskej literárnej tvorby na porovnateľnú európsku úroveň.

Dielo
-----

* *Dobré duše* – poviedky
* *Bavlníkova žena* – poviedky, spolu s Viliamom Mrštíkom
* *Obrazy z Tater*
* *Idyla celoročního života*
* *Rok na vsi* – románový cyklus s podtitulom *Kronika moravské dědiny*, najprv bol vydávaný v časopise *Květy*, spolu s Vilémom Mrštíkom

### Divadelné hry

* *Maryša*

Táto hra patrí k vrcholom českej realistickej drámy. Dej sa odohráva na slováckej dedine. Mladé dievča – Maryša je z finančných dôvodov nútená vydať sa za vdovca Vávru, ktorý má z predchádzajúceho manželstva tri deti. Nové manželstvo nie je šťastné a končí tragicky – Maryša Vávru otrávi jedom nasypaným do kávy.
Táto dráma rieši majetkové pomery a nerovný vzťah muža a ženy. Ide o kritiku pomerov na dedinu.
Námet hry je od Aloisa Mrštíka, hru spracoval Vilém Mrštík.

Online dostupné diela
---------------------

* MRŠTÍK, Alois; MRŠTÍK, Vilém. *Maryša : drama v pěti jednáních s proměnou*. Praha : Otto, 1925. Dostupné online. [nefunkčný odkaz]

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Alois Mrštík na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 16136
* GND: 119225395
* ISNI: 0000 0001 0949 2046
* LCCN: n85165696
* NK ČR: jk01082329
* SNK: 172107
* VIAF: 3276067
* WorldCat: lccn-n85165696
Súradnice: 48°42′22″S 21°14′43″V﻿ / ﻿48,706215°S 21,245234°V﻿ / 48.706215; 21.245234

**Aston Building** je biznis centrum v Košiciach, v mestskej časti Juh na Werferovej ulici. Rekonštrukcia pôvodnej budovy bola začatá v októbri roku 2010 a ukončená koncom roka 2011.

Kompletne zrekonštruovaná deväťposchodová obchodno - administratívna budova má strategickú polohu frekventovanej komunikácie, prístupnosť do centra mesta a dostupnosť mestskou a prímestskou hromadnou dopravou.

K dispozícii je 9 veľkoplošných podlaží s celkovou plochou podlažia približne 650 m². Na každom z podlaží je 17 kancelárií v rozlohe 27 m². Súčasťou každého podlažia sú sociálne zariadenia a kuchynka. V budove sa nachádzajú 3 osobné výťahy.

Open space kancelárie
---------------------

V budove sú k dispozícii ,,open space´´ kancelárie na prvom a druhom podlaží B - časti vo výmere od 80 m². Priestory je možné dispozične upraviť, pričom je možné využiť interiérové alebo sklenené priečky na vytvorenie viacerých zón v rámci jednej ,,open space´´ kancelárie.

Prezentačné priestory
---------------------

Toto obchodno – administratívne centrum ponúka aj moderné prezentačné priestory vhodné na školenia, semináre, kurzy, konferencie, obchodné rokovania či iné firemné akcie s celkovou kapacitou až 75 osôb.

Obchodné priestory
------------------

Obchodné priestory sú situované na prízemí budovy. Disponujú samostatným vstupom zo spoločných priestorov, od ktorých sú oddelené presklenými stenami. 
V súčasnosti sa v priestoroch nachádza Aston Canteen, kaviareň s názvom Café Point Aston, Dolce Vita a ďalšie obchodné prevádzky.

Referencie
----------

1. ↑  Aston building - Werferova - kosice.estranky.sk - Dostupné online
2. ↑  Administratívna budova - Oficiálna stránka Aston Building - Dostupné online
3. ↑  Open Space kancelárie - Oficiálna stránka Aston Building - Dostupné online
4. ↑  Prezentačné priestory - Oficiálna stránka Aston Building - Dostupné online
5. ↑  Obchodné priestory - Oficiálna stránka Aston Building - Dostupné online

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka Aston Building
*Athenaeum môže byť aj Carihradská univerzita.*
**Athenaeum** bola vysoká škola (ludus) v Ríme založená v 2. stor. n. l. cisárom Hadrianom, uctievateľom gréckej kultúry, a vydržovaná zo štátnych prostriedkov. Bola pomenovaná na počesť Atén ako rešpektovaného intelektuálneho miesta.

V Athenaeu sa prednášala rétorika, filozofia, literatúra a právo. Do tej doby bolo možné študovať filozofiu len u jednotlivých filozofov. Štúdium sa tu konalo po grécky i po latinsky.

Polohu Athenaea sa dlhý čas nepodarilo zistiť. V roku 2009 bola jej poloha objavená počas výstavby metra v strede dnešného námestia Piazza Venezia.

Referencie
----------

1. ↑  SMITH, William. *Athenaeum* [online]. [Cit. 2011-06-06]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑  Encyklopedie antiky. Praha, Academia 1973. s. 86
3. ↑   *Archaeologists Uncover the Athenaeum of Hadrian* [online]. [Cit. 2011-06-06]. Dostupné online. Archivované 2011-08-29 z originálu. (po anglicky)

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Atramentová vlajka
**Atramentová vlajka** (hebr. דֶגֶל הַדְיוֹ‎ – *degel ha-djo*) pripomína udalosti z konca izraelskej vojny za nezávislosť a symbolizuje víťazstvo Izraelských obranných síl v Ejlate.

Dejiny
------

5. marca 1949 bola zahájená operácia Uvda, ktorej sa zúčastnili brigády Negev a Golani. O päť dní neskôr dorazili izraelské jednotky do Um Rašraš západne od Akaby (biblický Elat) a dobyli ho bez boja. Potom tu vztýčili ručne vyrobenú vlajku maľovanú atramentom a zabrali tak Um Rašraš, dnešný Ejlat, pre Izrael.

Vlajka je v podstate rovnaká ako súčasná izraelská vlajka s tým rozdielom, že Dávidova hviezda má výplň a nie je namaľovaná linkami.

Galéria
-------

* Vztýčenie atramentovej vlajkyVztýčenie atramentovej vlajky
* Socha pripomínajúca vztýčenie vlajkySocha pripomínajúca vztýčenie vlajky
* Detail sochy pripomínajúcej vztýčenie vlajkyDetail sochy pripomínajúcej vztýčenie vlajky

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Atramentová vlajka**

Externé odkazy
--------------

* Kancelária premiéra štátu Izrael - Prejav premiéra Ariela Šarona pri Dni Ejlat (03/2005) (DOC)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Inkoustová vlajka na českej Wikipédii.*
Mapa ostrova Banaba
**Banaba** (tiež **Ocean Island**) je ostrov v západnej časti Tichého oceána, v juhovýchodnej časti Mikronézie. Leží na 169°35' východnej dĺžky a 0°52' južnej šírky. Administratívne patrí k ostrovnej republike Kiribati. Nachádza sa cez 400 kilometrov západne od hlavného reťazca Gilbertových ostrovov a približne 300 km východne od Nauru. Má rozlohu 6,29 km². Na ostrove Banaba sa nachádza najvyšší bod Kiribati s nadmorskou výškou 81 m. Ide o koralový ostrov, vyzdvihnutý geologickými procesmi. Jeho lagúnu vyplnili usadeniny, z ktorých vznikli fosfáty.

K osamelému ostrovu Banaba sa ako prvá zo známeho sveta doplavila americká loď Diana s kapitánom Jaredom Gardnerom v roku 1801. O tri roky neskôr dostal prosté meno Ocean a v roku 1900 boli na ostrove objavené veľké ložiská fosfátov. Fosfáty sa stali hlavným zdrojom bohatstva ostrova a vyvolali tzv. fosfátovú horúčku. Následne atol strategicky obsadili Angličania a začali využívať surovinové zdroje. Za druhej svetovej vojny tu prebiehali boje medzi Japonskom a Spojenými štátmi. Väčšina ostrovanov bola evakuovaná na ostrov Rabi v súostroví Fidži, kde po vojne tiež zostali kvôli devastácii Banaby povrchovou ťažbou. V 60. rokoch 20. storočia dosiahla ťažba fosfátov vrchol (320 000 t ročne). Bola v rukách koncernu *British Phosphate Commisioner*. Vtedy žilo na ostrove vyše 29 000 obyvateľov, najmä sezónnych robotníkov z iných ostrovov Oceánie. Po vyťažení ložísk (roku 1982) význam ostrova výrazne klesol. Na ostrove sa zachovali pomerne dobre vybudované cesty a zdroje elektriny.

V roku 1979 sa Banaba stala súčasťou nezávislého štátu Kiribati, zároveň vzniklo hnutie za nezávislosť ostrova. V roku 2012 na ostrove žilo 335 obyvateľov, najväčšou osadou je Umwa (tiež Ooma alebo Uma). Medzi ďalšie dedinky patrí Tapiwa, Tabiang a Buakonikai. Miestni obyvatelia sú zmiešaného mikronézsko-melanézskeho pôvodu. Dodnes však zostáva väčšina Banabanov na Rabi, kde majú vlastnú samosprávu.

Referencie
----------

1. ↑  KELE, F. - MARIOT, P.. *Ostrovy a súostrovia Oceánie*. Bratislava : SPN, 1992. S. 73.
2. ↑  SLIACKY, Jozef. *Ostrovy, ktorých obyvatelia vítajú nový deň ako prví* [online]. Denník N, 2017-07-12, [cit. 2019-07-25]. Dostupné online.
3. ↑   *WebCite query result* [online]. www.webcitation.org, [cit. 2019-07-25]. Dostupné online. Archivované 2011-08-09 z originálu.
**Amatol** je triviálny názov pre skupinu trhavín, pozostávajúcich zo zmesí dusičnanu amónneho a tritolu v rôznych pomeroch. Jedná sa o vysoko výkonné trhaviny, používaly sa na vojenské účely predovšetkým počas dlhotrvajúcich vojenských konfliktov, keď priemyselné produkčné kapacity tritolu (produkcia tritolu je relatívne materiálovo a energeticky náročná) nedosahovali vysokú spotrebu ozbrojenými silami (dusičnan amónny sa dá Haber-Boschovou metódu jednoducho vyrábať v neobmedzených množstvách zo vzduchu, vody a elektrickej energie). Počas 2. svetovej vojny často používaný ako trhacia náplň leteckých bômb, delostreleckých granátov, protiponorkových náloží a námorných mín. Býva nahradzovaný inými trhavinami ako Hexolity, Torpexy a Tritonaly.

Obsah dusičnanu amónneho v amatoloch sa pohybuje od 40 po 80 % v závislosti od dostupnosti tritolu a účelu použitia. Sila a brizancia so vzrastajúcim podielom dusičnanu amónneho klesá, zároveň stúpa citlivosť trhaviny na mechanické a teplné impulzy. Amatol 80/20 (obsahujúci 80 % dusičnanu amónneho a 20 % tritolu) pri výbuchu produkuje biely dym. Aj pri takto nízkom obsahu tritolu je pomerne účinnou trhavinou. Amatol 50/50 (50 % dusičnanu amónneho a 50 % tritolu) produkuje pri detonácii tmavý dym. Nevýhodou amatolov je ich hygroskopia. Z amatolov boli počas 1. svetovej vojny prímesou hliníku vyvinuté Amonaly, počas 2. svetovej vojny prímesami hexogénu resp. pentritu Amatexy, ktoré vykazujú v porovnaní s amatolmi zvýšenú brizanciu. 

Bol vynájdený počas 1. svetovej vojny, používal sa aj cez druhú svetovú a studenú vojnu ako aj v súčasnosti.

Zdroj
-----

* Department, Navy (1947). U.S. Explosive Ordnance. Washington, D.C.: Bureau of Ordnance. pp. 580. [Dostupné online  Archivované 2013-10-02 na Wayback Machine]


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |
***Baraka*** (1992) je 70mm, výhradne vizuálny film, režírovaný Ronom Frickem, kameramanom filmu *Koyaanisqatsi*, prvého z trilógie Qatsi filmov od Godfreya Reggia. 

Často porovnávaný s *Koyaanisqatsi*, Barakin subjekt má niektoré podobnosti — zahŕňa zábery rôznych krajín, chrámov, ruín, náboženských ceremónií a miest plných ruchu filmovaných použitím techniky time-lapse kvôli vystihnutiu pulzujúceho života davov na rušných miestach (napr. križovatky). Film tiež obsahuje viacero dlhých tracking shotov naprieč rôznymi prostrediami, napr. koncentračný tábor Auschwitz a Tuol Sleng (v Kambodži) + zábery na fotografie, pyramídu lebiek postavenú v miestnosti. Nachádza podobné medzi prírodou a technologickými fenoménmi tak, ako *Koyaanisqatsi*. *Baraka* hľadá univerzálne kultúrne súvislosti: napríklad po zábere na komplikované tetovanie člena jakuzy nasleduje záber na maľbu Aborigénca.

Film bol nakrúcaný v 24 krajinách: Argentína, Austrália, Brazília, Kambodža, Čína, Ekvádor, Egypt, Francúzsko, Hongkong, India, Indonézia, Irán, Izrael, Japonsko, Keňa, Kuvajt, Nepál, Poľsko, Saudská Arábia, Spojené štáty americké, Taliansko, Tanzánia, Thajsko a Turecko. Neobsahuje žiadne dialógy. Bol to prvý film po dvadsiatich rokoch nafilmovaný na 70 mm Todd-AO formát.

Názov
-----

Pojem „baraka" pochádza zo sufizmu, znamená čosi ako dych života, prípadne požehnanie.

Ocenenia
--------

* nominácia: najlepší strih v kategórii dokumentov, 1994, American Cinema Editors, USA
* cena FIPRESCI, v kategórii nesúťažných filmov, 1992, Montréal World Film Festival

Referencie
----------

1. 1 2  recenzia Baraka na allmovie.com(po anglicky)
2. 1 2  Baraka na imdb.com(po anglicky)

Pozri aj
--------

* *Koyaanisqatsi*
* *Powaqqatsi*
* *Naqoyqatsi*

Externé odkazy
--------------

* oficiálna stránka Archivované 2009-05-17 na Wayback Machine (po anglicky)
* *Baraka* v Internet Movie Database (po anglicky)
* *Baraka - Odysea země* v Česko-Slovenskej filmovej databáze
* recenzia soundtracku na allmusic.com (po anglicky)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Baraka (film) na anglickej Wikipédii.*
Basový bubon
Šľapka demontovaná z basového bubna
Šľapka pripevnená k basovému bubnu
**Basový bubon** alebo aj **veľký bubon**, či **kopák** (ang. *bass drum*) je súčasť súpravy bicích nástrojov a je najväčším bubnom bicej súpravy. Je charakteristický silnou konštrukciou a hlbokým zvukom. Spoločne s malým bubnom je základom rytmu. Priemer basového bubna sa pohybuje v rozmedzí od 18 do 26".

Hra na basovom bubne
--------------------

Zvuk basového bubna najčastejšie vytváraný pomocou jedno alebo dvojšľapkových pedálových mechanizmov ovládaných nohou. Prvý bubeník, ktorý hral na basový bubon pomocou nožnej šľapky, bol Dee Dee Chandler koncom 19. storočia.

Dvojšľapkový mechanizmus sa skladá z dvoch nezávislých pedálov spolu s dvoma nezávislými úderníkmi. Vytvorenie dvojšľapkového mechanizmu umožnilo nastaviť druhý pedál bližšie k pedálu hi hatu. Dvojšľapkový mechanizmus sa využíva hlavne v niektorých druhoch jazzu, rocku a metalu.

Konštrukcia basového bubna
--------------------------

Zvyčajné stavebné prvky basového bubna sú:

* drevené alebo kovové telo
* predná a zadná membrána (oproti bubeníkovi môže mať otvory, tie však môžu byť v niektorých prípadoch odstránené)
* lisované ráfky membrán
* nastavovacia skrutka membrány
* nôžky držiace bubon v úrovni
* (voliteľné) dvojšľapkový mechanizmus - časť bicej súpravy určená na vytvorenie rýchlejšieho a zložitejšieho rytmu. Umožňuje hranie dvomi pedálmi na jednej centrále.

Tlmenie
-------

Za účelom tlmenia vysokých tónov a veľkého zdôraznenia basového bubna sa vkladajú do jeho vnútra špeciálne rohože, zvinutý materiál alebo vankúšik. V závislosti od toho, aký tlmený zvuk chce hudobník dosiahnuť, sa určuje, či rohož príde do priameho styku s membránami alebo príde do styku len s jednou z dvoch membrán.

Basový bubon

Vzorka zvuku basového bubna bicej súpravy

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Basový bubon**

Referencie
----------

1. ↑  BAINES, Anthony. *The Oxford companion to musical instruments*. [s.l.] : Oxford University Press. ISBN 9780193113343. S. 25.

Externé odkazy
--------------

* Techniky hrania na basový bubon Archivované 2010-12-30 na Wayback Machine
* Historické bicie (vrátane basových)
Súradnice: 41°58′16″S 24°11′27″V﻿ / ﻿41,971111°S 24,190833°V﻿ / 41.971111; 24.190833

**Batak** (bulh. Батак) je vodná nádrž v Západných Rodopách v južnom Bulharsku.

Geografia a opis
----------------

Vodná nádrž sa nachádza v pohorí Západné Rodopy na rieke Mătnica v Pazardžickej oblasti. Najbližšie obývané miesto je mesto Batak, ktorého centrum sa nachádza približne 4 kilometre od nádrže. Ďalšie blízke obývané miesta sú približne 7 km vzdialené mesto Rakitovo a 12 km vzdialené mesto Velingrad. Nádrž leží v nadmorskej výške takmer 1108 m.n.m. a využíva sa na výrobu elektrickej energie v rámci Batašskej kaskády. Priehrada Batak je šieste najväčšia vodná nádrž v Bulharsku. Najhlbšie miesto nádrže sa nachádza pri priehradnej stene, kde hĺbka dosahuje až 34 metrov. Teplota vody v nádrži v rámci roka kolísa približne medzi 5°C a 21°C. V južnej časti priehrady sa nachádza rekreačný rezort Cigov čark (bulh. Цигов чарк). V priehrade (v jej južnej časti) sa nachádza jeden ostrov s rozmermi približne 300x150 metrov. Ostrov nesie meno Golaka (bulh. Голака). Blízko východneho brehu priehrady vedie cesta, ktorá vedie z Pazardžiku cez mestá Peštera a Batak do mesta Dospat. Pri južnom pobreží zase vedie cesta, ktorá spája Batak s Velingradom.

Technické parametre
-------------------

* Nadmorská výška: 1 107,8 m n. m.
* Dĺžka priehrady: 10,5 km
* Plocha: 22 km²
* Objem: 310 000 000 m³
* Vybudované: 1959
* Výška priehradnej steny: 35 m
* Dĺžka priehradnej steny: 273 m

Výstavba
--------

Vodná nádrž bola postavená v roku 1959 na mieste bývaleho Batašského močiara.

Využitie
--------

Výroba elektrickej energie - spolu s ďalšími nádržami vytvára tzv. vodno-elektrickú kaskádu "Batak". Nádrž sa využíva aj rekreačne, pri jej južnom pobrežín sa nachádza rekreačný rezort Cigov čark (bulh. Цигов чарк) a pri jej severnom pobreží menší rezort Dănoto (bulh. Дъното). Nádrž sa využíva aj na rybolov.

Rybolov
-------

Priehrada sa využíva na rybolov, ktorý je v nádrži povolený celoročne. Lovené ryby sú predovšetkým červenica, ostriež, karas, kapor a vyskytujú sa aj iné predovšetkým drobnejšie druhy rýb.

Galéria
-------

* Pohľad na priehradu Batak z východného brehuPohľad na priehradu Batak z východného brehu
* Pohľad na priehradu Batak z východného brehuPohľad na priehradu Batak z východného brehu
* Pohľad na priehradu Batak z východného brehuPohľad na priehradu Batak z východného brehu

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6  CVETANOV, Momčil. Българските планини. Stara Zagora : DOMINO. 296 s. ISBN 9789546512499. S. 67. (bulharsky)
2. 1 2  dams.nek.bg
3. 1 2  opoznai.bg
4. 1 2  pochivka.bg
5. ↑  KĂNČEV, Kănčo; BONEV, Bončo. България. Stará Zagora : Domino EOOD. 312 s. ISBN 9789546511706. S. 118. (bulharsky)
6. 1 2  ribarnik.com
7. ↑  velingrad-bg.com
**Bell Challenge 2008** sa konal v dňoch 27. október – 2. november v kanadskom Quebecu v hale na kurtoch s tvrdým povrchom. Rozpočet turnaja bol 175 000 USD. Víťazkou dvojhry sa stala Ruska Nadežda Petrovová. Bolo to jej deviate turnajové víťazstvo na okruhu WTA. Víťazkami štvorhry sa stal nemecko-americký pár Anna-Lena Grönefeldová a Vania Kingová, ktorý vo finále porazil americko-thajský pár Jill Craybasová, Tamarine Tanasugarnová.

Víťazi
------

### Dvojhra žien

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Ženská dvojhra na Bell Challenge 2008*
**Rusko Nadežda Petrovová** vs. USA Bethanie Matteková-Sandsová 7:5, 6:1

### Štvorhra žien

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Ženská štvorhra na Bell Challenge 2008*
**Nemecko Anna-Lena Grönefeldová / USA Vania Kingová** vs. USA Jill Craybasová / Thajsko Tamarine Tanasugarnová 7 – 63 6 – 3

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka turnaja Archivované 2008-08-20 na Wayback Machine

| * z
* d
* u
Bell Challenge |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |

 |
Parkovisko bicyklov v japonskej Niigate
**B+R** (bike and ride) je forma kombinovanej prepravy s nadväznosťou cyklistickej dopravy na verejnú hromadnú dopravu. Umožňuje sa najmä budovaním miest a zariadení na bezpečné odkladanie bicyklov v blízkosti stanice, staníc metra a iných terminálov alebo zastávok verejnej dopravy. Je dôležitým nástrojom podpory verejnej hromadnej dopravy a integrovaných dopravných systémov.[chýba zdroj]

Iným spôsobom podpory cyklistiky a verejnej dopravy je možnosť prepravy bicyklov vo vozidlách verejnej hromadnej dopravy.

Pozri aj
--------

* K+R
* P+R
* Integrovaný dopravný systém

Externé odkazy
--------------

* Praha cyklistická – Pražská integrovaná doprava a cyklisté Archivované 2013-04-03 na Wayback Machine
* Technická správa komunikací hl. m. Prahy – plánek parkovišť P+R a stání K+R
* Doprava v klidu – část studie ÚDI z roku 2001

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku B+R na českej Wikipédii.*
**Anaxilaos** alebo **Anaxilas** (starogr. Ἀναξίλαος a Ἀναξίλας) bol kráľom Sparty (pravdepodobne mýtickým) približne od roku 645 pred Kr. do roku 625 pred Kr. Pochádzal z kráľovského rodu Eurypontovcov.

Najstarší známy záznam od historika Herodota v knihe *História*, Anaxilaa uvádza ako jedenásteho kráľa Sparty rodu Eurypontovcov od jej legendárneho zakladateľa Prokla.
Z tohto textu sa tiež dozvedáme, že jeho otcom a predchodcom na tróne bol Archidamos I. a následníkom syn Leótychidas I. Iné informácie týkajúce sa kráľa Anaxilaa nám Herodotos nepodáva.

To, či bol Anaxilaos skutočne panovníkom Sparty nevieme, lebo je známy aj zoznam kráľov Sparty rodu Eurypontovcov od Pausania, ktorý sa s Herodotovým celkom nezhoduje a kráľ Anaxilaos v ňom nefiguruje.

*Rozdiel v menoslove kráľov Sparty rodu Eurypontovcov, zaznamenaný od kráľa Theopompa, v zoznamoch Herodota a Pausania:*

|  |  |
| --- | --- |
| Herodotos* *Theopompos*
* *Anaxandridas*
* *Archidamos*
* *Anaxilaos*
* *Leótychidas*
* *Hippokratidas*
 | Pausanias* *Theopompos*
* *Zeuxidamos*
* *Anaxidamos*
* *Archidamos*
* *Agasikles*
* *Aristón*
 |

Ako sa antickí historici v zoznamoch kráľov rodu Eurypontovcov (v zozname rodu Agiovcov sa zhodujú) nezhodli, tak aj súčasní nie sú na tom odlišne. Chýbajúci historický materiál z tohto obdobia dejín kráľov Sparty, pre následné kusé rukopisné záznamy antických autorov napísané až po dlhšom časovom odstupe a navyše plné rozporov, nám asi neumožnia poodhaliť históriu tejto dávnej minulosti Sparty.

Zdroje
------

* Herodotos, *História*, VIII, 131.
* Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 3,7,5 – 7;
* Jona Lendering, *Eurypontids and Agiads*,
* Paul Cartledge, *Sparta and Lakonia: a regional history, 1300-362 BC*,

  


|  |
| --- |
| Anaxilaos**Eurypontovci** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Archidamos I.** | **kráľ**645 pred Kr. – 625 pred Kr. (letopočty sú fiktívne) | Nástupca**Leótychidas I.** |
**Augustín Lednický** (\* 7. august 1925, Malé Lednice – † 10. október 1950, Bratislava) bol slovenský protikomunistický bojovník, ktorý bol začiatkom 50. rokov minulého storočia odsúdený na trest smrti a popravený.

Pochádzal z početnej roľníckej rodiny z obce Malé Lednice vo vtedajšom okrese Rajec. Počas vojny pracoval ako robotník. V septembri 1944 sa pridal k partizánskej jednotke a zúčastnil sa bojov v okolí Strečna, Vrútok a Martina. Po rozpade partizánskej jednotky sa vrátil domov a znova nastúpil do práce v Zbrojovke Banská Bystrica.
Po skončení vojny nastúpil 1. októbra 1945 na vojenskú prezenčnú službu, prešiel poddôstojníckou školou a od 1. júla 1947 sa z neho stal vojak z povolania. Na jar roku 1948 vstúpil do Komunistickej strany Česko-Slovenska, ale už čoskoro sa s ňou ako hlboko veriaci človek rozišiel. Vo februári 1949 spolu s dvomi ďalšími poddôstojníkmi utiekol cez Cheb do americkej zóny Nemecka.

Ako agent americkej armádnej spravodajskej služby Counter Intelligence Corps (CIC) sa nelegálne vrátil 23. augusta 1949. Pôvodne malo ísť o skupinu piatich ozbrojených bojovníkov a Augustín Lednický mal byť jej veliteľom. Sám sa dostal do Považskej Bystrice a do rodných Malých Ledníc. V septembri 1949 dorazila skupina štyroch mužov, ktorí však neboli ozbrojení. Prvoradou úlohou teda bolo získať zbrane. Od prepadu stanice Zboru národnej bezpečnosti však z dôvodu rizika upustili. Lednický skrýval skupinu v lesoch v okolí obce Dlhé Pole, neskôr sa presunuli do oblasti Rajeckých Teplíc. Vzhľadom na blížiacu sa zimu sa rozhodli presunúť sa na Kysuce, kde bolo mnoho salašov, v ktorých chceli prečkať zimu.

14. októbra bol však Augustín Lednický nešťastnou zhodou okolností zadržaný v Žiline po tom, čo ho do nohy postrelil milicionár, ktorý ho prenasledoval. Ďalších členov skupiny sa podarilo Štátnej bezpečnosti pozatýkať neskôr. Celú skupinu vyšetrovali ako teroristov, aj keď skutočné možnosti odbojovej skupiny boli obmedzené nedostatkom zbraní a výstroja. Štátna moc urobila z tejto kauzy exemplárny príklad a v júli 1950 bol Augustín Lednický odsúdený na trest smrti. Režim sa však neuspokojil s odsúdením samotných členov odbojovej skupiny. Nasledoval ďalší proces, v ktorom boli odsúdení tí, čo im pomáhali. Medzi nimi aj Lednického brat Fabián na 4 roky odňatia slobody za to, že jeho rodina dala niekoľkokrát členom skupiny najesť.

Augustín Lednický požiadal prezidenta republiky o milosť, ale na základe záporného stanoviska generálneho prokurátora bola zamietnutá. 10. októbra 1950 bol v Bratislave popravený.

Zdroje
------

* Augustin Lednický (1924–1954) na stránkach českého Ústavu pro studium totalitních režimů
* Smrť bojovníka proti komunizmu Archivované 2015-04-09 na Wayback Machine
Súradnice: 54°31′46″S 25°38′4″V﻿ / ﻿54,52944°S 25,63444°V﻿ / 54.52944; 25.63444

**Aukštojas** je s 294 m n. m. najvyšší kopec v Litve. Nachádza sa 24 km juhovýchodne od Vilniusu v blízkosti obce Medininkai, v polesí Migūnai.

Meranie výšky
-------------

V roku 2004 špecialisti z Ústavu geodézie pri Gediminasovej technickej univerzite vo Vilniuse namerali pomocou GPS výšku 293,84 m n. m. Kým výška 500 m vzdialeného Juozapinės kalnas, do tej doby považovaného za najvyšší bod Litvy, bola zmeraná 292,7 m n. m. Bolo tak potvrdené podozrenie litovského geografa Rimanta Krupicku z roku 1985, že Juozapinės kalnas nie je najvyšším bodom Litvy.

Meno
----

Meno pre doteraz bezmenné návršie bolo vyberané vo verejnej súťaži a zvíťazil návrh Liberta Klimku, profesora histórie na Pedagogickej univerzite vo Vilniuse. Aukštėjas (Aukštojas, Aukštujis) bol jedným z najdôležitejších bohov v litovskej pohanskej mytológii, bol považovaný za tvorcu sveta. Kopec bol „pokrstený" 20. júna 2005 počas neoficiálneho obradu. Úradne bol tento názov schválený Radou Vilniuského kraja 18. novembra 2005. Štátna komisia pre litovčinu názov schválila 20. mája 2006.

Referencie
----------

1. ↑  Aukštojas na webe European Summit Challenge *(po anglicky)*
2. ↑  Information of the State Commission of the Lithuanian Language *(po anglicky)*

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Aukštojas na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Aukštojas na HoryEvropy.cz
* Lietuvių karo keliu į Aukštėjo kalną – článok Libertasa Klimku na www.museums.lt *(po litovsky)*

| * z
* d
* u
Najvyššie vrchy európskych krajín |
| --- |
| 
* Albánsko
* Andorra
* Belgicko
* Bielorusko
* Bosna a Hercegovina
* Bulharsko
* Cyprus
* Čierna Hora
* Česko
* Dánsko
* Estónsko
* Fínsko
* Francúzsko
* Grécko
* Holandsko
* Chorvátsko
* Írsko
* Island
* Taliansko
* Lichtenštajnsko
* Litva
* Lotyšsko
* Luxembursko
* Maďarsko
* Malta
* Moldavsko
* Monako
* Nemecko
* Nórsko
* Poľsko
* Portugalsko
* Rakúsko
* Rumunsko
* Rusko
* San Maríno
* Severné Macedónsko
* Slovensko
* Slovinsko
* Spojené kráľovstvo
* Srbsko
* Španielsko
* Švédsko
* Švajčiarsko
* Turecko
* Ukrajina
* Vatikán

 |  |
O rovnomennom obvode pozri *Aurillac (obvod).*
Súradnice: 44°55′31″S 2°26′23″V﻿ / ﻿44,92528°S 2,43972°V﻿ / 44.92528; 2.43972

**Aurillac** (okcitánsky *Orlhac* je mesto vo Francúzsku. Leží v regióne Auvergne-Rhône-Alpes a je hlavným mestom departementu Cantal. Má 33 865 obyvateľov (rok 2004), preteká ním riečka Jordanne.

Polohopis
---------

Aurillac má rozlohu 28,76 km². Najvyšší bod je položený 867 m n. m. a najnižší bod 573 m n. m..

História
--------

Veža stredovekého hradu svätého Štefana
Mesto Aurillac (*Aureliacum*) vzniklo v 1. storočí počas galo-románskej epochy francúzskych dejín. Mesto však nedosiahlo väčší významu a preto je jeho ranostredoveká história neznáma až do roku 856, kedy sa tu narodil svätý Géraud. Ten tu okolo roku 885 založil benediktínske opátstvo z ktorého neskôr vzišiel prvý francúzsky pápež Silvester II. Mesto tak od konca 9. storočia začalo získavať na dôležitosti.

V 13. a 14. storočí bol Aurillac niekoľkokrát obliehaný anglickými vojskami. Až do 16. storočia bol sužovaný početnými občianskymi a náboženskými vojnami. Navyše začal pomaly klesať význam miestneho opátstva vzhľadom k postupnej novovekej sekularizácii európskej spoločnosti.

V roku 1790, pri vytváraní departementov, sa Aurillac definitívne stal hlavným mestom departementu Cantal. S pripojením k železničnej sieti v roku 1866 nastala nová fáza rýchleho rozvoja mesta. Od prvého sčítania ľudu v roku 1759, kedy Aurillac údajne obývalo 6 268 ľudí, sa počet jeho obyvateľov zvýšil na dnešných viac ako 30 000.

Aurillac je v súčasnosti významným obchodným centrom oblasti.

Ekonomika
---------

Mesto Aurillac má dlhú tradíciu výroby dáždnikov. Vyrobí sa tu približne jedna polovica celkovej francúzskej dáždnikovej produkcie, v roku 1999 to predstavovalo 250 tisíc kusov. Odvetvie v súčasnosti zamestnáva cca 100 ľudí.

Na konci 20. storočia prišlo k určitému poklesu výroby, a tak sa miestni výrobcovia v roku 1997 združili do ekonomickej záujmovej skupiny a vytvorili jednotnú obchodnú značku – *L'aurillac Parapluie*.

Obyvateľstvo
------------

Aurillac má 28207 obyvateľov (2009).

Graf vývoja obyvateľstva:

Zdroje: INSEE

Partnerské mestá
----------------

* Španielsko  Altea, Španielsko
* Veľká Británia  Bassetlaw, Veľká Británia
* Nemecko  Bocholt, Nemecko
* Mali  Bougouni, Mali
* Rumunsko  Vorona, Rumunsko

Referencie
----------

1. ↑   *Répertoire Géographique des Communes* [online]. Institut national de l'information géographique et forestière (IGN). Dostupné online. (po francúzsky)
2. ↑  Populations légales 2009 [online] Institut national de la statistique et des études économiques (Insee). Dostupné online. (po francúzsky)
3. ↑  Résultat du recensement de la population 2008 [online] Institut national de la statistique et des études économiques (Insee). Dostupné online. (po francúzsky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Aurillac**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
* Všeobecné informácie

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Aurillac na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Francúzsky portál |
**AutoIt** je názov freeware skriptovacieho jazyka, ktorý sa svojou syntaxou podobá BASIC-u. Bol navrhnutý na zautomatizovanie operácií v operačnom systéme Windows. Môžete vďaka nemu manipulovať s oknami, súbormi, adresármi, registrom alebo aj s procesmi. Vo svojej 3. verzii tento jazyk obsahuje aj GUI a podporuje príkazy hodné vyspelého skriptovacieho jazyka, pričom je navrhnutý tak, aby bol čo najmenší (má cca 115 kB) a samostatný (bez prídavných DLL).

Čo sa s ním dá robiť?
---------------------

Vďaka príkazom skriptovacieho jazyka AutoIt budete schopný vo Windows automaticky uskutočňovať nasledovné operácie:

* spúšťať spustiteľné súbory systému Windows a DOS
* simulovať stláčanie klávesov (podporovaná je väčšina klávesníc)
* simulovať pohyby a kliknutia myšou
* pohybovať a meniť veľkosť okien a manipulovať s nimi
* priamo spolupracovať s „controls" v oknách (meniť text, pohybovať, deaktivovať, atp.)
* pracovať so schránkou (vložiť/prilepiť text a vyprázdniť)
* pracovať s registrom

Ukážka syntaxe
--------------

Je starým známym zvykom predviesť každý skriptovací/programovací jazyk aspoň základným výpisom na obrazovku. V AutoIt-e je to záležitosť naozaj jednoduchá:

*MsgBox(0, „Vypis", „Ahoj svet!")*

Keby ste tento riadok uložili do súboru s príponou au3 a mali by ste nainštalovaný AutoIt, potom by sa vám po spustení skriptu na obrazovke objavilo takéto jednoduché okno:

Užitočné externé odkazy
-----------------------

* Domovská stránka jazyka AutoIt
* AutoIt Forums
* AutoIt Wiki
* AutoIt Mirror Archivované 2006-02-15 na Wayback Machine
**Aztec Money** je globálne on-line trhovisko, poskytujúce financovanie exportných aktivít ako alternatívu k tradičným bankovým úverom, prečerpávaniu a faktoringu. Táto platforma umožňuje firmám bezprostredne predávať faktúry nebankovým inštitucionálnym investorom na základe podmienok, ktoré si podnikateľ sám zvolí.

Aztec Money má sídlo v Írsku. Operuje v Afrike, Ázii, Európe a Amerike so špecifickým zameraním na firmy exportujúce do zahraničia.

Činnosť
-------

Aztec Money poskytuje prístup k nebankovému financovaniu faktúr pre poľnohospodárske, výrobné a servisné spoločnosti, ktoré sú súčasťou globálnych dodávateľských reťazcov. Prevádzkuje trhovisko umožňujúce inštitucionálnym investorom financovať globálne dodávateľské reťazce kúpou faktúr predávaných svetovými dodávateľmi. Rieši kritický problém globálnych bánk, ktoré obmedzujú úvery určené kľúčovým rozvojovým krajinám a spoločnostiam zameraným na export, strategicky dôležitých pre globálne dodávateľské reťazce. Aztec Money prevádzkuje model založený na báze „žiadny predaj, žiadny poplatok" a účtuje predávajúcemu subjektu maximálne do 2% z úspešne ukončených transakcií. Spoločnosti sa registrujú na internete, vyberú si faktúry a určia vlastné predajné podmienky, predložia príslušné doklady k faktúram, monitorujú a sledujú svoje ponuky on-line a zinkasujú platbu, len čo je faktúra predaná najvyššej ponuke.

Minulosť
--------

Aztec Money je spoločnosť vytvorená tímom medzinárodných finančných profesionálov s počiatočným zameraním na uvedenie svojho produktu v Írsku, Španielsku, Taliansku a Grécku. Taktiež sú v procese otvorenia zastúpenia v Brazílii, v Poľsku, Ázii a Spojených štátoch.

Externé odkazy
--------------

* Aztec Money website

Referencie
----------

1. ↑  Aztec Money Archivované 2013-09-21 na Wayback Machine "Irish Exporters Association."
2. 1 2 3  Aztec Money to create 100 new jobs in Dublin (2013, May 27). "The Daily Business Post."
3. 1 2 3  Aztec Money to create 100 jobs Archivované 2013-09-21 na Wayback Machine (2013, May 27). "Business & Finance."

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Aztec Money na anglickej Wikipédii.*