recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kankrinit** je hexagonálny minerál patriaci do skupiny foidov, chemicky Na6Ca(CO3)(AlSiO4)6.2H2O. Je zriedkavý, zložením príbuzný nefelínu.

Po prvýkrát bol popísaný v roku 1839, z náleziska v ruskom pohorí Ural. Pomenovaný je podľa ruského ministra financií Georga Cancrina.

Vlastnosti
----------

Zriedkavo tvorí kryštály veľké niekoľko centimetrov. Obyčajne je jemnozrnný a celistvý, alebo vytvára stĺpcovité masy. Je bledo- až tmavožltý, svetlo-oranžový, alebo ružový až purpurový.

Vznik
-----

Je primárny minerál alkalických hornín, alebo produkt alterácie nefelínu.

Výskyt
------

Kankrinit je hojný vo foidových syenitoch, v kontaktne metamorfovaných horninách a niektorých pegmatitoch.

Lokality
--------

Známy je napríklad z nefelinických syenitov vo Východných Karpatoch v rumunskom Banáte.

Referencie
----------

1. ↑  Klein, C. 2006: *Mineralógia.* Oikos-Lumon, Bratislava, 658 s.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kankrinit**

Externé odkazy
--------------

* Kankrinit na www.mindat.org
**Hanlonova britva** je aforizmus predkladaný ako dôsledok Finaglovho zákona a Occamovej britvy. Znie:


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| „ | *Nehľadajte zlý úmysel tam, kde je dostatočným vysvetlením hlúposť.* | "|

Pôvod termínu je nejasný, podobné múdrosti sa prisudzovali Napoleonovi, Williamovi Jamesovi a ďalším. Podľa Josepha Biglera je autorom citátu akýsi Robert J. Hanlon, ktorý ho ponúkol do knihy vtipov týkajúcich sa Murphyho zákona.

Podobný citát sa nachádza v krátkej poviedke *Logic of Empire* (*Logika impéria*), ktorú v roku 1941 napísal Robert Heinlein („Prisudzujete nepravde to, čo je výsledkom prostej hlúposti."), takže podľa niektorých je *Hanlonova britva* iba skomoleninou *Heinleinovej britvy*.

Múdrosti s podobným obsahom sú aj v mnohých ďalších literárnych dielach. V diele J. W. von Goetheho *Utrpenie mladého Werthera* (1774) sa objavuje „…nedorozumenie a nedbalosť stvorili v tomto svete viac zmätkov než podvody a nevraživosť. Prinajmenšom, druhé dve sú oveľa menej časté."

Hanlonovu britvu majú veľmi radi hackeri, často sa objavuje v e-mailových signatúrach či uvítacích správach.

Externé odkazy
--------------

* Hanlonova britva v Jargon File
* AssumeStupidityNotMalice na Meatball Wiki
* Tvrdenie, že autorom je Robert J. Hanlon
**Athénaios** (starogr. *Ἀθήναιος* – *Athénaios*) bol olympijský víťaz v zápasení dorastencov v roku 352 pred Kr.

Athénaios z Efezu bol na 107. olympijských hrách v roku 352 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v zápasení dorastencov. Zápasenie dorastencov (palé paidón) zaradili do olympijského programu na 37. hrách v roku 632 pred Kr.

Athénaiovi za olympijské víťazstvo dali zhotoviť sochu, ktorú potom k verejnej úcte vztýčili v Olympii medzi sochy slávnych olympijských víťazov. Túto sochu ešte v druhom storočí videl cestovateľ Pausanias, ktorý zaznamenal, že stála pri soche sikyónskeho Sóstrata, olympijského víťaza v pankratiu. Archeológovia podstavec Athénaiovej sochy so stopami nôh a úplným nápisom objavili západne od Leónidaionu. Pôvodne stál v blízkosti Diovho chrámu. Tvar písma ukazuje na 4. stor. pred Kr.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Palazzo Medici Riccardi, *Apoxyòmenos: the athlete of Croatia*, 40
2. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,4,1.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
4. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 247.
6. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 567 vysvětlivky.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Bitka pri Kokosových ostrovoch** bola námorná bitka prvej svetovej vojny. Bitka sa uskutočnila 9. novembra 1914 pri Kokosových ostrovoch a krížnik Emden pri ktorej sa stretol s krížnikom Sydney.

Na začiatku vojny Nemecká východoázijská eskadra opustila prístav Čching-tao v Číne a vypravila sa na strastiplnú cestu do nemeckých prístavov, kam žiadna z ich lodí nedoplávala. Počas cesty zvíťazila v bitke pri Coroneli a bola porazená v bitke pri Falklandských ostrovoch. Na začiatku plavby sa od eskadry oddelil krížnik *Emden*, ktorému velil kapitán Karl von Müller. Úlohou *Emdenu* bolo prepadávať britské obchodné lode. 28. októbra zviedol bitku pri Penangu a koncom októbra ho hľadalo okolo 60 vojnových plavidiel.

Na jednom z Kokosových ostrovov Direction Island bola umiestnená rádiová a telegrafná stanica. Tá bola dôležitá pre spojeneckú komunikáciu cez Indický oceán. A práve ju si vybral Müller ako svoj ďalší cieľ. 9. novembra o 6. hodine ráno priplával *Emden* k ostrovu. Personál Eastern Telegraph Company odoslal správu o svojom napadnutí a po nemeckých varovných výstreloch sa odmlčal. Nemci vylodili na ostrove útočnú skupinu, ktorej velil Hellmuth von Mücke. Táto skupina sa na ostrove nestretla s odporom a tak bez problémov stanicu zničila.

Mapa Kokosových ostrovov.
Vysielanie o pomoc zachytili lode konvoja prevážajúce vojakov z Austrálie do Egypta, keď boli asi 80 km od ostrova. Ochranu konvoja tvorili austrálske krížniky *Melbourne* a *Sydney*, britský *Minotaur* a japonský *Ibuki*. Veliteľ konvoja odoslal ľahký krížnik *Sydney* rádiovej stanici na pomoc.

Okolo pol desiatej *Emden* zbadal *Sydney*. Okamžite začala príprava k boju. Na vyzdvihnutie Mückeho skupiny z ostrova nebol čas. Pri prestrelke sa prejavila prevaha lepšie vyzbrojeného krížnika *Sydney* a o 11:15 sa Müller rozhodol vyjsť s loďou na breh pri North Keeling Island aby sa vyhol potopeniu. Potom bol krížnik zničený a posádka sa vzdala. Zahynulo 131 mužov a ostatní, vrátane 65 zranených, boli zajatí.

Muži, ktorí zostali na Direction Island, sa zmocnili škuneru *Ayesha* s ktorým doplávali 13. decembra do neutrálneho Padangu na Sumatre. Odtiaľ odplávali nemeckou obchodnou loďou *(Choising)* a priplávali 9. januára 1915 do Turecka (respektíve do Jemenu, ktorý vtedy ešte Turecku patril).

Následne sa muži vydali na dlhú a zložitú cestu domov. Cestovali striedavo po mori pozdĺž pobrežia, a striedavo púšťou, cez Džiddu, potom do Al-Uly na severozápade dnešnej Saudskej Arábie, a následne vlakom do Istanbulu odtiaľ sa potom dostali do Nemecka.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bitva u Kokosových ostrovů na českej Wikipédii.*
Mapa ropovodu
**Ropovod Družba** (rus. *нефтепровод Дружба*; v preklade *priateľstvo*) je najdlhší ropovod na svete, začínajúci v ruskej Samare a vedúci cez Bielorusko, Poľsko, Nemecko (severná vetva) a Ukrajinu, Maďarsko, Slovensko a Česko (južná vetva). Jeho hlavným účelom bolo zásobovať ropou socialistické štáty, čím ich učinil de facto ekonomicky závislými na ZSSR. Je využívaný dodnes a Rusko ním stále dodáva veľké množstvo ropy do Európy. V roku 2009 mal kapacitu 1,2 až 1,4 miliónov barelov (190 až 222 miliónov litrov) denne. Ropovod tvorí sústavu rúr rôzneho priemeru od 52,25 cm do 100,5 cm, ktoré poháňa 31 prečerpávacích staníc. Prechádza kompletne pod zemou.

Dohoda o výstavbe ropovodu bola podpísaná 18. decembra 1959. Stavba sa začala o rok neskôr 10. decembra 1960. Dokončený bol v októbri roku 1964[chýba zdroj], kedy ním začala prúdiť prvá ropa zo Sovietskeho zväzu. 

Družba začína v Samare, v juhovýchodnom[chýba zdroj] Rusku, kde sa zbiehajú ďalšie ropovody zo Sibíri, Uralu a Kazachstanu. Vedie západným smerom do Bieloruska, kde sa rozdvojuje na severnú vetvu (vedúcu do Poľska a Nemecka) a na južnú vetvu (vedúcu cez Ukrajinu do Maďarska, Slovenska a Česka). Ropa prejde trasu dlhú vyše 4000 km. Transportuje ropu z ruskej volgo-uralskej a západosibírskej panvy ako aj z ropných polí v Kazachstane.

Prevádzkovateľom Družby je spoločnosť Transneft.

Referencie
----------

1. 1 2  Vassiliou, M. S. 2009, The A to Z of the Petroleum Industry. The Scarecrow Press, Inc. Lanham, s. 170-171
2. ↑   *Nefteprovod "Družba". Spravočnaja informacia.* [online]. RIA, [cit. 2015-12-20]. Dostupné online. (po rusky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Družba (ropovod)**
**Družstevná zdravotná poisťovňa Perspektíva** bola komerčná zdravotná poisťovňa založená 30. mája 1995. Bola zrušená v roku 1999 pre nedostatok poistencov. Perspektíva družstevná zdravotná poisťovňa bola zrušená rozhodnutím Ministerstva zdravotníctva SR zo dňa 1. júna 1999 č. 3215/199-A, ktoré nadobudlo právoplatnosť dňa 17. júna 1999, ktorým dňom vstúpila poisťovňa do likvidácie.

Ministerstvo zdravotníctva SR (MZ) zrušilo k 1. júlu 1999 súhlas na zriadenie zdravotnej poisťovne Perspektíva, pretože nespĺňala zákonnú podmienku minimálneho počtu 300-tisíc poistencov. K 1. aprílu 1999 totiž Perspektíva mala len 105 548 poistencov. MZ zároveň rozhodlo o prechode záväzkov a pohľadávok tejto poisťovne na VšZP. Podľa dostupných informácií mala vtedy Perspektíva dlhy na úrovni 1,6 mld. Sk, pričom jej pohľadávky na poistnom ku koncu roku 1998 predstavovali 616 000 Sk.

Generálni riaditelia
--------------------

* 1998 – 1999 JUDr. Jozef Boris
* 1996 – 1998 MUDr. Igor Vico
* 1995 – 1996 RNDr. Ladislav Hampl

Kontinuita
----------

Formálne sa Družstevná zdravotná poisťovňa Perspektíva zlúčila so zdravotnou poisťovňou DRUZAP Družstevná zdravotná poisťovňa.

Dohra
-----

Poisťovňa zanechala dlhy, ktoré zaťažil štátny rozpočet a spôsobil krach niektorých lekární. Štatutárov poisťovne navrhol vtedajší minister vnútra Vladimír Palko obžalovať, ale nikdy neboli odsúdení.

Referencie
----------

1. ↑   *Výpis z obchodného registra SR* [online]. orsr.sk, [cit. 2021-10-20]. Dostupné online.
2. ↑   *Výpis z obchodného registra SR* [online]. www.orsr.sk, [cit. 2021-10-20]. Dostupné online.
3. 1 2   *Riaditeľa Perspektívy Jozefa B. navrhli obžalovať* [online]. poistovne.sk, [cit. 2021-10-20]. Dostupné online.
4. ↑   *Dlhy Perspektívy zostávajú na pleciach štátu* [online]. poistovne.sk, [cit. 2021-10-20]. Dostupné online.
5. ↑   *Nemocnice straší skrachovaná Perspektíva* [online]. slovensko.hnonline.sk, [cit. 2021-10-20]. Dostupné online.
6. ↑   *Málo peňazí spôsobuje krach ďalších lekární* [online]. poistovne.sk, [cit. 2021-10-20]. Dostupné online.
**Vril** je pojem, ktorý preukázateľne priniesol na svet anglický politik, básnik a spisovateľ Edward Bulwer-Lytton (1803-1873), ktorý napísal knihu *The Coming Race* (*Prichádzajúca rasa*), kde opisuje veľmi vyspelú rasu v podzemí, kde sa náhodou dostal spolu s priateľom pri prieskume bane. Kniha je písaná tak presvedčivo, že ju mnohí čitatelia začali považovať za pravdivú výpoveď. Okrem toho inšpirovala niektorých ľudí až tak, že sa stala základom tajných spoločností.

I keď možno diskutovať o pravdepodobnej existencii slova Vril ešte pred uverejnením vyššie uvedenej knihy *The Coming Race*, dôležité je povedať, že obsah tohto pojmu sa zakomponoval do niečoho, čo sa nazýva „nacistický okultizmus", ktorý bol vlastný Tretej ríši a ktorý, žiaľ, nie je bežne známy väčšine ľuďom.

Teória dutej Zeme
-----------------

Nosným pilierom pojmu Vril je tajomná sila, pomocou ktorej sa z človeka môže stať nadčlovek (Übermensch) spojením s nadprirodzenými/mimozemskými silami. Tajná spoločnosť Vril bola ženská a jej hlavnou postavou bola Viedenčanka Marija Orsić. Zmienku o nej napísali autori Bergier a Pauwel' v knihe *Aufbruch ins dritte Jahrtausend: von der Zukunft der phantastischen Vernunft*.

Adolf Hitler a okultné skupiny okolo neho verili v existenciu rasy v podzemí, ktorú nazývali ako „Árijská" a ktorá tu kedysi dávno zanechala svoj znak - hákový kríž, ktorý sa preukázateľne vyskytuje v hinduizme, v dávnom staroveku u Indiánov a aj na iných miestach.

Nacistické expedície
--------------------

Tretia ríša robila aj expedície do Amazónie, o čom píše nemecký novinár Karl Brugger vo svojej knihe *Die Chronik von Akakor*. Konšpirační teoretici často na potvrdenie možnej existencie nacistickej základne na Antarktíde (Schwabenland) uvádzajú fakt, že vláda USA vyslala vojsko o rozsahu 4700 mužov, 13 lodí a veľa lietadiel do Antarktídy rok potom, ako skončila vojna. Operáciu pod názvom *High Jump* viedol admirál Byrd a mnohí oficiálne tvrdenia vlády „o vojenskom cvičení" posudzujú s podozrievavosťou a myslia si, že vláda USA chcela vyhľadať a zničiť možné nacistické základne na Antarktíde.

Literatúra
----------

* Karl Brugger: Die Chronik von Akakor, Econ Publishers: Düsseldorf, Vienna, 1976
* Edward Bulwer-Lytton, kniha the Coming Race vo voľnom archíve Gutenberg v angličtine

Pozri aj
--------

* Akakor

Externé odkazy
--------------

* Nemecké expedície počas trvania Tretej ríše (po anglicky)
**Účinnosť** právnej normy je vlastnosť právnej normy, ktorá spočíva v tom, že sa ňou musia riadiť právne vzťahy, ktoré táto norma vo svojom texte upravuje.

Každý zákon má vo svojom poslednom ustanovení určený dátum účinnosti. Označuje deň, odkedy je nevyhnutné podľa zákona postupovať. Ak v zákone nie je uvedený dátum, nadobúda účinnosť 15 dní po uverejnení v Zbierke zákonov Slovenskej republiky. Účinnosť končí:

* výslovným zrušením právnej normy
* novou úpravou právnych vzťahov, ktoré upravuje normou minimálne tej istej právnej sily
* uplynutím stanovenej lehoty (v prípade časovo obmedzených právnych noriem)

Od účinnosti je potrebné odlišovať platnosť zákona, ktorú zákon nadobúda dňom, kedy bol uverejnený v Zbierke zákonov Slovenskej republiky. Uverejnenie zákona v Zbierke zákonov Slovenskej republiky znamená, že sa stal súčasťou právneho poriadku. Obdobie medzi platnosťou a účinnosťou sa nazýva legisvakačná lehota a slúži na to, aby sa každý, komu zo zákona vyplývajú určité práva alebo povinnosti, mohol oboznámiť s jeho obsahom.

Citát
-----

Zákon č. 400/2015 o tvorbe právnych predpisov a o Zbierke zákonov Slovenskej republiky; § 19

(1) Právne predpisy nadobúdajú platnosť dňom ich vyhlásenia v zbierke zákonov.
(2) Právne predpisy nadobúdajú účinnosť pätnástym dňom po ich vyhlásení v zbierke zákonov, ak nie je v nich ustanovený neskorší deň nadobudnutia účinnosti. Ak je to odôvodnené naliehavým všeobecným záujmom, môže sa v právnom predpise výnimočne ustanoviť skorší začiatok jeho účinnosti, najskôr však dňom vyhlásenia v zbierke zákonov.
(3) Iné akty nadobúdajú záväznosť dňom ich vyhlásenia v zbierke zákonov. Dňom vyhlásenia v zbierke zákonov začínajú plynúť lehoty, ktoré sú v nich ustanovené alebo ktoré ustanovil právny predpis pre nimi upravované právne vzťahy.

Referencie
----------

1. ↑  zákon č. 400/2015 o tvorbe právnych predpisov a o Zbierke zákonov Slovenskej republiky a o zmene a doplnení niektorých zákonov, Zbierka zákonov Slovenskej republiky
Ing. **Róbert Binder** (\* 27. marec 1897, Stupava – † 2. december 1980, Modra) bol slovenský lesnícky odborník.

Jeho otec bol Karol Binder, matka Františka rod. Ščepánová a manželka Hilda rod. Kittlerová.

Životopis
---------

Vyštudoval na Vysokej škole baníckej a lesníckej v Banskej Štiavnici, absolvoval ČVUT v Prahe - odbor lesné inžinierstvo. Organizátor lesného hospodárstva, najmä na Horehroní. Prednosta stavebného oddelenia Riaditeľstva štátnych lesov v Banskej Bystrici (1931-1932 a 1938-1942). Budovateľ lesníckeho vysokého školstva na Slovensku. Uznávaný odborník v lesníckom stavebníctve. Prednášal na vysokých školách v Bratislave, Košiciach a vo Zvolene. Autor publikácií, skrípt a štúdií.

Dielo
-----

* *Lanovka*, Bratislava roku 1945
* *Lesné železnice*, Bratislava roku 1946
* *Zahrádzanie bystrín*, ORÁČ roku, 192 strán 1950
* *Lesné cesty*, Bratislava roku 1955
* *Lesnícke stavby* (spolu A. Knappom), Bratislava roku 1950
* *Osadníci na Horehroní*, Zvolen roku 1962

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * NK ČR: jo2012730826
* SNK: 148604
* VIAF: 280220760
**Družstevní práce** (**DP**) bola kultúrno-spoločenská organizácia, ktorá pôsobila v 20.–40. rokoch 20. storočia v Česko-Slovensku. Bola založená ako nakladateľstvo v roku 1922 a sústredila sa na uplatnenie umenia a moderného dizajnu pri predmetoch masovej spotreby pre najširšie vrstvy obyvateľstva. Tieto zo začiatku teoretické snahy v roku 1927 vyústili do založenia obchodnej firmy Krásná jizba, ktorá predávala predmety spĺňajúce náročné požiadavky na funkčnosť a dizajn. DP svojou produkciou publikácií a ďalších tlačovín (napr. Magazín Družstevní práce), bytových doplnkov a predmetov každodennej potreby zo skla, porcelánu, kovu a textilu sa usilovala o masové šírenie nového životného štýlu. 

Vizuálny štýl DP bol dielom dizajnéra Ladislava Sutnara a fotografa Josefa Sudka. Do okruhu *Družstevní práce* patrili o. i. tiež Emanuel Frinta, Antonín Pelc, Jaroslav Šváb, Adolf Hoffmeister, Bohumil Južnič, Antonín Kybal či Toyen.

Odkazy
------

* Družstevní práce na webe czechdesign.cz

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Družstevní práce na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
**Slatinský potok** je potok na strednom Považí, preteká územím okresu Púchov. Je to ľavostranný prítok Váhu, meria 11,7 km a je tokom III. rádu. Niekedy sa nazýva aj **Podhradie**. 

Pramení v Strážovských vrchoch, v Mojtínskom krase, na území obce Mojtín v nadmorskej výške približne 615 m n. m. Od prameňa tečie prevažne severozápadným smerom úžinou Tretích vrát, potom cez krasovú oblasť s bralnatými stenami severozápadne od obce Mojtín, pričom tečie hlboko zarezanou dolinou a zľava priberá prítok zo severovýchodného svahu Rohatej skaly (866,0 m n. m.). Následne opúšťa krasovú oblasť cez tiesňavu Druhých vrát, preteká cez chatovú osadu a zľava priberá Mraznicu. Ďalej priberá pravostranný prítok z oblasti Podmalenice a vzápätí aj ľavostranný prítok zo severovýchodného svahu Svinorného (604,3 m n. m.). Potom zľava priberá prítok z juhovýchodného úpätia Butkova (764,5 m n. m.), pokračuje viac severoseverozápadným smerom a opätovne prerezáva skalný masív v podcelku Trenčianska vrchovina, pričom vytvára tzv. Belušské vráta, tiež Prvé vráta, tiesňavovitý prielom vo vápencoch manínskeho príkrovu (v najužšej časti široký iba 10 m). Po jeho opustení priberá pravostranný prítok prameniaci západne od osady Podmalenica a preteká osadou Belušské Slatiny, podcelok Podmanínska pahorkatina), kde zľava priberá krátky prítok zo severovýchodného úpätia Butkova a termálne minerálne pramene (prirodzené aj z dvoch vrtov). Potom tečie na krátkom úseku na sever, stáča sa na severozápad, vstupuje do výbežku Ilavskej kotliny a tečie cez osadu Čerencové, kde sprava priberá prítok z oblasti samoty Jurové. Následne sa stáča západoseverozápadným smerom, podteká diaľnicu D1 i cestu I/61 a preteká južnou časťou intravilánu obce Beluša, časťou Hloža. Tu sa z neho oddeľuje zľava bočné rameno - Hložský potok, tečúci na juhojuhozápad súbežne so železničnou traťou k ceste z Podhoria do Ladiec, kde zľava prijíma Podhorský potok, následne sa stáča na západoseverozápad a ústi na území Ladiec do Nosického kanála. Hlavný tok ďalej podteká železničnú trať Bratislava – Žilina, z pravej strany priberá vedľajšie rameno Pružinky a podteká Nosický kanál. Napokon sa stáča na juhozápad a v nadmorskej výške cca 245 m n. m. sa vlieva do rieky Váh.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Váhu** (od Bielej vody po Biskupický kanál) |
| --- |
| 
* Bolešovský potok
* Dubnický potok
* Kebliansky potok
* Klobušický potok
* Kľúčovský potok
* **Kočkovský kanál**
* Kolačniansky potok
* Kolačínsky potok
* Košariský potok
* Krivoklátsky potok
* **Lednica**
* Lieskovec
* Lučkovský potok
* Ľuborča
* Orechovský potok
* **Podhradský potok (prítok Váhu, Ilava)**
* Podhradský potok (prítok Váhu, Pruské)
* Prejtiansky potok
* **Pružinka**
* Sedmerovský potok
* Seličný potok
* **Súčanka**
* **Teplička**
* **Tovarský potok**
* **Vlára**
* Závadský potok

 |
| 
Súvisiace šablóny
Vodné toky v povodí Lednice
Vodné toky v povodí Podhradského potoka
Vodné toky v povodí Pružinky
Vodné toky v povodí Súčanky
Vodné toky v povodí Tepličky
Vodné toky v povodí Váhu (5. časť) a (7. časť)
Vodné toky v povodí Vláry
 |
**Ruth Fultonová Benedictová** (\* 6. jún 1887, New York. New York, USA – † 19. september 1948, New York) bola americká antropologička.

V rokoch 1919-1921 navštevovala prednášky na New School for Social Research (NY) (vrátane prednášok A. Goldenweisera). Na Columbijskej univerzite sa stala asistentkou F. Boasa, žiačkou a blízkou spolupracovníčkou jej bola Margaret Meadová. V priebehu 20. a 30. rokov 20. storočia viedla terénne výskumy niektorých kmeňov pôvodného obyvateľstva Ameriky a na Novej Guinei. Výsledkami skúmaní podoprela teórie kultúrneho determinizmu a kultúrneho relativizmu. Vo svojich prácach operuje s pojmami ako sú zvyk, kultúrna konfigurácia, kultúrne vzorce.

Bibliografia
------------

* *The Concept of the Guardian Spirit in North America* (1923)
* *Patterns of Culture* (1934)
* *Zuni Mythology* (1935)
* *Race, Science and Politics* (1940)
* *The Chrysanthemum and the Sword* (1946)

Referencie
----------

* Kanovský, M.: *Kultúrna a sociálna antropológia. Osobnosti a teórie.* Bratislava: Chronos, 2004

Autoritné údaje: * BnF: 12057528x
* GND: 118658158
* ISNI: 0000 0001 2145 0711
* LCCN: n50029994
* NK ČR: ola2002103616
* VIAF: 100168390
* WorldCat: lccn-n50029994
Súradnice: 41°32′00″S 45°00′00″V﻿ / ﻿41,533333°S 45°V﻿ / 41.533333; 45

**Rustavi** (gruzínsky: რუსთავი) je mesto v Gruzínsku, leží v provincii Dolná Kartlia 25 km juhovýchodne od Tbilisi, na rieke Kura. Má okolo 100 000 obyvateľov.

História
--------

Mesto je relatívne nové, založené bolo v roku 1948 ako mesto pre robotníkov z neďalekého metalurgického závodu, spracúvajúceho azerbajdžanské železo a mangán. Jeho názov pochádza z mena historického mesta, ktoré bolo na začiatku 15. storočia vyplienené Mongolmi. Výroba plastov, ocele a ďalších výrobkov z kovov však ustala po páde Sovietskeho zväzu, závody sa nedokázali prispôsobiť novým podmienkam trhovej ekonomiky. Oproti roku 1990 tu žije o tretinu ľudí menej.

Pozri aj
--------

* Trolejbusová doprava v Rustavi

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Rustavi**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Rustavi na českej Wikipédii.*
Predná strana divadla
Zadná strana divadla a priľahlá záhrada
**Lidové divadlo Uranie** sídliace v pivovarskej záhrade v pražských Holešoviciach vzniklo v roku 1903, keď tam bola predtým budova presťahovaná z výstavnej aleje Pražského výstaviska.

Dejiny
------

Budova pôvodne vznikla v roku 1898 pre Výstavu architektúry a inžinierstva a stála na Pražskom výstavisku. Slúžila tu napoly ako koncertná a prednášková sieň a napoly ako divadlo, prevádzkované na koncesiu divadelného riaditeľa Jana Vávru. Ten pre divadlo zostavil aj herecký zbor, čítajúci o i. Mariu Ryšavú, Antonína Jiřikovského, Mariu Zieglerovú, Mariu Bečvářovú a ďalší. Pre divadlo napísali dramatici Václav Štech a Karel Šípek pôvodnú ľudovú hru nazvanú *Náš dům v asanaci*. Na vzniku divadla sa podieľali o i. divadelník a profesor na Umelecko-priemyselnej škole v Prahe Gustav Schmoranz, ktorý bol technickým poradcom, Jaroslav Kvapil, neskorší režisér Vinohradského a Národného divadla a ďalší členovia spolku *Máj* na čele s predsedom Ignátom Herrmannom. Propagáciu projektu zabezpečoval Jozef Kuffner, divadelný referent Národných listov .

Samotná budova divadla architekta Osvalda Polívku bola po presťahovaní umiestnená v záhrade Měšťanského pivovaru a bola drevená na podmurovke. Priestor bol krytý, nad hľadiskom bol umiestnený sklenený svetlík. Sála mala kapacitu 750 sediacich a 140 stojacich divákov (teda bezmála 900 ľudí). Kolaudácia stavby sa konala v januári 1903.

Najväčší význam pre jeho činnosť znamenala doba okupácie (1939 - 1945). Uranie bola od roku 1941 (oficiálne až od roku 1943) vedená podnikateľom Bohumilom Perlíkom, ktorý sa už pokúšal založiť viac divadiel (činoherných štúdií). S týmto divadlom sú ďalej spojené mená hercov Vítězslav Vejražka, Miloš Nedbal, František Filipovský, Felix le Breux, Nelly Gaierová, Josef Hlinomaz, Marie Vášová, Blanka Waleská, Dana Medřická, čiastočne aj spolupracovali Otýlie Beníšková, Adina Mandlová, Zdenka Sulanová a ďalší.

Budova divadla sa do dnešných čias nezachovala, zničil ju veľký požiar 2. januára 1946, divadlo teda bolo v prevádzke približne 43 rokov. Pripomína ju len pamätná tabuľa v ulici *U Uranie* v pražských Holešoviciach.

Referencie
----------

1. ↑  Jaroslav Kvapil: *O čem vím*, Orbis, Praha, 1932, str.  199–201
2. ↑  Jaroslav Kvapil: *O čem vím*, Orbis, Praha, 1932, str. 200

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Lidové divadlo Uranie na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* EUTA - heslo v databáze EUTA
Súradnice: Hviezdna mapa 08h 35m 21s; -45° 10′ 35″

**Pulzar Vela** je pulzar v súhvezdí Plachty. Nachádza sa v Gumovej hmlovine. Podľa jedného zdroja je pozostatkom po hviezde, ktorá vytvorila Gumovu hmlovinu, podľa iného je omnoho mladší než samotná hmlovina a jeho supernova vybuchla pomerne nedávno, takže ju na úsvite svojich dejín uvideli Sumeri. 

Pulzar je vzdialený 1500 ly a bol druhým objaveným pulzarom vôbec. Jeho optické záblesky boli spozorované v roku 1977. Vo viditeľnom svetle dosahuje len 26. magnitúdu, naopak v gama žiarení je najjasnejším trvalým objektom na oblohe. Len krátkodobo ho prekonajú niektoré gama záblesky. Pulzuje 11-krát (niekde sa uvádza 10-krát) za sekundu, ale podobne ako iné osamotené pulzary (ktoré nie sú zložkou dvojhviezd), aj rotácia tohto pulzaru sa časom spomaľuje. Od roku 1969 sa však jeho rotácia niekoľkokrát skokom zrýchlila, čo je prisudzované jeho nepatrnému zmršteniu. Od roku 1967 boli opakovane spozorované krátke poruchy, pri ktorých sa rotačná perióda prechodne skrátila a potom pokračovala v predlžovaní. Súčasný priemer pulzaru je približne 19 kilometrov. Na röntgenových snímkach, napríklad z observatória Chandra, možno vidieť rozkývaný prúd vysokoenergetických častíc dlhý pol svetelného roka, ktorý z pulzaru vychádza.
skeletový konštrukčný systém budovy
**Konštrukčný systém budovy** je nosná sústava, ktorú tvoria vodorovné a zvislé nosné prvky/konštrukcie.

Delenie podľa tvaru vodorovných nosných prvkov
----------------------------------------------

* rámový (prievlakový) konštrukčný systém
* hlavicový
* doskový
* kombinovaný

Delenie podľa vertikálnych nosných systémov
-------------------------------------------

* Stenový
* Skeletový (stĺpový)
	+ rámový (prievlakový)
	+ hlavicový (hríbový)
	+ doskový (bezprievlakový)
* Kombinovaný - stenový a skeletový
* Superkonštrukcie (zvláštne systémy)
* Jednopodlažné halové KS (strop tvorí strechu objektu)

Delenie podľa usporiadania zvislých nosných konštrukcií
-------------------------------------------------------

* Pozdĺžny
* Priečny
* Obojsmerný (kombinované)

Rámový skelet
-------------

Rámový skelet tvoria stĺpy spolu s prievlakmi (priečle, rámové priečle). Základný rám tvoria dva vertikálne prvky - stĺpy a jeden horizontálny prvok - prievlak. Rámová konštrukcia, ktorý zaisťuje stabilitu budovy.

Stropná doska je podoprená prievlakmi. Stĺpy spolu s prievlakmi, prípadne stužidlami vytvárajú akési rámy. Rám je vytvorený zmonolitnením, spojením železobetónovej konštrukcie stĺpa s konštrukciou prievlaku. Často sa odlievajú naraz. Stĺpy aj prievlaky obsahujú výstuž (stavebnú oceľ, roxorové tyče). Pôvod týchto konštrukcií siaha až do praveku v podobe megalitov a neskôr v staroveku uplatnením architrávového systému, ktorý sa využíval hlavne v antike, ale neskôr našiel uplatnenie skoro v každom stavebnom slohu.

Prenášanie účinkov zaťaženia (tzn. usporiadanie rámov):

* *priečne* - dobrá tuhosť, variabilnosť členenia fasády
* *pozdĺžne* - jednoduchá montáž inštalácii, obmedzená variabilita fasády
* *obojsmerné* - veľmi vysoká tuhosť, budovy nepriaznivo namáhané, vysoké budovy

Hlavicový skelet
----------------

Prievlaky sú redukované do silne vystužených prvkov – hlavíc, uložených na stĺpoch. Zaťaženie stropných konštrukcií je prenášané prostredníctvom týchto hlavíc do stĺpov a hlavice zabraňujú prepichnutiu dosky stĺpom, zároveň skracujú rozpätie.

Doskový skelet (bezprievlakový)
-------------------------------

Zaťaženie je zo stropu prenášané priamo do stĺpov formou skrytých prievlakov tzv. bodovo podopretá doska. V mieste dosky nad stĺpom vyššie percento vystuženia

Referencie
----------

1. ↑  S. Šaling, C. Laco: *Stavebnícky náučný slovník. 4, Koštrukcie. 1. časť, Teória konštrukcií*, Slovenské vydavateľstvo technickej literatúry, Bratislava, 1968
**Explorer 23** bola vedecká družica NASA, zamerané na štúdium mikrometeoritov a ich účinkov na systémy umelých kozmických telies. Patrila do série *S-55*, kam patrili Explorer 13 a Explorer 16. Z tejto série išlo o posledné družicu.

Misia
-----

Štart sa konal 6. novembra 1964 na Wallops Island. Pomocou nosnej rakety Scout X-1 bol Explorer 23 umiestnený na obežnú dráhu s perigeom 451 km a apogeom 865 km. Družica pracovala po celú dobu svojej životnosti. Spojenie bolo oficiálne ukončené v novembri 1965. Dráha družice postupne klesala až 29. júna 1983 vstúpila do atmosféry a zanikla.

Opis
----

Konštrukcia bola takmer zhodná s ostatnými Explorermi série S-55. Telo družice bolo tvorené posledným stupňom rakety Scout okolo ktorého boli umiestnené detektory a prístrojové vybavenie. Celková dĺžka bola 2,34 metra, bola teda dlhšia ako predchádzajúce Explorery S-55. Priemer však mala rovnaký, 0,61 metra. Elektrická energia bola dodávaná fotovoltaickými článkami. Po obvode bolo umiestnených niekoľko sád detektorov mikrometeoritov. Družica bola osadená takmer rovnakými detektormi ako predchádzajúce družice S-55 (pozri Explorer 13#Popis). Navyše tu boli umiestnené dva kondenzátorové detektory. Účelom týchto detektorov bolo stanoviť, či má kozmické žiarenie nejaký vplyv na kondenzátory v elektrických obvodoch ostatných detektorov. V laboratórnych podmienkach sa zistilo, že sa elektróny z kozmického žiarenia môžu zhromažďovať v kondenzátoroch a vytvárať tak falošné impulzy. Počas činnosti družice boli zaznamenané dve vybitia jedného z kondenzátorov, druhý sa nevybil ani raz. Z týchto výsledkov bolo usúdené, že kozmické žiarenie má zanedbateľný vplyv na činnosť ostatných detektorov.

Zdroje
------

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Explorer 23 na českej Wikipédii.*
* *Tento text alebo jeho časť bola prevzatá z článku - 1964-074A - Explorer 23 (verzia 2004-12-07 13:33:47 UT) uverejneného na stránkach SPACE 40, ktorého autorom je Antonín Vítek
. (licencia GFDL a CC-BY-SA 3.0, povolenie autora)*

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |

* (po anglicky)

| * z
* d
* u
Program Explorer |
| --- |
| 1958 – 1959 | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 |
| 1960 – 1969 | 8 • 9 • 10 • 11 • 12 • 13 • 14 • 15 • 16 • 17 • 18 • 19 • 20 • 21 • 22 • 23 • 24 • 25 • 26 • 27 • 28 • 29 • 30 • 31 • 32 • 33 • 34 • 35 • 36 • 37 • 38 • 39 • 40 • 41 |
| 1970 – 1979 | 42 • 43 • 44 • 45 • 46 • 47 • 48 • 49 • 50 • 51 • 52 • 53 • 54 • 55 • 56 • 57 • 58 • 59 • 60 • 61 |
| 1980 – 1989 | 62 (DE-1) • 63 (DE-2) • 64 (SME) • 65 (CCE) • 66 (COBE) |
| 1990 – 1999 | 67 (EUVE) • 68 (SAMPEX) • 69 (RXTE) • 70 (FAST) • 71 (ACE) • 72 (SNOE) • 73 (TRACE) • 74 (SWAS) • 75 (WIRE) • 76 (TERRIERS) • 77 (FUSE) |
| 2000 – 2009 | 78 (IMAGE) • 79 (HETE) • 80 (WMAP) • 81 (RHESSI) • 82 (CHIPSat) • 83 (GALEX) • 84 (SWIFT) • 85-89 (THEMIS) • 90 (AIM) • 91 (IBEX) • 92 (WISE) |
| Plánované | NuSTAR • IRIS • GEMS |
Miesta hmatania pulzu
Srdcový tep je spôsobený činnosťou srdca vyvolanou vypudením krvi z ľavej srdcovej komory do aorty
**Pulz** alebo **tep** je vlnenie cievnych stien, ktoré vzniká ich napnutím a zrýchlením prúdenia krvi, čo je spôsobené tlakovou vlnou, vyvolanou vypudením krvi z ľavej srdcovej komory do aorty, odkiaľ sa šíri ďalšími tepnami do celého tela. V lekárstve séria týchto vĺn súvisí s pojmami *srdcový rytmus* a *srdcová frekvencia*.

Meranie pulzu
-------------

Pulz je možné nahmatať na väčších tepnách umiestnených blízko pod povrchom tela; najčastejšou tepnou pre meranie pulzu je krkavica (*arteria carotis*), vretenná tepna (*arteria radialis*), zápästná tepna (*arteria ulnaris*), pri nedostatočnom dokrvovaní horných končatín sa používa pažná tepna (arteria brachialis) a na dolných končatinách stehenná tepna (*arteria femoralis*).

Hodnoty pulzu a diagnóza
------------------------

Zmena pulzu môže súvisieť so zmenami zdravotného stavu. Už Hérofilos rozpoznal význam pulzu pre stanovenie lekárskej diagnózy. 

Priemerný srdcový pulz má hodnotu okolo 72 úderov za minútu. Tep však môže byť aj u zdravých ľudí nižší, obvykle u ľudí s dobrou fyzickou kondíciou a u športovcov, ktorých srdcia sú schopné prečerpať väčšie množstvá krvi – hodnota sa môže pohybovať aj okolo 40 úderov za minútu.

U ľudí, ktorí trpia závratmi alebo stratami vedomia, môže nízky pulz signalizovať srdcový blok. Ide o stav, keď dochádza k zablokovaniu elektrického impulzu, bez ktorého pomoci nemôže srdce biť. Pri spomalení srdcovej frekvencie (srdcový pulz pod 60 úderov za minútu) hovoríme o tzv. bradykardii. Naopak pri zrýchlení srdcovej frekvencie (srdcový pulz nad 90 úderov za minútu) hovoríme o tzv. tachykardii.

Referencie
----------

1. ↑  FILIT, Pulz

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Pulz**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pulz**

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Róbert Gálfy** (\* 1960), PaedDr. slovenský horolezec, skialpinista a horský vodca UIAGM.

Lezecké výkony
--------------

Urobil vyše 200 výstupov vo Vysokých Tatrách (v zime 46, 19 prvovýstupov, všetky tieto výstupy urobil do roku 1985). V Alpách urobil výstupy napr. na Grandes Jorasses, na Petit Jorasses, na Blaitiére, na Mount Blanc du Tacul, na Aig. Verte. Na Pamíre v roku urobil 1982 výstupy na Pik Korženevskej 7105 metrov (zjazd na lyžiach) a Pik Somoni 7495 metrov (celkovo na Pik Somoni vystúpil trikrát) ďalej tiež na Pamíre v roku 1985 urobil výstup na Pik Lenina 7134 metrov s Ivanom Urbanovičom ml. (zjazd na lyžiach) a na Pik Somoni (7495 metrov) s Ivanom Urbanovičom ml. a s Ivanom Vozárikom. V roku 1986 urobil na Pamíre znova výstup na Pik Somoni (7495 metrov) a zjazd na lyžiach, ďalej vystúpil na Pamíre na šesťtisícovku Pik Achmadi Doniša s Ivanom Vozárikom. V Patagónii v roku 1983 urobil spolu s Michalom Orolinom a s Vladimírom Petríkom prvovýstup na Cerro Fitz Roy v Mexiku urobil výstup na Popocatépetl. V rámci expedície na Káčaňdžungu v roku 1981 urobil prvovýstup na Jannu (7710 metrov). Zúčastnil sa tiež expedície na Lhoce Šar 8400 metrov v roku 1984. Bol aj účastníkom expedície na Mount Everest 8848 metrov v roku 1987. V roku 1988 viedol expedíciu na Gašerbrum I 8068 metrov, vystúpil naň spolu s Františkom Šoltésom a s Ivanom Urbanovičom ml. V období rokov 1983 - 1993 patril do európskej špičky v skialpinizme. Päť letných sezón robil horského vodcu vo švajčiarskom Zermatte. Bol mu udelený titul majster športu. Róbert Gálfy je syn známeho horolezca a vedúceho viacerých československých himalájskych expedícií Ivana Gálfyho (1933 - 2011).

Referencie
----------

* I. Dieška a kol.: *Horolezectvo: encyklopédia*, Šport 1989.
* F. Kele: *K trblietavým štítom Karakoramu*, 1992.
* M. Vranka: *Od Gašerbrumu po Everest*, 1996.

Publikácie
----------

* R. Gálfy, A. Luczy: *Horolezecký sprievodca Vysoké Tatry (výber ciest I. diel)*, 2002.

Externé odkazy
--------------

* V časopise Krásy Slovenska 2005
* História výškového horolezectva
**Rusnė** (po litovsky: *Rusnės sala*) je najväčší ostrov v Litve s rozlohou 45 km². Leží v delte rieky Nemunas pri ústí do Kurónskeho zálivu. Tu sa nachádza aj Národný park v delte rieky Nemunas. 

Na ostrove sa nachádza niekoľko riek (Vorusnė, Pakalnė, Ulmas, Dumble a Palaukys). Z juhu ostrov obmýva rieka Skrivvtė. Je to hraničná rieka z Kaliningradskou oblasťou, ktorá patrí Ruskej federácii. Západnú hranicu ostrova tvorí rieka Rusnė a severnú rieka Atmata. 

Prvá zmienka o najväčšom meste na ostrove Rusnė pochádza zo 14. storočia z roku 1365. Je to mesto Rusnė. Táto usadlosť s 1 642 obyvateľmi (2001) je bohatá na historické pamiat­ky. Nachádza sa tu okrem iných pamätihodností aj synagóga z roku 1863 a rímskokatolícky kostol z roku 1419. Zaujímavosťou tohto mesta je niekoľko častí, ktoré sa nachádzajú nižšie než hladina mora. Tieto miesta sú najnižšie položenými miestami v Litve a bývajú veľmi čas­to zatopené. 

Ďalšie ostrovy Litvy zoradené podľa veľkosti rozlohy: Briedžių, Keimo, Ku­ilių a Trušių.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Rusnė (ostrov)**
Mainila leží na Karelskej šiji
**Mainilský incident** alebo **Majnilský incident** sa odohral 26. novembra 1939. Podľa interpretácie Sovietskeho zväzu (ZSSR) došlo k ostreľovaniu ruskej pohraničnej dediny Majnilo (dobový ruský názov: Majnila ; fínsky názov: Mainila), ktoré spôsobilo straty sovietskym vojakom, pričom za útokom stálo Fínsko. Podľa fínskej interpretácie išlo naopak o zinscenovanú provokáciu, ktorú využil ZSSR, ktorý o 4 dni po udalosti napadol Fínsko, čím začala Zimná vojna.

Podľa fínskej interpretácie bolo cieľom incidentu vykresliť Fínsko ako agresora, aby mohla Červená armáda začať protiofenzívu. Fínska strana poprela svoju účasť na útoku, obvinila ZSSR a tvrdila, že nemala na dostrel žiadne delostrelectvo. Neskôr po odtajnení vojenských dokumentov sa zistilo, že k žiadnym stratám v priebehu incidentu nedošlo.[chýba zdroj]

Referencie
----------

1. ↑   *Dějiny Ruska 20. století*. Ed. Andrej Borisovič Zubov; preklad Libor Dvořák, Zuzana Soukupová, Josef Vološin, Martin Vrba. Vyd. 1. Zväzok II : 1939 – 2007. Praha : Argo, 2015. 769 s. ISBN 978-80-257-0964-1. Kapitola 4.1.4. „Zimní válka" od 30. listopadu 1939 do 13. března 1940, s. 23.
2. ↑   *НОТА правительства СССР, врученная посланнику Финляндии по поводу провокационного обстрела советских войск финляндскими воинскими частями 26 ноября 1939 г.* [online]. aroundspb.ru, [cit. 2020-08-21]. Dostupné online. (ruský)
Festival Vaisakhi
**Punjabi Market**, známy aj ako **Little India** je malá obchodná štvrť v meste Vancouver v Britskej Kolumbii, v ktorej majú svoje obchody väčšinou Indo-kanaďania. Nachádza sa v mestskej časti Sunset, v dĺžke piatich blokov na ulici Main Street a 49 Avenue. Je v nej značný počet indických reštaurácií, cukroviniek, trhov a obchodov s indickými filmami na DVD. Na križovatke ulíc Main Street a 50th Street bude do zahájenia Zimných olympijských hier v roku 2010 postavená prvá indická brána - India Gate v severoamerickom meste.

Punjabi Market je tiež vyhľadávanou turistickou atrakciou, rovnako ako Chinatown.

Festivaly
---------

Neďaleký Sikhský chrám oslavuje každý apríl starodávny festival Vaisakhi. Počas jeho konania ho navštívi vyše 200 000 ľudí všetkých rás a náboženstiev. 

| * z
* d
* u
Historické oblasti a územia vo Vancouveri |
| --- |
| 
* Champlain Heights
* Chinatown
* Coal Harbour
* Commercial Drive
* Davie Village
* East Vancouver
* False Creek
* Gastown
* Granville Island
* Granville Mall
* Greektown
* Hogan's Alley
* Japantown
* Koreatown
* Little Italy
* Punjabi Market
* Robson Street
* South Granville Rise
* South Main
* Stanley Park
* University Endowment Lands
* Victory Square
* Yaletown

 |  |
Súradnice: 56°30′42″S 21°00′50″V﻿ / ﻿56,51167°S 21,01389°V﻿ / 56.51167; 21.01389

Kostol
**Liepāja** (slov. Lipava, nem. Libau, rus. Либава – Libava alebo Лиепая - *Liepaja*, poľ. Lipawa) je mesto v Lotyšsku nachádzajúce sa na západe krajiny na pobreží Baltského mora. Podľa počtu obyvateľov (86 264 v roku 2005) je tretím najväčším mestom v Lotyšsku. V meste sa nachádza dôležitý nezamŕzajúci prístav. V časoch ZSSR patril tento prístav medzi uzavreté mestá, pretože v prístave bol námorná základňa sovietskeho námorníctva a sklad nukleárnych zbraní.

Geografia
---------

Liepāja sa nachádza na pobreží Baltského mora v juhozápadnej časti Lotyšska. Najzápadnejší bod Lotyšska sa nachádza približne 15 kilometrov na juh, čo robí z Liepāje najzápadnejšie lotyšské mesto.

### Demografia

S 85 345 obyvateľmi v roku 2007 je *Liepāja* tretie najväčšie mesto Lotyšska, hoci počet obyvateľov mesta sa od roku 1991 neustále znižuje. Najmarkantnejší úbytok obyvateľtva nastal kvôli odsunu personálu Sovietskej armády a emigrácii množstva po rusky hovoriacich rodín do Ruska v rokoch 1991 – 2000. Ďalšími príčinami úbytku obyvateľstva sú emigrácia do západoeurópskych krajín po vstupe Lotyšska do Európskej únie v roku 2004 a nižšie miery pôrodnosti. Niektoré prognózy vývoja obyvateľstva predpokladajú zníženie populácie mesta až o 50 % do roku 2050.

Podľa údajov z roku 2007 tvoria Lotyši 52.0 % obyvateľstva Liepājy (pre porovnanie, podiel etnických Lotyšov celoštátne je 59 %). Rusi predstavujú dodnes nezanedbateľnú menšinu. Ich štatút v dnešnom Lotyšsku je stále nevyjasnenou otázkou, pretože mnohí nemajú lotyšské občianstvo. 

| Rok | 1638 | 1800 | 1840 | 1881 | 1897 | 1907 | 1914 | 1921 | 1940 | 1950 | 1959 | 1970 | 1975 | 1989 | 1995 | 2000 | 2007 | 2011 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Obyvateľstvo (v tis.) | 1,0 | 4,5 | 11,0 | 29,6 | 64,5 | 81,0 | 94,0 | 51,6 | 52,9 | 64,2 | 71,0 | 92,9 | 100,0 | 114,5 | 100,3 | 89,1 | 85,3 | 83,4 |

Referencie
----------

1. ↑  «Latvijas iedzīvotāju skaits pašvaldībās pagastu dalījumā»

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Liepāja**

| * z
* d
* u
Rajóny a mestá Lotyšska |
| --- |
| Mestá | 
* Daugavpils
* Jelgava
* Jūrmala
* Liepāja
* Rēzekne
* Riga
* Ventspils

 |
| Rajóny (do roku 2009) | 
* Aizkraukle rajons
* Alūksne rajons
* Balvi rajons
* Bauska rajons
* Cēsis rajons
* Daugavpils rajons
* Dobele rajons
* Gulbene rajons
* Jēkabpils rajons
* Jelgava rajons
* Kraslava rajons
* Kuldīga rajons
* Liepāja rajons
* Limbaži rajons
* Ludza rajons
* Madona rajons
* Ogre rajons
* Preiļi rajons
* Rēzekne rajons
* Rīga rajons
* Saldus rajons
* Talsi rajons
* Tukums rajons
* Valka rajons
* Valmiera rajons
* Ventspils rajons

 |
**Diskografia** je zoznam zvukových nahrávok určitého interpreta, ktoré boli vydané na gramofónových platniach alebo iných hudobných nosičoch. Zoznam je obvykle zoradený podľa určitého poradia a je doplnený ďalšími informáciami.

Termín „diskografia" bol prvýkrát propagovaný v roku 1930 zberateľmi jazzových platní. Fanúšikovia jazzu robili prieskum a samostatne publikovali diskografie o tom, kedy boli jazzové nahrávky nahrané a akí hudobníci boli v nahrávkach. Dve z prvých jazzových diskografií boli Rhythm on Record od Hiltona Schlemana a Hot Discography od Charlesa Delaunaya.

Obvykle sa v diskografii uvádza:

* názov hudobného súboru
* obsadenie hudobného súboru
* dátum nahrania alebo dátum vydania
* názov skladby
* meno interpreta skladby
* vydavateľ alebo názov spoločnosti
* rebríček pozície v hitparádach

Pozri aj
--------

* Hudba
* Biografia
* Filmografia
* Allmusic
* Discogs
* Rate Your Music
* Gracenote
* MusicBrainz

Referencie
----------

1. 1 2  Roy Shuker. *Popular Music: The Key Concepts*. Routledge, 2005. 80.
2. ↑  John Shepard, et al. *Continuum Encyclopedia of Popular Music of the World*. Continuum, 2003. 14.

Externé odkazy
--------------

* Vyhľadávač diskografií, www.allmusic.com
* Kompletná diskografia skupín a interpretov, www.diskografie.cz
**Solutréenska hypotéza** alebo **solutrénska hypotéza** alebo **solutréska hypotéza** je kontroverzná teória, podľa ktorej ľudia z Európy patrili medzi prvých obyvateľov svetadielu Amerika. Je založená na technologických podobnostiach kamenných nástrojov kultúry solutréen z pravekej Európy a neskoršej cloviskej kultúry z amerického svetadielu. Prvýkrát bola sformulovaná v roku 1998, medzi jej hlavných zástancov patrí Dennis Stanford (Smithsonian Institution) a Bruce Bradley (University of Exeter).

Podľa tejto hypotézy príslušníci solutréenskej kultúry migrovali z Európy do Severnej Ameriky počas ľadovej doby a priniesli svoje metódy výroby kamenných nástrojov, ktoré neskôr prispeli k sformovaniu neskoršej technológie kultúry clovis objavenej na mnohých miestach Severnej Ameriky. Hypotéza sa opiera o zmienené podobnosti a skutočnosť, že tieto nemajú žiadne náprotivky vo východnej Ázii, Beringii alebo Sibíri, oblastí, z ktorých raní Američania, predkovia amerických indiánov, migrovali.
Schéma dvojčinného Lenoirovho motora z roku 1861
**Dvojčinný piestový stroj** je piestový stroj, pri ktorom sú pracovné obe strany piesta. V prípade piestového spaľovacieho motora pracovný obeh prebieha na oboch stranách piesta.

Dvojčinné môžu byť:

* parné stroje (sú vždy piestové)
* piestové spaľovacie motory
* piestové kompresory
* piestové dúchadlá

História
--------

Väčšina pokročilých parných strojov bola dvojčinná. Prvý patent na plynový motor v roku 1786 francúzskeho vynálezcu Philippe Lebona predstavoval dvojčinný motor. Étienne Lenoir skonštruoval v roku 1860 dvojtaktný dvojčinný posúvačový motor na svietiplyn.

Špecifiká konštrukcie
---------------------

Dvojčinné piestové stroje majú zvyčajne kotúčový piest a sú vybavené piestnou tyčou, aby bolo možné vyriešiť prenos sily na/z piesta a zároveň utesnenie pracovného priestoru.

Referencie
----------

1. ↑  TOMÁŠEK, Jaroslav, a kol. *Stroje. Pre 4. ročník SPŠS.*. Bratislava : Slovenské vydavateľstvo technickej literatúry, n.p. 1967. 450 s.
2. ↑  
	* STN 09 0022. *Spaľovacie motory. Názvoslovie piestových spaľovacích motorov. Druhy motorov.* Dátum vydania 19.01.1972.
Súradnice: 57°00′30″S 23°56′08″V﻿ / ﻿57,0083°S 23,9356°V﻿ / 57.0083; 23.9356

**Lielupe** je rieka v Lotyšsku. Je 119 km dlhá. Povodie má rozlohu 17 600 km².

Priebeh toku
------------

Vzniká sútokom riek Nemunėlis a Mūša, ktoré obe pramenia v Litve. Je považovaná za pokračovanie rieky Mūša. Preteká Stredolotyšskou nížinou. Na dolnom toku tečie v dĺžke 30 km pozdĺž pobrežia Rižského zálivu. Ústí potom práve do neho a jedným ramenom tiež do Daugavy.

Vodný režim
-----------

Zdroj vody je snehový a dažďový. Priemerný ročný prietok vody vo vzdialenosti 110 km od ústia činí 63 m³/s. Zamŕza v decembri a roztápa sa na konci marca. V zime sa pri oteplení nezriedka vyskytujú ľadové zátarasy a v lete zase povodne spôsobené dažďami.

Osídlenie
---------

Vodná doprava na rieke je možná. Na rieke leží mesto Jelgava a na dolnom toku rad prímorských kúpeľov neďaleko Rigy, z ktorých je najvýznačnejší Jūrmala.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Lielupe**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Lielupe na českej Wikipédii.*