recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Čeng Čcheng-kung** (čínsky 鄭成功, v zjednodušenej podobe 郑成功) (august 1624 – 23. jún 1662, Tchaj-nan, Taiwan), známy aj pod romanizovaným titulom Koxinga (čínsky 國姓爺) bol vojenský veliteľ štátneho útvaru Južný Ming. Od roku 1646 bojoval v armáde proti mandžuským Čchingom. V rokoch 1661 – 1662 dobyl od Nizozemcov na ostrove Taiwan pevnosť Zeelandia, čím ich po 38-ich rokoch vypudil z tejto oblasti.

Biografia
---------

Narodil sa v roku 1624 v Japonsku pod menom Čeng Sen. Bol synom čínskeho obchodníka a piráta Čeng Č'-lunga, ktorý sa neskôr stal admirálom, a Japonky Macu Tagawa. V Japonsku strávil prvých sedem rokov života. Následne žil s otcom, ktorý stál na čele čínskej flotily. V Číne dostal konfuciánske vzdelanie, od roku 1644 študoval v akadémii v Nankingu (vtedajšie hlavné mesto).

Keď v roku 1644 mandžuské vojsko obsadilo sever Číny a na trón sa dostala nová dynastia Čching, jeho otec sa postavil na stranu bývalého režimu, teda dynastie Ming, ktorá si udržala moc na juhu Číny (štátny útvar, ktorému vládli, sa zvykne označovať ako Južný Ming). Cisár Lung-wu udelil Čeng Senovi nové meno Čcheng-kung (v preklade „Úspech") a čestný titul Kuo-sing-jie (ktoré bolo neskôr Nizozemcami romanizované do podoby „Koxinga").

V roku 1646 viedol prvýkrát čínske vojsko proti mandžuským vojskám. Jeho vlastný otec Čeng Č'-lung však v novembri 1646 prešiel na stranu Mandžuov, ktorí ho menovali za guvernéra provincií Fu-ťien a Kuang-tung. Čeng Čcheng-kung so svojimi strýkami ostal verný Mingskej dynastii a v boji pri Mandžuom pokračoval. Spolu s inými generálmi v 50-tych rokoch udržal pre dynastiu Ming juhovýchodné pobrežie Číny.

V apríli roku 1661 zaútočil aj na obchodnú kolóniu Nizozemcov v pevnosti Zeelandia na Taiwane a po deviatich mesiacoch ju dobyl. Tým sa skončila 38 rokov trvajúca koloniálna aktivita Nizozemcov na západe Taiwanu. V júni 1662 Čeng Čcheng-kung náhle zomrel na maláriu v meste Tchaj-nan. Velenie nad jednotkami armády a de facto nezávislú vládu na území západného Taiwanu prevzal jeho starší syn Čeng Ťing. Západný Taiwan ostal v rukách rodu Čeng do roku 1683, keď bol taktiež dobytý mandžuským vojskom dynastie Čching.

Referencie
----------

1. ↑  CAMPBELL, William: *Formosa under the Dutch, described from contemporary records; with explanatory notes and a bibliography of the island.* London : Paul Kegan, Trench and Trubner, 1903, s. 455 [kapitulácia Nizozemcov v pevnosti Zeelandia]. Dostupné on-line.

Literatúra
----------

* DAVIDSON, James W.: *The Island of Formosa, Past and Present : history, people, resources, and commercial prospects : tea, camphor, sugar, gold, coal, sulphur, economical plants, and other productions.* London and New York: Macmillan 1903 s. 36 - 40 [o dobyti pevnosti Zeelandia].

Autoritné údaje: * BnF: 161440677
* GND: 11882225X
* ISNI: 0000 0000 6674 7108
* LCCN: n83024080
* NK ČR: jo2009409316
* VIAF: 5727768
* WorldCat: lccn-n83024080
Tranzistorový prijímač
Typické vnútorné usporiadanie
Plošné spoje
Prenosný tranzistorový prijímač
**Tranzistorový prijímač** alebo **tranzistorové rádio** (slangovo **tranzistorák**) je rozhlasový prijímač, ktorého elektronické obvody sú založené na tranzistoroch. Po uvedení prvého sériovo vyrábaného tranzistorového prijímača na trh v roku 1954 získali tranzistorové rádioprijímače veľkú popularitu. V období rokov 1960 až 1970 sa ich vyrobilo vo svete veľké množstvo. Tranzistorové prijímače vo vreckovom prevedení s batériovým napájaním umožnili počúvanie rozhlasového vysielania prakticky kdekoľvek v dosahu rozhlasových vysielačov.

Referencie
----------

1. ↑   *Slovník cudzích slov (akademický)* [online]. Bratislava: Jazykovedný ústav Ľ. Štúra SAV. [cit. 2020-08-04]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Fotografie československého tranzistorového prijímača T58
* Fotografie prijímače Sony TR-63
* Fotografie československého prijímača Puk

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tranzistorový přijímač na českej Wikipédii.*
**Oficiálna írska republikánska armáda** alebo **Oficiálna IRA** (angl. *Official Irish Republican Army*, skrátene: **OIRA**) bola írska polovojenská skupina, ktorá sa snažila o odtrhnutie Severného Írska od Spojeného kráľovstva a následné vytvorenie socialistického štátu v území celého Írska. Oficiálna IRA sa objavila v decembri 1969 krátko po začatí tzv. "Problémov" (angl. *The Troubles*), kedy bola Írska republikánska armáda rozdelená do dvoch hlavných frakcií. Druhá skupina vzniknutá z tohto rozdelenia bola Dočasná IRA. Obe skupiny sami seba nazývali jednoducho IRA a odmietali legitimitu druhej frakcie. Na rozdiel od PIRA, OIRA bola zameraná na marxizmus a niekedy bola označovaná aj ako **Červená IRA** (angl. *Red IRA*). To viedlo k polovojenskej kampani proti britskej armáde až do mája 1972, kedy OIRA vyhlásila prímerie.

V čase, keď v máji 1972 OIRA vyhlásila prímerie, PIRA sa stala väčšou a viac aktívnejšou frakciou. Po prímerí začala byť OIRA označovaná ako **Skupina B** a navyše sa dostala do konfliktu s PIRA. V roku 1974 sa od OIRA oddelila Írska národná oslobodzovacia armáda (INLA). 

Oficiálna IRA bolo polovojenské krídlo strany "Oficiálna Sinn Féin", neskôr premenovanej na "Robotnícka strana Sinn Féin" a potom na Robotnícka strana Írska.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Official Irish Republican Army na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 7696094-8
Transrapid pri testovaní na skúšobnom okruhu v Lathene, Nemecko 
**Transrapid** je nemecký systém monorail používajúci magnetické nadľahčovanie (magnetickú levitáciu). Je založený na patente z roku 1934, plánovanie súčasného systému sa začalo v roku 1969. Testovacia prevádzka bola dokončená v roku 1987 a 17. júna 1993 Transrapid TR-07 dosiahol rekordnú rýchlosť 450 km/h. Dnešná maximálna konštrukčná rýchlosť presiahla 500 km/h a v súčasnosti je okolo 550 km/h s najrýchlejšou a v súčasnosti jedinou pravidelnou prevádzkou s cestujúcimi rýchlosťou 430 km/h medzi Longyang Road station a Pudong International Airport v meste Šanghaj, Čína.

India - Indický premiér Manmohan Singh prerokuváva so spoločnosťou Transrapid a americkou výrobnou spoločnosťou možnosť vybudovania trate pre vlak typu Maglev medzi mestami Bombaj a Dillí, Bombaj-centrum a Bombaj-medzinárodné letisko a inými veľkými mestami ako Kalkata, Madras a Bangalúr .

Vzhľadom na značne vysoké náklady na výstavbu trate - i keď nízke prevádzkové náklady - si ťažko razí cestu ku svojmu rýchlejšiemu rozšíreniu.

Externé odkazy
--------------

* Transrapid (EN, DE, CN)
* Transrapid (SK)

| * z
* d
* u
Vysokorýchlostné vlaky >249 km/h |
| --- |
| 
* AGV (I / F)
* AVE (E)
* ETR 401 (I)
* ETR 450 (I)
* ETR 460 (F / I)
* ETR 480 (I)
* ETR 500 (I)
* ETR 600 (I)
* ETR 610 (CH / I)
* Eurostar (UK / F / B)
* ICE (D / A / F / B / NL / CH / E / RU)
* KTX (KR)
* RENFE S-120 (E)
* Šinkansen (J / TW)
* Talgo (E / PT / F / CH / I / D / US / CA / KZ)
* TGV (F / D / CH / I / E / B / LX)
* Thalys (F / B / NL / D)
* Transrapid (D / CN)
* JR-Maglev (J)
* Swissmetro (CH)

 |
| **^1** technológia Maglev; **^2** Maglev vo vákuovom tuneli |
Varechy
Drevené varešky
**Varecha** (ľudovo vareška) je kuchynský nástroj, používaný na miešanie polievok, omáčok a iných jedál, slúži k premiešavaniu rôznych jedál, alebo na miesenie cesta.

Pri varení alebo smažení sa jedlá miešajú vareškou a tým sa zabraňuje ich pripáleniu alebo prichyteniu k okraju alebo dnu nádoby. Varecha má tvar plochej lyžice s rôzne dlhou rukoväťou. Má kruhový alebo oválny tvar, na jednej strane má často výbežok, ktorý slúži k premiešavaniu jedál v spodnej časti hrnca.

V minulosti sa varechy vyrábali výlučne z dreva, dnes sú na trhu varechy rôznych farieb a tvarov vyrobených z plastov, kovu, či silikónu. V dnešnej dobe sú populárne varešky s teflonovou povrchovou úpravou; sú obľúbené pre vysokú teplotnú odolnosť a nízku priľnavosť povrchu (miešaná zmes sa na varechu nepripáli).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Varecha (miešanie)**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Vařečka na českej Wikipédii.*
**Transportná vrstva** *(angl. Transport Layer)* je štvrtou zo siedmich vrstiev definovaných referenčným modelom OSI, ktorá zodpovedá tretej vrstve štvorvrstvového modelu TCP/IP.

Účel
----

Účelom transportnej vrstvy je poskytovať prenos dát medzi koncovými používateľmi *(end-to-end komunikácia)*, čím odbremeňuje vyššie vrstvy od nutnosti poskytovania spoľahlivého a efektívneho dátového prenosu. Jej služby segmentujú a znovu zostavujú dáta z vyšších vrstiev.

Komunikácia
-----------

Komunikácia na transportnej vrstve môže byť spojovaná nebo nespojovaná. 

### Spojovaná komunikácia

Pri spojovanej komunikácii vysielajúce zariadenie najprv nadviaže spojenie s partnerským systémom, potom nasleduje samotný prenos dát a po jeho skončení sa musí ukončiť aj spojenie a virtuálny okruh sa rozpadá. Počas prenosu sa obidva systémy navzájom uisťujú či komunikácia prebieha v poriadku a či sú dáta na druhej strane prijímané. Typickým príkladom spojovanej komunikácie je protokol TCP.

### Nespojovaná komunikácia

Pri nespojovanej komunikácii vysielajúce zariadenie iba prenesie dáta a nevyžaduje sa nadviazanie spojenia ani potvrdzovanie prenosu. Vďaka tomu je komunikácia rýchla a efektívna. Pri nespojovanej komunikácii sa spoľahlivosť prenosu zabezpečuje aplikáciami vyšších vrstiev. Typickým príkladom nespojovanej komunikácie je protokol UDP.

Protokoly transportnej vrstvy
-----------------------------

* AEP
* AppleTalk Transaction Protocol (ATP)
* CUDP
* IL
* NBP
* NetBEUI
* RTMP
* SMB
* IPX/SPX
* TCP
* UDP
* SCTP
* RTP
* NARP(NBMA Address Resolution Protocol)
Titulný list Unterhaltungsblatt, ktorý vychádzal v 19. storočí v Bratislave ako príloha Pressburger Zeitung
**Unterhaltungsblatt** bola príloha novín Pressburger Zeitung, ktorá vychádzala na Slovensku v 19. storočí.

Vydavateľské údaje
------------------

Unterhaltungsblatt vychádzal s podnázvom *fur die Leser der Pressburger Zeitung - Als Beilage zur Pressburger Zeitung* a bol beletristickou a kultúrnou prílohou Pressburger Zeitung. Príloha vychádzala v Bratislave v rokoch 1811 až 1826. Tlačila ju tlačiareň S. P. Weber a Syn.

Periodicita
-----------

Unterhaltungsblatt vychádzal 2x týždenne.

* 1811 - 103 čísiel
* 1812 - 51 č.
* 1813 - 52+51 č.
* 1814 - 103 č.
* 1815 - 103 č.
* 1816 - 103 č.
* 1817 - 102 č.
* 1818 - 102 č.
* 1819 - 104 č.
* 1820 - 104 č.
* 1821 - 103 č.
* 1822 - 104 č.
* 1823 - 103 č.
* 1824
* 1825 - 98 č.
* 1826 - 103 č.

Časopis v elektronickej podobe
------------------------------

* *Unterhaltungsblatt* - dostupné online v Digitálnej knižnici UKB

Zdroj
-----

* UNTERHALTUNGSBLATT. In: Meier, Jörg. Untersuchungen zur deutschsprachigen Presse in der Slowakei : Sprache und Geschichte der Zeitung. Levoča : Modrý Peter, 1993. 626 s. ISBN 80-85515-12-1.
* UNTERHALTUNGSBLATT. In: Bibliografia inorečových novín a časopisov na Slovensku do roku 1918. Zost. Michal Potemra. Martin : Matica slovenská, 1963. 818 s.
**Ľudovít Žello** (\* 7. august 1809, Banská Bystrica - † 21. november 1873, Malý Kereš) bol pedagóg, básnik. Pseudonym: Dolnozemský Slovák

Rodina
------

* otec Bohumil Žello
* matka Terézia rod. Báderová

Životopis
---------

Pochádzal z remeselníckej rodiny. Ľudovú školu navštevoval v Banskej Bystrici, od 1821 v Budapešti, kde bol pomocníkom → J. Kollára, 1825-1829 študoval na evanjelický lýceu v Bratislave. Od roku 1929 pôsobil ako výpomocný učiteľ, neskôr ako učiteľ od 1834-1873 v slov.-maď.-nem. prostredí v Malom Kereši. Už v čase bratislavských štúdií písal nem. verše a venoval sa prekladaniu z nem. literatúry. Myšlienkovo i formálne nadviazal na národnoobrodeneckú poéziu → J. Kollára. Vydal lyrickú zbierku Básně - verše ospevujúce slávnu minulosť a veľkú budúcnosť Slovenska. V almanachoch Zora, Lipa a v čsp. Orol, Květy, Pešťbudínske vedomosti a i. uverejnil viaceré vlastenecky ladené básne. Okrem básnickej tvorby sa venoval numizmatike, majiteľ cennej numizmatickej zbierky. Roku 1862 vyznamenaný peštianskymi Slovanmi za epos Pád Miliducha strieborným kalichom s rus. a slov. nápismi.

Pamiatky
--------

* časť rukopisnej pozostalosti v Literárnom archíve Matice slovenskej

Dielo
-----

* Básně, Budapešť roku 1842

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Plné texty diel Ľ. Žella

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5575 6041
* NK ČR: mzk2002139844
* SNK: 156635
* VIAF: 84518439
Pamätná tabuľa vo Zvolenskej Slatine
**Ľudovít Veselý** (\* 28. september 1910, Budapešť – † 14. december 1944, Kováčová) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, protifašistický bojovník, účastník SNP.

Rodina
------

* otec Alojz Veselý
* matka Helena rod. Hradilová

Životopis
---------

Študoval teológiu v seminári v Banskej Bystrici (1929 – 1932), 1932 vysvätený za kňaza. Počas štúdia v Banskej Bystrici tajomník Literárnej školy banskobystrických klerikov. V roku 1933 – 1936 rokuk. kňaz, 1936 – 1940 dôstojník duchovnej služby čs. resp. slov. armády z povolania, 1940 – 1944 administrátor fary vo Zvolenskej Slatine. Odporca fašistického režimu na Slovensku, pre pokus o útek do zahraničia, po prezradení zatknutý, prepustený z armády. V civilnej duchovnej správe podporoval protifašistický odboj, zapojil sa do SNP ako spravodajský dôstojník 1. čs. armády na Slovensku. Po potlačení Povstania do hôr opäť zapojený do ilegálneho odboja, ukrýval sa v seminári v Banskej Bystrici, 12. decembra 1944 nem. bezpečnostnými orgánmi zatknutý, odsúdený na trest smrti a popravený.

Ocenenie
--------

* Roku 1946 vyznamenaný Radom SNP I.tr. a povýšený na majora in memoriam

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Ľudovít Špitko** (Spitkó) (\* 25. november 1846, Ľubica – † 7. november 1914, Budapešť) bol slovenský pedagóg a filológ.

Rodina
------

* otec Michal Špitko
* matka Zuzana rod. Belerová

Životopis
---------

Študoval na strednej škole v Levoči a v Egri, na univerzite v Budapešti, 1872 v Lipsku. Učiteľ na gymnáziách v Maďarsku a Rumunsku, riaditeľ gymnázia a predseda Spolku učiteľov v Banskej Bystrici (1884 – 1890). Podieľal sa na formovaní jednotného uh. stredošk. systému, autor štúdií a článkov s pedagogickou problematikou, zaoberal sa tvorbou učebných osnov. Napísal lat. gram. a jazykovedné štúdie o klasických jazykoch, o indogermánskej porovnávacej jazykovede. Venoval sa aj kult. histórii, najmä antike, autor monografie o gréckom divadle. Autor lat. štúdie o gr. a rímskej výchove, pedagogické príspevky uverejňoval v periodikách.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike - pokrstený ako Lajos Andras Spitko

Autoritné údaje: * SNK: 204607
**Thready** (z angl. vlákno; súvislosť) alebo hovorovo **vlákna** v informatike sú nezávisle bežiace úlohy, na ktoré je pri tzv. multithreadingu rozdelený jeden program.

Použitie threadov je spôsob, ako rozdeliť program na dve alebo viac rovnocenne vykonávaných úloh. Viaceré vlákna môžu byť vykonávané naraz – nazýva sa to multithreading (porovnaj s multiprogramovanie). Multithreading sa obyčajne zabezpečuje buď rozdeľovaním času (kde jeden procesor prepína medzi vykonávaním rôznych vlákien) alebo paralelné spracovanie dát - multiprocessing (kde sú vlákna vykonávané na viacerých procesoroch (SMP) či jadrách procesora (CMP)). Vlákno sa podobá procesu, odlišný je spôsob zdieľania prostriedkov a súvisiaci kontext.

Veľa moderných operačných systémov priamo podporuje obidva spôsoby – rozdeľovanie času aj multiprocessing s plánovaním procesov (scheduling). Jadro operačného systému dovoľuje programátorom manipulovať s vláknami cez vyvolania systému. Niektoré implementácie sa nazývaju vlákna jadra (kernel threads) alebo odľahčené procesy. Program môže mať vlákna implementované aj bez podpory operačného systému pomocou časovačov, signálov, alebo inak. Je však potrebné prerušiť vlastné vykonávanie a odtiaľ urobiť vlastné rozdeľovanie času. Tieto vlákna sa niekedy nazývaju používateľské.

Porovnanie vlákien a procesov
-----------------------------

Procesy v tradičných viacúlohových operačných systémoch sa od vlákien odlišujú najmä tým, že procesy:

* sú spravidla nezávislé,
* obsahujú značnú informáciu o svojom stave,
* majú oddelený adresný priestor a
* interagujú len prostredníctvom mechanizmov na medziprocesovú komunikáciu, ktoré poskytuje operačný systém.

Na druhej strane viacero vlákien priamo zdieľa stavové informácie procesu, ako aj pamäť a ďalšie zdroje. Zmena kontextu medzi vláknami jedného procesu je spravidla rýchlejšia ako zmena kontextu medzi procesmi. Systémy ako Windows NT alebo OS/2 majú "lacné" vlákna a "drahé" procesy; v ostatných operačných systémoch nie je medzi vláknami a procesmi taký veľký rozdiel.
**Chromios** (starogr. *Χρόμιος* – *Chromios*) je v gréckej mytológii syn Pterelaa, kráľa ostrova Tafos.

Chromios a jeho bratia Tyrannos, Antiochos, Chersidamas, Méstor a Euéres pochádzali z ostrova Tafos. Keďže ich starý otec Méstor bol brat mykénskeho kráľa Élektryóna, domnievali sa, že si môžu nárokovať podiel z mykénskeho kráľovstva. Jedného dňa sa preto vybrali s vojskom do Mykén, aby o tom s mykénskym kráľom Élektryónom rokovali. Mykénsky kráľ ale ich nároky zmietol zo stola, čo v nich vyvolalo sklamanie a hnev.

V túžbe po pomste sa potom dohodli, že mu ukradnú dobytok. Synovia Élektryóna sa im však postavili na odpor a po krvavej bitke zostal nažive len Euéres, ktorý strážil lode. Zo synov Élektyóna prežil len najmladší Likymnios. Tafančania ale dobytok nakoniec predsa len odviedli a predali ho élidskemu kráľovi Polyxenovi. Dobytok neskôr kúpil Élektryónov synovec Amfitryón a vrátil mu ho.

Referencie
----------

1. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,4,5.
2. 1 2 3  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,4,6.
**Barákova komisia** bola komisia ÚV KSČ pre preskúmanie zákonnosti niektorých súdnych prípadov, ktoré sa uskutočnili v Československu od nástupu KSČ v roku 1948 z hľadiska výšky trestov. Pretože sa zaoberala len otázkou výšky trestov a nie otázkou viny, šlo skôr o komisiu revíznu a nie rehabilitačnú. Ustanovená bola 10. januára 1955 a jej činnosť trvala až do roku 1957. Na jej čele stál vtedajší minister vnútra Rudolf Barák. Činnosť komisie bola spočiatku tajná a podklady získavala bez zákonného podkladu pod rôznymi inými zámienkami.

Výsledkom komisie bolo zmiernenie relatívne malého množstva trestov udelených v politických procesoch 50. rokov (čo v niektorých prípadoch viedlo k prepusteniu väznených). Niektoré prípady boli vyriešené udelením amnestie. Komisia však bola zameraná len na procesy v rámci KSČ a jej závery nesmerovali proti strane ale len voči jej neurčitým členom. To bolo spôsobené mimo iné tým, že väčšina osobností, ktoré sa na procesoch podieľali ešte zastávali svoje úrady, alebo sa priamo podieľali na práci komisii (aj samotný Barák). Na druhej strane komisia oficiálne zistila viaceré pochybnosti, či informácie o psychickom nátlaku a mučení, ktoré výrazne spochybňovali spravodlivosť a právoplatnosť procesov.

V nadväznosti na Barákovu komisiu bol Rudolf Barák 5. apríla 1956 menovaný aj vedúcim tzv. komisie C, ktorá mala za úlohu sa zvlášť zaoberať prípadom Slánsky a spol. Potreba prešetrenia prípadu prichádzala najmä zo zahraničia, kde sa podobné prešetrenia ikonických procesov vnútri strany tiež uskutočnili. Prípad so Slánským bol síce prekvalifikovaný, zároveň však potvrdený ako oprávnený.

Barákova komisia sa zaoberala aj slovenskými komunistickými politikmi uväznenými v rámci tzv. procesu s buržoáznymi nacionalistami. Samotný pomerne čerstvý prípad komisia ešte v roku 1955 potvrdila, bola však prerušená väzba Ladislava Novomeského a jeho prípad bol posunutý na súd, ktorý Novomeského následne v roku 1956 pre údajné "dobré správanie a odsedenie si polovice trestu" oslobodil.

V 60. rokoch sa uskutočnila druhá rehabilitačná komisia (Kolderova komisia), v rámci ktorej bola Barákova komisia prešetrená a podrobená kritike. Rudolf Barák, vedúci komisie bol zároveň uznaný za zodpovedného za nespravodlivý prístup komisie k otázke rehabilitácií, a následne bol odsúdený k 15 rokom väzenia pre trestný čin sabotáže a rozkrádania socialistického majetku.

Referencie
----------

1. 1 2   *10. 1. 1955: Vznik takzvané Barákovy komise* [online]. www.rozhlas.cz, [cit. 2019-11-11]. Dostupné online. (po česky)
2. 1 2 3 4  RYCHLÍK, Jan. *Češi a Slováci ve 20. století. Spolupráce a konflikty 1914 – 1992*. 2. vyd. Praha : Vyšehrad, 2015. 677 s. ISBN 978-80-7429-631-4. S. 412 – 413.
3. 1 2   *50. léta - Rehabilitace a "rehabilitace" v době komunistického režimu: TOTALITA* [online]. totalita.cz, [cit. 2019-11-11]. Dostupné online.
4. ↑   *Závěrečná zpráva Kolderovy komise* [online]. www.praguecoldwar.cz, [cit. 2019-11-11]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Kolderova komisia
* barnabitská komisia
* Pillerova komisia
Logo 36. špeciálneho pluku leteckej dopravy
**36. špeciálny pluk leteckej dopravy** (poľ. 36 Specjalny Pułk Lotnictwa Transportowego) bol osobitný pluk poľského vojenského letectva založený v roku 1945. Jeho sídlom bolo letisko Frédérica Chopina vo Varšave. Všetky jeho lietadlá slúžili k verejnej preprave, najmä preprave poľských politikov.

Lietadlový park
---------------

Stav z 30. decembra 2011:

| Typ | Fotografia | Krajina pôvodu | Počet |
| --- | --- | --- | --- |
| Embraer ERJ 170-200LR |  | Brazília  Brazília | 2 |
| PZL M-28B Bryza |  | Poľsko  Poľsko | 3 |
| PZL W-3 Sokół |  | Poľsko  Poľsko | 3 |
| Mil Mi-8 |  | Sovietsky zväz  Sovietsky zväz | 7 |
| **Spolu** |  |  | **15** |

Nehody
------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Letecké nešťastie v Smolensku 2010*
Dňa 10. apríla 2010 havarovalo pri pokuse pristáť na Smolenskej leteckej základni lietadlo Tu-154M s poľskou delegáciou vrátane prezidenta Lecha Kaczyńského a vysokých politických a vojenských predstaviteľov Poľska. Nehodu nikto neprežil.

Rozpustenie jednotky
--------------------

Krátko po zverejnení poľských výsledkov vyšetrovania smolenskej havárie bolo poľskou vládou rozhodnuté o rozpustení pluku a predaní jeho lietadiel. Správa uvádza veľké množstvo zásadných nedostatkov v úrovni výcviku, letovej príprave i celkovej prevádzkovej praxi, vrátane rutinného porušovania predpisov a falšovania údajov.

Naďalej by mali poľských činiteľov prepravovať poľské aerolínie LOT.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál letectvo |
Plamene z horiaceho dreveného uhlia
**Plameň** je viditeľná, svetlo emitujúca plynná časť ohňa. Spôsobuje ho vysoko exotermická reakcia (napríklad horenie – samo sa udržujúca oxidačná reakcia) prebiehajúca v úzkej zóne. Ak je plameň dostatočne horúci aby ionizoval plynné komponenty môže dosiahnuť formu plazmy.

Plameň má obyčajne tvar kužeľa, s dvoma rôznymi zónami: vnútorná, kužeľovitá plocha sa skladá z nespáleného plynu a malého množstva kyslíka; vonkajšia – viditeľná oblasť je tvorená reagujúcim plynom a kyslíkom, (pyrolýza za vzniku CO2 a H2O).

V chémii sa často používa plameňová skúška pri zisťovaní prítomnosti kovu alebo polokovu. Je založená na typickej farbe horenia daných látok s kyslíkom na Bunsenovom horáku. Teplo ohňa spôsobuje excitáciu iónov kovov a spôsobuje, že vyžarujú viditeľné svetlo. Niektoré prvky pri tom horia plameňom charakteristickej farby, napr. lítium horí karmínovo červeno.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Plameň (horenie)**
**BCG matica** (iné názvy: **matica BCG, BCG biznis matica, bostonská matica, Business Consulting Group (biznis) matica, (biznis) matica Boston Consulting Group, BCG portfólio, portfólio BCG, bostonské portfólio, matica/portfólio (trhového) rastu a podielu, portfóliová matica BCG, bostonská portfóliová matica**) je v marketingu a manažmente názov portfóliového modelu stratégie, ktorý vyvinula americká spoločnosť "The Boston Consulting Group" (odtiaľ *BCG*). Matica ukazuje spojitosti medzi tempom rastu obchodov a konkurenčnou pozíciou spoločnosti. Slúži predovšetkým manažérom spoločností ako pomôcka pri riadení a rozhodovaní sa o zdrojoch. 

Základom analýzy portfólia je tzv. BCG matica. Použitie matice prebieha v troch krokoch:

1. rozdelenie podniku na strategické podnikateľské jednotky (SPJ, strategic business units)
2. vzájomné porovnanie jednotlivých SPJ a ich prínosov
3. vývoj strategických cieľov s ohľadom na jednotlivé SPJ

Podľa BCG matice sú strategické podnikateľské jednotky rozdelené do štyroch kvadrantov podľa toho, aký podiel na trhu jednotlivé SPJ zaujímajú a aký sa predpokladá rozvoj konkurenčného okolia.

Kvadranty matice
----------------

BCG Matica
Jednotlivé kvadranty BCG matice sa nazývajú Otázniky (anglicky *Question marks*), Hviezdy (ang. *Stars*), Dojné kravy (ang. *Cash cows*) a Psi (ang. *Dogs*).

Otázniky
Ide o výrobky v štádiu zavádzania na trh, vyžadujú značné finančné vstupy, ale sú šancou do budúcnosti. Prieskum trhu rozhodne, či do nich ďalej investovať alebo ich stiahnuť.
Hviezdy
Produkty, ktoré majú najlepšie obchodné výsledky čo do rastu tempa obratu, tak do podielu na trhu. Udržanie týchto výsledkov je tiež finančne náročné, ale výsledkom je vysoký zisk.
Dojné kravy
Hlavná finančná opora firmy, prinášajú vysoké zisky bez toho, aby vyžadovali väčšie finančné vklady. Umožňujú podporovať rozvoj nových aktivít, prípadne kryť straty z útlmu neziskových výrobkov alebo aktivít.
Psi
Patria sem výrobky, ktoré končia svoju komerčnú dráhu. Je na zvážení podnikov, ako dlho sa oplatí príslušný produkt udržiavať na trhu a podporovať ich predaj zosilnenou marketingovou politikou.
Je zrejmé, že jednotlivé produkty postupne menia svoju pozíciu v portfóliu. Analýzy doterajšieho vývoja a pravdepodobnosti budúceho vývoja týchto pozícií sú veľmi dobrým základom pre stanovenie marketingových cieľov.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku BCG matice na českej Wikipédii.*
**Gaius Iulius Hyginus** (64 pred Kr. – 17 po Kr.) bol rímsky spisovateľ a vzdelanec, ktorý viedol Palatínsku knižnicu založenú za vlády cisára Augusta. Hyginus bol pôvodom otrok buď z Hispánie alebo Alexandrie, ktorý získal za svoje služby prepustenie (podľa svojho pôvodného pána prijal meno Gaius Iulius). Jeho osud dokazuje, ako osobné schopnosti jednotlivca mohli vyniesť na vrchol aj otroka. Nakoniec ale Hyginus upadol u cisára v nemilosť a dožil v chudobe, podporovaný svojím priateľom, historikom Clodiom Liciniom.

Hyginus bol autorom početných vedeckých diel zaoberajúcich sa poľnohospodárstvom, dejepisectvom, literárnou kritikou (Hyginus vytvoril komentár Vergília) aj geografiou, v čom nasledoval veľkého rímskeho encyklopedistu Marca Terentia Varrona. Z Hyginovho diela sa dodnes nič nezachovalo.

Hyginus býva mylne stotožňovaný s prácami *Fabulae* (Báje), *De astronomia* (aj Poeticon astronomicon, O astronómii). Obe diela sú písané rudimentárnou latinčinou a obsahujú množstvo jazykových chýb, ktoré sotva možno pripísať veľkému učencovi, nadto vedúcemu knižnice. Zdá sa skôr, že ide o dva školské výťahy, ktoré vznikli v 2. storočí po Kr. a boli Hyginovi pripísané neskôr.

Referencie
----------

1. ↑  Suet. Gram. XX
2. ↑   *Julius Hyginus Poeticon Astronomicon* [online]. The Institution of Engineering and Technology, [cit. 2012-07-03]. Dostupné online. (anglicky)

Literatúra
----------

* CONTE, Gian Biagio. *Dějiny římské literatury*. Preklad Dagmar Bartoňková et al. Vyd. 1. Praha : KLP, 2003. 790 s. ISBN 80-85917-87-4.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portál |

Autoritné údaje: * BnF: 11886589r
* GND: 119437627
* ISNI: 0000 0001 2096 7516
* LCCN: n84175578
* NK ČR: jo2014810235
* VIAF: 100181375
* WorldCat: lccn-n84175578
**Karneval v Ríme** (nem. *Der Karneval in Rom*) je opereta, ktorú skomponoval Johann Strauss ml..

Premiéra sa konala 1.marca 1873 v Theater an der Wien. Kvalitné libreto napísali Josef Braun a Richard Genée. Bola to druhá Straussova opereta, prevláda v nej rytmus polky. Na rozdiel od prvej (*Indigo a štyridsať zbojníkov*) autor prejavil viac scénického pohľadu, hudba je viac „ponorená" do deja. Opereta bola úspešná doma aj v zahraničí.

Dej operety bol prepracovaný v roku 1912 Josefom Kleinom a dielo bolo uvedené pod novým názvom *Der blaue Held* (Modrý hrdina). Nová verzia sa však nezaznamenala výraznejší úspech.

Obsah
-----

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Mária, mladá slečna z vidieka sa zamiluje do maliara Artúra Bryka. Ten jej namaľuje portrét. Keď Artúr odíde do Ríma, Mária portrét predá, aby získala peniaze na cestu a mohla sa vybrať za svojou láskou. Prezlečie sa do mužských šiat, Artúr ju nespozná a vezme ju za svojho učňa. V tom čase Artúr dvorí grófke Falconiovej. Mária tomu chce zabrániť a preto začne sama grófku zvádzať. Prichytí ich však gróf a Máriu vyzve na súboj. 

Do Ríma prichádzajú Hesse a Rafaeli, ktorí kúpili od Márie obraz. Keď Artúr obraz uvidí, spozná vo svojom učni Máriu. Počas nasledujúcej veľkej karnevalovej slávnosti sa všetky osoby stretávajú, a všetky problémy sa urovnajú.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Externé odkazy
--------------

* Ausführliche Inhaltsangabe
* Der Karneval in Rom im Operetten-Lexikon
Kombajn Claas pri žatí úrody ovsa
Video obilný kombajn z dronu 2022
Kombajn v bežnej cestnej premávke má žaciu lištu uloženú na vozíku, ktorý ťahá za sebou
**Obilný kombajn** je jednoúčelový pojazdný poľnohospodársky stroj, ktorý žne obilie, s adaptérom kukuricu a niektoré ďalšie rastliny (lucernu, slnečnicu, ďatelinu, rascu, bôb, hrach atď.). Spája v sebe tri operácie do jedného prevádzkového procesu (kosenie, mlátenie, triedenie). Pri žatí obilný kombajn oddeľuje zrno od slamy a pliev (teda vykonáva mobilné mlátenie). Nahrubo vyčistené a vymlátené zrno potom premiestňuje do veľkej násypky, z ktorej je po naplnení vysypané do pristaveného (súbežne idúceho) nákladného automobilu alebo prívesu. Odpadovú slamu kombajn vypúšťa za seba na pole do riadku. Slama môže byť tiež ihneď „drvená" resp. rozrezaná a rozmetaná po poli a tak pripravená k následnému zaoraniu.

Výrobcovia obilných kombajnov
-----------------------------

* Case IH
* Caterpillar
* Claas
* Clayson
* Deutz-Fahr
* Dronningborg
* Fendt
* Fiatagri
* Fortschritt
* Gomselmaš (rus. Гомсельмаш)
* Jenisej
* John Deere
* Laverda
* Massey Ferguson
* MDW
* New Holland
* Rostselmaš
* Sampo

Kombajn ako dopravný prostriedok
--------------------------------

Prvý dochovaný písomný záznam, o uznaní kombajnu ako dopravného prostriedku, je detská knižka z roku 2022, kde ho dokonca uvideli v prvej stovke rebríčka dopravných prostriedkov.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Obilný kombajn**
**Karna** alebo **Rádhéja** je jedna z postáv, bojovník, v epickom staroindickom epose Mahábhárata. Spolu so Šakunim sa stal najlepším priateľom Durjódhanu.

Život
-----

Karna sa narodil Kuntí, manželke Pándua, ktorá ho splodila s bohom slnka Súrjom. Bol prvorodeným no nechceným synom, a podľa védskeho práva sa stal najstarším z Pánduovcov. Nikdy však s nimi neuzavrel priateľstvo a nenávidel tak Ardžunu, ako aj Bhímu. Počas jeho života ho ešte pred bitkou na Kurukšétre obidvaja porazili.

Prvé stretnutie Karny s Ardžunou bolo na prehliadke bojového umenia. Po ukážke Ardžunovej sily sa chcel tiež zúčastniť a Ardžunu prekonať a potom vyzvať k súboji, no zabránila mu v tom žiadosť Draupadí a tichá modlitba ich spoločnej matky Kuntí.

Sľuby
-----

Karna sa narodil v žiariacom brnení - dar boha Súrju. V tomto brnení bol takmer neporaziteľný, no prišiel oň vďaka sľubu. Bol ochotný dať brahmánom čokoľvek si budú želať, o čom sa dozvedel aj boh Indra, Ardžunov otec, a prišiel v prestrojení za Karnou požiadať ho o brnenie. Karna bol však varovaný v spánku svojim otcom, bohom Súrjom, a ten mu poradil, aby brnenie vymenil za neomylnú zbraň Šakti.

Druhý sľub dal Kuntí, svojej matke, že nezabije nikoho z Pánduovcov okrem Ardžuny. Vďaka tomuto sľubu prežili bitku na Kurušétre Judhišthira a Nakula.

Prekliatie
----------

Počas života bol Karna dvakrát prekliaty. Kliatba mu sľúbila, že si nebude môcť spomenúť mantry na vyvolanie magických zbraní práve vtedy, keď ich bude najviac potrebovať. Druhá kliatba spôsobila, že sa koleso jeho kočiara zaseklo do zeme takou silou, že by ním nepohlo ani tisíc slonov.

Bitka na Kurušétre
------------------

Karna sa zapojil do bojov až potom, čo padol Bhíšma. Dôvodom bolo odmietnutie boja pod Bhíšmom ako veliteľom, ktorý ho verejne urážal a pochyboval o jeho schopnostiach. S čerstvými silami okamžite vytvoril vo vojsku Pánduovcov spúšť. Pod Drónovým vedením spolu s ostatnými bojovníkmi nečestne zabil Ardžunovho syna Abhimanju.

### Zbraň Šakti

Výmenou za brnenie získal Karna od Indru zbraň Šakti. Táto neomylná šípka bola schopná zabiť každého, na koho bude namierená, vrátane bohov. Karna si ju uchovával pre Ardžunu, ktorého nenávidel najviac. Jeho plán prekazil rákšasa Ghatótkača, ktorý vytvoril takú spúšť v Kuruovskom vojsku, že ju musel použiť proti nemu. Po použití bol Ghatótkača okamžite mŕtvy a zbraň sa vrátila ku Indrovi na nebesá. 

### Karnova smrť

Ardžuna zabil Karnu v čestnom boji, keď počas tvrdého a vyrovnaného súboja sa naplnili obidve Karnove kliatby. Šípom v tvare polmesiaca zrazil Ardžuna Karnovi hlavu.

Zdroje
------

* Jan Mareš: Mahábhárata, Bhaktivedanta Book Trust, 2002, 986 s. ISBN 91-7149-456-1
*O dedine v Srbsku pozri Ogar (Srbsko)*
**Ogar** bola značka československých motocyklov existujúca v rokoch 1934-1949. V roku 1910 založil Jan Machek firmu pre predaj náhradných dielov na bicykle, motocykle a automobily. V roku 1924 spoluzakladá verejnú obchodnú spoločnosť Machek a spol. ktorá pokračovala v rovnakom sortimente. V roku 1931 je založená sesterská spoločnosť Autfit, ktorá v Prahe-Strašniciach vyrába ozubené kolesá a ďalšie náhradné diely pre spoločnosť Machek a spol. V roku 1933 bolo rozhodnuté začať vyrábať motocykle. Tie začala vyrábať v roku 1934 spoločnosť Autfit. V roku 1942 boli spoločnosti Machek a spol. a Autfit spojené pod akciovú spoločnosť Ogar. V roku 1945 bola zavedená národná správa, od roku 1946 pripadol Ogar (spoločne s firmou Jawa) pod národný podnik Zbrojovka Brno.

Prvým sériovým motocyklom bol Ogar 250 predstavený v roku 1934. Išlo o dvojtaktný jednovalec s dvoma rýchlosťami. Na jeseň 1935 bol predstavený nový motocykel Ogar 250 typ 4 - štyri rýchlosti. Ten sa tiež vyrábal vo vojenskom prevedení pre armádu. V roku 1938 bol predstavený motocykel Ogar 250 typ 3 Elán. Bol to trojrýchlostná dvojtakt s olejovým čerpadlom pre mazanie ložísk vnútri motora. V roku 1940 bol predstavený nový motocykel Ogar 125 s motorom Sachs. Po vojne bol modernizovaný typ 4 ako Ogar 250 model 1946. V roku 1946 bol uverejnený prototyp Ogar 350 OHC konštruktéra Vincenca Sklenářa. Posledným motocyklom bol dvojvalcový Ogar 350 typ 12 v ráme Jawa 250 Pérák. Ten sa vyrábal v rokoch 1948-1949. Firma Autfit vyrobila tiež niekoľko pretekárskych motocyklov s vodným chladením. Pre plochú dráhu bol postavený motocykel Ogar 500 JAP s britským motorom JAP. Na tomto motocykli jazdili legendárni plošináři Hugo Rosák a Jan Lucák.
|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| **Zakaukazská demokratická federatívna republika*Закавказская демократическая федеративная республика***

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ← Zakaukazský komisariát | **1918 – 1918** | Gruzínska demokratická republika → Arménska republika (1918 – 1920) → Azerbajdžanská demokratická republika → |

|  |
| --- |
| Vlajka štátuvlajka |

 |
| **Geografia**

|  |
| --- |
| Mapa štátu Ruské provincie na Kaukaze (1882) |

 |
| Hlavné mesto | Tbilisi |
| **Obyvateľstvo** |
| Národnostné zloženie | Gruzínci, Arméni, Azerbajdžanci, Turci, Kurdi |
| Jazyky | gruzínčina, arménčina, azerbajdžančina |
| **Štátny útvar** |
| Štátne zriadenie | republika |
| Mena | Zakaukazský rubeľ |
| Vznik | 24. február 1918 |
| Zánik | 28. máj 1918 |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Predchádzajúce štáty:**

|  |  |
| --- | --- |
| Zakaukazský komisariát | Zakaukazský komisariát |

 | **Nástupnícke štáty:**

|  |  |
| --- | --- |
| Gruzínska demokratická republika | Gruzínska demokratická republika |
| Arménska republika (1918 – 1920) | Arménska republika (1918 – 1920) |
| Azerbajdžanská demokratická republika | Azerbajdžanská demokratická republika |

 |

 |

**Zakaukazská demokratická federatívna republika** (ZDFR, rus. Закавказская демократическая федеративная республика (ЗКДФР), Zakavkazskaja demokratičeskaja federativnaja respublika), známa tiež pod menom **Zakaukazská federácia**, bol štátny útvar rozkladajúci sa na území dnešného Gruzínska, Arménska a Azerbajdžanu. Existoval však iba tri mesiace. Vznikol 24. februára a rozpadol sa 28. mája 1918.

Vznik republiky
---------------

Tento štátny útvar je jedným z výsledkov udalostí počas revolúcie v Rusku v roku 1917, keď ruská dočasná vláda utvorila Zakaukazský výbor, ktorý mal spravovať územie patriace Rusku v Zakaukazsku. 10. februára 1918 bol zvolaný Zakaukazský sejm, ktorému predsedal gruzínsky menševik Nikolaj Čcheidze, a rozhodlo sa v ňom, že sa Zakaukazsko stane nezávislým štátom. Presne za štrnásť dní sa tak stalo.

Zánik republiky
---------------

Existencia tejto republiky však nemala dlhé trvanie. Po uzavretí Brestlitovského mieru bol Kaukazský sejm nútený zasadnúť k rokovaciemu stolu s Turkami, aby zabránil útoku niekoľkokrát početnejšie tureckej armády na novo vzniknutú republiku. Prvá konferencia sa konala v Trabzone. Zakaukazská republika na jej základe musela vypratať celé západné Arménsko a ešte sa vzdať pôvodných arménskych území s mestami Batumi, Kars a Ardahan. Zmluva obsahovala aj demilitarizáciu všetkých ruských a arménskych jednotiek v oblasti.

Ďalšia mierová konferencia sa konala v Batumi v máji 1918. Turci predložili nároky na arménske mestá Gjumri a Ečmiadzin a dokonca na neskoršie hlavné mesto Gruzínska Tbilisi. V neúnosnej situácii sa ako prvé 26. mája 1918 od ZFDR odtrhlo Gruzínsko. Zostávajúce dve časti ZFDR, Arménsko a Azerbajdžan, sa osamostatnili o dva dni neskôr a federácia tak prestala existovať.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Zakavkazská demokratická federativní republika na českej Wikipédii.*
**Ludwig Albert Ganghofer** (\* 7. júl 1855 – † 24. júl 1920) bol nemecký spisovateľ a novinár.

Biografia
---------

Po absolvovaní gymnaziálnych štúdií pracoval krátku dobu v robotníckych profesiách, neskôr začal študovať strojné inžinierstvo, nakoniec ale vyštudoval filozofiu a literatúru v Lipsku. Vďaka svojej prvej veľmi úspešnej hre *Der Herrgottschnitzer von Ammergau* (1880) sa mohol stať spisovateľom na voľnej nohe.

Pracoval ako dramaturg vo viedenskom Ringtheateri a svojimi fejtónmi prispieval do mnohých časopisov. Bol osobným priateľom cisára Viliama II. Pruského, zastával veľmi nacionalistické a protidemokratické názory. Za prvej svetovej vojny bol vojnovým spravodajcom a napísal celú radu propagandistických básní. Čoskoro po skončení vojny zomrel.

Bibliografia
------------

Jeho romány, sčasti historické, čiastočne zo súčasnosti, sú inšpirované predovšetkým alpským prostredím a ich jednoducho a idylicky žijúcimi obyvateľmi, v období tzv. Heimatfilmu bolo veľa z nich sfilmovaných.

Referencie
----------

1. ↑  LENK, Leonhard. *Ganghofer, Ludwig Albert* [online]. www.deutsche-biographie.de, [cit. 2016-05-03]. Dostupné online. (nemecky)
2. ↑  Ludwig Ganghofer In: Literaturportal-bayern.de
3. ↑   *Ludwig Ganghofer* [online]. [Cit. 2016-05-03]. Dostupné online. (nemecky)

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ludwig Ganghofer na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ludwig Ganghofer**

Autoritné údaje: * BnF: 10435234j
* GND: 118537490
* ISNI: 0000 0001 0857 8059
* LCCN: n85200771
* NK ČR: jn20010601150
* VIAF: 59072154
* WorldCat: lccn-n85200771
Qimonda 512-Mbit GDDR3
**GDDR3** (**G**raphic **D**ouble **D**ata **R**ate **3**) je špecifická technológia typu pamäte u grafických kariet, vyvinutá firmou ATI Technologies v spolupráci s JEDEC.

Má veľmi podobný technický základ s DDR2, ale požiadavky na spotrebu energie sa trochu znížili, čo umožňovalo vyšší výkon pamäťových modulov a zjednodušenie chladiacich systémov. Na rozdiel od DDR2, taktiež používaná na grafických kartách, GDDR3 nesúvisí so špecifikáciou JEDEC DDR3.

Vnútri má zakončenie, vďaka čomu je vhodnejšia pre spoluprácu s GPU. Pre vyšší výkon pamäť prenáša 4 dátové bity na pin v 1 hodinovom cykle.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku GDDR3 na českej Wikipédii.*

  


| * z
* d
* u
Pamäťové čipy |
| --- |
| Asynchrónne | 
* EDO RAM
* FPM RAM

 |
| Synchrónne | 
* SDR
* DDR
* DDR2
* DDR3
* DDR4

 |
| Synchrónne (mobilné) | 
* Mobile DDR
* Mobile DDR2
* Mobile DDR3

 |
| Grafické | 
* VRAMG
* GDDR2
* GDDR3
* GDDR4
* GDDR5

 |
| Rambus | 
* RDRAM
* XDR DRAM
* XDR2 DRAM

 |
| Ostatné | 
* SIMM

 |
**Ludwig von Brenner** (\* 19. september 1833, Lipsko, Nemecko − † 9. február 1902, Berlín) bol nemecký dirigent a hudobný skladateľ.

Narodil sa v Lipsku a najprv študoval hudbu na miestnom konzervatóriu. Neskôr sa usadil v Petrohrade, kde vystupoval s miestnym orchestrom. V roku 1872 sa vrátil do Nemecka, stal sa dirigentom Berlínskeho symfonického orchestra a o štyri roky neskôr založil svoj vlastný orchester.

V roku 1882 sa stal prvým dirigentom novovzniknutých Berlínskych filharmonikov.; tu zostal do roku 1887, kedy ho nahradil Hans von Bülow. Mimo dirigentskej činnosti sa venoval skladaniu duchovnej hudby.  Jeho práca sa skladá zo štyroch omší, dvoch Te Deum, symfonických básní, predohier a iných orchestrálnych diel. Zomrel v Berlíne vo veku 68 rokov.

Referencie
----------

1. 1 2 3  BAKER, Remy; THEODORE, Alfred. *Biographical Dictionary of Musicians*. New York : [s.n.], 1919. (anglicky)
2. ↑  
DZAPO, Kyle J. *Joachim Andersen: A Bio-Bibliography*. Westport, CT : Greenwood Press, 1999. ISBN 0-313-30889-6.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Ludwig von Brenner na českej Wikipédii a Ludwig von Brenner na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 116486368
* NK ČR: xx0217948
* VIAF: 54901471
Katedrála svätého Benigna Dijonského
**Katedrála svätého Benigna Dijonského** (fr. *Cathédrale Saint-Bénigne de Dijon*) je gotická katedrála v Dijone. V roku 1862 bola zapísaná na zoznam národných pamiatok.

Katedrála bola budovaná od roku 1280 do polovice 14. storočia. S výškou 93 metrov je najvyššou stavbou v Dijone.

Pod katedrálou je krypta, ktorá bola pôvodne najnižším poschodím pôvodnej románskej rotundy v ktorej bol dnes prázdny hrob svätéhoe Benigna (fr. *Saint-Bénigne*).

Referencie
----------

1. ↑  . Dostupné online.
2. ↑  . Dostupné online.
3. ↑  Tomann, Laule, Bednarz.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Katedrála svätého Benigna Dijonského**

Externé odkazy
--------------

* Katedrála na stránke ministerstva kultúry
* dijoon.free.fr Dejiny katedrály

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Katedrála svatého Benigna Dijonského na českej Wikipédii a Cathédrale Saint-Bénigne de Dijon na francúzskej Wikipédii.*
Súradnice: 45°38′35″S 25°35′22″V﻿ / ﻿45,6429661°S 25,589324°V﻿ / 45.6429661; 25.589324

**Pravoslávna katedrála Zosnutia Bohorodičky** (rum. Catedrala Ortodoxa Adormirea Maicii Domnului, maď. Istenszülő elszenderedése-templom), alebo aj **Chrám Zosnutia Bohorodičky** (rum. Biserica Sfanta Adormire a Maicii Domnului) je pravoslávny chrám Rumunskej pravoslávnej cirkvi z konca 19. storočia, postavený v neobyzantskom slohu, nachádzajúci sa na Radničnom námestí (rum. Piata Sfatului) v historickom centre mesta Brašov v Brašovskej župe v Sedmohradsku v Rumunsku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.

Charakteristika a dejiny
------------------------

Iniciatíva na založenie a výstavbu chrámu vznikla v dôsledku konflitktu medzi rumunskými a gréckymi obyvateľmi mesta o práva na využívanie pravoslávneho chrámu svätej Trojice, ktorý už v meste stál. Povolenie na výstavbu s mnohými podmienkami v dôsledku vtedajších represívnych opatrení vočí Rumunskej pravoslávnej cirkvi bolo získané v roku 1828 a chrám bol následne postavený v roku 1833. Jednou z podmienok v rámci represívnych opatrení bolo, že chrám nemohol byť postavený tak , aby bol viditeľný a dostupný z ulíc mesta, a tak je celý vstavaný v bloku iných stavieb. Na to bolo potrebné odkúpiť dve budovy na námestí v hodnote 21 670 florinov, na čo sa museli zložit rumunskí pravosláni veriaci. Chrám mal najskôr podobu menšej kaplnky, ale neskôr sa 114 rodín hlásiacich sa k Rumunskej pravoslávnej cirkvo zložilo na výstavbu impozantnejšieho chrámu. Základný kameň dnešnej budovy bol položený v roku 1895 a chrám bol dokončený v roku 1899 a následne 18. júna 1899 vysvätený.

V roku 1940 bol chrám poškodený v dôsledku zemetrasenia a musel byť zrenovovaný.

Ako vzor pre stavbu poslóžila budova chrámu Gréckej pravoslávnej cirkvi vo Viedni.

Chrám je postavený v neobyzantskom dosahuje dĺžky 27 metrov a šírky 12,5 metra. V roku 1973 bola na chráme pristavaná veža taktiež v neobyzantskom slohu, keďže pôvodná spadla v dôsledku zemetrasenia v roku 1940.

Zaujímavosť
-----------

* Vo veži chrámu sa nachádzajú tri zvony, ktoré boli vyrobené firmou Seltenhofer z maďarského Šopronu.

Galéria
-------

* Detailný pohľad na neobyzanstká vežuDetailný pohľad na neobyzanstká vežu
* Pohľad na chrám od Bielej vežePohľad na chrám od Bielej veže
* Radničné námestie (rum. Piata Sfatului) v Brašove s budovou chrámuRadničné námestie (rum. Piata Sfatului) v Brašove s budovou chrámu

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  crestinortodox.ro
2. 1 2 3 4  brasovtour.com
3. 1 2 3  ghidlocal.com
4. 1 2 3 4 5 6  pensiunea-italiana.ro
5. 1 2 3 4 5 6  welcometoromania.ro
6. 1 2 3 4 5 6 7  transindex.ro
Logo Ibanez
**Ibanez** (アイバニーズ, *Aibanīzu*) je japonská značka gitár, ktorú vlastní spoločnosť Hoshino Gakki. Hoshino Gakki, so sídlom v Nagoji v japonskej prefektúre Aiči, boli jednou z prvých japonských spoločností zaoberajúcich sa hudobnými nástrojmi, ktoré sa významne umiestnili v predaji gitár v Spojených štátoch a Európe. Tiež boli prvou značkou gitár, ktorá sériovo vyrábala sedemstrunové gitary a osemstrunové gitary. Ibanez vyrába efekty, príslušenstvo, zosilňovače a nástroje v Japonsku, Číne, Indonézii a v Spojených štátoch (v zákazkovej predajni v Los Angeles). K roku 2017 predali takmer 165 modelov basgitár, 130 akustických gitár a viac ako 300 elektrických gitár. Po Gibson a Fender je Ibanez považovaná za tretiu najväčšiu značku gitár.

Referencie
----------

1. ↑  LTD. HOSHINO GAKKI CO.. *Ibanez guitars* [online]. [Cit. 2017-05-17]. Dostupné online.
2. ↑   *Ibanez at AMS* [online]. American Musical Supply, [cit. 2017-06-20]. Dostupné online. (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ibanez**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna webstránka

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ibanez na anglickej Wikipédii.*