Nositeľ Nobelovej cenyNositeľ Nobelovej ceny
**Jacobus Henricus van ’t Hoff** (\* 30. august 1852, Rotterdam – † 1. marec 1911, Steglitz pri Berlíne (dnes Berlín)) bol holandský fyzik a organický chemik. V roku 1901 získal Nobelovu cenu za chémiu ako uznanie za výnimočné služby ktoré poskytol svojim objavom zákonov chemickej dynamiky a osmotického tlaku v roztokoch. Jeho práce, ako napríklad chemická kinetika, chemická rovnováha, osmotický tlak, štruktúry organických látok a kryštalografia sú považované za jedny z najdôležitejších. Jacobus pomohol založiť fyzikálnu chémiu tak ako ju poznáme dnes. Je považovaný spolu s Antoine Lavoisierom, Louis Pasteurom a nemeckým chemikom Friedrichom Wöhlerom za jedného z najväčších chemikov vôbec.

Život
-----

Narodil sa v Rotterdame ako tretí syn doktora van ’t Hoffa a matky Alida Jacoba Kolff. Už od mladého veku sa zaujímal o vedu. Miloval prírodu, často chodil do botanickej záhrady na exkurzie. Jeho vnímavosť pre filozofiu a jeho záľuba v poézii sa dali uňho pozorovať už počas skorých školských čias. Byron bol jeho idolom.

Napriek prosbám otca, Jacobus začal študovať chémiu. Najprv v roku 1869 na Delft Polytechnical Institute kde aj získal diplom (1871), neskôr na Univerzite v Leidene, potom v Bonne (kde študoval s Friedrichom Kekulé), potom v Paríži (kde študoval s Charlesom Wurtzom) a nakoniec na Univerzite v Utrechte, kde získal aj doktorát v roku 1874. V roku 1876 sa stal profesorom fyziky na Veterinárnej škole v Utrechte a v roku 1878 profesorom chémie, mineralógie a geológie na univerzite v Amsterdame takmer na 18 rokov a neskôr sa stal predseda chemickej katedry. V roku 1887 sa stal profesorom chémie na univerzite v Lipsku a v roku 1896 profesorom chémie na univerzite v Berlíne.

V roku 1885 sa stal členom Kráľovskej holandskej akadémie vied. Bol ocenený čestným doktorátom z Harvardu a Yaleu (1901), Victoria Univerzity, Manchesteru (1903), Heidelberg (1908), Davyho medailou Kráľovskej spoločnosti (spolu s Le Belom (1893)), Helmholtzovou medailou Pruskej akadémie vied (1911), titulom Rytiera Čestnej légie (1894). V 1901 bol ocenený Nobelovou cenou za svoju prácu o roztokoch. Tá môže byť všeobecne zhrnutá takto: *veľmi zriedené roztoky sa riadia matematickými zákonmi, ktoré sú veľmi podobné zákonom, ktoré opisujú správanie plynov*. Van ’t Hoff bol čestným členom Britskej chemickej spoločnosti v Londýne, Kráľovskej spoločnosti vied v Göttingene (1892), Americkej chemickej spoločnosti (1898) a Akadémie vied v Paríži (1905). Bol takisto aj prominentným vedcom vtedajšej doby. Napriek mnohým oceneniam sa vyjadril, že získanie Nobelovej ceny bolo vrcholným bodom pre jeho kariéru.

V roku 1876 sa van ’t Hoff oženil s Johannou Francinou Meesovou. Mali spolu dve dcéry, Johannu Francinu (\* 1880) a Aleidu Jacobu (\* 1882), a dvoch synov, Jacobusa Hendricusa (\* 1883) a Goverta Jacoba (\* 1889). Jacobus zomrel vo veku 58 rokov, 1. mája 1911 v Steglitz pri Berlíne.

Chemické a najdôležitejšie práce
--------------------------------

Jacobus van ’t Hoff v roku 1900 na vrchole svojej kariéry.
Predtým ako získal doktorát, van ’t Hoff už publikoval prvú z významných prác na poli organickej chémie. V roku 1874 zistil fenomén optickej aktivity pomocou predpokladu, že chemické väzby medzi uhlíkatými atómami a jeho susednými atómami smerujú priamo do stredu štvorstena. Táto troj-dimenzionálna štruktúra perfektne súhlasila s izomérmi nájdenými v prírode (stereochémia). S týmto nápadom sa podelil s francúzskym chemikom Joseph Le Belom, ktorý nezávisle od Jacobusa prišiel s týmto nápadom.

V roku 1884 Hoff publikoval svoj výskum chemickej kinetiky, nazvanej *Études de Dynamique chimique* (Štúdie chemickej dynamiky), v ktorej opísal niekoľko metód na ovplyvnenie chemických postupov s použitím kreslenia, a aplikoval termodynamický zákon na chemickú rovnováhu. Prezentoval aj modernú koncepciu chemickej afinity. V 1886 dokázal príbuznosť medzi správaním zriedených roztokov a plynmi. Do roku 1895 pracoval na teórii Svante Arrheniusa o disociácii elektrolytov. V 1896 sa stal profesorom na *Pruskej akadémii vied* v Berlíne. Jeho štúdia slaných ložísk v Stassfurte napomohla pruskému chemickému priemyslu. V roku 1887 van ’t Hoff a nemecký chemik Wilhelm Ostwald založili vplyvný chemický magazín nazvaný *Zeitschrift für physikalische Chemie* *(Časopis pre fyzikálnu chémiu)*.

Pozri aj
--------

* Van ’t Hoffov faktor
* Van ’t Hoffov zákon

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jacobus Henricus van ’t Hoff**

Referencie
----------

1. ↑  Entry in Digital Album Promotorum of Utrecht University

* E. W. Meijer. Jacobus Henricus van 't Hoff; Hundred Years of Impact on Stereochemistry in the Netherlands. *Angewandte Chemie International Edition*, 2001, s. 3783. DOI: 10.1002/1521-3773(20011015)40:20<3783::AID-ANIE3783>3.0.CO;2-J.
* Trienke M. van der Spek. Selling a Theory: The Role of Molecular Models in J. H. van 't Hoff's Stereochemistry Theory. *Annals of Science*, 2006, s. 157. DOI: 10.1080/00033790500480816.
* Kreuzfeld HJ, Hateley MJ.. 125 years of enantiomers: back to the roots Jacobus Henricus van 't Hoff 1852-1911. *Enantiomer*, 1999, s. pp. 491–6.

Externé odkazy
--------------

* Jacobus Henricus van 't Hoff (po anglicky)
* Životopis na stránkach Nobelovej ceny (po anglicky)

  


| * z
* d
* u
Nositelia Nobelovej ceny za chémiu |
| --- |
| 
* Jacobus van ’t Hoff (1901)
* Hermann E. Fischer (1902)
* Svante A. Arrhenius (1903)
* William Ramsay (1904)
* Johann F. W. A. R. von Baeyer (1905)
* Ferdinand F. H. Moissan (1906)
* Eduard Buchner (1907)
* Ernest Rutherford (1908)
* Friedrich W. Ostwald (1909)
* Otto Wallach (1910)
* Maria Curieová-Skłodowská (1911)
* François A. V. Grignard / Paul Sabatier (1912)
* Alfred Werner (1913)
* Theodore W. Richards (1914)
* Richard M. Willstätter (1915)
* Fritz Haber (1918)
* Walther H. Nernst (1920)
* Frederick Soddy (1921)
* Francis W. Aston (1922)
* Fritz Pregl (1923)
* Richard A. Zsigmondy (1925)

 |
| 
* **1901 – 1925**
* 1926 – 1950
* 1951 – 1975
* 1976 – 2000
* 2001 – 2025

 |

Autoritné údaje: * BnF: 12006026k
* GND: 118705814
* ISNI: 0000 0001 0860 8334
* LCCN: n80057176
* NK ČR: nlk20000089186
* SNK: 156918
* VIAF: 21285
* WorldCat: lccn-n80057176