Slovník Grécko - albánsko - arumunsko - bulharský, vypracovaný Danielom Moscopolites, Arumunom z mesta Moscopole
**Arumunčina** (zriedkavo: **aromunčina**, staršie: **makedorumunčina, macedorumunčina, cincarčina**, po arumunsky aromãn/armîn /(limba) armãneascã/(limba) aromãna/armăneaşte, mac. влашки јазик - vlaški jazik, srb. cincarski jezik) je jazyk resp. dialekt Arumunov. Používa sa najmä v Grécku, Severnom Macedónsku, Albánsku a Srbsku.

Pôvod arumunčiny/Arumunov
-------------------------

Existujú dve teórie (presnešie: tézy) o pôvode arumunčiny: Podľa autochtónnej teórie (pochádzajúcej pôvodne z Grécka z roku 1909) sú Arumuni potomkovia (vplyvu) rímskych strážnikov a úradníkov činných najmä pri Via Egnatia. Je nepravdepodobné, že je táto teória správna, pretože 1. neexistujú doklady o väčšej či trvalejšej prítomnosti spomínaných Rimanov v spomínanej oblasti, 2- v danej oblasti by v danom čase museli prevládnuť grécke jazykové vplyvy na vplyvmi rímskymi, 3. pre všetky miestne názvy sídiel platí, že ich pôvodne slovanské názvy boli neskôr zmenené na arumunské, z čoho vyplýva, že sa sem Arumuni prisťahovali najskôr v 6. storočí (t.j. až po príchode Slovanov).

Podľa neautochtónnej teórie Arumuni prišli do Grécka niekde zo severu niekedy medzi 6. a 10. storočím a išlo o odnož starých Rumunov. Nie je isté, odkiaľ presne prišli (čo súvisí aj so spornosťou pôvodu Rumunov), ale asi prišli z južného Srbska (dokladajú to miestne historické geografické názvy) a zrejme sa presídlili pod tlakom prichádzajúcich Slovanov a/alebo (v 10. storočí) pod tlakom expandujúcich starých Maďarov.

Existuje aj teória, podľa ktorej južnejšia časť Arumunov je autochtónna (ide o miestne romanizované obyvateľstvo, aj keď sa počas sťahovania národov mierne presunulo, a to z nížin do susedných hôr), kým iná časť vznikla ústupom romanizovaného obyvateľstva počas sťahovania národov z územia medzi Rodopami a Dunajom smerom na juh a západ.
V Albánsku Arumunov vnímajú ako romanizovanú skupinu rovnakého, t.j. thráckeho, etnického pôvodu ako Albánci.

Klasifikácia
------------

Podľa jednej časti bádateľov je arumunčina samostatný románsky jazyk (spravidla zaraďovaný do podskupiny tzv. rumunských jazykov, nazývaných aj východorománske jazyky v užšom zmysle či dákorománske jazyky), podľa inej časti bádateľov ide o dialekt (nárečie) rumunčiny. Ani samotní Arumuni sa nevedia rozhodnúť.

Vzťah k príbuzným jazykom
-------------------------

Hoci rumunskí vedci Arumunov pokladajú len za podskupinu Rumunov, rozdiely medzi arumunčinou a rumunčinou sú také veľké, že Rumuni Arumunom nerozumejú (pokiaľ hovoria nárečím a nie jazykom vzdelancov, ovplyvneným rumunčinou). Rozdiely medzi rumunčinou a arumunčinou sú najmä v slovnej zásobe. Arumunčina má oveľa menej slovanských a oveľa viac gréckych slov. V oblasti gramatiky (morfológie a syntaxe) však zhody medzi rumunčinou a arumunčinou prevažujú nad rozdielmi.

Základná slovná zásoba arumunčiny je latinská (románska), asi 30 % slovnej zásoby sú grécke slová, menej je výpožičiek z turečtiny (čiastočne sprostredkovane cez gréčtinu) a albánčiny. Časť tvorí tzv. spoločná karpatská slovná zásoba všetkých juhobalkánskych pastierov.

Gramaticky je arumunčina, okrem vplyvov latinčiny, typický zástupca balkánskeho jazykového zväzu. Preto napríklad má postponovaný určitý člen (konkrétne: -lu , -le, -a, -ea), nemá neurčitok slovesa, nadmerne používa konjunktív a podobne. Okrem toho arumunčina vykazuje mnohé gramatické prvky gréčtiny, napr. v koncovkách množného čísla.

Miera oficiálnosti
------------------

V Grécku je Arumunov najviac (asi 150 000, možno ale oveľa viac). Rýchlo sa asimilujú. Jazyk sa nepoužíva ani v školách, ani v kostoloch, ani na úradoch. Jedinú výnimku pokiaľ ide o školy tvorí jeden kurz arumunčiny na Solúnskej univerzite.

V Albánsku žije druhá najpočetnejšia komunita Arumunov (asi 100 000 osôb, národné povedomie má ale už len možno 10 000 z nich). Arumunčina sa vyučuje na prvom stupni škôl, v jednej škôlke a existuje cirkev a arumunskou liturgiou.

V Macedónsku si na niektorých školách (v mestách, ako Skopje, Bitola, Štip a Kruševo) možno zvoliť arumunčinu ako vyučovací predmet a na súdoch môžu svedkovia vypovedať v arumunčine. V meste Kruševo je arumunčina druhým oficiálnym úradným jazykom po macedónčine, napriek tomu, že tu Arumunov žije asi len 10 %.

V Bulharsku sa arumunčina vyučuje na Rumunskom gymnáziu v Sofii.

Písmo
-----

V závislosti od používaného písma sa Arumuni delia na tzv. Panhelénov (t.j. grécki Arumuni), ktorí používajú grécke písmo, a Superrománov (t.j. všetci ostatní Arumuni), ktorí používajú latinku.

Dialekty/nárečia
----------------

Rozoznávame tieto nárečia/dialekty:

* južný dialekt (Grécko):
	+ pindoské nárečie
	+ tesálske nárečie
	+ epiroské nárečie
* severný dialekt
	+ gramosténske nárečie (v pohorí Gram(m)os)
	+ faršerocké nárečie (Albánsko)
	+ moskopolenské nárečie (Albánsko)
	+ gábruvské nárečie (Albánsko)
	+ musekiarske nárečie (Albánsko)
	+ ochridské nárečie (Severné Macedónsko)
	+ bitolské nárečie (Severné Macedónsko)
	+ makedónske nárečie (Grécko)
	+ pirinské nárečie (Bulharsko)

Existuje veľa iných spôsob rozdelenie arumunských dialektov.

Ukážky jazyka
-------------

Gramosténske nárečie (Otčenáš):

*Tatã a nostru, tsi eshci tu tserl,*
*s'ayiseascã numa a Ta,*
*s'yinã amirãriľa a Ta,*
*si facã vreare a Ta,*
*cum tu tserl, ashi sh'pisti locl.*
*Pãnea a nostrã atsea di cathi dzuã dã-nã-u sh'azã*
*shi ľartã-nã amãrtiile a noastre*
*ashi cum ľi ľirtãm sh'noi a amãrtoshlor a noshci.*
*Shi nu nã du la pirazmo,*
*ala aveagľi-nã di atsel arãul.*
*Cã a Ta easte Amirãriľa shi putearea*
*a Tatãlui shi Hillui shi a Ayului Spirit,*
*tora, totãna sh'tu eta a etilor.*
*Amen.*
Faršerocké nárečie (Otčenáš):

*Tatã a nostu tsi eshti tu tser,*
*si ayisiascã numa a Ta,*
*s’yinã amirãria a Ta,*
*si facã vrearea a Ta,*
*cum tu tser, ashe sh’pisti loc.*
*Penia a noste, atsa di cathi dzue, de-ni-u sh’aze,*
*sh’ľartã-ni amartiili a nosti,*
*ashe cum li ľãrtem sh’noi a amãrtoľor a noci,*
*sh’nu ni du la pirazmo,*
*ma viagľã-ni di atsel rãu.*
*C a Ta esti amirãria ľ’puteria,*
*a Tatãlui shi Hiľalui shi a Ayiului Spirit,*
*tora,totãna sh’tu eta a etillor.*
*Amin.*

Referencie
----------

1. ↑  GRAMELOVÁ, Lucie, at al. *Arumunština*. Praha : Jaroslav Gramel, 2012. 138 s. Dostupné online. ISBN 978-80-904744-4-4. S. 47 dole.
2. 1 2 3 4 5  MRUŠKOVIČ, Viliam. *Európa jazykov a národov na prahu tretieho tisícročia*. Martin : Matica slovenská, 2008. 517 s. ISBN 978-80-7090-858-7. S. 226.
3. 1 2  *Lexikon der romanistischen Linguistik*. Teil: Bd. 3. Die einzelnen romanischen Sprachen und Sprachgebiete von der Renaissance bis zur Gegenwart: Rumänisch, Dalmatisch/Istroromanisch, Friaulisch, Ladinisch, Bündnerromanisch. Tübingen : Max Niemeyer, 1989. ISBN 3-484-50250-9. s. 423-424.
4. ↑  GRAMELOVÁ, Lucie, at al. *Arumunština*. Praha : Jaroslav Gramel, 2012. 138 s. Dostupné online. ISBN 978-80-904744-4-4. S. 9.
5. 1 2  GRAMELOVÁ, Lucie, at al. *Arumunština*. Praha : Jaroslav Gramel, 2012. 138 s. Dostupné online. ISBN 978-80-904744-4-4. S. 15.
6. ↑
7. ↑
8. ↑  KRUPA, Viktor; GENZOR, Jozef. *Jazyky sveta v priestore a čase*. 2. dopl. a preprac. vyd. Bratislava : Veda, 1996. 356 s. ISBN 80-224-0459-4. S. 104-105, 110.
9. ↑  GRAMELOVÁ, Lucie, at al. *Arumunština*. Praha : Jaroslav Gramel, 2012. 138 s. Dostupné online. ISBN 978-80-904744-4-4. S. 65, 66.
10. 1 2 3  en wiki
11. ↑  *Lexikon der romanistischen Linguistik*. Teil: Bd. 3. Die einzelnen romanischen Sprachen und Sprachgebiete von der Renaissance bis zur Gegenwart: Rumänisch, Dalmatisch/Istroromanisch, Friaulisch, Ladinisch, Bündnerromanisch. Tübingen : Max Niemeyer, 1989. ISBN 3-484-50250-9. s. 429.
12. ↑  GRAMELOVÁ, Lucie, at al. *Arumunština*. Praha : Jaroslav Gramel, 2012. 138 s. Dostupné online. ISBN 978-80-904744-4-4. S. 61, 62.
13. ↑  GRAMELOVÁ, Lucie, at al. *Arumunština*. Praha : Jaroslav Gramel, 2012. 138 s. Dostupné online. ISBN 978-80-904744-4-4. S. 48.
14. ↑  MRUŠKOVIČ, Viliam. *Európa jazykov a národov na prahu tretieho tisícročia*. Martin : Matica slovenská, 2008. 517 s. ISBN 978-80-7090-858-7. S. 227.
15. ↑
16. 1 2  MRUŠKOVIČ, Viliam. *Európa jazykov a národov na prahu tretieho tisícročia*. Martin : Matica slovenská, 2008. 517 s. ISBN 978-80-7090-858-7. S. 228.
17. ↑  MRUŠKOVIČ, Viliam. *Európa jazykov a národov na prahu tretieho tisícročia*. Martin : Matica slovenská, 2008. 517 s. ISBN 978-80-7090-858-7. S. 226-227.
18. ↑  *Lexikon der romanistischen Linguistik*. Teil: Bd. 3. Die einzelnen romanischen Sprachen und Sprachgebiete von der Renaissance bis zur Gegenwart: Rumänisch, Dalmatisch/Istroromanisch, Friaulisch, Ladinisch, Bündnerromanisch. Tübingen : Max Niemeyer, 1989. ISBN 3-484-50250-9. s. 431.

Pozri aj
--------

* Arumuni

Externé odkazy
--------------

* GRAMELOVÁ, Lucie, at al. *Arumunština*. Praha : Jaroslav Gramel, 2012. 138 s. Dostupné online. ISBN 978-80-904744-4-4.
* 

| Románske jazyky |
| --- |
| **Iberorománske jazyky**: aragónčina • astúrčina • galícijčina • katalánčina • portugalčina • španielčina |
| **Galsko-románske jazyky**: francúzština • frankoprovensalčina • okcitánčina |
| **Rétorománske jazyky**: romanši • friulčina • ladinčina |
| **Balkánske románske jazyky**: rumunčina • moldavčina • arumunčina • meglenorumunčina • istrorumunčina • istrijčina |
| **taliančina** • **korzičtina** • **sardínčina** |