recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Nosorožec ostronosý** (iné názvy: **nosorožec ostrorohý, nosorožec dvojrohý, nosorožec čierny**, zastarano *nosorožec africký*, lat. Diceros bicornis) je druh z čeľade nosorožcovitých. S nosorožcom tuponosým sú jedinými nosorožcami žijúcimi v Afrike. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov nosorožec ostronosý patrí medzi kriticky ohrozené druhy, trend celkovej populácie je stúpajúci, populácia stúpa vďaka prebiehajúcim ochranárskym programom, do ktorého patrí aj zvýšený monitoring a legislatívne opatrenia. Drvivá väčšina ostávajúcej populácie nosorožca ostronosého je chránená v štyroch štátoch, v Južnej Afrike, Namíbii, Zimbabwe a v Keni.

Opis
----

Nosorožec ostronosý dorastá do dĺžky 2,9 až 3,1 metra, chvost meria 60 cm. Dosahuje váhy od 0,9 do 1,3 tony. Podobne ako iné druhy nosorožcov, aj on má slabý zrak, zato sluch a čuch má výborný.

Správanie
---------

Je to samotár, obývajúci rozličné habitaty. Svoje domovské územie si označuje hromadami trusu a močom. Kŕmi sa hlavne za šera alebo v noci. Cez deň je ukrytý v tieni alebo kališti. Votrelcov obvykle toleruje, ale je to veľmi nepredvídateľný živočích a môže náhle zaútočiť.

Potrava
-------

Nosorožec ostronosý sa živí ohrýzaním rozmanitých krov a nízkych stromov.

Rozmnožovanie
-------------

Vo dvojici sa nosorožce ostronosé združujú iba v období rozmnožovania, alebo ak ide o matku s mláďaťom. Mláďa sa narodí po 15 mesiacoch gravidity. Novorodenec váži okolo 40 kg, po pár týždňoch už prijíma pevnú stravu. Mláďa je odstavené od matky vo veku okolo dvoch rokov.

Ochrana
-------

Neutíchajúci záujem o rohy nosorožcov spôsobil ohromný pokles to 65 000 jedincov v roku 1970 na 2 500 v polovici 90. rokov. Populácia nosorožcov čiernych dosahuje dnes 3142 dospelých jedincov. Napriek zákonnej ochrane je riziko pytliactva také veľké, že niektoré nosorožce majú 24-hodinovú ozbrojenú stráž.

Poddruhy
--------

* Diceros bicornis bicornis
* †Diceros bicornis longipes – Vyhynul iba nedávno, oficiálne od roku 2011. Dôvodom bolo pytliactvo a nedostatok ochrany.
* Diceros bicornis michaeli
* Diceros bicornis minor

Galéria
-------

* Nosorožec ostronosý, Taronga zoo, Sydney, Austrália.Nosorožec ostronosý, Taronga zoo, Sydney, Austrália.
* Nosorožec čierny, Cincinnati Zoo.Nosorožec čierny, Cincinnati Zoo.
* Matka s mláďaťom.Matka s mláďaťom.

Referencie
----------

1. 1 2 3  IUCN Red list 2020.1. Prístup 20. marca 2020
2. ↑  Emslie, R. 2011. *Diceros bicornis ssp. longipes*. In: IUCN 2013. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.1. <www.iucnredlist.org>. Prístup 13. november 2013.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Nosorožec ostronosý**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Nosorožec ostronosý**

Zdroje
------

* BURNIE, David; KOVÁČ, Vladimír, a kol. *Zviera: Obrazová encyklopédia živočíšnej ríše*. Bratislava : Ikar, 2002. ISBN 80-551-0375-5.
**Võ Nguyên Giáp** (viet.  *Võ Nguyên Giáp*; \* 25. august 1911, An Xá, Vietnam – † 4. október 2013, Hanoj) bol vietnamský politik a generál. Bol najvyšším veliteľom vietnamských resp. komunistických vojsk počas indočínskej (1946 – 1954) a vietnamskej vojny (1960 – 1975).

Narodil sa v An Xá v kraji Lệ Thủy, v provincii Quang Binh vo Vietname. Pôsobil ako učiteľ a novinár. Vstúpil do protifrancúzskeho povstaleckého hnutia Viet Minh. Neskôr po porážke Francúzov pôsobil ako najvyšší veliteľ Severovietnamskej armády, minister vnútra a minister obrany. Spolu s komunistickým vodcom Ho Či Minom sa podieľal na vedení dlhotrvajúcej vojny s Južným Vietnamom a USA. Bol členom najužšieho vedenia krajiny ako člen politbyra strany Lao Động.

Referencie
----------

1. ↑  ČTK. *Zemřel generál Giap. Vietnamský hrdina z bojů proti Francii a USA* [online]. 2013-10-04. Dostupné online. (po česky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Võ Nguyên Giáp**

Autoritné údaje: * BnF: 120196412
* GND: 118694634
* ISNI: 0000 0001 2018 8758
* LCCN: n80036581
* NK ČR: jn20040202027
* VIAF: 111084565
* WorldCat: lccn-n80036581
Úhlava na Šumave.
**Úhlava** je rieka v juhozápadných Čechách. Je to najvýznamnejší pravostranný prítok Radbuzy, meria 108,5 km, zaberá povodie s veľkosťou 919,4 km² a v ústí dosahuje priemerný prietok 5,69 m³/s.

Pramení na Šumave na západnom svahu vrchu Pancíř (1 214 m n. m.) severne od mesta Železná Ruda. K osade Hamry tečie najprv na severozápad, potom pokračuje na sever a napája vodnú nádrž Nýrsko. Po pribratí ľavostrannej Andělice sa stáča severovýchodným smerom, v blízkosti Klatov mení smer toku na sever, následne medzi obcami Dolany a Předenice tečie na severoseverovýchod. Odtiaľ už tečie k ústiu výhradne na sever, pričom pod obcou Štěnovice preteká výrazne zvlneným korytom s niekoľkými veľkými meandrami. Do Radbuzy ústi na južnom okraji mesta Plzeň.

Významnejšími prítokmi sú ľavostranné Chodská Úhlava, Andělice, Poleňka a pravostranné Jelenka, Drnový potok, Točnický potok, Zlatý potok a Lukavice.

Úhlava preteká cez Nýrsko, Janovice nad Úhlavou, Bezděkov, Dolany, Švihov, Lužany, Přeštice, Dolní Lukavice, Štěnovice a okrajom Plzne.
Organizačné ciele bývajú zhrnuté do **misie** a/alebo **vízie**: 

* Definícia vízie v anglofónnom internete:
* 'obraz budúcnosti, ktorú zamýšľame'.   
 *vízia* slovami popisuje stav, kde sa chcú vidieť v budúcnosti tí, čo určujú ciele. Môže popisovať stav o 10 alebo 20 rokov, ak všetko pôjde presne podľa plánu.
* Definícia misie : zmysel, účel existencie.

Neradno zamieňať víziu s misiou, pretože sa principiálne odlišujú. Misia definuje účel alebo širší cieľ organizácie alebo podniku. Slúži ako sprievodca v časoch neistoty, maják. Nemá časové ohraničenie. Misia môže ostať rovnakou po desaťročia, ak sa správne formuluje. Vízia je konkrétnejšia pri určovaní cieľov a časového rámca pre ich dosiahnutie. Vízia je viazaná na nejakú formu úspechu. 

Napr. „Pomáhame prepravovať tovary a ľudí efektívne bez poškodzovania životného prostredia" je misia (výrok o misii). Fordov stručný, ale trefný slogan „Kvalita je práca č. 1" sa tiež môže považovať za určenie misie. Kým „Do roku 2010 budeme medzi 3 najväčšími prepravcami tovarov a ľudí v Severnej Amerike" je vízia (výrok o vízii). Je to konkrétny a jednoznačný cieľ.
**Metod Kaľavský** (\* 26. jún 1924, Sedlice – † 14. apríl 2011, Bardejov) bol slovenský folklorista a funkcionár Matice slovenskej.

Detstvo a vzdelávanie
---------------------

V rokoch 1930–39 navštevoval národnú školu v Sedliciach a meštiansku školu v Gelnici. Stredoškolské vzdelanie získal v rokoch 1940–45 na Učiteľskej akadémií v Prešove. Po vojne si kvalifikáciu rozšíril o odbor slovenský jazyk, zemepis a dejepis.

Pedagogické a kultúrne pôsobenie
--------------------------------

V rokoch 1945-1951 pôsobil ako učiteľ a neskôr riaditeľ strednej školy v Sedliciach. Vyvíjal osvetovú a kultúrnu činnosť v *Sdružení katolíckej mládeže* (SKM) a Ochotníckom divadelnom krúžku *Poľana*. Po odmietnutí príkazu komunistickej strany založiť jednotné roľnícke družstvo v obci bol z funkcie riaditeľa školy odvolaný a musel opustiť Prešovský okres. S problémami získal miesto učiteľa na druhej základnej škole v Bardejove. V štúdiu popri zamestnaní na Vyššej pedagogickej škole v Prešove (1958-1960) si doplnil kvalifikáciu o predmet pracovná výchova. V roku 1975 absolvoval štúdium somatopédie na Pedagogickej fakulte UK v Trnave. 

V rokoch 1953–1970 pôsobil ako zástupca riaditeľa jedenásťročnej strednej školy, okresný školský inšpektor a vedúci Okresného pedagogického strediska v Bardejove. Po verejnom odsúdení vstupu armád Varšavskej zmluvy do Česko-Slovenska v roku 1968 a po nástupe normalizácie ho komunistická strana poslala v roku 1971 na prevýchovu do Východoslovenských železiarni, kde bol nútený zotrvať 15 rokov až do svojho odchodu do dôchodku (1986).

V roku 1983 založil a až do roku 1988 viedol Mužský spevácky súbor Sedličan. Je autorom scenára pre televízny film *Šarišské Vianoce*, ktorý bol nakrútený v Sedliciach a odvysielaný v Československej televízii pod názvom *Slamená krása* v roku 1985. 

Po roku 1989 bol činný v obnovenom matičnom hnutí horného Šariša. Inicioval a podporoval rozvoj ľudových tradícií a hudobnofolklórneho hnutia, najmä Hornošarišských piesní a tancov v Raslaviciach. Ako člen najvyšších orgánov Matice slovenskej v Bratislave a funkcionár regionálnych matičných štruktúr sa zaslúžil o vybudovanie Cyrilometodského pamätníka nad Bardejovom.

Súčasnosť
---------

Od roku (2006) až do svojej smrti žil ako dôchodca v Bardejove.

Dielo
-----

* *Kamenistá cesta : Príspevok k oživovaniu pamäti národa.* Prešov: Súzvuk. ISBN 80-968949-8-6.
* *Šarišské Vianoce* (scenár k filmu, vysielaný pod názvom *Slamená krása*)

Externé odkazy
--------------

* Udelenie čestného členstva v Matici slovenskej
* Významní rodáci
**Schedios** (starogr. *Σχεδίος* – *Schedios*) je v gréckej mytológii syn fóckeho kráľa Ifita.

Schedios sa so svojim bratom Epistrofom ako mnohí iní achájski urodzení mladíci uchádzali o ruku krásnej Heleny, ktorá sa nakoniec vydala za spartského kráľa Menelaa. Keď neskôr trójsky princ Paris vyvolal únosom Heleny trójsku vojnu, bratia sa do vojenskej výpravy Achájcov zapojili a k brehom Tróje priviedli z Fókie vojsko na štyridsiatich lodiach. Schedios trójsku vojnu neprežil, zomrel na trójskej pláni, keď ho zasiahol oštep Priamovho syna Hektora.

Epický básnik Homér smrť Schedia zaznamenal v sedemnástom speve Iliady: „*Hektor hodil zas po Aiantovi svoj žiariaci oštep, ale ten si ho všimol skôr a pred kopijou kovanou unikol o vlások. Do kľúčnej kosti, však Schedia zranil – Ifíta, chrabrého Gréka, to syn bol, najlepšieho z Fókov, v preslávenom Panopeu mal sídlo a panoval početným mužom. Schedia teda veľmi zranil, kovaný oštep mu naraz prenikol ostrím skrz naskrz hore pri pleci. Padol, až zadunela zem, a zbroj mu na tele zarinčala.."*

Keď antický autor Pausanias navštívil v druhom storočí Antikyru vo Fókii, uvidel kamennú hrobku, o ktorej sa od miestnych ľudí dozvedel, že sú v nej pochovaní synovia Ifita, ktorí bojovali v trójskej vojne. Epistrofos sa podľa nich z Tróje vrátil a zomrel vo svojej rodnej krajine a Schedios zomrel v Tróade, ale jeho kosti priniesli domov, kde ich pochovali.

Referencie
----------

1. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,10,8.
2. ↑  Homér, *Iliada*, 2,517-524.
3. 1 2  Homér, *Iliada*, 17,304-311.
4. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 10,4,2.
5. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 10,36,10.
**Metodické spracovanie frazeológie** je spracovanie frazeológie v systéme jazykového vyučovania, pričom máme na mysli jej dôležité aspekty výstižnosť, rukolapnosť, účinnosť vyjadrenia, a to v dvoch póloch – v kultivovanom obraznom výraze a v primeranej expresívnej realizácii. Spolu s časovými možnosťami, s otázkami štruktúry frazeologického vyučovania, ako aj povahy a rozsahu frazeologického poučenia, v metodike frazeologického vyučovania prichádzajú do úvahy dva základné faktory, ktoré toto vyučovanie viažu na životný kontext. Je to motivácia frazémy a jej výchovný zmysel. Pretože životné situácie, ktoré frazeológia spravidla predpokladá sú zväčša negatívneho charakteru treba v nich nájsť pozitívny etický zmysel, ktorý je v nich nepriamo zakódovaný. S frazeológiou môže vyučujúci pracovať nielen na hodinách slovenského jazyka, ale aj na hodinách slohu a literárnej výchovy.

Literatúra
----------

* F. Miko, 1989.

*Článok pôvodne čerpal z diela ĎURČO, Peter (ed.). Frazeologická terminológia (1995) uverejneného na webe Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied.*
**Jozef Zlatňanský** (\* 13. marca 1927, Topoľčianky – † 11. februára 2017, Nitra) bol slovenský rímskokatolícky emeritný biskup, ktorý dlhé roky pôsobil na rôznych pozíciach v Kongregácii pre náuku viery vo Vatikáne.

Svoje teologické štúdia začal v Bratislave na bohosloveckej fakulte v rokoch 1946 – 1947. V štúdiu pokračoval následne v Ríme na Lateránskej univerzite. Za kňaza bol vysvätený 22. decembra 1951 v Ríme. V roku 1959 získal na Pápežskej gregoriánskej univerzite licenciát v sociálnych vedách.

V rokoch 1961 – 1963 bol profesorom filozofie na kňazskom seminári v Catanzaro. Od roku 1964 do roku 1966 pracoval na sekretariáte Vieroučnej komisie II. Vatikánskeho koncilu. 

Od roku 1966 pracoval v Kongregácii pre náuku viery, do roku 1975 ako asistent, v rokoch 1975 – 1984 ako riaditeľ sekcie pre vierouku. Dňa 6. decembra 1984 ho pápež sv. Ján Pavol II. menoval za subsekretára Kongregácie pre náuku viery. Úzko spolupracoval s prefektom Kongregácie kardinálom Mons. Josephom Ratzingerom, budúcim pápežom Benediktom XVI. V rokoch 1990 – 1994 bol členom Pápežského výboru pre medzinárodné eucharistické kongresy.

Biskup
------

Dňa 11. júna 1997 bol pápežom sv. Jánom Pavlom II. vymenovaný za titulárneho biskupa diecézy Montefiascone a sekretára interdikastriálnej Komisie pre východnú Európu. Biskupskú vysviacku prijal 20. júla 1997 vo Farskom chráme sv. Kataríny Alexandrijskej v Topoľčiankach z rúk kardinála Mons. Jozefa Tomka, prefekta Kongregácie pre evanjelizáciu národov. Spolusvätiteľmi bol Mons. Tarcisio Bertone S.D.B. sekretár Kongregácie pre náuku viery a Mons. Ján Sokol, arcibiskup metropolita Bratislavsko-trnavskej arcidiecézy.

Dňa 8. júna 2004 prijal pápež sv. Ján Pavol II. jeho rezignáciu z úradu z dôvodu dosiahnutia kanonického 75. roku života. Stal sa emeritným biskupom na odpočinku v Topoľčiankách.

Úmrtie
------

Zomrel v Nitre 11. februára 2017 vo večerných hodinách v deň liturgickej spomienky na Pannu Máriu Lurdskú v 89. roku života, 65. roku kňazskej služby a 19. roku biskupskej služby. Pohrebné obrady vykonal 16. februára 2017 vo Farskom chráme v Topoľčiankach bratislavský arcibiskup metropolita Mons. Stanislav Zvolenský. Homíliu predniesol nitriansky biskup Mons. Viliam Judák.

Referencie
----------

1. 1 2   *V Nitre vo večerných hodinách zomrel emeritný biskup Jozef Zlatňanský* [online]. TK KBS, 11.02.2017, [cit. 2017-02-11]. Dostupné online.
2. ↑  CHENEY, David M. *www.catholic-hierarchy.org*. REV. 2012-09-08, [cit. 2013-02-14]. Stránka Bishop Jozef Zlatnanský. (angl.)
3. ↑  TK KBS. *Jozef Zlatňanský bol pred 60 rokmi vysvätený za kňaza* [online]. 22. 12. 2011 07:00, [cit. 2013-02-14]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* J. E. Mons. Jozef Zlatňanský na www.kbs.sk
* *NOMINA DEL SEGRETARIO DELLA COMMISSIONE INTERDICASTERIALE PERMANENTE PER LA CHIESA IN EUROPA ORIENTALE* [online]. Holly See Press Office, 11.06.1997, [cit. 2013-02-14]. 226/1997. Dostupné online. (tal.)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jozef Zlatňanský na nemeckej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * LCCN: no2021089024
* NK ČR: ola2008474581
* VIAF: 85062303
* WorldCat: lccn-no2021089024
**Vízum** (z lat. carta visa - videný dokument) je povolenie od daného štátu (resp. v prípade USA, Švajčiarska a niektorých iných štátov potvrdenie nároku na udelenie povolenia od daného štátu) na:

* vstup cudzinca na jeho územie na isté obdobie (**vstupné vízum**) alebo
* opakovaný vstup cudzinca na jeho územie počas istého obdobia (**návratné vízum**) alebo
* výstup cudzinca alebo tuzemca z jeho územia na isté obdobie (**výstupné vízum**) alebo
* prejazd cudzinca jeho územím (**prejazdné vízum**).

Obvykle má formu pečiatky, resp. nálepky v cestovnom doklade alebo zriedkavejšie je vydávané ako samostatný dokument. V Schengenskom priestore sa vízum udeľuje formou špeciálnej nálepky v cestovnom pase. 

Vstupné resp. návratné vízum je najčastejší typ a udeľuje sa spravidla na relatívne krátke obdobie (najčastejšie do 3 mesiacov), na dlhšie pobyty treba špeciálne povolenia, napr. povolenie na pobyt.

Medzi štátmi môžu byť uzavreté dvojstranné alebo mnohostranné dohody o bezvízovom styku. 

V prípade bezvízového styku sú v niektorých prípadoch stále požadované tzv. cestovné povolenia na vstup do krajiny. V prípade USA ide o cestovné povolenie Esta visa. Od 12.januára 2009 občania, ktorí spadajú pod bezvízový program (VWP), musia pred vstupom na územie USA získať cestovné povolenie ESTA USA online.

Referencie
----------

1. ↑   ŽIADOSŤ a DOKUMENTY pre vízum do USA. *ESTA VISA*, 2014-09-17. Dostupné online [cit. 2017-07-01].
**Friedrich Christian Accum** (\* 29. marec 1769, Bückeburg – † 28. jún 1838, Berlín) bol nemecký chemik.

Život
-----

Accum bol synom Christiana Accuma (pôvodným menom Hertz Markus) a Suzanne Berthe La Motteovej. V roku 1793 emigroval do Londýna, kde sa stal okolo roku 1802 profesorom chémie a mineralógie na Surrey inštitúte a pracoval ako knihovník v Kráľovskej inštitúcii.

V roku 1822 sa vrátil do Berlína, po tom čo ho obvinili zo sprenevery. Toto obvinenie sa nikdy nepotvrdilo. V Berlíne prijal ponuku učiteľa na živnostenskom inštitúte a stavebnej akadémii.

Práca
-----

Použitie svietiplynu na osvetľovanie vynašiel William Murdoch v roku 1792. Neskôr princíp jeho použitia študoval Samuel Clegg. V roku 1803 sa Clegg a obchodník s umením Rudolph Ackermann spojili v projekte inštalácie verejného plynového osvetlenia v Londýne s použitím svietiplynu. V roku 1810 vznikla firma *London & Westminster Gas Light & Coke*, kde sa Clegg a Accum sa stali hlavnými inžiniermi.

Publikácie
----------

Accum napísal množstvo kníh vrátane:

* *A Practical Treatise on Gas Light*, 1815
* *Culinary Chemistry*, 1821
* *On the Adulteration of Food*, 1822
* *Essay of Chemical Reactants*, 1816
* *Chemische und physikalische Beobachtungen der Baumaterialien*, 2 zv. Berlín, 1826

Autoritné údaje: * BnF: 12732225n
* GND: 116004894
* ISNI: 0000 0001 1033 4408
* LCCN: n83007794
* SNK: 156657
* VIAF: 120709776
* WorldCat: lccn-n83007794
**Teľov** je časť sídliska Šváby v Prešove. 

Teľov je malé údolie s potôčikom, neobývané počas celej existencie Švábov. Užitočným sa javilo iba na pasenie svíň. Pastier ich zvolával fúkaním do volského roha. Svinský pastier v Teľove mal aj kolibu, ktorá sa nachádzala neďaleko studničky. O tejto studničke sa tradovalo, že ju vyryla sviňa rypákom.
Okrem svíň pasli aj voly. Voly sa pásli v noci na Komloši a pásol ich volský pastier,
ktorý voly zháňal plieskaním biča *puhi*. Tento bič bol kožený, dlhý a zdobený *kistľami*. Pásť voly často chodili aj mladí muži. 

Voly, kravy aj svine sa napájali z *četerni*, aj huta František (historická varňa soli) bola napájana z četerni, 
- Solivar pri Prešove I, 
- Historická Huta. 

Časť Pionierskej ulice
Zástavba Teľova vznikala ako krajné východisko v období po 1960, prvým domčekom bol Knapov domček, ktorý má iba dve miestnosti, najprv tam žili piati obyvatelia. Neskôr tam pribudlo viacero domov, vznikli dve ulice, a tiež priemyselná zástavba. Na južnej strane (na ľavom brehu potôčika) vznikla východzia stanica rekreačnej, víkendovej (pionierskej) železnice, vedľa neďalekej povestnej (Mindžali), podľa nej dostala ulica nepôvodný názov Pionierska. 

Súradnice: 48°58′08″S 21°15′35″V﻿ / ﻿48,969012°S 21,259789°V﻿ / 48.969012; 21.259789

| * z
* d
* u
 Mestské časti Prešova (26) |
| --- |
| Mestská časť č. 1 | 
* Sídlisko III
* Sídlisko Mladosť
* Rúrky

 |  |
| Mestská časť č. 2 | 
* Sídlisko II
* Pod a Za Kalváriou
* Pod Kamennou baňou
* Pod Wilec hôrkou
* Borkút
* Vydumanec
* Kyslá voda
* Cemjata

 |
| Mestská časť č. 3 | 
* sever mesta (Mier)
* Šidlovec (Okrúhliak, Pustá dolina)
* Dúbrava
* Surdok
* Kúty
* Nižná Šebastová (Širpo, Išľa)

 |
| Mestská časť č. 4 | 
* stred mesta (Táborisko, Duklianskych hrdinov)
* Staré mesto

 |
| Mestská časť č. 5 | 
* Solivar
* Soľná baňa
* Šváby (Teľov, Delňa)

 |
| Mestská časť č. 6 | 
* Sekčov (časť od P. Horova po L. Novomestského a od Federátov po Višňovú)

 |
| Mestská časť č. 7 | 
* Sekčov (časť od Šrobárovej po Vihorlatskú a Sibírsku ul.)
* Šalgovík

 |
| Bývalé mestské časti | 
* Šarišské Lúky (1970 – 1990, od 1990 súčasť Ľubotíc)
* Ľubotice (1970 – 1990)
* Haniska (1970 – 1990)

 |
Toto je článok o fiktívnom športe hranom v Harry Potterovi. O medzinárodne hranom genderovo-zmiešanom kontaktnom športe pozri *muklovský metlobal.*
**Metlobal** je fiktívny šport zo série kníh o Harrym Potterovi. Hráči sa pohybujú vzduchom na lietajúcich metlách. Jedno družstvo má sedem hráčov: 3 triafačov, 2 odrážačov, 1 strážcu a 1 stíhača. Hrá sa so štyrmi loptami: 

* dorážačka - v hre sú dve; odrážači odrážajú dorážačky od svojich hráčov a odrážajú ich na súperov tím
* prehadzovačka - túto si družstvo prehadzuje a snaží sa ju hodiť do jednej z troch kovových obručí. Strážca sa snaží brániť svoje kruhy.
* zlatá strela - stíhač sa ju snaží chytiť, pretože za to dostáva jeho družstvo 150 bodov. Len čo nejaký stíhač chytí zlatú strelu, ukončí zápas.

Šport
-----

V roku 2005 vznikol metlobal ako genderovo-zmiešaný kontaktný šport hraný na medzinárodnej úrovni. V roku 2010 vznikla medzinárodná metlobalová asociácia (IQA angl. International Quidditch Association), ktorá zjednotila pravidlá tohto športu. Na odlíšenie športu od fiktívnej hry sa používa aj názov **muklovský metlobal** (muggle quidditch). Na Slovensku sú 2 tímy muklovského metlobalu - *Pressburg Phantoms* v Bratislave a *Cassovia Crows* v Košiciach. Na medzinárodnej úrovni reprezentuje Slovensko národný metlobalový *Team Slovakia*. Slovenské tímy zastrešuje u nás *Slovenská Quidditch Asociácia*.

Referencie
----------

1. ↑   *Metlobal* [online]. netradicnesporty.sk, [cit. 2023-05-30]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Metlobal**
**Laima Vaikule** (\* 31. marec 1954, Cēsis, Lotyšská sovietska socialistická republika, dnes Lotyšsko) je lotyšská herečka, speváčka, režisérka a choreografka, ktorá je v Európe a v bývalom ZSSR známa najmä vďaka populárnym hitom ako *„Vernisage"* a *„Charlie"*.

Životopis
---------

Vaikuleová sa narodila 31. marca 1954 v meste Cēsis v Lotyšsku. Jej rodičia sa presťahovali do Rigy, keď mala tri roky. V mladosti sa Vaikulová intenzívne venovala hudbe a tancu. V roku 1966 sa ako 12-ročná zúčastnila súťaže mladých spevákov. V rokoch 1970 až 1973 študovala vo Vilniuse zdravotníctvo a zároveň sa venovala hudbe. 

V 80. rokoch študovala herectvo a réžiu na Moskovskom štátnom inštitúte pre divadelné umenie (GITIS), ktorý absolvovala ako herečka a režisérka.

Od roku 1986 Vaikuleová spolupracovala s populárnym lotyšským skladateľom Raimondsom Paulsom a ruským básnikom Iľjom Reznikom, ktorý napísal také hity ako *„Vernisaž"*, *„Charlie"* a *„Skripač na kryše"*. Jej piesne získali obrovský úspech. 

Vaikulová patrí medzi pôvodných organizátorov festivalu populárnej hudby v Jūrmale spolu s Raimondsom Paulsom. V 80. a 90. rokoch bola pravidelnou účastníčkou medzinárodných hudobných súťaží a festivalov po celej Európe. Tiež bola ocenená Zlatou lýrou na Bratislavskej lýre v roku 1987. 

Za osobitný prínos k hudbe a kultúre Lotyšska jej bol udelený titul Ľudový umelec Lotyšska (1995) a tiež získala ocenenie Veľká hudobná cena (1996).

V súčasnosti žije v Rige v Lotyšsku a vlastní dom aj v Moskve. Je vegetariánkou a podporuje práva zvierat.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Laima Vaikule**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Laima Vaikule na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 4612 5424
* LCCN: no98108132
* VIAF: 31618987
* WorldCat: lccn-no98108132
Súradnice: 43°19′S 13°00′V﻿ / ﻿43,317°S 13,000°V﻿ / 43.317; 13.000

**Marky** (tal. *Marche*) je región na východe centrálnej časti Talianska. Susedí s regiónom Emilia-Romagna a republikou San Maríno na severe a s regiónmi: Toskánsko sa severozápade, Umbria na západe, Abruzzy a Lazio na juhu. Na západe má pobrežie Jadranského mora. Okrem riečnych údolí a pobrežia je krajina hornatá, hlavnú časť tvoria Apeniny. V 19. storočí spojila región pozdĺž pobrežia železnica z Bologne do Brindisi. Hornaté vnútrozemie nemá rozvinutú dopravnú infraštruktúru a cesta zo severu na juh je dostupná nerovnými cestami cez horské priesmyky.

Dejiny
------

V minulosti bol región známy ako Picenum. Pobrežie obýval galský kmeň Samnitov. Boli dobytí Rimanmi v Bitke pri Sentine roku 295 pred Kr. Rimania založili viaceré kolónie a spojili ich s Rímom cestami Via Flaminia a Via Salaria. Mesto Ascoli Piceno bolo strediskom Spojeneckej vojny (91 – 89 pred Kr. tiež: Marsická vojna).

Po páde Západorímskej ríše napadli región Góti. Po vojne (535 – 554) bol región súčasťou byzantského exarchátu Ravenna (mestá Ancona, Fano, Pesaro, Rimini a Senigallia vytvorili skupinu Pentapolis). Po páde exarchátu bol región krátko v moci Longobardov ale na konci 8. storočia bol dobytí Karolom Veľkým.

Administratívne delenie
-----------------------

Región je rozdelený na 5 provincií (oficiálne údaje pre 5. provinciu (Fermo), založenú v 2009, budú dostupné po sčítaní v roku 2011. Údaje sú zahrnuté v provincii Ascoli Piceno, ktorej bola do roku 2009 súčasťou.):

Ancona
Ascoli Piceno
Fermo
Macerata
Pesaro e Urbino

| Provincia | Rozloha (km²) | Obyvateľstvo | Hustota obyv. (obyv./km²) |
| --- | --- | --- | --- |
| Ancona | 1 940 | 474 630 | 244,6 |
| Ascoli Piceno | 2 087 | 388 621 | 186,2 |
| Macerata | 2 774 | 321 973 | 116,1 |
| Pesaro e Urbino | 2 892 | 380 695 | 131,6 |

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Marky**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Marche na anglickej Wikipédii.*

  


| * z
* d
* u
Regióny Talianska |
| --- |
| Regióny | 
* Abruzzy
* Apúlia
* Basilicata
* Benátsko
* Emilia-Romagna
* Kalábria
* Kampánia
* Lazio
* Ligúria
* Lombardsko
* Marky
* Molise
* Piemont
* Toskánsko
* Umbria

 | Vlajka Talianska |
| Regióny so zvláštnymautonómnym postavením | 
* Furlansko-Júlske Benátky
* Sardínia
* Sicília
* Tridentsko-Horná Adiža
* Valle d’Aosta

 |
**Inozitol** je karbocyklický cukor, ktorý sa v hojnom množstve nachádza v ľudskom tele. Je možné ho nájsť v mozgu a v iných tkanivách. Myo-inozitol je v prírode najčastejšie sa vyskytujúci izomér inozitolu. Kedysi sa označoval ako **vitamín B8**, ale teraz už je známe, že nemá funkciu vitamínu.

Funkcia
-------

V organizme sa podieľa na bunkových signalizáciách, hormonálnych aktivitách, pri aktivite neurotransmiterov a rastových hormónov. Taktiež sa podieľa aj na osmoregulácii.

Inozitol predstavuje štrukturálny základ pre viaceré molekuly v ľudskom tele. Ide napríklad o sekundárne signálne molekuly v eukaryotických bunkách, v rôznych inozitol-fosfátoch a tiež aj fosfatidylinozitoloch.

Myo-inozitol vzniká najmä v obličkách, v množstve približne 2 gramy denne.

Najviac inozitolu sa nachádza v mozgu, kde umožňuje viazanie neurotransmiterov a niektorých rastových hormónov na ich príslušné receptory.

Suplementácia a klinická aplikácia
----------------------------------

Klinická aplikácia inozitolu predstavuje jeho využitie pri zmierňovaní príznakov bipolárnej poruchy, panickej poruchy, poruchy nálad, depresie, úzkostiach a obsedantno-kompulzívnej poruchy.

V prípade mentálnych porúch sa inozitol využíva kvôli jeho schopnosti regulovať a pozitívne vplývať na aktivitu neurotransmiterov; dopamín, serotonín, glutamát a GABA. Využíva sa tiež v kombinácii s antidepresívami (SSRI) pre posilnenie ich účinku. Okrem toho môže mať inozitol schopnosť nepriamou cestou pozitívne ovplyvňovať neuroplasticitu. Ako doplnok stravy sa používa pri výskyte polycystyckých vaječníkov a metabolického syndrómu.

Suplementácia inozitolu môže v kombinácii s kyselinou listovou znižovať hladinu triglyceridov, zlepšovať funkciu inzulínu, znižovať LDL cholesterol a zvyšovať prospešný HDL cholesterol.

Výskyt
------

Inozitol sa nachádza v mnohých potravinách, napríklad v ovocí, najmä v citrusových plodoch, v obilninách vo forme fytovej kyseliny (inozitol hexafosfát) a tiež aj v orechoch, semenách a vo fazuli.

Myo-inozitol bol pôvodne považovaný za vitamín B8. Nakoľko je ale telo schopné inozitol syntetizovať, aktuálne sa neradi medzi vitamíny a esenciálne živiny.

Referencie
----------

1. ↑  PARTHASARATHY, L. K.; SEELAN, R. S.; TOBIAS, C.. Mammalian inositol 3-phosphate synthase: its role in the biosynthesis of brain inositol and its clinical use as a psychoactive agent. *Subcell Biochem.*, 2006, roč. 39, s. 293–314. Dostupné online.
2. ↑  FUX, M.; LEVINE, J.; AVIV, A.. Inositol treatment of obsessive-compulsive disorder. *The American Journal of Psychiatry*, 1996-09, roč. 153, čís. 9, s. 1219–1221. PMID: 8780431. Dostupné online [cit. 2021-12-02]. ISSN 0002-953X. DOI: 10.1176/ajp.153.9.1219.
3. ↑   *Myo-inozitol* [online]. [Cit. 2021-12-02]. Dostupné online.

Iné projekty
------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Biologický portál |

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Inozitol**
Ikonostas - stena tvorená ikonami ktorá oddeľuje svätyňu od chrámovej lode. 
**Byzantský obrad** alebo **grécky obrad** je jeden zo siedmich východných obradov. Používajú ho východné pravoslávne cirkvi a gréckokatolícke cirkvi. 

Vyznačuje sa značným dôrazom na slávnostnosť slúženia. Spev má pri slávení prednosť pred jednoduchým recitovaním bohoslužobných textov. Špecifikom byzantského obradu je, že pri bohoslužbách nepoužíva hudobné nástroje a využíva iba ľudský hlas. Usporiadanie chrámu v byzantskom obrade je tiež špecifické. Dominantným prvkom je v ňom ikonostas. K ďalším osobitnostiam byzantského obradu patria aj sviatky počas liturgického roku a pôstna disciplína. Dôležitým je aj prvok mníšstva.

Byzantský obrad je jedným zo siedmich východných obradov. Ďalšie sú: arménsky, východosýrsky, etiópsky, koptský, maronitský a západosýrsky. 

Svoju prítomnosť na slovenskom území odvodzuje od pôsobenia byzantsko-slovanskej misie (863-886) vedenej svätými Cyrilom a Metodom.

Bohoslužby v byzantskom obrade
------------------------------

Pravoslávny kňaz slúži liturgiu
Pravoslávny biskup vysluhuje Eucharistiu
**Eucharistické bohoslužby (liturgie):**

* Liturgia sv. Jána Zlatoústeho
* Liturgia sv. Bazila Veľkého
* Liturgia vopredposvätených darov
* Liturgia sv. Jakuba, Pánovho brata

**Denný okruh bohoslužieb (časoslov):**

* Večiereň
* Povečerie
* Polnočnica
* Utiereň
* Prvá hodinka
* 
* Tretia hodinka
* 
* 
* Šiesta hodinka
* 
* 
* Deviata hodinka
* Obednica

**Ďalšie bohoslužby:**

* Treby (obrady vysluhovania krstu, sobáša, spovede a pod.; pohreb, panychída; svätenie rôznych predmetov, modlitby k udalostiam v roku a pod.)
* Akatisty, molebeny atd.

Bohoslužobné rúcha
------------------

Gréckokatolícky arcibiskup Cyril Vasiľ v liturgickom odeve
Pravoslávny arcibiskup Rastislav v neliturgickom odeve
Pravoslávni kňazi v bohoslužobných rúchach
Gréckokatolícky diakon v liturgickom odeve (na fotke Jaroslav Maxmilián Kašparů je od roku 2015 kňazom)

Referencie
----------

1. ↑  MĚŘÍNSKÝ, Zdeněk. *České země od příchodu Slovanů po Velkou Moravu*. 1. vyd. Zväzok II. Praha : Libri, 2006. 967 s. ISBN 80-7277-105-1. S. 313.

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Byzantský ritus na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

* niektoré informácie sú z článku Časoslov

Pozri aj
--------

* Gréckokatolícka cirkev
* Pravoslávna cirkev
* Gréckokatolícka cirkev na Slovensku
* Pravoslávna cirkev v českých krajinách a na Slovensku
**Markus Spiegel** (\* 1952) je bývalý majiteľ a riaditeľ rakúskeho nezávislého vydavateľstva GiG Records.

Život
-----

Koncom sedemdesiatych rokov založil Spiegel viedenské hudobné vydavateľstvo GiG Records, s ktorým slávil veľké úspechy najmä v osemdesiatych rokoch aj za hranicami Rakúska. Spiegel vzal pod zmluvu napr. hudobníkov a skupiny ako Falco, Reinhold Bilgeri, Chuzpe, Drahdiwaberl, Karl Ratzer, Wolfgang Ambros a Rainhard Fendrich.

V roku 1979 Spiegel prvýkrát stretával Falca na koncerte Drahdiwaberl vo Viedni. Falco tam vtedy hral na basgitaru a okrem toho spieval pieseň Ganz Wien, najskôr ako prestávkovú výplň, ktorá sa ale za krátky čas stala vrcholom koncertu.[chýba zdroj] Spiegel bol presvedčený o talente skupiny a basistu, preto zobral obidvoch pod zmluvu.

V roku 1981 vydal s Thomasom Rabitschom debutový album skupiny Drahdiwaberl Psychoterror, ktorý bol v Rakúsku komerčne úspešný a dosiahol 8. miesto v predajnosti. GiG Records vydalo neskôr ešte ďalšie štyri albumy tejto skupiny

V roku 1995 sa vydavateľstvo GiG Records zlúčilo s gramofónovou spoločnosťou Uptight a Spray Records do spoločnosti Reverso Musikproduktionsges, ktorú Spiegel viedol spolu s Wernerom Lohsom. V roku 2002 bola spoločnosť prevzatá firmou BMG Ariola Austria a od roku 2008, po prevzatí BMG, je majetkom Sony Music Entertainment. Spiegel je naďalej aktívny, okrem iného je porotcom v rakúskych hudobných programoch o talentoch ako napr. Starmania.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Markus Spiegel na nemeckej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 1061411001
* VIAF: 311619770
Mapa ukazuje územný rozsah starčevskej kultúry
**Starčevská kultúra** bola neolitická kultúra. Rozšírená bola na území juhovýchodnej Európy v 1. pol. 6. tisícročia pred Kr. Delí sa na 4 stupne. V záverečnom stupni sa začínajú objavovať vplyvy vinčianskej kultúry. 

Spolu s krišskou kultúrou tvorí kultúrny komplex **Starčevo – Kőrős – Criş**.

Charakteristika
---------------

Sídliska tejto kultúry boli budované na riečnych terasách a tvorili ich príbytky, ktoré mali štvorcovitý pôdorys. Ručne vyrábaná keramika je prevažne hrubých tvarov a zdobia ju ryhy, vpichy, plastické lišty alebo barbotino. Obyvateľstvo sa zaoberalo poľnohospodárstvom (pšenica, proso, jačmeň), chovom (hovädzí dobytok, ovca, koza), lovom (jeleň, diviak) a rybolovom. Kult úrodnosti a plodnosti dokladá viacero hlinených antropomorfných či zoomorfných sošiek.

Zdroj
-----

* starčevská kultúra. In: NOVOTNÝ, Bohuslav, et al. *Encyklopédia archeológie*. 1. vyd. Bratislava : Obzor, 1986. 1032 s. S. 820.
**Tatiana Gabrielle Hobson** (\* 25. január 1996, San Francisco, Kalifornia, USA) profesionálne známa ako **Tati Gabrielle** je americká herečka.

Detstvo
-------

Hobsonová je jednou z troch detí. Jej otec je Afroameričan a jej matka sa narodila v Kórei, kórejskej žene a afroamerickému vojakovi. Vo veku štyroch rokov bola jej matka adoptovaná afroamerickou vojenskou rodinou, ktorá bola v tom čase umiestnená v Japonsku.

Hobsonová mala svoj prvý kontakt s herectvom v tretej triede. Na strednej škole sa zúčastnila konkurzu na Oakland School for the Arts a bola prijatá do ich divadelného programu. Účinkovala a režírovala niekoľko inscenácií a za svoju prácu získala viacero ocenení na rôznych divadelných festivaloch vrátane Edinburgh Festival Fringe v Škótsku.

Po strednej škole sa presťahovala do Atlanty, aby navštevovala Spelman College, kde sa špecializovala na drámu a francúzštinu.

Kariéra
-------

Profesionálne, začala Hobsonová používať meno Tati Gabrielle. Prvý krát vo filme sa objavila v roku 2014. V roku 2017 získala svoju prvú opakujúcu sa rolu menom Gaia v apokalyptickej dráme *Prvých 100*. V rovnakom roku dabovala postavu Addie vo filme *Emoji Film*.

V marci 2018 bola obsadená do televízneho seriálu *Sabrinine mrazivé dobrodružstvá*, kde si zahrala po boku herečky Kiernan Shipka. V roku 2022 hrala postavu Jo Braddock vo filme *Uncharted*. V roku 2023 bola obsadená ako Jade v druhej časti filmu Mortal Kombat. Po boku Brooke Schields, Mindy Sterling, Raven-Symoné a Breckina Meyera vo filme *Quarter*.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tati Gabrielle**

Externé odkazy
--------------

* Tati Gabrielle v Internet Movie Database (po anglicky)
* Tati Gabrielle v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tati Gabrielle na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 1217928065
* VIAF: 2055160122839940630007

​
**Archiv výtvarného umění** je občianske združenie v Česku, založené v roku 2003 s cieľom prevziať, spracovať a sprístupniť archív dokumentov o českom a slovenskom výtvarnom umení, ktorý založil v roku 1984 výtvarník Jiří Hůla ako súčasť činnosti Galerie H v Kostelci nad Černými lesy. Na spracovanie zhromaždených dokumentov bol vyvinutý informačný systém **abART**.

Archiválie
----------

Archív je od svojho založenia v roku 1984 nevýberový – zhromažďuje a spracováva všetky dokumenty o súčasnom českom a slovenskom výtvarnom umení (katalógy, pozvánky, plagáty, texty, časopisy, knihy, výstrižky, fotografie, diapozitívy, CD a iné). Svojím rozsahom – rádovo státisíce archívnych jednotiek – je zrejme najväčšou takto špecializovanou zbierkou.

Informačný systém abART
-----------------------

Na spracovanie dokumentov vyvinul Archiv výtvarného umění vlastný informačný systém abART. Základné údaje a väzby sa získavajú z dokumentov uložených v archíve v Kostelci nad Černými lesy. Od júla 2006 je základná verzia systému zverejnená na internete.

Referencie
----------

1. 1 2   *O nás* [online]. Kostelec nad Černými lesy: Archiv výtvarného umění, [cit. 2022-10-17]. Dostupné online.
2. 1 2   *Muž, který kreslil skalpelem. Ve věku 78 let zemřel galerista a publicista Jiří Hůla* [online]. Praha: Český rozhlas, 2022-09-24, [cit. 2022-10-17]. Dostupné online.
3. ↑   *Pozvánka na tiskovou konferenci k uvedení elektronického archivu výtvarného umění abART* [online]. divadlo.cz, 2006-06-18, [cit. 2022-10-17]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny web Archívu výtvarného umenia
* Informačný systém abART

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Archiv výtvarného umění na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * NK ČR: kn20111102007
* VIAF: 191550791
**Eritrejská židovská komunita** bola pravdepodobne založená jemenskými Židmi, ktorých zaujali nové finančné možnosti, ktoré sa naskytli po talianskej koloniálnej expanzii ku koncu 19. storočia. 

Počas britskej vlády bola Eritrea často miestom exilu pre izraelské židovské guerrilly. Medzi tými uväznenými bol budúci izraelský ministerský predseda Jicchak Šamir a Haim Corfu, zakladateľ futbalového klubu FC Beitar Jerusalem.

Potom čo bola v roku 1961 Eritrea anektovaná Etiópiou, a začala Eritrejská vojna za nezávislosť, začali ju Židia opúšťať. V 70. rokoch emigrácia ešte vzrástla vplyvom stupňujúceho sa násilia medzi Eritreou a Etiópiou. 

V roku 1993 získala Eritrea oficiálnu nezávislosť a dnes v tejto krajine žije len jediný rodilý Žid Sami Kohen, ktorý navštevuje Asmarskú synagógu a cintorín.

Judaizmus nie je v Eritrei jedným zo štyroch vládou uznávaných náboženstiev.

Referencie
----------

1. ↑  Britský záliv Guantanamo, BBC News, 6.8.2002 (anglicky)
2. ↑  Titulek Jicchak Šamir (anglicky)
3. ↑  Posledný asmarský Žid volá po starých dobrých časoch, BBC (anglicky)
4. ↑  Posledný eritrejský Žid sa stará o hroby a spomína, ynetnews.com (anglicky)

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Židé v Eritrei na českej Wikipédii.*
Chemický vzorec halotánu
**Halotán** je inhalačné celkové anestetikum. Je to halogénderivát etánu so systematickým názvom 2-bróm-2-chlór-1,1,1-trifluóretán. Najčastejšie sa predáva pod obchodným názvom **Fluothane**. Aj keď je účinným anestetikom, nie je účinným analgetikom a má priemerné svalovo relaxačné účinky. Na svetle je nestabilný a preto sa skladuje v hnedých flašiach a pridáva sa do neho 0,01% tymolu na stabilizáciu.  

Po inhalácii sa môžu vyskytnúť srdcové arytmie, spomalenie dýchania alebo problémy s pečeňou. Nemal by sa podávať ľuďom s porfýriou alebo tým, u ktorých sa v rodine alebo u nich vyskytla malígna hypertermia. Nie je známe či je jeho používanie počas tehotenstva škodlivé pre plod, ale jeho používanie ako anestetikum počas cisárskeho rezu sa neodporúča. Halotán je chirálna molekula a podáva sa ako racemát.  

Jeho cena v rozvojových krajinách sa pohybuje medzi 22 až 52 amerických dolárov za 250 ml fľašku. Vo vyspelých krajinách sa namiesto halotánu väčšinou už používajú novšie anestetiká, ako napríklad sevoflurán.

Výroba
------

Priemyselná výroba halotánu začína od trichlóretylénu, ktorý reaguje s fluórovodíkom za prítomnosti chloridu antimonitého ako katalyzátoru pri 130 °C. Touto reakciou vznikne 2-chlór-1,1,1-trifluóretán. Z toho potom pri reakcii s brómom pri 450 °C vzniká halotán.

Vedlajšie účinky
----------------

Približne v 1 z 10 000 prípadov viedla inhalácia halotánu k vážnemu poškodeniu pečene. Predpokladá sa, že toxicitu pre pečen spôsobuje metabolizmus halotánu na kyselinu trifluóroctovú. V pečeni sa metabolizuje približne 20% inhalovaného halotánu a metabolity sa vylúčia v moči. Tieto zdravotné riziká boli najväčší dôvod, prečo halotán nahradili iné anestetiká. Keďže je pravdepodobnosť poškodenia pečene u detí oveľa nižšia ako u dospelých u detí sa nahradil až po roku 2000.  

Tak ako ostatné inhalačné anestetiká halotán môže vyvolať malígnu hypertermiu

Dostupnosť
----------

Halotán je dostupný v 30, 50, 200 a 250 ml nádobách, aj keď v mnochých vyspelých krajinách sa už nepredáva, pretože ho nahradili novšie anestetiká.

Farmakologický mechanizmus
--------------------------

Halotán aktivuje GABAA a glycínový receptor a takisto pôsobí antagonisticky na NMDA receptor. Inhibuje Nikotínový acetylcholínový receptor. Nemá žiadny účinok na kainátové receptory alebo na AMPA receptor.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |
**Mark Strong**, vlastným menom **Marco Giuseppe Salussolia**, (\* 5. august 1963, Londýn, Spojené kráľovstvo) je anglický herec.

Detstvo a mladosť
-----------------

Strong sa narodil ako Marco Giuseppe Salussolia ako syn rakúskej matky a talianskeho otca. Bol vychovávaný len matkou, nakoľko otec rodinu opustil krátko po jeho narodení. Keď bol dieťa, jeho matka mu legálne zmenila meno, aby mu pomohla zapadnúť medzi svojich anglických rovesníkov. Vyrastal v katolíckej viere.

Kariéra
-------

Aktívne sa herectvu venuje od roku 1989. V roku 1993 si zahral po boku Helen Mirren, v televíznom filme *Hlavný podozrivý II*. Rolu si zopakoval aj v šiestej časti televízneho filmu, s názvom *Hlavný podozrivý: Posledný svedok*, ktorá mala premiéru v roku 2003.

V roku 2002 si zahral vo filme *Za svetlami Blackpoolu*. V roku 2006 sa pripojil k hereckému obsadeniu ako Ewan McGregor, Tom Hardy, Catherine Tate a Eileen Atkins, z filmu *Scény z partnerského života*. O rok neskôr, prijal úlohu princa Septima, z filmu *Hviezdny prach*.

V roku 2009 získal hlavnú zápornú postavu, vo filme *Sherlock Holmes*. V rovnakom roku si zahral aj vo filme *Mladá Viktória*, po boku Emily Blunt, Mirandy Richardson a Paula Bettanyho. V roku 2012 si zahral vo filme *30 minút do polnoci* a v roku 2014 prijal jednu z úloh vo filme *Kingsman: Tajná služba*. Keďže film získal pozitívne ohlasy, v roku 2017 mala premiéru aj druhá časť, s názvom *Kingsman: Zlatý kruh*.

V roku 2018 stvárnil hlavnú úlohu v televíznom seriály *Deep State*, ktorý mal dve série. O rok neskôr, stvárnil zápornú postavu, vo filme *Shazam!* a v rovnakom roku tiež prepožičal svoj hlas jednej z postáv v dobrodružnom seriály *Temný kryštál: Vek vzdoru*. Tiež potvrdil svoju účasť v komédii *Murder Mystery 2*, ktorý by mal mať premiéru v roku 2023.

Súkromný život
--------------

Strong je ženatý s televíznou producentkou Lizou Marshall, s ktorou má dvoch synov, Gabriela a Romana. Je tiež celoživotným fanúšikom Arsenalu FC. Hovorí plynule nemecky a čiastočne taliansky. Tiež poskytol nemecky dabing pre Daniela Craiga, vo filme *Posadnutosť*, z roku 1997. Je dobrým priateľom Daniela Craiga, ktorý je aj krstným otcom jeho syna Romana.

Časopis GQ označil Stronga za jedného z 50 najlepšie obliekaných mužov v roku 2015.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mark Strong**

Externé odkazy
--------------

* Mark Strong v Internet Movie Database (po anglicky)
* Mark Strong v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Mark Strong na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 16159296s
* GND: 138635684
* ISNI: 0000 0001 2031 8786
* LCCN: no2005091684
* NK ČR: xx0136038
* VIAF: 102429280
* WorldCat: lccn-no2005091684
**Starý paleolit** alebo **starší paleolit** (v užšom zmysle) je druhé najstaršie obdobie starej kamennej doby (paleolitu). Zahŕňa obdobie približne 0,6/0,7/1 mil. pred Kr. - 250 000/130 000/125 000 pred Kr.

Časové vymedzenie
-----------------

O časovom začiatku pozri najstarší paleolit; časový koniec je určený začiatkom výskytu (resp. [130 000/125 000] častého výskytu) neandertálcov.

Predchádza mu najstarší paleolit, nasleduje po ňom stredný paleolit. Je súčasťou spodného paleolitu, čiže starého paleolitu v širšom zmysle.

Geológia
--------

Tomuto obdobiu geologicky zodpovedá:

* pokračovanie
	+ štvrtohôr
	+ ľadovej doby so striedajúcimi sa glaciálmi (ľadovými dobami) a integlaciálmi (interglaciálmi)
* koniec starého pleistocénu (1,806 mil. rokov - 0,781 mil. rokov pred Kr.) a celý resp. podstatná časť stredného pleistocénu (0,781 mil. - 0,126 mil. rokov pred Kr.)

Antropogenéza
-------------

Z ľudských druhov sem patria:

* čiastočne †človek vzpriamený (Homo erectus)
* †človek predchodca (Homo antecessor) - na "hranici", lebo starý asi 800 000 (prípadne viac) rokov
* †človek heidelberský (Homo heidelbergensis, archaický Homo sapiens v užšom zmysle) - presahuje do stredného paleolitu (vyskytoval sa cca. do 200 000 pred Kr.)

Slovensko
---------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Starý paleolit na Slovensku*
Halogénová žiarovka
Automobilová halogénová žiarovka H7
**Halogénová žiarovka** je žiarovka plnená halogénovým plynom, napr. jódom či brómom. 

Pri rozžeravení vlákna dochádza k vyrovnanej chemickej reakcii, pri ktorej sa materiál vlákna rovnomerne vyparuje a znova usadzuje na horúcich miestach, čo zabraňuje rýchlemu prehoreniu vlákna. Vďaka tomu môže halogénová žiarovka pracovať na vyšších teplotách, čo vedie k vyššiemu jasu a účinnosti než u klasických žiaroviek.

Pretože banka žiarovky pri tomto procese musí byť veľmi horúca, vyrába sa z kremičitého skla, namiesto z normálneho skla, ktoré by pri týchto teplotách bolo príliš mäkké a tekuté. 

Azda najvýznamejším vedľajším prejavom použitia kremičitého skla namiesto normálneho je, že táto žiarovka sa stáva zdrojom UV-B žiarenia, pretože kremičité sklo je pre toto žiarenie, na rozdiel od obyčajného skla, priepustné. Pri nadmernom vystavení sa svetlu halogénovej žiarovky je teda možné sa aj popáliť.

Pretože sklo je zvyčajne horúce a existuje tu nebezpečenstvo požiaru či popálenín, ako aj z dôvodu vystavenia UV žiareniu, sú tieto žiarovky obyčajne chránené filtrom z obyčajného skla, ktoré, ako sme už spomenuli, pohltí väčšinu UV-B žiarenia.

Kremičité sklo môže byť poškodené zamastením dotykom ruky. Zamastením sa totiž zmení štruktúra skla a žiarovka sa po zapnutí pri zahriati spáli. Ak dôjde k dotyku sklenenej banky, má sa očistiť technickým liehom.

Halogénové žiarovky sa často využívajú v automobilových reflektoroch, alebo v domácnostiach, keď má byť svetlo sústredené do jedného miesta (bodové svetlo).

Efektivita rôznych druhov zdrojov svetla
----------------------------------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Fyzikálny portálChemický portál |

| Svetelný tok | Typ žiarovky |
| --- | --- |
| LED žiarovka | kompaktná žiarivka | halogénová žiarovka | klasická žiarovka |
| 50 lm | 1,2 W |  |  |  |
| 100 lm |  |  |  | 15 W |
| 150 lm |  | 4 W |  | 20 W |
| 200 lm | 2 W | 5 W | 18 W | 25 W |
| 250 – 400 lm | 3 W | 6 – 7 W |  | 30 – 35 W |
| 400 – 450 lm | 4 W | 8 – 9 W | 28 W | 40 W |
| 500 lm | 5 W | 10 W | 35 W | 50 W |
| 550 – 700 lm | 6 W | 11 – 12 W | 42 W | 60 W |
| 800 lm | 7 W | 14 – 15 W |  | 65 W |
| 900 – 950 lm | 8 W | 16 – 17 W | 52 W | 75 W |
| 1 100 - 1 200 lm | 10 W | 18 W | 70 W | 90 W |
| 1 200 – 1 300 lm | 13 W | 20 W | 80 W | 100 W |
| 1 500 lm | 15 W | 23 W |  | 120 W |
| 1 800 lm |  | 27 W |  |  |
| 2 100 lm | 18 W | 33 W | 105 W | 150 W |
| 2 800 lm |  |  | 140 W | 200 W |