Antický štadión v Olympii
**Beh na jedno stadion** (od starogr. *σταδιόδρομος, στάδιον* – *stadiodromos, stadion*) bola súťažná bežecká disciplína v starovekom Grécku.

Beh na jedno stadion, t. j. na vzdialenosť 192,27 metra, (600 olympijských stôp) bol na olympijských hrách jedinou súťažnou disciplínou od založenia hier v roku 776 pred Kr. do roku 724 pred Kr. keď sa na hrách zaviedol *dvojitý beh* čiže diaulos. (beh na dve stadiá). Od založenia hier v Olympii a aj neskôr sa beh na jedno stadion považoval za hlavné preteky. Menom víťaza týchto pretekov sa označovala celá olympiáda. Na olympijských hrách sa v tejto disciplíne súťažilo až do ukončenia hier v roku 394 AD, keď hry zakázal osobitným ediktom rímsky cisár Theodosius I.

 

Behal sa podobne ako náš šprint. Bežci sa počas behu značne nakláňali dopredu a s dlhými vysokými krokmi, pomáhajúc si pritom rytmickými švihmi paží až do výšky hlavy sa s otvorenými dlaňami rútili do cieľa. 

Antický štadión v Nemei Na konci šiesteho storočia pred Kr. olympijskí pretekári začínali slávnostným nástupom. Hellanodikovia potom vložili do amfory alebo prilby tabuľky s menami súťažiacich a vyžrebovali poradie ich miest na štartovej čiare. Keď boli už bežci pripravení, ozval sa signál trubača a hlásateľ prečítal mená pretekárov a ich domovských miest. Po novom signále trubača sa preteky začali. Hellanodikovia následne po pretekoch vyhlásili meno víťaza a jeho domovské mesto prostredníctvom hlásateľa na štyri strany sveta. Odmenou olympijského víťaza bol veniec (*kotinos*) z posvätnej olivy, zvanej *Kallistefanos*, („*Čo dáva krásne vence"*) nachádzajúcej sa pri Diovom chráme. Veniec bol podľa tradície upletený z jedinej vetvičky, odstrihnutej zlatými nožnicami. Víťazov korunoval pred Diovým chrámom najstarší z hellanodikov tzv. *athlothetés*.

Podľa antického autora Thukydida, bežci na najstarších olympijských hrách pretekali s páskou okolo ohanbia a neskôr nahí. Pripomína, že niektorí barbari, predovšetkým Aziati, pri zápasení a boxe majú také pásky ešte aj za jeho čias a aj to, že starí Gréci mali kedysi veľa spoločného s barbarmi. Staroveký autor Pausanias, ktorý v druhom storočí navštívil Olympiu, uvádza, že štadión bol vybudovaný na umelej terase z nanosenej zeme, na ktorej mali tiež sedadlá usporiadatelia hier. Oproti hellanodikov stál oltár z bieleho mramoru, pri ktorom sedela kňažka bohyne Démétry. Bola to jediná žena, ktorá sa mohla na olympijskú súťaž pozerať. Slobodným dievčatám v tom nebránili.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.
2. 1 2  Eusebios, *Kronika* 2,193.
3. ↑  Pindaros, *Pindar's Odes* str.33.
4. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 199.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 252.
6. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 129-130.
7. ↑  Thukydides. *Dejiny peloponézskej vojny, I*. Martin : THETIS, 2010. ISBN 978-80-970115-4-3. S. 27.
8. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 473.