**Antonín Janoušek** (\* 22. august 1877, Nymburk, Rakúsko-Uhorsko, dnes Česko – † 30. marec 1941) bol český novinár a komunistický politik, predseda revolučnej vládnej rady Slovenskej republiky rád.

Rodina
------

* manželka Marie rod. Kašparová
* 2 dcéry: Květoslava a Oktava Smíšková (rodená Janoušková),
* 2 synovia:
	+ Otto Janoušek bol plukovníkom sovietskej armády a po odchode do dôchodku žil v Kišiňove
	+ Jaroslav Janoušek (známy aj pod menom Pravoslav) – dôstojník NKVD, po roku 1948 v službách ŠtB, známy ako brutálny vyšetrovateľ.

Životopis
---------

Vyučil sa za strojného zámočníka vo Viedni, pracoval ako robotník na rôznych miestach v monarchii a v Nemecku. V roku 1895 sa stal členom Českej sociálnodemokratickej strany (česky Českoslovanské sociálně demokratické strany dělnické), dva roky po jej vzniku, ktorá vznikla odčlenením od rakúskej soc-dem. strany v roku 1893. V roku 1906 sa stal robotníckym novinárom (Zájmy občanské, Nový jihočes. dělník, Nová doba, Zájmy želez. zřízence) a funkcionárom robotníckych združení vo vtedajšom Rakúsko-Uhorsku. 

### Slovenská republika rád

Koncom roka 1918 sa zapojil do diania pri komunistickom prevrate v Maďarsku. Od januára 1919 žil v Budapešti, kde pracoval ako dopisovateľ kladnianskych novín *Svoboda*. V roku 1919 viedol českú a slovenskú sekciu v ústrednom výbore Maďarskej komunistickej strany. Autor brožúr (*Komunism a diktatúra proletariátu*), spoluzakladateľ Slov. tlačovej agentúry a viacerých novín. Po vpáde revolučných maďarských jednotiek na Slovensko vyhlásil 20. júna 1919 v Prešove Slovenskú republiku rád a sám sa stal členom jej Revolučného výkonného výboru a predsedom Revolučnej vládnej rady. Dňa 7. júla 1919 československé jednotky vytlačili maďarské vojská z územia Československa a Slovenská republika rád zanikla.

### Emigrácia do ZSSR

O mesiac neskôr, v auguste 1919, po páde Maďarskej republiky rád bol väznený v Maďarsku a neskôr v roku 1920 ho maďarský Horthyho režim odsúdil ale potom ho vydali československým úradom. V roku 1920, už ako slobodný občan, kandidoval v prezidentských voľbách proti T. G. Masarykovi, ale získal len 2 hlasy zo 411.  V roku 1921 sa pokúsil o ilegálny prechod do Sovietskeho zväzu, bol zatknutý a obvinený z vlastizrady. Po intervencii Sovietskeho zväzu a priznaní sovietskeho občianstva sa tam v roku 1922 presťahoval a stal sa zmocnencom Medzinárodnej robotníckej pomoci (Mežrabpom) hladujúcim v Povolží. 

Po tom, čo v sovietskom Rusku vypukol v roku 1921 hladomor v Povolží pomoc hladujúcim v počiatkoch organizoval predovšetkým spisovateľ Maxim Gorkij, ktorému dal súhlas na založenie dobrovoľnej humanitárnej organizácie samotný Vladimir Iľjič Lenin. Tzv. *Pogmol*, čiže *Všeruský ľudový výbor na pomoc hladujúcim*, bol založený 21. júla 1921. Do pomoci sa potom aj zapojila americká charitatívna organizácia *American Relief Administration* (ARA)*.* Z iniciatívy výkonného výboru Kominterny bol 13. augusta 1921 vytvorený Medzinárodný výbor pre robotnícku pomoc (Mežrabpom) (Международный рабочий комитет помощи голодающим России - Межрабпомгол). ČSR bola prvým európskym štátom, ktorý prostredníctvom Československého červeného kríža poskytoval pomoc hladujúcim. Osem ešalónov (vlakových súprav) bolo poslaných s jedlom, oblečením, liekmi a poľnohospodárskymi strojmi. Pomoc prichádzala najmä prostredníctvom Československého kríža. Československo bolo jediným štátom, ktorý prijal deti (439 osôb) z hladujúcich oblastí RSFSR.

Nie je známe, či Janoušek bol oficiálnym zástupcom československej pomoci alebo jeho činnosť v *Mežrabpom* vyplývala z jeho členstva v komunistickej strane. Čo je dôležité, je že dostal oficiálne dovolenie sa do Ruska z ČSR vysťahovať práve v období hladomoru, a najprv žil v ruskej autonómnej oblasti Čuvašsko (teraz republika Ruskej federácie) v hlavnom meste Čeboksary, ktoré leží na Volge, v strede oblasti hladomoru. Stal sa tam riaditeľom niekoľkých sovchozov. V Čeboksary založil aj sirotinec a je po ňom od 28. februára 1963 pomenovaná ulica. V súvislosti s pomenovaním ulice si v nasledovnom plaidoyer pripomínajú obyvatelia Čeboksary jeho činnosť takto:

> V najtragickejších a najhladších rokoch zastupoval Čuvašsko v tejto medzinárodnej organizácii (Mežrabpom). Prostredníctvom neho hladujúci Čuvašský autonómny región dostal obrovskú pomoc - jedlo zakúpené za peniaze, ktoré vyzbierali robotníci mnohých krajín. Do Čuvašska posielal aj oblečenie a topánky vyzbierané od pracujúcich rodín z celého sveta. Stal sa skutočným čuvašským veľvyslancom medzinárodnej pomoci a solidarity. Mežrabpom mal svoje sirotince. Sám A. Janoušek v Čeboksary vytvoril sirotinec pomenovaný po V. I. Leninovi.
> 
> 

Pamätná tabuľa v Kladne.
Hladomor sa podarilo v roku 1923 aj vďaka Janouškovi ukončiť. Najvýznamnejšia bola americká pomoc vo výške desiatok miliónov dolárov, ktorá zabezpečovala denne stravu pre 8 miliónov ľudí, ktorá však v roku 1923 skončila. 

V rokoch 1937 – 1941 Janoušek pôsobil v Moskve ako riaditeľ továrne na čaj. Zomrel v roku 1941 prirodzenou smrťou.

Memorabílie
-----------

Počas 1. svetovej vojny žil v Kladne v Unhošťskej ulici kde má pamätnú tabuľu. V Čeboksaroch a v Českých Budějoviciach sú po ňom pomenované ulice. Ulica Janouškova je aj v Prešove (miesto kde vyhlásil SRR), Brne a Olomouci. Jeho urna bola po roku 1989 vložená do spoločného hrobu (č. 137) významných členov KSČ na Olšanských cintorínoch.

Referencie
----------

1. 1 2  JANOUŠEK, Antonín. In:  *Biografický lexikón Slovenska : IV Ch – Kl*. Martin : Slovenská národná knižnica, Národný biografický ústav, 2010. 587 s. ISBN 978-80-89301-57-7. S. 202 – 203.
2. ↑  Antonín Janoušek, Winterová-Konečná Web Site, spravovaná osobou menom Gabriela Winterová https://www.myheritage.sk/
3. 1 2   *Улица Яноушека, Чебоксары* [online]. web.archive.org from , 2005-02-20, [cit. 2022-10-10]. Dostupné online. Archivované 2005-02-20 z originálu.
4. ↑  Они боролись за счастье народа. Вып. 3. / Редкол.: Ислюков С. М. (пред.) и др. — Чебоксары: Чувашское кн. изд-во, 1985. — С. 67.
5. 1 2  R. Karel. *Kdo nám taky přednášel marxák aneb stručný výtah z pamětí Arnošta Kolmana* [online]. 2006-4-23, [cit. 2016-07-13]. Dostupné online. Archivované 2021-03-05 z originálu.
6. ↑   *Proces s Rudolfem Slánskym a spol.* [online]. blisty.cz, 2007-6-21, [cit. 2016-07-13]. Dostupné online.
7. 1 2 3  *Encyklopédia Slovenska II E-J*. 1. vyd. Bratislava : Veda, 1978. s. 441.
8. ↑  Antonin Janousek. (n.d.) *The Great Soviet Encyclopedia, 3rd Edition*. (1970-1979). Retrieved October 9 2022 from
9. ↑   *Dějiny zemí Koruny české v datech* [online]. libri.cz, [cit. 2016-07-13]. Dostupné online. Archivované 2008-06-21 z originálu.
10. 1 2 3 4   Středočeská vědecká knihovna v Kladne, [cit. 2016-07-11]. Dostupné online.
11. ↑  FIGES, Orlando. *Lidská tragédie : ruská revoluce 1891-1924*. Praha: Beta-Dobrovský & Ševčík, 2000. 837 s. ISBN 80-86278-72-7. S. 720. [Dále jen: *Figes (2000)*].
12. ↑  *Кузнецов А.* Страдающему от голода и болезней народу России // Дилетант. — 2021. — № 069. — С. 48. (časopis, rusky)
13. ↑   *28 февраля 1963 года одной из улиц г. Чебоксары присвоено имя А. Яноушека* [online]. cheb.ru, [cit. 2022-10-10]. Dostupné online. (po rusky)
14. ↑   *Улица Антонина Яноушека, дом 1 на карте Чебоксар* [online]. [Cit. 2016-07-13]. Dostupné online.
15. ↑   *Zem. súradnice: 56.122466N, 47.198705E* [online]. [Cit. 2016-07-13]. Dostupné online.
16. ↑  VYKOUK, Jaroslav. *Skulptury v Kladně*. 1. vyd. Kladno: Magistrát města Kladna, 2003. 72 s. Kapitola Janoušek Antonín, s. 14.
17. ↑  OMA.SK. *Janouškova* [online]. ulice.oma.sk, [cit. 2022-10-09]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Predsedovia vlády Slovenska |
| --- |
| Dočasná vláda pre Slovensko\* | 
* Vavro Šrobár (1918)

 |
| Slovenská republika rád  | 
* Antonín Janoušek (1919)

 |
| Autonómne Slovensko\* | 
* Jozef Tiso (1938 – 1939)
* Jozef Sivák (1939)
* Karol Sidor (1939)

 |
| Prvá slovenská republika  | 
* Jozef Tiso (1939)
* Vojtech Tuka (1939 – 1944)
* Štefan Tiso (1944 – 1945)

 |
| Predsedovia Zboru povereníkov\* | 
* Karol Šmidke (1945 – 1946)
* Gustáv Husák (1946 – 1950)
* Karol Bacílek (1950 – 1951)
* Július Ďuriš (1951 – 1953)
* Rudolf Strechaj (1953 – 1960)

 |
| Slovenská socialistická republika\* | 
* Štefan Sádovský (1969)
* Peter Colotka (1969 – 1988)
* Ivan Knotek (1988 – 1989)
* Pavel Hrivnák (1989)
* Milan Čič (1989 – 1990)

 |
| Slovenská republika\* | 
* Vladimír Mečiar (1990 – 1991)
* Ján Čarnogurský (1991 – 1992)
* Vladimír Mečiar (1992)

 |
| Slovenská republika  | 
* Vladimír Mečiar (1993 – 1994)
* Jozef Moravčík (1994)
* Vladimír Mečiar (1994 – 1998)
* Mikuláš Dzurinda (1998 – 2006)
* Robert Fico (2006 – 2010)
* Iveta Radičová (2010 – 2012)
* Robert Fico (2012 – 2018)
* Peter Pellegrini (2018 – 2020)
* Igor Matovič (2020 – 2021)
* Eduard Heger (2021 – 2023)
* Ľudovít Ódor (2023 – )

 |
| \* Slovensko bolo súčasťou Česko-Slovenska  |

Autoritné údaje: * GND: 103745779X
* ISNI: 0000 0000 5580 4744
* NK ČR: jk01051046
* VIAF: 83753170