recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
NO2 vlavo, N2O4 vpravo
**Oxid dusičitý** (**NO2**) je žltohnedý, agresívny, jedovatý plyn. V kvapalnej forme pri nižšej teplote je tvorený dimérnymi diamagnetickými molekulami N2O4.

N2O4 ⇌ 2 NO2

Vlastnosti
----------

V ovzduší patrí k plynom, ktoré spôsobujú kyslé dažde a smog. Uvoľňuje sa rozkladom kyseliny dusičnej. Je jedným z piatich oxidov dusíka. 

Oxid dusičitý a oxid dusnatý sú medziprodukty pri výrobe kyseliny dusičnej. Jeho molárna hmotnosť je 46.

Rozpúšťaním oxidu dusičitého vo vode vzniká kyselina dusičná:

3 NO2 + H2O → 2 HNO3 + NO

Vplyv na živý organizmus
------------------------

Pôsobí dráždivo na sliznice dýchacích ciest a znižuje ich obranyschopnosť proti infekciám. Od istých koncentrácii (ca. od 100 - 200 mg.m-3 počas niekoľkých minút) spôsobuje inhalačné otravy spojené s toxickým opuchom pľúc, ktoré pri ťažkom priebehu môžu byť smrteľné.

Využitie
--------

* Oxid dusičitý je medziprodukt pri výrobe kyseliny dusičnej (HNO3);
* Silné oxidačné činidlo v priemyselných procesoch;
* Oxidačné činidlo v raketových palivách.

### Oxidant v raketových palivách

Kvapalný oxid dusičitý sa používa v bipropelantoch ako okysličovadlo v raketových motoroch, najčastejšie v kombinácii s hydrazínom ako palivom. Zmes hydrazínu s oxidom dusičitým je hypergolická, t. j. reakcia (horenie) sa začína automaticky po zmiešaní oboch zložiek pohonnej látky. Raketové motory pri použití tejto zmesi sú jednoduchšie a spoľahlivejšie, lebo nepotrebujú zapaľovací systém.
Spaľovanie prebieha podľa rovnice:

2N2H4 + N2O4 → 3N2 + 4H2O.

Napriek tomu, že obe zložky horenia sú vysoko toxické, splodiny horenia sú neškodné.

Referencie
----------

1. ↑   *BEZPEČNOSTNÍ LIST, Oxid dusičitý, Datum : 20. 8. 2015* [online]. siad.cz, [cit. 2022-03-08]. Dostupné online.
2. ↑  Gustav Plesch, Jozef Tatiersky. *SYSTEMATICKÁ ANORGANICKÁ CHÉMIA* [online]. Bratislava: Univerzita Komenského, [cit. 2022-03-08]. Dostupné online. , strana 38

Pozri aj
--------

* oxidy dusíka

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Oxid dusičitý**

Externé odkazy
--------------

* Health Aspects of Air Pollution with Particulate Matter, Ozone and Nitrogen Dioxide(PDF), Report on a WHO Working Group Bonn, Germany 13–15 January 2003 (po anglicky)
**Ozbrojená islamská skupina** (arab. *Al-Džamá'a al-islámíja al-musallaha*‎, franc. *Groupe islamique armé*, skr. **GIA**) bola najväčšia alžírska teroristická organizácia. 

Svoje aktivity začala vyvíjať v roku 1992 po tom, ako alžírska armáda násilne anulovala demokratické voľby, v ktorých vyhrala umiernená, nábožensky orientovaná politická strana, Islamský front spásy. Hnev, ktorý nastal po týchto udalostiach, tak v Alžírsku podnietil vznik viacerých radikálnych skupín a vyústil do občianskej vojny. GIA si kládla za cieľ vytvoriť z Alžírska fundamentalistický islamský štát a proti vojenskému režimu začala bojovať hlavne s pomocou terorizmu, ktorý však zameriavala hlavne proti nevinným civilistom. Vrchol aktivít tejto organizácie nastal v rokoch 1994 až 1998, pričom počas tohto obdobia sa stala známou hlavne kvôli rozsiahlej kampani brutálnych útokov proti civilnému obyvateľstvu. Tieto útoky boli uskutočňované hlavne v odľahlých vidieckych oblastiach, v ktorých zväčša v noci ozbrojení členovia GIA napádali a masakrovali celé dediny. Medzi najhoršie prípady patria napr. masakre v dedinách *Rais* a *Bentalha* z augusta a septembra 1997, pri ktorých bolo brutálne zavraždených po viac ako 200 ľudí. Niektoré dôkazy však naznačujú, že na týchto násilnostiach mala podiel aj samotná armáda, ktorej tajné služby infiltrovali GIA, manipulovali a provokovali jej členov k stupňovaniu teroru. Armáda tak mala zámienku k udržovaniu a posilňovaniu svojho vojenského režimu v krajine. 

GIA bola aktívna aj v zahraničí, predovšetkým vo Francúzsku, ktoré považovala za hlavného podporovateľa alžírskeho režimu. 24. decembra 1994 štyria členovia skupiny uniesli let *Air France 8969* a do úspešného zásahu francúzskej polície zabili troch pasažierov. V lete roku 1995 zorganizovala GIA v Paríži sériu bombových útokov, ktoré si vyžiadali celkovo 8 mŕtvych a desiatky zranených. V marci 1996 z kláštora v alžírskom *Tibhirine* uniesli a neskôr zavraždili siedmich francúzskych mníchov.

Ku koncu 90. rokov sa organizácia začala zmietať vo vnútorných konfliktoch a rozdeľovať do viacerých frakcii (napr. v roku 1998 sa od GIA odštiepila *Salafistická skupina výzvy a boja (al-Safája)*, neskôr považovaná za vetvu organizácie Al-Ká’ida). Výrazne ju oslabili aj armádne protiteroristické operácie a jej posledný dôležitý líder, *Antar Zouabri*, bol zabitý vo februári 2002. Posledné známky aktivity organizácie GIA sa prejavili ešte v r. 2005, no sporadické teroristické akcie uskutočňované hlavne jej frakčnými skupinami pokračujú v Alžírsku aj naďalej (napr. 5. júla 2002 zahynulo po výbuchu bomby na tržnici v juhoalžírskom meste Larbá viac ako 30 ľudí). Terorizmus, reprezentovaný hlavne skupinou GIA a jej nasledovníkmi si v Alžírsku vyžiadal za posledných 20 rokov už viac ako stotisíc obetí a stále vo svojich krvavých aktoch pokračuje.

Externé odkazy
--------------

* Armed Islamic Group Archivované 2011-01-28 na Wayback Machine
* Our terrorists
Preteky automobilov do vrchu vo Veľkej Británii
Preteky automobilov do vrchu Dobšinský kopec 2011 (Bohumil Pfeifer, Škoda Fabia Sedan EVO)
**Preteky automobilov do vrchu** je druh automobilového športu, v ktorom jazdci pretekajú na čas po určenej trase do stúpajúceho kopca.

Je to jedna z najstarších foriem automobilového športu, pričom prvé známe preteky automobilov do vrchu sa uskutočnili dňa 31. januára 1897 v La Turbie, blízko Nice. Preteky automobilov do vrchu Shelsley Walsh Speed Hill Climb vo Worcestershire v Anglicku sú najstaršími neprerušovanými pretekmi automobilov do vrchu na svete, ktoré sa konajú od roku 1905 na nezmenenej trati.

Trasy majú obvykle dĺžku od 1 až do 10 kilometrov. Ako názov napovedá, preteky automobilov do vrchu sa spravidla konajú v kopcovitých až hornatých oblastiach, ktoré zahŕňajú kľukaté cesty a prudké zákruty.

Pravidlá
--------

Pretekári štartujú z úpätia kopca. Cieľom je dostať sa v čo najkratšom čase do cieľa, ktorý je obvykle na vrchole kopca. Preteky automobilov do vrchu sa väčšinou konajú jeden až dva dni a to obvykle cez víkend.

Vozidlá
-------

Vozidlá pretekajúce v týchto pretekoch môžu patriť do akejkoľvek kategórie: osobné automobily, grand tourery, športové prototypy alebo monoposty. Vo výhode sú prevažne vozidlá s motorom s množstvom krútiaceho momentu, ktorý je schopný produkovať prudké zrýchlenie. Je teda normálne, že vo všetkých kategóriách víťazia jednosedadlové monoposty Formula 3000 a vzácne aj Formula 1.

Majstrovstvá
------------

FIA každoročne usporadúva majstrovstvá Európy a medzinárodné majstrovstvá v pretekoch automobilov do vrchu.

Referencie
----------

1. ↑   *the oldest operational motorsport venue in the world* [online]. Shelsley Walsh, 3. marec 2010, [cit. 2011-08-08]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Majstrovstvá Európy v pretekoch automobilov do vrchu

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Preteky automobilov do vrchu**

Externé odkazy
--------------

* Slovenská webstránka o pretekoch automobilov do vrchu
* Hillclimb and Sprint Association. (Británia)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Course de côte na francúzskej Wikipédii.*
**O'bekiston fanlar Akademiyasining Mirzo Ulug'bek nomidagi Astronomiya Instituti** (po rusky *Астрономический институт им. Улугбега Pеспублики Узбекистан* (doslova "Ulugbekov astronomický inštitút Akadémie vied Uzbekistanu") je observatórium v Taškente (+69°17,6'; +41°19,5'; 470 m); najstaršia vedecká inštitúcia v Strednej Ázii, založená roku 1833. Do roku 1966 mala názov *Ташкентская Астрономическая Обсерватория* (*Taškentskaja astronomičeskaja observatorija*, doslova "Taškentské astronomické observatórium"), potom *Астрономический Институт Академии Наук Узбекиской CCP* (*Astronomičeskij institut Akademii nauk Uzbekskoj SSR* doslova "Astronomický inštitút Akadémie vied Uzbeckej SSR"). Zameriava sa na astrometriu, výskum Slnka, nestacionárnych hviezd, astroklímy a histórie astronómie.

Vybavenie
---------

* 34 cm astrograf,
* 22 cm a 16 cm refraktor,
* Maksutovova komora,
* pasážnik

Má vysunutú filiálnu stanicu medzinárodnej šírkovej služby v Kitabe (+66°52,9'; +39°8,0'; 658 m), založenú roku 1930.

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portál |

* Stránka inštitútu Archivované 2014-04-13 na Wayback Machine (po rusky)/(po anglicky)

Encyklopédia astronómie
*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*
| PT-76 |
| --- |
| Poľský PT-76Poľský PT-76 |
| **Základná charakteristika** |
| Posádka | 3 |
| Dĺžka | 7,63 m (s kanónom) |
| Šírka | 3,14 m |
| Výška | 2,26 m (k stropu veže) |
| Hmotnosť | 30 000 kg |
| **Pancierovanie a výzbroj** |
| Pancierovanie | 5-17 mm |
| Hlavná zbraň | 76,2 mm kanón D-56T |
| Sekundárne zbrane | 1x 7,62 guľomet SGMT a niekedy aj 1x 12,7 mm guľomet |
| **Pohon a pohyb** |
| Pohon | dieselový šesťválec 240k (177 kW) |
| Odpruženie | torzné tyče |
| Max. rýchlosť | 44 km/h |
| Pomer výkon/hmotnosť | 14 hp/tona |
| Dojazd | 450 km |
| Priechodnosť |  |

**PT-76** známy tiež pod označením Objekt 740 je sovietsky obojživelný tank, ktorý sa začal používať začiatkom 50. rokov a čoskoro sa stal štandardným prieskumným strojom Sovietskej armády ako aj vojsk ďalších krajín Varšavskej zlmuvy. Bol taktiež exportovaný do 25 spriatelených krajín. Označenie PT je skratka pre ruský výraz Plavajuščij tank (Плавающий Танк, plávajúci tank).

Vznik a vývoj
-------------

PT-76, ako bol označený (plávajúci tank), sa prvýkrát objavil v roku 1952. Mal zváranú korbu a maximálna hrúbka panciera činila iba 14 mm na bokoch a 11 mm na čele korby i veže, takže bol zraniteľný paľbou z malorážových kanónov a dokonca i veľkorážových guľometov. Tank mal trojčlennú osádku a bol vyzbrojený 76,2mm kanónom D-56, vyvinutý pôvodne pre T-34/76. PT-76 vážil iba 14 ton a jeho 240k motor (ktorý vznikol rozrezaním pohonnej jednotky T-54 napol) mu umožňoval najvyššiu rýchlosť 44 km/h na suchu a 10 km/h na vode. Rovnako ako si francúzsky AMX-13 obľúbili menšie štáty, ktoré si nemohli dovoliť obrnené vojská vyzbrojené ťažšími, a teda drahšími vozidlami. PT-76 sa rozšíril u menších satelitov Sovietskeho zväzu. Bol to jediný tank, s ktorým sa americké vojská stretli vo väčšom počte vo Vietname, a ukázal sa veľmi zraniteľným nielen zo strany výkonnejších vozidiel, ale i pechotnými protitankovými zbraňami.

Rovnako ako v prípade AMX-13 bol tiež podvozok PT-76 využívaný pre množstvo účelov, ako na bojisku, tak i v tyle. Poslúžil ako základ pre obrnený transportér BTR-50 i pre bojové vozidlo pechoty BMP; bol použitý ako strojový spodok výsadkového protitankového samohybného dela ASU-85 i obávaného samohybného protivzdušného systému ZSU-23-4 s 23mm štvorkanónom; slúžil ako samohybné odpaľovacie zariadenie rakiet „zem-zem" typu Frog 2 a 4 ako aj striel „zem-vzduch" typu 2K12 Kub (*SA-6 Gainful*) a bol tiež základom 122mm SHD a množstva transportných vozidiel. 

Modifikácie tankov PT-76 sa počas rokov obmedzovali len na hlavnú výzbroj. Všetky PT-76 Sovietskej armády a ďalších členov Varšavskej zmluvy boli dodatočne prezbrojené modernizovaným kanónom DT-56M, stabilizovaný v oboch rovinách a doplnený pohlcovačom spalín.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **PT-76**

Externé odkazy
--------------

* FAS.org - PT-76 (anglicky)
* Light Tank PT-76 (anglicky)
Svätý **Pachomios Veľký** (\* 292, Téby, Egypt – † 348) bol kresťanský mních a svätec.

Ako mladík slúžil vo vojsku keď sa raz v istej dedine zoznámil s kresťanstvom. Po odchode z vojska sa dal pokrstiť. Potom začal žiť pod vedením istého pustovníka. V roku 325 odišiel do púšte kde žil ako pustovník. Čoskoro sa okolo neho zhromaždilo asi 100 mníchov. Pachomios pochopil, že pustovnícky život osamote je nebezpečný preto pre mníchov zaviedol spoločný život v monastieri. Začali bývať v spoločnom dome, kde mali svoje cely. Pachomios napísal pre svoj monastier aj prvé pravidlá – typikon, podľa ktorých mali žiť. Tie sa neskôr stali pre pravidlá života ďalších mníchov žijúcich v monastieroch. Po veľkom vzraste počtu mníchov zriadil Pachomios aj ďalšie monastiere. napísal aj pravidlá pre ženský monastier. Pachomios počas svojho života mal aj schopnosť činiť zázraky a prorokovať. Zomrel počas morovej epidémie v roku 348.

Ako svätec sa uctieva nielen na kresťanskom Východe ale aj na Západe.

Zdroje
------

* "Pachomios Veľký, prepodobný : 15. máj." In: Antonín Čížek: *Synaxár : Životy svätých.* Prešov : Spolok biskupa Petra Pavla Gojdiča, 1998, s. 233-235. ISBN 80-967341-1-3
* "Dňa 15. mája : Svätý prepodobný otec náš Pachomij Veľký." In: Andrej Josafát Gregor Truch: *Život svätých : Duchovné čítanie pre slovenských gréckokatolíckych veriacich na každý deň kalendárneho roka.* Preklad a úprava: Michal Čarný. Prešov : Vydavateľstvo Michala Vaška, 2003, s. 280-285. ISBN 80-7165-381-0

Externé odkazy
--------------

* Pachomius - život svätého

Autoritné údaje: * BnF: 119183584
* GND: 118591118
* ISNI: 0000 0001 1856 5307
* LCCN: n50051557
* VIAF: 100179222
* WorldCat: lccn-n50051557
Geotermálny parný kúpeľ na Islande
**Parný kúpeľ** je miestnosť naplnená parou na účely relaxácie a očisty. Má dlhú históriu, siaha až do gréckych a rímskych čias.

História
--------

Parný kúpeľ pochádza z rímskych kúpeľov, ktoré sa začali rozvíjať počas obdobia Rímskej ríše. Starorímske kúpele slúžili mnohým komunitným a spoločenským funkciám rímskej spoločnosti. Mnoho občanov v Ríme využívalo rímske verejné kúpele bez ohľadu na sociálno-ekonomický stav. Tieto rímske kúpele boli zásobované prírodnými horúcimi prameňmi spod zeme.

Historické časti kúpeľov - rímske, stredoveké, gruzínske a viktoriánske boli obnovené v anglickom Bathe a sú k dispozícii ako verejné kúpele alebo ako termálne kúpele.

Moderné parné kúpele
--------------------

Dnes ešte stále existujú prírodné parné kúpele, ktoré často používajú podobné systémy, aké používali Rimania a ktoré obsahujú potrubia a čerpadlá, ktoré privádzajú vodu nahor a do veľkých bazénov všade tam, kde existujú prírodné pramene. Teraz sa používajú na udržiavanie teplej vody v kúpeľoch aj ohrievače.

Existuje veľa rôznych druhov parných kúpeľov, ktoré sa líšia od sáun. (Oba kúpele sú horúce, ale v saune sa para tvorí z vody liatej na kachle).

Turecké kúpele, parné miestnosti a parné sprchy sú druhmi parných kúpeľov.

Referencie
----------

1. 1 2   *Cultural progression of Spa* [online]. [Cit. 2021-03-14]. Dostupné online. Archivované 2017-11-08 z originálu.

Pozri aj
--------

* Kúpele
* Sauna

Externé odkazy
--------------

* Príbehy o prvom židovskom kúpeli v Toronte (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Steam Bath na anglickej Wikipédii.*
**PlayStation Portable** (oficiálne označovaná skratkou **PSP**) je prenosná herná konzola spoločnosti Sony. Na trh bola uvedená v roku 2004 v Japonsku, nasledujúci rok aj v iných regiónoch. Konzola je primárne určená na hranie hier, avšak funguje aj ako multimediálny prehrávač.

Ide o prvú prenosnú konzolu vyrobenú spoločnosťou Sony a bola konkurentom konzoly Nintendo DS od Nintenda. Jej výroba a podpora bola ukončená v roku 2014.[chýba zdroj]

Hardvér
-------

Prvý model PSP série sa označoval ako **PSP-1000**.

### Technická špecifikácia

* CPU: MIPS založený na architektúre R4000, 333 MHz
* RAM: 32 MB (64 MB pre modely PSP-2000 a vyššie)
* Rozlíšenie: 480 × 272 pixelov
* Paleta farieb: 16,77 miliónov farieb (24-bit)

### Pamäťové médiá

#### Universal Media Disc

UMD disk
Hry boli distribuované prostredníctvom miniatúrnych optických diskov Universal Media Disc (nazývané aj skratkou **UMD**), vyvinutých firmou Sony. Toto médium sa používalo aj na distribúciu filmov.

#### Memory Stick

Konzola obsahovala jeden slot pre pamäťové karty typu Memory Stick PRO Duo, na ktoré sa dali ukladať hry, videá, hudba a fotky.

### Verzie

Sony počas životného cyklu konzoly (trvajúceho 10 rokov) vyvinula celkom 4 upravené verzie tejto konzoly.

#### PSP-2000

Prvá vylepšená verzia PSP sa nazývala **Slim and Lite**, jej označenie bolo **PSP-2000**. Na trh bola uvedená v roku 2007. Vyznačuje sa výrazne menšími rozmermi, nižšou hmotnosťou a pridaným výstupom pre možné pripojenie k televízoru. V tejto verzii bol odstránený infračervený port.

#### PSP-3000

Tretia verzia konzoly bola **PSP-3000**. Vzhľadom bola takmer totožná s modelom PSP-2000, avšak obsahovala lepší displej a pridaný mikrofón, ktorý sa dal použiť na telefonovanie cez aplikáciu Skype, alebo aj komunikáciu vo vybraných, podporovaných hrách.

#### PSP Go

PSP Go bol model zameraný na digitálnu distribúciu hier: chýbala v ňom optická mechanika, namiesto UMD diskov sa na nej dali hrať iba digitálne hry zakúpené cez PlayStation Network online obchod.

#### PSP-E1000

Posledná vyrobená verzia, **PSP-E1000** (tiež nazývaná **Street**), vydaná v roku 2011, bola vytvorená ako lacný model konzoly. Rozmermi bola podobná pôvodnému modelu PSP-1000, chýbal v nej mikrofón, Wi-Fi adaptér na pripojenie na internet, a tiež mala iba mono reproduktor. Spodné tlačidlá boli dotykové.

Softvér
-------

PSP obsahovalo vlastný operačný systém nazývaný *System Software*. Jeho užívateľské rozhranie sa volalo XMB (celým názvom *XrossMediaBar*): rovnaký dizajn, ktorý bol použitý aj na konzole PlayStation 3. Aktualizácie sa dali sťahovať z internetu, alebo inštalovať z UMD diskov hier.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **PlayStation Portable**

Externé odkazy
--------------

* PlayStation Portable Archivované 2008-04-30 na Wayback Machine na DMOZ (po anglicky)
Súradnice: 35°14′24″J 70°34′12″Z﻿ / ﻿35,24000°J 70,57000°Z﻿ / -35.24000; -70.57000

**Planchón-Peteroa** je stratovulkanický komplex, nachádzajúci sa na hraniciach Čile a Argentíny, v čilskom regióne del Maule. Stavba sopky je tvorená viacerými prekrývajúcimi sa kalderami a stratovulkánmi.

Geologický vývoj
----------------

Aktivita v oblasti začala v pleistocéne vybudovaním andezitovo dacitového stratovulkánu *Volcán Azufre*, po tejto fáze sa vytvoril bazaltovo andezitový stratovulkán *Planchón*. Približne pred 11 500 rokmi Volcán Azufre a čiastočne aj Planchón skolaboval a vytvoril masívnu 95 km dlhú kamennú lavínu. V neskorších fázach bol stratovulkán Planchón obnovený a ako posledný sa vytvoril stratovulkán Peteroa, ležiaci v medzi Volcánom Azufre a Planchónom. Peteroa je aj jediný aktívny stratovulkán komplexu s prevažne explozívnymi sopečnými erupciami.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **vulkanický komplex Planchón-Peteroa**.

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu - vulkanický komplex Planchón-Peteroa na Global Volcanism Program (po anglicky)
Súradnice: 47°54′17.35″S 19°3′5.65″V﻿ / ﻿47,9048194°S 19,0515694°V﻿ / 47.9048194; 19.0515694

**Novohrad** (maď. Nógrád, lat. Novigrad) je obec v Maďarsku v Novohradskej župe v obvode Rétság. Rovnomenný hrad v blízkosti obce bol administratívnym centrom Novohradského komitátu.

Poloha
------

Obec sa nachádza v juhozápadnej časti župy Nógrád v pohorí Börzsöny. Patrí medzi obľúbené turistické ciele v Maďarsku. Kataster obce má rozlohu 2 954 ha a žije tu 1 510 obyvateľov (1. január 2011).

Dejiny
------

Názov hradu napovedá slovanský pôvod staviteľov hradu. Pôvodná forma bola Novgrad.

Prvá písomná zmienka o hrade pochádza z roku 1108, no Novohradský komitát existoval už najneskôr v roku 1029 (pozri Štefan I. (Uhorsko)). Hrad v roku 1284 získalo vacovské biskupstvo. V rokoch 1475 až 1506 ho dal biskup Mikuláš Bátori rozšíriť podľa plánov talianskeho staviteľa Jakuba Traguinusa. Hrad bol viackrát obsadený Turkami (1544 až 1594, 1663 až 1685) a stal sa aj centrom sandžaku. Hrad zruinovali kuruci v roku 1709.
Južnú časť Novohradského komitátu spočiatku obývalo najmä maďarské obyvateľstvo, no v dôsledku tureckých vpádov sa táto oblasť značne vyľudnila a tak ju koncom 17. a začiatkom 18. storočia kolonizovali Slováci zo severného Novohradu. V dôsledku maďarizácie 18. a 19. storočia slovenská kultúra v obci zanikla a obyvateľstvo sa cíti byť prevažne maďarskej národnosti. 
V obci bol v roku 1757 postavený za prispenia vacovského biskupa rímskokatolícky kostol. Evanjelický kostol bol postavený v roku 1865.

Národnostné zloženie
--------------------

V roku 2001 sa v obci Nógrád prihlásilo 98% obyvateľov k maďarskej, 1% k slovenskej a 1% k rómskej národnosti.

Referencie
----------

1. ↑   *Exonymá obcí* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra Slovenskej republiky, rev. 2011-06-01, [cit. 2015-08-01]. Dostupné online.
2. ↑  STANISLAV, Ján. *Slovenský juh v stredoveku II*. 2. vyd. Bratislava : Literárne informačné centrum, 2004. 533 s. ISBN 80-88878-89-6. S. 316.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Novohrad (obec)**

Externé odkazy
--------------

* Novohradské hrady
* Novohrad

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Nógrád (település) na maďarskej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Rétságsky obvod |
| --- |
| Mestá | 
* **Rétság**

 |
| Obce | 
* Dolné Peťany *(Alsópetény)*
* Banka *(Bánk)*
* Berkenye
* Borsosberény
* Diósjenő
* Horné Peťany *(Felsőpetény)*
* Horpács
* Keseg *(Keszeg)*
* Bodoň *(Kétbodony)*
* Kisecset
* Legind *(Legénd)*
* Nagyoroszi
* Nežovce *(Nézsa)*
* Novohrad *(Nógrád)*
* Nógrádsáp
* Netejč *(Nőtincs)*
* Agárd *(Ősagárd)*
* Pusztaberki
* Romhány
* Szátok
* Szendehely
* Szente
* Tereske
* Tolmács

 |
Súradnice: 44°22′0″S 15°26′0″V﻿ / ﻿44,36667°S 15,43333°V﻿ / 44.36667; 15.43333

Paklenica
**Paklenica** je krasový riečny kaňon a zároveň národný park v Chorvátsku. Nachádza sa nad mestom Starigrad, v severnej Dalmácii, v južnej časti pohoria Velebit neďaleko Zadaru. V národnom parku sa nachádzajú dva kaňony Malá a Veľká Paklenica. Kaňon Malej Paklenice je vyschnutý bez vodného toku. Blízko vstupu do kaňonu Veľkej Paklenice sa nachádza komplex štól slúžiacich ako úkryt pre Josipa Broza Tita počas roztržky medzi Sovietskym zväzom a Juhosláviou na prelome štyridsiatych a päťdesiatych rokov dvadsiateho storočia.

Najlepším východiskovým bodom je Stari Grad-Paklenica, 45 km od Zadaru. Tu tiež nájdete kanceláriu národného parku. Leží 2 km od vstupu do národného parku v obci Marasoviči, kde je za recepciou parkovisko. Horolezci tu získavajú presné popisy lezeckých ciest.

V kaňone Velkej Paklenice sa nachádza Anića Kuk, najvyššia chorvátska skala vysoká 712 m. V jej okolí sa nachádza množstvo horolezeckých terénov prístupných po celý rok.

Manita peć je zaujímavá jaskyňa v severnej časti kaňonu.

Vaganski vrh, najvyššia hora pohoria Velebit, vysoká 1 757 m, a Svätá hora vysoká 1 753 m sa nachádzajú blízko vonkajších hraníc národného parku. Z ich vrcholov sú vynikajúce výhľady na celú južnú časť Velebitu.

Jeho rozloha je 95 km2.

Referencie
----------

1. ↑  Informácie o NP Paklenica

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Paklenica na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Paklenica**

Externé odkazy
--------------

* Národný park Paklenica
* Článok o živote v Paklenici
* Paklenica – fotografie z kaňonu
Umelcova predstava protoplanetárneho disku
Protoplanetárny disk HH-30 v súhvezdí Býk
Protoplanetárne disky vo Veľkej hmlovine v Orióne.
**Protoplanetárny disk** je akréčny disk zvyčajne obklopujúci mladé hviezdy typu T Tauri. Tento disk sa odlišuje od disku obkopujúceho primárne zložky tesných dvojhviezd teplotou a veľkosťou. Predpokladá sa, že protoplanetárne disky sú predstupňom planetárnych sústav. 

Ptotoplanetárne disky majú priemer do 1000 AU a sú pomerne chladné. Iba ich najvnútornejšie časti majú teplotu okolo 1 000 K. Obyčajne ich sprevádzajú výtrysky hmoty. Pozorovania pomocou HST ukázali formovanie protoplanetárnych a planetárnych diskov v Hmlovine Orión. V roku 1996 ich bolo v tejto hmlovine známych už 153.

Protoplanetárne disky okolo väčšiny hviezd nesiahajú až k hviezde. Ich vnútorné časti sú často asymetrické. Možným vysvetlením tohto javu sú už skondenzované planéty alebo ich zárodky, ktoré vyzbierali prach so svojho okolia.

Vznik
-----

Protohviezdy sa obyčajne tvoria z molekulárnych mrakov pozostávajúcich predovšetkým z molekulárneho vodíka. Keď molekulárny mrak dosiahne kritickú veľkosť, hmotnosť alebo hustotu, začne jeho gravitačná kontrakcia. Keď sa mrak začne zmršťovať, uhlové momenty spôsobia, že pôvodné chaotické pohyby častíc sa zmenia na koherentnú rotáciu. Táto rotácia spôsobuje splošťovanie a sformovanie disku. Počiatočná kontrakcia trvá asi 100 000 rokov. Po tomto čase hviezda dosiahne povrchovú teplotu podobnú teplote hviezd hlavnej postupnosti a stane sa viditeľnou. Od tohto momentu je to hviezda typu T Tauri. Akrécia disku pokračuje ďalších 10 miliónov rokov. Potom disk prestane žiariť, čo môže znamenať buď to, že fyzicky zanikol, alebo že už nevyžaruje žiadne žiarenie, lebo akrécia sa skončila. Najstarší známy protoplanetárny disk má 25 miliónov rokov.

Gravitačné interakcie môžu spôsobiť, že prach a plyn v disku skondenzuje do planetezimál. Tento proces prebieha súčasne s pôsobením hviezdneho vetra, ktorý odháňa plyn von zo sústavy a s akréciou, ktorá posúva materiál smerom k centrálnej hviezde.

Prachoplynové disky sa objavujú hlavne okolo hviezd s hmotnosťou približne hmotnosť Slnka alebo menšou. Hmotné a veľké hviezdy totiž celý svoj disk odfúknu svojim intenzívnym hviezdym vetrom a zabránia tak vzniku planét.

Najnovšie objavy
----------------

Dňa 14. decembra 2005 bol ohlásený objav protoplanetárneho disku pri mladej hviezde HD 12039 podobnej Slnku vzdialenej iba 137 svetelných rokov. Od roku 1983 bol známy protoplanetárny disk okolo hviezdy Fomalhaut, v ktorom v roku 2008 HST detegoval po prvýkrát v histórii astornómie extrasolárnu planétu vo viditeľnom spektre.

Galéria protoplanetárnych diskov v hmlovine Orión
-------------------------------------------------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Pozri aj
--------

* Akréčny disk
* Planetezimála
* Protoplanéta
* Slnečná hmlovina
* Vznik a vývoj slnečnej sústavy

Referencie
----------

1. ↑
2. 1 2


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portálHviezdny portál |
**Náměstí Republiky** je stanica metra v Prahe na linke B. Nachádza sa pod križovatkou ulíc *V celnici* a *Havlíčkova* v štvrti Nové Město. Bola otvorená 2. novembra 1985.

Charakteristika stanice
-----------------------

Stanica je trojlodná s 18 pármi prestupov na nástupište, razená, s plnou dĺžkou strednej lode. Dlhá je 110 m, založená 40 m hlboko pod povrchom. Má dva výstupy, dva podzemné vestibuly a tri eskalátorové tunely. Obidva vestibuly majú podpovrchovú dvojpodlažnú monolitickú konštrukciu zo železobetónu, sčasti zastropenú prefabrikovanými predpätými nosníkmi. K vestibulu pod námestím Republiky vedie jeden tunel, k vestibulu na Masarykovo nádraží vedie jeden krátky tunel s eskalátormi *Transporta* československej výroby, na ktorý sa napája ďalší dlhý s klasickým typom ruských eskalátorov, umiestnený oproti tomu prvému zhruba kolmo. Ako obklad stanice sú použité sklenené dosky, dosky Ekrona (strop) a vypuklé šošovky (steny za nástupišťom).

História stanice
----------------

Výstavba stanice v rokoch 1977 – 1985 si vyžiadala náklady vo výške 618 miliónov Kčs. Museli vzniknúť rozsiahle výkopy, pri ktorých došlo k uzáverám na námestí a v okolí Masarykova nádraží na konci prvej polovice 80. rokov.

### Povodeň v roku 2002

Stanica bola v roku 2002 zaplavená povodňou. Následne musela byť zrekonštruovaná. Obnovené boli aj charakteristické sklenené šošovky, ktoré veľká voda odniesla až do stanice Karlovo náměstí. V novej podobe je ich však menej, pretože niektoré boli nenávratne zničené. Niekoľko ich radov tak bolo nahradených smaltovaným plechom. Namiesto originálneho združeného nosiča osvetlenia známeho z celého úseku I.B bol použitý modernejší, presvietený a odvodený z podobného zo stanice Kobylisy.

Ďalšou významnou udalosťou, ktorá zasiahla do podoby západného vestibulu stanice bola výstavba obchodného domu *Palladium*. Kvôli tomu bol v roku 2006 uzavretý jeden v výstupov. V nasledujúcom roku bolo obchodné centrum dokončené a vďaka vestibulu napojené priamo na metro.

Referencie
----------

1. 1 2  METROPROJEKT Praha a.s.. *Detail projektu/Stanice Náměstí Republiky* [online]. metroprojekt.cz, [cit. 2013-05-11]. Dostupné online. (po česky)
2. ↑  Plán obnovy stanice

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **stanica pražského metra Náměstí Republiky**

Externé odkazy
--------------

* Profil stanice na stránkach Metroweb.cz

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ← smer Zličín | **Pražské metro – linka B** | smer Černý Most → |
| **Můstek** | **Náměstí Republiky** | **Florenc** |
| Zličín bezbariérový prístup – Stodůlky bezbariérový prístup – Luka bezbariérový prístup – Lužiny bezbariérový prístup – Hůrka bezbariérový prístup – Nové Butovice bezbariérový prístup – Jinonice – Radlická – Smíchovské nádraží bezbariérový prístup – Anděl – Karlovo náměstí – Národní třída – Můstek  – Náměstí Republiky – Florenc  bezbariérový prístup – Křižíkova – Invalidovna – Palmovka – Českomoravská – Vysočanská bezbariérový prístup – Kolbenova bezbariérový prístup – Hloubětín bezbariérový prístup – Rajská zahrada bezbariérový prístup – Černý Most bezbariérový prístup |
**Poddanstvo** je (právny) vzťah podriadenosti roľníka (tzv. **poddaného**) a pozemkového vlastníka (pána, zemepána, feudála), pri ktorom je roľník osobne závislý od pozemkového vlastníka, a ktorý je typický pre stredoveké spoločenské pomery (resp. v marxistickom chápaní pre feudalizmus). Zostrená forma poddanstva sa nazýva nevoľníctvo (pričom tzv. prvé nevoľníctvo terminologicky často nezaraďujeme pod poddanstvo).

Základom poddanstva je fakt, že pôdu (pozemky, latinsky "*feudum*") vlastní pán, poddaný tohto pána na tejto pôde má k pôde len užívacie právo, za ktoré pánovi odvádza tzv. feudálnu rentu.

V Európskom stredoveku a novoveku malo poddanstvo v jednotlivých krajinách rozdielne formy. Na území dnešného Slovenska vzniklo v 10. – 13. storočí z tzv. prvého nevoľníctva, v novoveku prerástlo do tzv. druhého nevoľníctva (v Uhorsku zrušeného 1785). Feudálne vzťahy medzi poddanými a šľachtou boli zrušené až v roku 1848 tzv. marcovými zákonmi.

Literatúra
----------

* ASCÁDY, Ignác. *Dejiny poddanstva v Uhorsku*. Preklad Štefan Janšák. Bratislava : Vydavateľstvo Slovenskej akadémie vied, 1955. 445 s.
* *Listy poddaných z rokov 1538 – 1848*. Ed. Pavel Horváth. Bratislava : Vydavateľstvo Slovenskej akadémie vied, 1955. 375 s. (Odkazy našej minulosti; zv. 1.)
* HORVÁTH, Pavol. *Poddaný ľud na Slovensku v prvej polovici XVIII. storočia*. 1. vyd. Bratislava : Vydavateľstvo Slovenskej akadémie vied, 1963. 326 s. (Publikácie Slovenskej historickej spoločnosti pri Slovenskej akademii vied; zv. 6.)

Referencie
----------

1. 1 2  PODDANSTVO. In: ŠKVARNA, Dušan, et al. *Lexikón slovenských dejín*. 3. vyd. Bratislava : Slovenské pedagogické nakladateľstvo, 2006. 381 s. ISBN 80-10-00872-9. S. 291.

Externé odkazy
--------------

*
Vyobrazenie zápasu v pankratiu na antickej amfore.
**Pankration** (z gr. παγκράτιον, všetky sily) je bojové umenie pochádzajúce z čias antického Grécka. Prelínajú sa v ňom prvky helénskeho boxu, zápasenia a širokej škály ďalších bojových techník. Prvá písomná zmienka o tejto športovej disciplíne je z roku 648 pred Kr. kedy sa stala súčasťou antických olympijských hier. Do čias Rímskej ríše, kedy sa pri boxe začali na pästiach používať tvrdé kožené remenice, sa pokladal pankration za najdrsnejšiu olympijskú disciplínu.

Dejiny
------

Legendy označujú za zakladateľa striedavo hrdinov Herakla a Thésea. V archaickom období (pribl. 800 – 600 pred Kr.), kedy prebiehala grécka kolonizácia a rozvíjalo sa hospodárstvo, dochádzalo často ku konfliktom medzi jednotlivými spoločenskými skupinami. Vyostrené situácie si vyžadovali rozličné zručnosti nielen v boji so zbraňou, ale neraz aj bez nej. Časom sa vyvinul celý systém bojových techník, ktorý sa stal neodmysliteľnou súčasťou vojenského výcviku v jednotlivých mestských štátoch. So stúpajúcou popularizáciou olympijských hier v klasickom období (pribl. 500 – 326/323 pred Kr.), kedy sa postupne zavádzali jednotlivé športové disciplíny, sa od 33. olympijských hier pridal medzi ťažkoatletické súťažné disciplíny aj pankration. Atléti bojovali nahí, na jemnom piesku poliatom vodou. Boj trval dovtedy, kým sa jeden z bojovníkov nevzdal alebo od vyčerpania, či pre zranenie, neodpadol. Prvým známym víťazom sa stal Lygdamis zo Syrakúz. V rímskych časoch sa pankration prebral od Grékov a používal sa ďalej pod názvom *pancratium*. V roku 393 zrušil kresťanský cisár Teodosius I. všetky pohanské zvyky, medzi ktoré sa rátali aj pankration a gladiátorské zápasy.

Od vzniku novodobých olympijských hier, sa pankration nestal ich pevnou súčasťou ako v Antike. O jeho presadenie medzi olympijské disciplíny sa usiluje IFPA (International Federation of Pancration Athlima), ktorá tento šport zároveň aj medzinárodne zastrešuje. V súčasnosti sa pankration, rovnako ako aj ostatné mixed martial arts, teší vzrastajúcemu záujmu hlavne v Európe a USA.

Externé odkazy
--------------

* M.M.A. a vale tudo Archivované 2009-04-05 na Wayback Machine
* encyklopédia telesnej kultúry
**Podraz 6** je hra pre počítače ZX Spectrum. Žáner hry sa podobá textovým hrám. Autorom je Anton Tokar. Jedna so o hru pre jedného hráča ktorá sa ovláda klávesnicou. Hra bola vydaná spoločnosťou Antok Software na Slovensku v roku 1988 pre ZX Spectrum.

Podraz 6 je zakončenie "tokárovej" trilógie neoficiálnych pokračovaní (Podraz 4 (1987) a Podraz 5 (1988)) pôvodného Podrazu 3 (1986). Je to teda štvrtý diel a preto nesie podtitul "štvrtá veľká počítačová lúpež". 

Ide ako vždycky o nachystanie podrazu na počítačového zlodeja Jacka Raggera, ktorého sme už niekoľkokrát zničili. Ale Jack sa vždy dokázal zo šlamastiky dostať a takto je tomu aj v tomto diele. Ocitáme sa v roku 1996, teda 2 roky po predchádzajúcom diele. Jack opäť zmenil meno a s poslednými peniazmi sa ukryl v Európe. Tam mu však financie rýchle došli, a preto sa rozhodol vrátiť späť do Ameriky.

Externé odkazy
--------------

* Podraz 6 Archivované 2018-09-11 na Wayback Machine na World of Spectrum
* Podraz 6 na herniarcheolog
**Pavol Safko** (\* 14. január 1923, Mokrance – † 6. november 2006, Bratislava) bol slovenský pedagóg, atletický tréner, rozhodca a športový funkcionár.

Narodil sa na východnom Slovensku v dedinke Mokrance. Stredoškolské štúdiá absolvoval na gymnáziu v Košiciach. Počas 2. svetovej vojny bol väznený vo Francúzsku. Po vojne najskôr v rokoch 1948 – 1958 učil v Sečovciach a v Okrúhlom. Od mladosti sa venoval športu a bol vynikajúcim bežcom. Preto po absolvovaní Pedagogickej fakulty v Bratislave začal učiť najskôr v bratislavskej Petržalke a neskôr na základnej škole na Kulíškovej ulici v Bratislave, kde strávil viac ako 40 rokov ako učiteľ telocviku a tréner. 
V tejto škole aj jeho zásluhou začala fungovať prvá športová trieda na Slovensku v histórii. Snažil sa vplývať na svojich žiakov, aby svoj voľný čas trávili predovšetkým športom. Venoval sa najmä rozvoju žiackej a školskej atletiky. Stál pri začiatkoch kariéry viacerých slovenských atlétov – napríklad výškarov Romana Moravca a Petra Horáka a diaľkárky Márie Devínskej. Pod jeho rukami však prešli aj ďalší špičkoví športovci, napríklad olympijský víťaz z Montrealu 1976 a trojnásobný majster sveta v cyklistickom šprinte Anton Tkáč, basketbalista Stanislav Kropilák, alebo legendy slovenského hokeja bratia Marián, Peter a Anton Šťastní. 

Pracoval aj ako rozhodca a športový funkcionár klubu Slovan CHZJD Bratislava, ktorý počas jeho pôsobenia zastrešoval aj atletiku. Podieľal sa na organizácii viacerých športových podujatí, napríklad behu Devín – Bratislava a Ceny Večerníka.

Slovenský olympijský výbor dvakrát ocenil dlhoročný prínos Pavla Safku pre slovenský šport. V roku 1997 mu udelil Cenu fair play SOV za celoživotné vystupovanie v duchu fair play 
a v roku 2000 Bronzový kruh Slovenského olympijského výboru za príkladný vklad k rozvoju olympijského hnutia na Slovensku.

Referencie
----------

1. ↑  
 *Ako sa v hale Elán brúsili atletické talenty* [online]. www.behame.sk, 4.4.2012, [cit. 2013-10-05]. Dostupné online.
2. ↑  
 *Slovenský šport smúti za prvým trénerom športových velikánov Pavlom Safkom* [online]. Slovenský olympijský výbor, [cit. 2013-10-05]. Dostupné online.
3. ↑  
 *Kto to bol Pavol Safko?* [online]. ZŠ Kulíškova 8, [cit. 2013-10-05]. Dostupné online.
4. ↑  
 *ŠKOLY SR: Absolventmi ZŠ Kulíškova sú poprední slovenskí športovci* [online]. košice:dnes (TASR), 22.9.2014, [cit. 2016-03-13]. Dostupné online.
5. ↑  
 *Výročné ocenenia SOV* [online]. Slovenský olympijský výbor, [cit. 2013-10-05]. Dostupné online.
6. ↑  
 *Vyznamenania SOV* [online]. Slovenský olympijský výbor, [cit. 2013-10-05]. Dostupné online.
Panorama Towers po dokončení vo februári 2016
Panorama Towers a Tower 115
**Panorama Towers** (predtým **Panorama City**) je administratívno-bytový komplex na Landererovej ulici v Bratislave. Dvojica vežiakov je v súčasnosti druhými najvyššími obytnými budovami na Slovensku, hneď po Klingerke, ktorá prevzala toto prvenstvo s výškou 115 metrov. Tvoria ich dve 33-podlažné, 112 metrov vysoké veže trojuholníkového pôdorysu. Vo vežiach sa nachádza 606 bytov, súčasťou projektu sú aj kancelárske priestory vysokého štandardu. Názov *Panorama Towers* má znamenať, že budovy výrazným spôsobom ovplyvnia panorámu mesta Bratislava a panoramatický výhľad na mesto bude z oboch veží. Objekt dizajnoval španielsky architekt Ricardo Bofill, a samotný projekt spracovala kancelária PT spol. s r. o. pod taktovkou architekta Juraja Hermanna. Projekt bol niekoľko krát upravovaný a prípravná fáza pred realizáciou trvala niekoľko rokov. Výstavba sa začala v júli 2013 a kolaudácia prebehla v roku 2016. Developerom je J&T REAL ESTATE, A. S. (JTRE) spriaznený s J&T.

Panorama Towers sa nachádza v bezprostrednej blízkosti zrekonštruovanej výškovej budovy Tower 115 a v oblasti, kde je vo výstavbe alebo v pláne viacero výškových budov a mrakodrapov (Sky Park, Twin City, Eurovea 2).

Súčasťou projektu bolo aj zbúranie budovy, ktorá sa nachádzala vedľa Tower 115 a slúžila ako centrála TASR.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Panorama Towers (Bratislava)**

Pozri aj
--------

* Zoznam výškových budov v Bratislave

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka budovy
* Článok o projekte na etrend.sk Archivované 2007-01-16 na Wayback Machine

Súradnice: 48°08′31″S 17°07′34″V﻿ / ﻿48,14207°S 17,126162°V﻿ / 48.14207; 17.126162
**Pavstavač hlavatý** (*Traunsteinera globosa*) alebo staršie **stavač hlavatý** (*Orchis globosa*) je rastlina z rodu pavstavač (*Traunsteinera*) z čeľade vstavačovité (*Orchidaceae*).

Rozšírenie
----------

Južná a stredná časť Európy. Od Pyrenejí po Kaukaz. Je to horský druh. Na Slovensku v Karpatoch od Bielych Karpát po Poloniny.

Opis
----

Je asi 30 až 70 cm vysoká, má priamu byľ, málo listov ktoré odstávajú od byle a sú kopijovité. Kvety sú malé v hustom ihlanovitom klase, nahustené úplne na konci byle. Kvety sú ružové s tmavými bodkami.Kvitne od mája do augusta. Plod je tobolka.

Ekológia
--------

Suchšie a slnečné stanovištia až do horských oblastí. Obľubuje hlbšie výživné a vápenaté pôdy.

Ohrozenie a ochrana
-------------------

Medzinárodne je chránená dohodou CITES. Na Slovensku je hodnotený ako zraniteľný (VU - vulnerable), v Česku je to druh kriticky ohrozený (CR). V Česku je to druh §2 – silne ohrozený C2. V Česku aj na Slovensku tak ako aj v mnohých ďalších krajinách výskytu je zákonom chránená. Rastlinu ohrozuje trhanie do kytíc či herbárov a poškodzovanie stanovíšť mechanicky i chemickými prostriedkami.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pavstavač hlavatý**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Pavstavač hlavatý**

Externé odkazy
--------------

* Pavstavač hlavatý
**Payless Car Rental** je požičovňa automobilov vo vlastníctve spoločnosti Avis Budget Group. Aj keď ide predovšetkým o franšízový systém, samostatne vlastní a prevádzkuje viacero pobočiek v štátoch Severnej Ameriky, Južnej Ameriky a Európy, a celkovo vlastní 167 pobočiek.

Na Slovensku prevádzkuje 2 pobočky situované na Medzinárodnom letisku v Košiciach a na letisku M. R. Štefánika v Bratislave.

Payless Car Rental, Payless Car Sales, Payless Parking a REZlink International sú dcérske spoločnosti pod záštitou Avalon Global Group.

Avis Budget Group odkúpila spoločnosť Payless Car Rental v roku 2013.

História
--------

Autopožičovňa Payless Car Rental bola založená v roku 1971 v Spokane v štáte Washington. V 70. a 80. rokoch minulého storočia si spoločnosť vytvorila imidž jednej z najdostupnejších požičovní v USA a dosiahla nízke ceny predovšetkým vďaka drastickej optimalizácii nákladov. Pod vedením Netterstrona sa spoločnosť rozrástla z miestnej požičovne áut na franšízový systém s viac ako 100 požičovňami áut po celých Spojených štátoch amerických.

Do roku 1987 spoločnosť získala americkú časť spoločnosti *Holiday Rent a Car* so sídlom v Kanade a v tom čase vybudovala svoj prvý automatizovaný centrálny rezervačný systém.

Na rozdiel od mnohých iných autopožičovní Payless Car Rental neprevádzkovala pobočky priamo na letiskách, ale v ich okolí, čo výrazne znížilo náklady na parkovanie nepoužitých vozidiel.

Mnohým zákazníkom táto možnosť vyhovovala, pretože chôdzou za niekoľko minút cestou z letiska do autopožičovne dokázali ušetrili nemalé peniaze najmä vďaka výhode lokácie. Služby autopožičovňe sú najčastejšie využívané v blízkosti letísk za účelom cestovania po krajine.

Na Slovensku vznikla autopožičovňa v roku 2018 pod vedením spoločnosti United Rental Group, s. r. o. v Bratislave a na Medzinárodnom letisku v Košiciach.

Referencie
----------

1. ↑   Avis Budget Acquires Payless Car Rental for $50 Million. *Bloomberg.com*, 2013-07-15. Dostupné online [cit. 2021-10-15]. (po anglicky)
2. ↑  ABG. *Company Information* [online]. Payless | Rent a Car, [cit. 2021-10-31]. Dostupné online. (po anglicky)
3. ↑   *Paylesscar Slovensko - o nás* [online]. www.paylesscar.sk, [cit. 2021-09-11]. Dostupné online. Archivované 2021-09-11 z originálu.

Externé odkazy
--------------

* paylesscar.com - oficiálna stránka
* paylesscar.sk - oficiálna slovenská stránka
**Papyllon** je štvorčlenná hudobná skupina z Prešova založená v roku 2010, kedy vyhrali súťaž mladých talentov prešovský Liverpool. V priebehu roka 2011 vydali svoje demo, ktoré pokrstili v prešovskom klube Pumpa. V roku 2012 vydali dva oficiálne single „Waves" a „Smiles". V roku 2015 vydali EP *Sink or Swim*, ku ktorého úvodnej skladbe „Harmful" natočili videoklip. Popri tom veľa hrajú doma aj v zahraničí a majú za sebou vystúpenia na festivaloch ako napr. Rock for People alebo Grape.

EP *Sink or Swim* tvorí päť skladieb – „Harmful", „Sink or Swim", „Second Minute Second Second", „Waves", a „Marble". EP sa nahrávalo v prešovskom štúdiu UMPAX pod producentskou taktovkou Martina Migaša. V roku 2017 kapela vydala svoj debutový album s rovnomenným názvom - Papyllon. Hudobne sa kapela posunula s tzv. britského indie rocku ku viac rôznorodejšiemu štýlu, ktorý v sebe mixuje prvky rocku, popu, elektorniky a jazzu. Kapela z tohto albumu vydala zatiaľ dva single "Seventeen, baby" a "Never felt so pure".

Členovia
--------

* Richard Rác –gitara
* Lukáš Lacko – bicie
* Jakub Pastorák – basa
* Bohuš Hajduch – spev, klávesy, gitara
* Vladimír Pitlík (bývalý člen) - gitara

Diskografia
-----------

* 2011 – Demo
* 2015 – Sink or Swim
* 2017 - Papyllon (album)
* 2019 - What About Tonight
* 2019 - All The Time
* 2020 - Forever

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
* Facebook

Zdroj
-----

* 
* 
*
**Pohotovostné oddiely Hlinkovej gardy** (skr. **POHG**) boli špeciálne ozbrojené jednotky Slovenského štátu, ktoré vznikli v rámci Hlinkovej gardy krátko po vypuknutí Slovenského národného povstania z dôvodu boja proti povstalcom a partizánom. Úzko spolupracovali s nemeckou nacistickou armádou a podieľali sa na mnohých vojnových zločinoch. 

Rozkaz na vybudovanie špeciálnych vojenských jednotiek vydal 8. septembra 1944 hlavný náčelník štábu Hlinkovej gardy Otomar Kubala, pričom pôvodne boli tieto ozbrojené formácie Hlinkovej gardy označované ako „aktivované jednotky". Spočiatku sa skladali výlučne z gardistických dobrovoľníkov, neskôr v nich však boli organizovaní nielen príslušníci Hlinkovej Gardy (ďalej HG) ale aj nečlenovia HG, ktorí boli povolaní vojenským rozkazom. V rokoch 1944 – 1945 dosiahli POHG maximálne počty 38 pohotovostných oddielov, 6 poľných rôt a 3 poľné prápory (hoci tie pod POHG priamo nespadali). Počet jednotiek bol kolísavý, celkovo ich tvorilo vyše 5000 mužov.

V POHG sa sústreďovali najradikálnejšie sily v rámci Hlinkovej gardy. 22. novembra 1944 na porade okresných veliteľov HG v Trenčíne sa dohodli na užšej spolupráci s nemeckými bezpečnostnými jednotkami. Základ veliteľského dôstojníckeho zboru POHG tvorili osvedčení velitelia z niektorých Okresných veliteľstiev HG, ktorí sa stali veliteľmi regionálnych POHG, poľných rôt a poľných práporov POHG. POHG boli vo veľkej miere využívané nemeckými jednotkami, pretože poznali dobre miestny terén ako aj obyvateľstvo vo svojich úsekoch. POHG sa v spolupráci s nemeckou bezpečnostnou políciou *SIPO*, službou *SD*, *Heimatschutzom*, Einsatzkommandom (13, 14) a ďalšími špeciálnymi kárateľno-teroristickými a protipartizánskymi útvarmi, ako napr. so *SS Stíhacím zväzom Slovenska*, jednotkou Edelweiss, či špeciálnou jednotkou vyčlenenej z SS bojovej skupiny Schill, podieľali na protipartizánskych akciách a na akciách proti civilnému obyvateľstvu, ktoré spolupracovalo s povstaleckými a partizánskymi jednotkami.

Príslušníci POHG sa dokázateľne podieľali na zavraždení približne 4 000 ľudí, väčšinou Židov, a spolupracovali aj na deportáciách do koncentračných táborov. Známe sú brutálne popravy zajatých Židov, ktori dovtedy ešte prežili na Slovensku, ako aj povstalcov a partizánov vo vápenke v Nemeckej, vykonané príslušníkmi Einsatzkommanda 14 a 40-člennou čatou HG pod velením Vojtecha Horu či účasť 150 člennej 5. poľnej roty POHG pod vedením Jozefa Nemsilu na vraždení v Kremničke. Účasť POHG je potvrdená aj na trestných výpravách proti civilnému obyvateľstvu v obciach Smrečany, Plešivá, Magále, ako aj mnoho ďalších.

Po skončení vojny boli viacerí príslušníci POHG odsúdení na tresty smrti (ako napr. velitelia Otomar Kubala či Jozef Gašparík), mnohí ďalší zas boli odsúdení na dlhoročné tresty väzenia. Niektorým sa však podarilo ujsť a pred súd sa za svoje zločiny nikdy nedostali (napr. Jozef Nemsila a Vojtech Hora).

Externé odkazy
--------------

* Pohotovostné oddiely Hlinkovej gardy
* Otomar Kubala. Z učiteľa fanatický gardista Archivované 2012-01-07 na Wayback Machine
* Fašistické represálie na strednom Slovensku Archivované 2015-09-24 na Wayback Machine