Baktéria druhu *Escherichia coli*, najlepšie preskúmaný prokaryotický organizmus, zástupca veľkého taxónu *Bacteria*.
Zástupcovia archaeí, druhého veľkého taxónu, ktorý spolu s baktériami patrí medzi prokaryoty.
**Prokaryo(n)ty** (lat. *Prokaryo(n)ta*; iné názvy pozri nižšie) sú organizmy (spravidla mikroorganizmy), ktorých bunky (tzv. **prokaryotické bunky** alebo **prokaryontné bunky**) sa nedelia na bunkové jadro a cytoplazmu (čiže protoplazma jadra nie je od ostatnej plazmy oddelená jadrovou membránou). Ich dedičná látka (DNA) nie je naviazaná na bázické bielkoviny a neexistujú v nich organely endomembránovej sústavy (mitochondrie a podobne). Táto definícia je opakom eukaryotov.

Názvy
-----

Názvy tohto taxónu sú:

* **prokaryoty**, **prokaryonty**, **prokaryotá**, **prokaryontné/prokaryotické organizmy**, **prvojadrové organizmy**, **predjadrovce**, **predjadrové organizmy**, **monéry** - lat. *Prokaryota* (*Procaryota*), *Prokaryonta* (*Procaryonta*), *Prokaryotae* (*Procaryotae*), *Prokarya*, *Procytota*, *Monera*;
* **anukleobionty**, **akaryonty**, **akaryony**, **akaryonta**, **bezjadrové organizmy** - lat. *Anucleobionta*, *Akaryobionta*, *Akaryota*, *Akaryonta*;
* s vylúčením praorganizmov (Eobionta) aj: **prvobunkové organizmy**, **prvobunkovce** - lat. *Protocellulata*.

Charakteristika
---------------

Z evolučného hľadiska ide asi o „najpôvodnejšie" organizmy predstavujúce veľmi skoré fázy vývoja života.

Veľké sú spravidla 0,2 až 10 μm. Prokaryoty sú vždy jednobunkové, ale často tvoria bunkové zväzy (najmä v podobe vlákna), v ktorých niekedy dochádza aj k diferenciácii buniek (na trvalé bunky, záchytné bunky a pod.)

Sú rozšírené po celej planéte Zem vo všetkých prostrediach. Podobné štruktúry, ako skameneliny prokaryotických organizmov, sa našli v meteorite pochádzajúcom z Marsu, ale nepodarilo sa dokázať, že ide o skutočné skameneliny mikroorganizmov. Prežívajú aj v extrémne nepriaznivých podmienkach (aj napríklad pri teplotách ďaleko vyše 100 stupňov Celzia).

Ich spôsob výživy a života je veľmi rozmanitý. Môžu byť voľne žijúce či parazitické či symbiotické; aeróbne či anaeróbne, viažúce dusík či iné látky; a autotrofné či heterotrofné. Výživa sa vždy prijíma cez povrch bunky.

Rozdielne znaky s eukaryotickými organizmami
--------------------------------------------

Prokaryotom chýbajú mitochondrie a chloroplasty – ich funkciu preberajú plazmatická membrána, jej vyhĺbeniny a jednoduché chromatofory. Endoplazmatické retikulum nemajú, vakuoly existujú zriedkavo. Ribozómy v plazme sú menšie ako pri eukaryotoch – sú také veľké ako ribozómy mitochondrií a chloroplastov eukaryotov. Ribozómy sú typu 70 S. Bunková stena je spravidla pevná. Prípadné bičíky pozostávajú vždy z niekoľkých bielkovinových fibríl, ktoré sú okolo seba ovinuté. V prokaryotických bunkách sa vždy vyskytujú plazmidy (v eukaryotických len niekedy).

Základnou stavebnou jednotkou ich bunkovej steny je peptidoglykán. Nevyskytujú sa v nich izoprenoidné lipidy, ani históny. U prokaryotov nedochádza k plazmatickému prúdeniu a amébovitému pohybu. Nie sú schopné pinocytózy a fagocytózy. U prokaryotov môže byť energetický metabolizmus anaeróbny – to znamená, že niektoré prokaryoty prežívajú aj bez prístupu kyslíka.

Jadro prokaryotov nie je oddelené od cytoplazmy jadrovou membránou. Genetickú informáciu v jadre tvorí spravidla iba jediná molekula DNA, ktorá je uzavretá do kruhu – prokaryotický chromozóm. Prokaryotické bunky nikdy netvoria pohlavné bunky – gaméty, môžu si však vymieňať časť svojho genetického materiálu.

Systematika
-----------

V dnešných systémoch prokaryoty väčšinou netvoria taxonomickú jednotku, sú len súhrnným označením pre:

* eubaktérie (vrátane cyanobaktérií – siníc) a
* archeóny (archebaktérie)

Podrobnosti o systematike pozri v príslušných dvoch článkoch.

V minulosti prokaryoty tvorili taxonomickú jednotku (spravidla tzv. ríšu). Príklady pozri pod Systém živých organizmov.

Referencie
----------

1. ↑  prokaryoty. In: ŠALING, Samo; IVANOVÁ-ŠALINGOVÁ, Mária; MANÍKOVÁ, Zuzana. *Veľký slovník cudzích slov*. 2. revid. a dopl. vyd. Bratislava-Veľký Šariš : SAMO, 2000. ISBN 80-967524-6-4. S. 992.
2. 1 2 3  akaryonty. In: BELŠÍNKOVÁ, Otília, ed. et al. *Malá slovenská encyklopédia*. Bratislava: Encyklopedický ústav SAV, 1993. ISBN 80-85584-12-3. S. 25
3. 1 2  prokaryonty. In: *Slovník cudzích slov (akademický)*, 2005. dostupné online
4. ↑  MURÍNOVÁ, S. et al. ADAPTAČNÉ ODOZVY BAKTERIÁLNYCH KMEŇOV NA ENVIRONMENTÁLNY STRES SPÔSOBENÝ PRÍTOMNOSŤOU TOXICKÝCH ORGANICKÝCH ZLÚČENÍN. In: Chemické listy 107 2013
5. 1 2  prokaryotické organizmy. In: BETINA, Vladimír et al. *Malá encyklopédia biológie*. Bratislava: Obzor, 1975. S. 403
6. 1 2 3  LENOCHOVÁ, Mária et al. "Biológia pre 1. ročník gymnázia". 3. vyd. Bratislava: Slovenské pedagogické nakladateľstvo, 1994. ISBN 80-08-021318-X. S. 63
7. 1 2  nižšie rastliny. In: Pyramída
8. 1 2  TIRJAKOVÁ, Eva; VĎAČNÝ, Peter; KOCIAN, Ľudovít. *Systém eukaryotických jednobunkovcov a živočíchov* [online]. Bratislava: Katedra zoológie, Prírodovedecká fakulta UK, 2015, [cit. 2015-12-17]. S. 3, 8. Dostupné online.
9. ↑  STLOUKAL, M. et al. Biológia pre 3. ročník gymnázií. Bratislava: SPN, 1991. S. 34
10. ↑  UŠÁKOVÁ, K. MATIS, D. KOVÁČ, V. *Biológia pre gymnáziá 4*. Bratislava: SPN, 2002. ISBN 80-08-03328-2. S. 6
11. 1 2
12. ↑  akaryon. In: ŠALING, Samo; IVANOVÁ-ŠALINGOVÁ, Mária; MANÍKOVÁ, Zuzana. *Veľký slovník cudzích slov*. 2. revid. a dopl. vyd. Bratislava-Veľký Šariš : SAMO, 2000. ISBN 80-967524-6-4. S. 42.
13. ↑  Akaryobionten. In: *Lexikon der Biologie*. [CD-ROM] München : Elsevier, Spektrum, Akad. Verl. 2005. ISBN 3-8274-0342-1.

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Biologický portál |

* Odborná encyklopédia prokaryotov (po anglicky)