recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Archaizmus** (*z gréc. archaios - starodávny*) je slovo, alebo výraz, gramatická forma, alebo konštrukcia, ktorá dodáva reči ráz staršej etapy vývoja jazyka a používa sa v jazykových prejavoch na charakterizovanie staršej doby. Je to teda slovo, alebo výraz, ktoré je v protiklade k inému rovnocennému slovu reprezentujúcemu v príslušnom jazyku súčasnú slovnú zásobu.

Archaizmus treba odlišovať od zastaraného slova. Rozdiel medzi nimi je ten, že zastarané slovo sa z hľadiska súčasného jazyka hodnotí ako nespisovné, archaizmus je naopak spisovné slovo s osobitným štylistickým príznakom (historickosť, slávnostnosť).

Príklady v slovenskom jazyku
----------------------------

* *meruôsmy*
* *žertva* (obeta)
* *žehra* (sťažnosť, žaloba)
* *amice*, *amicenko* (priateľské oslovenie)

Referencie
----------

1. ↑  archaizmy. In: MISTRÍK, Jozef, et al. *Encyklopédia jazykovedy*. 1. vyd. Bratislava : Obzor, 1993. 513 s. ISBN 80-215-0250-9. S. 68.

Pozri aj
--------

* Historizmus

Iné projekty
------------

Wikislovník
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Archaizmus****
**Konrad Wachsmann** (\* 16. máj 1901, Frankfurt nad Odrou, Nemecko - † 26. november 1980, Los Angeles, USA) bol nemecký architekt.

Život
-----

Letný dom A. Einsteina
Konrad Wachsman sa narodil židovským rodičom vo Frankfurte nad Odrou. Po vyučení sa za tesára študoval v rokoch 1920 a 1924 na univerzitách v Berlíne a v Drážďanoch. Potom sa stal študentom konštruktéra Hansa Poelziga v Berlíne a v Postupime, ktorý bol jedným z hlavných reprezentantov expresionistickej architektúry v Nemecku. 

Wachsmann bol vedúcim architektom v tom čase najväčšej konštrukčnej spoločnosti zaoberajúcej sa drevenými konštrukciami v Európe *Christoph & Unmack AG* v meste Niesky. 
V roku 1924 vyvinul prefabrikované drevené konštrukčné systémy pre rodinné domy, z ktorých najznámejší je letné sídlo Alberta Einsteina v obci Caputh neďaleko Postupimu.
Wachsmann obdržal v roku 1932 Rímsku cenu Pruskej akadémie umení. To mu umožnilo pracovať v nemeckej akadémii v Ríme zvanej Villa Massimo. 

Einstein, ktorý žil už v Spojených štátoch amerických určitý čas, mu pomohol v roku 1941 s emigráciou do USA.
V 40-tych rokoch Wachsmann spolupracoval s architektom Walterom Gropiusom a spolu vyvinuli prefabrikovaný panelový systém vďaka ktorému sa stali slávnymi.
Učil na Inštitúte dizajnu v Chicagu a neskôr na univerzite v Illinois. V roku 1964 sa presunul na Univerzitu Južnej Kalifornie v Los Angeles. V tom čase okrem iného pracoval aj na zdokonaľovaní samonosných konštrukcií, konštrukčnom inžinierstve a ich masovej výrobe.
Pri príležitosti stých narodenín Alberta Einsteina v rokoch 1978/1979 pomohol s rekonštrukciou jeho letného domu v Caputh. 

Konrad Wachsmann zomrel vo veku 79 rokov v Los Angeles v novembri 1980. Pochovaný je na jeho vlastné prianie vo svojom rodnom meste, vo Frankfurte nad Odrou.

Externé odkazy
--------------

* Holz war sein Stoff

Autoritné údaje: * BnF: 13497063q
* GND: 118812181
* ISNI: 0000 0001 2030 9038
* LCCN: n86123726
* NK ČR: xx0137509
* ULAN: 500032987
* VIAF: 94333531
* WorldCat: lccn-n86123726
**Etči** alebo **ečči** je japonský eufemizmus (prídavné meno, podstatné meno, alebo sloveso) pre sex a perverznosť. Etymologicky je to skomolená anglická výslovnosť písmena *H*, ktoré je prvým písmenom slova hentai, čo znamená perverzný.

Mimo Japonska je etči predovšetkým druh anime a mangy. Kým hentai ako anime žáner predstavuje erotické anime plné sexu, etči označuje perverzné anime. Etči anime sa spravidla delia na tie, ktoré majú komediálny podtext a na tie, ktoré ho nemajú.

Zoznam *etči* anime/mangy
-------------------------

* *AIKa*
* *Elfen Lied*
* *Futari Ecchi*
* *Gantz*
* *Girls Bravo*
* *Golden Boy*
* *Green Green*
* *He Is My Master*
* *High School DxD*
* *Ichigo 100%*
* *Ikkitousen*
* *Inukami!*
* *Love Hina*
* *Mahoromatic*
* *Mahou Sensei Negima!*
* *Rosario to Vampire*
* *To Love-Ru*
* *Zero no Tsukaima*

| * z
* d
* u
Manga a Anime |
| --- |
| Pojmy | 
* anime
* manga
* cosplay
* kemonomimi
* ONA
* OVA
* otaku

 |
| Žánre | 
* bojové umenia
* dementia
* dráma
* etči
* hentai
* história
* horor
* hudba
* jaoi
* juri
* kodomo
* komédia
* romantika
* škola
* šódžo
* šódžo-ai
* šónen
* šónen-ai
* šport

 |
| Kategórie | 
* manga a anime
* seriály
* filmy

 |
Lobárna konsolidácia spôsobená zápalom pľúc.
**Konsolidácia pľúc** alebo **pľúcna konsolidácia** alebo **stuhnutie pľúc** je stvrdnutie pľúcneho tkaniva v dôsledku nahradenia vzduchu v pľúcnych mechúrikoch exsudátom alebo iným produktom choroby (napr. nádorovými bunkami), resp. v patológii aj samotný tento exsudát či produkt choroby. V rádiológii hrudníka tento termín patrí k druhom zatienení pľúcneho parenchýmu, v patológii k popisu voľným okom viditeľného nálezu na pľúcach, napríklad pri pitve.

Charakteristika
---------------

Pľúcna konsolidácia sa na rtg snímke hrudníka zobrazí ako relatívne homogénny tieň, ktorý prekrýva tiene ciev. Ak nie je ohraničená pleurou, je neostro ohraničená. Často je konsolidácií viacero a vzájomne čiastočne splývajú. V konsolidácii môže byť viditeľný vzdušný bronchogram. Môže postihovať pľúcny segment (*segmentálna k.*), lalok (*lobárna k.*, z lat. lobus), či celé pľúcne krídlo (*alárna k.*, z lat. ala).

Príčiny
-------

Pľúcna konsolidácia je najčastejšie prejavom zápalu pľúc, no môže byť prejavom i nádorového ochorenia.

Zdroj
-----

* HANSELL, David M. *Imaging of Diseases of the Chest*. [s.l.] : Mosby (Elsevier), 2010. ISBN 9780723434962. (anglicky)

Referencie
----------

1. ↑  HANSELL, DM et all. Fleischner Society: Glossary of terms for thoracic imaging. *Radiology*, 2008, čís. 246, s. 697-722. Dostupné online. , konsolidácia in: Encyklopédia medicíny
**Péro** alebo **Péró** (starogr. *Πηρώ* – *Péro/iný prepis Péró*) je v gréckej mytológii dcéra pylského kráľa Nélea a jeho manželky Chlóridy.

Néleus mal dvanásť detí, dcéru Péro a synov, Taura, Asteria, Pylaóna, Déimacha, Alastora, Eurybia, Epilaa, Frasia, Eurymena, Euagora, Periklymena a Nestora.

Péro nemala núdzu o pytačov, lebo jej krása očarila mladíkov zo širokého okolia. Jej otec Néleus ju však nechcel dať niekomu len tak bez zásluh. Prisľúbil ju preto iba tomu, komu sa podarí zmocniť sa výnimočného dobytka Fylaka z Tesálie a priviesť mu ho. Do Péro sa zaľúbil aj jej bratranec Bias, brat slávneho veštca Melampoda, ktorý sa rozhodol, že Péro získať bratovi pomôže a s využitím svojej schopnosti rozumieť reči zvierat zistil, že dobytok bude jeho len vtedy, ak si u Fylaka odsedí rok vo väzení. Pri najbližšej príležitosti bol u Fylaka prichytený pri krádeži a následne uväznený. Keď mu do uplynutia trestu ostávala len posledná noc, vypočul si rozhovor červotočov, že sa trám nad jeho hlavou v noci zrúti. Melampous preto uprosil Fylaka, aby ho nechal presťahovať do inej kobky, lebo sa strecha v noci zrúti. Na druhý deň sa stalo to, čo Melampous predpovedal a ohromený Fylakos mu okrem slobody, sľúbil dať aj dobytok, ak vylieči jeho neplodného syna Ifikla.

Melampous súhlasil, obetoval bohu Apolónovi a potom si vypočul rozhovor dvoch supov, ktorí hovorili, že Ifiklos je impotentný preto, lebo sa v detstve veľmi zľakol pri pohľade na zakrvavený nôž v rukách otca. Ten nôž dodnes väzí v blízkom strome a ak ho vyberú a očistia od krvi a hrdze a pripravia mu z toho liek, vylieči sa. Melampous nato pripravil liek a podal ho Ifiklovi, ktorý sa čoskoro stal otcom syna. Melampous potom za odmenu dostal dobytok a následne aj sesternicu Péro, ktorú odviedol svojmu bratovi Biantovi.

Pretože jej otec Néleus bol spojenec élidskeho kráľa Augeia a nechcel očistiť hrdinu Hérakla z vraždy Ifita, Hérakles Pylos napadol a jej bratia a otec v boji s Héraklom padli. Rod jej otca však nevyhynul, lebo najmladší brat Nestor sa pre svoju mladosť boja nezúčastnil a v Pyle potom prevzal kráľovské žezlo. Po rokoch sa Nestor ako najstarší achájsky vodca preslávil v trójskej vojne.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Homér, *Odysea*, 11, 281-298.
2. 1 2 3  Apollodoros, *Kronika*, 1,9,9.
3. 1 2 3 4 5 6  Apollodoros, *Kronika*, 1,9,12.
4. ↑  Homér, *Odysea*, 15, 237.
5. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 337.
6. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 311-312.
7. ↑  Hyginus, *Fabulae* 31.
8. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 315-316.
**Etymológia** (z dvoch gréckych slov ἔτυμον (etymon) = pravda, istota; λογία (logia) = náuka; príslušná osoba je **etymológ**) je jazykovedná disciplína, ktorá skúma pôvod, prvotný význam, vývoj a históriu slov alebo ich morfém (častí slov) pomocou analýzy morfologickej stavby zo súčasného i historického aspektu. Pri tomto výskume sa vo veľkej miere využíva porovnávacie štúdium príbuzných jazykov a staršie vývojové štádium príslušného jazyka.

Pre štúdium etymológie slovenčiny majú veľký význam výsledky indoeurópskej porovnávacej jazykovedy (laryngálna teória, učenie o hláskovej štruktúre odvodeného indoeurópskeho koreňa, významy zodpovedajúce v iných jazykoch a pod.).

Výsledky etymologického výskumu istého jazyka sa okrem osobitných štúdií podávajú v tzv. etymologických slovníkoch. V nich sa skúmané slová usporadúvajú podľa abecedy do hesiel s príslušným výkladom o pôvode slova.

Etymológiou v užšom zmysle sa rozumie pôvod a história jednotlivých slov. Popri správnej, vedecky overenej a podloženej etymológii slova existuje aj tzv. falošná etymológia, ktorá sa zakladá na nesprávnom chápaní etymologickej štruktúry slova. Často sa hovorí aj o tzv. ľudovej etymológii, ktorá sa usiluje objasniť pôvod slova z jeho vonkajšej (zvukovej) podoby alebo podľa jeho morfologického zloženia, ale bez akéhokoľvek hlbšieho porovnávacieho a typologického štúdia.

Iné projekty
------------

CommonsWikislovník
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Etymológia**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Etymológia****


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Jazykový portál |
Mince Péróza I.
**Péróz I.** bol perzský veľkokráľ z rodu Sásánovcov vládnuci v rokoch 459 – 484. Jeho otcom bol kráľ Jazdkart II. matkou kráľovná Dénak. Péróz mal bratov Hormizda a Valgaša, z ktorých prvý bol jeho predchodcom a druhý nástupcom na tróne.

Prevzatie moci
--------------

Pérózova cesta k moci nebola jednoduchá, pretože predurčeným dedičom trónu nebol on, ale jeho starší brat Hormizd, vicekráľ v Sístáne. Ten tiež po otcovej smrti ako Hormizd III. roku 457 zasadol na perzský trón. Péróz si musel korunu tvrdo vybojovať v občianskej vojne, ktorá s prestávkami trvala dva roky (457 – 459). Podľa časti prameňov sa pritom opieral o domáce síly, v ktorých čele stál Mihránovec Rahhám, podľa iných autorov utiekol k Hefthalitom a s ich pomocou ovládol ríšu.

Pérózova vláda
--------------

Vláda Péróza I. je všeobecne považovaná za obdobie vážnej krízy. Katastrofálne suchá, ktoré trvali sedem rokov, vyvolali nedostatok potravín a iba vďaka maximálnemu nasadeniu kráľovskej správy nevypukol hladomor. K tomu sa pridala neúspešná výprava proti hefthalitskému kráľovi Ašnavázovi, v ktorej priebehu padol kráľ so svojim synom Kavádom do zajatia a prepustený bol až po prísľube vysokého výkupného (asi roku 469).

Ani v ďalších rokoch sa Pérózovi príliš nedarilo, lebo v Arménii a Gruzii vypukli revolty, podnietené kráľovou striktnou náboženskou politikou. Boje sa pretiahli na niekoľko rokov, ani jedna strana v nich však nezískala prevahu. Nakoniec sásánovské vojská z oblasti neslávne odtiahli, pretože kráľ potreboval jednotky pre novú vojnu s Hefthalitmi, na ktorú sa rozhodol začiatkom osemdesiatych rokov.

Táto vojna, myslená ako odplata za porážku z roku 469, skončila úplnou katastrofou. Pri stretnutí blízko Balchu v dnešnom Afganistane bolo perzské vojsko v roku 484 zničené a do zajatia padli nielen kráľove ženy, jeho dcéra Pérózducht a veľkňaz zaratuštrovskej cirkvi, ale aj celý perzský tábor s panovníckou kanceláriou. Sám Péróz v bitke zahynul.

  


|  |
| --- |
| Péróz I.**Sásánovci** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Hormizd III.** | **kráľ**459 – 484 | Nástupca**Valgaš** |
**Digitálne televízne vysielanie** (angl. *Digital video broadcasting*, skr. *DVB*) je balík medzinárodne akceptovaných otvorených štandardov pre digitálnu televíziu spravovaných 270-členným konzorciom *DVB Project*. 
Tieto štandardy sú po zaregistrovaní voľne prístupné na stránke ETSI.

DVB je digitálna televízia, ktorá vysiela stream vo formáte mpeg plus tzv. EPG. Na jednom pásme sa dá vysielať aj 5 kanálov. 

Používa sa to v DVD/HDD rekordéroch alebo sa dá kúpiť DVB karta pre počítač. Tá vie prijímať aj dáta - **STRATO**-internet.

Použitie
--------

Za tzv. set-top-box sa považuje zapojenie samostatného digitálneho prijímača medzi anténu a televízny prijímač. Ten upravuje digitálny signál na analógový a posiela ho do TV. Takéto zariadenia majú zvyčajne vlastné diaľkové ovládače. Nové televízory s označením 
DVB-T, poprípade DVB-T2 už majú zabudovaný takýto prijímač na príjem cez anténu, takže potreba ďalšieho prístroja odpadá. Pre príjem digitálnej káblovej televízie je potrebný televízor s označením DVB-C, poprípade DVB-C2. U televízorov s označením DVB-S, príp. DVB-S2 je príjem možný aj z družice pomocou tzv. taniera (anténa na príjem satelitného signálu). Príjem digitálneho vysielania je možné aj cez špecializované počítačové a PCMCIA karty.

Druhy DVB
---------

Existuje niekoľko druhov DVB, ktoré sa odlišujú podľa spôsobu šírenia signálu:

* DVB-S (satelit) - družicové digitálne televízne vysielanie
* DVB-C (cable) - káblové digitálne televízne vysielanie
* DVB-T (terestrial) - pozemské digitálne televízne vysielanie
* DVB-MHP (Multimedia Home Platform) - domáca multimediálna platforma DVB
* DVB-RCT (Return Channel Transmission) - prenos spätného kanála v DVB

Pozri aj
--------

* Electronic program guide
* MMDS
* QAM
* QPSK

  


| * z
* d
* u
Slovenské multiplexy |
| --- |
| Celoplošné multiplexy | 
* 1. multiplex
* 2. multiplex
* 3. multiplex
* 4. multiplex

 |
| Lokálne multiplexy | 
* Banská Bystrica
* Bratislava
* Galanta
* Jaslovské Bohunice
* Košice
* Levice
* Nitra
* Pezinok
* Poprad
* Senica
* Trenčín
* Trnava
* Žilina

 |
**Ján Abrahámfi** alebo **Ján Abrahamffy** (\* 1662, Nové Mesto nad Váhom – † 16. apríl 1728, Skalica) bol slovenský barokový spisovateľ, autor prvej tlačenej slovenskej katolíckej modlitebnej knižky.

Životopis
---------

Študoval na filozofickej fakulte v Trnave, kde dosiahol hodnosť bakalára filozofie (1680), stal sa svetským klerikom (1682) a františkánskym novicom v Hlohovci (1684). Filozofické vzdelanie si dopĺňal v Skalici (1685 – 86) a obdobie školskej prípravy zavŕšil štúdiom teológie v Uherskom Hradišti (1687 – 1688) a Hlohovci (1689). Pôsobil ako františkánsky kazateľ.

Tvorba
------

Ním napísané a vydané diela sa zaraďujú medzi najstaršie tlačené slovenské knihy. Je typickým predstaviteľom barokovej poézie, spievajúcej o márnosti sveta, o posmrtnom živote, o hrôzach posledného súdu a podobne. Jeho verše sú poznačené náboženskými symbolmi, mysticizmom, ale aj konkrétnym zmyslovým výkladom, ako napr. „*Rozmlúvání duše s telem, domácim svým neprítelem*". Z jeho diel je najznámejšia „*Knižka modlitéb nábožných*", s rýmovanými žalmami, vydaná v Trnave v roku 1693 a latinské barokovo veršované dielo „*Holocaustum quotidianum*" (1695 – Každodenná zápalná obeť). Ďalšie práce určené širším čitateľským kruhom vyšli v Brne, z nich najrozšírenejší bol „*Žaltář*" (1697) a „*Fakule hořící*".

Dielo
-----

* 1693 – *Knižka modliteb nábožných*
* 1695 – *Holocaustum quotidianum* (Každodenná zápalná obeť)
* 1697 – zbierka žalmov *Žaltář*
* 1700 - protireformátorský polemický spis *Fakule hořící*
* *Rozmlúvání duše s telem, domácim svým neprítelem*

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  Abrahámfi, Ján. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 27.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 61381
* GND: 142564699
* ISNI: 0000 0000 8275 4922
* NK ČR: ola2002139817
* PIM: PIM41761
* SNK: 170837
* VIAF: 84953795
PhDr. **Ján Abelovský** CSc. (\* 30. apríl 1950, Trnava) je slovenský historik umenia.

Život
-----

Narodil sa 30. apríla 1950 v Trnave. Študoval na FF UK v Bratislave na katedre estetiky a dejín umenia. Po absolutóriu v roku 1976 pracoval štrnásť rokov v Slovenskej národnej galérii, odkiaľ prešiel v roku 1990 do Ústavu dejín umenia Slovenskej akadémie vied. Zaoberá sa slovenským umením 19. a 20. storočia.
  
Je autorom viacerých publikácií. V uplynulých rokoch pripravil viac výstav na Slovensku i v zahraničí, štyri roky pôsobil ako poradca súkromnej galérie Mitte vo Viedni. Od roku 1998 je výkonným riaditeľom bratislavskej aukčnej spoločnosti SOGA. Od roku 2004 konateľom Slovenského syndikátu znalcov umenia, ARS LEGIS. V súčasnosti je členom Vedeckej rady a nákupnej komisie SNG. Je ženatý (manželka Marta), má dve dcéry (Silvia a Janka).

Bibliografia
------------

* 1994 – *Július Jakoby (1903-1985)*
* 1997 – *Výtvarná moderna Slovenska* (Slovart, ISBN 80-7145-188-6, spolu s Katarínou Bajcurovou)
* 1997 – *Maliarstvo a sochárstvo rokov 1890–1949*
* 1997 – *Timeless Visions*
* 1999 – *Miloš Alexander Bazovský*
* 2006 – *Jan Hála 1890-1959* (Q-Ex, ISBN 80-969598-1-6)
* 2008 – *Janko Alexy* (Q-Ex, ISBN 978-80-969598-9-1)

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6  Ábelovský, Ján. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 22.   
Pozn.: V Beliane je uvádzaný ako Ábelovský

Externé odkazy
--------------

* Blog Jána Abelovského na soga.sk

Autoritné údaje: * abART: 28318
* GND: 138437521
* ISNI: 0000 0001 1577 4832
* LCCN: n98037574
* NK ČR: jn19990210005
* SNK: 167125
* VIAF: 267846414
* WorldCat: lccn-n98037574
**Nomingia** bol vyspelý vtákovitý dinosaurus z čeľade Oviraptoridae. Žil v období vrchnej kriedy (pred približne 70 Ma) na území dnešného Mongolska (púšť Gobi). Pomenoval ho mongolský paleontológ Rinčengijn Barsbold s kolegami v roku 2000. Jeho jediným druhom je **Nomingia gobiensis**.

Opis
----

Nomingia bol stredne veľký člen Oviraptoridae, podľa odhadov merajúci len 1,7 metra na dĺžku s hmotnosťou 20 kilogramov. Unikátnym znakom tohto dinosaura je splynutie posledných stavcov na chvostovej časti kostry, vytvárajúce útvar u vtákov známy ako pygostyl. Je možné, že na takto skrátenom chvoste mal pestrý pernatý vejár, podobne ako tomu bolo pri čínskom rode Caudipteryx. Tento morfologický útvar bol pred objavom Nomingie známy iba pri vtákoch. Ide teda o ďalšie potvrdenie príbuznosti oboch skupín.

Podobne ako príbuzný rod Chirostenotes bol Nomingia pomerne malý až stredne veľký teropód so zobákovitými čeľusťami a zrejme aj výrazným kosteným hrebeňom na hlave.

Galéria
-------

* Dochované pozostatky holotypuDochované pozostatky holotypu

Referencie
----------

1. ↑  BARSBOLD, R. OSMÓLSKA, H. WATABE, M. CURRIE, P. J. TSOGTBAATAR, K.. New Oviraptorosaur (Dinosauria, Theropoda) From Mongolia: The First Dinosaur With A Pygostyle. *Acta Palaeontologica Polonica*, 2000, roč. 45, čís. 2, s. 97 – 106.
2. ↑  PAUL, G. S.. *The Princeton Field Guide to Dinosaurs*. [s.l.] : Princeton University Press, 2010. S. 152.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Nomingia na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* *Nomingia* na webe skeletaldrawing
**Digitálna stratégia** definuje kroky a činnosti, pomocou ktorých spájate očakávania vašich zákazníkov s vašimi obchodnými a marketingovými cieľmi, ktoré plánujete realizovať v online prostredí. Zahŕňa komplex aktivít, počínajúc tvorbou webového portálu, online marketingom, optimalizáciou pre vyhľadávače, či marketingom v komunitných sieťach. 

VHODNE ZVOLENOU DIGITÁLNOU STRATÉGIOU DOSIAHNETE

* zvýšenie hodnoty a podielu online predaja
* efektívne oslovenie nových zákazníkov a vytvorenie dlhodobejšieho vzťahu so súčasnými
* efektívnejšiu marketingovú kampaň
* vyššiu lojalitu zákazníkov ku vašej značke...

Prehľad
-------

Početné prístupy k vedeniu digitálnej stratégie:

1. identifikácia kľúčových príležitostí a / alebo problémy v podnikaní, kde on-line majetok môže byť riešením;

2. identifikácia neuspokojených potrieb a cieľov zákazníka, ktorý najviac zosúladiť s tými kľúčovými obchodnými príležitosťami a / alebo problémy; 

3. rozvíjať víziu, ako on-line aktív bude splnenie týchto podnikov a potrieb zákazníka, ciele, príležitosti a výzvy, 

4. priorít súbor online iniciatív, ktoré môžu priniesť na túto víziu.

Rozhovory zúčastnených strán
----------------------------

Zahŕňa individuálne rozhovory, skupinové rozhovory a workshopy s spoločnosti senior management, marketing a predaj, prevádzku a servis zainteresovanými stranami s cieľom pochopiť obchodnú stratégiu, výzvy a príležitosti, produkty, organizácie, procesy, dodávateľského reťazca a predajcovia, distribútorov, zákazníkov a konkurenčné prostredie.

Konkurenčná analýza
-------------------

Zahŕňa hodnotenie spoločnosti hlavných konkurentov a potenciálnych náhrad s cieľom porozumieť spoločnosti silných a slabých stránok vo vzťahu k ich konkurentom a potenciálnych náhrad. Kým tento často zahŕňa kroky nájdené v tradičnej marketing analýze hospodárskej súťaže, ako sú produkty, ceny, atď.
Konkurenčný analýza pre digitálne stratégia zahŕňa dve jedinečné položky:

Funkcia / Funkcia analýzy
-------------------------

Hodnotenie vlastností a funkcií poskytovaných spoločnosti on-line majetku, v porovnaní s tými jeho konkurentov a potenciálnych náhrad.
**Mikuláš Palko** (\* 11. január 1941, Detva-Korytárky) je slovenský sochár.

Životopis
---------

V roku 1955-1959 študoval na Škole umeleckého priemyslu v Bratislave, odbor rezbárstvo u prof. L. Korkoša. V roku 1959-1965 absolvoval štúdium na VŠVU v Bratislave v odd. figurálneho sochárstva u prof. J. Kostku. Pôsobil ako odborný asistent na Katedre výtvarnej výchovy na Pedagogickej fakulte v Banskej Bystrici (1966-1979). Vo svojej tvorbe sa venoval najmä komornému a monumentálnemu sochárstvu a kresbe.

Výstavy
-------

Vystavoval na samostatných aj kolektívnych výstavách doma i v zahraničí: 

* Sochy, reliéfy, kresby (1981, Banská Bystrica)
* Výber zo sochárskej, maliarskej a grafickej tvorby (1984, Banská Bystrica)
* Retrospektíva (1998, Banská Bystrica)
* Z tvorby (1982, Bukurešť)
* Návštevníci z periférie (1999, Nitra)
* a i.

Literatúra
----------

* *Encyklopédia dramatických umení Slovenska*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 6097
* GND: 1038073049
* ISNI: 0000 0000 5836 5644
* NK ČR: xx0013813
* VIAF: 85388952
* Web umenia: 7573
Gróf **Mikuláš Jozef Čáki** (Csáky) (\* 5. december 1698, Spišský hrad – † 31. mája 1757, Bratislava) bol uhorský rímskokatolícky duchovný, od roku 1747 arcibiskup v Kaloči a od roku 1751 ostrihomský arcibiskup, uhorský prímas.

Život
-----

Narodil sa ako najmladšie dieťa krajinského sudcu grófa Štefana Čákiho a jeho tretej manželky Márie Barkóciovej (Barkóczy). Jeho starším nevlastným bratom bol kardinál Imrich Čáki. Filozofiu študoval vo Viedni, následne teológiu v Ríme na Nemecko-uhorskom kolégiu (*Collegium Germanicum et Hungaricum*, skrátene len *Germanicum*), kde v roku 1721 získal doktorát z teológie. V tom istom roku bol menovaný za opáta v Szentjobb (dnes Sâniob v Rumunsku). Kňazské svätenie prijal v Ríme 19. septembra 1722, následne bol menovaný za kanonika vo Varadíne (dnes Oradea v Rumunsku) a v roku 1734 za veľprepošta. V roku 1735 bol menovaný za novijského titulárneho biskupa a o dva roky neskôr sa stal sídelným biskupom vo Varadíne. Biskupskú vysviacku prijal 2. februára 1738 v Košiciach z rúk jágerského arcibiskupa Gabriela Antona Erdődyho. Ako varadínsky biskup sa stal automaticky aj dedičným županom  biharskej župy. V roku 1747 sa stal arcibiskupom v Kaloči. 

13. mája 1747 bol vymenovaný za ostrihomského arcibiskupa. Menovanie bolo potvrdené 16. novembra a pálium si prevzal vo Veľkom Bieli 2. februára 1752.

Umrel v Bratislave 31. mája 1757 a bol pochovaný v krypte dómu sv. Martina. Po jeho smrti bol úrad ostrihomského arcibiskupa obsadený až v roku 1761.

Dielo
-----

* Panegyricus prodigiosae facundiae... *Viedeň, 1719*
* Edictum archi-episcopale Strigoniense: De ritu celebrandorum festorum. *Posonii, 1754*

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5  VICZIÁN, János. Csáky Miklós József. In:  *Magyar Katolikus Lexikon*. Ed. Diós, István. Budapest : Szent István Társulat. [Cit. 2014-07-10]. Dostupné online. (maď.)
2. ↑  CHENEY, David M. *www.catholic-hierarchy.org*. REV. 2013-09-04, [cit. 2014-07-10]. Stránka Archbishop Miklós József Csáky †. (angl.)

Literatúra
----------

* Málnási Ödön: *Gróf Csáky Imre bíbornok élete és kora (1672–1732)*. Kalocsa, 1933. 34.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Csáky Miklós (érsek) na maďarskej Wikipédii.*

| Tituly a funkcie v Rímskokatolíckej cirkvi |
| --- |
| Predchodca**Imrich Esterházi (Esterházy)** | **Arcibiskup ostrihomský**1751 – 1757 | Nástupca**sedisvakancia do roku 1761František Barkóci (Barkóczy)** |

Autoritné údaje: * GND: 106658544X
* PIM: PIM49745
* VIAF: 313477385
**Non sono lei** (slovensky: *Nie som ona*) je pieseň talianskej speváčky Laury Pausini. Je to v poradí druhý singel zo živého albumu *Laura Live World Tour 09*, ktorý bol uverejnený 20. novembra 2009 prostredníctvom rozhlasu. Španielska verzia pesničky sa volá *„Ella no soy"*.

Je to jedna z troch nových piesní, ktoré boli dostupné na albume zo svetového turné. Ďalšími boli Con la musica alla radio (ďalšia štúdiová nahrávka) a Casomai (nahraná počas skúšky pred koncertom v São Paule).

Tracklist
---------

Download
1. „Non sono lei"
2. „Ella no soy"

Videoklip
---------

Videoklip bol natočený v lete 2009 v New Yorku. Réžia: Gaetano Morbioli.

Dve deti idú po ulici a zastavia sa pri obchode s nápisom „*Music inn*". Jedno z nich zaujme platňa Laury Pausini z roku 1962, na ktorej je táto pesnička aj v talianskej, aj španielskej verzii zaznamenaná zo živého predstavenia. Fotka na obálke sa začne pohybovať a uvidí príbeh spred viac ako štyridsiatich piatich rokov. Zaujímavosťou je, že príbeh sa odohráva od konca a v spätom chode. Muž a žena sú v televíznom alebo filmovom štúdiu, kde Laura Pausini spieva svoju pieseň Non sono lei. Muž je zrejme šéf, rozčuľuje sa. Jeho žena smutne počúva pieseň. Postupne sa dozvedáme, čo sa stalo predtým. Mali spolu hádku na terase u nich doma, potom odišli na nakrúcanie. Počas cesty autom rozprával iba muž. Príčinou hádky bolo to, že jeho žena našla alebo dostala fotky, na ktorých je on s inou ženou na jednom večierku, na ktorom bol keď ho ona čakala doma pri okne. Laura na platni v obchode zavrie oči a deti odchádzajú s úsmevom na tvári... Príbeh z minulosti bol čiernobiely.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| „ | Nie som ako ona,čo neprotestuje,miluje aký sia neodvráva.Ja nie som ako onačo ťa čaká keď odídeša prepáči ti nešťastienie som ona... | "|
| – Non sono lei |

Rebríčky
--------

| Rebríček | Pozícia |
| --- | --- |
| Taliansko | 23 |
| Európa | 54 |

Referencie
----------

1. ↑  acharts.us
2. ↑
**HK Dynama-Minsk** (biel. ГК "Дынама-Мінск") alebo **GK Dinamo-Minsk** (po rusky *ГК Динамо-Минск*) je bieloruský mužský hádzanársky klub z Minska. Vznikol v roku 2008. Je 4-násobný majster Bieloruska, víťaz Bieloruského pohára a víťaz Baltickej ligy. Z medzinárodných úspechov sú najhodnotnejšie postup do hlavnej fázy Ligy majstrov EHF či účasť vo štvrťfinále Pohára EHF. Momentálne hrá najvyššiu domácu súťaž, Čempionat Respubliki Belarus.

Úspechy
-------

Bieloruská najvyššia súťaž:

* 4 x zlato – 2009, 2010, 2011, 2012

Víťaz Bieloruského pohára:

* 1 x  – 2010

Viťaz regionálnej Baltickej ligy:

* 1 x zlato – 2009

Európske súťaže
---------------

**Liga majstrov EHF**:

* 2009/10: 1. kvalifikačné kolo
* 2010/11: skupinová fáza
* 2011/12: kvalifikačné kolo

**Pohár EHF**:

* 2009/10: 3. kolo
* 2011/12: štvrťfinále

Pozri aj
--------

* FK Dynama-Minsk
* CHK Dynama-Minsk

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka klubu (po rusky)
* GK Dinamo Minsk na stránke Európskej hádzanárskej federácie (po anglicky)
Prílivová elektráreň Annapolis Royal v Novom Škótsku (Kanada)
**Prílivová elektráreň** je vodná elektráreň, ktorá pre roztočenie turbín využíva periodické opakovanie prílivu a odlivu mora a tým kinetickú energiu rotácie Zeme; de facto nepatrne spomaľuje otáčanie Zeme. Prílivové elektrárne zároveň môžu fungovať aj ako prečerpávacie elektrárne.

V súčasnej dobe nie sú prílivové elektrárne masovo využívané. Vďaka súčasnému (2012) rozmachu obnoviteľných zdrojov energie sa dá očakávať ich rozvoj, ich celkový prínos však zostane veľmi malý, pretože existuje len obmedzený počet miest, kde ich je možné stavať. Ich výhodou je, že príliv a odliv sú lepšie predpovedateľné ako napr. správanie vetra alebo svit slnka; na druhej strane sa produkcia ich energie nedá regulovať.

Fungujúce elektrárne
--------------------

Prvá prílivová elektráreň bola postavená v roku 1913 v Anglicku v grófstve Cheshire, ktorá niesla meno Dee Hydro Station. Prvá významná prílivová elektráreň bola spustená v roku 1966 vo Francúzsku na rieke Rance v oblasti Bretónska. V súčasnej dobe ju prevádzkuje Électricité de France, má špičkový výkon 240 MW a skladá sa z 24 turbín.

Stavba prílivových elektrární je možná len v niektorých vhodných oblastiach, kde je vysoký rozdiel medzi prílivom a odlivom. Príkladom je funkčná priehrada pri ústí rieky Rance vo Francúzsku. V súčasnosti sa u ich stavby poukazuje aj na značné ekologické dopady na okolie, pretože zabraňujú prirodzenému vodnému prúdeniu a transportu horninových častí, ďalej znemožňujú migráciu biosféry a vytýkajú sa im aj negatívne estetické dopady na krajinu.

Projekty
--------

V minulosti existoval ambiciózny projekt v Sovietskom zväze na prehradenie úžiny medzi polostrovom Kola a kontinentálnou Áziou, kde mali byť postavené dve prílivové elektrárne. Tento projekt nebol realizovaný.

V súčasnej dobe existuje niekoľko rozpracovaných projektov na stavbu rozsiahlych prílivových elektrární, predovšetkým v Južnej Kórei a ďalej napríklad v indickom štáte Gudžarát a na ďalších miestach. Jedným z oblastí, ktoré sa o energiu prílivu zaujímajú, je aj Škótsko. Podľa rozhodnutia škótskej vlády z marca 2011 má byť prvá elektráreň s výkonom 10 MW dodávanom 10 turbínami postavených na morskom dne vzniknúť v susedstve ostrova Islay. O stavbe obrovskej vodnej elektrárne pri ústí rieky Severn sa diskutuje aj v Británii (Severn Barrage). Podobnými projektami sa intenzívne zaoberajú aj v Kanade a USA.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Přílivová elektrárna na českej Wikipédii.*
Fr. **Konrád Švestka**, OFM (\* 7. december 1833, Kroměříž, Morava –  † 27. november 1907, Kremnica) bol maliar, sochár, tesár a reštaurátor. Do Rehole menších bratov – františkánov vstúpil 12. septembra 1857. Hoci bol rodák z Moravy vstúpil do Salvatoriánskej provincie na Slovensku.

Pôsobil vo viacerých konventoch provincie (Hlohovec, Kremnica, Skalica, Nižná Šebastová) zväčša ako maliar, zlatník, sochár a reštaurátor. Všetky umelecké práce, ktoré vyhotovil, sa nateraz nedajú pozisťovať. Isté je, že maľoval kostol v Nižnej Šebastovej, v Kremnici a v Hlohovci. V roku 1857 v Hlohovci vyhotovil „Boží hrob". V tom istom kláštore roku 1875 renovoval hlavný oltár a vymaľoval sanktuárium kostola. V Skalici v období 1860 – 62 opravoval oltáre a v roku 1864 rezbársky vyzdobil nový organ a chór. Neskoršie v roku 1865 maľoval tri veľké plátna, ktorými sa voľakedy v pôstnom čase zahaľovali oltáre. Obrazy predstavovali: Ježiša pred Pilátom, Ježiša bičovaného a Ježiša ukrižovaného. V roku 1886 vyhotovil v Nižnej Šebastovej oltár sv. Andreja a vymaľoval veľký obraz tohto svätca (veľkosť 200 × 126 cm) ale kostol, pre ktorý sa toto všetko robilo, už neexistuje. Mnohé jeho diela sú zatiaľ neidentifikované, ale je isté, že počas svojho 50-ročného účinkovania v slovenských kláštoroch veľa prispel na skrášlenie františkánskych kostolov, chodieb a refektárov.

Literatúra
----------

* V. J. Gajdoš: *Františkáni v slovenskej literatúre*. Cleveland. Ohio. 1979, s. 177

Autoritné údaje: * GND: 1058448706
* ISNI: 0000 0004 3695 7963
* LCCN: n2015064634
* NK ČR: jx20140820007
* SNK: 149317
* VIAF: 310635188
* Web umenia: 1001273
* WorldCat: lccn-n2015064634
Doc. MUDr. **Ján Jacina**, CSc. (\* 13. máj 1923, Brekov – † 20. jún 1990, Košice) bol slovenský lekár a pedagóg.

Životopis
---------

Narodil sa v roľníckej rodine. Po absolvovaní ľudovej školy v Brekove nastúpil do Gymnázia v Michalovciach. Začiatkom roku 1945 sa stal dobrovoľníkom v Československom armádnom zbore. Po trojmesačnom výcviku v Poprade sa stal veliteľom čaty a bol nasadený do bojov pri Vrútkach, kde bol ťažko ranený. V rokoch 1945 – 1948 študoval na Lekárskej fakulte Masarykovej univerzite v Brne, v štúdiu pokračoval na Lekárskej fakulte Slovenskej univerzite v Košiciach a v Bratislave.

V roku 1950 začína vyučovať na Lekárskej fakulte UPJŠ v Košiciach ako asistent, neskôr odborný asistent, v roku 1961 je docent, v roku 1962 – 1965 je dekan. Kandidátsku prácu obhájil roku 1961 na tému: Vylučovanie anorganického fosforu obličkami u dojčiat s umelou výživou, habilitačná práca: Renálne vylučovanie anorganického fosforu v detskom veku.

Je autorom alebo spoluautorom mnohých ďalších vedeckých a odborných prác publikovaných v zborníkoch a odborných časopisoch. Jeho diela boli publikované aj v zahraničných médiách. Bol členom vedeckej spoločnosti v Bratislave a zároveň primárom Detskej kliniky v Košiciach.

Po smrti v roku 1990 mu bol udelený titul Profesor in. memoriam.

Ako rodák obce Brekov sa aktívne zapájal do ochotníckeho divadla v obci. Bol vynikajúcim futbalistom a hrával za mužstvá Michalovského okresu: Michalovce, Budkovce, Trhovište, Lastomír.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5821 9313
* NK ČR: nlk20010095436
* VIAF: 84822459
**Sókrates** (starogr. *Σωκράτης*) bol olympijský víťaz v pankratiu v 2. storočí.

Podľa talianskeho historika Luigiho Morettiho bol Sókrates (z neuvedenej domovskej krajiny) pravdepodobne na 232. hrách v roku 149 korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v pankratiu. Moretti k tomuto záveru dospel na základe analýzy Eusebiových textov (v knihe Kronika) o Sókratovi v zozname olympijských víťazov uvedených v starogréčtine a aramejčine. V gréckej verzii posledné príbehy o atlétoch na konci Eusebiovej chronografie aktualizoval okolo roku 400 historik Panodoros a zrejme preto vznikli nezrovnalosti medzi gréckym a aramejským textom.

|  |  |
| --- | --- |
| **Σωκράτης πάλην καὶ παγκράτιον ἀπογραψάμενος ὐπὸ Ἡλεἱων παρεβραβεὐθη ὐπὸ Διονυσίου Σελευκέως** | preklad: *Sókratés vstúpil do súťaže o víťazstvo v zápasení a pankratiu, ale Éliďania (hellanodikovia) pripísali víťazstvá v prospech Dionysia zo Seleukeie.* |

- text v starogréčtine
Text aramejskej verzie (staršej) na rozdiel od gréckej napr. uvádza meno jeho súpera patronymicky (Dionysios Sótov) a hlása, že Éliďania mu uznali jedno víťazstvo (druhé mu zrejme pre porušenie pravidiel neuznali) z dvoch uvedených súťažných disciplín.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4 5  Luigi Moretti; Maria Elisa Garcia Barraco; Ilaria Soda. *Luigi Moretti e il catalogo degli Olympionikai : testimonianze epigrafiche, letterarie, papirologiche e numismatiche sui vincitori degli agoni olimpici panellenici (Ellade e Magna Grecia: 776 a.C. - 393 d.C)*. Roma : Arbor sapientiae, 2014. ISBN 978-88-97805-32-8. S. 132 (862).
2. ↑  James Lynch. *The Ancient Olympiads*. London : Print, 2015. ISBN 978-1-98794-400-6. S. 1 - 469 .
3. ↑  Paul Christesen, *Olympic Victor Lists and Ancient Greek History*, Cambridge University Press, ISBN 978-0-521-86634-7 2007. Pp. XVII, 580.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Sírovec obyčajný** (*Laetiporus sulphureus*) je jedlá huba z čeľade práchnovčekovitých (*Fomitopsidaceae*).

Opis
----

Plodnice sú hrubo mäsité, konzolovité alebo rozlične nepravidelne zoskupené, bokom prirastené na substrát. Klobúk je 10 – 40 cm široký, v pôdoryse polkruhovitý, vejárovitý alebo rozlične deformovaný, na povrchu lúčovito vráskavý. Za mladi býva okrovožltý alebo sírovožltý, neskôr žltooranžový, miestami s ružovkastým odtieňom. V starobe je bledookrový až belavý. Rúrky sú 1,5 – 4 mm dlhé, sírovožlté, póry okrúhle, drobné, najprv sírovožlté, neskôr žltookrové. Na povrchu živých plodníc sa vylučujú kvapky bezfarebnej tekutiny, hovorí sa tomu, že plodnice gutujú (najmä v júni a júli, keď plodnice rastú veľmi rýchlo). Dužina je biela alebo jemne krémovožltá, za mladi šťavnatá a mäkká, v starobe tuhá, krehká a drobivá. Má príjemnú hubovú vôňu a kyslastú chuť. Výtrusy sú vajcovité, hladké, bezfarebné, veľké 5–7 × 3,5–4,5 μm.

Výskyt
------

Rozšírený je najmä v teplejších oblastiach. Rastie od jari do jesene na odumretých, ale aj na živých kmeňoch listnatých stromov (hlavne na duboch, vŕbach a topoľoch). Vzácne rastie aj na ihličnanoch, na jedliach, smrekoch a smrekovcoch.

Použitie
--------

Mladé, ešte šťavnaté plodnice sú jedlé. Chutné sú upravené na spôsob viedenského rezňa, nakladané v octovom náleve, alebo zúžitkované začerstva v rozličných úpravách nakyslo. Surová je však huba mierne jedovatá. Zo suchých plodníc sa kedysi rozdrvením získavala náhrada múky, z ktorej sa vraj na Šumave v neúrodných rokoch piekol aj chlieb.

Praktický význam
----------------

Je nebezpečným škodcom lesných, ale aj niektorých ovocných stromov. Jej podhubie spôsobuje intenzívnu hnilobu dreva, ktoré nadobúda červenohnedú farbu a kockovito sa rozpadáva, v trhlinách potom vidno aj voľným okom belavé podhubie, ktoré tvorí tenké blany a povrazce, vo väčších trhlinách vytvára vatovité zhluky. Hniloba preniká cez jadrové drevo a napadnutý strom spočiatku vyzerá zdravo a ďalej rastie. Po rokoch, väčšinou vo vegetačnom období, sa pod ťarchou olistenej koruny náhle zrúti.

Možnosť zámeny
--------------

Možnosť zámeny s inými hubami je málo pravdepodobná. Sfarbením, chuťou a niekedy i tvarom pripomína mladé plodnice *vejárovca obrovského*, ktorý ale na reze černie.

Galéria
-------

* plodnice rastúce na kmeniplodnice rastúce na kmeni
* spodná strana hubyspodná strana huby
* nepravidelne zoskupené mladé plodnicenepravidelne zoskupené mladé plodnice

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Antonín Příhoda. *Hubárov rok*. Bratislava : Príroda, 1973. 64-127-73. S. 233.
2. 1 2 3  Mirko Svrček, Bohumil Vančura. *Huby*. Bratislava : Príroda, 1987. 64-021-87. S. 291.
3. 1 2  Aurel Dermek. *Atlas našich húb*. Bratislava : Obzor, 1983. 65-001-83. S. 148.
4. 1 2  Ladislav Hagara. *Atlas húb*. Martin : Osveta, 1987. 70-042-87. S. 110.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sírovec obyčajný**
**Ján Illei** (\* 3. január 1725, Komárno – † 23. január 1794, Komárno) bol dramatik, pedagóg a prekladateľ.

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Komárne, od 1743 novic jezuitského rádu v Trenčine, od 1744 študoval rétoriku v K2szegu, potom opäť novic v Trenčíne, od 1746 v Skalici, 1754 – 1758 študoval teológiu v Banskej Bystrici. Stredoškolský prof. na Slov. v Maďarsku a v Rumunsku. Autor náboženskej práce, školských divadelných hier a fašiangovej frašky. Prekladateľ z franc. a lat. jazyka.

Dielo
-----

* Vindiciae Mariani conteptus, Trnava roku 1755
* Panegyricus sermo s. Ignatio, Trnava roku 1756
* Salamon Ptolomaeus és Titus, Košice roku 1767

* Ludi tragici, Komárno roku 1791

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * BnF: 12976915d
* ISNI: 0000 0001 2125 6927
* LCCN: nb2007001472
* PIM: PIM89689
* VIAF: 29057856
* WorldCat: lccn-nb2007001472
ADR tabuľka
**Etylénoxid** alebo **oxirán** (C2H4O) je organická zlúčenina patriaca medzi heterocyklické zlúčeniny. Je to jedovatý bezfarebný plyn éterického zápachu, používaný v organickej syntéze a v chemickom priemysle.

Vlastnosti
----------

Etylénoxid je bezfarebný vo vode neobmedzene rozpustný stlačený alebo skvapalnený plyn ťažší ako vzduch príjemného éterického zápachu s bodom varu 10,4 °C. Patrí medzi epoxidy, ktoré charakterizuje kyslíkový mostík.

Použitie
--------

Etylénoxid je významnou chemickou látkou, ktorá sa využíva v celom rade organických syntéz, napr. na výrobu etylénglykolov, glykoléterov a glykolesterov či etanolamínov. Okrem výroby uvedených produktov používa sa tiež na výrobu organokovových a iných insekticídov, na zušľachťovanie celulózy a bavlnených vlákien a ako stabilizátor nitrátu celulózy a nitroglycerínu. V zmesi s CO2 sa používa ako zadymovadlo v skladištiach potravín, tiež ako sterilizačná látka v nemocniciach a na odhmyzovanie. Výrobky na báze etylénoxidu sa používajú v rôznych odvetviach priemyslu napríklad farmaceutickom, lekárskom, strojárskom, farbiarskom, kozmetickom a kožiarskom.

Balenie, preprava, skladovanie
------------------------------

Etylénoxid sa dodáva v špeciálnych oceľových cisternách, tepelne izolovaných pod inertnou atmosférou dusíka. Pretlak dusíka má byť 0,5 MPa, pričom obsah kyslíka nesmie prekročiť 0,3 obj. %. Cisterny sa môžu plniť najviac do 80 % svojho objemu. Tepelná izolácia cisterien musí zabezpečiť teplotu etylénoxidu najviac 25 °C.

Z hľadiska prepravných podmienok podľa CIM/ADR je etylénoxid zaradený do 2. triedy, číslica 4 ct, číslo nebezpečia 236, číslo látky 1040. Cestná premávka sa riadi regionálnymi predpismi. Na Slovensku platí, v zmysle zákona č. 84/1991 Zb. že sa môže prepravovať do 500 kg len na zvláštne povolenie.

Bezpečnosť
----------

Etylénoxid je toxický v plynnej i kvapalnej fáze. Pri priamom kontakte pôsobí leptavo na oči a pokožku. Pri nadýchaní, hlavne pri väčších koncentráciach etylénoxidu vo vzduchu, sa prejavujú u človeka jeho dráždivé a narkotické účinky, nevoľnosť, kedy dráždi najmä nosnú sliznicu a môže spôsobiť poruchy srdcovej činnosti, poškodenie pečene a obličiek. Patrí medzi zvlášť nebezpečné jedy a podozrivé karcinogény.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Ján Janšta** (\* 25. jún 1941, Banská Bystrica) je slovenský ekonóm.

Životopis
---------

V roku 1955-1959 študoval na Vyššej hospodárskej škole v Banskej Bystrici, v rokoch 1959-1960 na Obchodnej fakulte VŠE Praha. V rokoch 1960- 1966 absolvoval Moskovský štátny inštitút medzinárodných vzťahov v Moskve, v 1972-1974 postgraduálne štúdium na Vysokej škole ekonomickej v Bratislave.

V roku 1966-1970 pôsobil ako atašé GATT, UNCTAD, Európskej Komisie, OSN a RVHP na Ministerstve zahraničných vecí v Prahe, 1971-1989 pôsobil v Štátnej banke československej. 

V roku 1990 pracoval ako riaditeľ odboru zahraničných vzťahov na Úrade vlády SR v v Bratislave, v 1991 ako riaditeľ odboru zahraničných vzťahov na Ministerstve financií SR.
  
V roku 1991 sa zúčastnil odbornej stáže pri Európskej komisii v Bruseli a v roku 1993 v Bank of America, v San Franciscu a New Yorku. V rokoch 1991-1995 pôsobil vo VÚB: spočiatku (1991-1993) ako generálny riaditeľ divízie devízových vzťahov, neskôr (1993-1995) ako viceprezident VÚB, člen predstavenstva; od 1996 výkonný riaditeľ, riaditeľ Deloitte & Touche.

Zdroj
-----

* *Who is Who v Slovenskej republike*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Ján IV. Jesenák** (historicky: *Jeszenák de Királyfia*, maď. *Jeszenák János*) (\* 22. január 1800, Bratislava, Uhorsko – † 10. október 1849, Pešť, Uhorsko) bol uhorský barón a politik. 

Narodil sa v dome na dnešnej Ventúrskej ulici v rodine baróna Jána III. Pavla Hermana Jesenáka de Királyfia a jeho manželky Jozefíny Kristíny von Tutzentallerovej. V rokoch 1840, 1844 a 1847 pôsobil ako opozičný poslanec, v roku 1849 ako hlavný nitriansky župan. Zúčastnil sa v uhorskom odboji, za čo ho vojenský súd odsúdil na smrť zastrelením. 

Ján Jesenák bol ženatý s Alojziou rod. Forgáčovou (1810 – 1891). Barónove telesné pozostatky sa nachádzajú od roku 1867 v rodinnej hrobke na evanjelickom Cintoríne pri Kozej bráne v Bratislave. V maďarskej literatúre je uvádzaný ako národný mučeník, v Budapešti je po ňom pomenovaná ulica.

Zdroje
------

* V. Obuchová, Št. Holčík, *Cintorín pri Kozej bráne*, Albert Marenčin Vydavateľstvo PT, Bratislava, 2006, ISBN 9788088912897
* J. Oršulová, *Heraldické pamiatky Bratislavy*, Albert Marenčin Vydavateľstvo PT, Bratislava, 2007, ISBN 978-80-89218-64-6

Pozri aj
--------

* Jesenákov palác

 Externé odkazy
---------------

* Záznam o narodení a krste v matrike - evanjelická farnosť; pokrstený ako Johann Michael von Jeszenák de Királyfia

Autoritné údaje: * GND: 1253422079
* PIM: PIM80934
* VIAF: 8726164782066108600002
**Ettore Arco Isidoro Bugatti** (\* 15. september 1881 Miláno, Taliansko – † 21. august 1947, Paríž, Francúzsko) bol taliansky automobilový dizajnér a konštruktér. Narodil sa do rodiny umelca a návrhára nábytku Carla Bugattiho.

Svoje prvé auto navrhol už ako devätnásťročný a v roku 1901 zaň dostal ocenenie na milánskom obchodnom veľtrhu. Toto auto predali barónovi de Dietrichovi z Niederbronnu, ktorý začal Bugattiho sponzorovať, a vznikla tak prvá séria vozidiel známych ako De Dietrichove Bugatti. V krátkom čase si Bugatti urobil veľmi dobré meno, spolupracoval napríklad s firmou Mathis a vo svojich 25 rokoch sa stal hlavným inžinierom vo firme Deutz AG v Kolíne nad Rýnom. O pár rokov sa pokúsil osamostatniť a v roku 1909 navrhol vozidlo poháňané štvorvalcovým motorom o objeme 1400cm kub. a predviedol ho na parížskom motorshow, kde získal objednávky na ďalšiu produkciu.

Literatúra
----------

* F. W. Bradley:  *Ettore Bugatti - Portrait of a man of Genius*, 1948
* David Venables: *Bugatti. A Racing History*, 2002
* Kurz, Joachim: *Bugatti. Der Mythos - Die Familie - Das Unternehmen*, 2005

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ettore Bugatti**

Autoritné údaje: * BnF: 11963181x
* GND: 118517260
* ISNI: 0000 0000 6674 9920
* LCCN: n50041364
* NK ČR: xx0176055
* ULAN: 500068961
* VIAF: 10636889
* WorldCat: lccn-n50041364