**Sidonie-Gabrielle Colette** (\* 28. január 1873, Saint-Sauveur-en-Puisaye, Francúzsko - † 3. august 1954, Paríž) bola jedna z najvýznamnejších francúzskych spisovateliek románov. Najznámejšou je jej prvotina *Claudine* (*Claudine v škole* (1900), *Claudine v Paríži*), ktorú napísala na popud svojho prvého manžela a po prvýkrát vyšla pod jeho menom Willy. V prvom okamihu vyvolala kniha škandál.

Jej tvorba po oslobodení od vplyvu jej prvého manžela nadobudla väčšiu celistvosť. V roku 1936 sa stala členkou *Belgickej kráľovskej akadémie*, v roku 1945 ako druhá žena jedným z desiatich členov Goncourtovej akadémie, a neskôr jej bol udelený Rad čestnej légie. O jej mimoriadnej významnosti svedčí aj fakt, že ako prvá žena vo Francúzsku mala po smrti štátny pohreb, ktorý sa konal na veľkom čestnom nádvorí Palais-Royal.

Životopis
---------

Narodila sa v dedinke Saint-Sauveur-en-Puisaye v burgundskej časti Francúzska. Jej otec bol vyslúžilý armádny kapitán, Jules-Joseph Colette, ktorý mal miestne politické ambície. Matka Adele Eugenie Sidonie Landoy, známa ako „Sido" sa venovala knihám a záhrade. Mala pokojné, krásne a šťastné detstvo vo vidieckom prostredí, čo sa odráža aj v niektorých scénach z jej románov. Mala iba základné vzdelanie získané v ľudovej škole a knižnici rodičov.

V roku 1893 sa vydala za o štrnásť rokov staršieho publicistu a autora bulvárnych románikov Henryho Gauthiera Villarsa (známy pod literárnym menom Willy).

### Claudine

Hoci svoju prvotinu *Claudine v škole* napísala rok a pol po svadbe, prvýkrát bola vydaná až v roku 1900. Príbeh o Claudine napísala na popud manžela:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| „ | Mali by ste hodiť na papier spomienky z ľudovej školy. Nebojte sa pikantných detailov, mohol by som z toho niečo vytĺcť. Naše finančné zásoby poklesli... | "|

Tento manželov argument ju však k tomu neprinútil. Napriek tomu sa však Gabrielle vrhla do písania a *Claudine* bola krátko nato na svete. Gabrielle napísala *Claudine* ako útek od depresie k šťastným spomienkam z detstva.

Príbeh je o malej dospievajúcej dievčine, žijúcej na francúzskom vidieku a práve na pikantnostiach v diele je vidieť vplyv a podiel jej manžela. Samotná Gabrielle to popisuje:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| „ | Nemohli by ste, povedal mi pán Willy, trochu rozohriať tie detinskosti? Napríklad nejaké veľmi nežné priateľstvo medzi Claudine a jednou z jej priateliek... | "|

Nasledovalo dielo *Claudine v Paríži*, román najviac deformovaný spoluprácou s Willym. Tento druhý príbeh silne pripomína autorkin život (vydaj za staršieho muža, príchod do Paríža, opustenie vidieka a smútok za detstvom na vidieku), autorkin muž je tu zobrazený nie v roli manžela. Do tejto úlohy Gabrielle obsadila Renouda, predstavu autorkinej tajnej túžby.

Nasledovali diela *Claudine v manželstve* (1902) a *Claudine odchádza* (1903), ktoré rovnako kopírovali a vlastne opisovali do istej miery jej život a jej túžbu, ktoré sa rozchádzali so skutočnosťou. Prvá *Claudine* vyšla pod menom jej manžela Willyho, ďalšie publikovali pod spoločným menom, až neskôr sa usúdilo, že Willyho podiel na *Claudine* je nepatrný a teda autorkou *Claudine* je Gabrielle.

### Rozvod a druhé manželstvo

V roku 1906 sa Gabrielle rozvádza s Willym, sklamaná z jeho nekonečných nevier. Toto rozhodnutie pre ňu nebolo jednoduché, ako sama priznala: *„My dievčatá z vidieka sme mali hrozitánsku a málo možnú predstavu o úteku z manželstva"*. Gabrielle nachádza pokoj na vidieku. Krátko nato v roku 1907 sa vrhla na hudobnú kariéru a nastúpila do hudobnej siene v Paríži. S Mathilde de Morne účinkuje v pantomíme s názvom *Reve d'Egypte* v Moulin Rouge. Gabrielline vystúpenia na scéne vzbudzovali rozruch a pohoršenie. Mala pomer s neterou Napoleona III. markízou de Belboeuf, zvanou Missy, takisto s talianskym spisovateľom Gabriele d’Annunziom.

V týchto rokoch vznikajú diela, ktorú sú ešte poznamenané nezrelosťou a rozčarovaním z odchodu od manžela, a to *Citové zátišie* (1907), *Samopašná naivka* (Minnie 1909), *Rozhovory zvierat* (1907), *Úponky révy* (1908). V roku 1910 napísala román *Tuláčka* (franc. La Vagabonde), príbeh o herečke, ktorá sa vzdá milovaného muža, aby mohla viesť nezávislý život.

Počas prvej svetovej vojny prenechala majetky svojho manžela v St. Malo v prospech nemocnice pre ranených, za čo v roku 1920 dostala medailu „Rytier čestnej légie" (franc. Chevalier de la légion d'honneur). Za svojho druhého manžela Henriho de Jouvenela, redaktora novín, sa vydala v roku 1912. Narodila sa im dcéra Colette Renée de Jouvenel, nazývaná „Bel-Gazou". Podľa jej slov Gabrielle deti nechcela a Colette bola rodičmi zanedbávaná. Starala sa o ňu jej anglická pestúnka. Počas jej druhého manželstvo sa šírili klebety o vzťahu Gabrielle a jej nevlastného syna Bertranda de Jouvenel. V roku 1920 napísala román *Miláčik* (franc. Chéri) z pohľadu pohlavne neskúseného mladého muža. Rozviedla sa v roku 1924 a o dva roky nato napísala dielo *Koniec miláčika* (doslovný preklad, franc. La Fin de Chéri, 1926).

### Tretie manželstvo

V roku 1924 sa vydala tretíkrát za Mauricea Goudeketa. Počas druhej svetovej vojny Gabrielle ukrývala niekoľko jeho priateľov a aj jeho pred Nemcami, pretože bol Žid. Maurice vydal knihu o Gabrielle „V blízkosti Colette, intímny portrét geniálnej ženy" (1957, New York).

V roku 1927 bola Gabrielle velebená ako najväčšia francúzska spisovateľka. Jej najobľúbenejší román *Gigi* (1944) uviedli aj na Broadwayi. Venovala sa aj maľovaniu a sústredila sa na Jeana Cocteaua, ktorý bol neskôr jej susedom.

Gabrielline romány odzrkadľujú jej pozorovacie schopnosti, dialógy a intímny explicitný štýl. Premieta do nich svoj život, svoje pocity, svoje sklamania, svoje túžby. Je jednou z mála autoriek, ktoré v plnosti odhaľujú svoje vnútro, bez ostychu, bez rozpakov, bez predsudkov. Aj v tom spočíva hodnota jej tvorby.

Ocenenia
--------

Gabriellin život bol plný škandálov, vrátane lesbických vzťahov, ale už počas života získala oficiálne aj neoficiálne uznanie. Stala sa členkou Belgickej kráľovskej akadémie, Goncourtovej akadémie, získala Rad čestnej légie. V roku 1949 bola zvolená za predsedníčku Goncourtovej akadémie.

Počas posledných 20 rokov svojho života trpela na artritídu. Zomrela 3. augusta 1954 v Paríži. Mala štátny pohreb, hoci jej bol pre rozvod zamietnutý rímskokatolícky obrad.

Tvorba
------

* Claudine v škole (Claudine à l'École 1900)
* Claudine v Paríži (Claudine à Paris 1901)
* Claudine v manželstve (Claudine en ménage 1902)
* Claudine odchádza (Claudine s'en va 1903)
* Rozhovory zvierat (Dialogues de Bêtes 1904)
* Citové zátišie (La Retraite Sentimentale 1907)
* Tuláčka (La Vagabond 1911)
* L'Envers du music hall (1913)
* L'Enfant et les sortilèges (1917, libretto Ravelovej opery)
* Mitsou (Mitsu 1919)
* Miláčik (Chéri 1920)
* La Maison de Claudine (1922)
* Siatiny (Le Blé en herbe 1923)
* Koniec Miláčika (La Fin de Chéri 1926)
* Zrodenie dňa (La Naissance du Jour (1928)
* Sido (1929)
* Le Pur et l'Impur (1932)
* Mačka, La Chatte (1933)
* Duo (1934)
* Le Képi (1943)
* Gigi (1945)
* L'Étoile Vesper (1947)
* Le Fanal Bleu (1949)
* Paradis terrestre, s fotografiami Izisa Bidermanasa (1953)

Referencie
----------

1. ↑  THOMALLA, Ariane. *Das menschlichste Herz der modernen französischen Literatur* [online]. DeutschlandRadio, 2004-08-03, [cit. 2015-08-03]. Dostupné online. Archivované 2005-02-08 z originálu. (nemecky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Colette**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Colette na anglickej Wikipédii a Colette na francúzskej Wikipédii.*
* Claudine v škole, Claudine v Paríži, Tatran, Bratislava 1969


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Literárny portálFrancúzsky portálBiografický portál |

Autoritné údaje: * abART: 99163
* BnF: 119298072
* GND: 118521527
* ISNI: 0000 0001 2138 0055
* LCCN: n79097475
* NK ČR: jn19981000507
* SNK: 160493
* ULAN: 500291227
* VIAF: 68937443
* WorldCat: lccn-n79097475