recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Súradnice: 48°59′59″S 21°14′22″V﻿ / ﻿48,999600°S 21,239421°V﻿ / 48.999600; 21.239421

 **Mariánske súsošie**  alebo  **Trojičný stĺp**  je barokové súsošie, ktoré sa nachádza v severnom parku, na Hlavnej ulici v historickom centre Prešova.

Poloha
------

V severnom parku na Hlavnej ulici, takmer presne na 49° severnej zemepisnej šírky, medzi sochou Ježiša Krista a historickou budovou prešovského kolégia stojí, obklopené okrasnými stromami, pieskovcové barokové súsošie. Pôvodne na tomto mieste stálo od marca do septembra 1687 popravisko prešovského krvavého súdu. Súsošie je v zozname chránených národných kultúrnych pamiatok s číslom NKP 707-2088/2 v Slovenskej republike a má tam pomenovanie Trojičný stĺp. Podľa tabuľky, ktorá sa na súsoší nachádza je druhé pomenovanie Mariánske súsošie. P. Švorc, autor publikácie Sprievodca po historickom Prešove, nazval toto súsošie "Immaculata".

Mariánske súsošie
-----------------

Dali ho postaviť v roku 1751 jezuiti. Bolo postavené na pamiatku obetí morových epidémií, ktoré mesto Prešov postihli v roku 1679 a 1710. Väčšinu peňazí na stavbu (1200 zlatých) odkázal v závete mešťan Ján Rudiger Feigenbuz, ďalšie darovali grófky Csákyová a Pethöová. Samotné súsošie, ktorého stĺp má štyri strany, obkolesujú 4 sochy svätcov, a sú umiestnené na podstavcoch. Z nich je pôvodná socha svätého Jana Nepomuckého a socha svätého Mikuláša. V úrovni týchto sôch, ale na stenách stĺpa, sú orámované reliéfy košických mučeníkov. Nad nimi sa týčia 4 menšie sochy iných svätcov. Na vrchole súsošia dominuje celému dielu, vznešená socha Panny Márie s Ježiškom na ľavej ruke, ktorý drží zemeguľu, a žezlom v pravej ruke. Na hlavách týchto skulptúr sú pozlátené kráľovské korunky. Základnú rekonštrukciu celého súsošia, vykonal v roku 1967, košický sochár Vojtech Löffler. Reštaurované bolo aj v rokoch 1995 – 1997.

Galéria
-------

* Mariánske súsošie. Informačná tabuľkaMariánske súsošie. Informačná tabuľka
* Areál súsošiaAreál súsošia
* Madona s dieťaťomMadona s dieťaťom
* Madona s dieťaťom - detail Madona s dieťaťom - detail
* Socha svätého Jana NepomuckéhoSocha svätého Jana Nepomuckého
* Socha svätého MikulášaSocha svätého Mikuláša

Referencie
----------

1. ↑  Sprievodca po historickom Prešove, autor: Peter Švorc a kolektív, vydalo: UNIVERSUM, 1997 str.71
2. ↑   Sprievodca po historickom Prešove, autor: Peter Švorc a kolektív, vydalo: UNIVERSUM, 1997 str.72

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mariánske súsošie (Prešov)**

Externé odkazy
--------------

* Urbanová, Norma: Prešov. Pamiatková rezervácia. Bratislava – Tatran. 1986 str.71,72,73
Sisak
**Sisak** je mesto v strednom Chorvátsku. 

Má okolo 52 000 obyvateľov a je správnym strediskom Sisacko-moslavinskej župy. Mesto leží na sútoku riek Kupa a Sáva a je osídlené už 2 500 rokov. V časoch Rímskej ríše sa volal *Siscia*. 

Najznámejšou stavbou v meste je sisacká pevnosť zo 16. storočia, v ktorej dnes sídli múzeum. Pri Sisaku utrpeli v roku 1593 Turci prvú veľkú porážku na európskom kontinente. Zachovali sa i pamiatky z neskorších období – Mali Kaptol, Velki Kaptol či Stari most. Počas druhej svetovej vojny tu bol zriadený detský koncentračný tábor Sisak.

Turistov do mesta láka i mnoho termálnych prameňov s teplotou od 42 do 52 °C.

Partnerské mestá
----------------

* Bulharsko  Gabrovo, Bulharsko
* Nemecko  Heidenheim an der Brenz, Nemecko
* Česko  Jihlava, Česko
* Poľsko  Leszno, Poľsko
* Nemecko  Remchingen, Nemecko
* Maďarsko  Szombathely, Maďarsko

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sisak**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky mesta

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Sisak na českej Wikipédii.*

Súradnice: 45°29′17″S 16°22′29″V﻿ / ﻿45,487937°S 16,374607°V﻿ / 45.487937; 16.374607
**Maďarské demokratické fórum** (maď. Magyar Demokrata Fórum, skrátene **MDF**) je pravicová, v súčasnosti parlamentná politická strana v Maďarsku. Strana vznikla 27. septembra 1987. Prvým predsedom strany bol Zoltán Bíró, po ňom stranu viedli József Antall, ktorý bol súčasne od roku 1990 až do svojej smrti v roku 1993 predsedom vlády Maďarskej republiky. V súčasnosti je predsedníčkou strany Ibolya Dávidová.

História
--------

Maďarské demokratické fórum (MDF) vzniklo v roku 1987 v obci Lakitelek. Stranu založili Zoltán Bíró, Dénes Csengey, Sándor Csoóri, István Csurka, Gyula Fekete, Lajos Für, Rudolf Joo, Csaba Kiss a Sándor Lezsák. Strana vyhrala prvé slobodne voľby v krajine a vytvorila vládu spolu s Nezávislou maloroľníckou stranou (FKGP) a s Kresťanskodemokratickou ľudovou stranou (KDNP); predsedom vlády sa stal József Antall. Po jeho smrti v roku 1993 ho nahradil minister vnútra Péter Boross. Medzi rokmi 1990 a 1993 boli zo strany vylúčení, alebo vystúpili viacerí poslanci, ktorí buď zostali nezávislí alebo vstúpili do strany (Fidesz). Viacerí z nich založili nové strany napríklad István Csurka založil Maďarskú stranu pravdy a života (MIEP) a István Szabó založil Maďarskú demokratickú ľudovú stranu (MDNP). V voľbách v roku 1994 bolo Maďarské demokratické fórum v opozícií.

Strana MDF v roku 1998 neprekročila 5% hranicu (získala len 3,12% hlasov) a nedostala sa do parlamentu. Po štyroch rokoch v opozícii sa opäť stala vládnou stranou v roku 1998, keď vstúpila do vlády spolu s Fideszom a FKGP. V roku 2004 vo voľbách do Európskeho parlamentu získalo MDF jedného poslanca. V roku 2002 sa strana spojila s Fideszom a v parlamentných voľbách získali 41% hlasov, napriek tomu voľby prehrali. Strana mala v parlamente 24 poslancov a vytvorila samostatnú frakciu. Medzitým zo strany nezákonne vylúčili niektorých jej členov, ktorí od strany požadovali odškodné vo výške 10 miliónov forintov.
**Cagliostro, slávny kúzelník** (***Cagliostro in Wien***) je opereta, ktorú skomponoval Johann Strauss ml. Premiéra sa konala 27. februára 1875 v Theater an der Wien. Libreto napísali F. Zell a Richard Genée.

Dej operety je inšpirovaný návštevou talianskeho dobrodruha grófa Alexandra Cagliostra vo Viedni v roku 1783. Táto návšteva sa uskutočnila pri príležitosti 100. výročia porážky turkov. Hudba operety v kvalite ďaleko zaostáva za autorovou predošlou operetou Netopier.

Obsah
-----

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Cagliostro prichádza do Viedne aj so svojimi pmocníkmi, Blasoninom a Lorencou. Publikum ohuruje vymyslenými historkami, tvrdí že vie vyrobiť zlato a pozná aj recept na nápoj lásky alebo mladosti. Keď hypnózou uspí Lorencu, tá nechtiac vyzradí, že Cagliostro je v skutočnosti hľadaný zločinec, Josef Balsamo. Polícia však zakročí príliš neskoro a falošnému Cagliostrovi sa podarí uniknúť. Mešťania pochopia svoj omyl, že neznámemu cudzincovi tak ľahko naleteli na jeho triky.
Artefakty maďarovskej a otomanskej kultúry (expozícia Národného múzea v Prahe).
**Maďarovská kultúra** bola kultúra starej bronzovej doby (podľa konvenčného datovania pred 1450 pred Kr. podľa novšieho datovania pred 1600 pred Kr.) na juhozápadnom Slovensku. V mladších obdobiach prenikala až do západného Maďarska a bývalej veľkej Juhoslávie, do Poľska a do Burgenlandu. Kultúra je súčasťou kultúrneho komplexu Maďarovce - Větěřov - Böheimkirchen. Pomenovaná je podľa náleziska Maďarovce (dnes Santovka). Vznikla pod vplyvom únětickej kultúry a pod vplyvmi z juhu. Obdobie neskorej fázy maďarovskej kultúry malo zas veľký podiel na genéze karpatskej mohylovej kultúry.

Charakteristika
---------------

Boli pre ňu typické veľké opevnené osady tellového charakteru stavané na ostrožných návršiach, dunách chránených riečnym meandrom či na temenách kopcov (Ivanovce, Šurany-Nitriansky Hrádok, Veselé, Hoste, Vráble, Bratislava-Devín, Nitra-hrad) s až trojpriestorovými domami (Šurany-Nitriansky Hrádok), ďalej doklady obchodu s jantárom, rozvoj stavebnej techniky s kamennou architektúrou opevnení, vysoká úroveň kovovýroby a spracovania bronzu, štylizované zvieracie plastiky, bochníkovité a antropomorfné idoly, mykénsky motív špirály a koncentrických krúžkov na kostených bočniciach úzd, keramike a šperkoch. Obyvateľstvo sa zaoberalo obrábaním pôdy, chovom domácej zveriny, ale i poľovníctvom. Pochovávanie bolo spočiatku len kostrové, neskôr birituálne.

V záverečnej fáze kultúry badať vplyvy z východného Stredomoria (z mykénskej a minojskej kultúry).

Delenie
-------

Delí sa na 3 územné skupiny: 

* východnú (Pohronie a dolné Poiplie)
* strednú (= nitriansku)
* západnú (=považskú; siaha do okolia Trnavy)

...a 3 vývojové fázy:

* úněticko-maďarovský horizont
* stredná fáza
* neskorá fáza (= prechodný horizont, predmohylový horizont, horizont Dolný Peter maďarovskej kultúry)

Náleziská
---------

Najznámejšie náleziská maďarovskej kultúry sú Nitriansky Hrádok, Vráble, Veselé, Čata, Šarovce, Branč. V oblasti maďarovskej kultúry ojedinele badať na západnom Slovensku, napr. v Budmericiach, vplyv věteřovskej kultúry z Moravy.

Zdroj
-----

* Maďarovská kultúra. In: NOVOTNÝ, Bohuslav, et al. *Encyklopédia archeológie*. 1. vyd. Bratislava : Obzor, 1986. 1032 s. S. 504 – 505.
**Princ Metuzalém** (***Prinz Methusalem***) je opereta, ktorú skomponoval Johann Strauss ml.. Premiéra sa konala 3. januára 1877 v Carl Theater vo Viedni. Francúzsky orginál libreta napísal Victor Wilder a Arnold Delacourt, do nemčiny preložil a upravil Karl Treuman. Opereta vznikla na podnet Franza Jaunera, riaditeľa Carl Theater, ktorý chcel Straussa získať pre svoje divadlo. Snažil sa nájsť francúzske libreto, ktoré by sa podobalo na úspešné a kvalitné libreto operety Netopier. To sa mu však vôbec nepodarilo. Libreto sa Netopierovi nepodobalo ani svojim príbehom, ani svojou kvalitou. Opereta priniesla (na Straussove pomery) len mierny úspech.

Obsah
-----

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Obsah operety sa točí okolo svadby Pulcinelly, dcéry kniežaťa z Trocadera s princom Metazalémom z Ricaracu. Počas svadby príde správa, že v Ricaracu vypukla revolúcia a Metuzalémov otec bol zbavený vlády. Z toho dôvodu už knieža z Trocadera nemá záujem vydať svoju dcéru za Metuzaléma a merejná mienka ľuda sa tiež obráti proti tomuto manželstvu. Na druhý deň ráno sa ale situácia dramaticky zmení. Revolúcia v Ricaracu bola potlačená, zato vypukla nová v Trocaderu. Zabrániť revolúcii dokáže teraz už len Metuzalém a je úspešný. Získa si svoju manželku a vládu nad oboma krajinami.
**Evanjelický posol spod Tatier** (EPST) je časopis evanjelickej cirkvi a. v. na Slovensku. Týždenník poskytuje informácie o dianí v cirkvi, podrobnejšie sa zameriava dianím vo všetkých seniorátoch, dištriktoch a podobne.

Pôvodne založený v roku 1910 Jurom Janoškom ako evanjelické periodikum pre stredné a východné Slovensko. Na západnom Slovensku bol od roku 1893 vydávaný evanjelický časopis Stráž na Sione. Od roku 1950, kedy časopis Stráž na Sione zanikol je Evanjelický posol spod Tatier vydávaný ako vnútromisijný časopis pre celé Slovensko. Pôvodne vychádzal ako dvojtýždenník, od roku 1946 ako týždenník.

Zdroj
-----

* Evanjelický posol spod Tatier. In: PETRÍK, Borislav; RYBÁR, Peter, a kol. *Evanjelická encyklopédia Slovenska*. Vyd. 1. Bratislava : BoPo pre Generálny biskupský úrad Evanjelickej cirkvi a.v. na Slovensku, 2001. 448 s. ISBN 80-968671-4-8. S. 102.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky na Facebook-u
* K 100. výročiu založenia Evanjelického posla spod Tatier, autor: Mgr. Eva Bachletová, PhD
**Alternatívne náklady** alebo **oportunitné náklady** alebo **náklady obetovanej príležitosti** (angl. opportunity cost(s)) predstavujú hodnotu statkov alebo služieb, ktorých sme sa vzdali vyjadrené v hodnote najvýhodnejšej možnej alternatívy. Musíme sa rozhodnúť čoho vyrobíme viac a čoho menej. Cena obetovanej príležitosti znamená, akej hodnoty jedného statku sme sa vzdali v prospech iného statku. Príklady: keď si kúpime auto za hotovosť, vzdali sme sa možnosti tieto peniaze investovať (napríklad vložiť ich na najvýhodnejší sporiaci účet). Keď večer pôjdeme do kina, vzdávame sa možnosti pracovať a tým sme opäť obetovali príležitosť zarobiť.

Zákon rastúcich relatívnych nákladov platí vtedy, ak na výrobu každého ďalšieho dodatočného statku je potrebné vynaložiť väčšie náklady. Tým výroba väčšieho množstva jedného statku ide na úkor statku druhého.

Pozri aj
--------

* Zákon rastúcich nákladov
* Zákon klesajúcich výnosov
* Hranica produkčných možností
Odznak užívaný následníkmi anglického a následne britského trónu, ktorí boli kniežaťami waleskými
Kráľ Karol III. bývalý princ z Walesu
**Princ z Walesu** (iné preklady: **princ waleský**, presnejší preklad: **knieža z Walesu** či **knieža waleský/waleské**; angl. *Prince of Wales*) je titul v súčasnosti tradične vyhradený pre tzv. zjavného dediča (angl. *heir apparent*) britského panovníka. Ak sa nachádza knieža waleský v Škótsku, používa tamojší titul *vojvoda z Rothesay*. Obdobou tohto titulu v iných krajinách bol napr. titul dauphin používaný vo Francúzsku. 

Po dobu 64 rokov (1958–2022) bol princom z Walesu kráľ Karol III. najstarší syn kráľovnej Alžbety II. 
Dňa 8. septembra 2022 sa titul zlúčil s korunou, keď sa jeho predchádzajúci (a najdlhšie slúžiaci) držiteľ, princ Charles, stal kráľom po smrti svojej matky Alžbety II .
Nasledujúci deň Karol III. udelil titul svojmu synovi princovi Williamovi, vojvodovi z Cornwallu a Cambridge.

Od 9. septembra 2022 je princom z Walesu Princ William, vojvoda z Cornwallu a Cambridge, starší syn kráľa Karola III..

Historický vývoj
----------------

Pôvodne ide o titul nezávislých vládcov Walesu (walesky *Tywysog Cymru*) v 12. a 13. storočí.

Spojenie titulu s dedičmi anglického/britského trónu pochádza z roku 1301, kedy anglický kráľ Eduard I. dokončil dobývanie Walesu a udelil titul svojmu dedičovi, princovi Eduardovi (neskorší kráľ Eduard II.). Podľa známej legendy, ktorú však možno vysledovať až v 16. storočí, prisľúbil kráľ waleským povstalcom proti svojej vláde, že im dá knieža z urodeného rodu, waleského rodáka, ktorý nebude vedieť ani slovo anglicky – svoj sľub splnil, lebo nový knieža sa narodil na jednom z kráľových waleských hradov a podľa vtedajších zvyklostí hovoril francúzsky, nie anglicky.

Po roku 1301 bol titul spravidla udeľovaný najstaršiemu žijúcemu synovi kráľa. Nepatrí mu automaticky a neprechádza v prípade následníkovej smrti na jeho dediča.

Odznak
------

Kniežatá waleské používajú ako svoj odznak tri pštrosie perá pretknuté korunou a motto *Slúžim* (v stredohornonemčine *Ich dien*). Podľa neskoršej tradície vznikol odznak po bitke pri Kreščaku, kedy vtedajší knieža waleský Eduard z úcty k chrabrosti padlého českého kráľa Jána Luxemburského, napriek svojej slepote účastniaceho sa bitky a bojujúceho až do svojej smrti, prevzal kráľovo osobné heslo a tri perá zo znaku na jeho prilbe. Podľa triezvejšej teórie odkazujú pštrosie perá na grófstvo Ostrevant, patriaci rodu Eduardovej matky Filipy z Hainault.

Externé odkazy
--------------

* The Prince of Wales — oficiálna webová stránka kniežaťa princa z Walesu

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Princ z Walesu na českej Wikipédii.*
**Mraznica** je potok na strednom Považí, preteká územím okresov Ilava a Púchov. Je to ľavostranný prítok Slatinského potoka, meria 3 km a je tokom IV. rádu.

Pramení v Strážovských vrchoch, v podcelku Trenčianska vrchovina, na juhozápadnom svahu Rohatej skaly (866,0 m n. m.) v nadmorskej výške približne 670 m n. m. Od prameňa tečie sprvu na sever, sprava priberá krátky prítok zo západného svahu Rohatej skaly a stáča sa severoseverozápadným smerom. Preteká popri osade Mraznica na ľavom brehu, v blízkosti nej priberá zľava najprv prítok prameniaci severne od kóty 723,2 m a potom prítok z východného svahu Stupičia (798,8 m n. m.). Ďalej tečie na krátkom úseku na sever, zľava priberá prítok spod sedla Mraznica (556,0 m n. m.) a pokračuje smerom na severovýchod. Z pravej strany ešte priberá dva krátke prítoky z juhozápadných svahov Dielca (492,8 m n. m.) a juhovýchodne od Belušských Slatín ústi v nadmorskej výške cca 353 m n. m. do Slatinského potoka.
**Principal Galaxies Catalogue** je astronomický katalóg publikovaný v roku 1989, ktorý obsahuje rovníkové súradnice B1950 a J2000 a identifikáciu pre 73 197 galaxií. Je založený na Lyon-Meudonovej extragalaktickej databáze, ktorá vznikla v roku 1983.

40 932 (56%) súradníc má smerodajnú odchýlku menšiu ako 10″. Celkovo je tu 131 601 názvov z 38 najčastejších zdrojov. Obsahuje tieto údaje pre objekty:

* 49 102 morfologických popisov
* 52 954 zdanlivých veľkých a malých polosí
* 67 116 zdanlivých magnitúd
* 20 046 radiálnych rýchlostí
* 24 361 pozičných uhlov

Lyon-Meudonova extragalaktická databáza bola rozšírená do HyperLEDA, čo je databáza niekoľkých miliónov galaxií. Galaxie v pôvodnom katalógu PGC sú číslované pôvodným PGC číslom v HyperLEDA. Čísla boli priradené aj iným galaxiám, hoci tieto galaxie neboli v pôvodnom PGC katalógu, neodporúča sa používať tieto čísla ako názvy.

Pozri aj
--------

* Zoznam PGC objektov

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portál |

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Principal Galaxies Catalogue na anglickej Wikipédii.*
**Alexander Rohringer** (\* 28. marec 1868, Košice - † 4. september 1945, Budapešť) bol vodohospodár, vysokoškolský pedagóg.

Životopis
---------

Narodil sa v rodine Alojza Rohringera a jeho manželky Heleny rodenej Dövényovej. Roku 1890 absolvoval štúdium na vysokej škole technickej v Budapešti, 1896 zložil skúšku zo štátneho práva na Právnickej fakulte v Košiciach. Od roku 1892 zamestnaný na odbore vodného hospodárstva ministerstva poľnohospodárstva v Budapešti. Od roku 1903-1909 vedúci vodohospodárskeho úradu v Banskej Bystrici. Vodohospodársky odborník a publicista, vysokoškolský profesor a rektor Univerzity Józsefa Nádora v Budapešti. Autor priekopníckej metódy zisťovania hladiny spodných vôd na Veľkej uhorskej nížine. Na Slovensku skúmal podmienky horských riek, najmä Váhu. Autor odborných prác a štúdií.

Literatúra
----------

* ROHRINGER, Alexander. In:  *Slovenský biografický slovník*. Zväzok V R – Š. Martin : Matica slovenská, 1992. 560 s. ISBN 80-7090-216-7. S. 104.

Externé odkazy
--------------

* Ing. Alexander Rohringer na korzar.sme.sk
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 201; pokrstený ako Alexander Ludovicus Rohringer

Autoritné údaje: * GND: 1076184693
* ISNI: 0000 0000 6279 3342
* PIM: PIM68956
* VIAF: 317278257
**Henrich I.** prezývaný *Silný* (nem.  *Heinrich der Starke*,† 23. júna 1018) bol rakúsky markgróf. Za jeho vlády bol v roku 996 po prvýkrát v dochovanom dokumente spomenutý názov *Ostarrîchi* , z ktorého sa vyvinulo moderné nemecké meno pro Rakúsko (*Österreich*).

Život
-----

Bol synom markgrófa Leopolda I. z dynastie Babenbergovcov a Richardis zo Sualafeldgau. Ako najstarší syn nasledoval v roku 994 svojho otca v úrade rakúskeho markgrófa (s podporou neskoršieho cisára Otta III.)

Po prvý krát je Henrich I. spomenutý vo výmennej zmluve z roku 995 medzi cisárom Ottom a biskupom z bavorského Freisingu Gottschalkom z Hagenau. Ottov nástupca, Henrich II. daroval markgrófovi Henrichovi majetky medzi tzv. „Suchým Liesingom" a Triestingom vo Viedenskom lese. K tomu dostal ešte 20 kráľovských lánov, ktoré ležia na sever od Dunaja medzi riekou Kamp a riekou Moravou. Má sa za to, že Henrich si zvolil priestor od Weikersdorfom a Stockerau. Preniesol svoje sídlo do Melku, kde bol pochovaný svätý Koloman. Zomrel bezdetný a posledný odpočinok našiel v miestnom kláštore. Jeho nástupcom sa stal mladší brat Adalbert.

Referencie
----------

1. 1 2 3   *www.genealogie-mittelalter.de* [online]. [Cit. 2009-12-27]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Henrich I. (Rakúsko, Babenberg)**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jindřich I. Babenberský na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 137313438
* VIAF: 81521163
**Mravnosť** je súhrn zmýšľaní resp. súvisiacich správaní (slobodného a rozumného) človeka, ktoré zodpovedajú príslušným etickým a spoločenským normám (korešpondujú s mravným zákonom). Iná definícia znie, že mravnosť je súbor mravných pravidiel a noriem pre konanie človeka. 

Mravnosť je hlavný predmet skúmania etiky.

Podľa Kanta sa mravnosť otvára v autonómii. Mravnosť je vzťahom medzi indivíduom a univerzálnym zákonom. Mravnosť je produktom čistého praktického rozumu. Podľa Hegela je mravnosť stupeň vývoja objektívneho ducha, mravný stav spoločnosti, dialektická jednota práva a morality, živé dobro s nadsubjektívnou platnosťou. Mravnosť obsahuje v sebe občiansku spoločnosť a štát.

Pozri aj
--------

* morálka

Iné projekty
------------

Wikicitáty
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Mravnosť**

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Jamie Dornan** (\* 1. máj 1982, Holywood, County Down, Severné Írsko, Spojené kráľovstvo) je severoírsky herec, známy vďaka postave podnikateľa Christiana Greya zo série filmov *Päťdesiat odtieňov sivej*, kde hrá hlavnú postavu aj s jeho hereckou kolegyňou Dakotou Johnson.

Kariéra
-------

Začínal ako model. Pracoval pre značky ako príklad Calvin Klein či Armani. Jeho prvá filmová rola, prišla od režiséry Sofie Coppoly, filmom *Maria Antoinetta* z roku 2006. V roku 2011, sa pridal k hereckému obsadeniu seriálu *Kde bolo tam bolo*. V roku 2013 ho viac-menej preslávila postava sériového vraha, ktorý sa vydáva za milujúceho otca a manžela, zo seriálu *The Fall*. V seriály sa objavil po boku Gillian Anderson a mal tri série. V roku 2015, bol obsadený do úlohy Christiana Greya, do série romantickej drámy so sexuálnym podtónom *Päťdesiat odtieňov sivej*. V roku 2017 vyšlo aj druhé pokračovanie s názvom *Pätdesiat odtieňov temnoty*. Vo filme hrá hlavnú postavu spoločne aj s jeho hereckou kolegyňou Dakotou Johnson. V roku 2016, bol nominovaný na cenu Českého Leva za film *Operácia Anthropoid*, v ktorom si zahral s hercami ako príklad Cillian Murphy či českou herečkou Aňou Geislerovou. Tiež sa zúčastnil aj Medzinárodného Filmového Festivalu v Karlových Varoch.

V roku 2013, sa oženil za britskú herečku Ameliu Warner a majú spolu tri dcéry.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jamie Dornan**

Externé odkazy
--------------

* Jamie Dornan v Internet Movie Database (po anglicky)
* Jamie Dornan v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jamie Dornan na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 169526988
* GND: 1066355878
* ISNI: 0000 0001 3151 2373
* LCCN: no2013089892
* NK ČR: mzk2016897867
* VIAF: 305236822
* WorldCat: lccn-no2013089892
**Alexander Vika** (\* 10. máj 1933, Bratislava) je slovenský akademický sochár.

Biografia
---------

Absolvoval umeleckú priemyslovku - odbor keramika. V rokoch 1953 – 1959 študoval na VŠVU v Bratislave, oddelenie reliéfneho sochárstva u profesora Rudolfa Pribiša. Venoval sa monumentálnej plastike, reliéfnej a medailérskej tvorbe. Pedagogicky pôsobil na PdF UK v Trnave, ako docent na SVŠT - oddelenie priemyselného dizajnu, vyučoval na Trenčianskej univerzite Alexandra Dubčeka.

Aplikoval princípy abstrakcie v monumentálnej tvorbe už v šesťdesiatych rokoch 20. storočia, realizoval napríklad pamätník „Plameň" v Nemeckej (12,5 m), symbolické súsošie „Tri klasy" (10 m) v Nitre, plastiku „Mladosť" pred hotelom Junior v Bratislave z roku 1982 (5,5 m). Bohatá je jeho reliéfna a medailérska tvorba a početná komorná plastika.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Alexander Vika**

Externé odkazy
--------------

* Alexander Vika - webumenia.sk
* Pamätník SNP Badín
* Sochárske diela na území Bratislavy 1945 – 2012
* Sochárske diela na území Bratislavy 1945 – 2012

Autoritné údaje: * abART: 1537
* Web umenia: 11377
Alexander Severus
**Marcus Aurelius Severus Alexander**, pôvodným menom *Gessius Alexianus Bassianus*, ako cézar *Marcus Aurelius Alexander* (1. október 208 Arca Caesarea, dnes ʿArká v Libanone – 19. marec 235 Mogontiacum), bol rímsky cisár panujúci v rokoch 222 – 235. Alexander Severus bol posledným cisárom Severovskej dynastie, mal sýrsky pôvod.

Ako vládca nebol príliš schopný a samostatný. Podarilo sa mu potlačiť ambície Peržanov, ktorí ovládli Partskú ríšu a požadovali od Rimanov všetky ich ázijské územia. Za jeho vlády vypuklo povstanie Alamanov v Germánii. Toto ťaženie sa cisárovi stalo osudným, bol zabitý generálom Maximinom, ktorý sa vyhlásil za cisára, čo spôsobilo začiatok dlhých občianskych vojen vedúcich temer k pádu impéria. 

"Hovorí sa, že Alexander Severus pociťoval voči všetkým pochlebovačom takú nenávisť, že ak ho niekto pozdravil trochu poníženejšie alebo podlízavejšie pred ním sklonil hlavu, okamžite ho krikom odohnal. A v prípade, ak niekoho od tohto vyhrešenia uchránila váženosť alebo majestát úradu, pokarhal ho svojím prísnym pohľadom." ERASMUS ROTERODAMUS: *Institutio principis Christiani. Výchova kresťanského vladára.* Prel. I. Nagy. Trnava: Filozofická fakulta TU 2009, s. 147. 

  


|  |
| --- |
| Alexander Severus**Severovská dynastia** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Heliogabalus** | **Rímsky cisár**222 – 235 | Nástupca**Maximinus Thrax** |

Referencie
----------

1. ↑  CIL² 255, 274; Historia Augusta, *vita Alex.* 1, 60, 1.

Autoritné údaje: * BnF: 12194304n
* GND: 11861357X
* ISNI: 0000 0001 0844 7112
* LCCN: n83028108
* NK ČR: mzk2006348648
* VIAF: 50018342
* WorldCat: lccn-n83028108
**Ján Bežo** (\* 21. marec 1842, Nitrianska Streda – † 24. júl 1905, Senica) bol slovenský učiteľ a nakladateľ.

Život
-----

Narodil sa v Nitrianskej Strede v okrese Topoľčany. Gymnázium navštevoval v Modre a v Bratislave, učiteľský ústav v Šoporni. Vyučoval v Šoporni, v Uhrovci, v Beckove a od 21. septembra 1862 v Senici. V roku 1867 navštívil Nemecko, Švajčiarsko a Taliansko, kde študoval vyučovacie metódy na základných školách. Po 27 rokoch učiteľského pôsobenia sa v júli 1888 dobrovoľne vzdal učiteľského povolania a založil v Senici tlačiareň. V Senici nadviazal priateľské styky s J. M. Hurbanom. 

Ján Bežo náhle zomrel v Senici 24. júla 1905. Senica si uctila Jána Bežu pamätnou tabuľou na bývalej ev. škole dňa 28. septembra 1941.

Dielo
-----

Ján Bežo bol autorom a vydavateľom 15 učebníc pre národné školy, ktoré vyšli spolu v 68 vydaniach. Vydával *Knižnicu zábavného a užitočného čítania* a edíciu *Divadelné hry pre mládež*. Vydal veselohru v 3 dejstvách *Molier: Nasilu stal sa lekárom*. Vydával časopis pre deti *Noviny mladých*. 

Jeho kniha *Silozpyt čili fyzika pre národné školy* vyšla v r. 1871. Prvé vydanie Silozpytu sa rozobralo počas jedného roka. Druhé vydanie vyšlo v r. 1873. V Predmluve autor upozorňuje, že texty na učenie spamäti pre žiakov sú vysádzané väčšími typmi písma, drobnejšia sadzba je pre výklad učiteľa. Ďalej radí, kde vo Viedni a v Budapešti dostať fyzikálne pomôcky. V exemplári (Bežovej Fyziky), vypožičanom z Univerzitnej knižnice v Bratislave, nachádzame podpis Vladimíra Clementisa z roku 1920, teda používala sa ešte po 47 rokoch. Možno konštatovať, že Bežov *Silozpyt čili fyzika* splnil svoje poslanie.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.

Autoritné údaje: * GND: 122173244
* ISNI: 0000 0000 5538 1841
* NK ČR: jn20010316104
* SNK: 149978
* VIAF: 37793174
PhDr. **Ján Bobok** (\* 16. október 1936, Trnava – † 27. november 1984, Bratislava) bol slovenský pedagóg a matematik. Patril medzi nadšencov a priekopníkov novej koncepcie vyučovania matematiky a zaslúžil sa o jej zavedenie na školách.

Životopis
---------

Narodil sa v Trnave. Po ukončení štúdia matematiky a fyziky na Vyššej pedagogickej škole v Bratislave pôsobil na základnej škole v Bratislave, na Košickej ulici od 1. septembra 1963 do 30. júna 1970. Venoval sa problematike vyučovania matematiky. Svoje odborné poznatky a didaktické skúsenosti uplatnil ako vedecko-výskumný pracovník a metodik vyučovania matematiky na Výskumnom ústave pedagogickom v Bratislave. Zomrel 27. novembra 1984 v Bratislave.

Prínos
------

Veľmi aktívne sa podieľal na vypracovaní novej koncepcie vyučovania matematiky na základnej škole, na tvorbe metodických materiálov pre učiteľov, na ich preškoľovaní a ako pracovník VÚP a hlavný autor usmerňoval tvorbu učebníc matematiky. Publikoval v časopisoch *Matematika a fyzika ve škole*, *Matematické obzory*, *Komenský*, a aj takto odovzdával učiteľom svoje pedagogické poznatky a skúsenosti.

Ján Bobok má veľký podiel na skvalitňovaní vyučovania matematiky na základných školách, kde žiak získava základné vedomosti a poznatky na ktoré potom nadväzuje pri ďalšom štúdiu. Jeho prácu ocenila aj Jednota slovenských matematikov a fyzikov udelením Vyznamenania Matematickej sekcie JSMF za zásluhy o rozvoj vyučovania matematiky roku 1978 a v tom istom roku obdržal aj čestné uznanie Jednoty.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5871 8622
* NK ČR: ola2003175119
* SNK: 156603
* VIAF: 84982747
**Achájci** (gr. Αχαιοί - Achaioi) alebo zastarano aj **Achájovia** bol jeden z hlavných starogréckych kmeňov.

Prvý raz ich zrejme (identita je sporná) spomínajú chetitské pramene v 14. až 13. stor. pred Kr. pod názvom *kráľovstvo Achchijava*, čo bola námorná veľmoc v tesnom susedstve Chetitov, teda na Rodose alebo na maloázijskom pobreží, čo by potvrdzovalo teóriu, že Gréci sú pôvodom anatólsky národ. Okrem toho Achájci zrejme tvorili súčasť „morských národov", ktoré ohrozovali Egypt v 13. stor. pred Kr. a tiež je možné, že sa niektoré z morských národov usadili v Palestíne, kde ich Židia označovali za Filištíncov.

Achájci boli každopádne neskôr hlavným obyvateľstvom severnej a strednej časti Peloponézu, južnej Tesálie. Boli to Achájci, ktorí vytvorili mykénsku civilizáciu, prvú vyspelú grécku kultúru. Achájske kmene dobyli aj mesto Trója (podľa mytológie). Mali bronzové zbrane a nástroje. Boli však podrobení gréckymi Dórmi, ktorí už mali železné zbrane a nástroje, a v dôsledku toho donútení opustiť Arkádiu a Acháju a snáď sa aj sčasti presunúť na severné pobrežie Malej Ázie. Podľa Homéra predstavovali tú časť gréckeho vojska, ktorá bojovala pred Trójou a zostala na území Malej Ázie. Ako etnická skupina indoeurópskeho pôvodu sa významne podieľali na formovaní starovekého gréckeho národa, keď splynuli s Dórmi. (cf. Gréci).

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Ján Bojmír** (pôv. Bornemisza) (\* 23. október 1887, Jazernica – † 15. február 1970, Martin) bol slovenský publicista, pedagóg, organizátor turistiky.

Jeho otec Ján Bornemisza, jeho matka Mária rod. Kováčová.

Životopis
---------

Narodil sa v strážnom dome pri železničnej trati v Jazernici. Jeho otec bol železničiar, matka sa starala o domácnosť. Študoval na učiteľskom ústave v Kláštore pod Znievom. Roku 1926 – 1928 absolvoval vysokoškolský kurz. Učiteľ na ľudovej škole (1921 – 1924), na meštianskej škole (1926 – 1928), 1924 – 1926 školský inšpektor v Banskej Bystrici. Od študentských čias sa venoval turistike. Funkcionár turistických organizácií v miestach kde pôsobil. Zostavovateľ a spoluautor turistických sprievodcov, od 1923 značkár turistických chodníkov. Výrazná postava turistickej fotografie 30. – 60. rokov. Publikoval články o prírodných krásach o ochrane prírody a o metodike vyučovania.

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 40 - farnosť Svätý Ďur; pokrstený ako Joannes Bornemisza

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5602 5566
* NK ČR: mzk2005266392
* SNK: 158497
* VIAF: 84602493
**Diaľnica A1** (srb. *Državni put prvog A reda A1*) tiež (srb. auto-put Horgoš-Beograd-Niš-Preševo) je najdlhšia a najvýznamnejšia diaľnica v Srbsku. Prechádza od maďarskej hranice na severe centrálnou časťou, Belehradom až k macedónskej hranici na juhu v dĺžke 584 km a vedie po nej európska cesta 75.

Priebeh
-------

Spája Belehrad a Vojvodinu na severe a metropolu s Pomoravím na juhu. Delí sa na tri úseky; prvý (178 km) tvorí severnú časť od hraničného prechodu Horgoš po Belehrad, druhý (237 km) spája metropolu s mestom Niš a tretí (152 km) pokračuje južným smerom po macedónsku hranicu pri Preševe. 

V hlavnom meste sa na belehradskom okruhu križuje s diaľnicou A3, ktorá bola budovaná ako juhoslovanská Diaľnica bratstva a jednoty. Tá spájala Rakúsko cez zväzové republiky Slovinsko a Chorvátsko so Srbskom a v trase A1 pokračovala cez Severné Macedónsko na grécku hranicu. V Niši sa križuje s diaľnicou A4, v ktorej trase vedie E80, smerujúca cez Bulharsko do Turecka. Komunikácia tak vytvára strategický balkánsky severo-južný a juho-západný dopravný koridor.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Diaľnica A1 (Srbsko)**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Državni put IA reda A1 na srbskej Wikipédii a A1 motorway (Serbia) na anglickej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Cestná infraštruktúra v Srbsku |
| --- |
| Diaľnice | 
* 
* 
* 
* 
* 

 |  |
| Rýchlostné cesty | 
* 24

 |
| Cesty I. triedy | 
* 10
* 11
* 12
* 13
* 14
* 15
* 16
* 17
* 18
* 19
* 20
* 21
* 22
* 23
* 24
* 25
* 26
* 27
* 28
* 29
* 30
* 31
* 32
* 33
* 34
* 35
* 36
* 37
* 38
* 39
* 40
* 41
* 42
* 43
* 44
* 45

 |
prof. PhDr. **Zdeňka Kalnická**, CSc. (\* 1953) je česká filozofka, univerzitná profesorka a prekladateľka. Vyštudovala klavír na štátnom konzervatóriu v Ostrave a filozofiu a estetiku na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. V súčasnosti je vedúcou katedry na Filozofickej fakulte Ostravskej univerzity.

Dielo
-----

Zaoberá sa filozofiou 20. storočia, hlavne pragmatizmom a hermeneutikou, estetikou a feminizmom. 

Je autorkou časti *Voda* v kolektívnej monografii *Estetika čtyř živlu: Země, voda, oheň, vzduch*, ktorá vyšla anglicky pod názvom *Aesthetics of the Four Elements: Earth, Water, Fire, Air* (2001). Pre študentov pripravila vysokoškolský učebný text *Angloamerická, nemecká, francúzska a talianska estetika 70. a 80. rokov 20. storočia* (1992), je autorkou stati *Myseľ a rod* v monografii *Príbehy o hľadaní mysle* (2001) a štúdie *Obrazy vody a ženy* v kolektívnej monografii *Otázky rodovej identity vo výtvarnom umení, architektúre, filme a literatúre* (2000). V roku 2002 jej vyšla kniha *Obrazy vody a ženy*. Publikovala tiež radu odborných štúdii v domácich a zahraničných časopisoch a zborníkoch. Prekladá odbornú literatúru z angličtiny.

Referencie
----------

1. ↑

Externé odkazy
--------------

* Zdeňka Kalnická na webe FF Ostravskej univerzity
* Zdeňka Kalnická

  

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5530 2699
* LCCN: no2007113455
* NK ČR: mzk2002106308
* ORCID: 0000-0001-6620-6763
* VIAF: 20360086
* WorldCat: lccn-no2007113455
**Zdeněk Nejedlý** (\* 10. február 1878, Litomyšl – † 9. marec 1962, Praha) bol český historik, muzikológ, literárny historik a politik.

Vyštudoval históriu a estetiku na filozofickej fakulte českej university v Prahe. Od roku 1905 na nej pôsobil ako profesor hudobných vied. Od 20. rokov 20. storočia bol členom KSČ.

V roku 1939 emigroval do ZSSR, kde prednášal na fakulte histórie v Moskve. Od roku 1941 bol miestopredsedom Všeslovanského výboru. V rokoch 1945–1953 pôsobil ako minister kultúry. Roku 1952 sa stal prezidentom novo založenej Československej akadémie vied.

Založil časopis *Var*, v ktorom bola publikovaná proletárska poézia (Jiřího Wolkra). Roku 1924 založil Spoločnosť pre hospodárske a kultúrne zblíženie s novým Ruskom. 

Nejedlý sa vo svojej neskoršej funkcii stal známym svojou propagáciou Bedřicha Smetanu a Aloisa Jiráska. Na presadzovanie Jiráska mal finančný záujem, pretože za vydávanie jeho diel dostával tantiémy.

Jeho megalomanstvo pri tvorbe mnohozväzkových projektov, ktoré nikdy nedokončil, zosmiešňuje dobová anekdota, v ktorej sa tvrdí, že na Nejedlého hrobe bude vytesaný text: *„Tu leží Zdeněk Nejedlý prvý diel…"*

Dielo
-----

Jeho dielo je ovplyvnené socialistickými teóriami, ale zároveň má po faktografickej stránke značnú hodnotu.

* *Dějiny předhusitského zpěvu v Čechách*
* *Dějiny husitského zpěvu za válek husitských* (1913)
* *Dějiny národa českého*
* *Dějiny opery Národního divadla*
* *Dějiny města Litomyšle a okolí*
* *Spor o smysl českých dějin* (1914)

Externé odkazy
--------------

* Nekrolog Zdeňka Nejedlého

Autoritné údaje: * abART: 16158
* BnF: 12139073m
* GND: 120182882
* ISNI: 0000 0001 2279 847X
* LCCN: n50064801
* NK ČR: jk01082971
* SNK: 149538
* VIAF: 51725461
* WorldCat: lccn-n50064801
Súradnice: 48°48′16″S 19°20′56″V﻿ / ﻿48,8044444°S 19,3488889°V﻿ / 48.8044444; 19.3488889

**Mačková** je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody NAPANT.

Nachádza sa v katastrálnom území obce Medzibrod v okrese Banská Bystrica v Banskobystrickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1993 na rozlohe 42,2300 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.

Predmetom ochrany je: *Prírodná rezervácia zahŕňa typické ukážky bukových a borovicových porastov na vápencovom podloží vrátane vývojových štádií stepného a lesostepného charakteru ako i fragmenty sutinových spoločenstiev. Synúzia podrastu sa vyznačuje bohatým výskytom chránených a vzácnych druhov rastlín.*

Referencie
----------

1. ↑  Mačková. In:  *Zoznam osobitne chránených častí prírody SR* [online]. Banská Bystrica: Štátna ochrana prírody SR. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Mačková v Zozname osobitne chránených častí prírody SR
* Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Mačková na českej Wikipédii.*
Kaskáda (CRISPR-asociovaný komplex pre antivírusovú obranu): CRISPR kaskádový proteín (tyrkysová) naviazaný na CRISPR RNA (zelená) a DNA vírus (červená)
**CRISPR** (skratka pre angl. *clustered regularly interspaced short palindromic repeats*) je skupina DNA sekvencií nachádzajúcich sa v genómoch prokaryotických organizmov, ako sú baktérie a archeóny. Tieto sekvencie sú odvodené z fragmentov DNA z vírusov, ktoré predtým infikovali prokaryoty a ktoré sa používajú na detekciu a ničenie DNA z podobných vírusov počas ďalších infekcií. Tieto sekvencie preto zohrávajú kľúčovú úlohu v antivírusovom obrannom systéme prokaryotov.

Cas9 (alebo „CRISPR-associated 9") je enzým, ktorý používa sekvencie CRISPR ako navádzanie na rozpoznanie a štiepenie špecifických vlákien DNA, ktoré dopĺňajú sekvenciu CRISPR. Enzýmy Cas9 spoločne so sekvenciami CRISPR tvoria základ technológie známej ako CRISPR/Cas9, ktorá môže byť použitá na úpravu génov v organizmoch. Tento typ genetickej úpravy má širokú škálu aplikácií, vrátane použitia ako základného výskumného nástroja pre biológiu, vývoj biotechnologických produktov a potenciálne aj na liečbu chorôb.

Pomocou tejto technológie dokážu vedci aktivovať gény bez zmeny DNA a použiť ich pri liečbe ochorení.

Výskum
------

V júni 2021 boli komponenty CRISPR–Cas9 použité pri skúšobnej liečbe zriedkavého ochorenia transtyretínová amyloidóza (ATTR). Komponenty boli vstreknuté priamo do krvi. U všetkých šiestich zúčastnených pacientov bol zaznamenaný pokles hladiny deformovaného proteínu, ktorý je spojený s ochorením.

Referencie
----------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku CRISPR na anglickej Wikipédii.*

1. 1 2  BARRANGOU, Rodolphe. *The roles of CRISPR–Cas systems in adaptive immunity and beyond* [online]. Current Opinion in Immunology, Volume 32, február 2015, [cit. 2019-02-04]. S. 36 – 41. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑   CRISPR/Cas9 for genome editing: progress, implications and challenges. *Human Molecular Genetics*, 2014, s. R40–6. DOI: 10.1093/hmg/ddu125. PMID 24651067.
3. ↑  CRISPR-CAS9, TALENS and ZFNS - the battle in gene editing
4. ↑   Development and applications of CRISPR-Cas9 for genome engineering. *Cell*, June 2014, s. 1262–78. DOI: 10.1016/j.cell.2014.05.010. PMID 24906146.
5. ↑   Multiplex genome engineering using CRISPR/Cas systems. *Science*, February 2013, s. 819–23. DOI: 10.1126/science.1231143. PMID 23287718.
6. ↑   *Nová metóda na úpravu genómu umožňuje liečiť cukrovku, ochorenia obličiek a svalovú dystrofiu bez zmeny DNA* [online]. pcrevue.sk, 2017-12-21, [cit. 2019-02-04]. Dostupné online.
7. ↑   *Landmark CRISPR trial shows promise against deadly disease* [online]. nature.com, 29 June 2021, [cit. 2022-01-14]. Dostupné online.
**Slimákovité** (*Helicidae*) sú čeľaď slimákov, radu pľúcnatých ulitníkov. Ich ulita je izodiametrická alebo mierne sploštená, málo priehľadná až celkom nepriehľadná, píšťala je viac-menej úplne zakrytá alebo len bodovitá. 

Je to najväčšia čeľaď radu. Medzi jej zástupcov patria napr. slimák záhradný/slimák obyčajný (*Helix pomatia*), arianta škvrnitá/slimák škvrnitý (*Arianta arbustorum*), pásikavec lesostepný/slimák pásikavý (*Caucasotachea vindobonensis*), faustína opásaná/slimák opásaný (*Helicigona faustina*), suchomilka stepná/slimák stepný (*Xerolenta (= Helicella) obvia*) a vlahovka červenkastá/slimák červenkastý (*Monachoides incarnatus*). Druhy s chlpatou ulitou zastupuje zuboústka trojzubá/slimák trojzubý (*Isognomostoma isognomostoma*). Na vápencových biotopoch v Karpatoch žije endemický druh *Chilostoma cingulella*.

Systematika
-----------

V poslednom čase pokračujú pokusy o atomizáciu tejto čeľade. Od čeľade *Helicidae* (v minulosti už tak „redukovanej") sú snahy oddeliť niekoľko rodov do osobitnej čeľade *Hygromiidae*.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Slimákovité**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Slimákovité**

Externé odkazy
--------------

* PaedDr. Valerián Franc CSc.: Systém a fylogenéza živočíchov – bezchordáty – zdroj, z ktorého (pôvodne) úplne alebo čiastočne čerpal tento článok.
UFA Kristallpalast, Drážďany
Gasometer vo Viedni
 Groningenské múzeum, v Holandsku
*Arteplage* in Biel/Bienne, Švajčiarsko Expo.02
**COOP Himmelb(l)au** je rakúska skupina založená roku 1968, ktorá sa zaoberá architektúrou, urbanizmom a dizajnom v štýle dekonštruktivizmu

Tvorivý manifest
----------------

Chceme architektúru, ktorá má viac! Architektúru, ktorá krváca, ktorá vysiluje, ktorá sa hoci aj láme. Architektúru, ktorá svieti, pichá a ktorá sa rozpína až do prasknutia. Architektúra musí byť priepastná, ohnivá, hladká, tvrdá, hranatá, surová, okrúhla, farebná, obscénna, nemravná, snová, vlhká, suchá a srdcervúca. Ak má byť studená, tak potom ako blok ľadu. Keď je horúca, potom je horúca ako plameň. Architektúra musí horieť.

Stručné dejiny
--------------

COOP Himmelb(l)au založili roku 1968 vo Viedni v Rakúsku páni Wolf D. Prix a Helmut Swiczinski. Tretím členom bol Rainer M. Holzer, ktorý však skupinu po troch rokoch opustil. Spočiatku sa skupina zaoberala experimentálnou architektúrou, napríklad pneumatické priestorové koncepcie (projekt pohyblivého nafukovacieho obytného oblaku v rokoch 1968-1972) 
Prechod k svojráznemu výrazu začal stavbou Reiss Baru vo Viedni roku 1977. Od tej doby sa radia k zástupcom a priekopníkom dekonštruktivizmu, rovnako ako Zaha Hadid, či Gunther Behnisch. V roku 1988 vznikla dcérska kancelária v Los Angeles v USA

Typické tvarosloné prvky
------------------------

Otvorená geometria, šikmé zasklenia, zalomené rúry vystupujúce z fasády, špicaté a kľukaté formy na pohľadoch, prieniky masívnych betónových prvkov a ľahkých sklených hmôt, snaha o prelínanie interiéru a exteriéru.

Tvorba
------

* UFA Kristallpalast, Drážďany, Nemecko 1993-1998
* Továreň Funder, St. Veit/Glan, Rakúsko, 1988-1989
* Nadstavba strechy na Falkestrasse, Viedeň, Rakúsko, 1983/1987-1988
* Arkon art museum, Ohio, USA 2001-2007
* BMW Welt, Mníchov, Nemecko 2001-2007
* Výskumné centrum Seibersdorf, Rakúsko, 1993-1995
* Vila Soravia, Millstatt, Rakúsko, 2001-2006

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **COOP Himmelb(l)au**

Zdroje
------

* 
* 
* *Baumeister / 1999 / 1*
* *Frank Werner: Die Architektur von COOP Himmelb(l)au, Birkhäuser-Verlag fur Architektur, Basel, Švajčiarsko*
**Marián Vojtek** (\* 1951 – † 5. december 2011) bol slovenský aktivista za práva homosexuálov a zakladateľ prvého ponovembrového združenia za rovnoprávnosť homosexuálnych občanov Slovenskej republiky – Ganymedes.

Životopis
---------

Narodil sa v roku 1951. Spolu so svojim partnerom Ivanom Požgaiom, s ktorým žil sedemnásť rokov, založili v roku 1990 združenie Ganymedes. Išlo o prvý ponovembrový spolok, ktorý sa usiloval o zrovnoprávnenie gejov a lesieb na Slovensku. 

Pod jeho vedením Ganymedes organizoval rôzne aktivity pre verejnosť a komunitu: konferencie a odborné diskusie, poradenskú linku pre ľudí v núdzi, pobočky v regiónoch, športové a osvetové aktivity či Gay Film Festival (predchodca Filmového festivalu inakosti).

Marián Vojtek zomrel na zlyhanie srdca v roku 2011, päť rokov po smrti jeho životného partnera Ivana Požgaia.

V roku 2021 ho Iniciatíva Inakosť uviedla do Siene slávy In memoriam.

Referencie
----------

1. ↑   *Iniciatíva Inakosť odovzdala ceny pre osobnosti* [online]. Denník N, 2021-12-13, [cit. 2023-02-05]. Dostupné online.
2. ↑  FÁBRY, Hana. *Zomrel Marián Vojtek - legenda československého gejskolesbického sveta* [online]. lesba.sk, 2011-12-15, [cit. 2023-02-05]. Dostupné online.
3. 1 2  SAMOTNÝ, Roman. *Kľúčová postava LGBTI+ hnutia na Slovensku: Mariána Vojteka uviedli do teplej Siene slávy* [online]. Queerslovakia.sk, 2021-12-13, [cit. 2023-02-05]. Dostupné online.