|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| **Tripoliské grófstvo*Comitatus Tripolitanus***

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ↓ | **1102 – 27. apríl 1289** | ↓ |

|  |
| --- |
| Štátny znakznak |

 |
| **Geografia**

|  |
| --- |
| Mapa štátu Tripoliské grófstvo a okolité križiacke štáty v roku 1135. |

 |
| Hlavné mesto | Tortosa (1102 – 1109)  Tripolis (1109 – 1289) |
| **Obyvateľstvo** |
| Národnostné zloženie | Francúzi, Arabi, Sýrčania, Židia, Gréci |
| Jazyky | latinčina, stará francúzština, stará okcitánčina, arabčina, gréčtina |
| Náboženstvo | kresťanstvo (katolícke, grécke ortodoxné, orientálne ortodoxné), judaizmus, islam |
| **Štátny útvar** |
| Štátne zriadenie | monarchia |
| Mena | denier, bezant, groš |
| Vznik | v rámci prvej križiackej výpravy |
| Zánik | pád Tripolisu do rúk Mamlúkov |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Predchádzajúce štáty:**

|  |  |
| --- | --- |
| Tripoliský emirát | Tripoliský emirát |
| Fátimovci | Fátimovci |

 | **Nástupnícke štáty:**

|  |  |
| --- | --- |
| Mamlúcky sultanát | Mamlúcky sultanát |

 |

 |

**Tripoliské grófstvo** alebo **(grófstvo) Tripolis** bol najmladší križiacky štát prvej križiackej výpravy na území Levantu (dnešného Libanonu a Sýrie) existujúci v rokoch 1102 až 1289. Prímorský štát bol dedičnou monarchiou, hlavným centrom vznikajúceho štátu bola Tortosa (dnešný Tartús), po dobytí Tripolisu v roku 1109 vznikla centrálna správa v ňom. De iure bol prvým grófom Bernard z Toulouse, syn križiackeho veliteľa Raimonda IV. z Toulouse. Grófstvo zaniklo 27. apríla v roku 1289 po páde Tripolisu

Historický vývoj
----------------

18. novembra 1095 zvolal pápež Urban II. koncil do francúzskeho Clermontu, kde entuziastickým prejavom zvolal prvú križiacku výpravu. Výzva vyvolala obrovskú odozvu ako medzi šľachticmi, tak i medzi pospolitým ľudom. Kým tzv. ľudovej výprave sa uspieť nepodarilo, armáda šľachticov postupne v rokoch 1096 až 1097 prešli územím Byzantskej ríše až Sýrie. V roku 1098 Balduin z Boulogne získal Edessu a vytvoril prvý križiacky štát Edesské grófstvo. 20. októbra 1097 obľahli križiaci sýrsku Antiochiu, po ktorej dobytí sa Norman Bohemund z Tarentu stal antiochijským kniežaťom. Zvyšní križiaci pokračovali ďalej na juh, kde vznikli ďalšie dva križiacke štáty v roku 1099 Jeruzalemské kráľovstvo a nakoniec aj Tripoliské grófstvo.

Formovanie Tripoliského grófstva sa začalo v roku 1102. Po tom, čo Raimond IV. z Toulouse neuspel v mocenskom boji s Bohemundom z Tarentu a nestal sa antiochijským kniežaťom, začal bojovať s tripoliským emirom Banu Ammarom, ktorý bol spojencom Fátimovského Egypta. Prvým centrom novovznikajúceho panstva sa stalo mesto Tortosa. V roku 1105 Raimond zomrel a jeho dedičom sa stal neplnoletý syn Alfonz, za ktorého ako regent vládol jeho bratranec Viliam Jordan. Viliamovi sa 12. júla 1109 po dlhoročnom obliehaní podarilo dobyť Tripolis, avšak vládnuť v ňom už nemohol. Medzitým do Levantu totiž pricestoval Raimondov nemanželský syn Bernard, ktorý dovtedy ako regent vládol v Toulouse. Jeruzalemský kráľ Balduin, ktorému Tripolis podliehal rozhodol, že Tripolis pripadne Bernardovi a Viliam bude jeho vazalom. Alfonz žil Francúzsku a do Levantu sa vrátil počas druhej križiackej výpravy, keď bol pravdepodobne popravený. Po jeho smrti sa Bernard stal vládcom celého územia Tripoliského grófstva.

 

Tripoliská politika a dejiny boli úzko previazané s dejinami Jeruzalemského kráľovstva, ktorého vazalom križiacky štát bol. Narozdiel od Antiochijského kniežatstva mal Tripolis pomerne priateľské vzťahy s Byzanciou, sám cisár Alexios I. rozkázal cyperskému stratégovi aby Raimondovi pomohol pri výstavbe pevnosti. Samotné grófstvo Tripolis sa ďalej členilo. Asi polovica krajiny sa skladala z menších panstiev. Od roku 1142 na jeho území pôsobil aj Rád johanitov, ktorý nezávisle spravoval hrad Krak des Chevaliers.

 Obliehanie Tripolisu (1289)
Gróf Raimond III. sa vďaka príbuzenským vzťahom s jeruzalemským kráľom Balduinom stal aj galilejským kniežaľom a dvakrát bol jeruzalemským regentom (1174 – 1177 za Balduina IV. a 1185 – 1186 za Balduina V. Následne bol Raimund z Jeruzalema vypudený frakciou túžiacou po nových bojoch s moslimami. Hoci sa Raimond snažil vyjednať mier s ajjúbovským sultánom Saladinom, paradoxne to bolo prepadnutie jeho panstva v Tiberias, ktoré spôsobilo príchod európskych posíl do Levantu. Križiaci sa následne aj napriek Raimondovým varovaniam so Saladinom stretli a utŕžili zásadnú porážku pri Hattíne 4. júla 1187.

Vlády v Tripolise sa po smrti Raimonda III. stal druhý syn antiochijského kniežaťa Bohemunda III. - Bohemund IV. Po smrti Bohemunda III. Antiochijského v roku 1201 vytvoril Tripolis s Antiochiou personálnu úniu, ktorá s výnimkou rokov 1216 – 1219 trvala až do pádu Antiochie v roku 1268.

V roku 1287 zomrel Bohemund VII. a panovníčkou v Tripolise sa stala jeho sestra Lucia. Tá sa musela potýkať s tripoliskými mešťanmi a príslušníkmi stredomorských obchodných republík (najmä Janovčanmi a Benátčanmi), ktorí v meste získali veľký vplyv. Spor s Janovčanmi sa síce podarilo urovnať, avšak tým grófka naopak pobúrila Benátčanov. Protivníkom Tripoliského grófstva v tomto období bol najmä Mamlúcky sultanát, ktorý sa mesto pokúsil obsadiť už krátko po tom, čo padla Antiochia (v roku 1271). Tripoliský starosta benátskeho pôvodu, Bartolomeo Embriaco, preto následne požiadal o pomoc mamluckého sultána Kalávúna, ktorý mesto v roku 1289 obľahol a dobyl, čím grófstvo de facto zaniklo. Posledný z križiackych štátov - Jeruzalemské kráľovstvo Tripoliské grófstvo prežilo iba o dva roky (1291).

Zoznam tripoliských vládcov
---------------------------

Lucia z Tripolisu, posledná panovníčka grófstva
**Vládcovia vznikajúceho štátu** (vládli z Tortosy)

* Raimond IV. z Toulouse, (1102 – 1105)
* Alfonz Jordan, (1105 – 1109)ň
* Viliam Jordan z Cerdagne, regent, (1105 – 1109)

**Zoznam tripoliských grófov** (vládli z Tripolisu)

* Bernard z Toulouse, (1109 – 1112)
* Pons z Tripolisu, (1112 – 1137)
* Raimond II. z Tripolisu, (1137 – 1152)
* Raimond III. z Tripolisu, (1152 – 1187)
* Raimond IV. z Tripolisu, (1187 – 1189), syn Bohemunda III. z Antiochie.
* Bohemund IV. z Antiochie, (1189 – 1233, tiež antiochijské knieža v 1201 – 1216 a 1219 – 1233)
* Bohemund V. z Antiochie, (1233 – 1251, tiež antiochijské knieža)
* Bohemund VI. z Antiochie, (1251 – 1275, tiež antiochijské knieža v 1251 – 1268)
* Bohemund VII. z Tripolisu, (1275 – 1287)
* Lucia z Tripolisu, (1287 – 1289)

  

**Titulárni tripoliskí grófi (v exile)**

* Lucia z Tripolisu, (1289 – 1299), od pádu mesta až do svojej smrti
* Filip z Toucy, (1299 – 1300)
* titul prešiel na kráľa Cypru a Jeruzalema
* Peter I. Cyperský, (1345 – 1359)
* Peter II. Cyperský, (1359 – 1369)
* Jacques de Lusignan, (? – 1396)
* Ján z Lusignanu, (1396 – 1430)
* Peter z Lusignanu, (1430 – 1451), regent Cyperského kráľovstva
* Juan Tafures, (1469 – 1473)

Referencie
----------

1. 1 2 3  HROCHOVÁ, Věra. *Křížové výpravy ve světle soudobých kronik*. 1. vyd. Praha : SPN - Státní pedagogické nakladatelství, 1982. 288 s. (Knižnice všeobecného vzdělání. Horizont.) S. 74.
2. ↑  NORWICH, John Julius. *Byzantium The Decline and Fall*. London : The Folio Society, 2003. 537 s. S. 3-66.
3. 1 2  ZÁSTĚROVÁ, Bohumila, a kol. *Dějiny Byzance*. Vyd. 1. Praha : Academia, 1992. 529 s. ISBN 80-200-0454-8. S. 253.
4. ↑  NORWICH, John Julius. *Byzantium The Decline and Fall*. London : The Folio Society, 2003. 537 s. S. 3-66.
5. ↑  Barber, M. The Crusader States. Yale University Press, 2012. 256 s. ISBN 978-0-300-18931-5.
6. ↑  Asbridge, T. S. The Creation of the Principality of Antioch, 1098–1130. Boydell & Brewer, 2000. Ltd. 208 s. ISBN 978-0-85115-661-3. (anglický jazyk) S.119
7. ↑  HARRIS, Jonathan. *Byzantium and The Crusades*. 2. vyd. London, New York : Bloomsbury Academic, 2014. 288 s. ISBN 978-1-7809-3736-6. S. 79.
8. 1 2  Hrochová, str. 128 – 130

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Grafschaft Tripolis na nemeckej Wikipédii.**O preklad ide v poslednej časti dejín.*

Pozri aj
--------

* križiacky štát
* Antiochijské kniežatstvo
* Jeruzalemské kráľovstvo
* Edesské grófstvo
* Prvá križiacka výprava
* Cyperské kráľovstvo

| * z
* d
* u
Križiacke štáty |
| --- |
| Levanta | 

|  |
| --- |
| 
* Edesské grófstvo (1098–1144)
* Antiochijské kniežatstvo (1098–1268)
* Arménske kráľovstvo v Kilikii (1099–1291)**1**
* Tripoliské grófstvo (1104–1288)
* Cyperské kráľovstvo (1192–1489)**2**

 |
| Jeruzalemské kráľovstvo (1099–1291) | 
* Galilejské kniežatstvo
* Grófstvo Jaffa a Askalon
* Zajordánske panstvo
* Sidonské panstvo

 |

 |
| Byzancia | 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Latinské cisárstvo (1204–1261)3 | 

|  |
| --- |
| 
* Vojvodstvo Filipopolis
* Negropontský triarchát
* (menšie panstvá)

 |
| Solúnske kráľovstvo (1204–1224) | 
* Markízát Bodonitza
* Salonské panstvo

 |
| Achájske kniežatstvo (1205–1460) | 
* Panstvo miest Argos a Nafplio
* (menšie panstvá)

 |
| Aténske vojvodstvo (1205–1456) | 
* 

 |
| Vojvodstvo Archipelagos (1207–1579/1617/1714) | 
* 

 |

 |
| 
* Palatinát Kefalónie a Zakyntu (1185–1479)
* Panstvo Rádu johanitov na Rodose (1310–1522)
* Neopatrijské vojvodstvo (1319–1390)**1**

 |

 |
| Pobaltie | 

|  |  |
| --- | --- |
| Štát Rádu nemeckých rytierov (1226–1525)(Rád nemeckých rytierov)\* | 
* Chełmnské biskupstvo
* Pomezanské biskupstvo
* Samlandské biskupstvo
* Ermlandské biskupstvo

 |
| Terra Mariana (1207–1561) (Rád mečových bratov, Livónsky rád)\* | 
* Rižské arcibiskupstvo
* Kurónske biskupstvo
* Derptské biskupstvo
* Eselvikské biskupstvo

 |
| Panstvo Dobrzyń 4 (Rád dobrzyńskych rytierov)\* | 
* 

 |
| 
* Estónske vojvodstvo (1219–1346)**5**

 |

 |
| Uhorsko | 
* Burzenland (1211–1225)**6**

 |
| Poznámky: **1**vzniklo v čase križiackych výprav • **2**medzi rokmi 1191 – 1192 bol Cyprus pod nadvládou templárov • **3**po štvrtej križiackej výprave dočasný zánik Byzantskej ríše a vznik križiackych štátov na jej území • **4**súčasť Poľského kráľovstva • **5**územie dobyté križiakmi a pripojené k Dánskemu kráľovstvu neskôr súčasť konfederácie • **6**územie darované uhorským kráľom Ondrejom II. rádu nemeckých rytierov v roku 1211 a v roku 1225 je rád vyhnaný • \*rytiersky rád |