recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Škoda 2Tr** je typ česko-slovenského trolejbusu z konca 30. rokov 20. storočia, ktorý konštrukčne vychádzal z predchádzajúceho modelu Škoda 1Tr. Mechanickú časť vyrobili Škodove závody v Mladej Boleslavi, elektrickú výzbroj dodali tie isté závody z Plzne.

Konštrukcia
-----------

Hoci trolejbus 2Tr technicky vychádzal z vozu 1Tr, bol od neho pomerne značne odlišný. Išlo o trojnápravový trolejbus so zadnou hnacou nápravou. Oproti predchodcovi bol upravený rám podvozku, na ktorý bola osadená karoséria, ktorá bola síce vzhľadovo takmer rovnaká ako pri type 1Tr, konštrukčne sa ale od neho odlišovala. Vozová skriňa bola totiž približne o 20 cm dlhšia, bola celokovová a mala o viac ako 20 cm nižšou podlahu. V ľavej bočnici sa nachádzali dvoje skladacie dvere. V roku 1939 boli trolejbusy vzhľadom na zavedenie pravostrannej prevádzky rekonštruované premiestnením dverí na opačnú stranu karosérie.

Oproti typu 1Tr došlo k úpravám aj v elektrickej časti vozidla. Bola čiastočne pozmenená elektrická výzbroj a bol zvýšený počet motorov na dva. Okrem elektrickej rekuperačnej, pneumatickej prevádzkovej a parkovacej ručnej bol trolejbus 2Tr navyše vybavený tiež štvrtú brzdou – elektrickú odporovú.

Prototyp
--------

Prototypom trolejbusu 2Tr bol v skutočnosti voz Škoda 1Tr.

Prevádzka
---------

V roku 1938 bolo vyrobené **5** vozov.

| Súčasný stať | Mesto | Stránka | Typ | Roky dodávok | Počet vozov | Evidenčné číslapri dodaní | Poznámky | Zdroj |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Česko Česko | Praha | stránka | 2Tr | 1938 – 1939 | 5 kusov | 315 – 319 |  |  |

V roku 1953 boli všetky vozidlá predané do Plzne (ev.č. 96–100), kedy boli postupne vyradené v rokoch 1956 až 1960.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Škoda 2Tr na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Trolejbusy vyrábané spoločnosťou Škoda v Plzni a v Ostrove nad Ohří |
| --- |
| Štandardné vozy | 
* 1Tr
* 2Tr
* 3Tr
* 6Tr
* 7Tr
* 8Tr
* 9Tr
* T 11
* 14Tr (TV – 14Tr)
* 14TrM
* 14TrE
* 14TrSF
* 17Tr
* 21Tr
* 24Tr
* 26Tr
* 28Tr
* 30Tr
* 32Tr

 |  |
| Kĺbové vozy | 
* 15Tr
* 15TrM
* 15TrSF
* 22Tr (22TrG)
* 25Tr
* 27Tr
* 31Tr
* 33Tr
* 35Tr

 |
| Ďalšie typy | 
* Sanos 115Tr
* Sanos 200Tr
* ŠEAL 100

 |
| Autobusy | 21Ab |
| Nerealizované trolejbusy Škoda |
**Aristokles** alebo **Aristoklés** (starogr. *Ἀριστοκλῆς* – *Aristokles*, iný prepis: *Aristoklés*) bol grécky sochár z prelomu 6. a 5. storočia pred Kr.

Aristokles, sochár z krétskej Kydónie, bol podľa nemeckého znalca antického umenia J. J. Winckelmanna činný okolo roku 500 pred Kr. Staroveký autor Pausanias uvádza, že žil zrejme predtým ako sicílske mesto *Zanklé* premenovali na Messénu. Zmena mena mesta Zanklé nastala vplyvom prisťahovaných Messénčanov v roku 494 pred Kr.

Od antických autorov sa s výnimkou Pausania o jeho dielach nezachovali správy. Pausanias do svojej sprievodcovskej príručky po Grécku zaznamenal, že bol autorom votívneho daru, súsošia Herakla a Amazonky (Antiopy) sediacej na koni, venovaného Diovi Olympskému: „*Neďaleko daru Achájčanov stojí Héraklés, bojuje o pás s Amazonkou na koni; venoval ho Euagoras, rodom zankelský, a vytvoril ho kydónsky Aristoklés.*" Časť podstavca s niekoľkými písmenami umelcovej krajiny ([... Κυ]δονιάτας – ... z [Ky]dónie) bol objavený pred východnou časťou Diovho chrámu v Olympii.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Johann Joachim Winckelmann. *Dějiny umění starověku Stati*. Praha : Odeon, 1986. 01-519-86. S. 384.
2. ↑  SCHMUCK, Hilmar. *Biographischer Index der Antike*. Berlin : Walter de Gruyter, 2001. 1073 s. ISBN 978-31-1095-441-8. S. 110. (po nemecky)
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 357.
4. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 420.
5. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 565.
6. ↑  Richard Bentley, *Dissertations Upon the Epistles of Phalaris*, str. 220
7. ↑  Johann Joachim Winckelmann. *Dějiny umění starověku Stati*. Praha : Odeon, 1986. 01-519-86. S. 208.
8. ↑  Die Inschriften von Olympia [IvO], *IvO 836*
**Mamenchisaurus** bol veľký, mimoriadne dhokrký bylinožravý dinosaurus zo skupiny Sauropoda. Žil pred 160 až 155 miliónmi rokov na území dnešnej Číny.

Nadmerne dlhý krk
-----------------

Hoci takmer všetky sauropódy disponovali dlhým krkom (výnimku zo známych rodov zatiaľ tvorí len Brachytrachelophan), krk Mamenchisaura bol mimoriadne predĺžený – s rekordným počtom 19 stavcov tvoril približne polovicu jeho celkovej telesnej dĺžky. Na rozdiel od diplodokov mohli Mamenchisaury viac ohýbať a vztyčovať krk v smere hore-dolu. Krk mali ľahký, podaktoré stavce bývali na viacerých miestach hrubé len ako vaječná škrupina. S tak dlhým krkom, veľkosťou až do 30 metrov a pomerne odolným chrupom mohol tento sauropód spásať širokú škálu rastlín.

Druhy
-----

Rekonštrukcia výzoru Mamenchisaura.
Mamenchisaurus je známy z viacerých druhov. Prvý objavený druh, *M. constructus* popísaný v roku 1954, dosahoval dlĺžku 22 metrov a mal krk dlhý približne 11 metrov. Od tých čias boli objavené 4 ďalšie druhy, z ktorých najväčší (*M. hochuanensis*) mal krk dlhý až 15 metrov a dĺžku tela okolo 30 m. Na základe rozdielov medzi druhmi tohto rodu sa zdá, že to, čo rozumieme pod pojmom Mamenchisaurus, boli v skutočnosti dva samostatné rody, pričom rodové meno by ostalo skôr opísaným menším druhom.

Príbuzenstvo
------------

Mamenchisaurus býva tradične radený do čeľade vrchnojurských ázijských sauropódov Euhelopodidae, ktorej zástupcovia sa vyznačovali mimoriadne dlhými krkmi. Zdá sa však, že Euhelopodidae reprezentuje skupinu rôzne vyspelých sauropódov. Rod Euhelopus javí príbuznosť ku skupine Titanosauria, kým Mamenchisaurus samotný vyzerá byť omnoho primitívnejší.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mamenchisaurus**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Mamenchisaurus**
**Aristokles** alebo **Aristoklés** (starogr. *Ἀριστοκλῆς* – *Aristokles*, iný prepis: *Aristoklés*) bol grécky sochár zo Sikyónu, činný v 6. storočí pred Kr.

Sochár Aristokles zo Sikyónu bol podľa nemeckého znalca antického umenia J. J. Winckelmanna zakladateľom sochárskej školy v Sikyóne, jednej z najstarších a najslávnejších sochárskych škôl. Staroveký autor Pausanias uvádza, že sochársky majster Pantias z Chiosu pôsobiaci na prelome 5. a 4. storočia pred Kr. čo sa týka počtu generácii, bol siedmy žiak jeho školy. Do tejto školy patril napr. aj Aristoklov žiak Synnoón z Aiginy a jeho syn Ptolichos.

O sochárskom diele Aristokla nám zanechal správu vo svojom epigrame grécky básnik Antipatros zo Sidónu, ktorý zaznamenal, že bol autorom sochy múzy hrajúcej na lýre (zrejme múzy Terpsichory alebo Erató). Táto múza patrila do skupiny troch múz, zhotovených s jeho bratom Kanachom a s Ageladom z Argosu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  SCHMUCK, Hilmar. *Biographischer Index der Antike*. Berlin : Walter de Gruyter, 2001. 1073 s. ISBN 978-31-1095-441-8. S. 109. (po nemecky)
2. ↑  Johann Joachim Winckelmann. *Dějiny umění starověku Stati*. Praha : Odeon, 1986. 01-519-86. S. 209.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 435.
4. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 447.
5. ↑  Friedrich Wilhelm Thiersch: Ueber die Epochen der bildenden Kunst unter den Griechen, Lindauer, 1816, str. 30
6. ↑  Johann Joachim Winckelmann. *Dějiny umění starověku Stati*. Praha : Odeon, 1986. 01-519-86. S. 384.

  

Autoritné údaje: * GND: 119536382
* VIAF: 3283100
**Fiat G.91** bolo ľahké stíhacie lietadlo vyvinuté talianskou firmou Fiat Aviazione. Za studenej vojny bolo lietadlo Fiat G.91 dôležitou súčasťou obrany západnej Európy. Tento stroj podobný stroju F-86K Sabre bol vyrábaný v dvoch základných verziách. Lietadlá G.91 boli rýchle, univerzálne použiteľné a konštruované takmer na mieru pre taktické nasadenie. Ako jedno z prvých medzinárodných bojových lietadiel bol vyrábaný v Taliansku a vtedajšom západnom Nemecku a veľa rokov bol používaný v NATO.

Vznik a vývoj
-------------

V 50. rokoch navrhol Fiat (dnes Alenia Aeronautica) stroj G.91 s nádejou, že vyhrá súťaž, ktorú vypísalo NATO pre prieskumné a podporné bojové lietadlo ľahkej konštrukcie. Aj keď sa táto nádej (napr. pre úspech slávneho stroja Lockheed F-104 Starfighter) nesplnila, boli lietadlá G.91 po dlhú dobu najlepšími a najznámejšími stíhacími lietadlami talianskej výroby. G.91 boli mimoriadne univerzálne - ľahké, obratné a ľahko ovládateľné stroje boli medzi pilotmi veľmi obľúbené, pretože radi zisťovali hranice ich výkonnosti. V prípade núdze mohli operovať z trávnatých vzletových dráh dlhých iba 700 m. V priebehu rokov boli vyrobené varianty s prieskumnými systémami a štrukturálnymi zmenami, ktoré mali zlepšiť údernú silu strojov G.91 vo vzdušnom boji. Ťažšia verzia G.91Y bola síce podstatne vyvinutá zo stroja G.91 vybaveného jednou prúdovou pohonnou jednotkou, táto jednotka však bola nahradená dvoma prúdovými motormi General Electric J85-GE-13A, a preto bola verzia G.91Y obratnejšia, rýchlejšia a výkonnejšia.

Technické údaje
---------------

(údaje pre verziu G.91R)

* Typ: jednomiestne bojové a prieskumné lietadlo
* Pohon: prúdová pohonná jednotka Bristol Siddeley Orpheus 803, vyrábaná v licencii vo Fiate, s ťahom 22,25 kN
* Rýchlosť: 1 075 km/h
* Dostup: 13 100 m
* Dolet: 1 850 km
* Hmotnosť: max. 5 500 kg
* Výzbroj: štyri guľomety Colt-Browning kalibru 12,7 mm, každý s 300 ks munície, štyri závesníky pod krídlami pre maximálne 1 400 kg bômb, striel a rakiet
* Rozmery: rozpätie: 8,56 m; dlžka: 10,30 m; výška: 4 m

Zaujímavosti
------------

* Lietadlá G.91 tureckých a gréckych vzdušných síl boli zakúpené pomocou finančnej pomoci z USA
* G.91T absolvoval prvý let 31. mája 1960
* Celkovo bolo vyrobených 344 strojov G.91R s jednou prúdovou pohonnou jednotkou
* V Taliansku boli pred nedávnom nahradené stroje G.91Y brazílsko-talianskymi strojmi Aeritalia/EMBRAER AMX
* V roku 1961 bol G.91 skúšaný letectvom USA
* Prototyp G.91 pre boj proti pozemným cieľom vzlietol 9. augusta 1956

Zdroje
------

Svetová encyklopedie letadel

Galéria
-------

* Fiat G.91 umiestnený v Berlínskom múzeu letectva - čelný pohľadFiat G.91 umiestnený v Berlínskom múzeu letectva - čelný pohľad
* Fiat G.91 portugalského letectva s tigrovanou kamuflážouFiat G.91 portugalského letectva s tigrovanou kamuflážou
* ukážka výzbroje Fiatu G.91ukážka výzbroje Fiatu G.91
* Fiat G.91 v múzeu USAAF s talianskou trikolórouFiat G.91 v múzeu USAAF s talianskou trikolórou


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál letectvo |
**Fialka záhradná** či **sirôtka** (*Viola × wittrockiana*) je jednoročná (alebo ozimá) až dvojročná bylina z čeľade fialkovité (*Violaceae*). Dorastá do výšky 15 – 30 cm. Listy sú jednoduché, väčšinou stopkaté, čepeľ listov je vajcovitá až pozdĺžna, na okraji je vrúbkovano pílovitá. Na báze listov sú palisty, ktoré sú pomerne veľké (3 – 5 cm dlhé), hrubo zubaté alebo hlbšie delené. Na kvetnej stopke sú 2 listence, sú umiestnené v hornej polovici stopky. Kvety niekedy voňajú, inokedy sú nevonné, prívesky kališných lístkov sú relatívne veľké. Koruny sú najčastejšie 4 – 6 cm vysoké. Pestuje sa mnoho kultivarov, preto sú koruny v rôznych farbách (biele, žlté, oranžové, modré, fialové, purpurové + kombinácia farieb). U nás kvitne od marca do októbra. Plodom je tobolka.

Rozšírenie vo svete
-------------------

Fialka záhradná je umelý kríženec, ktorý bol vyšľachtený pre okrasu krížením nasledovných druhov: fialka žltá (*Viola lutea*), fialka trojfarebná (*Viola tricolor*), fialka rohatá (*Viola cornuta*), fialka altajská*Viola altaica* a iné. Hybrid vznikol začiatkom 19. storočia vo Veľkej Británii a dnes sa pestuje po celom svete.

* Rôznokveté odrody fialky záhradnej
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Literatúra
----------

* Kirschner J. et Skalický V. (1990) :Viola – In: Hejný S. et Slavík B. (eds.), *Květena České republiky, vol. 2*. - Praha: Academia, 1990. - p. 394-431 - ISBN 80-200-1089-0
* Suda J. (2002) :Viola – In: Kubát K. et al. (eds.), *Klíč ke květeně České republiky*. - Praha: Academia, 2002. - p. 207-214

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Fialka záhradná**
Sútok Vltavy a Malše v Českých Budejoviciach
**Malše** (nemecky Maltsch) je rieka v južných Čechách a v Rakúsku. Je to pravostranný prítok Vltavy, meria 96 km (z toho v Česku 89,5 km), povodie zaberá plochu 979 km² a priemerný prietok v ústí je 6,92 m³/s.

Tok rieky
---------

Pramení v Rakúsku na severovýchodnom svahu vrchu Viehberg v nadmorskej výške 985 m n. m. neďaleko obce Sandl. Od prameňa tečie najprv na sever, potom sa stáča na západ, pričom na približne 22 km dlhom úseku tvorí česko-rakúsku štátnu hranicu. Juhovýchodne od obce Dolní Dvořiště vstupuje na územie Česka a pokračuje na sever. Na celom toku sa výrazne vlní a meandruje, pri Velešíne napája vodnú nádrž Římov. Do Vltavy ústi v Českých Budějoviciach v nadmorskej výške 385 m n. m. Významnejšími prítokmi sú zľava Felberbach (na území Rakúska), Zvíkovský potok, sprava Tichá, Kamenice, Černá, Stropnice a Zborovský potok. Malše preteká cez Kaplice, Římov a České Budějovice. V minulosti fungovala na rieke plavba na pltiach.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Malše**

Súradnice: 48°58′23″S 14°28′11″V﻿ / ﻿48,973139°S 14,469724°V﻿ / 48.973139; 14.469724
**Aristogeitón** (starogr. *Ἀριστογείτων*) bol grécky sochár v 5. storočí pred Kr.

Aristogeitón, grécky sochár neznámeho pôvodu, tvoril pravdepodobne v polovici 5. storočia pred Kr. Staroveký cestovateľ Pausanias vo svojej sprievodcovskej príručke po Grécku uvádza, že Aristogeitón s Hypatodórom zhotovili niekoľko sôch, ktoré Argejčania venovali ako votívne dary do Delf: „*V blízkosti koňa sú i iné votívne dary Argejčanov, vodcovia totiž tých, ktorí s Polyneikom tiahli do Téb, Talaov Adrastos, Oineov Tydeus, potomci Proita, totiž Hipponoov Kapaneus, Ifidov Eteoklos, ďalej Polyneikes a Hippomedón, syn Adrastovej sestry. Neďaleko zhotovili Amfiaraov voz, stojí na ňom vozataj Batón, blízky priateľ Amfiaraov. Posledný z nich je Alitherses. Tieto sochy sú dielom Hypatodóra a Aristogeita a podľa argejského rozprávania ich týto umelci zhotovili z prostriedkov získaných po víťaznej bitke pri argejskej Oinoe, keď argejské vojsko a aténske pomocné zbory premohli Lakedaimončanov.* "Uvedená bitka sa odohrala na hranici medzi Spartou a Argolidou okolo roku 460 pred Kr.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 357.
2. 1 2  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Aristogeiton*
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 283.
4. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 412.
**Dexamenos** (starogr. *Δεξαμενός* – *Dexamenos*) syn a nástupca ólenskeho kráľa Oikea

Keď Herakles splnil všekých dvanásť úloh, zadaných mykénskym kráľom Eurystheom a dosiahol tak slobodu, vypravil sa s vojskom proti élidskemu kráľovi Aigeiovi, ktorý ho v minulosti namiesto sľúbenej odmeny potupne vyhnal. Herakles však počas vojenskej výpravy ochorel a bol donútený uzavrieť prímerie, ale následne sa po nečakanom útoku nepriateľa po veľkých stratách musel stiahnúť. Jeho cesta ho potom priviedla k ólenskemu kráľovi Dexamenovi. V kráľovstve sa práve konala svadba Dexamenovej dcéry Hippolyty a lykosúrskeho princa Azana a kráľ k svadobnému stolu prizval aj Herakla. Pokojná svadobná hostina sa ale náhle zmenila, keď sa opitý Kentaur Eurytión začal správať k Hippolyte nevyberavým spôsobom a tak Herakles nezaváhal a na mieste ho zabil.

V inom príbehu od autora Apollodora, sa Dexamenova dcéra Mnésimaché mala stať manželkou Eurytióna, ktorý ju do zásnub donútil. Keď si potom Kentaur Eurytión pre ňu prišiel, Herakles mu v tom zabránil a po krátkom boji ho zabil.

Antický autor Pausanias uvádza, že Dexamenos bol otec dvojičiek, dcér, ktoré sa vydali za synov élidskeho kráľa Aktora. Théraifoné sa vydala za Euryta a Théroniké za Kteata.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Kallimachos, *Hymnus 4*, 104.
2. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 88-89.
3. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,7,2.
4. ↑  Diodoros, *Bibliotheca historia*, 4,33,1.
5. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,5,5.
6. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 5,3,3.
Súradnice: 48°17′12″S 17°16′13″V﻿ / ﻿48,286728°S 17,270311°V﻿ / 48.286728; 17.270311

**Mestské múzeum v Pezinku** je regionálne múzeum. Zaoberá sa históriou mesta a umením. Nachádza sa v priestoroch renesančnej radnice na ulici M. R. Štefánika číslo 1. Zriaďovateľom múzea je mesto Pezinok. Slávnostné otvorenie múzea sa konalo 18. septembra 2003.

História budovy
---------------

Radnicu dal magistrát vybudovať po povýšení mesta na slobodné kráľovské mesto (v roku 1647).
Na stavbu novej reprezentačnej budovy boli využité dva meštianske domy na vtedajšej Trhovej ulici, dnes ulica M. R. Štefánika, a pri mestskom potoku sa nachádzajúci mestský kúpeľ.

Expozícia
---------

### Jozef Franko – Sakrálna plastika

Súčasťou Mestského múzea v Pezinku je aj Galéria Jána Kupeckého, poskytujúca priestor umelcom z Pezinka a blízkeho okolia, ktorí sa našim mestom inšpirujú, žijú v ňom alebo pracujú. Časť priestorov Galérie je venovaná prácam slovenského keramika, pezinského rodáka, Jozefa Franka. Jeho sakrálne plastiky sú predstavené v priestoroch tzv. „kaplnky".

### Zo zeme

Základ stálej expozície Mestského múzea tvoria predmety, získané z archeologických výskumov (spolu)realizovaných Múzeom od jeho založenia v roku 2003. Expozícia je rozdelená na tri časti, podľa historického obdobia a miesta výskumu.

Prvá časť približuje výskumy pravekých lokalít v chotári mesta Pezinok a obce Slovenský Grob. Na jeseň 2004 prebehli v lokalitách Pezinok/Grinava-Dlhé pole a Slovenský Grob-Padelky zisťovacie výskumy, ktoré potvrdili existenciu osídlenia týchto území v období eneolitu, doby bronzovej a rímskej. V expozícii nájde návštevník zbierku kamennej industrie, keramiky, hlinených pracovných nástrojov, ale aj predmety približujúce duchovný život pravekých obyvateľov nášho územia – drobné hlinené plastiky. Pravekú časť expozície dopĺňajú predmety získané výskumom v pezinskej lokalite Lazárňa. K najzaujímavejším patrí odtlačok prstov pravekého hrnčiara, zachovaný vo vypálenej hrude hliny.

V druhej časti expozície múzeum predstavuje výskumy realizované v extraviláne mesta Pezinok. Jedná sa hlavne o dve zaniknuté stredoveké opevnené polohy „Starý zámok I" a „Starý zámok II". K predmetom získaným na týchto miestach patria stredoveké militárie (strelky šípov a kuší), kovové úžitkové predmety a mince.

Posledná časť expozície približuje výskumy z intravilánu mesta. Vystavenými predmetmi sú keramika, zvyšky stredovekej kamennej architektúry a drobné kovové, drevené a textilné predmety pochádzajú z rozsiahleho výskumu kostola Nanebovzatia Panny Márie a z komplexného stavebno-historického a archeologického výskumu meštianskeho domu v historickom centre Pezinka.

Externé odkazy
--------------

* oficiálna stránka múzea

Zdroj
-----

* Mestské múzeum v Pezinku na Múzeum.sk

Autoritné údaje: * SNK: 93877
* VIAF: 2773156565749123500005
Fialé, 23-karátové zlato, cca 4. – 3. stor. pred Kr. Národné historické múzeum, Sofia
Fialé, keramika, cca 510. – 500. stor. pred Kr. Musée du Louvre, Paríž
**Fialé** (starogr. *Φιάλη* – *fialé*) je typ starovekej rituálnej nádoby.

Fialé, plochá obvykle kovová niekedy keramická (zrejme určená ako náhrada nádobky vyrobenej často z drahého kovu) miska bez úch s vyvýšeným stredom v tvare pupku (omfalos, vyvýšený stred, bol v tvare nádobky fialé charakteristický najmä v gréckom svete), slúžila hlavne ako rituálna nádobka na úlitby. Najstaršie objavené fialy (s omfalom) v Grécku, datované do 8. storočia pred Kr. pochádzali zrejme z dovozu, ich miestnu výrobu začali až v 7. storočí pred Kr.

V starovekom Grécku sa pri náboženských obradoch používali rôzne nádoby, najcharakteristickejšou z nich však bola fialé, do ktorej sa vykonávala úlitba (obetovanie tekutín) k pocte bohov, héróov alebo zosnulých. Najbežnejšou tekutinou pre úlitby bolo víno, často miešané s vodou (ako ho Gréci pili). Pri náboženských obradoch sa používala aj voda, olej, mlieko alebo med (naliali ju do nádobky uloženej na posvätnom mieste, alebo ňou pokropili oltár, skalu či zem) a olejmi, voňavkami (parfumovaným olejom) a masťami sa mazali posvätné predmety. Nádobka fialé sa často sama stávala obetným darom vo svätyniach, alebo hroboch.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 379.
2. 1 2 3   Ritual, *Phiale*
3. ↑  Margaret C. Miller. *Athens and Persia in the Fifth Century BC*. Cambridge : Cambridge University Press, 2004. ISBN 978-05-2160-758-2. S. 139.
4. ↑  Kimberley Christine Patton. *Religion of the Gods*. Oxford : Oxford University Press, 2009. ISBN 978-01-9972-328-7. S. 40.
5. ↑   *The Metal Objects (1952-1989)*. Princeton : ASCSA, 1998. ISBN 978-08-7661-937-7. S. 21.
6. 1 2  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 373.
7. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 359.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Fialé**

Pozri aj
--------

* Typológia starogréckej keramiky
**Liquido** bola nemecká alternatívna rocková skupina založená v roku 1996 štyrmi priateľmi Wollem Maierom (bicie), Wolfgangom Schrödlom (spev, gitara, klavír), Stefanom Schulte-Holthausom (basová gitara) a Timom Eiermannom (spev, gitara).

Ich jediným významným a medzinárodným hitom bola skladba „Narcotic" prvýkrát vydaná na demo v roku 1996, a predalo sa viac ako 700,000 kópií keď ho vydavateľstvo Virgin Records znovu vydalo v roku 1998. Od tej doby skupina Liquido nebola schopná zopakovať tento úspech, čo viedlo k rozviazaniu zmluvy s vydavateľstvom Virgin Records po dvoch neúspešných albumoch. V roku 2005 bol vydaný rovnako neúspešný album vydavateľstvom Nuclear Blast.

Avšak Liquido sa dočkala nejakého kultového pokračovania v ich vlasti. Napríklad skladba „Narcotic" bola zvolená za "druhú najlepšiu skladbu všetkých čias" miestnou nemeckou rozhlasovou stanicou (najlepšou skladbou je „Stairway to Heaven" od Led Zeppelin). V roku 2008 skupina vydala svoj posledný singel „On A Mission". V januári 2009 členovia skupiny oznámili rozpad skupiny na oficiálnych internetových stránkach.

Diskografia
-----------

### Štúdiové albumy

* 1999 – *Liquido* (Virgin)
* 2000 – *At the Rocks* (Virgin)
* 2002 – *alarm!alarm!* (Virgin / EMI)
* 2005 – *Float* (Nuclear Blast)
* 2008 – *Zoomcraft* (Nuclear Blast)

### Single

* 1998 - „Narcotic"
* 1999 - „Doubledecker"
* 1999 - „Clicklesley"
* 2000 - „Play Some Rock"
* 2000 - „Made in California"
* 2000 - „Tired"
* 2002 - „Why Are You Leaving?"
* 2002 - „Stay With Me"
* 2002 - „Shoot Me I'm A Fool" (Radio-Single)
* 2002 - „All Dead Wrong" (Radio-Single)
* 2005 - „Ordinary Life"
* 2005 - „Love Me, Love Me"
* 2008 - „Gameboy" (Download Single)
* 2008 - „On A Mission" (Download Single)

Referencie
----------

1. 1 2 3 4   *Género* [online]. Allmusic, [cit. 2009-02-19]. Dostupné online.
2. ↑   *"LIQUIDO 1996-2008 R.I.P."* [online]. liquido.de, 27. január 2009, [cit. 2010-05-27]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* oficiálna webstránka
**Salomon Morel** alebo **Solomon Morel**, alebo **Šlomo Morel** (\* 15. november 1919, Garbów, Poľsko – † 14. február 2007, Tel Aviv, Izrael) bol od februára do novembra 1945 veliteľ poľského koncentračného tábora Zgoda v Świętochłowiciach v Sliezsku. Je zodpovedný za vraždy viac než 1 500 civilistov, internovaných v spomenutom koncentračnom tábore, ale aj za vraždy poľského civilného obyvateľstva.

V roku 1994, keď mu začalo hroziť trestné stíhanie, utiekol do Izraela. Izraelské orgány odmietli požiadavku poľských vyšetrovateľov o jeho vydanie do Poľska na trestné stíhanie kvôli podozreniu zo spáchania vojnových zločinov a zločinov proti ľudskosti.

Na jeho prípad upozornil novinár John Sack, sám židovského pôvodu, vo svojej knihe "Oko za oko". Bol za to obvinený z antisemitizmu, súčasne tým však vyvolal diskusiu o zločinoch Židov páchaných na Nemcoch v období druhej svetovej vojny a tesne po nej a o rozdielnom prístupe k ich trestaniu.

Medzi zverstvá páchané na Morelov rozkaz patrilo znásilňovanie žien, cvičenie strážnych psov k útoku na mužské genitálie, nútenie ku vzájomným bitkám, skákaniu na chrbtice, či lámaniu nosov.

Autoritné údaje: * GND: 122182448
* LCCN: no2016080346
* VIAF: 52563961
* WorldCat: lccn-no2016080346
**Salmonelová sepsa** je vážne infekčné ochorenie, vyvolané akýmkoľvek druhom salmonel okrem S. typhi a S. paratyphi (vyskytujú sa sepsy vyvolané aj týmito baktériami, v MKCH-10 však majú iné zaradenie). Neliečená má 25% úmrtnosť.

Klasifikácia
------------

* A02: Iné infekcie salmonelami
	+ A02.1: Salmonelová septikémia (sepsa)

Patogenéza a rizikové faktory
-----------------------------

Podstatou je preniknutie obyčajne len v tráviacom trakte pôsobiacej salmonely do krvného obehu. Imunitný systém si s patogénom nedokáže poradiť a ten sa začne v krvi bez obmedzení množiť (septikémia v užšom zmysle slova). Vyššie riziko je u detí a ľudí s poruchou imunity (AIDS, rakovina).

Klinický obraz, komplikácie a liečba
------------------------------------

Klinický obraz, komplikácie a liečba sa neodlišujú významne od sepsy, spôsobenej iným mikroorganizmom: podávajú sa na vyvolávací činiteľ citlivé antibiotiká, doplňujú sa straty tekutín a elektrolytov, liečia sa prípadné následky zlyhávania alebo zlyhania jednotlivých orgánov.
Súradnice: 42°30′06″S 41°51′46″V﻿ / ﻿42,501611°S 41,862667°V﻿ / 42.501611; 41.862667

**Zugdidi** (gruzínsky a mingrelsky: ზუგდიდი) je mesto v západnom Gruzínsku rozkladajúce sa pri južnej hranici s Abcházskom 25 km od Čierneho mora.

Popis
-----

Mesto leží v nadmorskej výške okolo 120 m, v bezprostrednej blízkosti s odštiepeneckú Abcházskom. Jedná sa o krajské mesto regiónu Samegrelo – Horná Svanetia. V roku 2002 malo mesto 75 894 obyvateľov, v roku 2014 42 998.

Názov *Zugdidi* v mingrelštine znamená „Veľký Kopec".

História
--------

Osada Zugdidi bola prvýkrát spomenutá v 17. storočiu, hoci bola založená oveľa skôr. Dokladom toho je miestny kostol vybudovaný v polovici 14. storočia. Od roku 1803 sa Zugdidi stalo sídelným mestom šľachtických rodov z Samegrelo a hlavným mestom vtedajšieho kniežatstva Odiši. Mesto zaznamenalo rozmach v rokoch 1860 – 1890, keď nechal mocný rod Dadiani vybudovať palác s kostolom a botanickú záhradu. Toto dielo sa podarilo vďaka investícii Achilla Bonaparteho, strýka Napoleonovej sestry Karolíny Bonaparte, ktorý sa v roku 1868 oženil s poslednou samegrelskou panovníčkou Salome Dadiani. Palác však dvakrát vyhorel (1894 a 2000), ale bol v oboch prípadoch obnovený.

V roku 1993 sa z tohto mesta stala bašta povstalcov *(Zviadovcov)* proti vláde prezidenta Ševarnadzeho, ktoré viedol zvrhnutý prvý postkomunistický prezident Zviad Gamsachurdia.

Zugdidi v populárnej kultúre
----------------------------

Zugdidi je miesto, v ktorom sa odohráva dej divadelného predstavenia *Hľadá sa Stalin*, ktoré v súčasnosti uvádza divadelný spolok z Inštitútu medzinárodných štúdií Fakulty sociálnych vied Karlovej univerzity v Prahe.

Referencie
----------

1. ↑   *Global Gazetteer* [online]. Falling Rain Genomics, Inc. [cit. 2015-02-04]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑   *მოსახლეობის საყოველთაო აღწერა 2014* [online]. საქართველოს სტატისტიკის ეროვნული სამსახური, ნოემბერი 2014, [cit. **Chyba: Neplatný čas**]. Dostupné online.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Zugdidi na českej Wikipédii.*

Pozri aj
--------

* Trolejbusová doprava v Zugdidi

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Zugdidi**
**Fianna Fáil** tiež známa ako **Fianna Fáil, Republikánska strana** je centristická až stredne pravicová a konzervatívna politická strana v Írsku. Pôvodne bola táto strana založená 23. marca 1926 po rozkole v strane Sinn Féin o otázke abstentiotizmu. Meno Fianna Fáil je tradične prekladané do angličtiny ako *Soldiers of Destiny* čo sa môže do slovenčiny preložiť ako *Vojaci osudu*. I keď presnejšie by sa to dalo preložiť ako *Warriros of Fál* ("Fál" je legendárny názov pre Írsko). Historicky bola Fianna Fáil orientovaná naľavo od strany Fine Gael a napravo od Sinn Féin a Labouristickej strany a všeobecne je vnímaná ako klasická populistická strana - reprezentujúca široké spektrum ľudí zo všetkých spoločenských vrstiev. Fianna Fáil bola vo vláde so stredo-ľavicovými stranami (Labouristická strana a Strana zelených) a aj so stredo-pravicovými stranami (dnes už neexistujúca strana Progresívni demokrati) Od januára 2011 ju vedie Micheál Martin. Strana je tiež organizovaná v Severnom Írsku no ešte sa tam nezapojila do volieb.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Fianna Fáil**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Fianna Fáil na anglickej Wikipédii.*
**Francis Rossi** (rodným menom **Francis Dominic Nicholas Michael Rossi**; \* 29. máj 1949, Londýn) je britský gitarista a spevák, zakladajúci člen skupiny Status Quo a dnes už jediný člen, ktorý v kapele pôsobí od jej vzniku v roku 1962. V skupine hrá sólovú gitaru a spieva. V roku 1996 vyšiel jeho prvý sólový album s názvom *King of the Doghouse*, album mal malý úspech. 3. mája 2010 vyšlo jeho dlho očakávaný druhý sólový album. Album sa volá *One Step at a Time* a okrem nových skladieb sa na ňom objavila aj znovunahraná skladba „Caroline" od Status Quo z roku 1973. 14. marca 2011 vydal koncertný album *Live at St. Luke’s London*, ktoré vyšlo okrem CD aj na DVD a Blu-Ray. Podieľal sa tiež na albume Grahama Bonnet *Line-Up* z roku 1981 alebo na albume *Rhino’s Revenge* z roku 2000 od Rhino Edwardsa, tiež člena Status Quo.

Zaujímavosti
------------

V roku 2009 si nechal ostrihať vlasy, ktoré neskôr dal do súťaže časopisu *The Sun* a vyhral ich fanúšik Sharon Littleton. Od roku 2010 má titul OBE, ktorý získal v rovnaký rok, kedy ho získal jeho spoluhráč Rick Parfitt.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Francis Rossi na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 14051744j
* GND: 135041945
* ISNI: 0000 0001 1610 5198
* LCCN: nb2005007349
* NK ČR: ola2002152247
* VIAF: 26582094
* WorldCat: lccn-nb2005007349
Jutský polostrov
**Jutský polostrov**, skrátene **Jutsko** (po dánsky *Jylland*, po nemecky *Jütland*) je polostrov v Európe medzi Severným morom a Baltským morom, súčasť Dánska a Nemecka. Rozloha: 29 633 km².

Tvorí hlavnú pevninskú časť Dánska (70% celkovej rozlohy) a najsevernejšiu časť Nemecka, nadväzuje na Kimberský polostrov. Je nížinatý, s menšími vyvýšeninami. Stred a východ polostrova úrodný s jazerami a lesmi. Žije na ňom 2 491 852 obyvateľov (2004) (z toho 2,188 milióna v Dánsku, 40 % obyvateľov tohto štátu).

Názov Jutsko pochádza od germánskeho kmeňa Jutov, ktorí odtiaľto v 5. storočí spolu s Anglami a Sasmi odišli do Anglicka, čiastočne boli aj asimilovaní Dánmi, ktorí toto územie následne obsadili. 

Najväčšie jutské mesto je Århus, najvyšší vrch je Møllehøj/Ejer Bavnehøj (171 m - Møllehøj a Ejer Bavnehøj sú 2 rozdielne vrcholy, keďže ich však delí od seba len 200 m dlhý nepatrný svah, v súlade s medzinárodnými princípmi sú tieto body definované ako jeden vrchol.) či blízko ležiaci vrch *Yding Skovhøj*, najdlhšia rieka Gudenå má dĺžku 158 km. Ďalšie väčšie mestá v Dánsku sú Aalborg, Esbjerg, Frederikshavn, Randers, Kolding, Silkeborg, Ribe, Vejle, Viborg, Horsens a Billund. Najväčšie mestá na nemeckej strane sú Kiel, Flensburg a Neumünster.

Prístavy na východe sú Fredericia, Randers, Århus, na západe je pobrežie Esbjerg, na severe Vendyssel s mysom Skagen (cintorín lodí).
**Bernoulliho nerovnosť** je využívaná pri dokazovaní zložitejších matematických viet. Samotná nerovnosť má tvar  

{\displaystyle (1+x)^{n}\geq 1+nx\,;\quad n\in \mathbb {N} ,x\in (-1;+\infty )}

Dôkaz
-----

Dôkaz Bernoulliho nerovnosti nie je zložitý, vyžaduje základy dokazovania matematickou indukciou. V prvom kroku sa overí platnosť pre prvé prirodzené číslo {\displaystyle n=1}. Dostaneme {\displaystyle 1+x=1+x} čo je zrejme pravda. Indukčný predpoklad je teda platnosť

{\displaystyle (\,{\text{i}}\,)\qquad (1+x)^{k}\geq 1+kx}  

po splnení už uvedených podmienok. V druhom kroku sa snažíme z pravdivosti (i) odvodiť platnosť

{\displaystyle (\,{\text{ii}}\,)\qquad (1+x)^{k+1}\geq 1+(k+1)x}  

Tvar nerovnosti (ii) možno prepísať na tvar  

{\displaystyle (1+x)^{k}\geq {\frac {1+kx+x}{1+x}}}  

Teraz je potrebné dokázať, že platí  

{\displaystyle 1+kx\geq {\frac {1+kx+x}{1+x}}}  

Po úprave dospejeme na tvar {\displaystyle kx^{2}\geq 0} odkiaľ už vidno, že pôvodná nerovnosť platí.

Použitie nerovnosti pri dôkazoch
--------------------------------

Príkladom, môže byť dôkaz o existencií limity postupnosti   

{\displaystyle \left\{\left({\frac {n+1}{n}}\right)^{n}\right\}\_{n=1}^{\infty }}  

pričom treba dokázať ohraničenosť a monotónnosť tejto postupnosti.

Referencie
----------

1. ↑  KLUVÁNEK, I.. *Prípravný kurz k diferencialnému a integrálnemu počtu*. Ružomberok: Pedagogická fakulta Katolíckej univerzity, 2006, [cit. 2006-03-08]. ISBN 80-8084-069-5.
Súradnice: 50°45′18″S 15°40′35″V﻿ / ﻿50,75500°S 15,67639°V﻿ / 50.75500; 15.67639

**Stříbrný hřbet** (poľ. *Smogornia*, nem. *Mittagsberg*) je vrch v Krkonošiach, ležiaci na česko-poľskej hranici asi 6 km SV od Špindlerovho Mlyna a 6 km ZJZ od Karpacza. S výškou 1 490 m n. m. ide o šiestu najvyššiu tisícku v Česku.

Samotný vrchol je veľmi plochý, tvorený zvyškom žulového zarovnaného povrchu a zarastený kosodrevinou. Svahy Stříbrného hřbetu sú naopak veľmi strmé - na severnej poľskej strane je lavínová dráha, pod východným svahom sú ľadovcové jazerá Wielki Staw a Mały Staw a na južných svahoch neustálené sute a kamenné moria.

Prístup
-------

Vrchol leží na česko-poľskej hranici a nevedie naň žiadna cesta. Zo severu vrchol obchádza červeno značená Cesta česko-poľského priateľstva (asi 300 m od vrcholu), po JZ úbočia vedie zimná lyžiarska trasa Luční bouda - Špindlerova bouda (500 m od vrcholu). Cez vrchol vedie bývalý hraničný chodník, ktorý ale postupne zarastá a naviac je vzhľadom k ochrane územia (I. zóna Krkonošského národného parku) neprístupný.

Okolie
------

* 12 m vysoká žulová skala **Słonecznik** (doslova *Slnečnica*, český názov *Polední kámen*), najnavštevovanejší skalný útvar na poľskej strane Krkonôš, 600 m SV od vrcholu na ceste česko-poľského priateľstva
* Ľadovcové jazerá **Wielki a Mały Staw** pod strmým východnom svahom
* Rašelinná **Čertova louka** so vzácnou kvetenou a dobre vyvinutými mrazovými pôdami, tzv. tufury, čo sú kopčekovité útvary vznikajúce periodickým zamŕzaním a rozmŕzaním, 1 km JV od vrcholu v sedle sa Stříbrným návrším
* **Luční bouda** v sedle medzi Stříbrným hřbetem, Sněžkou, Luční horou a Studniční horou, najstaršia búda v Krkonošiach, 3 km JV od vrcholu
* **Údolie Bílého Labe**, zarezané medzi južný svah Stříbrného hřbetu a Kozí hřbety, 2 km J od vrcholu

Externé odkazy
--------------

* Stříbrný hřbet na Tisicovky.cz
* Słonecznik na Turistika.cz

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Stříbrný hřbet na českej Wikipédii.*
**Gelanor** alebo **Gelanór** alebo **Pelasgos** (starogr. *Πελασγός, Γελάνωρ,* – *Pelasgos*, *Gelanor*/iný prepis *Gelanór*, lat. *Gelanor, Pelasgus*) je v gréckej mytológii syn a nástupca argejského kráľa Sthenela.

Gelanor bol posledným vládcom Argu, ktorý pochádzal z kráľovského rodu legendárneho Inacha. Jeho vláda sa skončila útekom z Argu a na trón zasadol Danaos.

Danaos bol pôvodne kráľom v Líbyii a mal päťdesiat dcér o ktoré sa uchádzalo päťdesiat synov jeho brata Aigypta, kráľa v Egypte. Danaos so sobášom nesúlasil, preto mu Aigyptos vypovedal vojnu a porazil ho. Pretože sa Danaos bál zajatia, ušiel aj so svojimi dcérami na Peloponéz do Argu, kde ho prijal kráľ Gelanor. Onedlho však pri brehoch Argolidy pristál Aigyptos, ktorý porazil argejské vojsko a so svojimi synmi donútil Danaa, aby im dal dcéry za manželky. Danaos musel súhlasiť, ale v hneve následne prikázal svojim dcéram, aby počas svadobnej noci manželov zavraždili. Všetky poslúchli okrem najmladšej Hyperméstry, ktorá svojho manžela Lynkea zachránila. Danaos sa tak Aigypta a jeho synov zbavil a keďže Gelanor po porážke svojho vojska ušiel, zasadol na kráľovský trón a založil tak v Argu kráľovstvo Danajcov.

V antickej tragédii Prosebnice z roku 463 pred Kr. od dramatika Aischyla, kráľ Gelanor figuruje pod menom Pelasgos a v jednej scéne sa predstaví ako potomok Palaichthona. Podľa významných novovekých autorov zaoberajúcich sa gréckou mytológiou výraz "Palaichthon" v starogréčtine znamená "starej krajiny" a ďalej uvádzajú, že skutočným menom kráľa Gelanora bolo Pelasgos, lebo slovo gelanó znamená "smiech" (doslova smiešny) a Pelasgos bol tak nazvaný preto, lebo sa smiali jeho nároku na kráľovský trón v Argu od Danaa.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,16,1.
2. 1 2 3  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a králi starého Egypta*. Bratislava : Mladé letá, 1986. 66-150-86. S. 104–105.
3. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,1,4.
4. ↑  Aischylos, *Prosebnice*
5. ↑  Karl Kerényi. *The heroes of the Greeks*. [s.l.] : Thames and Hudson, 1959. S. 41.
6. 1 2  Robert Graves, *The Greek Myths*, §60.e

Pozri aj
--------

* Zoznam kráľov Argu
**Andreas** (starogr. *Ἀνδρέας*) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 64 pred Kr.

Andreas zo Sparty bol na 179. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia sa v Olympii zaviedol už na počiatku hier, t. j. podľa tradície v roku 776 pred Kr. a bol hlavným pretekom aj po zavedení ďalších súťažných disciplín. Andreas dal 179. olympiáde meno, pretože menom víťazov tejto disciplíny sa olympiády označovali.

Olympijské víťazstvo Andrea uvádza staroveký historik Eusebios z Kaisareie vo svojom diele Kronika (gr. Chronografia), a to v zozname olympijských víťazov, ktorý vyhotovoval z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Eusebios, *Kronika* 2,193.}
2. 1 2  Hugo Förster, *Die Olympischen Sieger bis zum Ende des 4. Jahrhunderts v. Chr*, str. 13
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 377.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.
6. ↑  Josef Šusta. *Dějepisectví*. Praha : Nákl. Historického klubu, 1933. S. 9.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Geld oder Leber!** je nemecká filmová komédia z roku 1986. Výstižné pre túto komédiu je neobyčajne hviezdne obsadenie nemeckých a rakúskych hercov. Film videlo v roku 1986 milión divákov.

Ursela Monn a Falco na premiére filmu v Essene

Dej
---

Mike a Susanne sú do seba zamilovaní, no úplne bez peňazí, a tak skúsia všelijaké darebáctva ako prepadnutie banky alebo pouličné krádeže. Konečne úspešne prepadli klenotnícky obchod. Lup ukryjú na úteku do jednej mrazenej husi. Avšak hus bude predaná, a to štartuje skoro nekonečnú, vražednú honbu po ľuďoch, ktorí si v ten deň kúpili v obchode hus.

Miesto natáčania
----------------

Film produkoval Karl Spies, preto sa natáčalo hlavne v Rakúsku v okolí Wörthersee.
Ako kulisa koncertu Falca slúžila Burgarena Finkenstein pri Faaker See.

Piesne
------

* Falco: The Sound of Musik, Der Kommissar, Jeanny, Part I, Rock Me Amadeus

```
* EAV: Ba…Ba…Banküberfall, Märchenprinz, Geld oder Leben, Küss die Hand Herr Kerkermeister 
```

* Mike Krüger: Susanne

Externé odkazy
--------------

* *Geld oder Leber!* v Česko-Slovenskej filmovej databáze
Logo
**Dramatická škola Národného divadla** (novogr. Δραματική Σχολή του Εθνικού Θεάτρου) bola založené v roku 1930 v spolupráci s gréckym Národným divadlom. Vo svojej 89-ročnej histórii vychovala väčší počet absolventov, ktorí sa stali väčšinou hercami a hviezdami Národného divadla.

Bývalými študentami dramatickej školy sú Dimitris Horn, Mary Aroni, Vasso Manolidou, Nikos Tzogias, Melina Merkurisová, Thanos Kotsopoulos, Alexis Solomos, Stelios Vokovic, Nikos Kourkoulos, Anna Synodinou a Zozo Zarpa. Mnohí z nich vyučujú na tejto škole a preslávili sa svojou vysokou úrovňou vyučovania.

Ďalšie veľké mená, ktoré vyučovali v Dramatickej škole národného divadla sú: Dimitris Rondiris, Katina Paxinosová, Takis Mouzenidis, Angelos Terzakis, Antigone Valakou, Tassos Lignadis, Giannis Sideris, Emilios Hourmouzios.

Štúdium
-------

Zámer Dramatickej školy je poskytovať výchovu a poradenstvo mladým ľuďom zamýšľajúcim v budúcnosti nastúpiť cestu herectva. Kurz trvá tri roky a je bez poplatkov. Triedy sú rozdelené do troch kategórií:

1. Herectvo vyučujú profesionálni herci a riaditelia. Počas roka vyučujú traja učitelia.
2. Teória drámy, dejiny divadla, moderná grécka literatúra a dejiny filmu učia experti vo svojich odboroch
3. Technika tanca a gymnastika, tanec a umelecké vyjadrenie, grécky tanec, divadelný boj, školenie v hudobnej reči, divadelná pieseň a zbor, kostýmy a líčenie.

Ročník scénografia sa otvára každé tri roky.

Škola sa nachádza v Pireu (Pireos 52, 185 47, Neo Faliro - Piraeus) v renovovanej budove „*Scholion tis Athinas - Irini Papa*" (novogr. Σχολειον της Αθηνας - Ειρήνη Παπά).

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku National Theatre of Greece Drama School na anglickej Wikipédii.*
**Andrej Budai** alebo **Andrej Buday** (\* 26. november 1859, Tajov - † 31. december 1907, Gyula) bol vlastivedný pracovník, úradník, publicista a amatérsky entomológ, hlavne koleopterológ.

Jeho otec František Budai, jeho matka Jozefína rod. Paulíniová.

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, na Baníckej a lesníckej akadémii v Banskej Štiavnici. Úradník v mediarskom podniku v Banskej Bystrici, od začiatku 90. rokov v kremnickej mincovni. V Banskej Bystrici spolupracoval pri rozširovaní slovenskej tlače. V slovenských novinách, časopisoch a kalendároch uverejňoval správy, články o ľudovej kultúre, najmä o folklóre. Do Černokňažníka prispieval (1892-1898) satirickými veršami, napísal nábožensky motivované divadelné hry, memoáre, z ktorých časť uverejnil. Zbieral ľudové povery, povesti, piesne.

Entomologické aktivity
----------------------

Pre našu, slovenskú entomológiu má z historického hľadiska význam hlavne jeho spolupráca s MUDr. Karolom Brančíkom, známym prírodovedcom Trenčianskej župy, ktorému svojimi zbermi prispel v roku 1906 do jeho doplnkov "Zoznamu Coleopter" (chrobákov) z tejto oblasti.

Literatúra
----------

* Kolektív, 1977, *Encyklopédia Slovenska*. I. zv. A - D. Veda, Bratislava, (Budai, A.: p. 275).
* *Slovenský biografický slovník*
* Koleška, Z.: 1998, Seznam biografií československých entomologů (entomologové nežijící) II. Dodatky, doplňky a opravy biografických hesel "Seznam biorafií čs. entomologů (entomologové nežijící) I" ve zvazcích 1-15 z let 1979-1995. In: Klapalekiana, 34 (supplementum) 1 - 238, (heslo: Buday Andrej: p. 34).

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 40
**Sučí potok** je potok na Hornom Pohroní, v severovýchodnej časti okresu Detva. Je to ľavostranný prítok Slatiny, meria 6,3 km a je tokom IV. rádu. 

Preteká cez Veporské vrchy, podcelok Sihlianska planina, kde aj pramení - na juhozápadnom úpätí Chocholnice (1 062 m n. m.), v nadmorskej výške cca 890 m n. m. neďaleko osady Bratkovica. Najprv tečie juhozápadným smerom, neďaleko obce Látky sa stáča a na krátkom úseku pokračuje na západ, pričom priberá ľavostranný prítok spod kóty 859,8 m. Ďalej tečie severozápadným smerom, sprava priberá najprv prítok od osady Bratkovica, potom z oblasti Jasienky, následne krátky ľavostranný prítok spod kóty 818,2 m a vytvára oblúk ohnutý na juh. Vzápätí priberá pravostranný prítok z južného svahu Stračieho vrchu (830,9 m n. m.), stáča sa na severoseverozápad a sprava priberá ešte prítok zo západného svahu Stračieho vrchu. Do Slatiny ústi pod tzv. Bratkovským mostom, severovýchodne od Hriňovej, v nadmorskej výške okolo 575 m n. m.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-04-15]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-04-15]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Slatiny |
| --- |
| *Slatina* → *Hron* → *Dunaj* |
| 
* Banský potok
* Bartková
* Biela voda
* Bratkovica
* Budáčov jarok
* Bystrý potok
* ***Detviansky potok***
* Dežmová
* Drieňovský potok
* Gondova jama
* Grúňový potok
* Hájnikovský kanál
* ***Hradná***
* Hrdzavec
* Hukava
* Janovský potok
* Javorinka
* Klátový potok
* Klokočský potok
* ***Kocanský potok***
* Kolárov potok
* Korčínsky potok
* Korytársky potok
* Košútka
* Kriváň
* Krivec
* Krvavník
* Kubová
* Lazný potok
* Liešňanský potok
* Lipov potok
* Lohyňa
* Lučenčík
* Ľubica
* Ľuľovka
* Nemcovka
* ***Neresnica***
* Osikovec
* Piešť
* Pomiaslo
* Pulpava
* Rakytný jarok
* Riečka
* Sekier
* Serava
* Skalený potok
* Slanec
* **Slatina**
* Slatinský potok
* Snoha
* Stožocký potok
* Studená voda
* Sučí potok
* Škrinin
* Trkotský potok
* Tŕňový jarok
* Vígľašský potok
* Závozný jarok
* ***Zolná***

 |
Súradnice: 48°52′25.49″S 19°35′59.83″V﻿ / ﻿48,8737472°S 19,5999528°V﻿ / 48.8737472; 19.5999528

**Tále** je chatová oblasť, rekreačné, turistické a lyžiarske stredisko v podhorí Nízke Tatry.

Poloha
------

Nachádza sa v katastrálnom území obce Bystrá (východne od potoka Bystrianka) a Horná Lehota (západne od potoka Bystrianka), v západnej časti Bystrej doliny a v južnej časti ochranného pásma Národného parku Nízke Tatry.

Turistika
---------

Poloha strediska a jeho okolie ponúka rozsiahle možnosti vysokohorskej turistiky (východisko pre výstupy na najvyššie vrchy pohoria – Ďumbier, Chopok, Dereše), cykloturistiky, hubárčenia a vychádzok v nízkotatranskej prírode. V zime sú k dispozícii značené bežecké trate a zasnežované lyžiarske vleky. Priamo v stredisku sú bohaté možnosti ubytovania rôznych kategórií.

Zaujímavosti v okolí: Vajskovská dolina, Bystrianska jaskyňa, Jaskyňa mŕtvych netopierov, golfové ihrisko a iné.

Prístup
-------

* asfaltovou cestou
	+ cez Bystrú a Bystrú dolinu
	+ cez Dolnú Lehotu a Krpáčovo

### Značené chodníky

* po  značke
	+ z Krpáčova
	+ z Mýta pod Ďumbierom
* po  značke na Chopok, Dereše a do obce Mýto pod Ďumbierom

Externé odkazy
--------------

* Tále – nizketatry.sk
* Poloha na turistickej mape