Íván madrasy, 15./16. storočie, Taškent, Uzbekistan
**Íván** (perz. ایوان‎ – *ajván*, arab. يوان‎ – *iwán* alebo *liwán*, tur. *eyvan*) je zaklenutá sieň na obdĺžnikovom pôdoryse, uzatvorená múrmi iba z troch strán, ktoré nesú valenú klenbu. Na štvrtej strane je otvorená oblúkom do vnútorného nádvoria, spravidla oproti vchodu. V rozvinutej (typickej) forme ide o prvok nevystupujúci zo základnej architektonickej štruktúry, resp. z roviny jej fasády, čím sa odlišuje od pištaku. Typicky prvok partskej a neskôr perzsko-sásánovskej architektúry, kde plnil funkciu audienčnej siene. V islamskej architektúre na jednej strane vysoká hala otvorená do nádvoria ako súčasť paláca, mešity, madrasy či obytného domu. Íván sa vyznačuje obdĺžnikovým rámom s bohatou ornamentálnou výzdobou z pálených tehál, štuky, glazovaných obkladov alebo z fajansových vlysov či mozaík.

Etymológia
----------

Slovo íván pravdepodobne pochádza zo staroperzského slova *apadána*, čo znamená palác alebo zo sanskritského slova *apa-dhā*, čo naopak znamená tajomstvo či úkryt. Obe navrhované etymológie sa dnes považujú za problematické. V prvých písomných zdrojoch íván znamená skôr funkciu než špecifický typ stavby. Najpravdepodobnejšou etymológiou je názov sásánovského paláca *Ajván-e Kesra* (Husravov palác) v Ktésifóne (Ták-i Kisrá), pričom slovo *ajván* odkazovalo na funkciu a slovo *tak* na oblúk. Ostatné príklady použitia výrazu v písomných prameňoch možno zriedkavo spájať s konkrétnou formou. V opisoch Abbásovských palácov z 8. a 9. storočia plnil *ajván* funkciu audienčnej siene, v ktorej sedel kalif za drevenou mriežkou či zástenou (*mašrabíjja*) a pozoroval oficiálne oslavy. Slovo *ajván* postupne nadobudlo technicky užší význam architektonickej formy. Nápis vo východnej sieni Veľkej mešity v Isfaháne obsahuje opis (*tento vysoký ajván*... ). Nie je jasné či ide o odkaz na formu alebo na miesto zvláštneho rozlíšenia. Alíšer Navoí uvádza *ajván* s mnohými stĺpmi, čo určite nezodpovedá sieni v Isfaháne.

V inom zmysle *ajván* predstavoval vyvýšenú plochu alebo plošinu oddelenú od miestnosti. Takáto vyššia časť mohla byť vyčlenená pre jej formálny význam ako čestné miesto alebo pre nejakú čisto funkčnú potrebu ako v prípade časti kúpeľa. Najmä v mameluckých opisoch stavieb v Damasku a Káhire. Íván odkazoval na každú otvorenú sieň na nádvorí v mešite alebo madrase, zvyčajne s obvyklým klenutým stropom pokrývajúci celú miestnosť ako určitá forma hypostylu. V ďalšom význame *ajván* mohol odkazovať na palác alebo nejaký druh významnej stavby.

Opis
----

Íván v Hatre, 2. storočie, Irak
Prvé formy ívánu sa začali objavovať v Partskej ríši v oblasti Mezopotámie od 2. storočia ako napríklad v Hatre, Dura Europos, Uruk alebo Seleukei, kde počas 1. storočia došlo k posunu v konštrukcii stĺpov, prekladu a klenby. Archeologický výskum odhalil, že v priebehu 1. storočia tam došlo k masívnej výstavbe chrámov, palácov a obytných domov. Íván sa objavil v troch rozličných formách ako nezávislá štruktúra, dvojité symetrické alebo štyri protiľahlé krídla obdĺžnikového nádvoria. V Ašure boli nájdené dve budovy so základmi podobnými ívánu. Prvá budova sa nachádza v blízkosti ruín zikkuratu. Blízkosť stavby naznačuje, že mohla slúžiť na náboženské účely. Mohlo by to tiež naznačovať palácovú budovu, pretože v staroveku na Blízkom východe bolo bežné, že zikkurat a palác sa nachádzali vedľa seba. Druhá budova je na protiľahlej strane. Walter Andrae, nemecký archeológ, navrhol hypotézu svetskej stavby než ako sakrálnej stavby, pretože neexistujú žiadne dôkazy o nápisoch alebo nástenných maľbách. Hoci absencia umeleckých a náboženských prvkov nemusí nevyhnutne znamenať svetskú funkciu. Ívány boli pravdepodobne často začlenené do palácov a komunitných priestorov. Niektorí historici umenia sa pokúšali nájsť pôvod ívánu v starších mezopotámskych oblúkoch alebo helenistických prvkoch. Dnes sú tieto hypotézy považované za problematické. Pre nedostatok archeologických dôkazov dodnes nie je možné s istotou určiť či boli pôvodne postavené v Mezopotámii alebo na iránskej náhornej plošine. Jediný zachovaný íván z 1. storočia na východe je Kuh-e Hadže v Sistane.

Íván Ardašírovho paláca, 3. storočie, Firúzabád, Irán
Od polovice 3. storočia perzsko-sásánovská architektúra prevzala z veľkej časti formu ívánu a zmenila jeho funkciu. Šlo o veľkolepý vstup do nádvoria alebo stavby ako napríklad íván Ardašírovho paláca vo Firúzabáde z 3. storočia alebo íván Husravovho paláca v Ktésifóne zo 6. storočia. Plnil funkciu audienčnej siene paláca, čiže boli miestom oficiálnych vystúpení, stretnutí a korunovácií. Íván sa vyznačoval obdĺžnikovým rámom s bohatou ornamentálnou výzdobou rastlinných motívov, loveckých scén alebo geometrických vzorov z pálených tehál, štuky, glazovaných obkladov, fajansových vlysov či z mozaík. V reliéfoch sa prejavuje zmes rímskych a byzantských tradícií ako napríklad do skaly vytesaný íván v Tak-e Bustane. Nasleduje rímsku tradíciu a rastlinné vzory sú ovplyvnené štylizovanými byzantskými mozaikami.

Ívány Veľkej mešity, 14. storočie Isfahán, Irán
V islamskej architektúre boli ívány silno ovplyvnené rímskymi, byzantskými alebo sásánovskými stavbami. Koncept audienčnej siene paláca s klenbou a kupolou sa preniesol do mešít. Funkcia islamského ívánu závisela od okolností a architektonického vývoja samotnej stavby. Uplatnil sa najmä v islamskej profánnej architektúre. Ďalší vývoj ako integrálnej časti komplexu vyústil do usporiadania štyroch ívánov osovo okolo vnútorného nádvoria paláca alebo obytného domu ako napríklad v Chorasáne a Sistane. Usporiadanie štyroch ívánov sa stalo štandardom v islamskej náboženskej architektúre až v 12. storočí. Predovšetkým slúžil ako vstup do mešity, svätyne alebo hrobky. Protiľahlé ívány svätyne (tzv. kibla íván) boli vždy najväčšie a zvyšné dva boli najmenšie. Íván sa rozšíril mimo územia dnešného Iránu počas vlády Ajjúbovcov a Mamelukovcov do Sýrie a Egypta. Prvýkrát sa objavuje v mešite al-Aksá na Chrámovej hore v Jeruzaleme. O histórii vývoja plánu štyroch ívánov sa vedú diskusie. Niektorí odborníci vidia pôvod v madrasách alebo náboženských školách určených na vzdelávanie aristokratických detí v oblasti sunnizmu. Typ štyroch ívánov sa používal pravdepodobne v palácovej a chrámovej architektúre už počas partského a sásánovského obdobia. Boli často umiestnené na všetkých alebo viacerých stranách vnútorných priestorov a nádvorí. Íván sa výraznejšie používal od 13. storočia v náboženskej a profánnej architektúre. Na konci 13. storočia a začiatkom 14. storočia sa íván začal viac obmedzovať na profánnu architektúru. Na druhej strane sa v tomto kontexte okrem klenutých sál používa na označenie veľkých kupolovitých stavieb. Obzvlášť populárny bol v 17. storočí, ako napríklad Veľká mešita v Isfaháne alebo Tádž Mahal v Ágre.

Galéria
-------

* Íván v Tak-e Bustane, 4. storočie, neďaleko Kermánšáhanu, IránÍván v Tak-e Bustane, 4. storočie, neďaleko Kermánšáhanu, Irán
* Íván Husravovho paláca, 6. storočie, Ktésifón, IrakÍván Husravovho paláca, 6. storočie, Ktésifón, Irak
* Íván piatkovej mešity, 15. storočie, Džánpur, IndiaÍván piatkovej mešity, 15. storočie, Džánpur, India
* Íván mešity Kalon, 16. storočie, Buchara, UzbekistanÍván mešity Kalon, 16. storočie, Buchara, Uzbekistan
* Íván mešity vezíra Chána, 17. storočie, Láhaur, PakistanÍván mešity vezíra Chána, 17. storočie, Láhaur, Pakistan
* Íván mešity Džáma masdžid, 17. storočie , Dillí (Staré Dillí [Šáhdžahanabádu]), IndiaÍván mešity Džáma masdžid, 17. storočie , Dillí (Staré Dillí [Šáhdžahanabádu]), India
* Tádž Mahal, 17. storočie, Ágra, IndiaTádž Mahal, 17. storočie, Ágra, India

Referencie
----------

1. ↑  íván In: *Slovník cudzích slov: akademický* [online]. Jazykovedný ústav Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied, [cit. 2021-11-04]. Dostupné online.
2. ↑  livan. In: SYROVÝ, Bohuslav. *Architektura oborový slovník*. 2. vyd. Praha : Státní nakladatelství technické literatury, 1972. S. 172.
3. 1 2  íván. In:  *Malá československá encyklopedie*. Svazek 3. I – L. Praha : Academia, 1986. S. 125.
4. 1 2  íván. In: NOVOTNÝ, Bohuslav, et al. *Encyklopédia archeológie*. Bratislava : Obzor, 1986. S. 372.
5. ↑  iwan. In: SYROVÝ, Bohuslav. *Architektura oborový slovník*. 2. vyd. Praha : Státní nakladatelství technické literatury, 1972. S. 136.
6. ↑  iwan In:  *Encyklopedia PWN* [online]. [Cit. 2021-11-17]. Dostupné online. (po poľsky)
7. 1 2  APADĀNA In:  *Encyclopaedia Iranica* [online]. [Cit. 2021-11-04]. Dostupné online. (po anglicky)
8. 1 2 3 4 5 6 7  AYVĀN In:  *Encyclopaedia Iranica* [online]. [Cit. 2021-11-04]. Dostupné online. (po anglicky)
9. 1 2 3 4 5  Oleg Grabar. IWÁN. In:  *The encyclopaedia of Islam*. Ed. Emeri J. van Donzel, B. Lewis, Ch. Pellat. 3. vyd. Vol. 4. IRAN – KHA. Leiden : Brill, 1997. ISBN 9789004057456. S. 287 – 289.
10. 1 2  KEALL, Edward J. *Near Eastern numismatics, iconography, epigraphy, and history: studies in honor of George C. Miles*. Ed. George Carpenter Miles, Dickran Kouymjian. Beirut : American University of Beirut, 1974. Kapitola Some thoughts on the early iwan, s. 124.
11. 1 2  DOWNEY, Susan B. *Mesopotamian Religious Architecture: Alexander through the Parthians*. Princeton : Princeton University Press, 1988. ISBN 9780691035895. S. 151 – 152.
12. ↑  CURATOLA, Giovanni; SCARCIA, Gianroberto. *The Art and Architecture of Persia*. London, New York : Abbeville, 2004. Ďalej len CURATOLA, Giovanni; SCARCIA, Gianroberto, The Art and Architecture of Persia. ISBN 9780789209207. S. 92.
13. ↑  CURATOLA, Giovanni; SCARCIA, Gianroberto, *The Art and Architecture of Persia*, s. 94 – 104.
14. ↑  BIER, Lionel. The Sassanian Palaces and their influence in Early Islam. Edit. Gülru Necipoglu. *Ars Orientalis* (Ann Arbour: Department of History, University of Michigan), 1993, roč. 23, s. 57 – 66. ISSN 05711371.
15. ↑  Iwan In:  *Islamic Art Network* [online]. [Cit. 2021-11-27]. Dostupné online. (po anglicky)

Literatúra
----------

* FRANKFORT, Henri. *The Art and Architecture of the Ancient Orient*. 4. vyd. Harmondsworth : Penguin, 1970. 456 s. (Pelican history of art.)
* BLAIR, Sheila S.; BLOOM, Jonathan M. *The Art and Architecture of Islam: 1250 – 1800*. New York : Yale University Press, Pelican History of Art, 1994. 348 s. ISBN 9780300058888.
* HILLENBRAND, Robert. *Islamic Architecture: Form, function and meaning*. Edinburgh : Edinburgh University Press, 1994. 664 s. ISBN 9780748613793.
* HILLENBRAND, Robert. *Studies in Medieval Islamic Architecture*. Vol. 2. London : Pindar, 2006. 556 s. ISBN 9781899828159.
* MIGEON, Gaston; HENRI, Saladin. *Die Kunst des Islams*. New York : Parkstone International, 2017. ISBN 9781780425146.

Pozri aj
--------

* pištak
* apadana

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Íván**