recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lovec jeleňov** (angl. The Deerslayer) je dejovo prvý diel pentalógie amerického spisovateľa Jamese Fenimora Coopera o Koženej pančuche, hoci bol napísaný až ako posledný v roku 1841.

Obsah diela
-----------

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Odohráva sa zhruba v rokoch 1740 - 1745 v oblasti jazera Otsego a zoznamujeme sa tu s postavami, ktoré celú pentalógiu spájajú. Je to lovec náčelník indiánského kmeňa Mohykánov, *Čingačgúk* alebo *Velký had* a jeho priateľ, zálesák *Nathaniel Bumppo* (*Kožená punčocha*), tu nazývaný *Lovec jeleňov* alebo *Dlhá karabína*. Je to zvláštna postava - nesebecká, pravdovravná, ochotná pomôcť každému, kto sa ocitne v núdzi, či už je to beloch alebo indián, pretože každé podanie pomocnej ruky ho vnútorne napĺňa.

Jedného dňa potrebuje pomoc i jeho priateľ *Čingačgúk*. Kmeň nepriateľských Hurónov uniesol jeho nevestu, a tak sa *Čingačgúk* nechá dobrovoľne zajať, aby jej mohol pomôcť ujsť zo zajatia. Mladý *Lovec jeleňov* sa stretáva s novým druhom ľudí - s lovcami skalpov. Bieli osadníci *Tom Hutter* a *Henry March* patria k ľuďom, ktorí sa snažia získať bohatstvo akýmkoľvek spôsobom. Anglickí kolonizátori vypísali vysoké odmeny za každý prinesený indiánsky skalp. Vďaka tomu sa tisíce belochov vydáva na dobrodružné cesty do divočiny medzi indiánov, aby touto *„legálnou"* cestou a pomocou často neľudských praktík vyvražďovaním indiánskych bojovníkov, no tiež žien a detí, získali svoje vysnívané bohatstvo. A uprostred týchto udalostí sa v blízkosti Zrkadlového jazera odohráva tragický príbeh krásnej *Judith* a slabomyseľnej *Hetty*.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Referencie
----------

1. ↑  Bibliografické údaje knihy na books.google.com
2. ↑  Bibliografické údaje knihy na books.google.com
**Podpoistenie** je stav, kedy je predmet poistený na nižšiu sumu, než je jeho vlastná hodnota. V prípade poistnej udalosti potom bude poistné plnenie (teda náhrada od poisťovne) stanovované v rovnakom pomere ku škode, v akom bola suma, na ktorú bolo poistenie dojednané, ku skutočnej (reálnej) hodnote poisťovaného predmetu.

Opis podpoistenia
-----------------

Ak je predmet poistený na nižšiu sumu, než je jeho vlastná hodnota, dochádza k podpoisteniu. Vlastná hodnota poisťovaného predmetu sa stanovuje výpočtom poisťovne, posudkom znalca alebo stanovením poistníka (ten, kto poistenie dojednáva a bude ho potom tiež platiť). V prípade poistnej udalosti je podpoistenie vnímané relatívne voči hodnote poisteného predmetu. To znamená, že poisťovňou bude vyplácaná náhrada v takej pomernej výške voči spôsobenej škode, v akej je hodnota uzatvoreného poistenia voči skutočnej hodnote predmetu.

Ak bude teda napríklad predmet v hodnote 10 miliónov (t. j. "poistná hodnota") poistený iba na sumu 5 miliónov (t. j. "poistná suma"), teda na sumu polovičnú, a na predmete dôjde ku škode vo výške 2 milióny (teda v pätinovej sume voči skutočnej hodnote predmetu), bude vyplatená suma (t. j. "poistné plnenie") v pätinovej výške voči poistenej hodnote, teda 1 milión.

### Dôvody vzniku

Možnými dôvodmi vzniku podpoistenia môže byť:

* Snaha o zníženie poplatkov za poistenie (nižšie ocenenie poisťovaného predmetu predstavuje nižšiu poistku a teda aj nižšie platenie poistného)
* Nedostatočné ocenenie poisťovaného predmetu (napríklad pozabudnutie na ocenenie vybavenia bytu atď.)
* Nezohľadnenie zvyšovania hodnoty poisťovaného predmetu (napríklad zvyšovanie ceny bytu zveľaďovaním (rekonštrukciou) jeho častí (kúpeľňa, WC) či zhodnocovanie starožitností a pod.)

Predchádzanie podpoistenia
--------------------------

Pre predchádzanie podpoistenia (ale aj nadpoistenie) je potrebné poistnú sumu, ktorá je uvedená v poistnej zmluve, pravidelne porovnávať s aktuálnym stavom predmetu a priebežne poistnú sumu v zmluve upravovať.

Referencie
----------

1. 1 2 3  JERMÁŘ, Petr. *Orientujte se v pojištění* [online]. Praha: Banky.cz, [cit. 2012-09-18]. Dostupné online.
2. 1 2 3  SIMKANIČ, Ján. Podpojištění je jako časovaná bomba. *Měšec.cz*, 2003-08-13. Dostupné online [cit. 2012-09-26]. ISSN 1213-4414.
3. ↑  ŠEDIVÁ, Štěpánka. Pojištění nemovitosti: jste pojištění, nebo jen platíte pojišťovně příspěvky?. *Peníze.cz*, 2011-09-26. Dostupné online [cit. 2012-09-18]. ISSN 1213-2217.
4. 1 2 3  HUTLOVÁ, Hana. Problematika podpojištění. *Dům Financí.cz*. Dostupné online [cit. 2012-09-18]. ISSN 1802-5153.
5. ↑  KOLMANOVÁ, Vendula. *Pojištění nemovitostí*. Praha : Vysoká škola ekonomická v Praze, 2009. 45 s. Dostupné online. Kapitola Podpojištění, přepojištění, s. 13.

Pozri aj
--------

* Nadpoistenie
* Viacnásobné poistenie

Externé odkazy
--------------

* Podpoistenie na poistenie.sk

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Podpojištění na českej Wikipédii.*
Durandova línia (na mape vyznačená červenou linkou)
**Durandova línia** (angl. Durand Line alebo Zero Line) je demarkačná línia tvoriaca súčasnú afgansko-pakistanskú hranicu. Vedie od iránsko-afganskej hranice až k hranici pakistansko-čínskej, v dĺžke 2 640 kilometrov.

Dejiny
------

Durandova línia je výsledkom afgansko-britských rokovaní, ktoré prebiehali medzi afganskou vládou a misiou vyslanou do Kábulu indickým vicekráľom v roku 1893. Misiu viedol tajomník ministerstva zahraničia vlády vtedajšej Britskej Indie Mortimer Durand, podľa ktorého je línia pomenovaná.

Delimitácia Durandovej línie bola dokončená v roku 1896. Pri súbežných jednaniach s Perziou bol vymedzený aj najsevernejší bod dnešnej iránsko- pakistanskej hranice a spoločná anglo-ruská komisia vymedzila v roku 1895 i východnú časť afgansko-ruských hraníc. Touto delimitáciou afgansko-ruských hraníc vznikol tzv. Vachánsky koridor.

Hraničný spor
-------------

Po vzniku Pakistanu v roku 1947 Afganistan viackrát vyhlásil, že Durandova línia mu bola Britmi vnútená a po niekoľko desaťročí jej platnosť opakovane spochybňoval. Paštunské kmene, ktorých územie táto línia umelo rozdelila, jej existenciu od samého začiatku neuznali a dodnes sa ju snažia ignorovať.

Referencie
----------

1. 1 2 3  Strnad a kol. (2003), str. 757
2. 1 2  Roux (2007), str. 323

Literatúra
----------

* Roux, Jean-Paul: Dejiny Strednej Ázie, Nakladateľstvo Lidové noviny (2007), Praha, ISBN 978-80-7106-867-9
* Strnad, Jaroslav, Filipský, Jan, Holman, Jaroslav, Vavroušková, Stanislava: Dejiny Indie, Nakladateľstvo Lidové noviny (2003), Praha, ISBN 80-7106-493-9

Pozri aj
--------

* Vachánsky koridor
* Veľká hra

Externé odkazy
--------------

* Text dohody o Durandovej línii (en)
* Koniec imaginárnej Durandovej línie – stať na www.afghanland.com (en) Archivované 2009-12-16 na Wayback Machine

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Durandova linie na českej Wikipédii.*
**Marturos** je slovenská melodic metalová kapela pôvodom z Prievidze (Trenčiansky kraj, Slovensko). Kapelu založili v roku 2015 speváčka Maggee Marturos a bubeník Matúš Minich. Neskôr sa k nim pridali gitarista Roman Kevický, basgitarista Juraj Ondrejmiška a druhý gitarista Adrián Rajnoha. Spoločne nahrali v roku 2019 ich prvý štúdiový album **Nameless**, ktorý vyšiel pod záštitou českého vydavateľstva Support Underground. 

V septembri 2019 z kapely odišiel basgitarista Juraj Ondrejmiška a nahradil ho Marián "Maňo" Švec. V októbri toho istého roku Marturos oznámili aj zmenu na poste gitaristu a Adriána nahradil Maroš Maliček. V novej zostave začali pripravovať materiál na druhý štúdiový album.  Ďalšiu personálnu zmenu ohlásili v marci 2023. Gitaristu Romana Kevického vystriedal Alexander Frohlich.

Prvý oficiálny videoklip vydali v júli 2020 k singlu *As You Sow, So Shall You Reap*. Ďalší singel *The Path* vyšiel taktiež s klipom v septembri 2021. Poslednú trojicu singlov vydaných ako predzvesť druhého štúdiového albumu zavŕšila skladba *Idea Arachno* v apríli 2022*.*

Druhý štúdiový album **Thy Will Be Done** vyšiel 19. septembra 2022. Na zvuku a produkcii sa podieľal Ľubomír Mazák (Randal Group Production, Rita Studio).

Vo februári 2023 vyšlo prvé oficiálne lyrics video k singlu *Plastic Sea*.

1. ↑  MELOVÁ, Adela. *MARTUROS - Nameless* [online]. [Cit. 2023-05-16]. Dostupné online. Archivované 2023-05-16 z originálu.
2. ↑   *Marturos – Thy Will Be Done* [online]. [Cit. 2023-05-16]. Dostupné online.
3. ↑   *MARTUROS – Thy Will Be Done* [online]. [Cit. 2023-05-16]. Dostupné online.
4. ↑   *MARTUROS …neuveriteľný nový album…* [online]. [Cit. 2023-05-16]. Dostupné online.
Generálmajor Ing. **Jan Ščudlík** bol česko-slovenský generál, bývalý zástupca veliteľa 1. armády Československej ľudovej armády.

Život
-----

Od roku 1965 študoval na Učilišti vojsk ministerstva vnútra Júliusa Fučíka v Bruntále, ale v nasledujúcom roku prestúpil na Vyššie vojenské učilište hrdinu Sovietskeho zväzu kapitána Otakara Jaroša do Vyškova, ktoré ukončil v roku 1969. 

Jeho ďalším pôsobiskom sa stal 63. motostrelecký pluk v Michalovciach. Tu vykonával rôzne veliteľské funkcie veliteľom čaty počnúc a končiac vo funkcii veliteľa pluku. V roku 1980 bol premiestnený do Prešova na funkciu zástupcu veliteľa 14. tankové divízie.

V rokoch 1972 až 1974 absolvoval štúdium na Vojenskej akadémii Antonína Zápotockého v Brne. Na prelome rokov 1976-77 absolvoval kurz veliteľov motostreleckých plukov pri Vyššom dôstojníckom kurze VÝSTREL v Solnečnogorsku. V roku 1984 absolvoval štúdium na Vojenskej akadémii Generálneho štábu ozbrojených síl ZSSR K. J. Vorošilova v Moskve. Po návrate sa stal veliteľom prešovskej 14. tankovej divízie. 
V roku 1987 odišiel do Slaného kde prevzal velenie 1. tankovej divízie. O rok neskoršie sa jeho novým pôsobiskom stalo mesto Příbram, kde prevzal funkciu zástupcu veliteľa 1. armády. Od roku 1991 bol ustanovený do funkcie na GŠ ČSA v Prahe, kde plnil povinnosti zástupcu náčelníka Správy tankového a mechanizovaného vojska.
Menovaný do prvej generálskej hodnosti bol 1.10. 1988. Svoju vojenskú kariéru ukončil v roku 1992 keď bol genmjr. Ščudlík preložený do zálohy.

Miesta vojenského pôsobenia
---------------------------

* Slovensko: Michalovce, Prešov
* Česko: Bruntál, Vyškov  na Morave,  Brno, Slaný , Příbram , Praha
* Rusko: Solnečnogorsk, Moskva

Znalosť cudzích jazykov
-----------------------

* ruský

Externé odkazy
--------------

* Fotografia Archivované 2015-11-19 na Wayback Machine

Zdroj
-----

* vojenská kronika 14.td
* Československé vojenství
Ing. **Jozef Rakovan**, CSc. (\* 1945, Ochodnica – † 2014, Bratislava) bol slovenským agronómom a šľachtiteľom, ktorý významným spôsobom prispel k šľachteniu, pestovaniu, výrobe a spracovaniu špeciálneho druhu pšenice tvrdej (*Triticum durum, Desf.*) na Slovensku.

Život
-----

Narodil sa v roku 1945 v kysuckej dedine Ochodnica, kde prežil detstvo. Študoval na strednej poľnohospodárskej škole a neskôr na Poľnohospodárskej univerzite v Nitre v odbore rastlinná výroba. Po štúdiu pracoval ako agronóm v PD Bobrov na Orave. Neskôr pôsobil vo Výskumnom ústave závlahového hospodárstva v Bratislave a následne v šľachtiteľskom a semenárskom podniku Slovosivo. 

V roku 1990 inicioval založenie *Združenia šľachtiteľov, pestovateľov a spracovateľov cestovinárskej pšenice* (SOLDUR). Vďaka tomuto združeniu a spoločnosti RADUR sa začali významne rozširovať pestovateľské plochy pšenice tvrdej, čo umožnilo slovenským výrobcom cestovín začať výrobu nevaječných semolinových cestovín. Postupne sa začal venovať výhradne pestovaniu a rozmnožovaniu osiva tvrdej pšenice a zabezpečoval výrobu osiva pre celé Slovensko, ale aj okolité štáty ako Česko, Rakúsko a Maďarsko.

V roku 2006 musel zo zdravotných dôvodov firmu odovzdať dcére, ktorá s jeho pomocou pokračovala s výrobou osiva pre Slovensko. 
S jej pomocou vydal ešte počas svojho života odbornú publikáciu *Pestovanie tvrdej pšenice na Slovensku: praktická príručka pre pestovateľov tvrdej pšenice*.

Dielo
-----

* Rakovan, Jozef et al. *Pestovanie tvrdej pšenice na Slovensku : praktická príručka pre pestovateľov tvrdej pšenice*. Bratislava: Strom života, 2007. 49 s. ISBN 8088688648.
**Tetanury** (lat. Tetanurae) je podskupina dravých dinosaurov, ktorá sa zjavila koncom triasu alebo začiatkom jury. Zahŕňa vyspelé teropody (Theropoda) vyznačujúce sa maximálne troma prstami predných končatín, jedným odľahčovacím otvorom v lebke navyše a zubami v čeľustiach iba pred úrovňou oka. Zmena upínania stehenného svalu spôsobila, že sa chvost tetanurov počas chôdze nekýval zboku na bok. Tieto teropody okrem toho mávali viac odľahčené lebky a u mnohých foriem sa vyskytovalo operenie.

V niektorých systémoch (vrátane hlavného systému používaného na slovenskej wikipédii) sú - z čisto praktických dôvodov - z tetanurov vyňaté vtáky (tvoria samostatnú triedu blanovcov).

Systematika
-----------

### Zaradenie v systéme

Tetanury tvoria spolu s Ceratosauria a Coelophysoidea podrad zväčša dravých dinosaurov Theropoda.

### Vnútorná systematika

Systém tetanurov vyzerá takto (stav okolo roku 2020):

Tetanurae:

* ...niekoľko rodov, napr. rody †*Chuandongocoelurus* a †*Pandoravenator*
* Orionides
	+ ?...niekoľko rodov incertae sedis, napr. rody †*Yunyangosaurus* a †*Sciurumimus*
	+ nadčeľaď †Megalosauroidea (iné názvy: Spinosauroidea, Torvosauroidea) - Podľa niektorých novších názorov táto nadčeľaď patrí do Carnosauria.
	+ Avetheropoda (iný názov: Neotetanurae)
		- infrarad †Carnosauria
		- infrarad Coelurosauria

Staršie sa medzi bazálne Tetanurae zaraďoval aj rod *Cryolophosaurus*.

Megalosauroidea
---------------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Megalosauroidea*
Skupina Megalosauroidea (niekedy nazývaná Spinosauroidea) zahŕňa pomerne primitívne tetanury zo strednej jury až spodnej kriedy, ktoré dosahovali nezriedka veľkých rozmerov. Rozoznávame dve čeľade, Megalosauridae a Spinosauridae.

Carnosauria
-----------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Carnosauria*
Zástupcovia Carnosauria boli stredne veľké až obrovské teropody úspešné počas strednej jury až spodnej kriedy, vybavené veľkými úzkymi lebkami, ktoré boli značne odľahčené otvormi. Na lebkách mávali často výrazné nadočnicové rohy a kostené hrebene, tiahnúce sa od očníc k nozdrám. Tieto útvary zrejme slúžili najmä na predvádzanie sa samcov pred samicami, no zároveň boli aj nebezpečnou zbraňou.

Coelurosauria
-------------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Coelurosauria*
Coelurosauria predstavovali vtákovitých dravých dinosaurov, ktoré už od primitívnych foriem dokázateľne disponovali tzv. protoperím, čo je primitívne perie podobné srsti.

Pozri aj
--------

* Baryonyx
* Cryolophosaurus
* Spinosaurus
* Suchomimus

Zdroje
------

1. ↑  LINDSAY, W. Obry praveku. Bratislava: Fortuna Print 1994. 96 s. Preklad: Milan Thurzo
2. ↑  Theropod Database  (vrátane podstránok) (prístup júl 2023)
3. ↑  Rauhut OWM, Pol D. Probable basal allosauroid from the early Middle Jurassic Cañadón Asfalto Formation of Argentina highlights phylogenetic uncertainty in tetanuran theropod dinosaurs. Sci Rep. 2019 Dec 11;9(1):18826. doi: 10.1038/s41598-019-53672-7. PMID: 31827108; PMCID: PMC6906444.
4. ↑  Dinosauricon (prístup 2004)
5. ↑  Carrano, M.T. Benson, R.B.J. & Sampson, S.D. 2012. The phylogeny of Tetanurae (Dinosauria: Theropoda). J. Syst. Palaeont. 10 (2), Jun 2012: 211-300.
***Mechanický pomaranč*** (orig. *A Clockwork Orange*) je film od Stanleyho Kubricka, inšpirovaný rovnomenným románom od autora Anthonyho Burgessa. Film sa odohráva vo fiktívnom antiutopickom Anglicku a sleduje mladého Alexa (Malcolm McDowell) ako pácha násilie spolu s jeho gangom, následné zajatie do väzby a pokusy o jeho rehabilitáciu kontroverznými psychologickými metódami. Film je nakrútený z pohľadu Alexa, ktorý je zároveň aj rozprávačom, pričom rozpráva slangom zvaným Nadsat, ktorý je mixom slovanských jazykov a londýnskeho slangu.

Motívy
------

Hlavnými motívmi *Mechanického pomaranča* sú definícia "dobra" ako cnosti, slobodná vôľa a rozhodnutia jedinca s ňou spojenými, aplikovanie averznej terapie s úmyslom skoncovať s nemorálnym správaním a behaviorizmus.

Hudba
-----

Soundtrack filmu je zložený z klasickej hudby (napr. "Deviata symfónia" od Ludwiga van Beethovena a hudba od Gioacchina Rossiniho) ako aj z elektronickej hudby od Waltera Carlosa (teraz Wendy Carlos).

Produkcia
---------

Vzhľadom na nízky rozpočet bola väčšina filmu nakrútená na reálnych miestach, na výbere ktorých sa podieľal samotný Kubrick.

Referencie
----------

1. 1 2
Súradnice: 6°49′00″S 5°17′00″Z﻿ / ﻿6,81667°S 5,28333°Z﻿ / 6.81667; -5.28333

  

**Yamoussoukro** [jamusukro] je hlavné mesto Pobrežia Slonoviny.

Pôvodne bezvýznamná obec **N'Gokro** s 500 obyvateľmi na začiatku 20. storočia sa stala známa vďaka tomu, že sa v nej v roku 1905 narodil Félix Houphouët-Boigny, neskorší prvý prezident nezávislého Pobrežia Slonoviny. Ten sa rozhodol z rodnej obce vybudovať nové centrum regiónu (departementu) a hlavné mesto krajiny. Po príprave (v tom čase už malo 120 000 obyvateľov) sa tak stalo 21. marca 1983, hoci faktickým hlavným mestom a hospodárskym centrom zostal Abidjan.

Geografia
---------

Yamassoukro sa nachádza vo vnútrozemí, neďaleko rieky Bandama, vytekajúcej z priehradného jazera Kossou. Nadmorská výška mesta je 208 m n. m. a priemerná teplota vzduchu je v januári okolo 28°C a v júli 25°C. V zrážkovom suchšom januári naprší priemerne 25 a v najdaždivejšom júli až 608 mm zrážok.

Vzhľad mesta
------------

Význam malej obce vzrástol a jej prerod na významné mesto nastal vďaka obrovskému vplyvu Félixa Houphouët-Boigna, prvého prezidenta krajiny. Jeho kariéra začala v roku 1939, kedy sa stal starostom mesta a od polovice 60. rokov začal s jeho postupným budovaním. Po presťahovaní centra štátu došlo v Yamoussoukre k vybudovaniu na africké pomery výstavnej infraštruktúry. 

V roku 1989 bola v meste dokončená výstavba baziliky Panny Márie Mierovej, ktorá predstavuje kópiu chrámu Sv. Petra v Ríme. Je najväčším kresťanským chrámom na svete a patrí k najoriginálnejším stavbám na africkom kontinente. V meste sa nachádza i protestantská katedrála a veľká mešita, no zaujímavú architektonickú pamiatku predstavuje palác prezidenta Houphoëta-Boignyho. V blízkosti Yamoussoukra sa nachádza národný park Abokouamékro.

Hospodárstvo
------------

V meste sa nachádza niekoľko priemyselných, drevospracujúcich, no najmä potravinárskych podnikov.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Yamoussoukro**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky mesta a oblasti

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Yamoussoukro na českej Wikipédii.*
***Memento...*** je druhý oficiálny album slovenskej thrash metalovej skupiny Majster Kat, ktorý vyšiel v marci 2014 pod hlavičkou českého nezávislého hudobného vydavateľa Support Underground.

Informácie o albume
-------------------

Album *Memento...* je druhým oficiálnym albumom skupiny Majster Kat. Oproti svojmu predchodcovi spred siedmych rokov, obsahuje skladby, ktoré sú technicky náročnejšie a melodickejšie a skupina sa v ňom posúva od priamočiarosti k väčšej kompozičnej dôslednosti. Zaujímavosťou je okrem klasickej digipack verzii CD, aj limitovaná edícia 333 kusov v ručne vyrábanom drevenom obale. Album obsahuje 10 skladieb naspievaných v slovenskom jazyku, pričom posledná desiata skladba, je skrytá hidden track a nie je oficiálne uvádzaná v bookletoch ani recenziách. Na albume sa opäť prekrývajú rôznorodé dynamické prvky, thrash metalová údernosť i atmosférické a akustické inštrumentálne piesne. Zaujímavosťou je i prizvanie viacerých hudobných hostí. Najznámejším z nich je slovenský rockový spevák Marián Greksa, ktorý si v skladbe *Na smetisku civilizácie* zaspieval so spevákom skupiny Slymákom v epických dialógoch Spasiteľa a Diabla.

Album bol nahrávaný v štúdiách Shaark a LP, finálny mix a mastering bol opäť realizovaný v *Midnight Scream* štúdiu, vo Veľkých Stracinách (okr. Veľký Krtíš). V marci 2014 ho vydalo české nezávislé hudobné vydavateľstvo Support Underground. Na propagáciu albumu *Memento...* skupina na jar roku 2014 uskutočnila mini turné po slovenských a českých kluboch. Album sa teší pozitívnej kritike v slovenských, ale najmä zahraničných hudobných časopisoch a internetových portáloch.

Zoznam skladieb
---------------

1. „Úsvit" (hudba: Los) *(inštrumentálka)*
2. „Spoveď kňaza" (hudba: Los / text: Slymák)
3. „Kto si bez viny" (hudba: Los, Lukáš / text: Slymák)
4. „Sudca a kat" (hudba: Lo, Lukáš / text: Slymák)
5. „Hodnoty" (hudba: Los) *(inštrumentálka)*
6. „Podlé slová" (hudba: Los, Lukáš / text: Slymák)
7. „Zlo v nás" (hudba: Los, Lukáš / text: Slymák)
8. „Zvony" (hudba: Los, Lukáš / text: Slymák)
9. „Na smetisku civilizácie" (hudba: Los / text: Slymák)
10. „Disko oksid" (hudba: Los / text: Slymák) *(skrytá skladba)*

Zostava
-------

* Slymák – spev
* Los – sólová gitara, vokály
* Lukáš – gitara
* Tapyr – basa, vokály
* Peter – bicie

Hostia:

* Marián Greksa – spev (9)
* Boris Bauer – spev (9)
* Radovan Harach – fujara (1)

Externé odkazy
--------------

* www.majsterkat.sk Archivované 2007-12-05 na Wayback Machine – oficiálna stránka skupiny
* www.metalexpress.sk – Recenzia CD "Memento..." v slovenskom magazíne MetalExpress
* www.rumzine.com – Recenzia CD "Memento..." v českom magazíne R.U.M. Zine
* www.metal-archives.com – opis albumu na Encyclopaedia Metallum (po anglicky)
***Memento*** je psychologický román o rozpade mladého muža, ktorý podľahol špecifickej odrode česko-slovenskej narkománie. Napísal ho český spisovateľ a publicista Radek John v roku 1986. Román zobrazuje vtedajšiu drogovú scénu. Autor už v tom období dokázal s neuveriteľnou presnosťou predpovedať vtedy len vznikajúce problémy. Kniha je vysoko aktuálna aj dnes. Ukazuje, ako človek s drogami začína. Oveľa silnejší je odkaz, ktorý nabáda človeka s drogami prestať.

Obsah
-----

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Hlavný hrdina, mladý muž, *Michal Otava* sa po predávkovaní ocitá na nemocničnom lôžku, kde si retrospektívne spomína na svoj život. V spomienkach opisuje život stredoškoláka, svojho nadmieru prísneho otca, príliš milujúcu matku, nevydarený výlet na Slovensko, dievča, do ktorého sa zahľadel na strednej škole (*Olina*) až po prvý kontakt s drogou. Ďalej kniha s veľkým prehľadom opisuje život feťáka na svojej neistej ceste "toboganom", opisuje partiu, *Evu Popelkovú* ako svoju "fetpriateľku", s ktoru žije, predávkovania, probémy so zháňaním drogy, za ktorú zaplatil aj svojím telom homosexuálnemu kamarátovi z partie, vojenčinu, liečenia, vlastnú kariéru najlepšieho "variča pervitínu" v Prahe, krádeže, väzenie, paranoidnú psychózu. Kniha poukazuje na sociálne problémy, ktorými sa toxikoman borí - neschopnosť pracovať, teda v čase socializmu príživníctvo, nezáujem o okolie, večný problém nedostatku všetkého vrátane drogy. Poukazuje aj na spoločnosť, ktorá musí s toxikomanmi žiť. Príbeh nie je rozprávka a končí sa smrťou tehotnej Evy a ťažkým telesným postihnutím Michala. 
Kniha nielenže opisuje toxikomániu ako celospoločenský problém, otvára oči rodičom, učiteľom aj mládeži. Je tam krásne vystihnutý moment, kedy začínajúci toxikoman "nevie, že s niečím začína". Myšlienka ktorá čitateľovi utkvie v pamäti je z rozhovoru lekára s Michalom uvedomujúc si bezmocnosť spoločnosti a silu drogy: „Naša bezmocnosť však rozhodne neznamená vaše víťazstvo!".

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Referencie
----------

1. ↑  JOHN,R.: *Memento* , Československý spisovatel, 1989 , strana 282, riadok 7 a nasl.
Doc. Ing. **Jozef Puttera**, CSc. (\* 1961) je slovenský elektrotechnik a vysokoškolský pedagóg. Od novembra 2015 rektor Akadémie ozbrojených síl generála Milana Rastislava Štefánika.

Životopis
---------

V roku 1985 absolvoval Vysokú vojenskú technickú školu v Liptovskom Mikuláši (predchodkyňu dnešnej Akadémie) ziskom titulu Ing. a stal sa starším technikom – učiteľom vo VÚ 5336 Karviná, výcvikovom stredisku PVOŠ. V roku 1991 ukončil internú vedeckú ašpirantúru na Vysokej vojenskej technickej škole (predchodkyne dnešnej Akadémie). Od roku 1990 na tejto škole vyučoval. V rokoch 2003 až 2004 bol prorektorom Akadémie ozbrojených síl, v rokoch 2009 až 2012 vedúcim Katedry elektroniky Akadémie ozbrojených síl. V roku 1996 sa habilitoval v odbore Teoretická elektrotechnika.

Je členom Slovenskej elektrotechnickej spoločnosti.

Rektor Akadémie ozbrojených síl generála Milana Rastislava Štefánika
--------------------------------------------------------------------

Puttera bol 13. októbra 2015 vymenovaný prezidentom Andrejom Kiskom za rektora, s splatnosťou od 1. novembra 2015. Jeho predchodcom bol brig. gen. Boris Ďurkech. Puttera od roku 2012 pôsobil ako prorektor pre vzdelávanie. Cieľom nového rektora bolo dokončenie komplexnej akreditácie akadémie a stavebné projekty zo štrukturálnych fondov EÚ.

Referencie
----------

1. 1 2 3   *Vedenie akadémie* [online]. aos.sk, [cit. 2019-04-21]. Dostupné online.
2. 1 2   *Akadémia ozbrojených síl má nového rektora* [online]. aos.sk, [cit. 2019-04-21]. Dostupné online.
3. 1 2  TASR. Prezident Kiska vymenoval nového rektora Akadémie ozbrojených síl. *teraz.sk* (Bratislava: TASR), 2015-10-13. Dostupné online [cit. 2019-04-21].

Externé odkazy
--------------

* profil na stránke Akadémie ozbrojených síl generála Milana Rastislava Štefánika
***Memory*** (doslovne *Pamäť*, vyšlo v češtine pod názvom *Paměť*) je krátka poviedka amerického spisovateľa Howarda P. Lovecrafta, ktorú napísal v roku 1919 a prvýkrát publikoval v máji 1923 v *The National Amateur*.

Témy
----

Poviedka využíva viaceré typické Lovecraftove témy a obrazy, ako napríklad pradávne artefakty a veci „bez mena". Tiež dobre ukazuje jeho záľubu v rozsiahlych monolitických ruinách.

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Táto krátka poviedka sa odohráva v prastarom údolí Nís, kde ležia rozsiahle, vegetáciou pokryté ruiny, ktoré autor detailne popisuje. Ruiny okrem pralesného života skrývajú i desivé tvory, ktoré ľudské oko ešte nikdy nevidelo. Na dne údolia tečie riečka Than, voda ktorej je sfarbená na červeno.

Vyskytujú sa tu iba dve „postavy": Duch a Démon údolia. Duch sa pýta démona, kto boli tí, ktorí tieto stavby postavili. Démon odpovedá: „Ja som Pamäť a vyznám sa v knihách minulosti, ale aj ja som už starý. Tieto bytosti sa podobali vodám rieky Than – nedalo sa im porozumieť. Ich skutky si nevybavujem, lebo ich konali len pre okamih. Ich vzhľad si vybavujem matne, podobali sa tým opičkám na stromoch. Ich meno si však vybavujem zreteľne, pretože sa rýmovalo s menom rieky. Tie bytosti včerajšieho veku sa volali Človek (anglicky Man)."

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Zdroje
------

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Memory (H. P. Lovecraft) na anglickej Wikipédii.*
* LOVECRAFT, Howard Phillips. *Hrobka*. Praha : nakladatelství Plus, 2010, 1. české vydanie. ISBN 978-80-259-0051-2. Kapitola Paměť, s. 57 – 58. (česky)

Iné projekty
------------

Wikizdroje
* Spolupracuj na Wikizdrojoch Wikizdroje ponúkajú pôvodné diela od alebo o **Memory (Lovecraft)**

Externé odkazy
--------------

* Kompletný text poviedky v The H. P. Lovecraft Archive (po anglicky)
**Daniel Ceballos Fernández** (\* 7. august 1996, Utrera) je profesionálny španielsky futbalista hrajúci za anglický klub Arsenal, kde hosťuje z Realu Madrid. Na drese má číslo 8 a hráva na pozícii záložníka.

Klubová kariéra
---------------

### Betis

Ceballos sa narodil v Utrere. Do mládežníckych tímov Sevilla FC sa dostal ako 8-ročný, no v roku 2009 odišiel. Následne začal hrať za klub CD Utrera a v roku 2011 sa dostal do tímu Realu Betis, kde podpísal svoj prvý profesionálny kontrakt.

26. apríla 2014, bez štartu za B-tím Ceballos debutoval za áčko Betisu pri domácej prehre 0–1 s Realom Sociedad. Svoj prvý gól dal 21. decembra pri výhre 2–0 nad Racingom de Santander.

15. októbra 2015 podpísal Ceballos zmluvu do roku 2020. Prvý gól v najvyššej španielskej súťaži dal Ceballos 16. apríla 2017 pri domácej výhre 2–0 nad Eibarom.

### Real Madrid

14. júla 2017 oznámil Real Madrid príchod Daniho Ceballosa do klubu. Cena prestupu sa pohybovala okolo 18 miliónov eur a hráč podpísal 6-ročný kontrakt. Debutoval 16. augusta, keď v zápase španielskeho superpohára proti Barcelone nahradil Toniho Kroosa. Real vyhral 2–0. 23. septembra prvýkrát štartoval v základnej zostave a hneď aj skóroval. Dvoma gólmi rozhodol o výhre nad Deportivom Alavés vonku 2–1.

Ceballos si s Realom pripísal dva tituly v Lige majstrov zo sezón 2017/18 a 2018/19. 13. januára 2019 po 15 minútach na ihrisku rozhodol gólom z priameho kopu o vonkajšej výhre Realu 2–1 nad svojim bývalým klubom, Realom Betis.

#### Arsenal

25. júla 2019 bolo oznámené Ceballosove hosťovanie na jeden rok v Arsenale. Hráč mal údajne ponuky aj od úhlavného rivala Arsenalu, Tottenhamu, ale uprednostnil *Gunners*.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dani Ceballos**

Externé odkazy
--------------

* Profil na oficiálnej stránke Realu Madrid
* Profil na stránke Soccerway

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Dani Ceballos na anglickej Wikipédii.*
**Ján Pocisk** (18. apríl 1870, Brestovany – 18. október 1941, Bratislava) bol slovenský novinár a ľavicový politik v období medzivojnového Česko – Slovenska.

Pochádzal z malej obce v okrese Trnava. V Seredi sa vyučil za obuvníka. Pracoval v Ostrihome, Bratislave, Viedni a v Mníchove. Tu absolvoval aj viaceré kurzy vyššej priemyselnej školy. Na začiatku 90. rokov 19. storočia vstúpil do sociálnodemokratickej strany. Počas svojho pôsobenia v Mníchove sa podieľal na organizovaní štrajkov. Neskôr sa vrátil na Slovensko a od roku 1906 pôsobil v Bratislave ako úradník nemocenskej pokladnice a zároveň bol redaktorom Slovenských robotníckych novín. V rokoch 1908 – 1918 bol členom a zároveň pokladníkom slovenského výkonného výboru Sociálnodemokratickej strany Uhorska. Aktivizoval sa aj v robotníckom vzdelávacom spolku Napred, v rámci ktorého založil prvú *Robotnícku telocvičnú jednotu na Slovensku*. Počas I. svetovej vojny udržiaval kontakty s predstaviteľmi českej sociálnej demokracie. V roku 1918 bol členom Slovenskej národnej rady. Po vzniku Česko – Slovenska sa stal jedným z vedúcich predstaviteľov sociálnej demokracie na Slovensku. V rokoch 1919 – 1938 bol členom krajinského (slovenského) výkonného výboru ČSSD, istý čas bol aj hlavným tajomníkom. V rokoch 1919 – 1920 bol poslancom Revolučného národného zhromaždenia.

Vo voľbách v roku 1920 sa stal poslancom Národného zhromaždenia za ČSSD v rámci XV. volebného kraja (Trnava). Po voľbách v roku 1925 prešiel do hornej komory parlamentu (kandidoval v VIII. volebnom kraji). Senátorské kreslo obhájil aj vo voľbách v roku 1929 i 1935. Počas troch volebných období zasadal vo viacerých výboroch senátu. Bol stúpencom politiky čechoslovakizmu a patril k aktívnym kritikom autonomizmu HSĽS. V rokoch 1923 – 1936 bol predsedom správnej rady a riaditeľom kníhtlačiarne *J. Pocisk a spol.*

V závere roku 1938 so svojimi kolegami Františkom Zimákom a Jindřichom Nentwichom nasledovali príklad českých ľavicových politikov a vstúpili do jednotného klubu Národnej strany práce. V dôsledku rozpustenia sociálnodemokratickej strany na Slovensku mu bol 25. januára 1939 odobraný senátorský mandát. Po vzniku Slovenského štátu bol ako významný oponent ľudákov väznený v Ilave. Zomrel 18. októbra 1941. Pochovaný bol na Ondrejskom cintoríne v Bratislave.

Zoznam referencií
-----------------

1. 1 2 3   *Encyklopedie ČSSD založena ke 135. výročí založení strany* [online]. Česká strana sociálně demokratická, [cit. 2022-09-12]. Dostupné online.
2. ↑   *Register - menný* [online]. Spoločná česko-slovenská digitálna parlamentná knižnica, [cit. 2022-09-12]. Dostupné online.
3. ↑   *Register - menný* [online]. Spoločná česko-slovenská digitálna parlamentná knižnica, [cit. 2022-09-12]. Dostupné online.
4. ↑   *Register - menný* [online]. Spoločná česko-slovenská digitálna parlamentná knižnica, [cit. 2022-09-12]. Dostupné online.
5. 1 2   *Register - menný* [online]. Spoločná česko-slovenská digitálna parlamentná knižnica, [cit. 2022-09-12]. Dostupné online.
6. ↑   Smrť. *Slovák* (Bratislava), 1941-10-21, roč. XXIII, čís. 243, s. 6.

Autoritné údaje: * NK ČR: mzk2013798280
* VIAF: 305951205
Ing. **Jan Dobeš** Csc. (\* 23. december 1944, Zlín) je český fyzik a vedecký pracovník, ktorý v súčasnosti pôsobí ako vedecký pracovník oddelenia teoretickej fyziky Ústavu jadrovej fyziky Akadémie vied Českej republiky. V rokoch 1998 až 2012 pôsobil na poste riaditeľa tohto ústavu.

Život
-----

Jan Dobeš sa narodil do rodiny doktorov MUDr. Ferdinanda Dobeša a MUDr. Růženy Dobešovej. V rokoch 1950 – 1961 navštevoval základnú školu a gymnázium v Českom Těšíne. V rokoch 1961 – 1966 študoval na jadrovej a fyzikálno inžinierskej fakulte ČVUT, kde študoval jadrovú fyziku.

V rokoch 1966 – 1971 študoval v rámci postgraduálneho štúdia v ústave jadrového výskumu v Řeži.

V rokoch 1998 až 2012 pôsobil na poste riaditeľa Ústavu jadrovej fyziky Akadémie vied Českej republiky. Od roku 2012 pôsobí ako vedecký pracovník oddelenia teoretickej fyziky tohto ústavu.

V rokoch 1991 – 2008 prednášal na Matematicko-fyzikálnej fakulte Karlovej univerzity.

V rovnakom období bol vedúcim oddelenia teoretickej fyziky v Ústave jadrovej fyziky AV ČR.

Pôsobí tiež ako člen komisie pre študijný odbor jadrová a subjadrová fyzika na Matematicko-fyzikálnej fakulte Karlovej univerzity.

Je ženatý s Juliou Dobešovou. Spolu majú syna Jana Dobeša. S manželkou bývajú v Roztokách pri Prahe.

Ocenenia
--------

V roku 1972 dostal od Jednoty československých matematikov a fyzikov čestné vyznamenanie pre mladých pracovníkov.

V roku 1979 obdržal cenu Československej akadémie vied za prácu na excitonovom modeli jadrových reakcií.

Referencie
----------

1. ↑   *Gymnázium Český Těšín: Památky Českého Těšína: Turistické informační centrum Český Těšín* [online]. www.ic-tesin.cz, [cit. 2020-03-28]. Dostupné online.
2. ↑   *Kdo je kdo : osobnosti české současnosti : 5000 životopisů = who is who*. Praha : Agentura Kdo je kdo, 2002. Dostupné online. ISBN 80-902586-7-0. (po česky)
3. 1 2   *Jan Dobes* [online]. [Cit. 2020-03-28]. Dostupné online. Archivované 2017-12-28 z originálu.
4. ↑   *Panel of Conference Organizers*
POCO 2009 *[online]. IEEE, [cit. 2020-03-28]. Dostupné online. Archivované 2021-01-22 z originálu.*
5. ↑   *Jan Dobeš* [online]. gemma.ujf.cas.cz, [cit. 2020-03-28]. Dostupné online. Archivované 2020-03-28 z originálu.
6. ↑   *Přehled komisí | Matematicko-fyzikální fakulta* [online]. www.mff.cuni.cz, [cit. 2020-03-28]. Dostupné online. Archivované 2020-03-28 z originálu. (po česky)
7. ↑   *Jan Dobeš* [online]. gemma.ujc.cas, [cit. 2020-03-28]. Dostupné online. Archivované 2020-03-28 z originálu. (po anglicky)
8. ↑  DOBEŠ, Jan. *Podpisový vzor* [online]. [Cit. 2020-03-28]. Dostupné online.
**Alexandr Porfirievič Borodin** (\* 12. november 1833, Petrohrad, Ruská ríša– † 27. február 1887, Petrohrad) bol ruský hudobný skladateľ, chemik a lekár, člen skladateľského zoskupenia Mocná hŕstka.

Život
-----

Alexandr Borodin sa narodil v roku 1833 ako nemanželský syn gruzínskeho kniežaťa Luka Gedevanišviliho. 

V roku 1858 ukončil lekársku fakultu a stal sa doktorom medicíny, od roku 1860 sa zaoberal vedeckou a pedagogickou činnosťou, v roku 1864 sa stal profesorom chémie na lékarskej akadémii. Ako hudobný skladateľ sa pripojil k skupine „Päťka", známej viac ako Mocná hŕstka.

V roku 1869 začal Alexandr Borodin pracovať na opere *Knieža Igor*, ktorú dokončili po jeho smrti Nikolaj Andrejevič Rimskij-Korsakov a Alexandr Konstantinovič Glazunov. Borodin zomrel v Petrohrade a je pochovaný na Tichvinskom cintoríne v kláštore Alexandra Nevského.

Dielo
-----

Najvýznamnejším Borodinovým dielom je zrejme opera *Knieža Igor*, z ktorej pochádzajú aj *Polovecké tance*, často uvádzané ako samostatné koncertné číslo. Je autorom niekoľkých symfónií, z ktorých je najznámejšia *Symfónia č.2 h mol „Bohatierska"*, ďalej komorných a klavírnych skladieb. Je tiež autorom symfonickej básne *V stepiach strednej Ázie*.

* opera *Knieža Igor*
	+ *Polovecké tance*
* *Symfónia č. 2 h mol*
* *Sláčikové kvarteto č. 2*

| * z
* d
* u
Skladatelia romantizmu |
| --- |
| Anglickí | 
* Elgar

 |
| Českí | 
* Dvořák
* Fibich
* Smetana
* Suk

 |
| Francúzski | 
* Berlioz
* Bizet
* d’Indy
* Fauré
* Franck
* Chausson
* Chabrier
* Gounod
* Offenbach
* Saint-Saëns

 |
| Maďarskí | 
* Liszt

 |
| Nemeckí | 
* Brahms
* Bruch
* Kreutzer
* Marschner
* Mendelssohn Bartholdy
* Schumann
* Spohr
* Strauss
* Wagner
* Weber

 |
| Poľskí | 
* Chopin

 |
| Rakúski | 
* Bruckner
* Mahler
* Schubert
* Strauss ml.
* Wolf

 |
| Ruskí | 
* Balakirev
* Borodin
* Čajkovskij
* Glazunov
* Glinka
* Musorgskij
* Rachmaninov
* Rimskij-Korsakov
* Skriabin

 |
| Slovenskí | 
* Bella
* Suchoň
* Cikker
* Schneider-Trnavský

 |
| Škandinávski | 
* Grieg
* Sibelius

 |
| Talianski | 
* Bellini
* Donizetti
* Rossini
* Verdi

 |


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |

Autoritné údaje: * abART: 5177
* BnF: 13986545k
* GND: 118661914
* ISNI: 0000 0001 2126 912X
* LCCN: n80128710
* NK ČR: jn19990210127
* SNK: 147091
* VIAF: 32192773
* WorldCat: lccn-n80128710
***Mníška*** (orig. *The Nun*) je americký hororový film od režiséra Jamesa Wana. Film mal premiéru 6. septembra 2018 v Európe a o deň neskôr v USA. Film je čiastočným prequelom filmov *V zajatí démonov* a *V zajatí démonov 2*. Necelý týždeň po premiére zarobil cez 131 miliónov USD.

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Film vysvetľuje pôvod démona Valaka z filmu V zajatí démonov 2. Dve posledné mníšky v opátstve Cârța v Rumunsku sa rozhodnú preskúmať katakomby, ale staršiu mníšku napadne neviditeľná sila. Preživšia mladšia mníška zoberie kľúč od dverí do katakomb a keď vidí, že má problémy, spácha samovraždu obesením. Po dvoch rokoch jej telo nájde mladík Franchie (Jonas Bloquet). Vatikán sa okamžite dozvedá o tejto nešťastnej udalosti, a tak vysiela kňaza Burkeho (Demián Bichir) a anglickú sestru Irene (Taissa Farmiga), aby prípad prešetrili. Zoznámia sa s Franchiem a vydajú sa do kláštora. Kňaz a sestra Irene sa v kláštore usídlia, ale aj zisťujú, že tu nie sú sami a po niekoľkých znepokojivých paranormálnych udalostiach sa kňaz Burke rozhodne prísť na tajomstvo kláštora.

Zisťuje desivú históriu kláštora, že tu boli robené v stredoveku satanistické rituály. Križiaci však hrad vyplienili, premenili na kláštor a mníšky sa musia neustále modliť, aby zlo nemohlo vyjsť mimo steny kláštora. Tiež zisťuje pôvod démona Valaka a so sestrou Irene sa snažia nájsť relikviu, ktorá by mohla démona zastaviť. Tým je sklenená nádobka s Kristovou krvou. Tu nájdu a rozhodnú sa vydať do katakomb a vysporiadať sa so zlom, ktoré zahaľuje kláštor.

Akonáhle vstúpia do katakomb, začína sa s nimi Valak pohrávať. Franchieho skoro uškrtí, Irene posadne a otca Burkeho skoro zabije. Franchie zašpiní Irene Kristovou krvou a Valak mizne. Avšak sa objaví vo vode a pokúsi sa setru uškrtiť. Tá na neho však vystriekne relikviu, démon je zahnaný a portál do podsvetia je zatvorený. Burke prípad uzavrie a odchádza do Vatikánu. Avšak Valak sa tak ľahko nevzdá.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Obsadenie
---------

* Taissa Farmigová ako sestra Irene
* Demián Bichir ako otec Burke
* Jonas Bloquet ako Maurice Theriault (Franchie)
* Bonnie Aaronsová ako Valak (v rúchu mníšky)
* Charlotte Hopeová ako sestra Victoria
* Ingrid Bisuová ako sestra Oana

Externé odkazy
--------------

* *Mníška* v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Sestra (film, 2018) na českej Wikipédii.*
Skýtski bojovníci.
**Skýti** boli príslušníci rôznych iránskych kmeňov, ktoré v 8. – 4. storočí pred Kr. kočovali od severného Čiernomoria na dolný Dunaj, ktorých neskôr vytlačili Sarmati. 

V časoch Rímskeho cisárstva mal pojem Skýti širší význam – označovali sa tak všeobecne kmene na severe Ázie a východnej Európy (a severná Ázia sa potom označovala ako Skýtia).

Dejiny
------

Od 8. stor. pred Kr. žili Skýti v rozsiahlych priestoroch pri severnom pobreží Čierneho mora od ústia Dunaja až po Don. Podľa najdôležitejšieho starovekého svedectva, Herodotovho, sídlili Skýti pôvodne v Ázii a boli odtiaľ vytlačení inými kmeňmi; sami vypudili zo severného Černomoria Kimerijcov (Kimmeriov) do Malej Ázie, tiahli za nimi, dobyli Médiu, Sýriu a Palestínu a vládli niekoľko desaťročí v Prednej Ázii (v severnom Iráne a Arménsku).

Začiatkom 6. stor. pred Kr. ich odtiaľ vyhnali Médi. V severnom Černomorí vytvorili kmeňový zväz, ktorý zahrnul aj početné miestne kmene a predstavoval v 6. stor. pred Kr. významnú politickú silu. Na jeho čele bol kočovný kmeň tzv. „kráľovských" Skýtov.

V 6./5. stor. pred Kr. Skýti prenikli až ku Karpatom, do Sedmohradska a Dobrudže. Roku 513/12 odolali úspešne vpádu perského kráľa Dareia I. na svoje územie. Roku 495 podnikli odvetnú výpravu na Trácky Chersonézos. So vznikom silnej tráckej ríše boli Skýti zo západného Černomoria vytlačení.

V polovici 4. stor. pred Kr. sa vytvorilo skýtske kráľovstvo so strediskom na dolnom Dnepre (na mieste dnešnej osady Kamenskoje gorodišče).

V 2. polovici 4. stor. pred Kr. vtrhli do Skýtie Sarmati, ktorí sídlili pôvodne na východ od Donu, a postupne sa jej z väčšej časti zmocnili. Na rozhraní 3. stor. pred Kr. a 2. stor. pred Kr. preniesli stredisko skýtskeho kráľovstva do Skýskom Neapole na Tauridskom Chersonéze (= Kryme). V moci Skýtov zostal stepný Krym a priľahlé územia až asi po Olbiu.

Nápor Skýtov na grécke kolónie v severnom Černomorí koncom 2. stor. pred Kr. vyvolal zásah pontského kráľa Mithradata VI. Skýti síce boli porazení, ale skýtske kráľovstvo si aj naďalej uchovalo značnú vojenskú moc, s ktorou musel Rím rátať aj v prvych storočiach nášho letopočtu. Výboje Skýtov zosilnili najmä za vlády rímskeho cisára Nerona (54 – 68), kedy sa im podrobila Olbia. Keď začali ohrozovať Chersonézos, stretli sa s Rimanmi a boli nimi porazení; od tej doby boli aj na území bosporskej ríše rozmiestnené rímske posádky. Za vlády Antonina Pia (138 – 161) zaútočili Skýti opäť na Olbiu, ktorej Rimania prišli na pomoc.

Tlak barbarských kmeňov, označovaných prameňmi obyčajne ako 'skýtske', na severnom Černomorí sa vystupňoval počas krízy 3. stor. v období tzv. 230 – 270 (tzv. skýtsko-sarmatské vojny s Rímom). V dobe najväčšej expanzie (267 – 270) zaútočili barbari aj na Grécko. Rímska ríša však ešte stačila skonsolidovať svoje sily a nápor odrazila. V Skýtskom Neapole a v mestečkách na dolnom Dnepre si Skýti udržali vládnuce postavenie do 3. stor. po Kr. kedy skýtske kráľovstvo zaniklo. V pol. 3. stor. vpadli do severného Černomoria gótske kmene a v posledných desaťročiach 4. stor. Huni.

Zdroj
-----

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Brigádny generál Bc. Ing. **Branislav Benka** (\* 27. február 1974, Trenčín, Česko-Slovensko) je slovenský generál.

V súčasnosti je od roku 2019 veliteľom Síl pre špeciálne operácie. Od 1. novembra 2023 zastáva funkciu pridelenca obrany SR v Česku.

Život a vzdelanie
-----------------

V roku 1992 ukončil Stredné odborné učilište strojárske v Novom Meste nad Váhom, v roku 1993 Školu dôstojníkov v zálohe v Martine. V rokoch 1997 až 2002 študoval odbor Vojenské spravodajstvo a prieskum na Vojenskej akadémiii v Liptovskom Mikuláši. V rokoch 2012 až 2015 študoval právo na Fakulte práva Janka Jesenského Vysokej školy Danubius. V roku 2020 absolvoval kurz generálneho štábu na Univerzite obrany v Brne.

Vojenská kariéra
----------------

Od roku 1995 pôsobil v 5. pluku špeciálneho určenia ako veliteľ skupiny špeciálneho určenia. V tomto roku sa tiež stal výsadkárom 1. triedy v OS SR. Od roku 2001 bol veliteľom roty, od roku 2004 náčelníkom oddelenia výcviku. V rokoch 2005 až 2006 sa zúčastnil operácie Iracká sloboda. Po nej bol opäť náčelníkom oddelenia výcviku. Od roku 2008 bol náčelník riadenia operácií. V tom čase absolvoval aj Spravodajský kurz síl pre špeciálne operácie NATO. V roku 2011 sa stal náčelníkom štábu 5. pluku špeciálneho určenia. Zároveň v rokoch 2008 až 2011 pôsobil na Veliteľstve špeciálnych operácií NATO, SHAPE v belgickom Monse a v rokoch 2009 a 2010 tiež na veliteľstve špeciálnych síl operácie ISAF.

Od roku 2012 bol zástupcom riaditeľa Centra výcviku Lešť. V rokoch 2014 až 2017 pôsobil na Strategicko-operačnom centre riadenia (CCOMC) NATO v Monse. Od roku 2017 bol náčelník osobného odboru náčelníka generálneho štábu. V roku 2018 sa stal náčelníkom Odboru síl špeciálneho určenia na Generálnom štábe.

Je tiež výsadkárom Armády Francúzskej republiky, Armády USA a Armády Belgického kráľovstva.

### Veliteľ Síl špeciálneho určenia a prvá generálska hodnosť

Od roku 2019 je veliteľom Síl pre špeciálne operácie. Do prvej generálskej hodnosti, brigádny generál ho 28. januára 2021 z hodnosti plukovník vymenovala prezidentka Zuzana Čaputová. Stal sa prvým generálom Síl špeciálneho určenia.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12   *Veliteľ SŠO* [online]. Ozbrojené sily SR, [cit. 2021-03-06]. Dostupné online.
2. 1 2 3 4 5 6 7  MINDÁROVÁ, Miroslava, por. *Generálska ratolesť nad Silami pre špeciálne operácie* [online]. Ozbrojené sily SR, 2021-06-02, [cit. 2021-03-06]. Dostupné online.
3. ↑   *Profesionálni vojaci si prevzali vymenovania a povýšenia do vyšších vojenských hodností* [online]. Bratislava: Ministerstvo obrany SR, [cit. 2021-01-28]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Životopis Branislava Benka
**Métión** (starogr. *Μητίων* – *Métión*, lat. *Metion*) je v gréckej mytológii syn aténskeho kráľa Erechthea a jeho manželky Praxithey.(alebo syn Eupalama)

Podľa antického autora Apollodora z Atén, po smrti aténskeho kráľa Kekropa II. ovládol Atény jeho brat Métión so svojimi synmi a zákonný dedič trónu Pandión utiekol do Megary, kde sa oženil s Pyliou, dcérou kráľa Pyla. Neskôr ale Pylas, pretože zabil svojho strýka Bianta odišiel do dobrovoľného vyhnanstva do Messénie, kde založil mesto Pylos.

Aigeus, najstarší syn Pandióna neskôr Métióna z Atén vyhnal a zasadol na kráľovský trón.

Antický autor Hieronymus, ale aj iní autori, ktorí zostavili zoznam kráľov Atén, Métióna do svojich zoznamov nezaradili.

Referencie
----------

1. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 9,3,2.
2. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,15,1.
3. ↑  Diodoros, *Bibliotheca historia*, 4,76,1.
4. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,15,5.
5. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,15,6.
6. ↑  Hieronymus, *Chronicon*, 16-187.
7. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,185.

Pozri aj
--------

* Zoznam mýtických panovníkov Atén