recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Spodná a horná strana mini SIM kariet
**SIM karta** (SIM je skratka z anglického *Subscriber Identity Module*) je účastnícka identifikačná karta, ktorá slúži na identifikáciu účastníka v mobilnej sieti. Je štandardizovaná podľa štandardu ETSI GSM 11.11 - Digital cellular telecommunications system (Phase 2+); Specification of the Subscriber Identity Module - Mobile Equipment (SIM - ME) interface.

Základný popis
--------------

Na SIM karte je uložené číslo IMSI, ktoré jednoznačne identifikuje účastníka na celom svete. IMSI sa však nepoužíva ako telefónne číslo. Každej SIM karte (resp. IMSI) je priradené MSISDN číslo účastníka mobilného telefónu. SIM karty sú najčastejšie používané v sieti GSM, ale aj v sieťach UMTS (SIM karta pre siete UMTS je nazývaná USIM) a iDEN. SIM karta tiež obsahuje pamäť pre uloženie textových správ SMS, zoznamu telefónnych čísiel a niekedy aj ďalšie aplikácie, napr. SIM Toolkit.

Technické parametre
-------------------

Z technického hľadiska je SIM mikropočítač, ktorý vykonáva operácie nad dátami v SIM uloženými. Skladá sa z CPU, pamätí ROM, RAM a EEPROM a vstupno-výstupných obvodov. Prvé SIM karty mali veľkosť 85 x 54 mm, dnešná štandardizovaná veľkosť je 25 x 15 mm (pozri obrázok). Pre komunikáciu s externým zariadením sa využíva 8, respektíve 6 vodičov (kontaktov). Ide o dátový vodič (DATA), napájací vodič (Vcc) a programovacie napájacie napätie (Vpp), ktoré sa už v moderných kartách nepoužíva. Ďalej kontakt Reset (Res), kontakt na vodič hodinového signálu (CLK) a uzemňovací kontakt (GND). Nepripojené zostávajú 2 kontakty označované C4 a C8, ktoré sú rezervované pre neskoršie využitie.

Prístupové kódy
---------------

SIM karta je chránená niekoľkými prístupovými kódmi:

* **PIN1** slúži k prístupu k bežným funkciám telefónu
* **PIN2** chráni pevnú voľbu telefónneho zoznamu (využité napr. O2)
* **PUK1** je určený pre nové nastavenie PIN1
* **PUK2** je určený pre nové nastavenie PIN2
* **BPUK** je určený pre nastavenie prístupového kódu **BPIN** pre prístup do GSM bankovníctva.
* **LPIN** je určený pre lokalizáciu SIM tzv. lokalizačné PIN

Každá SIM karta má pridelené jedinečné sériové číslo označované ako ICCID.

Pozri aj
--------

* GSM
* Mobilný telefón
* MSISDN
* IMSI
* IMEI

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku SIM karta na českej Wikipédii.*
Dvojica minaretov mešity v egyptskom Asuáne
**Minaret** (arab. مئذنة‎ – mi’dana, alebo منارة – manára) je súčasť islamskej mešity. Je to vežovitá stavba, najčastejšie štíhleho ceruzkového tvaru vysoká v priemere okolo 15 metrov, niekedy aj vyše 200 metrov. Najvyššie minarety má Veľká mešita v Teheráne, 230 metrov a Mešita Hasana II. v Casablance (210 metrov).

V niektorých horských dedinách sú minarety, ktoré svojou výškou nepresahujú 5m. Stavba je postavená najčastejšie z kameňa, ale bývajú aj drevené, sklenené alebo železné (hlavne v Západnej Európe).

Vznik a vývoj
-------------

Minaret slúži k zvolávaniu k modlitbe. Veža vybieha priamo z mešity alebo stojí samostatne (ako v prípade chrámu Hagia Sofia). Navrchu je veža ukončená pavlačou, kde zvykol stávať muezzin a zvolával veriacich k modlitbám, nad ňou je malá strieška na ktorej je posadený polmesiac ako symbol islamu. Na niektorých miestach muezzini nezvolávajú, ale nahradili ich moderné reproduktory a megafóny, výzva k modlitbe je hlásená z pásky. Napriek tomu je muezzinov mnoho, pretože ide medzi moslimami o prestížnu činnosť.

Počty minaretov
---------------

* *jeden* - malé mešity
* *dva* - väčšie mešity v mestách
* *štyri* - má Hagia Sofia, Sulejmanova mešita v Istanbule, Mešita Külliye v Manavgate, a ďalšie veľmi významne mešity
* *šesť* - má Modrá mešita v Istanbule, čo bolo v svojej dobe porušenie zvyklostí
* *sedem* - má mešita v Mekke, ktorá je putovným miestom moslimov. V dobe dostavby Modrej mešity v Istanbule ich mala šesť, ale musel byť pristavený ďalší, siedmy, pretože sa podľa vtedajších pravidiel nemohla žiadna islamská stavba takto rovnať tej v Mekke.

Iné projekty
------------

CommonsWikislovník
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Minaret**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Minaret****

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Minaret na českej Wikipédii.*
Súradnice: 48°18′16″S 18°05′26″V﻿ / ﻿48,304557°S 18,090633°V﻿ / 48.304557; 18.090633

**Wilsonovo nábrežie** je ulica v meste Nitra. Nachádza sa v mestskej časti Staré mesto. Je pomenovaná po americkom prezidentovi Woodrowovi Wilsonovi. Patrí medzi najdlhšie ulice v meste.

Trasa
-----

Ulica v prevažnej miere tvorí pravé nábrežie rieky Nitra. Trasou sa rozdeľuje na tri na seba nenadväzujúce úseky. Prvý sa začína v kruhovom objazde s ulicami Mostná a Parkové nábrežie, odkiaľ pokračuje popri rieke až po svetelnú križovatku s ulicami Štúrova a Československej armády. V tomto úseku do nej ústia ulice Za Ferenitkou, Kmeťkova, Fraňa Mojtu, Andreja Šulgana a Hodálova a taktiež Chrenovský most.

Druhý úsek vedie spoza internátu SPU Mladosť po nedobudovanú križovatku s Hodžovou ulicou, pričom oba konce tohto úseku tvoria slepú ulicu. Ústia tu do nej Chalupkova, Spojovacia, Kalinčiakova, Kukučínova a Jánošíkova ulica. V budúcnosti má v týchto miestach stáť štvrtý staromestský most cez rieku, ktorý bude slúžiť výlučne cyklistom a peším a bude súčasťou novej cyklotrasy Nábrežie mládeže.

Tretí úsek vzniká zo Záhradnej ulice pri predajni potravín a pokračuje až po križovatku so Stračou a Priemyselnou ulicou.

Pozdĺž Wilsonovho nábrežia od križovatky s Chalupkovou ulicou neprerušene pozdĺž rieky až po koniec ulice vedie cyklistická trasa zo Starého mesta do Dolných Krškán. V priestore križovatky s Priemyselnou ulicou sa taktiež nachádza cyklodepo.

Doprava
-------

Ulica patrí medzi menej vyťažené v rámci Starého mesta.

Po ulici premáva linka mestskej hromadnej dopravy č. 25 v úseku Záhradná - križovatka Stračia a Priemyselná a nachádzajú sa tu zastávky *Záhradná*, *Wilsonovo nábrežie* a *Priemyselná*. V minulosti premávalo v oblasti Predmostia po ulici niekoľko liniek MHD, avšak od roku 2010 sú všetky linky jednotne vedené po ulici Fraňa Mojtu.

Parkovanie na ulici je povolené, a to na vyhradených platených parkovacích miestach v úseku od Predmostia po križovatku so Štúrovou a bezplatné na zvyšku trasy. Celá ulica je zaradená v 2. okruhu.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
**Alberto Pasini** (\* 3. september 1826, Busseto – † 15. december 1899, Cavoretto) bol taliansky maliar, známy predovšetkým scénami z Orientu.

Život
-----

Študoval v Parme. Rozhodujúci vplyv na neho mala cesta do Perzie a po Blízkom Východe v rokoch 1855 a 1856, na ktorú ho pozval francúzsky maliar Théodore Chassériau, s ktorým zdieľal ateliér. Vrátil sa s náčrtníkmi plnými kresieb, prezrádzajúcich skvelý pozorovací talent. Svojim nasledujúcim dielom pomohol zmeniť štýl, ktorým európska maľba spracovávala orientálne témy, smerom k realistickejšiemu a poučenejšiemu poňatiu.

Galéria
-------

* Arabská karavána*Arabská karavána*
* Damask (1880)*Damask* (1880)
* Arabský poľný tábor (1866)*Arabský poľný tábor* (1866)
* Na Zlatom rohu (okolo 1876)*Na Zlatom rohu* (okolo 1876)
* Na brehu Bosporu*Na brehu Bosporu*
* Trh v Istanbule (1868)*Trh v Istanbule* (1868)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Alberto Pasini**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Alberto Pasini na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 14968927z
* GND: 119011840
* ISNI: 0000 0000 6662 1556
* LCCN: nr91041236
* ULAN: 500001307
* VIAF: 42113210
* WorldCat: lccn-nr91041236
Olympijské zlatoOlympijské zlato

**Olivera Nakovska-Bikova** (mac. Оливера Наковска-Бикова, \* 22. november 1974, Bitola, Severné Macedónsko) je severomacedónska reprezentantka v športovej streľbe. Na Letných paralympijských hrách 2012 v Londýne získala zlatú medailu.

Športová činnosť
----------------

Svoju prvú medzinárodnú súťaž absolvovala v roku 2001. V chorvátskom Záhrebe sa stala európskou šampiónkou. V roku 2022 získala svoju prvú zlatú medailu zo svetového šampionátu v miešanej súťaži 50 m pištoľ SH1. V roku 2022 sa opäť stala európskou šampiónkou, tentokrát v nórskom meste Hamar.

### Paralympijské hry

Zúčastnila sa Letných paralympijských hrách 2008 v Pekingu kde získala 5. miesto v kategórii P2 vzduchovka žien SH1 na 10 m. Na Letných paralympijských hrách 2012 v Londýne získala zlatú medailu v kategórii P2 vzduchovka žien SH1 na 10 m. Na Letných paralympijských hrách 2016 v Riu získala 7. miesto v rovnakej kategórii a 4. miesto v zmiešanej kategórii 50 m pištoľ SH1. Na Letných paralympijských hrách 2020 v Tokiu (v roku 2021) získala 6. miesto so vzduchovkou, v súťaží s pištoľami skončila v kvalifikácii.

Referencie
----------

1. ↑   results.sius.com, [cit. 2023-05-08]. Dostupné online.
2. ↑   *OLIVERA NAKOVSKA BIKOVA* [online]. gaussinstitute.org, [cit. 2023-05-08]. Dostupné online. Archivované 2017-11-15 z originálu.
3. 1 2   *Al Ain 2022: Olivera Nakovska-Bikova clinches first world title in style* [online]. paralympic.org, 2022-11-15, [cit. 2023-05-08]. Dostupné online.
4. 1 2   *Young and experienced stars claim gold in Hamar* [online]. paralympic.org, 2022-03-16, [cit. 2023-05-08]. Dostupné online.
5. ↑   *Olivera Nakovska-Bikova* [online]. paralympic.org, [cit. 2023-05-08]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Profil na stránke Medzinárodného paralympijského výboru
**Tomáš Machan** (\* 11. október 1919, Ratkovská Suchá – † 17. október 1992, Banská Bystrica) bol slovenský osvetový pracovník, pedagóg a publicista.

Životopis
---------

Učiteľský ústav v Banskej Bystrici absolvoval v roku 1939. V rokoch 1939 – 1950 bol riaditeľ ľudových škôl v Brádne a Slizkom. V roku 1950 – 1954 pôsobil ako okresný osvetový inšpektor v Rimavskej Sobote. V roku 1954 – 1969 bol inšpektor kultúry KNV a pracovník Krajského domu osvety v Banskej Bystrici.

Angažoval sa za vznik Literárno-hudobného múzea a bol jeho prvým riaditeľom (1969 – 1973). Od roku 1973 prvý riaditeľ Okresnej knižnice v Banskej Bystrici (1973 – 1979). Podporoval rozvoj folklórnych tradícií, spolupracoval so Slovenskou národopisnou spoločnosťou SAV, Národopisným ústavom SAV a Gemerskou vlastivednou spoločnosťou. Autor vlastivednej monografie o Ratkovskej Suchej, poézie a prózy. Prispieval do detských časopisov, Osvetovej práce a Obzoru Gemera.

Ocenenie
--------

* 1968 – Zaslúžilý pracovník kultúry
* 1979 – Za obetavú prácu pre socializmus

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * NK ČR: mzk2004261208
* VIAF: 84598139
Súradnice: 49°05′45″S 18°55′00″V﻿ / ﻿49,09584°S 18,91667°V﻿ / 49.09584; 18.91667

**Alberta Mamateja** je ulica v Martine, na sídlisku Záturčie.

Popis
-----

Na východnom konci začína križovatkou s ulicou Dušana Makovického a na západnom konci končí križovatkou so Zátučianskou ulicou.

Je to obojsmerná komunikácia, v každom smere je jeden jazdný pruh. Jazdné pruhy sú široké. Popri ceste po pravej strane vedie chodník a takmer po celej ľavej sú parkovacie miesta. Ulica slúži najmä prístupová cesta k polovici paneláku a ku dvom pomerne dlhým parkoviskám (58,4 m a 74,1 m).

Pôvod názvu
-----------

Ulica je pomenovaná podľa slovenského exilového politika a signatára Clevelandskej dohody (1915) a Pittsburskej dohody (1918) – Alberta Mamateya.

Blízke ulice
------------

* Záturčianska
* Dušana Makovického
* Petra Víťazoslava Rovnianka

Zdroj
-----

 *Uznesenie Mestského zastupiteľstva v Martine č. 32/92 z 24.6.1992 (In: Uznesenia Mestského zastupiteľstva v Martine o pomenovaní a premenovaní ulíc z rokov 1991 až 2003 - poskytnutie informácií z MsÚ Martin)* [online]. Martin: mesto Martin, [cit. 2021-04-10]. Dostupné online.
**Clément Lenglet** (\* 17. jún 1995, Beauvais, Francúzsko) je profesionálny francúzsky futbalista hrajúci za španielsky klub FC Barcelona ako obranca. Na drese nosí číslo 15.

Klubová kariéra
---------------

### Nancy

Lenglet sa narodil vo francúzskom meste Beauvais. Do Nancy sa dostal cez mládežnícku akadémiu. Predtým pôsobil v juniorke AMS Montchevreuil a US Chantilly. Svoj prvý zápas za Nancy odohral Lenglet 27. septembra 2013 v zápase Ligue 2 proti AC Aries-Avignon, keď prišiel na ihrisko v 32. minúte. Duel skončil bez gólov. V sezóne 2015/16 bol Lenglet súčasťou pevnej obrany Nancy. Odohral 34 zápasov a zabezpečil tímu zisk druholigového titulu a postup do Ligue 1. Prvý gól za Nancy dal 29. januára 2016 v zápase proti Clermontu pri domácej výhre 3 : 1. V prvej polovici sezóny 2016/17 odohral Lenglet v Ligue 1 18 zápasov.

### Sevilla

4. januára 2017 sa Lenglet presunul do Španielska. So Sevillou podpísal kontrakt do roku 2021. Prestupová čiastka bola 5 miliónov eur. Prišiel ako náhrada za Timothéea Kolodziejczaka, ktorý odišiel do Borussie Mönchengladbach. Lenglet debutoval za Sevillu v zápase osemfinále španielskeho pohára proti Realu Madrid pri domácej remíze 3 : 3. Sevilla vypadla po celkovom skóre 3 : 6 v prospech Realu. 15. januára 2017 Lenglet debutoval v La Lige. Sevilla opäť čelila madridskému Realu. Tentokrát z toho ale bola domáca výhra 2 : 1, ktorou Sevilla prerušila sériu 40 zápasov Realu Madrid bez prehry vo všetkých súťažiach. V danej sezóne Lenglet odohral 17 zápasov. Prvý gól za Sevillu dal francúzsky obranca 19. augusta 2017 pri domácej remíze 1 : 1 s Espanyolom. So Sevillou sa dostal do štvrťfinále Ligy majstrov, keď v osemfinále dokázali vyradiť slávny Manchester United. ESPN zaradilo Lengleta do ich najlepšej zostavy Ligy majstrov za danú sezónu.

### Barcelona

12. júla 2018 prestúpil Lenglet do konkurenčnej Barcelony. Barca zaplatila výkupnú klauzulu vo výške 35 miliónov eur. Francúz debutoval proti svojmu bývalému tímu. Sevillu Barcelona zdolala vo finále španielskeho superpoháru 2 : 1. Prvý gól za Barcelonu dal 31. októbra 2018 v zápase šestnásťfinále španielskeho poháru proti Leonese. Lenglet rozhodol o vonkajšej výhre 1 : 0. Barca postúpila ďalej v celkovom skóre 5 : 1.

Reprezentačná kariéra
---------------------

Lenglet doposiaľ nenastúpil za reprezentačné áčko. Francúzov zatiaľ reprezentoval len v mládežníckych kategóriách.

Externé odkazy
--------------

* Clément Lenglet - Profil na oficiálnej stránke FC Barcelona
* Clément Lenglet - Transfermarkt
* Clément Lenglet - Soccerway

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Clément Lenglet na anglickej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
FC Barcelona |
| --- |
| 
* 1 ter Stegen
* 2 Dest
* 3 Piqué
* 4 Araújo
* 5 Busquets
* 7 Griezmann
* 8 Pjanić
* 9 Braithwaite
* 10 Messi Kapitán klubu
* 11 Dembélé
* 12 Puig
* 13 Neto
* 14 Coutinho
* 15 Lenglet
* 16 Pedri
* 17 Trincão
* 18 Alba
* 19 Fernandes
* 20 Roberto
* 21 de Jong
* 22 Fati
* 23 Umtiti
* 24 Firpo
* 27 Moriba
* 28 Mingueza
* Tréner: Koeman

 |
**Arkesilaos** (starogr. *Ἀρκεσίλαος*) bol grécky sochár v 5. storočí pred Kr.

Arkesilaos, syn Aristodikov, grécky sochár neznámeho rodiska, tvoril pravdepodobne v 1. polovici v 5. storočia pred Kr. O tomto sochárovi a o jeho sochárskom diele nám zanechal správu grécky historik Diogenes Laertios vo svojom spise *O živote a učení slávnych filozofov*, kde uvádza: „*Boli ešte traja iní Arkesilaovia: básnik starej komédie, iný básnik, ktorý písal elégie, a sochár, na ktorého zložil Simónides tento epigram:*

Toto je socha Artemidy; jej zhotovenie stálo
dvesto parianskych drachiem, majúcich kozľa sťa znak.
Zrobil ju dobrý syn Aristodikov, Arkesilaos,
rukami, ktoré sú zbehlé v umení Aténinom.*"*

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Arkesilaos*
2. ↑  Friedrich Müller: Die Künstler aller Zeiten und Völker oder Leben und Werke der berühmtesten Baumeister, Bildhauer, Maler ... etc. 1857, str. 56
3. ↑  Diogenes Laertios. *Životopisy slávnych filozofov*. Bratislava : Vydavateľstvo Spolku slovenských spisovateľov, 2007. ISBN 978-80-8061-286-3. S. 164.
**Arkesilaos** (starogr. Ἀρκεσίλαος – *Arkesilaos*) bol dvojnásobný olympijský víťaz v tethrippe v 5. stor. pred Kr.

Arkesilaos zo Sparty bol na 83. a na 84. olympijských hrách v rokoch 448 a 444 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvá v tethrippe. Olympijský program hier sa o túto disciplínu rozšíril na 25. hrách v roku 680 pred Kr. Jazdecké preteky na dvojkolesových vozoch so štvorzáprahom boli privilégom bohatých občanov (majiteľov vozov), za ktorých v preteku váčšinou súťažil vozataj, a to v mene svojho pána. Víťazný veniec si vždy odniesol iba majiteľ voza.

Za víťazstvá v tethrippe sa Arkesilaovi dostalo veľkej pocty, keď mu v Olympii postavili sochu. Arkesilaovu sochu i sochu jeho syna Licha, rovnako olympijského víťaza v tethrippe, si ešte v druhom storočí mohol prezrieť cestovateľ a spisovateľ Pausanias, ktorý o tom zaznamenal: „*Okrem tých, ktorých som vymenoval, stoja týto ďalší zo spartských chavateľov koní za sochou akarnanského zápasníka, a to Xenarkes, Lykinos, Arkesilaos a Arkesilaov syn Lichas."*

Podľa historika Plutarcha aténsky oligarcha Kritias, známy ako veľký obdivovateľ Sparty, bol v mladosti horlivým fanúšikom Arkesilaa na olympijských hrách.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Mark Golden, *Sport in the Ancient World from A to Z*, str. 14.
2. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 431.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
4. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
6. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 156.
7. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,6,2.
8. ↑  Plutarchos, *Kimón*, 10,5.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Wimbledon 2003** bol grandslamový tenisový turnaj, ktorý sa uskutočnil od 23. júna do 6. júla 2003 na otvorených dvorcoch s trávnatým povrchom.

Seniori
-------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Wimbledone 2003*
**Švajčiarsko Roger Federer** vs. Austrália Mark Philippoussis **7–6(5), 6–2, 7-6(3)**

### Dvojhra žien

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Ženská dvojhra na Wimbledone 2003*
**USA Serena Williamsová** vs. USA Venus Williamsová **4-6, 6–4, 6-2**

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Wimbledone 2003*
**Švédsko Jonas Björkman / Austrália Todd Woodbridge** vs. India Maheš Bhupáthí / Bielorusko Max Mirnyj **3-6, 6-3, 7-6(4), 6–3**

### Štvorhra žien

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Ženská štvorhra na Wimbledone 2003*
**Belgicko Kim Clijstersová / Japonsko Ai Sugiyamová** vs. Španielsko Virginia Ruanová Pascualová / Argentína Paola Suárezová **6-4, 6–4**

### Zmiešaná štvorhra

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Zmiešaná štvorhra na Wimbledone 2003*
**USA Martina Navrátilová / India Leander Paes** vs. Rusko Anastasija Rodionovová / Izrael Andy Ram **6–3, 6-3**

  


| * z
* d
* u
Wimbledon |
| --- |
| Open Era | 
* 1968
* 1969
* 1970
* 1971
* 1972
* 1973
* 1974
* 1975
* 1976
* 1977
* 1978
* 1979
* 1980
* 1981
* 1982
* 1983
* 1984
* 1985
* 1986
* 1987
* 1988
* 1989
* 1990
* 1991
* 1992
* 1993
* 1994
* 1995
* 1996
* 1997
* 1998
* 1999
* 2000
* 2001
* 2002
* 2003
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* 2008
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017

 |
Mys Arkona v súčasnosti.
Socha Svantovíta dnes.
**Arkona** je archeologická lokalita na ostrove Rujana v severnom Nemecku. Bola posvätným miestom slovanského kmeňa Ránov, ktorí tu vybudovali svätyňu boha Svantovíta a postupne celé chrámové mesto, ktoré malo nadkmeňový charakter. Vznikla najneskôr na prelome 8. a 9. storočia.:44

Kult
----

Svantovít mal u Ránov dôležité postavenie a podľa slov nemeckého historika Helmolda bol pre tento kmeň dokonca dôležitejší ako Perún. Kňaz jeho svätyne požíval väčšiu úctu ako slovanské kniežatá a rozhodovalo sa tu o zásadných veciach ako o vojne a mieri, prinášali sa obete za úrodu a veštilo sa. Nedá sa však hovoriť o teokracii vzhľadom na osobitné miesto svetskej moci v Bergene. Kňazi mali rozhodujúci vplyv iba pri niektorých rozhodnutiach. Najvyšší kňaz mal k dispozícií vlastnú družinu 300 jazdcov. Svantovítovi bola obetovaná vojnová korisť, prichádazli sem obetovať dary kniežatá zo všetkých slovanských zemí. Boh tu mal vlastného bieleho koňa, na ktorom smel jazdiť iba najvyšší kňaz a v noci vraj na ňom jazdil sám Svantovít. Tento kôň sa používal aj pri veštení tak, že prekračoval kopije. Saxo Grammaticus popisuje Arkonu ako veľmi pekný chrám stojaci v strede akropoly, ktorý sa teší obľube nielen pre okázalé bohoslužby, ale i pre sochu boha, ktorá je vo vnútri.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| „ | Ohrada chrámová na vonkajšej strane pútala pozornosť bohatými rezbami, rôzne maľovanými... V nej bol iba jeden vchod, ktorý sa otváral prichádzajúcim. Svätyňu samotnú naopak obklopovala dvojitá prepážka, z toho vonkajšia zo stien niesla strechu a vnútorná tvorená 4 stĺpmi namiesto stien sa skvela visutými oponami... Vo svätyni stála ohromná modla. | "|
| – Saxo Grammaticus |

Zánik
-----

19. mája 1168 bola Arkona obsadená dánskym kráľom Valdemarom, ktorý nechal sochu Svantovíta rozrezať a spáliť. Slovanov potom prinútil dať sa pokrstiť.:45

Chrámový okrsok sa aj s časťou mysu neskôr zrútil do mora a nebolo možné ho celkom archeologicky preskúmať. Na základe písomných prameňov a porovnávania s inými svätyňami vzniklo niekoľko verzií rekonštrukcie Arkony. Bolo však objavené veľké množstvo kostí, ktoré boli obetované, medzi nimi aj ľudské.:45

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  ARKONA. In: PROFANTOVÁ, Naďa; PROFANT, Martin. *Encyklopedie slovanských bohů a mýtů*. 2. vyd. Praha : Libri, 2004. 259 s. ISBN 80-7277-219-8. S. 42 – 45.
2. ↑
List z diela *Codex Runicus*, ide o dánsku zbierku zákonov z 13. storočia v runovom písme.
**Runy** alebo **runové písmo** je starogermánske hranaté písmo. Predpokladá sa, že vzniklo v 1. storočí odvodením od rímskeho písma (alebo gréckeho, etruského). Často sa vytesávali do kameňa (runové kamene) alebo ryli do dreva, zbraní a ozdôb. Písmo bolo vokalizované, jedna runa bola samohláska alebo spoluhláska. Rozlišujú sa dva runové rady, runové abecedy: 1. starší futhark alebo celogermánsky futhar (roky 200 až 800) mal 24 písmen a 2. mladší futhark, severský futhark (roky 800 až 1050) so 16 písmenami. Anglosaská runová abeceda z 9. storočia mala 33 znakov. Vo Švédsku vznikli aj runy s bodkami (stungnar rúnir). Od 10. storočia sa runové písmo používalo iba v Škandinávii.

Najviac runových nápisov sa našlo vo Švédsku, viac ako tritisíc. Najstaršie runy vo Švédsku pochádzajú z 3. storočia a našli sa v hrobe blízko obce Stenkyrka na ostrove Gotland.

V minulosti aj v súčasnosti sa runám pripisuje magický význam. Runy sa našli aj na území osídlenom slovanskými kmeňmi.

Starší futhark
--------------

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| f f     | u u     | th,þ þ     | a a     | r r     | k k     | g g     | w w     |
| h h | n n | i i | j j | ï,ei ï | p p | z z | s s |
| t t | b b | e e | m m | l l | ŋ ŋ | d d | o o |
|

Referencie
----------

1. ↑  KRUPA, Viktor; GENZOR, Jozef. *Písma sveta*. 1. vyd. Bratislava : Obzor, 1989. 358 s. (Malá moderná encyklopédia.) ISBN 80-215-0011-5. S. 269.
2. ↑  runové písmo. In: NOVOTNÝ, Bohuslav, et al. *Encyklopédia archeológie*. 1. vyd. Bratislava : Obzor, 1986. 1032 s. (Encyklopédie Obzoru.) S. 760.
3. ↑  JANSSON, Sven Birger Fredrik. *Runes in Sweden*. [s.l.] : Royal academy of letters history and antiquities : Central board of national antiquities, 1987. 187 s. ISBN 978-91-7844-067-2.
4. ↑   *Runic magic* [online]. Nationalmuseet i København, [cit. 2020-02-07]. Dostupné online. (po anglicky)
5. ↑  MACHÁČEK, Jiří, et al. Runes from Lány (Czech Republic) - The oldest inscription among Slavs. A new standard for multidisciplinary analysis of runic bones. *Journal of Archaeological Science*, marec 2021, roč. 127. ISSN 0305-4403. DOI: 10.1016/j.jas.2021.105333.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Runy (germánske písmo)**
**Právny vzťah** alebo **právny pomer** je právom regulovaný spoločenský vzťah, v ktorom účastníci vystupujú ako nositelia práv a povinností vyplývajúcich z právnej normy.

A priori predpokladom je existencia platnej a účinnej právnej normy.

Podmienky právneho vzťahu
-------------------------

Podmienkami vzniku, zmeny alebo zániku právneho vzťahu sú 

a) právna skutočnosť,
b) subjekty právneho vzťahu - účastníci a možní účastníci právneho vzťahu, ktorí majú právnu subjektivitu. Sú nimi fyzické a právnické osoby, štát alebo iné orgány verejnej moci vrátane verejnoprávnych korporácií,
c) objekt právneho vzťahu - veci, hodnoty, správanie alebo výsledky tvorivej duševnej činnosti, vzhľadom na ktoré subjekty vstupujú do právneho vzťahu, z ktorého nadobúdajú, menia alebo rušia vzájomné oprávnenia a povinnosti.

Prvky právneho vzťahu
---------------------

Prvkami konkrétneho právneho vzťahu tvoriace jeho štruktúru sú 

a) subjekty právneho vzťahu,
b) objekt právneho vzťahu a iné subjekty
c) obsah právneho vzťahu, ktorý predstavuje konkrétne vzájomné oprávnenia a povinnosti subjektov v právnom vzťahu. Subjekt povinosti je povinný realizovať svoje správanie právnou normou stanoveným spôsobom, a to tým, že niečo dá (dare), vykoná (facere), zdrží sa konania (non facere) alebo strpí isté konanie (pati).

Literatúra
----------

Ottová, E.: *Teória práva*. Heuréka, Bratislava, 2006.
**La Belle Ferronière** je názov portrétnej maľby Leonarda da Vinciho pochádzajúce z rokov 1495 – 1499.

Obraz sa radí k nemnohým Leonardovým portrétnym dielam. Nie je úplne jasné, koho obraz predstavuje. Existujú tri názory na to, kto je zobrazovanou osobou. 

Podľa jedného z nich ide Ceciliu Gallerani, milenku milánskeho vojvodu Lodovica Sforzu, ktorú Leonardo portrétoval už v rokoch 1483 – 1490 na obraze *Dáma s hranostajom*. Podľa názorov druhých, zobrazovanou ženou je iná vojvodova milenka, Lucrezia Crivelli, prípadne jeho manželka Beatrice d'Este.

Nech je neprístupne až tajomne pôsobiaca žena na obraze hociktorá zo spomínaných dám, obraz sa stal známym pod úplne iným menom. Meno portrétovanej bolo totiž zamenené za jednu z favoritiek francúzskeho kráľa Františka I. manželky muža menom Le Ferron. K zámene mena mohol prispieť tiež šperk na jej čele, tzv. ferronière.

Zdroj
-----

* G. Bartz, E. König, *Louvre*, Slovart, Praha, 2007, ISBN 978-80-7209-876-7
**La Belle Jardinière** (slov. Krásna záhradníčka) je názov obrazu talianskeho renesančného maliara Raffaela Santiho namaľovaného okolo roku 1507.

Obraz predstavuje Pannu Máriu sediacu na kamennej lavičke uprostred otvorenej krajiny. Oblečená je do červených šiat, splývajúcich po zem a modrého bohato riaseného plášťa. Za ruku drží malého Ježiška, ktorý opretý o jej nohy, díva sa do matkinej tváre. Ona mu pohľad, s láskavým výrazom, opätuje. V ich vzájomných dotykoch a pohľadoch sa odráža hĺbka materinskej nehy a synovskej lásky.

Pri Máriiných nohách kľačí malý Ján Krstiteľ oblečený podľa tradície v ťavej koži. V pravej rúčke zviera svoj atribút - kríž. Ten je v symbolom a súčasne predzvesťou Kristovho utrpenia.

Obraz, označovaný aj ako *Panna s Dieťaťom a svätým Jánom Krstiteľom*, vznikol počas Raffaelovho pôsobenia vo Florencii. Je jedným z najpôvabnejších umelcových diel a ikonograficky nadväzuje na Leonardovu *Madonu v skalách*.

Obraz je signovaný a datovaný na leme Máriinho plášťa. Nie je známe, kedy umelec obdržal na vytvorenie tohto diela objednávku, ani kedy sa hotové dostalo do zbierok francúzskeho kráľovského dvora.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **La Belle Jardinière**

Zdroj
-----

* G. Bartz, E. König, *Louvre*, Slovart, Praha, 2007, ISBN 978-80-7209-876-7
Jean Baptiste Colbert predstavuje Ľudovítovi XIV. prvých členov Akadémie vied v roku 1667
**Académie des sciences** (slov. *Akadémia vied*), v roku 1666 pri jej založení pod názvom *l’Académie royale des sciences*, je jedna z piatich akadémií zoskupených do Institut de France. Združuje francúzskych vedcov a pridružuje vybraných zahraničných vedcov. Podporuje a ochraňuje ducha výskumu a prispieva k pokroku vo vedách a ich aplikáciách.

Súčasná Académie des sciences
-----------------------------

V roku 1816 Académie des sciences našla svoju autonómiu v rámci reformovaného inštitútu Institut de France. Najvyšší predstaviteľ štátu zostal jej ochrancom. Dôležitý vývoj nastal v roku 1835, keď pod vplyvom Françoisa Arago začali vychádzať prvé vydania *Comptes rendus*, ktoré sa stali najdôležitejším nástrojom šírenia výsledkov výskumov a vedeckých prác domácich a zahraničných vedcov.

Na začiatku 20. storočia Académie des sciences z dôvodov zmien v demografii zaznamenala relatívny pokles vplyvu. Zoči-voči zrýchlenému rozvoju vedeckých výskumov vo Francúzsku musela Académie des sciences prispôsobiť štruktúry.

Uskutočnila hlbokú reformu. Prvá zmena 2. mája 2002 umožnila zvolenie 26 nových členov. Druhá zmena bola vyhlásená 31. januára 2003. Zákon o výskumnom programe č. 2006-450 z 18. apríla 2006 urobil z Académie des sciences právnickú osobu podľa verejného práva s osobitným postavením.

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Zoznam členov akadémie vied Francúzska*

Účasť žien
----------

Académie des sciences odmietla Émilie du Châtelet (†1749) a Mariu Curieovú-Skłodowskú napriek jej udelenej Nobelovej cene za fyziku v 1903. Prvou korešpondujúcou členkou Académie des sciences bola Marguerite Perey v roku 1962. Prvou riadnou zvolenou členkou sa stala Yvonne Choquet-Bruhat v roku 1979.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Académie des sciences**

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Francúzsky portál |

* Oficiálna stránka Akadémie vied (po francúzsky)
* Europeana - archívy dokladov akadémie (po francúzsky)

Zdroje
------

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Académie des sciences (France) na francúzskej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 11862135b
* GND: 35019-9
* ISNI: 0000 0001 2290 4869
* LCCN: n50055092
* NK ČR: nlk20050161046
* ULAN: 500354028
* VIAF: 316393527
* WorldCat: lccn-n50055092
**Ivan Gálfy** (\* 15. júl 1933, Nemecká Ľupča – † 19. júl 2011) bol popredný slovenský horolezec, organizátor a vedúci himalájskych expedícií, člen Horskej služby.

Lezecké výkony
--------------

Asi 700 výstupov v Tatrách, desiatky prvovýstupov. Pôsobil v Alpách a na Kaukaze (Džangitau, Dychtau, Šcheľda). Zúčastnil sa dvoch výprav do Hindukúša: v r. 1965 vystúpil na 4 šesťtisícovky, v r. 1967 spravil prvovýstupy na Dir Zom a na Tirič Mír (7708 m). Počas výpravy na Nanga Parbat 1971 zdolal Rakiotský štít (7074 m). V r. 1975 ako člen výpravy do Ánd vystúpil na Illimani a Huascarán.

Organizovanie a vedenie expedícií
---------------------------------

V období 1969 – 1987 bol vedúcim deviatich veľkých himalájskych expedícií, typicky dva tucty horolezcov, tony materiálu a dve – tri stovky najatých nosičov. Vyše polovica bola úspešných v zmysle výstupov na vrchol. Viedol už naše prvé expedície na Nanga Parbat 1969 a 1971, Makalu 1973 a 1976, Jannu (7710 m) 1979 a 1981, Kančendžonga 1981, Lhoce Šar 1984, Mount Everest 1987.

Funkcie, ocenenia a iné
-----------------------

Dlhoročný člen Horskej služby, od r. 1976 jej náčelníkom na Slovensku. V rokoch 1983 – 1988 predseda Čs. horolez. zväzu. Spolupracoval na filmoch a seriáloch s horskou tématikou, autor dvoch kníh a množstva článkov.

Zaslúžilý majster športu, dostal Zlatý odznak IAMESu, Tyršovu medailu, je v športovej sieni slávy mesta Vysoké Tatry atď.

Úspešným horolezcom a skialpinistom je aj jeho syn Róbert Gálfy, ktorý v r. 1988 vystúpil na Gašerbrum I.

Referencie
----------

* I. Dieška a kol.: *Horolezectvo - Encyklopédia*, Šport 1989.
* M. Orolin: *Strmé cesty k Himalájam*, Šport 1980.
* J. Stejskal, M. Vranka: *Zabudni na Everest*, Šport 1989.
* M. Vranka: *Od Gašerbrumu po Everest*, 1996.

Dokumenty
---------

* BARABÁŠ, Pavol; *Vábenie výšok 2017*, 105 min. (Vábení výšek, Addicted to Altitude)

Publikácie
----------

* I. Gálfy a kol.: *II. expedícia Nanga Parbat 8125 m Himaláje*, Československo 1971
* I. Gálfy, M. Kriššák: *Makalu*, Šport 1978.

Externé odkazy
--------------

* Sieň slávy 2006
* História výškového horolezectva

Autoritné údaje: * abART: 69803
* ISNI: 0000 0000 6163 1915
* NK ČR: ola2003193713
* VIAF: 84992719
**Ivan Gajan** (\* 2. september 1958, Žilina) je významný slovenský klavirista.

Životopis
---------

Od roku 1972 do roku 1977 študoval na Konzervatóriu v Žiline v triede Antona Kalláya. Počas štúdia získal niekoľko ocenení z národných a medzinárodných klavírnych súťaží. V rokoch 1974 a 1975 sa opakovane zúčastnil Medzinárodnej súťaže F. Chopina v Mariánských lázňach, kde získal 3. cenu (1974) a 2. cenu (1975). V roku 1976 sa zúčastnil súťaže Beethovenov hradec, kde získal 1. cenu. V roku 1977 získal titul absolútneho víťaza na Súťaži študentov slovenských konzervatórií.

Od roku 1977 do roku 1982 študoval na Moskovskom štátnom konzervatóriu (v Rusku je konzervatórium vysoká škola) u významného ruských pedagógov Stanislava Nejgauza, Viery Gornostajevovej a Eleny Richter. Počas štúdia sa zúčastnil Medzinárodnej klavírnej súťaže Roberta Schumanna v Zwickau, kde ako finalista získal 6. cenu a titul laureáta (1981).

V súčasnosti vyučuje na VŠMU v Bratislave a na JAMU v Brne.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6

Externé odkazy
--------------

* profil na stránke *www.osobnosti.sk*
* Ivan Gajan na *www.old.hc.sk*

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0001 2076 9157
* LCCN: n95045920
* NK ČR: xx0135011
* SNK: 154722
* VIAF: 171819864
* WorldCat: lccn-n95045920
budova Albertiny
**Albertina** je galéria umenia založená v roku 1768 vo Viedni vojvodom Albertom Saským a jeho manželkou Máriou Kristínou (rakúskou arcivojvodkyňou, štvrtou dcérou cisárovnej Márie Terézie), je jednou z najväčších svetových zbierok grafiky. 

Zbierky galérie tvorí cca 50 tisíc kresieb, leptov a akvarelov a viac ako 1,5 milióna rytín. Katalóg uvádza 43 kresieb Raffaela, 145 Albrechta Dürera, 70 Rembrandtových a (teda viac, ako ktorákoľvek iná galéria na svete) či 150 prác Egona Schieleho. Medzi ďalšími autormi sú zastúpení Leonardo da Vinci, Michelangelo Buonarroti, Peter Paul Rubens, Hieronymus Bosch, Pieter Brueghel, Paul Cézanne, Pablo Picasso, Henri Matisse, Gustav Klimt či Oskar Kokoschka. 

Začiatkom roku 1919 budova galérie i jej zbierky prešli z majetku Habsburgovcov do vlastníctva Rakúskej republiky. V roku 1920 bola zbierka rytín spojená so zbierkou starej dvornej knižnice (*Hofbibliothek*). Meno «*Albertina*» dostala galéria v roku 1921. V marci roku 1945 bola Albertina vážne zasiahnutá bombardovaním. V roku 1998 bola komplexne rekonštruovaná a zbierky boli uložené podľa najnovších poznatkov a s vysokým stupňom zabezpečenia. V súčasnosti je galéria prístupná verejnosti.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Albertina (Viedeň)**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne webové stránky

Súradnice: 48°12′17″S 16°22′05″V﻿ / ﻿48,2047°S 16,368186°V﻿ / 48.2047; 16.368186

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Albertina na českej Wikipédii.*
**August Ferdinand Möbius**(/ˈmøbiʊs/) (\* 17. november 1790 – † 26. september 1868) bol nemecký matematik a teoretický astronóm. Narodil sa v meste Schulpforta v Sasku a zomrel v Lipsku.

Najznámejší je jeho objav tzv. möbiovej plochy (tiež Möbiova páska), dvojrozmerného povrchu bez orientácie, ktorý má iba jednu stranu pri zobrazení v trojrozmernom euklidovskom priestore. Nezávisle ju v približne rovnakom čase objavil aj Johann Benedict Listing. Möbius ako prvý predstavil homogénny súradnicový systém do projektívnej geometrie.  Jeho záujmom bola tiež teória čísel a významná möbiova funkcia μ(*n*) a möbiov vzorec inverzie (?) sú tiež pomenované po ňom.

Möbius študoval u Carla Friedricha Gaussa. Bol potomkom Martina Luthera.

Dramatická postava Johann Wilhelm Möbius - výstredný vedec, ktorý sa pokúša vyhnúť vlastným vynálezom tým, že predstiera šialenstvo - v Dürrenmattovej satirickej hre  *Fyzici* je pomenovaná po ňom. Rovnako aj asteroid 28516 Möbius. Pocta mu je vzdaná aj v počítačovej hre Serious Sam: The Second Encounter vo forme mapy dm\_mobius. Tiež hrá pivotnú úlohu v knižnej sérii Nekroskop od Briana Lumleyho.

Iné projekty
------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Matematický portálAstronomický portál |

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **August Ferdinand Möbius**

Autoritné údaje: * BnF: 123401153
* GND: 119147114
* ISNI: 0000 0001 0881 877X
* LCCN: n87805795
* NK ČR: xx0173855
* VIAF: 27139308
* WorldCat: lccn-n87805795
- Africká platňa, spolu so somálskou platňou na východnom okraji
**Africká platňa** je tektonická platňa, pokrývajúca kontinent Afrika a časť Atlantiku. Je tvorená niekoľkými kratogénmi (konžský, kalaharský, západoafrický, saharský a zimbabwiansky kratogén), ktoré sa spojili počas vývoja Gondwany, približne pred 550 mil. rokmi.

Na západnej strane je ohraničená Stredoatlantickým chrbátom, ktorý ju oddeľuje od severamerickej a juhoamerickej platne. Na severe ju od veľkej euázijskej platne a dvoch menších (egéjskej a anatólskej platne) oddeľuje sústava menších hlbokomorských priekop v Stredozemnom mori. Z východnej a juhovýchodnej strany je od arabskej a somálskej platne oddelená Východoafrickým riftovým systémom. Južný okraj hraničí s antarktickou platňou.

Až na severný okraj sú hranice africkej platne tvorené aktívnymi okrajmi tektonických platní, čo má za následok vznik rozsiahlych riftových systémov. Dôležitá je Afarská depresia vo východnej Afrike, miesto stretu troch platní a pravdepodobného výsytu horúcej škvrny.

Severná, konvergentná hranica má za následok vyvrásnenie mladých európskych pohorí (Alpy, Karpaty) - alpínske vrásnenie. Stredozemné more predstavuje posledné zvyšky druhohorného a treťohorného mora Tethys, pomalý posun eurázijskej a anatólskej platne južným a africkej platne severným smerom ho postupne uzatvára.

Pozri aj
--------

* Zoznam tektonických platní

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Africká platňa**

  


| * z
* d
* u
Tektonické platne |
| --- |
| Hlavné platne | Africká platňa · Antarktická platňa · Austrálska platňa · Eurázijská platňa · Juhoamerická platňa · Pacifická platňa · Severoamerická platňa |  |
| Malé platne | Amurská platňa · Arabská platňa · Filipínska platňa · Indická platňa · Karibská platňa · Kokosová platňa · Ochotská platňa · Platňa Nazca · Platňa Scotia · Platňa Yangtze · Somálska platňa · Sundská platňa |
| Mikroplatne | Anatólska platňa · Bandská platňa · Barmská platňa · Egéjska platňa · Galapážska platňa · Karolínska platňa · Kermadecká platňa · Mariánska platňa · Molucká platňa · Okinawská platňa · Panamská platňa · Platňa Altiplano · Platňa Balmoral Reef · Platňa Birds Head · Platňa Conway Reef · Platňa Futuna · Platňa Juan de Fuca · Platňa Juan Fernandez · Platňa Južný Bismarck · Platňa Manus · Platňa Maoke · Platňa Niuafo’ou · Platňa Nové Hebridy · Platňa Rivera · Platňa Severný Bismarck · Sandwichská platňa · Severoandská platňa · Shetlandská platňa · Šalamúnska platňa · Timorská platňa · Tonžská platňa · Veľkonočná platňa · Woodlarkská platňa |



|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vedy o Zemi |
**Arkesilaos** (starogr. *Ἀρκεσίλαος*) bol grécky sochár v 1. storočí pred Kr.

Arkesilaos, grécky sochár z Tarentu (alebo z Atén), pôsobil hlavne v Ríme, zrejme v 1. polovici 1. storočia pred Kr. Podľa rímskeho historika Plínia si ho ako umelca vysoko vážili, obzvlášť bol oslavovaný rímskym vzdelancom Marcusom Varrom. Bol priateľom známeho rímskeho mecenáša Licinia Luculla, ktorý ho okolo 87 pred Kr. vzal do Ríma.

Medzi jeho diela patrila socha Venuše *Genetrix*, ktorá stála na Caesarovom fóre (v chráme Venuše rodičky), mramorová levica s malými okrídlenými cupidmi (s amormi) a Kentauri nesúci nymfy, dielo zhotoveného z jedného kusa mramoru, ktoré vlastnil rímsky obdivovateľ umenia Asinius Pollio. Licinius Lucullus si u neho objednal sochu Fortuny (bohyne Štastia), nanešťastie obaja zomreli a socha nebola nikdy dokončená.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Arkesilaos*
2. ↑  SCHMUCK, Hilmar. *Biographischer Index der Antike*. Berlin : Walter de Gruyter, 2001. 1073 s. ISBN 978-31-1095-441-8. S. 117. (po nemecky)
3. 1 2  OSTROWSKI, Janusz. *Słownik artystów starożytności: architektura, rzeźba, malarstwo, rzemiosło artystyczne*. Katowice : Ksiaznica, 2006. 348 s. ISBN 978-83-7132-931-9. S. 37. (po poľsky)
4. ↑  Plínius, *Naturalis Historia*, 36, 41.
5. ↑  Plínius, *Naturalis Historia*, 35, 155.
6. ↑  I. L. Kober, 1865, *Slovník naučný*, str. 31
7. ↑  Plínius, *Naturalis Historia*, 36, 33.
8. ↑  Plínius, *Naturalis Historia*, 35, 156.
**Aqua** je grafické používateľské rozhranie a základná vizuálna téma pre operačný systém Mac OS X spoločnosti Apple Inc. Ako napovedá názov, rozhranie pripomína vodu. Jednotlivé grafické prvky pripomínajú kvapky, využíva sa priehľadnosť jednotlivých prvkov a odrazy pripomínajúce odrazy od vodnej hladiny.

Pôvodný vzhľad rozhrania Aqua bol vytvorený na doplnenie dizajnu počítačov iMac a Power Macintosh G3 a G4, ktorých plastové kryty rovnako využívali priehľadnosť a priečne pruhovanie. V rokoch 2003-2004 prešla spoločnosť Apple vo svojom priemyselnom dizajne k téme "brúseného kovu" (príkladom sú monitory hliníkové Apple Cinema Display). S prechodom na kovový vzhľad Apple upustilo od priečneho pruhovania a znížilo dôraz na priesvitné efekty. Nekonzistentnosť vzhľadu grafického rozhrania je v komunite užívateľov Mac OS X považovaná za mierne kontroverznú.

Externé odkazy
--------------

* Apple — Mac OS X — Vlastnosti — Aqua (v angličtine)
* Apple — Mac OS X — Vlastnosti — Aqua (v slovenčine)
**Rupert Sheldrake** (\* 28. jún 1942, Newark-on-Trent, Spojené kráľovstvo) je anglický biológ a filozof. 

Študoval filozofiu od roku 1963 na Harvard University v USA, promoval v odbore biochémia na University of Cambridge v Anglicku. Je členom Kráľovskej spoločnosti.

Žije ako súkromný vedec v Londýne.

V rokoch 1974-1978 pracoval ako rastlinný fyziológ vo výskumnom pracovisku v Indii, kde ho inšpirovala celostná ázijská filozofia k formulovaniu teórie morfogenetických polí, podľa ktorej sa svet javí ako vyvíjajúci sa organizmus vytvárajúci nespočetné formy - od galaxií cez jednobunkové organizmy až po subatomárne častice. Súvislosti medzi týmito štruktúrami zabezpečujú morfogenetické polia, tvoriace akúsi pamäť prírody.

Podľa Sheldrakea sa západná civilizácia dostala do bezvýchodiskovej situácie a bude vystriedaná holistickým vekom.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Rupert Sheldrake**

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 125920
* BnF: 120174024
* GND: 11903526X
* ISNI: 0000 0001 0911 8708
* LCCN: n82003324
* NK ČR: xx0004616
* VIAF: 68941307
* WorldCat: lccn-n82003324
**Arkesilaos** (starogr. *Ἀρκεσίλαος*) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 188 pred Kr.

Arkesilaa z arkádskeho Megalopolisu na 148. olympijských hrách korunoval *athlothetés* (najstarší z hellanodikov) za víťazstvo v behu na jedno stadion. V starovekom Grécku sa olympijské víťazstvo cenilo rovnako ako víťazstvo vojvodcu vo vojne. Túto prelomovú udalosť v Arkesilaovom živote priliehavo vyjadruje spev prvej Pindarovej *Olympijskej ódy*, ktorá znie: „*Do ďaleka žiari sláva vydobytá na olympijských hrách, kde bojuje rýchlosť a sila spojená s odvahou o najvyššiu cenu. Kto tam zvíťazí, teší sa po celý život úcte sladkej ako med, ktorá odmieňa úspech. Veď stále a každodenné šťastie je to najlepšie, čo si môže človek priať.*"

Menom Arkesilaa navyše 148. olympiádu (štvorročné obdobie) nazvali, lebo menom víťazov tejto disciplíny sa olympiády označovali. V starovekom Grécku bol zoznam týchto olympiád spoločne s ich víťazmi zostavený koncom 5. stor. pred Kr. a od 4. stor. pred Kr. ho grécki historici používali pri datovaní. Olympijské víťazstvo Arkesilaa uvádza Eusebios vo svojom diele Kronika (starogr. *Παντοδαπὴ Ἱστορία* – *Pantodapé Historia*), a to v zozname olympijských víťazov, ktorý vyhotovoval z písomnosti Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Eusebios, *Kronika* 2,193.
2. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 130.
3. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 169.
4. ↑  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2004. ISBN 0-203-49732-5. S. 158.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.
6. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 425.
7. ↑  Josef Šusta. *Dějepisectví*. Praha : Nákl. Historického klubu, 1933. S. 9.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Australian Open 2002** bol grandslamový tenisový turnaj, ktorý sa konal od 14. januára do 27. januára 2002 v austrálskom Melbourne. Víťazmi dvojhier sa stali Jennifer Capriatiová a Thomas Johansson.

Seniori
-------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Australian Open 2002*
**Švédsko Thomas Johansson** vs. Rusko Marat Safin 3-6, 6-4, 6-4, 7-6(4)

### Dvojhra žien

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Ženská dvojhra na Australian Open 2002*
**USA Jennifer Capriatiová** vs. Švajčiarsko Martina Hingisová 4-6, 7-6(7), 6-2 

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Australian Open 2002*
**Bahamy Mark Knowles / Kanada Daniel Nestor** vs. Francúzsko Michaël Llodra / Francúzsko Fabrice Santoro 7-6, 6-3

### Štvorhra žien

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Ženská štvorhra na Australian Open 2002*
**Švajčiarsko Martina Hingisová / Rusko Anna Kurnikovová** vs. Slovensko Daniela Hantuchová / Španielsko Arantxa Sánchezová Vicariová 6-2, 6-7, 6-1

### Zmiešaná štvorhra

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Zmiešaná štvorhra na Australian Open 2002*
**Slovensko Daniela Hantuchová / Zimbabwe Kevin Ullyett** vs. Argentína Paola Suárezová / Argentína Gastón Etlis 6-3, 6-2

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka turnaja

| * z
* d
* u
Australian Open |
| --- |
| Open Era | 
* 1969
* 1970
* 1971
* 1972
* 1973
* 1974
* 1975
* 1976
* 1977
	+ Jan
	+ Dec
* 1978
* 1979
* 1980
* 1981
* 1982
* 1983
* 1984
* 1985
* 1986
* 1987
* 1988
* 1989
* 1990
* 1991
* 1992
* 1993
* 1994
* 1995
* 1996
* 1997
* 1998
* 1999
* 2000
* 2001
* 2002
* 2003
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* 2008
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017
* 2018
* 2019

 |
**Arktický deň** je v meteorologickej terminológii deň (resp. ľubovoľných 24 hodín), počas ktorého maximálna teplota vzduchu nepresiahne -10 °C. Príčinou arktických dní v strednej Európe býva obyčajne prúdenie arktického vzduchu z oblasti severného Uralu alebo severnej Škandinávie. 

Výskyt arktických dní je na Slovensku veľmi zriedkavý. Ich priemerný počet počas zimy je v nížinách veľmi nízky, napr. v Hurbanove je to iba jeden deň, pričom je veľa zím, počas ktorých sa arktické dni vôbec nevyskytnú. Vo vyšších polohách a v kotlinách severného Slovenska je ich výskyt častejší, najmä vďaka nízkym ranným teplotám, v dôsledku ktorých počas krátkeho dňa nedokáže slnko zohriať vzduch nad -10 stupňov.

Pozri aj
--------

* Letný deň
* Tropický deň

Externé odkazy
--------------

* Príklad arktického dňa na niektorých meteostaniciach, 25. január 2014.
* Priemerné januárové teploty a počet januárových arktických dní pre vybrané meteostanice, prehľad od roku 1901 (resp. 1951/1955) do 2014.

Zdroj
-----

* SHMÚ: Slovník vybraných meteorologických pojmov a výrazov


|  |  |
| --- | --- |
|  | Portál vedy o Zemi |