recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Afganská islamská republika*Džumhúríji Islámíji Afghánistán*(daríjsky)*Da Afghánistán Islámí Džumhúríjat*(paštsky)جمهوری اسلامی افغانستاند افغانستان اسلامي جمهوریت**

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ← Prechodný islamský štát Afganistan | **2004 – 2021** | Afganský islamský emirát → |

|  |  |
| --- | --- |
| Vlajka štátuvlajka | Štátny znakznak |

 |
| **Hymna:** *قلعه اسلام قلب اسیا(Pevnosť Islamu, srdce Ázie) (2004–2006)سرود ملی(Národná hymna) (2004-2021)* |
| **Motto:** *لا إله إلا الله، محمد رسول الله* (Nie je božstva okrem Boha a Mohammed je prorokom božím) |
| **Geografia**

|  |
| --- |
| Mapa štátu |

 |
| Hlavné mesto | Kábul |
| Rozloha | 652 864 km²  |
| Najvyšší bod | Nošak  |
| Najdlhšia rieka | Hilmand  |
| **Obyvateľstvo** |
| Počet obyvateľov | 38 972 230 (2020) |
| Národnostné zloženie | 42 % Paštuni, 27 % Tadžici, 9 % Hazárovia, 9 % Uzbeci, 4 % Aimakovia, 3 % Turkméni, 6 % ostatní |
| Jazyky | paštčina, daríjčina |
| Náboženstvo | 90 % Sunnitský islam, 9,7 % Šiitský islam, 0,3 % iné |
| **Štátny útvar** |
| Štátne zriadenie | unitárna prezidentská islamská republika |
| Vznik | 8. decembra 2004 |
| Zánik | 15. augusta 2021 – Pád Kábulu |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Predchádzajúce štáty:**

|  |  |
| --- | --- |
| Prechodný islamský štát Afganistan | Prechodný islamský štát Afganistan |

 | **Nástupnícke štáty:**

|  |  |
| --- | --- |
| Afganský islamský emirát | Afganský islamský emirát |

 |

 |

**Afganská islamská republika** bol dlhý tvar názvu štátu Afganistan v rokoch 2004 až 2021. Nahradil Prechodný islamský štát Afganistan. V auguste 2021 krajinu znova dobylo hnutie Taliban, ktoré na území Afganistanu vyhlásilo islamský emirát.

Dejiny
------

Po páde vlády Talibanu v roku 2001 krajinu chvíľu riadila dočasná vláda, až kým 9. októbra 2004 neprebehli prezidentské voľby. Prezidentom sa stal Hámid Karzaj, ktorý krajine vládol do roku 2014, keď bol nahradený Ashrafom Ghanim. [chýba zdroj]

Počas celej existencie republiky boli v štáte prítomné ozbrojené sily krajín NATO, hlavne USA, ktoré mali za úlohu chrániť novozaloženú republiku pred Talibanom a taktiež pomôcť pri výcviku novej afganskej armády. [chýba zdroj]

### Kolaps

14. apríla 2021 generálny tajomník NATO Jens Stoltenberg vyhlásil, že aliancia začne 1. mája z územia Afganistanu svoje vojská sťahovať. Taliban na toto zareagoval ofenzívou a už 15. augusta vojská Talibanu vtrhli do Kábulu, kde prevzali moc a 19. augusta vyhlásili obnovenie Afganského islamského emirátu.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
**Afeidas** (starogr. *Ἀφείδας*) je v gréckej mytológii syn lykosúrskeho kráľa Arkada.

Afeida, syna lykosúrskeho kráľa Arkada, považovali v starovekom Grécku za arkádskeho hrdinu. Jeho matkou bola podľa rôznych verzií buď Laodameia, dcéra spartského kráľa Amykla alebo Meganeira, dcéra eleusínskeho kráľa Krokóna, alebo nymfa Chrysopeleia.

Grécky cestovateľ Pausanias, ktorý v 2. storočí navštívil Arkádiu sa od miestnych obyvateľov okrem iných informácií dozvedel, že matkou Afeida bola dryáda Erato: „*Túto vílu nazývajú Erato a tvrdia o nej, že Arkadovi sa s ňou narodil Azan, Afeidas a Elatos; ešte predtým sa mu narodil ľavoboček Autolaos. Arkas rozdelil synom, ktorí dospeli, zem na tri diely, jedna časť bola pomenovaná po Azanovi Azánia. Z tejto časti sa vraj odsťahovali tí, ktorí bývajú okolo jaskyne vo Frýgii zvanej Steunos a okolo rieky Penkaly. Afeidas dostal Tegeu s príslušným územím, preto tiež básnici nazývajú Tegeu územím Afeida. Elatos získal pohorie Kyllénu, vtedy ešte bezmennú. Neskôr sa Elatos odsťahoval do dnešnej Fókydy, pomáhal Fókom zaťažených vojnou obyvateľmi Flegyai a stal sa zakladateľom mesta Elateie. Azan mal syna Kleitora, Afeidas Alea, Elatos mal vraj päť detí: Aipyta, Perea, Kylléna, Ischya a Stymféla.*"

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,9,1.
2. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 84-85.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 354.
**Bill Kaulitz** (\* 1. september 1989, Lipsko, Nemecko) je spevák nemeckej kapely Tokio Hotel.

Životopis
---------

Bill Kaulitz sa narodil 1. septembra 1989 v Lipsku (vtedy ešte v Nemeckej demokratickej republike). Narodil sa desať minút po svojom bratovi, dvojčati Tomovi. Bill je synom Simone a Jörga Kaulitzových. Jeho rodičia sa rozviedli, keď mal sedem rokov, a matka si potom vzala Gordona Trümpera, gitaristu nemeckej rockovej kapely "Fatun". Nevlastný otec inšpiroval bratov Kaulitzových a tí sa začali zaoberať hudbou.
Bill daboval Arthura v nemeckej verzii filmu Arthur a Minimojovia.
Pre jeho vzhľad, mladosť a špeciálny účes je populárny medzi mnohými dospievajúcimi dievčatami. V auguste 2008 bol Bill Kaulitz vybraný ako najatraktívnejší spevák na javisku, čitateľmi španielskeho časopisu "Hola".
Bill ma svoju podobizeň z vosku v múzeu voskových figurín Madame Tussaud v Berlíne od 30. septembra 2008 .
V decembri 2008 Bill Kaulitz obsadil šieste miesto v súťaži MTV News "Muž roku".

Bill žil s bratom Tomom nejaký čas v Hamburgu (podľa jeho slov najkrajšie mesto Nemecka) , momentálne bývajú v LA. Z Hamburgu sa odsťahovali kvôli stalkingu skupiny s názvom "Afgánky na turné" a paparazzom.

Ostatná práca
-------------

Bill si ako sedemročný spolu s bratom Tomom zahral menšiu rolu v dráme *Verückt nacht dir*. Skúsenosti má aj s dabingom, keďže v roku 2006 daboval rolu Arthura v animovanom filme *Arthur und die Minimoys* a v roku 2009 daboval tú istú rolu v druhom pokračovaní filmu.

V roku 2010 Tokio Hotel nahrali spolu s estónskou speváčkou Kerli pieseň *Strange* na album *Alice in Wonderland*, inšpirovaný eponymným filmom Tima Burtona. Bill a Tom taktiež nafotili sériu fotografii pre PETA.de, aby takýmto spôsobom protestovali za práva zvierat. 

V tom istom roku Bill spolupracoval s dvojčatami Deanom a Danom Catenovými, zakladateľmi módnej značky DSquared, ako model na ich prehliadke v Miláne s názvom DSquared's Menswear Autumn/Winter 2010 show. Predviedol dva modely, a to keď otváral a uzatváral prehliadku songami Scream a Screamin'.

Spoločnosť Audi oslovila Billa a Toma, aby sa stali ich novými reklamnými tvárami. Ich úlohou bolo otestovať nový model auta. Táto kampaň mala osloviť hlavne mladšie generácie. Zábery z testovania boli odvysielané aj v Tokio Hotel TV. 

V máji 2010 sa Bill podieľal na piesni *If I Die Tomorrow* od kapely Far East Movement na ich album  *Dirty Bass*.

V roku 2010 si Bill taktiež zahral v relamnom spote spoločnosti Saturn spolu s rockovou legendou Alice Cooperom.

V roku 2013 sa Bill a Tom stali porotcami v desiatej sérii súťaže *Deutschland such den Superstar*. Šou sa natáčala od 5. januára do 11. mája 2013.

Referencie
----------

1. ↑

Autoritné údaje: * GND: 1172820090
* ISNI: 0000 0001 3315 950X
* LCCN: n2022006342
* NK ČR: xx0145502
* VIAF: 230720274
* WorldCat: lccn-n2022006342
**Afareus** (starogr. Ἀφαρεύς – *Afareus*, latinsky *Aphareus*) bol v gréckej mytológii messénský kráľ, syn spartského kráľa Periéra a jeho manželky Gorgofony.

Mal dvoch synov, siláka Ida a ostrozrakého Lynkea. V gréckych mýtoch sa však aj uvádza, že otcom Ida bol boh morí Poseidón, ktorý mu dokonca požičal okrídlený voz, keď sa Idas uchádzal o ruku Marpéssy, dcéry kráľa Euéna.

Idas a Lynkeus boli bratrancami Dioskurov, hrdinov Kastora a Polydeuka. Aj keď z počiatku vládla medzi nimi rivalita, neskôr spoločne vykonali mnoho hrdinských činov, medzi inými lov na kalydónského kanca a zúčastnili sa spolu aj výpravy Argonautov pre zlaté rúno.

Nakoniec však spoločne vykonali krádež dobytka v Arkádii a pri delení koristi došlo medzi nimi k prudkému sporu, pri ktorom všetci štyria zahynuli.

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Afareus na českej Wikipédii.*
**Pľúcny acinus** alebo **pľúcny acínus** (lat. *acinus pulmonalis*) je koncová jednotka pľúcneho parenchýmu, kde dochádza k výmene plynov medzi krvou a vonkajším prostredím. 

Ide o časť periférne od terminálneho bronchiolu, posledného vetvenia prieduškového stromu. Obsahuje ductus ducti alveolares a pľúcne mechúriky (alveoly). Priemer acinu je 6 až 10 mm. Tri až 24 acinov tvorí sekundárny pľúcny lobulus.

Acinus je zložený zo štruktúr, ktoré sú pod rozlišovacou schopnosťou počítačovej tomografie, nedajú sa preto v súčasnosti in vivo priamo zobraziť. Nahromadenie patologického obsahu v acinoch (ktoré sú za normálnych okolností vyplnené vzduchom) sa pri HRCT vyšetrení pľúcneho parenchýmu prejaví vo forme zle definovaných nodulárnych opacít.

Zdroje
------

* Hansell David M. Bankier Alexander, MacMahon Heber et al. Fleischner Society: glossary of terms for thoracic imaging. *Radiology*, 2008, čís. 246, s. 704. Dostupné online. ISSN 1527-1315.
* WEBB, Richard. Thin-section CT of the secondary pulmonary lobule: anatomy and the image — the 2004 Fleischner lecture. *Radiology*, 2006, čís. 239 (2), s. 322–338. Dostupné online. ISSN 1527-1315.

| * z
* d
* u
Dýchacia sústava |
| --- |
| 
* nos
* nosová dutina
* hltan
* hrtan
* priedušnica
* priedušnička
* pľúca
* popľúcnica
* pleurálna dutina
* pľúcny acinus
* pľúcny mechúrik

 |
**WCT Johannesburg 1973** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 16. do 22. apríla 1973 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v juhoafrickom Johannesburgu. Bol súčasťou turnajov World Championship Tennis. Titul v dvojhre získal bez boja Američan Brian Gottfried. Titul vo štvorhre získali Američania Robert Lutz a Stan Smith, ktorí vo finále porazili juhoafricko-austrálsky pár Frew McMillan, Allan Stone.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na WCT Johannesburg 1973*
**USA Brian Gottfried** vs. Čile Jaime Fillol bez boja

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na WCT Johannesburg 1973*
**USA Robert Lutz / USA Stan Smith** vs. Južná Afrika Frew McMillan / Austrália Allan Stone 6-1 6-4 6-4

  


| * z
* d
* u
Turnaje v Južnej Afrike |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| – | – | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | – | – | – | – |
| – | – | – | – | – | – | – | – | – | 2009 |
| 2010 | – | – | – | – | – | – | – | – | – |

 |



|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Tenisový portál |
**WTC Johannesburg 1976** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 6. apríla 1976 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v juhoafrickom meste Johannesburg. Bol súčasťou turnajov World Championship Tennis. Titul v dvojhre získal Novozélanďan Onny Parun, ktorý vo finále porazil Juhoafričana Drysdala. Titul vo štvorhre získali Američania Marty Riessen a Roscoe Tanner, ktorí vo finále porazili holandsko-juhoafrický pár Tom Okker, Frew McMillan.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na WCT Johannesburg 1976*
**Nový Zéland Onny Parun** vs. Južná Afrika Cliff Drysdale 7-6 6-3

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na WCT Johannesburg 1976*
**USA Marty Riessen / USA Roscoe Tanner** vs. Holandsko Tom Okker / Južná Afrika Frew McMillan 6-2 7-5

  


| * z
* d
* u
Turnaje v Južnej Afrike |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| – | – | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | – | – | – | – |
| – | – | – | – | – | – | – | – | – | 2009 |
| 2010 | – | – | – | – | – | – | – | – | – |

 |



|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Tenisový portál |
Súradnice: 6°13′57″S 75°09′31″Z﻿ / ﻿6,2325°S 75,158611°Z﻿ / 6.2325; -75.158611

**Guatapé** je mesto v regióne Antioquia v Kolumbii. Je súčasťou podoblasti Východná Antioquia. Na severe susedí s mestom Alejandría, San Rafael na východe a Granada a El Peñol na juhu. Guatapé sa nachádza v blízkosti predmestia mesta Medellín, hraničiac s nádržou vytvorenou kolumbijskou vládou na účely vodnej elektrárne, postavenej na konci roku 1960. Toto malebné mesto je zhromaždiskom pre „Las Vegas", teda malé farmy v tejto oblasti. Guatapé je tiež miestom na rekreáciu pre obyvateľov Medellínu a usiluje o pozornosť zahraničných turistov.

Nové rezorty, mnoho reštaurácií a domy na prenájom pozdĺž jazera sú k dispozícii pre návštevníkov. Takmer každý dom má naspodu fasády pestrofarebný trojrozmerný obrázok, ktorý často zobrazuje výrobky predávané v danom dome, alebo vyjadruje presvedčenie jeho obyvateľov. Ostatné sú obrazy z kultúrneho a poľnohospodárskeho dedičstva lokálnej komunity.

História
--------

Pred tým než prišli do tejto oblasti pyrenejskí dobyvatelia v 16. storočí, toto územie bolo obývané pôvodnými etnickými skupinami, z ktorých boli niektoré riadené indiánskym náčelníkom menom „Guatapé". Na jeho počesť bolo mesto pomenované po ňom. Názov „Guatapé" pochádza z Kečuánčiny a znamená „kamene a voda". V minulosti bolo mesto taktiež nazývané „La Ceja de Guatapé".

Demografické údaje
------------------

Celkový počet obyvateľov: 5 623 obyvateľov (2009)

* mestské obyvateľstvo: 4 182
* vidiecke obyvateľstvo: 1 441

Gramotnosť: 92,3 % (2005)

### Etnografia

Podľa údajov sčítania prezentovaných DANE v roku 2005 etnické zloženie mesta je nasledovné:

* mestic a biela rasa (99,96 %)
* afro-kolumbijská rasa (0,04 %)

Body záujmu
-----------

* Calle del Recuerdo („Ulica suvenírov")
* Farský kostol Nuestra Señora del Carmen
* Kaplnka panny Márie zo Santa Ana
* Komunitné historické múzeum
* Pueblo de Zócalos

### La Piedra

Peñón de Guatapé
Skala Peñol (La piedra del Peñol), ktorá hraničí s jazerom je skalná formácia, ktorá sa vytvorila pred 70 miliónmi rokmi. S dvoma tretinami svojej výšky pod zemou, nad povrch zeme odhaluje viac ako 200 metrov a je viditeľná z celej okolitej krajiny. Návštevníci môžu pocítiť rozmernosť skaly prí výstupe schodiskom postaveným do trhliny v jednej strane, ktoré má viac než 649 schodov. Na plochom vrchole skaly ponúkajú predajcovia potravín a nápojov posedenie s výhľadom na veľhory, ktoré sa tiahnu na obzore v každom smere. Ďalej sa tu nachádzajú darčekové obchody a veža s otvoreným výhľadom na velkolepú scenériu okolia.

Galéria
-------

* Pohľad zo skalyPohľad zo skaly
* Jazero GuatapéJazero Guatapé
* Kostol panny Márie CarmenKostol panny Márie Carmen

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Guatapé**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Guatapé na anglickej Wikipédii.*
Ihly na ručné šitie
Ihla do šijacieho stroja

Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Ihla* pozri *Ihla (rozlišovacia stránka)*.
**Ihla** je nástroj, ktorý sa používa pri šití alebo zošívaní. Je to spájanie dvoch kusov materiálu pomocou nite, či iného vhodného spojiva, za vzniku švov. Ide sa o základný nástroj, ktorý sa využíva na výrobu odevov a pre spájanie ďalších častí. Okrem krajčírstva sa ihly používajú aj obuvníctve, brašnárstve a čaluníctve atď.

Ihla sa skladá z troch častí. Ucho ihly, do ktorého sa prevlieka niť. Telo ihly a špička ihly, ktorá je ostrá a určená na prenikanie materiálom. Ihly sa vyrábajú z kovu, ale v minulosti sa vyrábali i z kostí či dreva.

Ihly sa používajú tak pre ručné šitie, ako aj v špecializovaných šijacích strojoch. Ihle podobnými nástrojmi sú šidlo a špendlík. Ako ochrana pred poranením pri práci s ihlou sa používa náprstok.

História
--------

Ihla je veľmi starý nástroj, ktorý sa začal používať už v praveku. Jeho vznik podmienila potreba spojovania materiálov pri výrobe oblečenia. Prvé vyrábané ihly boli určené na prepichovanie kožušiny a nemali ucho, tak ako ho majú dnešné moderné ihly. V uchu dnešných ihiel je uchytená niť, tak aby sa pri prešívaní pretiahla súčasne skrz spojované látky, či zošívané predmety.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Šicí jehla na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

WikicitátyCommonsWikislovník
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Ihla**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ihla**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Ihla****
viacvodičový telefónny kábel
**Kábel** je jeden alebo viacero drôtov (vodiča) v jednom zväzku. Zväzok sa dá vytvoriť obkrútením alebo spoločným obalom (napr. izoláciou). Kábel môžu tvoriť aj nekovové materiály (optický kábel). 

* Forma kábla vytvoreného s cieľom prenosu mechanickej energie sa nazýva lano (oceľové lano ...). Osobitný druh kábla na prenos mechanickej energie je bowden.
* Kábel s cieľom prenosu elektrickej energie alebo elektrických signálov nazývame elektrický kábel.
* Elektrický kábel obsahujúci elektrické aj mechanické žily (pramene) nazývame samonosný kábel.
* Elektrický kábel slúžiaci na prenos údajov nazývame dátový kábel.

Vnútorné žily kábla môžu tvoriť samostatné (plné) drôty alebo lanká (vytvárajú sa obkrúcaním niekoľkých tenkých drôtov okolo seba). Lanko je voči mechanickému namáhaniu odolnejšie (naťahovanie, ohýbanie, krútenie), ako samostatný drôt.

Na prenos elektrickej energie sa jednotlivé žily kábla navzájom izolujú (izolácia - vrstva zvyčajne s vysokým elektrickým odporom, nevodivá najčastejšie z rôznych druhov plastu). Izolácia chráni kábel elektricky a mechanicky. Vonkajšia izolácia proti mechanickému poškodeniu na veľmi namáhané káble sa nazýva pancier (zvyčajne kovový obal). Izolácia kábla zabraňujúca vysokofrekvenčnému rušeniu alebo vyžarovaniu sa nazýva tienenie (tvorí ju opletenie drôtenou sieťovanou alebo kovovou fóliou).

Káble sa vyrábajú v rôznych formách a úpravách, podľa spôsobu ich použitia. Viazané, pletené, krútená dvojlinka, súmerné (koaxiálne).... Druhy káblov nesú zvyčajne názov podľa použitia (telefónny, sieťový, vysokofrekvenčný, silový ...)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kábel**
**Askaros** (starogr. *Ἄσκαρος*) bol grécky sochár z prelomu 6. a 5. storočia pred Kr.

Rodiskom sochára Askara boli boiócke Téby. Svojmu remeslu sa vyučil pravdepodobne u sochárskeho majstra Kanacha zo Sikyónu.

Podľa Pausania, autora jedinej správy o ňom uvedenej v jeho sprievodcovskej príručke po Grécku, bol tvorcom bronzovej sochy Dia z Olympie: „*Ak sa vyberieme od radnice k veľkému chrámu (Diov chrám v Olympii), naskytne sa nám po ľavici socha Dia akoby ovenčeného kvetmi, v jeho pravej ruke je blesk. To je dielo tébskeho Askara vyučeného Sikyónčanom [Kanachom. Nápis na nej hlása, že je to desiatok z vojny Fókov] a Tesálčanov. Ak sa naozaj títo ľudia postavili do vojny s Fókmi a toto bol dar pre ich víťazstvo nad Fókmi, nebola to takzvaná svätá vojna, ale iná, ktorú viedli ešte skôr, než Médi (Peržania) a ich kráľ vpadli do Grécka.*"

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 358.
2. 1 2  Sarantis Symeonoglou, *The Topography of Thebes from the Bronze Age to Modern Times*, str. 111
3. ↑  Pausanias, *Guide to Greece: Southern Greece*
4. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 415.
**Léon Jessel** (\* 22. január 1871, Štetín, Poľsko – † 4. január 1942, Berlín, Nemecko) bol nemecký operetný skladateľ.

Bol synom nemeckého obchodníka, ktorý v mladosti pracoval v USA, oženil sa tam a neskôr sa vrátil do Pruska. V roku 1891 začínal hudobnú kariéru ako dirigent v malom štátnom divadle v Gelsenkirchen, neskôr vystriedal viacero divadiel: v Mühlheime, Freibergu, v Stettine a napokon v Chemnitzi a Neusterlitzi. Počas toho obdobia začal aj komponovať. Jeho prvá opereta bola jednoaktovka *Die Brautwerbung*, ktorá mala premiéru v letnom divadle v Celle v roku 1894. O dva roky neskôr mala premiéru jeho druhá jednoaktovka *Kruschke am Nordpol*.

Od roku 1900 sa Jessel presťahoval do Lübecku a začal sa naplno venovať kompozícii. Skladal valčíky, pochody, chorály, hudbu pre klavír a podobne. K najznámejším patrili *Der Rose Hochzeitzug*, *Kusshändchen* alebo *Parade der Zinnsoldaten*. Berliner Theater uviedol jeho ďalšie tri operetné diela s premenlivým úspechom. Svetový úspech dosiahla až opereta *Schwarzwaldmädel* (Dievča zo Schwarzwaldu), ktorá mala premiéru v roku 1917. Nasledujúce autorove operetné diela už nezaznamenali výraznejší úspech. Od roku 1933 začal mať problémy s fašistickým vedením, kvôli svojmu židovskému pôvodu. Vďaka svojej „árijskej" manželke mohol žiť do roku 1940 na slobode. Svoju poslednú operetu *Die goldene Mühle* však musel v roku 1936 uviesť v neutrálnom Švajčiarsku. Potom čo Heinrich Himmler pritvrdil protižidovské represálie, Jessela zatklo gestapo a bol brutálne zbitý v berlínskom policajnom väzení na Alexanderplatz. Zomrel na následky týchto zranení v miestnej židovskej nemocnici.

Dielo (výber)
-------------

* 1894 - *Die Brautwerbung*
* 1896 - *Kruschke am Nordpol*
* 1913 - *Die beiden Husaren*
* 1913 - *Wer zuletzt lacht…!*
* 1917 - *Schwartzwaldmädel*
* 1936 - *Die goldene Mühle*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Léon Jessel**

Externé odkazy
--------------

* Léon Jessel
* Bühnenwerke

Autoritné údaje: * BnF: 13931624n
* GND: 119285517
* ISNI: 0000 0001 1762 3843
* LCCN: n82032732
* NK ČR: mzk2011630375
* VIAF: 49411154
* WorldCat: lccn-n82032732
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Askanios* pozri *Askanios (rozlišovacia stránka)*.
*Aeneias so synom Askaniom v Itálii*, rímsky mramorový reliéf z r. 140 - 150 po Kr. Britské múzeum, Londýn
**Askanios** (starogr. *Ἀσκάνιος* – *Askanios*, lat. *Ascanius*, známy i pod rímskou podobou mena *Iulus*), bol syn trójskeho hrdinu Aineia a jeho manželky Kreúsy, zakladateľ Alby Longy, z ktorej vzišiel Rím.

Na rozdiel od iných postáv gréckej mytológie o jeho pôvode existujú tri verzie - grécka, rímska a historická. Podľa gréckej boli jeho rodičmi Aineias a Kreúsa, podľa rímskej, v ktorej vystupuje pod rímskym menom *Iulus* bola jeho matkou druhá Aineiova manželka Lavinia, s ktorou sa oženil v novej vlasti. Historici sa zasa domnievajú, že Askanios a Iulus sú dve rozdielne postavy a každá z nich má inú matku (Askanios Kreúsu a Iulus Laviniu).

V mýtoch sa objavuje až v okamihu úteku jeho otca a starého otca Anchisa z horiacej Tróje a nalodení sa na pobreží na narýchlo zbudované lode. Tie ich po strastiplnej ceste doviezli do novej vlasti - Itálie, kde mal jeho otec podľa príkazu bohov založiť nové mesto a zabezpečiť tak pokračovanie rodu.

Cestou sa Aineias so svojimi druhmi zastavil v Kartágu kde vládla kráľovná Dídó. Od prvého okamihu si Askania obľúbila a často ho brávala na kolená a hrala sa s ním. Pri jednej z takýchto chvíľ ju Askanios jemne pichol hrotom jej šípu v blízkosti srdca. Nikto si to nevšimol, ale Dídó sa v tom okamihu zaľúbila do Aineia. Neskôr vysvitlo, že na kolenách nesedel ozajstný Askanios, ale Erós, premenený na Aineiovho syna.

Askanios prevzal po svojom otcovi vládu v meste Lavinium a pod rímskym menom Iulus sa stal zakladateľom rodu, od ktorého odvodzoval svoj pôvod Gaius Iulius Caesar.

Rovnako ako jeho starý otec a otec i Askanios býva častým námetom výtvarných diel, zachytávajúcich udalosť ako vedený za ruku svojím otcom uteká pred plameňmi horiacej Tróje.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Askanios**

Zdroje
------

* J. Parandowski, *Mytológia*, Tatran, Bratislava, 1980,
* V. Zamarovský, *Bohovia a hrdinovia antických bájí*, Mladé letá, Bratislava, 1980
**Električková doprava** je takisto zastúpená aj v hlavnom meste KĽDR, **Pchjongjangu**.

Vzhľadom k tomu, že občania štátu nemôžu vlastniť automobilov, je mestská hromadná doprava ich jedinou možnosťou, ako cestovať po hlavnom meste. Električky obsluhujú tie časti metropoly, kde nie je zabezpečená doprava metrom či trolejbusmi.

Historický vývoj
----------------

Prvá električková sieť vznikla v Pchjongjangu v časoch japonskej okupácie. Od roku 1910 sa mesto veľmi rýchlo rozvíjalo, elektrické električky prišli na scénu 23. mája 1923, kedy nahradili konské. Celý systém vydržal fungovať zhruba tridsať rokov, v časoch kórejskej vojny bol Pchjongjang ťažko poškodený a došlo zároveň k likvidácii siete.

Súčasný systém električkovej dopravy má krátku históriu. Slávnostné otvorenie sa konalo k 79. narodeninám hlavy štátu, Kim Il-Songa, 12. apríla 1991. O tri dni neskôr začal nový druh dopravy slúžiť cestujúcim. Prvá trať má dĺžku 20 km, je mestského charakteru, spája štvrte Songsan a Songsin, kde sa nachádzajú dve vo svojej dobe nové sídliská, ktoré potrebovali dopravnej obsluhy.

V rovnaký deň o rok neskôr nasledovalo otvorenie druhej trati, a o štyri roky neskôr sa objavila aj nová, zatiaľ posledná trať; táto je však technicky oddelená od ostatných a má rozchod koľají 1000 mm (zvyšok siete je klasického rozchodu). Spája stanicu metra Samhung s mauzóleom Kim Il-Songa. Trate sú na sídliskách vedené mimo hlavnú komunikáciu po vlastnom telese (každý smer sa nachádza na inej strane; vzdialené sú od seba až desiatky metrov), ukončené sú niekedy aj provizórnymi slučkami (počítalo sa s predlžovaním tratí v súvislosti s budovaním ďalších sídlisk).

Vozňový park
------------

Švajčiarske električky na úzkorozchodnej linke Kŭmsusan.
K zahájeniu prevádzky boli dodané električky česko-slovenskej výroby typov T6B5K a KT8D5K (koncové písmeno K označuje, že ide o exportné vyhotovenie pre Severnú Kóreu) a nelicencované čínske kópie vozňov KT4. Hoci vozne typu KT4 sú kĺbové, vzhľadom k technickým problémom sa nakoniec kĺby odstránili.

Po vybudovaní tretej a poslednej trati sa vozňový park rozrástol o ďalšie ojazdené elektricky pôvodom zo švajčiarskeho Zürichu. Tie sú nasadené na úzkorozchodnej trati (celkom 18 motorových a 18 vlečných vozňov). Ich dodanie v roku 1995 bolo prísne utajené.

V rokoch 1996 a 1998 sa objavili ešte aj česko-slovenské električky, ojazdené z Nemecka (z Drážďan, Magdeburgu a Lipska), typu Tatra T4D s vlečnými vozňami Tatra B4D (celkom 100 vozňov).

V roku 2008 bol vozový park doplnený vyradenými električkami Tatra T3SU a T3SUCS z pražského dopravného podniku.

Električky sú spojené do dvojvozňových súprav, a vzhľadom k svojmu už uvedenému významu sú relatívne preplnené. Jednotný mestský náter v podstate neexistuje, električky jazdia vo farbách, v akých boli do mesta dodané.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Električková doprava v Pchjongjangu**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tramvajová doprava v Pchjongjangu na českej Wikipédii.*
**Merná spotreba paliva** spaľovacieho motora je veličina, ktorá udáva koľko hmotnostného množstva paliva je potrebného na vyprodukovanie jednotky energie. Označuje sa **mp** a udáva sa v jednotkách **g.kW-1.h-1** alebo **kg.kW-1.h-1**. 

Čím je merná spotreba nižšia, tým sa palivo lepšie využije. Merná spotreba paliva je teda nepriamo úmerná účinnosti motora. Všetky faktory, ktoré zvyšujú účinnosť motora zároveň znižujú mernú spotrebu. Pri rovnakom chemickom zložení paliva a podmienkach spaľovania je merná spotreba priamo úmerná produkcii CO2.

Merná spotreba paliva závisí od zvolenej koncepcie spaľovacieho motora, jeho technickej realizácie a prevádzkových podmienok. Ten istý spaľovací motor nemá jednu hodnotu mernej spotreby paliva, ale rozsah hodnôt v závislosti od otáčok a zaťaženia, pri ktorých sa merná spotreba meria.

Merná indikovaná spotreba paliva
--------------------------------

Pre určenie mernej indikovanej spotreby paliva sa používa indikovaný výkon motora získaný z indikátorového diagramu. Ide o teoretický parameter, pretože indikovaný výkon je hodnota, ktorá je k dispozícii vo vnútri valca. Na jej praktické využitie ju treba mechanizmom, ktorý nikdy nepracuje bez strát vyviesť, na výstupný hriadeľ motora. Merná indikovaná spotreba paliva sa označuje rozšírením indexu na **mpi** a vypočíta sa:

{\displaystyle m\_{pi}={\frac {M\_{ph}}{P\_{i}}}\cdot 1000}    , kde
* **mpi** — merná indikovaná spotreba paliva [g.kW-1.h-1]
* **Mph** — hodinová spotreba paliva [kg.h-1]
* **Pi** — indikovaný výkon [kW]

Platí tiež vzťah medzi mernou indikovanou spotrebou a indikovanou účinnosťou:

{\displaystyle m\_{pi}={\frac {3600}{H\_{u}\cdot \eta \_{i}}}}    , kde
* **mpi** — merná indikovaná spotreba paliva [g.kW-1.h-1]
* **Hu** — dolná výhrevnosť paliva [MJ.kg-1]
* **ηi** — indikovaná účinnosť [-]

Merná efektívna spotreba paliva
-------------------------------

Merná efektívna spotreba paliva má praktickejšie využitie, pretože na jej určenie sa používa efektívny výkon motora t. j. ten, ktorý je reálne k dispozícii. Merná efektívna spotreba paliva sa označuje rozšírením indexu na **mpe** a vypočíta sa z podobných vzťahov pri použití iných veličín:

{\displaystyle m\_{pe}={\frac {M\_{ph}}{P\_{e}}}\cdot 1000}    , kde
* **mpe** — merná efektívna spotreba paliva [g.kW-1.h-1]
* **Mph** — hodinová spotreba paliva [kg.h-1]
* **Pe** — efektívny výkon [kW]

{\displaystyle m\_{pe}={\frac {3600}{H\_{u}\cdot \eta \_{e}}}={\frac {m\_{pi}}{\eta \_{m}}}}    , kde
* **mpe** — merná efektívna spotreba paliva [g.kW-1.h-1]
* **Hu** — dolná výhrevnosť paliva [MJ.kg-1]
* **ηe** — efektívna účinnosť [-]

Navyše možno uviesť vzťah medzi mernou efektívnou a indikovanou spotrebou, z ktorého vyplýva, že merná efektívna spotreba je vždy vyššia:

{\displaystyle m\_{pe}={\frac {m\_{pi}}{\eta \_{m}}}}    , kde
* **mpe** — merná efektívna spotreba paliva [g.kW-1.h-1]
* **mpi** — merná indikovaná spotreba paliva [g.kW-1.h-1]
* **ηm** — mechanická účinnosť [-]

Zdroje
------

* Trnka J. Urban J.: *Spaľovacie motory*. Alfa Bratislava, 1992.
Súradnice: 48°58′12″S 21°38′49″V﻿ / ﻿48,97°S 21,647°V﻿ / 48.97; 21.647

**Mernícka pahorkatina** je geomorfologický podcelok Beskydského predhoria. Nachádza sa v strednej časti celku, približne medzi údoliami Tople na západe a Ondavky na východe.

Vymedzenie
----------

Podcelok zaberá strednú časť Beskydského predhoria a v rámci celku susedí na okraji údolia Ondavky s Humenským podolím, západným smerom v údolí Tople nadväzuje Hanušovská pahorkatina. Zo severu územie vymedzuje Ondavská vrchovina, južným smerom leží Východoslovenská pahorkatina s podcelkami Toplianska niva, Vranovská pahorkatina, Ondavská niva a Pozdišovský chrbát. Na juhozápadnom okraji vystupujú Vihorlatské vrchy s podcelkom Humenské vrchy.

Osídlenie
---------

Pahorkatinu pretínajú údolia riek Topľa a Ondava, v severojužnom smere do Východoslovenskej nížiny smerujú i ostatné menšie potoky. Popri nich je sústredené osídlenie, ktoré však predstavujú len malé obce s niekoľko sto obyvateľmi.

Doprava
-------

Údoliami veľkých riek vedú hlavné cesty; západným okrajom vedie údolím Tople cesta I/18 (Prešov – Vranov nad Topľou) i železničná trať Prešov – Humenné, údolím Ondavy smeruje cesta I/15 z Vranova nad Topľou do Stropkova.

Referencie
----------

1. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2018-06-19]. Dostupné online.
2. ↑   *mapový portál HIKING.SK* [online]. mapy.hiking.sk, [cit. 2018-08-23]. Dostupné online.
**Frazeologické homonymá** sú rovnakoznejúce frazémy s rovnakou výstavbou, ale významovo aj svojou obraznosťou rozdielne. Môžu vznikať postupným vzďaľovaním jednotlivých významov pôvodne viacvýznamovej frazémy, napr. *mať niekoho na očiach* – I. stále niekoho sledovať, sliediť za niekým, II. spomínať si na niekoho, živo si niekoho pripomínať. Ide o tzv. homogenné frazeologické homonymá. Okrem toho vznikajú aj ako výsledok dvoch osobitých frazeologizácií toho istého slovného spojenia, napr. *merať cestu* – I. nejsť po ceste rovno, motať sa napr. v podnapitosti, II. cestovať, dať sa na dlhú a zvyčajne aj namáhavú cestu. V tomto type ide o heterogénne frazeologické homonymá. Podľa toho, či sa frazeologické homonymá zhodujú alebo nezhodujú aj vo svojich paradigmatických formách, a teda aj v spôsoboch svojho zapájania do kontextu, rozlišujú sa úplné frazeologické homonymá a čiastočné frazeologické homonymá. 

*Článok pôvodne čerpal z diela ĎURČO, Peter (ed.). Frazeologická terminológia (1995) uverejneného na webe Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied.*
**Augustín Mistrík** (\* 30. august 1921, Čierny Balog – † 15. október 1978, Bratislava) bol slovenský lesnícky odborník.

Rodina
------

* otec: Štefan Mistrík
* matka: Mária rod. Herchlová
* manželka: Oľga rod. Tichá

Životopis
---------

V roku 1931 – 1939 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1939 – 1943 na odbore lesného inžinierstva SVŠT v Bratislave. Absolvoval študijný pobyt vo Francúzsku. V roku 1944 – 1945 asistent Ústavu lesných stavieb na SVŠT, počas SNP na Riaditeľstve štátnych lesov v Banskej Bystrici. Prvý námestník ministra lesného a vodného hospodárstva SSR. Zameriaval sa na mechanizáciu lesných prác, budovanie technologických zariadení a lesných komunikácií. Člen odborných domácich aj medzinárodných komisií a vládnych výborov SSR. Autor odborných článkov.

Ocenenie
--------

* 1970 – Za zásluhy o výstavbu

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5842 8262
* NK ČR: mzk2004261295
* SNK: 169614
* VIAF: 84598834
**Peter Žitavský** (nem. Peter von Zittau; \* 1260 - 1270, Zittau – † 1339, Zbraslav) bol český vzdelanec, diplomat, spisovateľ, básnik, tretí opát cisterciánskeho kláštora (od 1316 - 1339) a politik nemeckého pôvodu.

Zrejme pochádzal z meštianskej rodiny a mal vynikajúce vzdelanie - vedel nielen po nemecky a česky, ale aj po latinsky a francúzsky, z čoho sa predpokladá, že vyštudoval nejakú univerzitu (Bologna, Paríž...). Mal vynikajúce znalosti Biblie. Od roku 1927 býval v Prahe. Okolo roku 1305 sa stal členom zbraslavského cisterciánskeho konventu. Bol kaplánom zbraslavského opáta Konráda, s ktorým sa zúčastňoval na mnohých politických jednaniach. Roku 1316 , po Konrádovej druhej rezignácii, bol zvolený za zbraslavského opáta. Naďalej udržiaval styky s kráľovským dvorom, najmä s kráľovnou Eliškou Přemyslovou a neskôr aj s mladým Karolom.

Diela
-----

Roku 1314 po smrti Ota Zbraslavského, prvého spracovateľa *Zbraslavskej kroniky* (Chronicon Aulae Regiae), prevzal Peter jeho rozpracované dielo. Otove kapitoly čiastočne doplnil, prepracoval a uverejnil ich v prvej knihe, v ktorej zachytil udalosti do roku 1316. V ďalších dvoch knihách opisuje situáciu do roku 1338 a dovŕšil tak Otovu prácu, pričom výrazne rozšíril jeho autorský zámer a vytvoril z pôvodného oslavného diela českého kráľa Václava II. rozsiahle historické dielo.

Do 2. knihy Zbraslavskej kroniky vložil Peter aj časť svojho ďalšieho diela *Liber secretorum Aulae Regiae*, ktoré rozpráva o zázrakoch, ktoré sa udiali v zbraslavskom kláštore od jeho založenia až po Petrovu dobu. Nevydané zostali dve knihy - kázanie *Sermones in festivitatibus summis secundum ordinem Cysterciensem in capitulis faciendi*.

Peter sa takisto zaslúžil o vznik zbierky zbraslavských listín – zbraslavský diplomatár.

Posledná zmienka o Petrovi Žitavskom pochádza z 13. januára 1339.

Ďalšia literatúra
-----------------

* 270. PETRUS ZITTAVIENSIS. In: KUZMÍK, Jozef. *Slovník starovekých a stredovekých autorov, prameňov a knižných skriptorov so slovenskými vzťahmi*. Vyd. 1. Martin : Matica slovenská, 1983. 608 s. (Dokumentácia.) S. 331 – 332.

Externé odkazy
--------------

* Životopis Petra Žitavského
* Petr Žitavský
* Zbraslavská kronika

Autoritné údaje: * GND: 118790668
* ISNI: 0000 0000 5596 4748
* NK ČR: jk01092767
* VIAF: 138144814927321288144
Tatra KT4SU v centre Ľvova
Oblastné ukrajinské mesto **Ľvov** prevádzkuje vlastnú **električkovú sieť**. Celkom je na nej cestujúcim k dispozícii okolo 220 vozňov na 75 km tratí.

História
--------

Prvé električkové linky boli otvorené už 5. mája roku 1880 (vtedy to bola Konka). V roku 1906 sa jej prevádzky ujalo mesto a o dva ďalšie roky neskôr implementovalo jeho elektrifikáciu. Vykúpená bola tiež aj trať spoločnosti Siemens & Halske, tá bola v prevádzke od roku 1894. Kým v roku 1896 predstavovala dĺžka siete púhych 8,3 km, v roku 1909 to bolo už 25 km. Tiež počet prepravených cestujúcich rýchlo rástol; roka 1899 to bolo už 5 miliónov prepravených ľudí za rok. Postupujúcej elektrifikácie a výstavba nových tratí v prvom desaťročí 20. storočia nakoniec viedla k zvýšeniu počtu cestujúcich v roku 1907 na 12 miliónov.

Od roku 1922 je tiež zavedená pravostranná premávka. Po druhej svetovej vojne mesto obsadila Červená armáda a bolo pripojené k Sovietskemu zväzu; električková sieť bola následne síce vďaka rozvoju trolejbusov mierne zredukovaná, väčšina prevádzky však zostala zachovaná; v 70. rokoch boli ale zo siete odstránené niektoré trate v centre mesta. S cieľom zvýšiť cestovnú rýchlosť bolo časom zrušených aj mnoho zastávok.

Vozňový park
------------

V súčasnosti sú v prevádzke vozidlá typov Tatra T4 (prevažuje) a Tatra KT4 (iba na jednej linke), ktoré bývajú spriahnuté do súprav. Ako služobné sa používajú niekedy aj staré vozne ešte z čias Rakúska-Uhorska; jedna električka staršia ako 100 rokov slúžila počas Múzejného dňa v prevádzke s cestujúcimi.

Rozchod koľají činí vo ľvovskej sieti 1 000 mm (je to jedna z mála úzkorozchodných električkových prevádzok na území bývalého ZSSR), väčšina tratí je však vo veľmi zlom stave vzhľadom na nedostatok financií. Podobne sú na tom aj vozne.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tramvajová doprava ve Lvově na českej Wikipédii.*
**Augustín Scholtz** (\* 21. júl 1844, Rudňany – † 8. máj 1916, Veszprém, Maďarsko) bol slovenský matematik.

Narodil sa 21. júla 1844 v Rudňanoch. Gymnaziálne štúdiá absolvoval v Spišskej Novej Vsi, Rožňave a v Levoči, potom sa venoval štúdiu matematiky a fyziky, v roku 1863–1864 na viedenskej, 1864–1865 na berlínskej univerzite. Od roku 1865 bol profesorom, neskôr aj riaditeľom evanjelického gymnázia v Spišskej Novej Vsi, v roku 1871–1883 profesorom rovnakého gymnázia v Budapešti, začas riaditeľom aj tejto školy. V roku 1879 získal docentúru na budapeštianskej univerzite a začal tam prednášať. V roku 1884 sa stal profesorom a do svojho odchodu na dôchodok v roku 1909 pôsobil na katedre vyššej matematiky na univerzite v Budapešti. Spolu s Lorándom Eötvösom, Gyulom Königom a Jenö Hunyadym bol v roku 1885 zakladateľom prvého neformálneho spolku matematikov a fyzikov v Uhorsku, z ktorého o šesť rokov neskôr vyrástla celokrajinská Matematická a fyzikálna spoločnosť (Mathematikai és Physikai Társulat), ktorá mala celý rad členov aj zo Slovenska. Vedecky sa venoval predovšetkým riešeniu geometrických problémov pomocou determinantov. Je zaujímavé, že väčšinu svojich vedeckých štúdií, v ktorých sa nachádzajú aj výsledky registrované svetovou vedou, publikoval ešte ako gymnaziálny profesor v Budapešti. Vychádzal najmä z podnetov profesora budapeštianskej techniky Jenö Hunyadyho, absolventa matematických štúdií na nemeckých univerzitách, ktorý sám bol inšpirovaný dielom viacerých nemeckých matematikov, medzi nimi Jacoba Steinera, Christiana Staudta a Augusta Ferdinanda Möbiusa. V Scholtzových štúdiách išlo najmä o algebrické skúmanie podmienok, pri ktorých šesť bodov leží na jednej kužeľosečke. Pri svojich úvahách používal determinanty a dokázal o nich pomocnú vetu, ktorá našla bohaté uplatnenie v teórii determinantov a je uvádzaná ako Hunyadyho–Scholtzova veta. Na Scholtzove výsledky, ktoré uverejňoval okrem maďarských periodík aj v Grunertovom Archíve a ďalších časopisoch, nadväzovali okrem samotného Jenö Hunyadyho a ďalších maďarských matematikov aj viacerí zahraniční odborníci ako Gustav Escherich, Thomas Muir, Ernesto Pascal a ďalší. Zomrel 8. mája 1916 vo Veszpréme v Maďarsku.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 42 - evanjelická farnosť Spišská Nová Ves; pokrstený ako János August Scholcz

Autoritné údaje: * GND: 1032223618
* PIM: PIM69590
* VIAF: 296451842
Renault Samsung SM5
**Renault Samsung SM5** je automobil strednej triedy, ktorý vyrába kórejská automobilka Renault Samsung Motors.

Prvá generácia (A32) (1998—2005)
--------------------------------

Prvá generácia bola založená na modeloch Nissan Cefiro a Nissan Maxima z roku 1995.

Druhá generácia (A34R)
----------------------

Druhá generácia nahradila predchádzajúci model v roku 2005. Je založená na svojom súrodencovi, SM7. Od roku 2008 sa predáva v krajinách Perzského zálivu a v Mexiku ako Renault Safrane.

Tretia generácia (L43)
----------------------

Bola uvedená 18. januára 2009 a začala sa predávať popri predchádzajúcej verzii. Založená je na modeli Renault Laguna, vyvinutá v Soule a vyrába sa v Busane v Kórejskej republike. V Kórei sa v roku 2009 predalo 60 960 kusov.

V súčasnosti je k dispozícii so štvor- a šesťvalcovými motormi. Dieselová verzia bude dostupná neskôr. Používa prevodovku Nissan Xtronic CVT. Podobný model je Renault Latitude.

Galéria
-------

* Prvá generáciaPrvá generácia
* Prvá generáciaPrvá generácia
* Druhá generáciaDruhá generácia
* Druhá generáciaDruhá generácia
* Tretia generáciaTretia generácia
* Tretia generáciaTretia generácia
* InteriérInteriér
* MotorMotor

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Renault Samsung SM5 na anglickej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Renault Samsung SM5**

| * z
* d
* u
Renault Samsung Motors |
| --- |
| SM3  • SM5  • SM7  • QM5 |

| << predošlé – Automobily značky Renault 1980 – súč. |
| --- |
| **Typ** | 1980 | 1990 | 2000 | 2010 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| Miniautomobily |  |  | Twingo | Twingo II | Twingo III |
| Malé automobily | 5 / 7 | Super 5 | Clio I | Clio II / Thalia | Clio III | Clio IV | C V |
| Nižšiastredná trieda | 14 | 9 / 11 | 19 | Mégane I | Mégane II | Mégane III | Mégane IV |
|  | Alliance |  |  |  | Fluence |
| Stredná trieda | 18 | 21 / Medallion | Laguna I | Laguna II | Laguna III | Talisman |
| Vyššia stredná trieda | 20 / 30 | 25 | Safrane | Vel Satis | Latitude |  |
| LAV |  |  | Kangoo I | Kangoo II |
| SUV |  |  |  | Koleos |
|  |  |  |  | Captur |
|  |  |  |  | Kadjar |
| Malé MPV |  |  |  | Modus |  |
| Compact MPV |  |  | Scénic I | Scénic II | Scénic III | Scénic IV |
| Veľké MPV |  | Espace I | Espace II | Espace III | Espace IV | Espace V |
| Kupé | Fuego |  |  | Avantime |  | Laguna Coupé |  |
| Roadster |  |  | Spider |  |  | Wind |  |
Tvorba poézie *renga*
**Renga** (jap. 連歌 spoločná poézia) je klasický žáner japonskej poézie. Je to dlhá reťazová báseň s pevnou formou, ktorú tvoria dvaja alebo viacerí autori. Má najmenej dve strofy (jap. 句 – ku). Úvodná, formalizovaná strofa *hokku* (発句) sa stala základom moderného žánru *haiku*.

Strofy na seba nadväzujú a reťazia sa. Sú rôzne varianty pravidiel určujúcich kedy ktorý typ slohy nasleduje. Toto sa stanovuje vopred a autori prednášajú svoje slohy, ktoré jeden účastník zapisuje. Je to teda kolaboratívne dielo tvorené autormi majúcimi okamžitú inšpiráciu a poetické schopnosti.

Renga je typ pevného, v zmysle západnej poézie viazaného verša a vznikla ako reakcia na intuitívnu a voľnejšiu poéziu *tanka*. Ustálená forma však môže mať modifikácie, záleží od vopred daných propozícií.

Proces tvorby básne renga má tiež ustálenú formu. Je vždy známy hostiteľ a miesto, ktoré poskytuje básnikom, je určený tajomník-zapisovateľ a hlavný hosť sedenia, ktorý tvorí úvodnú slohu *hokku* určenú pre čestných hostí. Samozrejme sú známi i ďalší poeti. Tajomník zapisuje protokol okolo organizácie sedenia a táto listina aj s podpismi autorov má slúžiť ako svedectvo o autorstve básne.

Stavba
------

### Hokku

Prvá strofa, *hokku*, pozostáva zo 17 slabík (presnejšie mór) usporiadaných do troch veršov obsahujúcich 5 + 7 + 5 mór. Skladá ju čestný hosť spoločného básnického posedenia. Musí obsahovať *kigo* (季語), ustálené slovo alebo slovné spojenie symbolizujúce jedno z ročných období alebo udalosti v roku, ako aj predel, *kiredži* (切れ字), ustálené slovo alebo časticu na konci verša.

### Waki

Druhá strofa, *wakiku* (脇句) alebo len *waki* (脇), pozostáva zo 14 mór rozdelených do dvoch veršov po 7. Skladá ju hostiteľ alebo organizátor spoločného básnického posedenia. 

### Daisan

Tretia strofa, *daisan* (第三) pozostáva z 5-7-5 mór. Musí končiť slovesom v tvare s príponou *-te*, ktorá umožní ďalšiemu básnikovi ľahšie nadviazať pokračovanie.

### Hiraku

Strofy medzi treťou a poslednou strofou sa nazývajú *hiraku* (平句), pokojné alebo ploché.

### Ageku

Posledná strofa, ktorá ukončuje a uzatvára báseň renga, sa nazýva *ageku* (挙句).

Dejiny
------

Prvý záznam o básni typu renga je z roku 1125 v cisárskej antológii poézie *Kinjó waka šú*. Z roku 1488 je zachovaný básnický útvar renga so sto veršami. Autori sú traja: Sočó, Šóhaku a Lio Sógi, ktorí boli u Minase Sangin Hyakuina ako hostiteľa.

Referencie
----------

1. ↑  Zdenka Švarcová: Japonská literatura 712-1868, vydaveteľstvo Karolinum, rok 2005, str. 227-228, ISBN 80-246-0999-1, ISBN 80-246-0998-3(soubor)

Pozri aj
--------

* haiku
* tanka
* haiga
* haibun

Externé odkazy
--------------

* Encyclopaedia Britannica - heslo renga


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Literárny portál |

Autoritné údaje: * BnF: 11975055s
* GND: 4177767-0
* LCCN: sh85112845
Reliéfne dosky z náhrobného pomníka so signatúrou Euandra, staroveké Lété, 1. storočie
**Euandros** (starogr. *Εὔανδρος*) bol grécky sochár v 1. storočí.

Sochár Euandros, syn Euandra z macedónskeho mesta Veroia (starogrécky Beroia), bol činný v druhej polovici 1. storočia. Známy je vďaka dvom autorským podpisom. Euandros je podpísaný na časti valcovitej mramorovej základne náhrobného pomníka s reliéfnou bustou ženy (tvár je zničená), nájdenej v tesálskej Larise (v starovekej Pelasgiotide).

Ďalší podpis Euandra sa nachádza na veľkom náhrobnom mramorovom pomníku s reliéfmi (nájdenom v dvoch kusoch) objavenom v roku 1945 na nekropole starovekej Léty (v Mygdonii) neďaleko Solúnu. Reliéf ľavej dosky zobrazuje dve stojace ženy oblečené v himatiónoch, ktorých časť zakrýva temeno hlavy (t. j. „zahalené ženy"). Reliéf pravej dosky s podpisom autora zobrazuje mŕtveho Dionysofóna, syna Hippostrata, odetého v chlamyde, vedľa ktorého stojí ďalší mladík v himatióne, obe postavy sú zobrazené spredu. Mramor náhrobku pochádza pravdepodobne z lomov Veroie. Nachádza sa v archeologickom múzeu mesta Solún (pod inventárnymi číslami 1835A a 1835B).

Euandros bol zrejme otcom sochára Adyma z Veroie. Predpokladá sa, že patril do rodiny sochárov, ktorí tvorili najmä v Macedónsku a Tesálii. Obaja sa pravdepodobne špecializovali na náhrobné pomníky a je dosť nezvyčajné, že sa na svoje diela podpisovali, lebo väčšina miestnych sochárov v tej dobe zostávala v anonymite. To naznačuje, že ich meno malo dobrú povesť.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Euandros - 2*
2. 1 2 3  My Favourite Planet, Sculptors A - D, *Evandros of Veroea*
3. ↑  Inscriptiones, Regions:Central Greece (IG VII-IX): Thessaly (IG IX,2) *IG IX,2 601*
4. ↑  Inscriptiones, Regions: Northern Greece: (IG X): Macedonia *SEG 17:318*
5. 1 2  Robin J. Lane Fox. *Brill's Companion to Ancient Macedon*. Leiden : BRILL, 2011. ISBN 978-90-0420-923-7. S. 566.
6. ↑  Robin J. Fox, Robin Lane Fox. *Brill's Companion to Ancient Macedon*. Leiden : BRILL, 2011. ISBN 978-90-0420-650-2. S. 13.
7. ↑  Association for the Study of Marble and Other Stones used in Antiquity. International Symposium. *ASMOSIA 5*. London : Archetype, 2002. ISBN 978-18-7313-208-1. S. 272.
8. ↑  Inscriptiones, Regions: Northern Greece: (IG X): Macedonia *SEG 18:272*