recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Predný (frontálny) pohľad na prierez srdcom. Biele šípky predstavujú smer toku krvi.
**Dolná dutá žila** (lat. vena cava inferior) je žila, ktorá odvádza žilovú krv z dolných končatín, z orgánov panvy a jej stien, zo stien brucha a párových orgánov dutiny brušnej. 

Vzniká sútokom spoločných bedrových žíl (lat. venae iliacae communes) vo výške L4, prebieha po pravom obvode tiel driekových stavcov napravo od brušnej aorty a po prestupe cez bránicu prerazí perikard a končí vústením do pravej predsiene srdca. Vo svojom priebehu dvakrát zhrubne, prvýkrát po vústení obličkových žíl (lat. venae renales), ktoré vedú krv z obličiek a nadobličiek a druhýkrát tesne pod bránicou v priebehu cez pečeň po vústení pečeňových žíl (lat. venae hepaticae), ktoré odvádzajú žilovú krv z pečene.

Do dolnej dutej žily sa vlievajú aj párové driekové žily, ktoré zbierajú krv z brušnej steny, a sprevádzaju rovnomenné tepny brušnej aorty.

Zdroje
------

* Vysokoškolské učebné texty Srdcovocievny systém, kategórie anatómia človeka
Súradnice: 48°03′55″S 18°04′33″V﻿ / ﻿48,0652778°S 18,0758333°V﻿ / 48.0652778; 18.0758333

**Palárikovské lúky** je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Dunajské luhy.

Nachádza sa v katastrálnom území obce Palárikovo v okrese Nové Zámky v Nitrianskom kraji. Územie bolo vyhlásené alebo novelizované v roku 2011 na rozlohe 16,9313 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.

Predmetom ochrany je: *Účelom vyhlásenia prírodnej rezervácie je zabezpečenie ochrany zachovalých biotopov európskeho významu: Nížinné a podhorské kosné lúky (6510) a Vnútrozemské slaniská a slané lúky (1340) a druhov európskeho významu: pichliač úzkolistý (Cirsium brachycephalum) a kunka červenobruchá (Bombina bombina).*

Referencie
----------

1. ↑  Palárikovské lúky. In:  *Zoznam osobitne chránených častí prírody SR* [online]. Banská Bystrica: Štátna ochrana prírody SR. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Palárikovské lúky na českej Wikipédii.*
Séria počítačov IBM PS/2
**IBM Personal System/2** alebo skrátene **IBM PS/2** je označenie pre tretiu generáciu osobných počítačov vyrábaných spoločnosťou IBM. Rad PS/2 bol uvedený na trh v roku 1987 ako nástupca IBM PC/AT a zo strany IBM išlo o pokus získať späť výsadné postavenie na trhu s osobnými počítačmi predstavením pokročilej proprietárnej architektúry. Počítačov tohto radu sa v priebehu rokov predalo veľké množstvo, ale ako nástroj na opätovné získanie kontroly nad trhom architektúra zlyhala. Hlavnými príčinami tohto zlyhania bola hardvérová nekompatibilita so zvyškom trhu a tiež vyššie obstarávacie náklady. PS/2 navyše nebola otvorená architektúra ako v prípade IBM PC/XT/AT, ale bola výrobcom tretích strán poskytovaná na základe licencie. Táto skutočnosť by znamenala pre ostatných výrobcov nemalú investíciu s neistým ziskom a prevažná väčšina z nich radšej zostala u pozvoľného vylepšovania architektúry IBM PC/XT/AT (výnimkou sú napr. systémy spoločnosti Reply Corporation založené na architektúre PS / 2 MCA).

Súbežne s PS/2 produkovala IBM po určitú dobu systémy s označením Personal System/1 (skrátene PS/1). Ako je možné odhadnúť podľa názvu, tieto počítače boli jednoduchšou, ale aj lacnejšou alternatívou určenú najmä pre nenáročné domáce použitie. Tieto systémy preberali niektoré inovatívne prvky od PS/2 (VGA grafika, PS/2 konektory...), ale kľúčové prvky boli hardvérovo kompatibilné so starším radom PC/XT/AT (ako rozširujúca zbernica bola použitá 16-bitová ISA a pre pripojenie pevného disku bolo použité rozhranie IDE).

Aj keď sa koncepcia PS/2 ako celok nepresadila, niektoré jej prvky ako grafický systém VGA, 3,5" disketová mechanika s kapacitou 1,44 MB, konektor PS/2 pre klávesnicu a myš, 72-pinové moduly SIMM a ďalšie sa postupne stali štandardom v oblasti osobných počítačov.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku IBM Personal System/2 na českej Wikipédii.*
Hala Finlandia v Helsinkách vo Fínsku
**Finlandia-talo** (doslova *Hala Finlandia*) je kongresové a koncertné centrum v Helsinkách od fínskeho architekta Alvara Aalta.

Pôvodne bola Hala Finlandia navrhnutá ako súčasť rozsiahleho architektonického a urbanistického komplexu, nového centra Helsiniek, ktorý sa nerealizoval. Projekt rátal so zastavaním veľkej časti zálivu Toolo s veľkým vejárovitým námestím. Prvý návrh bol vypracovaný v roku 1962. V rokoch 1964 – 1971 bol dopracovaný. Sála bola postavená v rokoch 1967 – 1971. Projekt na kongresové centrum začal v roku 1970, zrealizovaný bol 1973 – 1975

Architektúra
------------

Finlandia-talo je koncipovaná do mnohostrannej kubickej formy. Výraz je expresívny, monumentálny a strohý. Objem stavby pozostáva zo šikmo zrezanej veže, ktorá vyrastá z mohutnej horizontálnej podnože. Základom mohutne pôsobiacej stavby je železobetónový skelet.Exteriérový obklad je vytvorený z bieleho mramoru.

Interiér
--------

Vnútorné priestory sú riešené veľmi veľkoryso, s veľkými rozptylovými plochami.Tvar hlavnej sály vychádza z rozvoľnených foriem a akustických požiadaviek. V objekte sa nevyskytuje takmer žiaden pravý uhol, či ucelený tvar.Interiérové obklady sú väčšinou rovnako vytvorené z mramoru.

Aaltov podpis
-------------

Interiér aj exteriér je plný symbolov a typických znakov a motívov Alvara Aalta. Biely mramor, ktorý Aalto použil je má pre neho súvis so stredomorskou architektúrou, ktorú sa snaží preniesť do Fínska.
Kombinácia bieleho a čierneho obkladu v interiéri symbolizuje fínsku zimnú krajinu.
Všetky farby a materiály navrhol v tlmených prírodných odtieňoch. 
Aalto vo fínčine znamená vlna, túto vlnu prepisuje architekt do mnohých prvkov a detailov. 
Každý kus mobiliáru, osvetlenia, či podlahy bol pre Finlandiu špeciálne navrhnutý.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Finlandia-talo**


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Fínsky portálArchitektonický portál |
**Sangvinik** (z lat. sanguis - krv) je subjekt, ktorý má vlastnosti jedného zo štyroch základných typov temperamentu – stabilný extrovert. Vyznačuje sa vysokou psychickou aktivitou, energickosťou, výkonnosťou, rýchlymi a živými pohybmi, rôznorodosťou a bohatstvom mimiky, rýchlym tempom reči.

Sangvinik má provokaciu často striedať dojmy, ľahko a rýchlo reaguje na udalosti okolia, je spoločenský.

Emócie - predovšetkým kladné - uňho rýchlo vznikajú a rýchlo sa striedajú. Pomerne ľahko a rýchlo prekonáva neúspechy.

Ale niekedy aj úspechy.

Krátky opis sangvinika
----------------------

Veselí, sebavedomí a optimistickí ľudia, ktorí sú radi v spoločnosti a radi spoznávajú nových ľudí. Zvyčajne sú tvoriví a zasnení, takže často začatú práce nedokončia, zvyknú meškať a často zabúdajú. Radi rozprávajú, socializujú sa a veria, že vždy konajú správne, nie sú hanbliví. Sú premotivovaní, často motivujú aj ostatných. Sú náladoví, milí a sarkastickí.

* Pozitívne vlastnosti – Sú zvedaví, skvelí rozprávači, tvoriví, zostanú večnými deťmi, žijú v súčasnosti, ľahko sa kamarátia
* Negatívne vlastnosti – Sú naivní, hlasní, zábudliví, povrchní a nedisciplinovaní, reagujú prehnane, často sa sťažujú, nie sú schopní sa sústrediť

Slávni sangvinici: Franklin D. Roosevelt, Bill Clinton, Robin Williams

Pozri aj
--------

* temperament
* osobnosť
* emócia

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

| **Temperamenty** |
| --- |
| flegmatik | cholerik | sangvinik | melancholik |  |
Súradnice: 48°36′29″S 19°11′24″V﻿ / ﻿48,608°S 19,19°V﻿ / 48.608; 19.19

**Zvolenská pahorkatina** je geomorfologický podcelok Zvolenskej kotliny.

Vymedzenie
----------

Podcelok zaberá centrálnu časť Zvolenskej kotliny a z veľkej časti ho obklopujú práve podcelky vlastnej geomorfologickej jednotky. Na západe leží Sliačska kotlina, severne a severovýchodne nadväzuje Bystrická a Ponická vrchovina, východným smerom na krátkom úseku susedí Povraznícka brázda. Poľana susedí so Zvolenskou pahorkatinou podcelkom Detvianske predhorie, juhovýchodným smerom pokračuje Slatinská kotlina. Južná hranica vedie údolím Slatiny a oddeľuje pohorie Javorie a jeho podcelok Lomnianska vrchovina.

Chránené územia
---------------

Na území Zvolenskej pahorkatiny leží niekoľko maloplošných chránených území, medzi nimi:

* Arborétum Borová hora – chránený areál
* Zolniansky lahar – prírodná pamiatka
* Zolná – prírodná pamiatka
* Mičinské travertíny – národná prírodná pamiatka

Doprava
-------

Významnou dopravnou križovatkou je mesto Zvolen, kde sa križujú cesty zo severu, východu, juhu i západu. Okrajom pahorkatiny vedú údoliami Hrona a Slatiny dôležité koridory; zo severu na juh vedie v trase rýchlostnej cesty R1 a cesty I/66 koridor medzinárodnej cesty E 77 (Krakov – Budapešť). Pri Zvolene sa križuje s E 58 (Nitra – Košice), vedúcej po ceste I/16, vedúcej na Lučenec. Vo Zvolene sa križujú i významné železničné trate Nové Zámky – Zvolen – Košice, Zvolen – Banská Bystrica – Vrútky a Zvolen – Krupina – Čata.

Referencie
----------

1. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2018-06-19]. Dostupné online.
2. ↑   *mapový portál HIKING.SK* [online]. mapy.hiking.sk, [cit. 2018-08-07]. Dostupné online.
**Fintas** (starogr. *Φίντας* – *Fintas*) je v gréckej mytológii syn a nástupca messénskeho kráľa Sybota.

Antický autor Pausanias zaznamenal, že sa za vlády messénskeho kráľa Finta odohrala udalosť, ktorá bola neskôr jednou z príčin vypuknutia vojenského konfliktu medzi Spartou a Messéniou, tzv. prvej messénskej vojny. Pausanias uvádza, že jedného dňa na sviatok bohyne Artemidy, ktorý Sparťania i Messénčania každoročne oslavovali pri jej chráme na hranici oboch kráľovstiev, Messénčania zavraždili spartského kráľa Télekla, ktorý im chcel zabrániť únosu spartských panien. Unesené a znásilnené panny údajne neskôr spáchali samovraždu.

Podľa Messénčanov sa však táto udalosť odohrala inak. Mladí Sparťania preoblečení za dievčatá sa v noci s ukrytými dýkami pokúsili zavraždiť messénskych šľachticov. Messénčania sa bránili a pri tomto incidente bol zabitý aj spartský kráľ Téleklos. Messénsky kráľ Fintas sa ešte vojne vyhol, ale po ďalšom podobnom incidente, ktorý sa udial za vlády jeho následníkov, synov Antiocha a Androkla, už musela Messénia čeliť útoku Sparty.

Referencie
----------

1. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 4,4,1.
2. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 4,4,2.
3. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 4,4,3.
4. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 4,4,4.
Súradnice: 56°03′24″S 160°38′18″V﻿ / ﻿56,05667°S 160,63833°V﻿ / 56.05667; 160.63833

**Kľučevská sopka** je najvyššia (4 835 m) aktívna sopka na polostrove Kamčatka. Nachádza sa asi 450 km na sever od mesta Petropavlovsk-Kamčatskij a asi 100 km od Beringovho mora. Sopka tvorí, spolu so svojimi susedmi (Kameň, Bezymiannyj, Udina, Zimina a Uškovskij) jeden vulkanický masív, ktorý tvorí samostatnú skupinu vo východnej vulkanickej zóne polostrova.

Je to najaktívnejšia sopka polostrova a zároveň aj jedna z najaktívnejších sopiek na Zemi. Prvá historicky zaznamenaná erupcia je z roku 1697 a hoci je jej vek len 6 000 rokov, za posledných 3 000 rokov eruptovala viac než stokrát. Tvorená je prevažne bazaltovými horninami, vyvrhovanými explozívnymi, ale aj efuzívnymi erupciami z hlavného, resp. parazitických kráterov, ktorých je na svahoch sopky minimálne 30. Samotný vrcholový kráter má priemer približne 700 m a jeho morfológia je menená častými erupciami.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kľučevská sopka**.

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu - Kľučevská sopka na Global Volcanism Program (po anglicky)
Súradnice: 41°40′00″S 25°24′00″V﻿ / ﻿41,666667°S 25,4°V﻿ / 41.666667; 25.4

**Kărdžalijské pyramídy** (bulh. Кърджалийски пирамиди) sú prírodná pamiatka nachádzajúca sa v južnom Bulharsku niekoľko kilometrov východne od mesta Kărdžali pri dedine Zimzelen.

Opis
----

Kărdžalijské pyramídy sú skalné pyramídy vo Východných Rodopách. Sformované boli približne pred 40 miliónmi rokov v období, keď Východné Rodopy ešte tvorili časť morského dna.

Zoskupenie Kamenná svadba
-------------------------

Esteticky najzaujímavejšou časťou je skalné zoskupenie Kamenná svadba (bulh. Каменната сватба). Toto zoskupenie sa nachádza v tesnej blízkosti dediny Zimzelen a tvoria ho skalné pyramídy vysoké do 10 metrov pripomínajúce ženícha, nevestu a zvyšok svadobného sprievodu.

Ochranný štatút
---------------

Prírodná pamiatka s výmerou 5 hektárov od roku 1974.

Galéria
-------

* Skalné zoskupenie Kamenná svadbaSkalné zoskupenie Kamenná svadba
* Skalné zoskupenie Kamenná svadbaSkalné zoskupenie Kamenná svadba

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kărdžalijské pyramídy**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Кърджалийски пирамиди na bulharskej Wikipédii.*
zhora: pláž v Sandymount; Ryan's Sandymount House pub; ulica v Sandymount
**Sandymount** (ír. *Dumhach Thrá*, doslovný význam: „duna" alebo „pieskový kopec") je štvrť Dublinu, ktorá sa nachádza na pobreží Írskeho mora. Hraničí s Merrionom na juhu, Ballsbridge na západe a Irishtown a Ringsendom na severe.

Obytné budovy pochádzajú z devätnásteho a začiatku dvadsiateho storočia. V centre Sandymount sa nachádza Sandymount Green Park s bustou Williama Yeatsa.

Vzdelanie
---------

* Marian College

V literatúre
------------

Sandymount a Sandymount Strand sa objavujú v románe *Ulysses* od Jamesa Joycea.

Známe osobnosti
---------------

* William Butler Yeats – spisovateľ, narodený v Sandymounte
* Annie M. P. Smithsonová – spisovateľka, narodená v Sandymounte
* Valentin Iremonger – diplomat a básnik, írsky veľvyslanec vo Švédsku, Nórsku, Fínsku, Luxembursku a Indii

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Sandymount na poľskej Wikipédii.*
**Pillerova komisia** bola rehabilitačná komisia, ktorá pôsobila v rokoch 1968 – 1969, t.j. počas tzv. Pražskej jari. Jej úlohou bola rehabilitácia nespravodlivo odsúdených osôb z perzekučných procesov v 50. rokoch 20. storočia. Pre udalosti nasledujúce po 21. auguste 1968 však nemala pre svoju činnosť dostatok priestoru a podpory zo strany KSČ a jej pôvodný cieľ nebol dosiahnutý.

Komisia
-------

Komisia bola ustanovená začiatkom apríla 1968. Pretože šlo o pálčivú funkciu, hľadal sa jej vedúci dlhší čas. Nakoniec bol za vedúceho komisie menovaný Jan Piller, vtedajší vedúci tajomník KSČ v Stredočeskom kraji. Ďalšími členmi komisie boli Marie Sedláková, Marie Miková, Oldřich Rákosník, Milan Hladký, František Krajčír, Jindřich Uher, Jiří Rypel, Leopold Hoffman, Jaroslav Frýbert, Štefan Infner a historik Karel Kaplan. Pravdepodobne Kaplan po mesačnom váhaní komisie presadil vytvorenie rozsiahleho tímu odborníkov, ktorí mali vypracovať základ správy komisie.

Pôvodná úloha komisie podobne ako predchádzajúce komisie (Barákova, Kolderova a z nej vyčlenená barnabitská) sa mala zamerať iba na komunistických funkcionárov. Väčšina z nich však už oslobodená bola, časť z nich už nežila. Komisia preto svoju úlohu sama rozšírila aj na nekomunistov. Komisia následne vydala asi 2 000 stranovú správu, ktorá však bola viackrát revidovaná. Správa sa mimo iného kriticky vyjadrovala voči sovietskym poradcom, ktorý v Československu od roku 1949 pôsobili.

Správa bola predložená Alexandrovi Dubčekovi, ktorý ju prijal a požiadal jej tvorcov o mlčanlivosť, kým o správe nerozhodnú príslušné orgány. Správa však následne bola prejednaná až 6. mája 1969, keď už bolo vedenie KSČ v rukách Gustáva Husáka a normalizačného prúdu. Výsledok komisie bol kriticky zamietnutý. Následne vznikla nová komisia, ktorá mala rozhodnutie Pillerovej komisie prepracovať a otázku rehabilitácií zo strany komunistov navždy uzavrieť. Nová komisia sa vrátila k záverom Kolderovej komisie z rokov 1962 – 1963.

Pozri aj
--------

* Barákova komisia (poverená skúmaním politických procesoch 50. rokov ako Slánsky a spol. procesu s buržoáznymi nacionalistami a pod.)
* Kolderova komisia (v 60. rokoch druhá rehabilitačná komisia)
* barnabitská komisia

Referencie
----------

1. 1 2 3  VEBER, Václav. *O rehabilitacích a o tom, co s nimi souvisí* [online]. [Cit. 2019-11-11]. S. 22–26. Dostupné online.
2. ↑  RYCHLÍK, Jan. *Češi a Slováci ve 20. století. Spolupráce a konflikty 1914 - 1992*. 2. vyd. Prava : Vyšehrad, 2015. 677 s. ISBN 978-80-7429-631-4. S. 399 – 400.
3. ↑   *50. léta - Rehabilitace a "rehabilitace" v době komunistického režimu: TOTALITA* [online]. totalita.cz, [cit. 2019-11-11]. Dostupné online.
**Turista** je osoba, ktorý v navštívenom mieste aspoň raz prenocuje. Podľa Svetovej organizácie cestovného ruchu (UNWTO) v domácom turizme je to návštevník mimo miesta trvalého bydliska, ktorého cesta zahrnuje minimálne jedno prenocovanie, ale nie dlhší čas ako šesť mesiacov. V medzinárodnom turizme je to návštevník mimo miesta trvalého bydliska, ktorého cesta do inej krajiny zahrňuje aspoň jedno prenocovanie, ale netrvá dlhšie ako jeden rok. Z hľadiska dĺžky pobytu rozlišujeme dovolenkára, resp. turistu, ktorý sa krátkodobo zdržuje v navštívenom mieste. Návštevník je subjekt turizmu, nositeľ dopytu po turizme, t.j. každý, kto uspokojuje svoje potreby počas cestovania a pobytu mimo miesta trvalého bydliska spotrebou statkov turizmu. Podľa UNWTO ide o cestujúceho, zahrňovaného do štatistiky turizmu, t.j. osobu, ktorá cestuje na prechodný čas do iného miesta, ako je obvyklé miesto jej pobytu, pričom hlavný účel cesty je iný ako vykonávanie zárobkovej činnosti v navštívenom mieste. Turista v prístupnej miere uplatňuje ponuku na upevnenie zdravia, zvýšenie kvality života a odstránenie negatívnych vplyvov životného prostredia na ľudský organizmus.
Achilles bojuje v rieke Skamandros, autor:Johann Balthasar Probst (1673 - 1748)
**Asteropaios** (starogr. *Ἀστεροπαος* – *Asteropaios*) je v gréckej mytológii syn Pélegóna, syna riečneho boha Axia a Periboie.

Asteropaios bol syn Pélegóna a vnuk riečneho boha Axia a Periboie, najstaršej dcéry Akessamena, kráľa Pierie. Po útoku Achájcov na Tróju sa Asteropaios zapojil do trójskej vojny ako spojenec trójskeho kráľa Priama.

Asteropaios je postavou Homérovej Iliady. V dvanástom speve, počas trójskeho útoku na achájske hradby, pod velením trójskeho princa Hektora, Asteropaios velí ich spojencom Paionom bojujúcim po boku lýkijských vojenských oddielov, vedených Glaukom a Sarpedónom. Pevné hradby vybudované z kameňov ich spoločnému náporu nakoniec nevydržali a vojsko spojencov preniklo do achájskeho tábora.

Keď neskôr achájsky hrdina Achilles zatlačil Trójanov až k rieke Skamandros, kde ich potom nemilosrdne vraždil, odvážny Asteropaios sa s ním pustil do boja. Asteropaios, ktorý ovládal vynikajúco hod oboma rukami, hodil po Achillovi súčasne dva oštepy. Prvý oštep zasiahol Achillov štít, zatiaľ čo druhý ho zasiahol do pravého predlaktia odkiaľ mu vytryskla krv. Asteropaios bol jediný bojovník, ktorý dokázal v boji spôsobiť Achilleovi krvavé zranenie. Avšak Achillea aj tak zabiť nedokázal a sám sa stal jeho obeťou, keď bol prebodnutý mečom.

Na pohrebných hrách, ktoré sa konali na počesť hrdinu Patrokla, Achilles daroval Asteropaiovu zbroj z bronzu a lesklého cínu víťazovi súťaže v zápase s oštepom.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Homér, *Iliada*, 21,140-200.
2. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheca, Epitome*, E,4,7.
3. ↑  Homér, *Iliada*, 12,101-104.
4. 1 2  Aleksander Krawczuk. *Trójska vojna*. Bratislava : Obzor, 1990. ISBN 80-215-0044-1. S. 142-144.
5. ↑  Homér, *Iliada*, 21,15-140.
6. ↑  Homér, *Iliada*, 21,141-160.
7. ↑  Homér, *Iliada*, 21,163.
8. ↑  Homér, *Iliada*, 21,164-167.
9. ↑  Homér, *Iliada*, 21,170-199.
10. ↑  Homér, *Iliada*, 23, 560-564.
Súradnice: 61°38′16″S 6°55′19″Z﻿ / ﻿61,63778°S 6,92194°Z﻿ / 61.63778; -6.92194

**Sandvík** (vyslovuje sa [sanvʊik], faesky: *Sandy Bay*) je najsevernejšia dedina ostrova Suðuroy na Faerských ostrovoch. Nachádza sa na severnej strane plytkého fjordu. Dedina sa do roku 1913 volala Hvalvík (veľrybie pobrežie). Pretože existovala ďalšia dedina s rovnakým názvom čo spôsobovalo zmätok, dedina zmenila svoj názov na Sandvik, čo bolo jej pôvodné meno z vikinských čias.

Dejiny
------

Sandvik je miesto, kde bol zavraždený vodca Vikingov Sigmundur Brestisson pri jeho pokuse o útek pred Tróndurom Í Gotuom. Po jeho dlhej plavbe z ostrova Skúvoy Sigmundur konečne dorazil na breh a vyčerpaný si myslel, že je v bezpečí. Vtedy sa však na bezmocne ležiaceho Sigmundura vrhol Torgrímur Evil (Zlý) a zabil ho pre zlatý náramok, ktorý nosil na ruke.

V roku 1349 bola dedina opustená pre epidémiu čiernej smrti. Od roku 1816 je osada opäť osídlená.

Doprava
-------

Sandvik je napojený na sieť ciest ostrova prostredníctvom 1 500 metrov tunela, ktorý sa tiahne horami od roku 1969. Tunel má len jeden jazdný pruh a odstavné plochy, kde sa autá môžu odstaviť, aby nechali prejsť vozidlá v protismere. Tunel sa nachádza v horách na južnej strane, na opačnej strane ako je osada, ktorá sa nachádza na severnej strane zálivu.

Budovy a zaujímavé miesta
-------------------------

### Kostol

Kostol Sandvíku bol postavený v roku 1840 vo Froðbe. V roku 1856 bol presunutý do Tvøroyri, pretože tu žilo viac obyvateľov, aby bol nakoniec v roku 1908 premiestnený do Sandvíku, pretože v Tvøroyri postavili nový a väčší.

### Húsið uttan Ánna – Historický dom a múzeum

V centre dediny je malé múzeum s názvom Húsið uttan Anna (Dom pri rieke). Nachádza sa v tradičnom faerskom dome z roku 1866. Dom má strechu z trávy.

### Ásmundarstakkur – morský útes

Úzka cesta vedie od Sandvíku na západné pobrežie, kde hniezdi na útesoch mnoho morských vtákov. Tu sa nachádza Ásmundarstakkur, 97 metrov vysoký morský útes, ktorý je domovom pre alky a ďalších morských vtákov.

Galéria
-------

* Historický dom a múzeumHistorický dom a múzeum
* Kostol v SandvíkuKostol v Sandvíku
* Pamätník Sigmundura BrestissonaPamätník Sigmundura Brestissona
* Morský útes Ásmundurstakkur Morský útes Ásmundurstakkur

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sandvík**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Sandvík na anglickej Wikipédii.*
Maľovaná turistická mapa
Turistická mapa
**Turistická mapa** je druh kartografickej mapy povrchu, ktorá má veľmi malú mierku, umožňujúcu zakresliť veľké množstvo detailov vyskytujúcich sa v krajine. Vzhľadom na svoju podrobnosť je vhodná pre peších turistov, z čoho je odvodený aj jej názov. Môžu sa tu zaradiť aj informačné tabule s turistickými mapami, vytlačenými na plastovom, kovovom, či fóliou pokrytom tvrdom papieri.

Mierka turistických máp väčšinou dosahuje pomer 1 : 50 000 (teda 1 cm na mape odpovedá 0,5 km v teréne). Naproti tomu napríklad cyklomapy majú väčšiu mierku (napr. 1 : 100 000) a vojenské mapy ešte menšiu a teda obsahujú oproti turistickým mapám aj viac detailov terénu. Podrobnejšie sú tiež mapy turisticky zaujímavých lokalít a miest.

Turistické mapy sú spravidla nakreslené s vrstevnicami, čo umožňuje určovať nadmorskú výšku a prevýšenie, ktoré je potrebné prekonať.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Turistická mapa**

Externé odkazy
--------------

* Turistická mapa na hiking.sk
* Turistická mapa na www.freemap.sk
* Cyklomagistrála na mape Slovenska

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Turistická mapa na českej Wikipédii.*
**Antifates** alebo **Antifatés** (starogr. Ἀντιφάτης – Antifates/iný prepis Antifatés, lat. *Antiphates*) je v gréckej mytológii kráľ Laistrygonov, národa obrov a ľudožrútov.

Keď sa itacký kráľ Odyseus vracal domov z trójskej vojny, čakalo ho dlhé strastiplné putovanie po mori. Na svojej ceste sa dostal aj na ostrov boha vetrov Aiola, ktorý mu daroval mech s vetrami a volne ponechal priaznivý západný vietor Zefyros, ktorý ho mal doviesť až na Ithaku. Posádka Odyseovej lode však mech otvorila v domnení že je v ňom nejaký poklad, načo sa rozpútala strašná búrka a zahnala ich späť k ostrovu vládcu vetrov. Márne prosil Odyseus o odpustenie, druhú šancu nedostal a hneď pri najbližšej ceste po mori zablúdil do neznámych končín mora a dostal sa k ostrovu, kde žili Laistrygoni.

Laistrygoni boli národom obrov ľudožrútov, ktorých kráľom bol Antifates. Napriek všetkej opatrnosti Odysea Laistrygoni jeho lode zasypali krupobitím balvanov a zničili mu všetky okrem jednej zakotvenej pri vysokej skale. Námorníkov potom pochytali a pripravovali si z nich hostinu.

Odyseovi sa s hŕstkou svojich druhov nakoniec podarilo naskočiť na palubu lode a veslovali, čo im sily stačili. Tak sa zachránila jediná loď s malým zvyškom Odyseových ľudí, ktorí si vydýchli až ďaleko na otvorenom mori a ďakovali za svoju záchranu.

Referencie
----------

1. ↑  Homér, *Odysea*, 10,13.
2. 1 2 3 4 5  Ovidius, *Metamorphoses*, 14,223.
3. ↑  Homér, *Odysea*, 10,28.
4. 1 2  Homér, *Odysea*, 10,118.

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Antifatés na českej Wikipédii.*
Súradnice: 49°07′18″S 18°56′27″V﻿ / ﻿49,1216°S 18,9408°V﻿ / 49.1216; 18.9408

Kľačianska Podkova v roku 2012
**Kľačianska Podkova** je tradičné súťažné podujatie ťažných koní, ktoré sa organizuje v Turčianskych Kľačanoch. Cieľom podujatia je prezentácia a pozdvihnutie furmanstva a jeho súčasťou sú sprievodné akcie, ako prezentácia remesiel, spojená s jarmokom tradičných výrobkov a hračiek, no i odevov a doplnkov či cukroviniek. Zabezpečené je občerstvenie so zastúpením gastrošpecialít a viacero atrakcií.

Do súťaží sily a obratnosti sú zapojení furmani s koňmi podľa váhových kategórií, tak v jednozáprahu, ako v párovom záprahu. Prvý ročník sa uskutočnil 3. januára 2004 a až do roku 2020 išlo o zimné podujatie. Po ročnej pauze, spôsobenej pandémiou COVID-19, sa od roku 2022 koná v mesiaci máj.

Kultúrno-športovo-spoločenské podujatie nadregionálneho charakteru poskytuje návštevníkom množstvo informácii o ťažných i záprahových koňoch, o práci s nimi v minulosti aj v súčasnosti, o výhodách ich využitia v lesoch a pod. Prítomnosť rôznych plemien a veľkostí – od poníkov po mohutné chladnokrvníky ponúka najmä deťom nadobudnúť hravou a nenásilnou formou vzťah k zvieratám a prírode.

Referencie
----------

1. 1 2 3   *Kľačianska podkova s výborným priebehom* [online]. lesy.sk, [cit. 2023-06-16]. Dostupné online.
2. 1 2 3  ŠTEFKOVÁ, Miriam Michaela. Martinčania sa tešia: Kľačianska podkova bude v máji. *Žilina SP21* (Žilina: beNOW media group), 2022-03-10. Dostupné online [cit. 2023-06-16].
3. 1 2 3   *Kľačianska Podkova* [online]. klacianskapodkova.sk, 2021-11-04, [cit. 2023-06-16]. Dostupné online.
4. 1 2   *Kľačianska Podkova* [online]. slovakia.travel, [cit. 2023-06-16]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kľačianska Podkova**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
* Video z podujatia
* Fotogaléria
Toto je článok o arabsko-izraelských vojnách. O konflikte pozri *Arabsko-izraelský konflikt.*
**Arabsko-izraelské vojny** predstavujú súbor piatich ozbrojených konfliktov medzi Izraelom a jeho arabskými susedmi. V niektorých materiáloch sa môže hovoriť o štyroch konfliktoch (vynechávajú tzv. Opotrebovávaciu vojnu) alebo o šiestich, keď navyše pridávajú ešte ako šiesty konflikt inváziu do Libanonu.

Základné informácie
-------------------

**Prvá arabsko-izraelská vojna**, tzv. **Palestínska vojna**, resp. **Vojna za nezávislosť** zo strany Židov a **Katastrofa** zo strany Arabov: (15. máj 1948 - 20. júl 1949). Súperi Izraela boli Jordánsko, Egypt, Irak, Libanon, Sýria, Jemen (obmedzená účasť) a Saudská Arábia (obmedzená účasť). Vojna začala agresiou arabskej koalície, ktorej cieľom bolo úplné zničenie Izraela, skončila víťazstvom Izraela a podstatným rozšírením jeho teritória.

Izrael a Liga arabských štátov
**Druhá arabsko-izraelská vojna**, ktorá bola súčasťou **Suezskej krízy**, začala izraelským útokom na Egypt 29. októbra 1956, ktorý potom podporili jednotky Veľkej Británie a Francúzska. Koalícia bola však čoskoro prinútená ukončiť boj a stiahnuť sa (Izraelské jednotky opustili Sinaj v marci 1957). Vojna skončila rozpačitým výsledkom - pre Francúzsko a Veľkú Britániu znamenala katastrofu, pre Izrael veľké víťazstvo, pretože dosiahol svoj cieľ - likvidáciu vojenského potenciálu Egypta. Toto víťazstvo však bolo výrazne znehodnotené zblížením Egypta, Jordánska, Sýrie a ZSSR. 

Šesťdenná vojna
**Tretia arabsko-izraelská vojna**, tzv. **Šesťdňová vojna** začala leteckým útokom Izraela na Egypt skoro ráno 5. júna 1967. Napriek tomuto je zvyčajne ako agresor uvádzaný Egypt, pretože Izrael iba reagoval na to, že Egypt uzatvoril pre izraelské lode Tiranskú úžinu, čo aj podľa najužšieho výkladu medzinárodného práva predstavovalo jednoznačný vojnový akt. Napriek tomu, že Egypt bol na útok „pripravený" a prišli mu na pomoc ďalšie arabské štáty (Jordánsko a Sýria), skončila šesťdenná vojna zdrvujúcou porážkou arabskej koalície. Izrael v priebehu tejto vojny obsadil Gazu, Východný Jeruzalem, Západný breh Jordánu a Golanské výšiny. 

**Štvrtá arabsko-izraelská vojna**, tzv. **Opotrebovávacia vojna** začala 21. októbra 1967 potopením izraelského torpédoborca Ejlat dvomi raketovými člnmi egyptského námorníctva. Pokračovala sériami lokálnych cezhraničných incidentov a útokov, ktoré však neboli spojené s klasickými frontovými bojmi a obsadzovaním krajiny. Skončila 7. augusta 1970 so škodami na obidvoch stranách (pričom tie arabské boli väčšie). Na arabskej strane sa angažovali najmä Egypt, Jordánsko a arabské obyvateľstvo obsadených území.

**Piata arabsko-izraelská vojna**, tzv. **Jomkippurská vojna** prepukla nečakaným útokom Sýrie a Egypta na Izrael 6. októbra 1973 a skončila nastolením prímeria 25. október 1973 krvavou remízou, aj keď už v tej dobe Izrael získaval prevahu a pri dlhšom konflikte by najskôr zvíťazil (ak by nedošlo k ďalšej intervencii). V konflikte sa v obmedzenej miere angažovali tiež jednotky Iraku a Jordánska.

Pozri aj
--------

Arabsko-izraelský konflikt
**Clark v. Comunity for Creative Non-Violence** (468 U.S. 288, 1984) je spor pred Najvyšším súdom USA v otázke slobody prejavu.

Opis sporu
----------

Začiatkom zimy 1982 združenie Comunity for Creative Non-Violence podporujúce a presadzujúce zvýšenie
verejných financií pre ľudí bez domova plánovalo v národnom parku Lafayette Park
v hlavnom meste Washington (D.C.) zriadiť týždňový stanový tábor, aby upozornilo na
problém bezdomovcov. Uvedená iniciatíva však bola zakázaná správou parku z dôvodu
všeobecného zákazu stanovania v národných parkoch. Organizácia sa obrátila na súd a
namietala porušenie slobody prejavu. Federal Distric Court rozhodol, že zákaz
stanovania v národných parkoch je všeobecne záväzný a platí pre všetkých občanov bez
rozdielu ich úmyslu. Odvolací súd však toto rozhodnutie zmenil a dal za pravdu
združeniu. Najvyšší súd však v spore zrušil judikát odvolacieho súdu a potvrdil
rozhodnutie Federal Distric Court a zároveň vyhlásil, že postup správy parku nebol
v rozpore s Ústavou.

Externé odkazy
--------------

* FindLaw (anglicky)
**Trh práce** je (teoretický) trh, na ktorom sa obchoduje s výrobným faktorom práca.

Pôsobia na neho rovnaké zákonitosti ako na iných trhoch. Dopyt po práci určujú firmy, podniky a iní výrobcovia. Závisí od ostatných výrobných faktorov, najmä od veľkosti kapitálu a použitej technológie. Dopyt po práci je odvodeným dopytom, to znamená, že závisí od dopytu po výsledkoch tejto práce. Ponuka práce teda predstavuje počet práceschopného obyvateľstva, ktoré tvoria všetci ľudia, ktorí aktívne pracujú, ale aj nezamestnaní. Keď sú sociálne príjmy štátu vyššie alebo rovné k príjmom z práce docháchza k deformácii trhu práce, motivácia ľudí hľadať si prácu klesá.

Vzťah dopytu a ponuky a ich dopad na cenu práce je takýto:

* Ponuka > Dopyt – cena práce klesá
* Ponuka < Dopyt – cena práce stúpa
* Ponuka = Dopyt – relatívne stála

Trh práce sa riadi zákonmi, pôsobiacimi i na ostatných trhoch, ale je aj výrazne ovplyvňovaný mnohými vonkajšími zásahmi, a to zo strany štátu alebo zo strany odborov. Prácu vykonávajú ľudia, sú nositeľmi schopnosti pracovať. Práca je cieľavedomá činnosť vynakladaná pri tvorbe statkov a služieb. Dopyt po práci je určovaný zo strany firmy, závisí od veľkostí a možností, podstatná je i technologická vyspelosť firmy, pri dokonalejšej technológii bude dopyt po práci nižší, ale náročnejší na stupeň kvalifikácie a naopak. 
Ide o odvodený dopyt, závisí od dopytu po výsledku – statkoch. Ak sa zvýši dopyt po výrobkoch firmy, zvýši sa aj dopyt po práci firmy. Dopyt po práci vyjadruje krivka dopytu.

Ponuka práce závisí od ochoty ľudí pracovať za určitú mzdu. Ponuka práce, keď je obmedzené prisťahovalectvo závisí od populácie a jej ochoty rozdeliť si čas na pracovný a voľný. Ponuka potom predstavuje počet práceschopného obyvateľstva.

Dopyt po práci závisí od:

* veľkosť populácie
* priemerný počet hodín odpracovaných pracovníkmi za rok
* veľkosť práceschopného a ochotného obyvateľstva
* kvalita a kvantita odvedenej práce.

Porovnaj
--------

Pracovný trh
**Kĺzavosť** (pri letúnoch aerodynamická jemnosť) je letecký termín, ktorý udáva:

* akú vzdialenosť uletí lietadlo dopredu, pri danej strate výšky (kotangens zostupného uhla) (pri bezmotorovom lete),
* pomer doprednej rýchlosti k rýchlosti klesania (klesavosti) (pri bezmotorovom lete),
* pomer medzi aerodynamickým vztlakom a aerodynamickým odporom.

Všetky tri definície sú rôznym vyjadrením toho istého.

{\displaystyle {{\Delta s} \over {\Delta h}}={v\_{dopredna} \over v\_{klesania}}={L \over D}}
Kĺzavosť je bezrozmerný parameter, takže je nepodstatné v akých jednotkách sa merajú veličiny v zlomku.

Kĺzavosť 40 teda udáva, že klzák je schopný doletieť z výšky 1 kilometra do vzdialenosti 40 kilometrov. Niekedy sa používa obrátená hodnota (1:40). Pri bezmotorových lietadlách sa udáva **maximálna kĺzavosť** ako jeden z ich základných výkonových parametrov.

Napríklad, jedno z najrozšírenejších jednomotorových lietadiel Cessna 150 má kĺzavosť 7:1, dopravné lietadlá asi 17:1, moderné výkonné vetrone môžu mať kĺzavosť 60:1, závesné klzáky (rogalá) majú kĺzavosť okolo hodnoty 12:1 a padákové krídla (najpomalšie klzáky) 7:1.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Portál letectvo |
Trh so zeleninou v Singapure.
**Trh** je miesto, kde sa stretávajú kupujúci a predávajúci, aby sa dohodli na kúpe a predaji určitého tovaru alebo služby za určitú cenu. Je to priestor, v ktorom si jednotlivé ekonomické subjekty vymieňajú výsledky svojej činnosti (napr. obchodný dom, trhovisko, burza). Trh je regulátorom a stabilizátorom ekonomického rozvoja. Je to súhrn rozličných nástrojov, foriem, mechanizmov a sociálno-ekonomických vzťahov.

Navonok sa trh javí ako miesto, kde sa predávajú a kupujú tovary. Trh je možno charakterizovať ako proces, v ktorom sa realizujú ekonomické vzťahy medzi jednotlivými trhovými subjektmi prostredníctvom výmeny tovarov a služieb.
Je to súhrn ekonomických procesov a vzťahov, ktoré vznikajú pri kúpe a predaji a majú vplyv na fungovanie trhu, výroby, rozdeľovania a spotreby.
Vzniká tu interakcia ponuka – dopyt.

Delenie trhu
------------

Z územného hľadiska:

* miestny trh
* regionálny trh
* národný trh
* medzinárodný trh
* trh integračných zoskupení
* svetový trh

Z hľadiska predmetu kúpy a predaja:

* trh výrobkov a služieb
* trh výrobných faktorov:
	+ trh práce
	+ trh pôdy a prírodných zdrojov
	+ trh kapitálu
* finančný trh:
	+ peňažný trh
	+ kapitálový trh
	+ devízový trh
	+ trh drahých kovov
	+ poistný trh

Podľa počtu tovarov:

* čiastkový
* agregátny

Podľa stupňa organizovanosti:

* organizovaný trh
* neorganizovaný trh

Z hľadiska podmienok pre fungovanie komponentov trhu:

* voľný trh
* regulovaný trh – ponuka a dopyt sú regulované

Z hľadiska súladu s existujúcim zákonodarstvom:

* legálny trh
* nelegálny trh (čierny trh)

Úlohy trhu
----------

Medzi základné úlohy trhu patrí riešenie triády základných ekonomických otázok. Trh plní tieto funkcie:

1. Prenos informácií - základná informácie je cena tovaru. Zabezpečuje a odovzdáva informácie všetkým trhovým subjektom o cene, o situácií na strane ponuky a dopytu.
2. Poskytovanie podnetov pre správanie výrobcov a spotrebiteľov - podnecuje a motivuje správanie a rozhodovanie podnikateľov a spotrebiteľov.
3. Rozdeľovanie dôchodkov - prispieva k rozdeľovaniu dôchodkov medzi vlastníkov jednotlivých výrobných faktorov.

Územný vývoj trhu
-----------------

Začína miestnym trhom, ktorý zahŕňa objem kúp a predajov na určitom teritoriálne ohraničenom mieste a má význam len pre toto miesto. Spojením viacerých miestnych trhov sa časom vytvoril vnútorný (národný) trh, v ktorého rámci sa uskutočňovala výmena medzi jednotlivými miestnymi trhmi. Prepojením vnútorných trhov postupne vznikal medzinárodný trh. Posledným predstupňom svetového trhu bol regionálny trh, ktorý tovarové vzťahy vznikajúce na medzinárodnom trhu rozvinul do regionálneho meradla.

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Trh**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Trh**
**Trh s Dievčatami** (Leányvásár) je opereta, ktorú skomponoval Viktor Jacobi. Premiéra sa konala 14. novembra 1911 v Király Színház v Budapešti. Libreto napísali Ferenc Martos a Miklós Bródy. Opereta bola prvým veľkým medzinárodným úspechom autora.

Postavy
-------

* Jack Harrison
* Berta, *jeho žena*
* Lucy, *ich dcéra*
* Jefferson, *Harrisonov asistent*
* Bessy *komorná*
* Tom Miggles, *tulák*
* Gróf Fritz Rottenberg
* Fritz, *syn grófa Rottenberga*
* Krčmár
* Sam, *černoch*
* Simpson *strážca väznice*
* Jim Steward
* Kapitán

Obsah
-----

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

### I. dejstvo

V dedine neďaleko San Francisca sa koná "trh s dievčatami". Je to deň, keď farmári dávajú svoje dcéry na vydaj. Podľa tradície, dievča ktoré dá košom každému nápadníkovi dajú na jeden deň za ženu najposlednejšiemu chalanovi z dediny a musí s ním celý večer pretancovať. Na trh prichádza aj milionár Harrison s dcérou Lucy a je to ona, kto každého odmietne, pretože má už nápadníka, mladého grófa Fritza Rottenberga. Aj ona musí dodržať tradíciu a vyberú jej Toma Miglesa. Tom Migles je v skutočnosti skrachovalý podnikateľ, ktorého zničil práve Harrison. Vymyslí pomstu a podplatí šerifa, aby ich zosobášil právoplatne. Keď sa Harrison dozvie, že manželstvo je platné, snaží sa presvedčiť, aby sa Tom vzdal Lucy a podali žiadosť o rozvod. Tom odmietne ale dovolí Lucy ešte ísť na pár týždňov domov.

### II. dejstvo

Harrisonovci a Rottenbergovci sa snažia ujsť pred Tomom na jachte, ale vysvitne, že Tom je jedným z ich kuričov. Naďalej sa odmieta Lucy vzať, teraz už aj preto, že už sa do seba zaľúbili. Rottenbergovci sa pokúsia Toma zdiskreditovať tak, že ho oblečú do fraku a chcú dokázať, že neobstjí ako gentleman. Omyl však rýchlo vyjde najavo – Tom má skvelé chovanie a čoskoro aj prezradí, že on je pôvodným menom Feetwood, ktorého Harrison priviedol na mizinu a že z pomsty podplatil šerifa, aby ho zosobášil s Lucy. Nestihne však už vysvetliť, že sa medzitým do Lucy zamiloval, lebo ona zranená vyhlási, že si vezme mladého Rottenberga.

### III. dejstvo

Pripravuje sa svadba Rottenberga a Lucy. Rottenberg však nie je príliš nadšený, lebo na jachte sa zamiloval do komornej Bessy a pred dvoma dňami si ju aj tajne vzal za ženu. Nakoniec sa to musí prevaliť a Lucy je opäť voľná. Tom ju presvedčí, že ju má skutočne rád.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.
**Dve vody** sú potok na Horehroní, v severozápadnej časti okresu Brezno. Je to pravostranný prítok Vajskovského potoka, meria 4,6 km a je tokom IV. rádu. Potok preteká výlučne neobývaným a zalesneným územím južných svahov Nízkych Tatier. Je súčasťou katastrálneho územia jedinej obce, Dolnej Lehoty, horný tok tečie cez územie NPR Skalka. Na ľavom brehu dolného toku sa nachádza niekoľko opustených banských štôlní. V minulosti sa potok nazýval aj *Kulichová*.

Prameň
------

Potok pramení v hlavnom hrebeni Ďumbierskych Tatier, na severovýchodnom svahu Žiarskej hole (1 840,5 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 760 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie na krátkom úseku na východ, zľava priberá prítok z južného svahu Skalky (1 980,1 m n. m.), postupne sa stáča severojužným smerom a preteká cez Kulichovu dolinu. Na strednom toku priberá ľavostranný prítok z juhovýchodného svahu Skalky, dva krátke ľavostranné prítoky zo severozápadného svahu Snožky (1 378,4 m n. m.), tok sa esovito stáča a z pravej strany priberá dva dlhšie prítoky z južných svahov Žiarskej hole. Na dolnom toku sa stáča smerom na juhovýchod, sprava priberá prítok prameniaci VJV od vrchu Žiar (1 408,0 m n. m.), zľava prítok z lokality Podjavorie a znovu sa stáča na juh. Do Vajskovského potoka sa vlieva v lokalite Bukovina v dolnej časti Vajskovskej doliny, SSV od obce Dolná Lehota v nadmorskej výške cca 711 m n. m.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-06-30]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-06-30]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Vajskovského potoka |
| --- |
| *Vajskovský potok* → *Hron* → *Dunaj* |
| 
* Biely potok
* Bôrovský potok
* Červená voda
* Dve vody
* Kakulovie potok
* Košariský potok
* **Vajskovský potok**

 |
**Rafael** (hebr. **רפאל** *Refáél*, „Boh uzdravuje" alebo „Boh má uzdravenie") je meno vzniknuté kombináciou dvoch hebrejských výrazov „Rapha" (doktor, uzdraviteľ) a „el" (boh). Toto meno je známe v judaizme, kresťanstve a v islame ako meno jedného z troch archanjelov.

Písomné zmienky o Rafaelovi
---------------------------

Zo siedmich archanjelov sú podľa poexilového judaizmu menovite spomenutí v písmach iba archanjel Michael (Daniel 12:1) a Gabriel (Daniel 9:21). V Novom zákone je spomenutý Gabriel (Lukáš 1:19,26) a Michal (Júd 1:9 a Zjv 12:7).
Meno archanjela Rafaela je zmienené aj v knihách Tobiáš a Henoch, ktoré protestanti zaraďujú medzi apokryfy, zatiaľ čo katolíci (Tobiáš) a pravoslávni (Tobiáš a niekedy aj Henoch) ich považujú za kanonické biblické knihy.

V knihe Tobiáš
--------------

Tu je popísaný Rafael, ktorý prednášal Bohu modlitby spravodlivého Tobita a mladej Sáry. Bol to takisto on, kto bol poverený, aby Tobita uzdravil a Sáru zbavil démona, ktorý ju sužoval, a dal ju za ženu Tobitovmu synovi Tobiášovi. Keď sa Tobiáš vydal na cestu a hľadal si sprievodcu, Rafael sa mu ponúkol a sprevádzal ho na celej ceste do Médie po u príbuzných uložené striebro. V Médii potom zariadil uzdravenie Sáry, spútal démona a odprevadil oboch novomanželov naspäť do Ninive, odkiaľ Tobiáš pochádzal. Tam potom odhalil svoju pravú totožnosť. Po návrate nakoniec ešte uzdravil Tobitovu slepotu. 
Keď sa Rafael Tobitovi na začiatku cesty predstavoval, nazval sa „Azariáš, syn veľkého Chananiáša" - čiže „Pomocník, syn veľkého Zľutovníka". 

Rafael je považovaný za anjela prinášajúceho uzdravenie, lebo na Boží príkaz uzdravil Sáru a Tobita, a anjela-sprievodcu, pretože spravádzal a ochraňoval na dlhej ceste Tobiáša.

V knihe Enoch
-------------

V knihe Enoch je Rafael popisovaný v 10. kapitole, veršoch 5-7.

Pozri aj
--------

* anjel

Autoritné údaje: * GND: 119520761
* LCCN: n2014010236
* NK ČR: ph668339
* VIAF: 37728471
* WorldCat: lccn-n2014010236
Oxyrhynský papyrus 222
**Eukleides** alebo **Eukleidés** (starogr. *Εὐκλείδης* – *Eukleides*, iný prepis: *Eukleidés*) bol olympijský víťaz v behu na dve stadiá v roku 448 pred Kr.

Meno olympijského víťaza Eukleida je zaznamenané na papyruse (P. Oxy. 222), ktorý bol v roku 1897 objavený britskými archeológmi Bernardom Grenfellom a Arthurom Huntom na egyptskom nálezisku v Oxyrhynchu. Predná strana tohto papyrusu uvádza zoznam olympijských víťazov zo 75. do 78. a od 81. do 83. olympijských hier. Eukleides je na tomto značne poškodenom papyruse uvedený v tridsiatom prvom riadku vpravo. Názov jeho domovskej krajiny na papyruse chýba (Εὐκλείδης... - Eukleidés...).

Beh na dve stadiá (diaulos) sa stal olympijskou disciplínou v roku 724 pred Kr. Boli to bežecké preteky na dĺžku dvoch stadií (približne 384,5 m), t. j. na vzdialenosť 1200 olympijských stôp. Prvým víťazom tejto disciplíny bol Hypénos z Pisy.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Oxyrhynský papyrus 222, *Eukleides*, 31. riadok
2. ↑  Bernard Pyne Grenfell, Arthur Surridge Hunt: *Oxyrhynchus Papyri.* Bd. II. Egypt Exploration Society, London 1898, S. 85 – 95.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 66-602-22-8.6. S. 377.
4. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 199.
5. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
6. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Eukles** (starogr. *Εὐκλῆς*) bol grécky sochár v 3. storočí pred Kr.

Eukles, grécky sochár (bronziar) z Mylasy, tvoril v 1. polovici 3. storočia pred Kr. Svedectvom tvorby tohto umelca je jeho signatúra na mramorovom valcovitom podstavci zo sochy, objavená v archeologickej lokalite mesta Kameiros na ostrove Rodos. Jeho nápis hlása, že bol základňou bronzovej sochy *Filokrata, syna Sósitima*, víťaza pýtických a isthmických hier v zápasení dorastencov (mladík sa neskôr stal sudcom), zhotovenej Timagorom a Eukleom:

|  |  |
| --- | --- |
| *Τιμαγόρας Ἀριστωνίδα ἐποίησε, Εὐκλῆς Μυλασεὺς ἐχαλκούργησε*  | preklad: *Timagoras syn Aristónida ju zhotovil, Euklés z Mylasy ju do bronzu spracoval.* |

- text v starogréčtine
Keďže je tento nápis datovaný do rokov 290 až 280 pred Kr. zrejme tu nejde o rovnomenného bronziara, ktorého tvorbu rímsky spisovateľ Plínius datuje do obdobia 113. olympiády (do rokov 328 až 324 pred Kr.).

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Eukles - 3*
2. 1 2  Salvatore Settis, Sonia Maffei, Donzelli Editore, 1999, Laocoonte, fama e stile, *Diagramma F. La famiglia di Mnasitimos* str. 39
3. 1 2  Inscriptiones Graecae, *Tit. Cam. 92*
4. ↑  Plínius, *Naturalis Historia*, 34,51.
5. ↑  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Eukles - 2*
RNDr. **Daniel Očenáš** (\* 29. máj 1949, Špania Dolina) je astronóm.

Životopis
---------

V roku 1964-1967 študoval na SVŠ v Banskej Bystrici, 1967-1972 absolvoval štúdium na Pedagogickej fakulte v Banskej Bystrici, odbor matematika - fyzika a v roku 1976-1980 štúdium na Prírodovedeckej fakulte UK v Bratislave, odbor astronómia, 1981 RNDr. Sprvu pôsobil ako pedagóg v Banskej Bystrici, od roku 1976 pracoval v Krajskej hvezdárni v Banskej Bystrici ako odborný pracovník, vedúci oddelenia, neskôr ako riaditeľ. Od roku 1978 je členom redakčnej rady astronomického populárno-vedeckého časopisu Kozmos, periodika Meteorické správy. Je zakladajúcim členom Slovenskej astronomickej spoločnosti pri SAV, v rámci ktorej v súčasnosti vykonáva funkciu tajomníka pobočky v Banskej Bystrici. Od roku 1990 je členom International Meteor Organization (Medzinárodná organizácia pozorovateľov meteorov). Výsledky odbornej a vedeckej astronomickej činnosti publikuje v domácich časopisoch, zborníkoch i v zahraničnej tlači. Je členom Banskobystrického klubu zberateľov minerálov, členom občianskeho združenia Súkromná iniciatíva baníkov v Španej doline a členom Klubu kaktusárov pri Arboréte Borová hora vo Zvolene.

Literatúra
----------

* Kto bol kto v Banskej Bystrici v roku 2001

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 171966