recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Atacama** (nazývaná *Puna de Atacama*), je púštna oblasť, nachádzajúca sa na západnom pobreží Južnej Ameriky. Púšť sa tiahne na 1 000 km okolo Pacifiku - od južnej hranice Peru až do severných oblastí Čile. Miestami zasahuje až 100 km do vnútrozemia až po úpätie Západných Ánd (*Cordillera Ocidental*) do nadmorských výšok 5 000 metrov. Je to jedno z najsuchších miest na Zemi, v niektorých oblastiach neprší aj celé desaťročia.

Klimatické podmienky
--------------------

Atacama, ako väčšina púštnych oblastí, je typická náhlymi teplotnými výkyvmi, ktoré sa v letnom období pohybujú od 0 °C v noci až po +50 °C cez deň. Veľký teplotný gradient urýchľuje intenzívnu eróznu činnosť hornín. Vlhké vetry, ktoré zásobujú východnú časť Južnej Ameriky, nie sú schopné prekonať morfologickú hradbu Ánd, vlaha sem nie je transportovaná ani z oblastí východného Pacifiku, pretože v okolí pobrežia prúdi studený Peruánský oceánský prúd a vplyvom sily zemskej rotácie sa už tak riedke mračná stáčajú späť nad oceán a nie nad pevninu.

Osídlenie
---------

V oblasti Atacamy žije okolo 1 milióna obyvateľov. Dôvodom je výskyt obrovského množstva nerastných surovín - náleziská železných, medených a iných rúd sa stali významným artiklom tejto nehostinnej oblasti. Medzi ďalšie dôležité nerastné bohatstvo patria najväčšie náleziská dusičnanu sodného na svete. O jeho vlastníctvo sa viedla aj Pacifická vojna. Počas obdobia najväčšej ťažby pokrývala produkcia z Atacamy až 4/5 svetovej spotreby.

Zaujímavosti
------------

Atacama aj napriek týmto extrémom má čo ponúknuť a to v podobe národného parku Los Flamengoss, Valle de la Luna či gejzíry El Tatio, ktoré sú jediným gejzírovým poľom v Južnej Amerike a zároveň najvyššie položenými gejzírmi na svete. V púšti sa nachádza aj Európske južné observatórium (ESO), pretože sa v tejto oblasti vyskytuje najväčší počet bezoblačných dní a je ďaleko od ľudských sídiel a tak nič neruší pozorovanie nočnej oblohy. Vďaka prírodným podmienkam a charakteru povrchu, využíva oblasť tiež NASA k testom zariadení pre budúce misie na Mars.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Atacama**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Atacama na českej Wikipédii.*
**Mediácia** je forma riešenia sporov, spočívajúca v činnosti, ktorou osoby zúčastnené na tejto činnosti riešia prostredníctvom určitej špeciálnej tretej osoby, nazývanej mediátor, spor, ktorý vznikol z ich zmluvného alebo iného vzťahu..

Mediácia na Slovensku
---------------------

V podmienkach Slovenska mediáciu upravuje zákon č. 420/2004 Z. z. o mediácii a o doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov. Mediáciou je možné riešiť spory, ktoré vznikli z občianskoprávnych vzťahov, rodinnoprávnych vzťahov, obchodných záväzkových vzťahov a pracovnoprávnych vzťahov. 

Mediáciu, ako podnikateľskú činnosť, môže vykonávať výlučne mediátor - podrobnosti pozri v článku mediátor (osoba). 

### Chýbajúca stavovská organizácia

Na rozdiel od iných slobodných povolaní (advokát, notár, exekútor, audítor, a i.), mediátori nemajú zákonom zriadenú stavovskú organizáciu – komoru. Mediátori spadajú výlučne pod odbor dohľadu nad právnickými profesiami Ministerstva spravodlivosti SR. Napriek tomu sa vyskytujú určité organizácie, spravidla občianske združenia, ktoré poskytujú svojim členom určitú podporu.

Výhody mediácie
---------------

Mediácia je konanie nezávislé od súdneho konania. Mediáciu možno začať tak pred súdnym konaním, počas súdneho konania a ak je to účelné, aj po súdnom konaní. 

Medzi najväčšie výhody mediácie patrí dobrovoľnosť celého konania, zákonná mlčanlivosť o priebehu a výsledku mediácie, rovnosť účastníkov, flexibilita mediačného konania, rýchlosť, predvídateľnosť nákladov, výhra oboch strán sporu v prípade úspechu, záväznosť dohody v prípade spísania mediačnej dohody vo forme notárskej zápisnice alebo v prípade schválenia dohody súdom, obnova narušených vzťahov, a ďalšie.>

Rozdiel medzi rozhodcovským konaním a mediáciou
-----------------------------------------------

Základným rozdielom medzi mediáciou a arbitrážou (rozhodcovským konaním) je, že dohodou strán sporu o predložení veci na rozhodnutie rozhodcovi sa strany sporu vzdávajú možnosti ovplyvniť výsledné rozhodnutie a budú sa musieť podvoliť rozhodnutiu rozhodcu. Takéto rozhodnutie sa stáva záväzným a vykonateľným bez ohľadu na to, či sa strany sporu s konečným rozhodnutím stotožňujú alebo nie. 

Naproti tomu, dohodou o začatí mediácie sa strany sporu nevzdávajú práva ovplyvniť výsledok mediácie. Zverujú právomoc mediátorovi viesť mediačné konanie, ktoré má strany sporu doviesť ku konsenzu, prípadne aspoň ku kompromisu. Napriek tomu, že v závislosti od dojednaných podmienok vedenia mediácie má mediátor v určitej forme právo vysloviť svoj subjektívny názor alebo navrhnúť možnosti riešenia sporu, nemá právo strany sporu nútiť ním navrhované riešenie prijať, ani spor autoritatívne rozhodnúť.

Rozdiel medzi týmito dvoma inštitútmi sa prejavuje v účele konaní. Mediačné konanie je zamerané na záujmy strán sporu a hľadanie obojstranne prijateľného riešenia, zatiaľ čo rozhodcovské konanie je zamerané na právne posúdenie sporu. Rozhodcovské konanie garantuje výsledné rozhodnutie, mediačné konanie takúto garanciu neposkytuje.

Referencie
----------

1. 1 2  Zákon č. 420/2004 Z.z. o mediácii
2. ↑
3. ↑
**Taurín** je organická kyselina obsahujúca síru, známa pod chemickým názvom **kyselina β-aminoetansulfónová**. Taurín vzniká v tele z aminokyselín metionínu a cysteínu a nachádza sa vo väčšine buniek a v svalovine. Niekedy sa označuje ako aminokyselina, ale na rozdiel od bežných aminokyselín nemá karboxylovú skupinu, namiesto ktorej má sulfónovú skupinu.

Biosyntéza
----------

Taurín je derivátom (konečným produktom) sírnej aminokyseliny L-cysteínu a základnou (jednou z) voľnou vnútrobunkovou "aminokyselinou" v mnohých tkanivách ľudského organizmu a samozrejme aj v organizmoch iných živočíchov. Najviac sa nachádza v mozgu, sietnici oka, srdcovom svale, kostrovom a hladkom svalstve, krvných doštičkách a neutrofiloch (druh bielych krviniek).

Syntéza taurínu z cysteínu

Biologická funkcia
------------------

Taurín slúži ako antioxidant, znižujúci vylučovanie chlórnanov imunitnými bunkami. Taurín tiež pomáha pri osmoregulácii (udržovanie rovnovážnej koncentrácie iónov) vo vnútri bunky.

Medzi ďalšie biologické funkcie taurínu patrí podiel na raste buniek, stabilizácii membrán, pohyblivosti spermií, zahusťovaniu žlčovej kyseliny a prenosu nervových vzruchov. Taurín priaznivo pôsobí na športové výkony, pretože stráži hladinu inzulínu a tým umožňuje lepšie zásobovanie svalov glukózou.

Táto aminokyselina sa zúčastňuje na metabolických procesoch v mozgu. Pôsobí ako výrazný stimulant energie. Jeho prítomnosť v organizme spôsobuje odďaľovanie pocitu únavy pri intenzivnom cvičení. Taurín zvyšuje koncentráciu a navodzuje celkový pocit pohody. Podporuje hydratáciu organizmu počas cvičenia. Je mu tiež pripisovaná úloha ochrany srdca pred poškodením, má vynikajúce antioxidačné vlastnosti. Pripravuje organizmus na zvýšenú záťaž. Podporuje prekrvovanie mozgu a optimalizuje prenos nervového vzruchu.

Taurín je podmienečne esenciálna aminokyselina, ktorá sa prirodzene vyskytuje v ľudskom tele. "Podmienečne esenciálna" znamená, že v niektorých situáciách alebo za určitých podmienok, ako napr. v stresových situáciách alebo pri zvýšenej fyzickej námahe, je prítomnosť taurínu eliminovaná a telo nedokáže produkovať taurín v dostatočnom množstve. Taurín sa účastní vitálnych funkcií ľudského tela. Taurín sa správa ako antioxidant, ktorý podporuje detoxikáciu organizmu, tým, že sa naviaže na škodlivé čiastky, ktoré spolu s ním odchádzajú z tela.

Prírodné zdroje
---------------

Taurín je obsiahnutý v rôznych potravinách, ako napr. v mäkkýšoch, rybách, hydine a je pridávaný do väčšiny detských výživ. Jednou z jeho funkcií je termoregulácia. Taurín pomáha regulovať teplotu tela, takže sa telo neprehrieva ani nepodchladzuje.

Referencie
----------

1. ↑  RIPPS, Harris; SHEN, Wen. Review: Taurine: A "very essential" amino acid. *Molecular Vision*, 2012-11-12, roč. 18, s. 2673–2686. PMID: 23170060
PMCID: PMC3501277. Dostupné online [cit. 2022-09-23]. ISSN 1090-0535.
**Otto Schwartz** (\* 29. september 1847, Bezdan, Srbsko – † 16. marec 1910, Banská Štiavnica) bol slovenský fyzik.

Životopis
---------

V rokoch 1865 – 1869 študoval na viedenskej univerzite matematiku a fyziku, neskôr tu dizertáciou z oblasti fyziky získal doktorát (1871).
Celý svoj aktívny život pôsobil na Banskej a lesníckej akadémii v Banskej Štiavnici: v rokoch 1869 – 1872 ako asistent, resp. adjunkt katedry fyziky a chémie a v rokoch 1872 – 1909 ako profesor a vedúci katedry matematiky. Patril k zakladateľom a najaktívnejším prednášateľom Banskoštiavnického lekárskeho a prírodovedného spolku. Vydal síce svoje prednášky z fyziky formou skrípt, ale vo fyzike ani matematike nebol vedecky aktívny, venoval sa najmä popularizácii novších fyzikálnych, najmä elektrotechnických objavov na pôde spolku a na stránkach rôznych periodík. Významné boli jeho dlhodobé klimatologické a meteorologické pozorovania a publikácie. Zapojil sa do vedeckého programu anglického Výboru pre výskum teplôt v podzemí a 38 rokov robil teplotné merania v banskoštiavnických baniach. Takmer štyri desaťročia robil aj meteorologické pozorovania v oblasti Banskej Štiavnice.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.
Priebeh Štefánikovej magistrály označený prerušovanou čiarou.
**Štefánikova magistrála** je turistická magistrála na Slovensku, spájajúca Bradlo s Mohylou generála Milana Rastislava Štefánika pri obci Ivanka pri Dunaji. Magistrála je značená červeným a zeleným turistickým značením a na Bradle nadväzuje na Cestu hrdinov SNP, ktorú kopíruje až po rázcestie Biely kríž. Na tomto úseku je magistrála totožná s medzinárodnou turistickou cestou E8 a turistickou trasou 0701.

Priebeh trasy
-------------

Mohyla M. R. Štefánika
*Bližšie informácie v hlavnom článku: Turistická značkovaná trasa číslo 0701*
Magistrála začína na vrchole Bradla pri Mohyle M. R. Štefánika, odkiaľ vedie do Brezovej pod Bradlom a vchádza do Malých Karpát. Popod Končitú (428 m n. m.), Černastú (412 m n. m.) a Slopy (432 m n. m.) vedie okolo Dobrovodského hradu k obci Dobrá Voda.

Chodník pokračuje späť do lesa popod Kopec (472 m n. m.), Mihalinovú (428 m n. m.) a údolím potoka Raková k ceste I/51 a horárni Dolná Raková. Popri Sokolských chatách a osade Vítkov mlyn stúpa na Havraniu skalu, odkiaľ pokračuje na najvyššiu časť Malých Karpát, na Havranicu (737 m n. m.) a najvyšší vrch pohoria, Záruby (768 m n. m.). 

Magistrála zostupuje hrebeňom na Ostrý Kameň (569 m n. m.) so zrúcaninami hradu Ostrý Kameň a cez kótu Brezinky obchádza Veterlín (724 m n. m.), Čiernu skalu (662 m n. m.), Polámané (612 m n. m.) a Javorinku (661 m n. m.). Od Amonovej lúky stúpa na Klokoč (661 m n. m.), cez Vápennú klesá k Sološnici, opäť stúpa do Sedla Skalka, traverzuje Horný vrch (643 m n. m.) a cez Panské uhliská, Hubalovú a Čermák stúpa na Skalnatú (704 m n. m.). 

Mohyla M. R. Štefánika pri letisku
Hrebeňom popod Čertov kopec (752 m n. m.), Prostredný vrch (601 m n. m.), cez Sedlo Javorina a Čmeľok (709 m n. m.) vedie na Pezinskú Babu (527 m n. m.), významné turistické stredisko Malých Karpát. Chodník traverzuje Korenný vrch (599 m n. m.), Konské hlavy (649 m n. m.) a okrajom vojenského výcvikového priestoru Turecký vrch cez Stratený kút (594 m n. m.), Tri kamenné kopce (584 m n. m.), popod vrch Somár (650 m n. m.) a kóty Kozí chrbát a Salaš vedie na rázcestie Biely kríž (498 m n. m.), kde opúšťa trasu Cesty hrdinov SNP.

Štefánikova magistrála sa tu stáča a po  zelenej značke smeruje na východ cez Sakrakopec na rázcestie *Šúrsky kanál* na okraji Svätého Jura. V Podunajskej rovine sleduje tok Šúrskeho kanála a pri Ivanke pri Dunaji sa stáča juhozápadným smerom k letisku, kde pri Mohyle generála Milana Rastislava Štefánika končí.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Štefánikova magistrála**

Zdroje
------

* Trasa magistrály na hiking.sk
* Trasa magistrály na turistickej mape

Súradnice: 48°31′25″S 17°23′31″V﻿ / ﻿48,523561°S 17,391938°V﻿ / 48.523561; 17.391938
**Citátová frazéma** je frazéma prevzatá z cudzích jazykov, ktorá sa aj v prijímajúcom jazyku vyjadruje vo svojej pôvodnej (cudzojazyčnej) podobe. Do tohto pojmu nepatria frazémy, ktoré majú iba nejaký prvok cudzojazyčný, patria sem iba jednotky, ktoré sú ako celok prevzaté z iného jazyka. Môžu to byť jednotky, ktoré už v pôvodnom jazyku mali platnosť frazémy (*cum grano salis, last but not least*), alebo jednotky, ktoré boli v pôvodnom jazyku nefrazeologickými (napr. odbornými) výrazmi (napr. *corpus delicti* – pôv. právnický termín, *persona non grata* – výraz z diplomatickej terminológie) a až v prijímajúcom jazyku sa frazeologizovali. Niektoré z bežnejších citátových frazém sa dosť často uplatňujú aj v kalkovanej podobe (*in medias res – k veci, bez úvodu*). Citátové frazémy majú štylistickú platnosť výrazných knižných prostriedkov.

Literatúra
----------

* E. Smiešková, 1982.

*Článok pôvodne čerpal z diela ĎURČO, Peter (ed.). Frazeologická terminológia (1995) uverejneného na webe Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied.*
**Civilný sporový poriadok** (Zákon č. 160/2015 Z. z.) je základný civilný kódex občianskeho práva procesného Slovenskej republiky, ktorý s účinnosťou od 1. júla 2016 nahradil doteraz platný Občiansky súdny poriadok z roku 1963.

Civilný sporový poriadok bol schválený Národnou radou SR 21. mája 2015 ako vládny návrh zákona, avšak aj s niektorými pozmeňujúcimi návrhmi poslancov, ktoré tak mierne narušili na pomery slovenského zákonodarstva nezvyčajne ucelenú a logickú štruktúru zákona. Jeho návrh bol vypracovaný rekodifikačnou komisiou pre Občiansky súdny poriadok pod vedením ministra spravodlivosti, Tomáša Borca na základe Legislatívneho zámeru rekodifikácie občianskeho práva procesného, ktorý schválila vláda SR uznesením č. 283 z 5. júna 2013. Základným cieľom rekodifikácie bolo vytvoriť lepšie možnosti pre efektívne súdnictvo, a teda aby sa zvýšila vymožiteľnosť práva, skrátila doba zbytočne dlhých súdnych konaní, eliminovali súdne prieťahy a vytvoril priestor pre kvalitnejšie súdne rozhodnutia.

Základnou zmenou oproti doteraz platnému Občianskemu súdnemu poriadku je rozčlenenie matérie do 3 samostatných zákonov. Samotný civilný sporový poriadok pôsobí ako všeobecný predpis upravujúci tzv. sporové konania, mimosporové civilné konania sú upravené v Civilnom mimosporovom poriadku a problematika správneho súdnictva je vyčlenená do Správneho súdneho poriadku. Takéto rozčlenenie má prispieť k sprehľadneniu právnej úpravy, nakoľko nebude nutné upravovať množstvo podobných inštitútov zvlášť pre každé osobitné mimosporové či správne konanie.

Okrem formálnych zmien došlo aj k mnohých kvalitatívnym zmenám, na význame v novom kódexe získali najmä zásada sudcovskej koncentrácie konania a zásada formálnej pravdy, naopak do úzadia pre sporové konania ustúpila zásada materiálnej pravdy. Až na výnimky (najmä v sporoch s tzv. slabšou stranou) nebude môcť súd vykonávať stranami nenavrhnuté dôkazy. Na rozdiel od pôvodného Občianskeho súdneho poriadku sa nový civilný sporový poriadok zaoberá aj mnohými, doteraz zákonom neriešenými otázkami, ako je napr. problematika nezákonne získaného dôkazu. Úplne sa prerobili inštitúty mimoriadneho dovolania (podľa novej úpravy dovolanie generálneho prokurátora) a predbežných opatrení (po novom neodkladné opatrenia), ako aj mnohé ďalšie

Systematika
-----------

* Prvá časť – všeobecné ustanovenia
* Druhá časť – konanie v prvej inštancii
* Tretia časť – osobitné procesné postupy
* Štvrtá časť – opravné prostriedky
* Piata časť – spoločné, prechodné a záverečné ustanovenia

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑  Dôvodová správa k Civilnému sporovému poriadku

Externé odkazy
--------------

* Civilný sporový poriadok – úplne znenie na Slov-Lex
* Civilný mimosporový poriadok – úplne znenie na Slov-Lex
* Správny súdny poriadok – úplne znenie na Slov-Lex
**City Park Ružinov** (predtým **3nity**) je bytový komplex v Bratislave. Trojicu vežiakov začala stavať v roku 2008 developerská spoločnosť Nadlan pod názvom 3nity.

Tvorí ho:

* Veža A, 76 m, 23 poschodí dokončená v roku 2012
* Veža B, 89 m, 27 poschodí dokončená v roku 2018
* Veža C, 78 m, 24 poschodí dokončená v roku 2019

Nehoda
------

Zrútená podzemná garáž (22. september 2012)
V roku 2012 sa zrútila viacpodlažná garáž, ktorá bola súčasťou komplexu. Nikto sa nezranil, vznikli len finančné škody. Podľa znalcov nebola pri okolitých budovách poškodená statika. Nehoda neskôr viedla ku konkurzu developerskej spoločnosti Nadlan. Statik budovy Ján Tomčáni bol odsúdený za prečin všeobecného ohrozenia na 30 mesiacov podmienečne a zákaz vykonávať povolanie v odbore stavebníctva na šesť rokov.

Dokončenie stavby
-----------------

Po konkurze pôvodného developera projekt neskor získal developer Metrostav. Projekt prepracoval a premenoval na CityPark Ružinov. Parkovanie vyriešil developer niekoľkými podzemnými podlažiami priamo pod vežiakmi. V objekte sa nachádza 432 bytov, 120 apartmánov, lofty a ateliéry v troch vežiach.

Referencie
----------

1. ↑  A.S, Petit Press. *V Bratislave postavia komplex s tromi vežami za tri miliardy* [online]. bratislava.sme.sk, [cit. 2021-11-01]. Dostupné online.
2. ↑  A.S, Petit Press. *V Bratislave sa zrútila rozostavaná viacpodlažná garáž* [online]. bratislava.sme.sk, [cit. 2021-11-01]. Dostupné online.
3. ↑   *Dražbu 3nity zrušili, developer je v konkurze | Ružinovské ECHO* [online]. www.ruzinovskeecho.sk, [cit. 2021-11-01]. Dostupné online.
4. ↑   *Statik dostal trest za zrútenie časti komplexu 3nity* [online]. reality.trend.sk, 2017-08-07, [cit. 2021-11-01]. Dostupné online.
5. ↑  ONUFEROVÁ, Marianna. *Na mieste prepadnutých garáží projektu 3nity sa bude stavať ďalej* [online]. Denník N, 2015-10-08, [cit. 2021-11-01]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Zoznam výškových budov v Bratislave

Externé odkazy
--------------

* CityPark Ružinov je dokončený – yimba.sk

Súradnice: 48°08′47″S 17°08′34″V﻿ / ﻿48,146339185816615°S 17,142710650407658°V﻿ / 48.146339185816615; 17.142710650407658
**Henclová** je potok na Spiši, v západnej časti okresu Gelnica. Je to ľavostranný prítok Tichej vody, meria 5 km a je tokom VII. rádu.

Prameň
------

Pramení vo Volovských vrchoch, v geomorfologickom podcelku Zlatý stôl, na východnom svahu Volovca (1 213 m n. m.), priamo pod sedlom Volovec, v nadmorskej výške približne 1 130 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie smerom na SSV, zľava najprv priberá prítok prameniaci na severovýchodných svahoch Volovca, potom z tej istej strany prítok prameniaci východne od kóty 1 143 m a stáča sa viac na severovýchod. Z ľavej strany následne priberá prítok z východného svahu Čertovej hole (1 245,0 m n. m.) a sprava krátky prítok zo SSV svahu Kečky (1 130,6 m n. m.). Zľava vzápätí priberá prítok z JJV úpätia Uherčíkovej (1 066 m n. m.), na krátkom úseku pokračuje smerom na sever a vteká do intravilánu obce Henclová, kde zľava priberá prítok z východného svahu Uherčíkovej. Napokon sa stáča východným smerom a na území spomenutej obce, na severnom okraji intravilánu miestnej časti Tichá Voda, sa v nadmorskej výške cca 628 m n. m. vlieva do Tichej vody.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2023-02-21]. Dostupné online.
2. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2023-02-21]. Dostupné online.
3. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2023-02-21]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Tichej vody |
| --- |
| *Tichá voda* → *Hnilec* → *Hornád* → *Slaná* → *Tisa* → *Dunaj* |
| 
* Dubašov jarok
* Henclová
* Predný jarok
* Stredný jarok
* Suchý potok
* **Tichá voda**
* Zadný jarok

 |
Jaz médium
**Iomega Jaz** alebo **mechanika Jaz** (angl. Jaz drive), je výmenný systém na úschovu dát, ktorý zaviedla spoločnosť Iomega. V súčasnosti už nie je podporovaný.

Tieto mechaniky boli uvedené s kapacitou 1 a 2 GB, čo bolo významné zvýšenie v porovnaní s vtedy najpopulárnejším systémom Zip. Na rozdiel od Zip mechaniky, ktorá používala technológiu pružných diskov, Jaz bol založený na technológii pevného disku. Obsahoval jednu platňu pevného disku vo výmennom puzdre s motormi a hlavami v pevnej časti jednotky. Jaz nikdy nedosiahol taký úspech a rozšírenie ako Zip, pričom názory na dôvod sa rozchádzajú. Jedným z názorov bol rastúca popularita a klesajúca cena CD-R a CD-RW mechaník, podľa iných názorov rastúca kapacita pevných diskov alebo zlá marketingová stratégia spoločnosti Iomega. Kritizovaná bývala aj spoľahlivosť mechaniky. Moderný systém Iomega REV drive vyzerá byť ako nový pokus ovládnutia trhu s použitím podobnej technológie.

Pozri aj
--------

* Zip mechanika
* Iomega REV
* Bernoulliho disk
Súradnice: 1°13′00″S 77°22′00″Z﻿ / ﻿1,21667°S 77,36667°Z﻿ / 1.21667; -77.36667

**Galeras** je aktívny vulkanický komplex, nachádzajúci sa v severnej časti andského vulkanického pásma v Kolumbii v departmente Nariño, neďaleko mesta Pasto. Galeras je jedna z najaktívnejších sopiek v krajine. Od čias príchodu španielskych conquistadorov do oblasti bolo zaznamenaných niekoľko desiatok stredne silných, prevažne explozívnych erupcií.

Geologický vývoj
----------------

Komplex je tvorený prevažne andezitmi a celkovo je aktívny približne jeden milión rokov. Počas jeho existencie došlo dvakrát ku poškodeniu vulkanickej stavby a vzniku dvoch kaldier, prvej pred pol miliónom rokov, druhej, mladšia pred 40 000 rokmi. Následne vplyvom hydrotermálnej aktivity nastal kolaps oslabených stien kaldery a neskoršie erupcie vytvorili v súčasnosti aktívny kráter.

### Erupcie

Galeras je najaktívnejšia sopka v Kolumbii. Prvá doložená aktivita v holocéne bola datovaná uhlíkovou metódou na 7050 pred Kr. (± 1000). rovnakými metódami boli zdokumentované aj aktivity v 3150 pred Kr. 2580 pred Kr. 1160 pred Kr. 490 pred Kr. a 890. Prvá pozorovaná erupcia bola zaznamenaná 7. decembra 1580. Väčšina erupcií je explozívneho charakteru, sprevádzaná únikom pyroklastických prúdov, resp. lahárov. Neďaleko sopky sa nachádza mesto Pasto s približne 400 000 obyvateľmi, preto je aktivita sopky monitorovaná. Počas erupcií v 2002, 2006 a 2010 bolo obyvateľstvo mesta a okolitých dedín evakuované (nie však všetko, iba z najohorozenejčích štvrtí).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **vulkanický komplex Galeras**.

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu – vulkanický komplex Galeras na Global Volcanism Program (po anglicky)
Žákova skála
Horné partie skaly
Výhľad západným smerom
Celkový pohľad na okolie skaly od juhu
**Žákova skála** je osamotené silicitové skalisko, pozostatok opusteného kameňolomu, v katastrálnom území Běloky, okres Kladno. Ide o významnú geologickú lokalitu, jednu z dvoch posledných dochovaných svojho druhu na Kladensku (spolu s prírodnou pamiatkou Žraločí zuby).

Poloha
------

Skala sa nachádza asi 15 km zsz. od centra Prahy a 1,1 km jz. od Bělok, pri ceste do Dobrovízi, blízko samoty *Žákův Mlýn* (odtiaľ niekedy tiež označovaná ako **Skála u Žákova Mlýna**). Vystupuje nenápadne, takmer skrytá v okolitej zeleni, po pravej strane plytkého údolia Dobrovízského potoka, tesne pred jeho vyústením do potoka Zákolanského. Geomorfologicky Žákova skála patrí k celku Pražská plošina, podcelku Kladenská tabuľa a okrsku Hostivická tabuľa. Nadmorská výška lokality sa pohybuje okolo 325 – 330 m.

Opis
----

Silicity proterozoického veku tu vystupujú niekoľko metrov nad povrch. Tento výstup ešte obnažil drobný stenový kameňolom (dnes opustený). Vývoj v neskorších geologických obdobiach, kedy sa skalisko nachádzalo pri morskom pobreží, dokladajú stopy príbojová príbojovej abrázie. Vrchné partie skaly predstavuje takmer školskú ukážku transgresie – je čiastočne prekrytá vrstvou ílovcových sedimentov z obdobia vrchnej kriedy (stupeň spodný turon). V týchto vrstvách sa dochovalo množstvo skamenelín, najmä ustríc.

Ochrana
-------

Lokalita je výhľadovo odporúčaná na ochranu formou prírodnej pamiatky. Pre jej uchovanie je podstatné bojovať proti vyskytujúcemu sa čiernemu skládkovaniu a zabrániť prípadnému neschválenému lámaniu kameňa či získavaniu skamenelín.

Referencie
----------

1. ↑  Břetislav Balatka, Jan Kalvoda – Geomorfologické členění reliéfu Čech (Kartografie Praha, 2006, ISBN 80-7011-913-6)

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Žákova skála na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vedy o Zemi |

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Žákova skála**

Externé odkazy
--------------

* Popis na stránkach Českej geologickej služby (po česky)
Pohľad na triedu z Víťazného oblúka v parku Cinquantenaire.
**Avenue de Tervuren** (hol. Tervurenlaan) je jedna z hlavných tried v belgickej metropole Brusel. Nachádza sa na východe mesta; názov nesie podľa neďalekého predmestia Tervuren. Vedie od parku Cinquantenaire cez Montgomeryho námestie na východnej hranici mesta, k predmestiu Bruselu Tervuren. Dlhá je 8 kilometrov a miestami široká až 90 m.

Projekt veľkolepej triedy bol realizovaný za vlády kráľa Leopolda II. v rámci jeho kampane modernizácie a rozvoja belgickej metropoly. Dokončená bola roku 1897, pri príležitosti Svetovej výstavy. Vybudovať ju pomohol belgický podnikateľ Edmond Parmentier. Pozdĺž triedy sa nachádzajú parky, luxusné rezidencie a veľvyslanectvá mnohých krajín.

Pod západnou časťou triedy vedú linky 1 a 5 bruselského metra. Od Montgomeryho námestia ďalej na východ potom v osi triedy vedie električková trať. Pozdĺž celej triedy je tiež vedená cyklotrasa.

Každý rok v polovici mesiaca mája býva časť triedy uzavretá pre bežnú dopravu a koná sa tu pravidelný festival. Udalosť pripomína slávnostné otvorenie triedy v 19. storočí.

Externé odkazy
--------------

* Na stránke Région de Bruxelles-Capitale franc.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Avenue de Tervuren na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Belgický portál |
Avenue Montaigne
**Avenue Montaigne** (doslova *Montaignova trieda*) je ulica v Paríži. Nachádza sa v 8. obvode. Je rovnako ako neďaleká Avenue des Champs-Élysées a Rue du Faubourg-Saint-Honoré známa vysokou koncentráciou obchodov s luxusným tovarom. Nachádzajú sa tu predajne spoločností ako Chanel, Christian Dior, Gucci, Louis Vuitton, Armani, Prada, Versace, Valentino, Dolce & Gabbana, Nina Ricci, Ralph Lauren, Bvlgari, ST Dupont a iné.

Poloha
------

Ulica spája námestia Place de l’Alma a Rond-point des Champs-Élysées-Marcel-Dassault. Je orientovaná z juhozápadu na severovýchod.

Dejiny
------

V roku 1672 tu bola len poľná cesta medzi zeleninovými záhradami. Nazývala sa tiež *Allée des Soupirs* (okolo roku 1720) alebo *Avenue verte* (Zelená cesta) okolo roku 1750. V roku 1770 dal Abel-François Poisson de Vandières (1727 – 1781), riaditeľ kráľovských stavieb, vysadiť po oboch stranách aleje brestov a cesta bola premenovaná na *Allée des Veuves* (Aleja vdov), lebo tu bola obľúbená promenáda osamelých žien. Miesto, kde sa nachádzalo len niekoľko tanečných sál, sa objavilo v románe *Tajnosti parížske* Eugèna Suea.

V roku 1850 bola aleja premenovaná na *Avenue Montaigne* podľa spisovateľa Michela de Montaigne (1533 – 1592). Počas svetovej výstavy v roku 1855 tu postavili palác umenia. Potom tu boli postupne postavené elegantné domy, ktoré úplne zmenili doterajší chudobný charakter štvrte.

Po druhej svetovej vojne sa tu usídlil Christian Dior, čím začal rozvoj ulice ako miesta luxusu.

Významné stavby
---------------

* Dom č. 25: päťhviezdičkový hotel *Plaza Athénée* otvorený v roku 1911
* Dom č. 30: *Hôtel de Verneuil* v ktorom dnes sídli Christian Dior
* Dom č. 32: od roku 1946 tu sídli Christian Dior
* Dom č. 50: *Hôtel de Lariboisière* z roku 1910 dala postaviť kontesa Lariboisière. Madeleine Vionnet (1876 – 1975) tu v roku 1923 otvorila svoj módny salón. Dnes je tu butik firmy Ralph Lauren.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Avenue Montaigne**

Externé odkazy
--------------

* Ulcia na stránkach Paríža

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Avenue Montaigne na českej Wikipédii.*
Avenue d’Ivry
**Avenue d’Ivry** je ulica v Paríži. Nachádza sa v 13. obvode. Je jednou z hlavných tried ázijskej štvrte.

Poloha
------

Avenue vedie od Boulevard Masséna a pripája sa na Avenue de Choisy pri križovatke s Rue de Tolbiac. Ulica je orientovaná zo severozápadu na juhovýchod. Vedie smerom do mesta Ivry-sur-Seine, ktorému vďačí za svoje meno.

Dejiny
------

Cesta je už na pláne z roku 1730 v meste Ivry-sur-Seine. Po rozšírení Paríža v roku 1860 sa stala súčasťou hlavného mesta. Vzhľad ulice sa výrazne zmenil v 60. a 70. rokoch 20. storočia. Projekt *Italie 13* viedol k výstavbe mnohých výškových budov v blízkosti ulice, najmä obytnej štvrte *Les Olympiades*. Ulica tak stratila charakter robotníckej štvrte a v 2. polovici 70. rokov sa sem nasťahovali imigranti z juhovýchodnej Ázie a vznikla tu ázijska švrť. Dnes je to rušná nákupná ulica lemovaná mnohými ázijskymi reštauráciami a supermarketmi.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Avenue d’Ivry**

Externé odkazy
--------------

* Ulica na stránkach Paríža

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Avenue d'Ivry na českej Wikipédii.*
Avenue de France
**Avenue de France** (*Francúzska avenue*) je ulica v Paríži. Nachádza sa v 13. obvode. Bola vytvorená ako hlavná dopravná tepna novej modernej štvrte Paris Rive Gauche.

Poloha
------

Ulica vedie od križovatky s *Rue des Grands-Moulins* a končí pri Boulevard Vincent-Auriol. Je orientovaná od juhu na sever. Smerom na sever pokračuje Avenue Pierre-Mendès-France a na juhu bude pokračovať až k maršalským bulvárom (Boulevard Masséna).

Stredom ulice prechádza aleja pomenovaná *Promenade Jules-Isaac* na počesť francúzskeho historika Julesa Isaaca (1877 – 1963).

Výstavba
--------

O názve ulice sa rozhodlo v roku 1993. Stavebné práce začali v roku 1995 na pôvodných pozemkoch SNCF v rámci revitalizácie štvrte. Prvý úsek bol otvorený v roku 2001 medzi ulicami *Boulevard Vincent-Auriol* a Rue Neuve-Tolbiac, o rok neskôr otvorili ďalší úsek k ulici Rue Thomas-Mann a zatiaľ posledná časť k ulici Rue des Grands-Moulins bola otvorená v roku 2006.

Celkovú koncepciu vytvoril architekt Paul Andreu. Vybavenie ulice zaistili architekti Jean-Michel Wilmotte a Patrick Céleste.

Významné stavby
---------------

* Dom č. 92: sídlo Réseau ferré de France
* Dom č. 93: Musée national du Sport
* Domy č. 190 – 198: sídlo vysokých škol *École pratique des hautes études* a *École des hautes études en sciences sociales*, ktoré patria medzi grande école

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Avenue de France**

Externé odkazy
--------------

* Ulica na stránkach Paríža

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Avenue de France na českej Wikipédii.*
**Gašpar Tríbel** (Tribel, Tribell de Jarisch, Tribelly, Trybell, Trybelly) (\* ? - † 31. júl 1620, Sliezsko) bol komorský hodnostár, kráľovský radca.

Jeho manželkou bola Rozália rod. Gelhorninová (zomrela v roku 1611).

Životopis
---------

Na Slovensko prišiel ako komorský úradník, neskôr získal meštianske právo v Banskej Bystrici. Roku 1598 odkúpil od Pavla Rubigalla zámok a panstvo Slovenská Ľupča. Od 1599 účastník protitureckých bojov na strednom Slovensku, 1603 pomáhal so svojím vojskom pri opevňovaní Banskej Bystrice. 

Počas povstania Štefana Bočkaja prívrženec kráľa, 1605 bojoval pri obrane Banskej Bystrice. Roku 1607 mestská rada Banskej Bystrice skladala do jeho rúk sľub vernosti kráľovi. V júni - júli 1620 stúpenec Gabriela Betlena, ktorého vítal pri príležitosti banskobystrického snemu. Mecén evanjelickej cirkvi. Roku 1600 povýšený do šľachtického stavu, 1605 kráľovský radca. 

S manželkou mal troch synov, najstarší Juraj zomrel v roku 1614 ako 19-ročný. Náhrobok manželky a troch synov sa nachádza v kostole v Slovenskej Ľupči.

Náhrobok rodiny Gašpara Tríbela v katolíckom kostole v Slovenskej Ľupči

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Moldavčina** (rum. *Limba moldovenească, Лимба молдовеняскэ*) je označenie pre rumunčinu používané v Moldavsku. Do roku 2023 sa z politických dôvodov termín „moldavčina" nachádzal aj v samotnej ústave Moldavska, no v marci daného roka moldavský parlament rozhodol tento termín nahradiť pojmom „rumunčina".

Bývalé odštiepenie moldavčiny od rumunčiny býva považované za ukážkový príklad tzv. jazykového separatizmu.
Pojem „moldavčina" sa vzťahuje na niektoré štátne okruhy, zatiaľ čo na všetkých ostatných úrovniach sa používa označenie „rumunčina". Pred druhou svetovou vojnou patrila vtedajšia Besarábia Rumunsku a reč, ktorá sa na danom území používala, bola považovaná za moldavský dialekt rumunčiny. V roku 1940 v súlade s Ribbentrop-Molotovovým paktom územie anektoval Sovietsky zväz. Úradný jazyk bol premenovaný na moldavčinu, aby sa tak pretrhli všetky zväzky s Rumunskom, bývalým „kapitalistickým utláčateľom", a aby sa ospravedlnila anexia. Latinka bola podľa ruského vzoru nahradená cyrilikou. Obyvateľstvo bolo zároveň počas sovietskej nadvlády nútené učiť sa ruštinu, znalosť ktorej bola nevyhnutnou podmienkou kariérneho a spoločenského postupu.

V roku 1989 bola moldavčina vyhlásená za oficiálny jazyk Moldavska a bol opätovne zavedený rumunský variant latinky. Cyrilika sa však aj napriek tomu ďalej často používa, v Podnestersku sa moldavčina písaná cyrilikou naďalej úradným jazykom. Ústava z roku 1991 vyhlásila moldavčinu za úradný jazyk.

V roku 2003 bol vydaný rumunsko-moldavský slovník, čo malo vytvoriť dojem, že sa v týchto krajinách rozpráva rozličnými jazykmi. Krok bol kritizovaný v oboch štátoch. V roku 2006 sa užívatelia rumunskej Wikipédie rozhodli naďalej rozvíjať už len verziu v latinke.

Napriek snahám od odštiepemie sa lingvisti sa zhodujú v tom, že spisovná moldavčina je v podstate totožná so spisovnou rumunčinou. Hovorová reč z veľkej časti zodpovedá moldavskému dialektu, ktorý sa používa na východe Rumunska v oblasti, ktorá pôvodne patrila pod historické územie Moldávie.

V marci 2023 moldavský parlament definitívne uznal moldavčinu za totožnú s rumunčinou.

Referencie
----------

1. 1 2  MARICA, Irina. *Moldova: Lawmakers vote to make Romanian the country’s national language* [online]. romania-insider.com, 2023-03-17, [cit. 2023-06-19]. Dostupné online. (po anglicky)

Iné projekty
------------

CommonsWikislovník
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Moldavčina**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Moldavčina****

| Románske jazyky |
| --- |
| **Iberorománske jazyky**: aragónčina • astúrčina • galícijčina • katalánčina • portugalčina • španielčina |
| **Galsko-románske jazyky**: francúzština • frankoprovensalčina • okcitánčina |
| **Rétorománske jazyky**: romanši • friulčina • ladinčina |
| **Balkánske románske jazyky**: rumunčina • moldavčina • arumunčina • meglenorumunčina • istrorumunčina • istrijčina |
| **taliančina** • **korzičtina** • **sardínčina** |
**Uloupené Kosovo** (doslova *Ulúpené Kosovo*), pôvodne známe pod názvom **Jak Evropa přichází o Kosovo** (doslova *Ako Európa prichádza o Kosovo*) je hodinový dokument, ktorý vznikal postupne od roku 2004 ako autorský film Václava Dvořáka. Vznikol v spolupráci so srbskými verejnoprávnymi médiami, od ktorých boli pre dokument vypožičané hlavne archívne zábery. Prebieha diskusia o jeho objektivite.

Zaoberá sa dejinami Kosova a Metohije, zmieňuje sa o ťažkostiach druhej svetovej vojny, konca sedemdesiatych rokov v socialistickej Juhoslávii a hlavne o posledných dvadsiatich rokoch. Kriticky sa vyjadruje k západným mocnostiam a nepriamo prirovnáva súčasnú situáciu k Mníchovskému diktátu. Hľadá aj spojitosti medzi UÇK a súčasným politickým vedením jednostranne vyhláseného kosovského štátu. Poukazuje na útrapy Srbov v enklávach (v dokumente nazývaných ako getá).

Pôvodne mal mať dokument premiéru 17. marca 2008, na výročie etnických nepokojov v Kosove roku 2004. Česká televízia odmietla dokument odvysielať, hoci bola jedným z jeho sponzorov a jeho premiéra bola odložená na apríl, no ani vtedy nebol odvysielaný. Preto ho tvorcovia uverejnili na serveri Youtube, kde je stále dostupný. Napokon bol tento film odvysielaný v rámci komponovaného programu s diskusiou 27. júla 2008 na ČT2.

Externé odkazy
--------------

* Česko-Slovenská filmová databáza (CSFD)
* Uloupené Kosovo - časť 1
* Uloupené Kosovo - časť 2
* Uloupené Kosovo - časť 3
* Uloupené Kosovo - časť 4
* Kritika dokumentu
* Film Uloupené kosovo a reakcia režiséra

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Uloupené Kosovo na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
Galata Köprüsü
**Galata Köprüsü** (dosl. *Galatský most*) je most, ktorý prechádza ponad záliv Zlatý roh v Istanbule spája štvrte Galata a Eminonü. Je dlhý 465 metrov, široký 42 metrov a bol otvorený v decembri 1994. Má dve poschodia, po hornom vedie cesta a spodnú tvorí promenáda, lemovaná obchodmi a reštauráciami. Most je zdvíhací, aby mohli lode z Bosporu vplávať do Zlatého rohu.

Dejiny
------

Prvý most cez Zlatý roh nechal vybudovať cisár Justinián I. V roku 1502 vypísal sultán Bajazid II. súťaž na stavbu nového mosta, do ktorej sa prihlásili aj Leonardo da Vinci a Michelangelo Buonarroti, ale z realizácie návrhov nakoniec zišlo. V roku 1863 vznikol druhý, drevený most, ktorý v roku 1875 nahradil železný most, postavený francúzskymi staviteľmi. Štvrtý most postavili Nemci v roku 1912 a slúžil až do roku 1992, kedy bol zničený požiarom. Bolo rozhodnuté o stavbe mosta súčasného, ktorý vybudovala domáca firma STFA Group.

Referencie
----------

1. ↑  Galata Bridge

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Galata Köprüsü**

Súradnice: 41°01′12″S 28°58′23″V﻿ / ﻿41,020°S 28,973056°V﻿ / 41.020; 28.973056

Externé odkazy
--------------

* Galata and the Galata Bridge

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Galatský most na českej Wikipédii.*
**Denis McQuail** (\* 12. apríl 1935, Londýn – † 25. jún 2017) bol anglický vedec, venujúci sa oblasti komunikačných teórií a spisovateľ. Od roku 1968 napísal viac ako 12 kníh, väčšinou sa venujúcich masovým médiám. Hlavnou témou jeho prác je užitočnosť a nebezpečenstvá masovej komunikácie.

Život a dielo
-------------

Pôsobil dve desaťročia na Amsterdamskej univerzite. Pred rokom 1980 publikoval knihu *Komunikačné modely*, ktorá popisuje detailné základy komunikačných modelov (Lasswellov model, Shannonov a Weaverov model, Gerbnerov model), teórie médií a masové médiá. Kniha je kompiláciou existujúcich komunikačných teórií s autorovými vlastnými myšlienkami.

McQuailova druhá kniha *Masovo-komunikačné teórie* prejednáva vo väčšej miere koncept masovej komunikácie. Obzvlášť hovorí o význame masových médií a ich ovplyvňovaní jednotlivcov a skupín.

Referencie
----------

1. ↑   *Ve věku 82 let zemřel jeden z nejznámějších teoretiků médií Denis McQuail* [online]. Praha: Česká televize, 2017-06-28, [cit. 2018-08-04]. Dostupné online.
2. ↑   *Denis McQuail (1935-)* [online]. infoamerica.org, [cit. 2018-08-04]. Dostupné online. (po španielsky; kastílsky)

Autoritné údaje: * BnF: 122986487
* GND: 108185915
* ISNI: 0000 0001 0888 1277
* LCCN: n50007865
* NK ČR: mzk2002148006
* VIAF: 36982784
* WorldCat: lccn-n50007865
Vrstvy stromu, sú viditeľné letokruhy
**Dendrochronológia** (gr. dendron=strom + chronos=čas + logos=učenie, slovo) je odbor dendrológie, ktorá je odborom botaniky a tá patrí pod biológiu. Dendrochronológia sa zaoberá určovaním veku stromov pomocou analýzy letokruhov viditeľných na priečnom reze daného stromu, na pni. V minulosti pracovali dendrochronológovia ručne, teda pozorovaním letokruhov, porovnávaním a rôznymi výpočtami. Dnes sa takto čisto ručne pracuje málokde. Na prácu sa hlavne využívajú počítače a iné technológie.

Hovorí sa, že ako prvý odbornejšie pozoroval letokruhy všestranne nadaný Leonardo da Vinci, ktorý pochopil súvis medzi šírkou letokruhov a zrážkami počas rastu stromu. Riadne vedecké výskumy začali prebiehať až začiatkom 20. storočia, vznikajú dokonca aj laboratóriá a ústavy pre výskum letokruhov.

Základy dendrochronológie
-------------------------

Základné princípy rastu stromov a vzniku letokruhov hovoria o tom, že letokruhy vznikajú vo vegetatívnom období, teda (v miernom klimatickom pásme) v jari a v lete. Pri pohľade na zrezaný strom je jasne vidno, že sú tam dve hlavné farby letokruhov - svetlé a tmavšie. Svetlé sú o niečo redšie ako tmavé, lebo sú to jarné letokruhy rastené po období jesene a zimy, teda po období rastového pokoja. Nastáva rýchly rast pomocou nazbieraných síl. V lete už zas nemá strom toľko energie na rast dreva ako v jari, rastie pomalšie, ale aj o to "kvalitnejšie". Preto má hustejšie, tmavšie drevo. Samozrejme, na rast dreva nevplývajú len základné ročné obdobia, ovplyvňuje ho aj úrodnosť roka, vlhkosť vzduchu a pôdy, zrážky a celková priaznivosť roka alebo jeho obdobia pre rast rastlín. V mimoriadne dobrom roku môžu narásť aj dve jarné vrstvy, alebo počas striedajúcich sa období roka (suché, vlhké) viacero striedajúcich sa jarných a letných letokruhov. Stáva sa aj, že za určitý extrémne neúrodný rok nevyrastie žiadna, prípadne iba jediná, aj to len tenká vrtva dreva.

Dendrochronológia môže pomocou podobných letokruhov určiť provenienciu dreva. 

Na Slovensku existujú dendrochronologické laboratória v Bratislave (Katedra archeológie FiFUK) a vo Zvolene (Katedra fyziky, elektrotechniky a aplikovanej mechaniky TU vo Zvolene) a súkromné laboratórium (Ing. Ľubor Paulen - Topoľčany), v Česku je výskumných pracovísk niekoľko – 4 dendrochronologické laboratóriá (Dendrochronologická laboratoř Ústavu nauky o dřevě Mendelovy zemědělské a lesnické univerzity, Dendrochronologická laboratoř Botanického ústavu AV ČR, Dendrochronologická laboratoř Archeologického ústavu AV ČR a Dendrochronologická laboratoř Biologické fakulty Jihočeské univerzity) a 2 súkromné laboratóriá (Jaroslav Dobrý - Praha, Josef Kyncl - Brno).

Pozri aj
--------

* Technika datovania
* Metóda letokruhov


|  |  |
| --- | --- |
|  | Biologický portálPortál vedy o Zemi |
**Kamerálne účtovníctvo** (iné názvy: **sústava kamerálneho účtovníctva, kameralistické účtovníctvo, sústava kameralistického účtovníctva, kameralistika**) je rozpočtové účtovníctvo (účtovníctvo verejnej správy), pri ktorom sa zachytávajú (len) príjmy a výdavky v rubrikách v tzv. knihe rubrík a okrem toho sa vedie peňažný denník. V knihe rubrík sa zachytávajú oddelene skutočné a očakávané príjmy na jednej strane a skutočné a očakávané výdavky na druhej strane. Nároky na príjmy a výdavky sa označujú ako platby. Každá rubrika obsahuje náležitosť a platbu. 

Kamerálne účtovníctvo vymyslel Mathias Puechberg, riaditeľ rakúskej dvornej účtovnej komory za cisárovnej Márie Terézie, ktorý ho opísal v knihe vydanej v roku 1762 vo Viedni. Kamerálne účtovníctvo bolo potom zavedené v rakúskej štátnej správe a neskôr aj v podobných správach v Česku a v Uhorsku. Zavedené bolo aj v Nemecku, Švajčiarsku a inde. V Česko-Slovensku bolo zrušené v roku 1946, inde (najmä v Rakúsku) sa používa naďalej. 

Existujú dva druhy rozšírenia kamerálneho účtovníctva: Jedno v tom smere, že sa dá použiť aj pre podniky (oddeľuje procesy meniace majetok a procesy meniace zisk a periodizuje príjmy a výdavky) a jedno v tom smere, že zahŕňa aj nákladové účtovníctvo.

Zdroje
------

* zdroje uvedené v článku účtovníctvo
* Stelling, J. N.: *Kostenmanagement und Controlling*, 2005, str. 245
**Slnkomer** (iné názvy: **heliograf**, **solarimeter**) je jednoduchý prístroj, ktorý slúži na meranie dĺžky slnečného svitu, nie však intenzity žiarenia slnka. Jeho hlavnou súčasťou je sklenená guľa, pôsobiaca ako šošovka - spojka, ktorá sústreďuje lúče do jedného miesta, takže dochádza k vypáleniu stopy na mernú pásku umiestnenú za šošovkou.

Opis princípu
-------------

Prístroj nemá v sebe hodinový strojček, nepotrebuje ho. Čas sa odčítava pri pohybe Zeme okolo jej osi (24 hodín).

Prístroj má tri nastavovacie skrutky a vodováhu, na urovnanie do vodorovnej polohy. Umiestňuje sa na 1 meter vysoký murovaný podstavec, otvorenou stranou misky k južnej svetovej strane.

Meranie
-------

Výmena meracej pásky prebieha každý deň o 7:00 hodín ráno. Dĺžka slnečného svitu pre určitú lokalitu je zaznamenávaná v meteorologických atlasoch.

Pozri aj
--------

* Aktinometer
* Pyrheliograf

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Slnkomer**

  


| * z
* d
* u
Meteorológia |
| --- |
| Odbory | 
* aerológia
* aeronómia
* klimatológia

 |
| Prístroje | 
* anemometer
* aneroid
* barograf
* družica
* hypsotermometer
* ombrograf
* radar
* slnkomer (heliograf)
* teplomer
* termograf
* tlakomer
* totalizátor
* vlhkomer
* zrážkomer

 |
| Prvky | 
* tlak
* rosný bod
* teplota
* zrážky

 |
| Javy | 
* blesk
* blizard
* búrka
* dážď
* derecho
* dúha
* El Niño
* front
* globálne otepľovanie
* inovať
* krúpa
* hmla
* oblak
* počasie
* rosa
* skleníkový efekt
* sneh
* snehová víchrica
* tornádo
* tromba
* tropická cyklóna
	+ hurikán
	+ tajfún
* vietor

 |


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Fyzikálny portálPortál vedy o Zemi |
Kvadriga na Brandenburskej bráne v noci, Berlín.
Kvadriga na Arc de Triomphe du Carrousel, Paríž.
**Kvadriga** je dekoratívna plastika s bohyňou víťazstva riadiacou štvorzáprah a architektonický dekoratívny prvok monumentálnej a renesančnej architektúry.

Ide o plastiku štvorzáprahu, ktorý ukončuje stavbu, často nárožie. Po prvýkrát bola kvadriga použitá v 4. storočí pred Kr. na Mauzóleu v Halikarnasse. Symbolizovala víťazstvo a v antickom stredoveku zdobila vrcholy slávnych stavieb. Kone sú zapriahnuté vedľa seba.

* dvojzáprah biga
* trojzáprah triga

Motív konských záprahov obnovila renesancia v 19. storočí, ako aj historizmus (trigy B. Schnircha na Národnom divadle v Prahe). Vyskytovala sa zvlášť v podobe triumfálneho vozu bohyne Víťazstva, ktorá riadi vzpínajúci sa štvorzáprah.

Referencie
----------

* Trojan, R. a kol.: *Malý slovník výtvarného umění*. Státní pedagogické nakladatelství Praha, 1999
* Baleka, J.: V*ýtvarné umění - výkladový slovník*. Akadémia Praha, 1997

Pozri aj
--------

* Brandenburská brána

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kvadriga (architektúra)**