recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Necil Kâzım Akses** (\* 6. máj 1908, Istanbul – † 16. február 1999, Ankara) bol turecký hudobný skladateľ.

Životopis
---------

Akses študoval vo Viedni u Josepha Marxa a v Prahe u Josefa Suka a Aloisa Hábu. Bol spolupracovník Paula Hindemitha v zakladaní ankarského konzervatória, ktorý tiež viedol. Ako Cemal Reşid Rey, Ulvi Cemal Erkin, Ahmet Adnan Saygun a Ferid Alnar patril i on do skupiny *Tureckej päťky*, ktorá ako prvá spojila tradičnú tureckú hudbu zo západoeurópskou kompozíciou.

Od roku 1949 bol aktívny v tureckej štátnej službe, predovšetkým ako kultúrny atašé v Berne a Bonne. Skladal orchestrálne diela, komornú hudbu a klavírne skladby. Jeho najslávnejšie dielo je husľový koncert z roku 1969.

Externé odkazy
--------------

* Stránky venované skladateľovi

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Necil Kâzım Akses na nemeckej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 13947472m
* GND: 119261839
* ISNI: 0000 0000 8365 5264
* LCCN: n88144761
* NK ČR: mzk2012732821
* VIAF: 24792606
* WorldCat: lccn-n88144761
**Miloš Ruppeldt** (\* 29. máj 1881, Liptovský Mikuláš – † 18. november 1943, Bratislava) bol slovenský hudobný skladateľ, zberateľ ľudových piesní, organizátor hudobného života na Slovensku, dirigent a prekladateľ. Bol prekladateľom Unamuno do slovenčiny.

 Rodina
-------

* otec: Karol Ruppeldt - učiteľ
* matka: Klementína, rod. Augustíny
* brat: Fedor Fridrich Ruppeldt

Zakladateľ Hudobnej školy pre Slovensko. Bol zakladateľ Spolku slovenských umelcov, Združenia Slovenskej filharmónie. Založil a bol prvým dirigentom Speváckeho zboru slovenských učiteľov. Bol spoluzakladateľ slovenského rozhlasového vysielania.

Študoval v Liptovskom Mikuláši, Banskej Štiavnici, Oberschutzene, Lipsku. V roku 1901 prevzal po otcovi vedenie spevokolu Tatran. V roku 1905 odchádza do Argentíny, kde vyučuje hru na klavír, zakladá spevokoly, organizuje slovenských vysťahovalcov. Na hudobnom ústave Giuseppe Verdiho získava v roku 1909 titul profesora klavírnej hry. Vracia sa v roku 1910 a pokračuje v štúdiách na lipskom konzervatóriu. Potom vyučuje hru na klavír v poľskej Lodži.

V roku 1919 sa usadil v Bratislave. V tom istom roku založil spolu s Mikulášom Schneidrom - Trnavským a dr. Aloisom Kolískom Hudobnú školu pre Slovensko a Ruppeldt sa stal jej prvým riaditeľom. V roku 1919 zorganizoval a dirigoval prvé predstavenie Smetanovej Predanej nevesty. V roku 1920 zostavil amatérske teleso, predchodcu Slovenskej filharmónie a Družstvo Slovenského národného divadla. Založil Spevácky zbor slovenských učiteľov, ktorý viedol a bol jeho dirigentom. V 1926 spolu s Oskarom Nedbalom viedol hudobné vysielanie bratislavskej odbočky Radiojournalu, v 1937 – 1939 bol správcom odbočky a v 1939 riaditeľom Slovenského rozhlasu. 

Prekladal z maďarčiny, nemčiny, poľštiny, ruštiny a najmä španielčiny.

Podľa Miloša Ruppeldta je pomenovaná *Základná umelecká škola Miloša Ruppeldta* v Bratislave.

Dielo v elektronickej podobe
----------------------------

* *[Excerptá hudobných článkov v slovenských periodikách 18. a 19. storočia a súpis hudobnín Národného múzea v Turčianskom Sv. Martine]*. (1901 - 1943). 583 s. Rukopis. - dostupné v Digitálnej knižnici UKB

Referencie
----------

1. ↑  Gutiérrez Rubio, Enrique; Martín Gijón, Mario. Entre política y literatura. La recepción de Miguel de Unamuno en el ámbito cultural checoslovaco hasta el año 1945. *Revista de Literatura*, 2018, s. 173-196. Dostupné online. (v španielčine)
2. ↑  Kováči mysle, časopis Zvesti č. 1/2016, str. 8-9, autorka: Mgr. Daniela Fiačanová
3. ↑  Bývalí dirigenti SZSU, szsu.sk

 Externé odkazy
---------------

* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 79 - evanjelická cirkev v Liptovskom Mikuláši; pokrstený ako Miloš Velimír Ruppeldt

Autoritné údaje: * GND: 1028845995
* ISNI: 0000 0000 5662 0189
* Légie 100: 97025
* NK ČR: ola2002150301
* SNK: 169375
* VIAF: 84961701
Stadion S11
Stadion S22
**Moped Stadion** bol český typ mopedu, ktorý v niekdajšom Česko-Slovensku vyrábal podnik Motor České Budějovice vo svojom pobočnom závode Stadion Rakovník.

Výroba mopedu bola zahájená v roku 1957 a bol to prvý moped, vyrábaný v Česko-Slovensku. Prvé prototypy Stadionu však vznikali už v roku 1956. Vo väčšom rozsahu sa výroba rozbehla až v roku 1958. Prvý typ série niesol typové označenie S11. V roku 1960 potom na neho nadviazala typová rada S22. Posledným mopedom tejto rady bol typ S23 z roku 1962, ktorý bol však vyrábaný len v malej sérii a výhradne pre vývoz. Najviac mopedov značky Stadion bolo vyrobeno v prvej rade S11, a to cez 150 tisíc kusov.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Moped Stadion**

Externé odkazy
--------------

* História Stadionov na Motomagazínu
* Stránky o Stadionech - návody, rady, tipy
* Manuály k mopedom Archivované 2008-09-17 na Wayback Machine
* Katalóg náhradných dielov S11 (1958) Archivované 2008-09-28 na Wayback Machine

Zdroje
------

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Moped Stadion na českej Wikipédii.*
Súradnice: 27°06′35″J 68°32′29″Z﻿ / ﻿27,10972°J 68,54139°Z﻿ / -27.10972; -68.54139

**Nevados Ojos del Salado** je v súčasnosti neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa na hraniciach Argentíny a Čile. S výškou 6 893 m je to zároveň najvyšší vulkán, ktorý eruptoval v historickej dobe. Vrchol sopky je tvorený viacerými krátermi, lávovými dómami a pyroklastickými troskovými kužeľmi, ležiacimi na staršej, značne deštruovanej kaldere. Napriek svojej výške je pokrytý snehom iba v zimných mesiacoch, nakoľko sa nachádza v extrémne suchej oblasti v blízkosti atacamskej púšte.

Posledná erupcia sopky sa odohrala približne pred 1 500 rokmi a vyprodukovala pemzové vulkanoklastické uloženiny a lávové prúdy ryolitového až dacitového zloženia. To že sopka nie je trvalo vyhasnutá, potvrdzujú aj aktívne fumaroly a nepotvrdené hlásenie o zvýšenej emisii plynov a pár z jesene roku 1993.

Sopka drží ešte jeden primát, na jej východnom svahu sa vo výške 6 390 m v jednom z kráterov nachádza najvyššie položené jazero sveta (s priemerom hladiny približne 100 m).

Pozri aj
--------

* Llullaillaco

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **stratovulkán Nevados Ojos del Salado**.

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu Archivované 2013-02-19 na Wayback Machine - stratovulkán Nevados Ojos del Salado na Global Volcanism Program (po anglicky)
* www.andes.org.uk Archivované 2007-04-27 na Wayback Machine - zopár fotografií (po anglicky)
**Operácia Spoločne vpred** (niekedy označovaná ako **Operácia Vpred**; *ang. Operation Together Forward, resp. Operation Together; arab. Amaliya Ma’an ila Al-Amam*) predstavovala neúspešný pokus amerických a irackých síl o nastolenie poriadku v irackom hlavnom meste Bagdad. Operácia prebiehala v druhej polovici roku 2006. Šlo o reakciu na násilnosti vyvolané bombovým útokom na mešitu al-Askari v meste Samárra ku ktorému došlo vo februári 2006.

Plán zvýšenia bezpečnosti v meste bol oznámený 14. júna novým irackým premiérom Nurím al-Malíkim. Hlavnú rolu mali zohrávať iracké bezpečnostné zložky, pričom americké vojská im v prípade potreby poskytovali podporu. Spolu malo byť nasadených okolo 70 000 príslušníkov bezpečnostných síl.

Sprísnené bezpečnostné opatrenia zahŕňali zákaz vychádzania od 21:00 do 06:00, zvýšenie počtu hliadok a kontrolných stanovísk či prísnejšie pravidlá pre nosenie zbraní. Okrem toho dochádzalo k útokom na vytipované ciele s cieľom narušiť infraštruktúru povstalcov. Aj napriek vynaloženému úsiliu plán zlyhal. K násilnostiam dochádzalo v nezmenenej intenzite. Dôkazom je aj týždeň, počas ktorého došlo k štyrom bombovým útokom z ktorých si každý vyžiadal viac ako 40 obetí.

Referencie
----------

* *Baghdad violence forces U.S. to re-evaluate strategy* [online]. CNN.com, 19.10.2006, [cit. 2010-11-29]. Dostupné online. (anglicky)
* *Operation together Forward* [online]. www.globalsecurity.org, [cit. 2010-11-29]. Dostupné online. (anglicky)
* *Operation together Forward* [online]. www.understandingwar.org, [cit. 2010-11-21]. Dostupné online. Archivované 2010-12-02 z originálu. (anglicky)
Súradnice: 48°08′40″S 17°07′04″V﻿ / ﻿48,1444°S 17,1179°V﻿ / 48.1444; 17.1179

**Grösslingová ulica** (kedysi *Grössling-Gasse* alebo *Grössling-utca*) je ulica v Starom Meste, Bratislave. Ulica nie je pomenovaná podľa osoby a správne sa volá *Grösslingová* a nie *Grösslingova*, ako sa často mylne označuje.

Dejiny
------

Najstarší doložený názov znie Ressling (1765) a Grösslingweg (1771). Pochádza z pomenovania priľahlého záhonu Grössling rozprestierajúceho sa na dnešnom Hviezdoslavovom námestí až po Prievoz, ktorý bol pomenovaný podľa dunajskej ryby hrúz škvrnitý (po nemecky nárečovo *Kressling*). Tento druh ryby žil v ramene Dunaja, ktoré sa v minulosti nachádzalo v miestach, kde je dnes táto ulica. V blízkosti sú aj bývalé kúpele Grössling postavené v roku 1895, ktoré sú však na rohu Vajanského nábrežia a Kúpeľnej ulice.

Na území dnešnej ulice sa pôvodne nachádzali nivy, záhrady a parky záhonu Grössling, ktoré boli v 18. storočí zastavané. Pôvodne k ulici patrila aj dnešná Medená ulica. Od roku 1955 do roku 1990 sa Grössligová ulica volala *Ulica Červenej armády*. V roku 1968 po okupácii vojskami Varšavskej zmluvy, boli snahy premenovať ulicu na Dubčekovu ulicu.

Liga pasáž (prepojenie Grösslingovej a Dunajskej) je súčasťou Domu Slovenskej ligy. Štyri poschodia domu na Grösslingovej patrili Slovenskej lige (v Amerike), čo pripomína plaketa pri vstupe do pasáže z Grössligovej.

V minulosti na Grösslingovej ulici (*Ulici Červenej armády*) sídlili:

* Kino Mier (Liga, dnes sídlo Domu Matice slovenskej)
* Rozvojový program OSN UNDP
* Československá plavba dunajská

V dnešnej dobe na Grösslingovej ulici sídlia niektoré významné inštitúcie ako napríklad:

* Slovenský Červený kríž
* Bratislavská medzinárodná škola liberálnych štúdií - BISLA
* Slovenský historický ústav Matice slovenskej
* Gymnázium Grösslingová (*Gamča*)
* Základná škola Milana Rastislava Štefánika
* Asociácia slovenských kameramanov
* Slovenský filmový zväz
* Asociácia slovenských filmových klubov
* Audiovizuálny fond
* Slovenský filmový ústav

Galéria
-------

* Pamätník legionárom na Grosslingovej uliciPamätník legionárom na Grosslingovej ulici
* Obytný dvor na Grosslingovej uliciObytný dvor na Grosslingovej ulici
* Pamätník príchodu Slovákov v akcii Mať voláPamätník príchodu Slovákov v akcii Mať volá
* Grosslingová ulica, pohľad smerom ku GamčiGrosslingová ulica, pohľad smerom ku Gamči

Referencie
----------

1. ↑   Nemecký výkladový slovník Duden, prístup 13. apríl 2014
2. ↑   *Register modernej architektúry* [online]. Register modernej architektúry, [cit. 2021-12-14]. Dostupné online.

Literatúra
----------

* BEŇOVÁ, Jana. *Flanérova košeľa : 8½ bratislavských ulíc*. 1. vyd. Bratislava : OZ Brak, 2020. 335 s. ISBN 978-80-89921-32-4. Kapitola Grösslingová, s. 93 – 130.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Grösslingová ulica (Bratislava)**
**Mirko Cvetković** (srb. Мирко Цветковић) (\*16. august 1950) je srbský politik. V rokoch 2008 - 2012 predsedom vlády Srbska. Od 15. mája 2007 do nástupu na premiérsky post bol ministrom financií vo vláde Vojislava Koštunicu.

Biografie
---------

Mirko Cvetković vyštudoval ekonómiu na Univerzite v Belehrade. Po štúdiu na 10 rokov pracoval v Ústave baníckej činnosti a ďalších 6 rokov na Ústave ekonómie. Následne 7 rokov pracoval ako poradca v poradenskej spoločnosti CES MECON.

V 80. rokoch dvadsiateho storočia bol konzultantom Svetovej banky pre programy v Pakistane, Indii a Turecku. Pracoval aj pre Rozvojový program OSN v Somálsku.

Od roku 1998 do roku 2001 bol ekonomický poradca na Ústave baníctva. V januári 2001 prevzal pozíciu námestníka ekonomiky a privatizácie. V rokoch 2003-2004 pôsobil ako riaditeľ agentúry pre privatizáciu. 15. mája 2007 sa stal druhým ministrom financií vo vláde premiéra Vojislava Koštunicu, ktorý zastával do 7. júla 2008.

Mirko Cvetković je ženatý a má dve deti.

Premiér
-------

Po parlamentných voľbách 27. júna 2008 ho prezident Srbska Boris Tadić poveril zostavením vlády a ním navrhnutý kabinet bol schválený Národným konventom 7. júla 2008. Zo 164 prítomných poslancov 250-členného parlamentu ho v hlasovaní podporilo 127. Cvetković vytvoril vládnu koalíciu z Demokratickej strany, strany G17 Plus, Socialistickej strany Srbska a maďarskej koalície a bosnianskej strany Zoznam.

Vo inauguračnom svojom prejave oznámil, že prvým krokom jeho vlády by malo byť predložiť na ratifikáciu Stabilizačnú a asociačnú dohodu s EÚ, ktorá by mala viesť k hlavnému cieľu - k splneniu podmienok pre pristúpenie Srbska k EÚ na konci súčasného funkčného obdobia vlády. Zároveň Cvetković uviedol, že Srbsko neuzná nezávislosť Kosova.

Referencie
----------

1. ↑  Председник Владе Др Мирко Цветковић
2. ↑  Srbija: Izabrana nova Vlada[nefunkčný odkaz]

Autoritné údaje: * GND: 1050649222
* ISNI: 0000 0000 4523 5533
* LCCN: n2003116152
* VIAF: 4315290
* WorldCat: lccn-n2003116152
**Miroslav Baran** (\* 26. február 1950, Rimavská Sobota – † 2. apríl 2009, Slovenská Ľupča, Slovensko) bol spevák ľudových piesní, pedagóg a folklorista.

Zo života
---------

V r. 1970 – 1974 absolvoval štúdium na PF v Banskej Bystrici, odbor hudobná výchova. Pôsobil v Tisovci, v Revúcej a od roku 1984 na ZŠ v Banskej Bystrici a v Slovenskej Ľupči ako učiteľ hudobnej výchovy. Niekoľko rokov bol riaditeľom ZŠ na Kuznámyho ulici v Banskej Bystrici so zameraním na hudobnú výchovu. Upravoval ľudové piesne pre súbory Dratvárik, Spievanky, Sedmokráska, Slnečnica, Ekonóm a pre verejné rozhlasové nahrávky. Účinkoval ako spevák ľudových piesní a interpret na kontrabas v ľudovej hudbe Folklórneho súboru Partizán a v Ľudovej hudbe Borievka. Jeho umenie je nahraté na viacerých CD a mnohých rozhlasových nahrávkach. Ako muzikant precestoval takmer celú Európu. Je autorom rozhlasového cyklu relácií o Gemeri. V rádiu Lumen založil a moderoval reláciu Fujarôčka moja. Zomrel 2. apríla 2009.

Ocenenie
--------

* Ocenený Bronz. medailou Osvetového ústavu za rozvoj folklóru a poctou riaditeľa Osvetového ústavu za rozvoj hudobného folklóru na Slovensku

Literatúra
----------

* Kto bol kto v Banskej Bystrici v roku 2001

Externé odkazy
--------------

* Za Mirkom Baranom Archivované 2020-10-21 na Wayback Machine
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 148439
* VIAF: 8632156565708023500008
**Nikkei 225** (Nikkei 225, stock Average, 日経平均株価', 日経225) je jedným z najdôležitejších akciových indexov v Japonsku. Index prvýkrát zverejnila 7. septembra 1950 Tokijská burza pod názvom TSE Adjusted, stock Price Average.

Od roku 1970 index počítajú japonské noviny The Nihon Keizai, himbun.

15. februára 2021 prekonal Nikkei 225 hranicu 30 000, čo je najväčší zisk za viac ako 30 rokov. Dôvodom rastu je program menových stimulov, ktorý implementovala Bank of Japan na zmiernenie finančných dopadov pandémie COVID-19.

Od konca roku 2022 má najväčší vplyv na index Tokyo Electron (TYO: 8035).

Výpočet indexu
--------------

Index určením súčtu „upravených cien akcií" a vydelením tohto súčtu „deliteľom". „Upravená cena" akcie je jej cena vynásobená faktorom úpravy ceny. Faktor úpravy ceny je zvyčajne 1 pre väčšinu akcií, ale je nižší pre akcie s relatívne vysokou cenou. „Deliteľ" sa upraví pri zmene koša akcií a počas rozdelenia akcií alebo spätného rozdelenia akcií, aby sa zabránilo vybuchnutiu indexu týmito netrhovými udalosťami.

Index Nikkei 225 pozostáva z akcií spoločností. Nie sú zahrnuté akcie podielových fondov, fondy obchodované na burze, realitné fondy a prioritné akcie. Vyberú sa najobchodovanejšie akcie. Ak spoločnosť vypadne z indexu v dôsledku zlúčenia alebo konkurzu, hľadá sa náhrada v rovnakom sektore trhu.
Od januára 2010 sa index aktualizuje každých 15 sekúnd počas obchodných stretnutí. Zoznam spoločností zahrnutých do Nikkei 225 sa však reviduje raz ročne, v októbri.

Referencie
----------

1. ↑   Nikkei. *investopedia.com*. Dostupné online [cit. 2022-02-08].
2. ↑   Nikkei index hits 30,000 for first time in three decades. *asia.nikkei.com*. Dostupné online [cit. 2022-02-08].
3. ↑   Nikkei Stock Average Index Guidebook. *indexes.nikkei.co.jp*. Dostupné online [cit. 2022-02-08].
4. ↑   Trading indices. *comparebrokers.co*. Dostupné online [cit. 2022-02-08].
5. ↑   Nikkei to calculate 225 average every 15 seconds. *reuters.com*. Dostupné online [cit. 2022-02-08].
6. ↑   FAQ (Nikkei Stock Average). *indexes.nikkei.co.jp*. Dostupné online [cit. 2022-02-08].
**Miroslav Caban** (\* 4. apríl 1964, Brezno) je český horolezec a fotograf slovenského pôvodu. V čase svojho výstupu na Mount Everest mal síce obe občianstva, ale trvalé bydlisko v Česku, takže figuruje v českých prehľadoch osemtisícovkárov. Jeho najväčším úspechom je zdolanie projektu Seven Summits - projekt, v ktorom majú horolezci vystúpiť na všetky najvyššie hory všetkých siedmich kontinentov - ako druhý na svete hneď za legendárnym Reinholdom Messnerom.

Lezenie
-------

Mladosť prežil na Liptove a v Banskej Bystrici, po vojenčine zakotvil a rodinu si založil na južnej Morave.

V Alpách vystúpil na Grossglockner, Mont Blanc, Matterhorn. V Andách najprv v roku 2000 neúspešný, 2001 úspešný pokus o Aconcaguu. V roku 2001 pokus o K2, dosiahol 8000 m. V ďalšom roku sa najprv pokúsil o Čho Oju, ale jeho najväčším úspechom sa stal výstup bez kyslíka na Mount Everest v roku 2002. Potom sa sústredil na projekt 7 Summits (tiež Koruna Zeme), teda najvyššie vrcholy svetadielov. V roku 2004 zdolal Kilimandžáro, Elbrus, Mount McKinley a Mt. Vinson, 2005 Carstenz Pyramid, Mt. Kosciusko (najvyšší vrchol Austrálie "pre istotu") a znova Aconcaguu. Ako druhý Slovák po Hámorovi tak naplnil tento projekt, ale prvý (a 2. na svete) bez kyslíka. Na rok 2007 plánoval pokus o 4 osemtisícovky - Šiša Pangma, Čho Oju, Broad Peak a K2. Na dvoch sa pre nečas otáčal 200 m pod vrcholom, na zvyšných nižšie. Potom vyhlásil, že s osemtisícovkami končí.

Referencie
----------

* M. Vranka, *Horolezectvo na prelome tisícročí*, Šport 2003.

Externé odkazy
--------------

* Českí horolezci na osemtisícovkách Archivované 2008-05-26 na Wayback Machine
* O Seven Summits Archivované 2007-11-30 na Wayback Machine
* Z marca 2008

Autoritné údaje: * NK ČR: xx0015408
* VIAF: 85398405
Akademický maliar, profesor **Orest Dubay st.** (\* 15. august 1919, Veľká Poľana – † 2. október 2005, Bratislava) patril medzi najvýznamnejších slovenských grafikov 20. storočia.

Život
-----

V rokoch 1939 – 1943 študoval na oddelení kreslenia a maľovania SVŠT v Bratislave. V roku 1948 prijal miesto asistenta na Katedre výtvarnej výchovy Pedagogickej fakulty UK v Bratislave. V rokoch 1949 – 1984 pôsobí ako pedagóg na Vysokej škole výtvarných umení, 1968 – 1971 rektorom VŠVU, 1964 bol vymenovaný za čestného člena *Accademia Fiorentina delle arti*. Manželka Anna Dubayová rod. Vyšná (nar. 1920, Sokolče). Maju dvoch synov, slovenský maliar Orest Dubay (1954) a Ing. arch. Juraj Dubay. Jeho synovcom je aj rozhlasový novinár Vladimír Šmihula (1943).

Dielo
-----

Zaradil sa medzi významných predstaviteľov slovenskej povojnovej grafiky. Od roku 1959 vystavoval doma aj v zahraničí. V roku 1980 mu vychádza v cykle **Dvanásť grafík** vo vydavateľstve Tatran.

Pôsobil v Spolku umelcov a priateľov grafiky (od 1948), v Skupine výtvarníkov 29. augusta, Klube grafikov a ďalších spolkoch. Svoje diela vystavuje od roku 1943 najprv ako súčasť výstavy, od roku 1959 aj ako samostatné výstavy doma i v zahraničí v Berlíne, Budapešti, Rostocku, Bagdade, Düsseldorfe, Káhire, Lipsku, Varne, Ulanbátare, Moskve, Florencii a ďalších veľkomestách.

V roku 1989 daroval rozsiahly súbor diel Vihorlatskému múzeu v Humennom.

Ocenenia
--------

V roku 1977 mu bol udelený titul národného umelca a taktiež Veľká cena na Bienále slovenskej grafiky v Banskej Bystrici. V roku 1981 získal cenu ex aequo súčasnej slovenskej grafiky v Banskej Bystrici.

Externé odkazy
--------------

* Diela Oresta Dubaya (1919) v SNG
* NEVŠEDNOSŤ VŠEDNOSTI – Orest Dubay 1919-2005 - Šarišská galéria v Prešove

Zdroje
------

1. ↑
2. ↑

* Nekrológ
* Nekrológ 2
* Orest Dubay ml.
* Dielo

Autoritné údaje: * abART: 5423
* BnF: 12117306d
* GND: 122537513
* ISNI: 0000 0001 1845 325X
* LCCN: n88181124
* NK ČR: jn20000601402
* SNK: 170112
* VIAF: 76348551
* Web umenia: 2167
* WorldCat: lccn-n88181124
**Nikolaj Michajlovič Girenko** (rus. Николай Михайлович Гиренко, \* 31. október 1940, Leningrad – † 19. jún 2004, Petrohrad) bol ruský etnológ-afrikanista a aktivista za ľudské práva.

Známy bol predovšetkým ako aktivista za práva národnostných menšín.

Životopis
---------

Absolvoval vtedajšiu Leningradskú štátnu univerzitu v odbore orientalistiky. Po doštudovaní pôsobil ako tlmočník medzi sovietskymi špecialistami a domorodými kmeňmi na Zanzibare. Pôsobil vo viacerých etnologických a antropologických inštitúciách.

V Petrohrade usporiadal viacero seminárov upozorňujúcich na rozširujúci sa trend extrémizmu. Zúčastňoval sa aj medzinárodných konferencii týkajúcich sa ľudských práv. Figuroval ako svedok a konzultant vo viacerých súdnych procesoch proti ultranacionalistickým organizáciám a jednotlivcom.

19. júna 2004 bol Nikolaj Girenko zastrelený vo vlastnom byte v Petrohrade. Vrahovia (podľa Girenkovej dcéry boli dvaja) neboli odhalení.

Referencie
----------

1. ↑   *Националиста будут судить за приговор Валентине Матвиенко* [online]. [Cit. 2011-02-10]. Dostupné online. (po rusky)
2. ↑   *From Russia With Hate* [online]. The New York Times, 01.08.2004, [cit. 2011-02-10]. Dostupné online. (po anglicky)

Zdroje
------

* www.encspb.ru – po rusky
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Гиренко, Николай Михайлович na ruskej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 129281212
* ISNI: 0000 0001 1963 970X
* LCCN: n92046311
* VIAF: 74927458
* WorldCat: lccn-n92046311
Moshing na koncerte
Moshing na koncerte Toxic Holocaust v roku 2011
**Moshing** (iné názvy: **slam dance**, **slamming**) je tanečný štýl vychádzajúci z hardcore punkovej komunity. Typicky sa tancuje na živých koncertoch pri počúvaní živšej a agresívnejšej hudby, pričom do seba jednotliví tanečníci nekontrolovane vrážajú alebo so sebou nechajú hádzať. Ide o silne kontaktný druh tanca pôvodom z USA, ktorý dosiahol vrchol popularity v 80. rokoch s rozvojom žánru grunge. Od tej doby sa stal moshing fenoménom, ktorý prestupuje naprieč väčšinou hudobných žánrov, pokiaľ je hudba na koncertoch dostatočne energická. Názory na tento druh tanca sa rôznia, niektorí ho vnímajú ako pozitívnu odozvu umelcom, niektorí ako rušivý element na koncerte.

Tabuľa s nápisom „No moshing", Seattle
Moshing je považovaný za brutalnejšiu verziu pogovania, t. j. nekontrolovaného tanca, pričom najtypickejším druhom moshingu je tanec v kruhu (*circle pit*), kde jednotliví účastníci behajú a narážajú do seba, aby vytvorili točiaci sa kruh. Takýto mosh pit sa zvyčajne nachádza v pomyslnom strede hľadiska, zatiaľ čo pogo sa väčšinou tancuje v *kotli* priamo pri pódiu. Najtvrdšou verziou moshingu je potom odnož spojená so žánrom thrash metal, kedy sa tanečníci rozdelia na dve skupiny a navzájom do seba s rozbehom vrážajú. Tento tvrdý spôsob tanca, nazvaný príznačne *wall of death*, so sebou nesie riziko zranenia alebo dokonca úmrtia. Niektoré metalové a rockové hudobné skupiny, ako napríklad The Smashing Pumpkins, stáli v priamej opozícii proti tomuto druhu tanca, hlavne po tom, čo boli na niektorých ich koncertoch pri agresívnom tanci zabití niektorí diváci.

Referencie
----------

1. ↑  Moriarty, Philip. *When the Uncertainty Principle Goes to 11*.
2. ↑   *The Martlet Online* [online]. web.archive.org, 2009-03-18, [cit. 2020-09-13]. Dostupné online. Archivované 2009-03-18 z originálu.
3. ↑  JUNE 20, Graham HartmannPublished:; 2014. *10 Epic Walls of Death* [online]. Loudwire, [cit. 2020-09-13]. Dostupné online. (po anglicky)
4. ↑  POGREBIN, Robin. Hard-Core Threat to Health: Moshing at Rock Concerts. *The New York Times*, 1996-05-09. Dostupné online [cit. 2020-09-13]. ISSN 0362-4331. (po anglicky)
5. ↑  STAFF, MTV News. *Fan Crushed At Smashing Pumpkin's Show* [online]. MTV News, [cit. 2020-09-13]. Dostupné online. (po anglicky)

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Moshing na českej Wikipédii.*

Pozri aj
--------

* pogo
**Oscar Gustave Rejlander** (\* 1813, Švédsko – 18. január 1875, Londýn, Spojené kráľovstvo) bol piktorialistický fotograf.

Životopis
---------

Oscar Gustave Rejlander sa narodil vo Švédsku v roku 1813. Výtvarné vzdelanie nadobudol v Ríme, kde okrem štúdia maľoval portréty a kopíroval starých majstrov. V roku 1841 odišiel do Anglicka.

Začal fotografovať najskôr preto, aby si mohol urobiť skice pre svoje obrazy. Neskôr si však otvoril fotoateliér a zarábal si portrétovaním. V polovici päťdesiatych rokov učil tiež fotografovať Lewisa Carrolla.

Roku 1854 začal Rejlander experimentovať so skladaním obrazov z viacerých negatívov. Prvú fotomontáž z 3 snímok vystavoval v decembri 1855. V nasledujúcom roku bol zvolený za člena *Royal Photographic Society of London*.

V roku 1857 vystavil Rejlander v Manchestri na výstave súdobého umenia alegorickú fotomontáž *Dva spôsoby života*. Snímka o rozmeroch 40×80 cm sa skladala z 30 záberov. 25 modelov znázorňuje na jednej polovici cnosti a na druhej zábavu a neresti. Fotografia vyvolala pohoršenie i nadšenie. Uznanie sa autorovi dostalo od kráľovnej Viktórie, ktorá fotografiu zakúpila pre princa Alberta. Vzhľadom k nákladnosti alegorických fotomontáží a neporozumenia zo strany verejnosti sa Rejlander časom vrátil k portrétnej fotografii, ktorá ho však rovnako nedokázala materiálne zaistiť

Rejlander spolupracoval s Charlesom Darwinom, pre ktorého publikáciu *Prejav citov u človeka a zvieraťa*, ktorá vyšla v roku 1873, urobil 28 fotografií.

Literatúra
----------

* HLAVÁČ, Ľudovít. *Dejiny fotografie*. [s.l.] : Osveta, 1987.
* MRÁZKOVÁ, Daniela. *Příběh fotografie*. Praha : Mladá fronta, 1985.

Referencie
----------

1. ↑  PARKER, Bev. *Oscar Rejlander – Art Photographer: Early Years.* [online]. [Cit. 2008-11-02]. Dostupné online. Archivované 2008-09-18 z originálu. (po anglicky)
2. ↑  MRÁZKOVÁ, Daniela. *Příběh fotografie*. Praha : Mladá fronta, 1985. S. 31.
3. ↑  HLAVÁČ, Ľudovít. *Dejiny fotografie*. Martin : Osveta, 1987. S. 94.
4. ↑  PARKER, Bev. *Oscar Rejlander – Art Photographer: Practising Art Photographer.* [online]. [Cit. 2008-11-02]. Dostupné online. Archivované 2008-09-17 z originálu. (po anglicky)
5. ↑  MRÁZKOVÁ, s. 30–31.
6. ↑  HLAVÁČ, s. 92

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Oscar Gustave Rejlander**

Externé odkazy
--------------

* A History of Photography (po anglicky)
* EdinPhoto (po anglicky)
* George Eastman House Archivované 2009-04-14 na Wayback Machine (po anglicky)
* Luminous-Lint (po anglicky)
* Wolverhampton History & Heritage Society Archivované 2008-09-18 na Wayback Machine (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Oscar Gustave Rejlander na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Autoritné údaje: * abART: 8953
* BnF: 13533979j
* GND: 121262340
* ISNI: 0000 0000 8375 2662
* LCCN: n79023303
* ULAN: 500030901
* VIAF: 40230459
* WorldCat: lccn-n79023303
Súradnice: 4°40′00″S 75°20′00″Z﻿ / ﻿4,66667°S 75,33333°Z﻿ / 4.66667; -75.33333

**Nevado del Tolima** je názov v súčasnosti neaktívneho stratovulkánu, nachádzajúceho sa v Kolumbii, v provincii Tolima, južne od vulkánu Nevado del Ruiz. Sopka je pomerne mladá, andezitovo-dacitové horniny majú vek približne 40 000 rokov. Sopka je vybudovaná na staršej, pleistocénnej kaldere s priemerom 3 km. Vrchol sopky je tvorený kráterom lievikovitého tvaru a viacerými lávovými dómami. Posledná veľká erupcia sa odohrala pred 3 600 rokmi, keď deštrukcia lávového dómu vyprodukovala objemnejšie množstvo pyroklastických prúdov, v súčasnosti uložených na severovýchodnej až juhovýchodnej strane sopky. V 19 a 20.storočí bolo zaznamenaných viacero menších explozívnych erupcií.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **stratovulkán Nevado del Tolima**.

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu - stratovulkán Nevado del Tolima na Global Volcanism Program (po anglicky)
animácia typického Newtonovho kyvadla
**Newtonovo kyvadlo** (tiež *guľové kyvadlo*, alebo *Newtonova hojdačka*) je fyzikálna hračka zo 60-tych rokov, v ktorom je päť rozmerovo a váhovo rovnakých (väčšinou kovových) gulí zavesených vedľa seba (dotýkajúc sa) na tenkom vlákne.

Nápad pochádza od francúzskeho fyzika Edme Mariotte (1676). Ak zodvihneme pravú krajnú guľu a necháme ju udrieť na vedľajšiu guľu, stane sa zvláštna vec, odrazí sa len krajná ľavá guľa. Ostatné (stredné gule sa nehýbu). A následne sa odrazí len krajná pravá guľa. A celé sa to opakuje dookola. 

Zariadenie pracuje na základe praktickej aplikácie fyzikálnych zákonov zachovania energie a hybnosti.

Hybnosť
-------

Jedna z krajných gúľ kyvadla je vychýlená do strany. Po jej uvoľnení dôjde k pohybu a zrážke gulí. Hybnosť je z jednej dotýkajúcej sa gule prenesená na susednú, a keďže posledná guľa nemá komu hybnosť odovzdať, dôjde k výkyvu. Ostatné gule hybnosť prijali, ale hneď aj odovzdali, preto ostali bez pohybu.

Zo Zákona sily (druhého Newtonovho zákona) vyplýva že hybnosť izolovanej sústavy zostáva v čase konštantná. Celková hybnosť v okamihu prvej zrážky je rovná *m*.*v* (*m* – hmotnosť pohybujúcej sa gule, *v* – rýchlosť pohybujúcej sa gule). Hybnosť sa prenesie v mieste dotyku gulí, posledná guľa, ktorá má rovnakú hmotnosť ako prvá získa rýchlosť *v*, ktorá ju odhodí do ďalšieho výkyvu.

Kinetická energia
-----------------

Ak vychýlime dve gule naraz tak (pri vychádzaní len zo zákona zachovania hybnosti) očakávame, že posledná guľa bude odhodená dvojnásobnou rýchlosťou ({\displaystyle (2m)v=m(2v)}). V skutočnosti však k tomu nedôjde a namiesto toho sú vychýlené dve krajné gule kyvadla.

Okrem zákona zachovania hybnosti platí aj Zákon zachovania energie v izolovanej sústave. V okamihu nárazu ide predovšetkým o kinetickú energiu {\displaystyle Wk={\frac {1}{2}}mv^{2}}. Oba zákony teda musíme aplikovať súčasne:

{\displaystyle 2.m.v=m'.v'},
{\displaystyle Wk=Wk'},
{\displaystyle {\frac {1}{2}}2.m.v^{2}={\frac {1}{2}}m'.v'^{2}},
kde *m'* je neznáma hmotnosť, ktorá by mala byť odhodená a *v*' je rýchlosť tohoto odhodenia.

Z uvedenej sústavy rovníc vyplýva:

{\displaystyle v'=v}
{\displaystyle m'=2.m}
Čiže odhodená hmotnosť je hmotnosť dvoch gulí.

variant s piatimi guľami, vľavo pred nárazom, vpravo po náraze

Pozri aj
--------

* kyvadlo

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Newtonovo kyvadlo**

Literatúra
----------

* F. Herrmann, P. Schmälzle: *A simple explanation of a well-known collision experiment*, Am. J. Phys. 49, 761 (1981)
* F. Herrmann, M. Seitz: *How does the ball-chain work?*, Am. J. Phys. 50, 977 (1982)

Externé odkazy
--------------

* zrážky a rotácia:
* Newtonova hojdačka (Java):
**Norbert Hajnovský** (\* 28. február 1828, Čáslav – † 2. február 1909, Hradec Králové) bol český pedagóg.

Životopis
---------

V rokoch 1853 – 1862 pôsobil na gymnáziu v Banskej Bystrici, kde vyučoval latinčinu, nemecký jazyk, dejepis a filozofickú propedeutiku. Bol zároveň správcom profesorskej knižnice a numizmatických zbierok, pokladníkom alumnea. V roku 1858 prijal do gymnaziálnych zbierok knižnicu Martina Hamuljaka. V rokoch 1862 – 1875 bol profesorom a riaditeľom gymnázia v Hradci Králové. V rokoch 1881 – 1889 bol riaditeľom gymnázia v Mladej Boleslavi, kde učil geografiu, dejepis a filozofiu. Pôsobil aj na gymnáziu v Třeboni.

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam v úmrtnej matrike
* Norbert Hajnovský v Kartotéke Jaroslava Kunca

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5841 4135
* NK ČR: jk01033126
* VIAF: 83720167
Mušelínové šaty
**Mušelín** je jemná polopriesvitná mäkká tkanina v plátnovej väzbe používaná prevažne na dámske šaty a závoje. Je pomenovaná podľa mesta Mosul v dnešnom severnom Iraku. Rozkvet zažil na prelome 18. a 19. storočia. Choroby prechladnutia boli v tej dobe žoviálne nazývané ako „mušelínová nemoc", nakoľko si dámy ľahkú mušelínovú módu neodpustili ani počas studených mesiacov.

  

V súčasnosti je ideálna na šitie detského oblečenia, ale aj oblečenia pre dospelých (košele, šaty, sukne, nohavice, tuniky). Látka je vyrábaná pomocou najnovších technológií na výrobu bavlny tzv. dvojitým tkaním.

Použitie
--------

### Krajčírstvo a šitie

Pri šití odevov môže krajčírka otestovať vhodnosť odevu pomocou lacnej mušelínovej látky pred odrezaním kusov z drahej látky, čím sa vyhne prípadným nákladným chybám. Tieto testovacie modely sa niekedy v Spojených štátoch označujú ako „mušelíny", pomenované podľa lacnej, nebielenej bavlnenej látky dostupnej v rôznych gramážach a tento proces sa nazýva „výroba mušelínu". V tejto súvislosti sa v Spojených štátoch "mušelín" stal všeobecným pojmom pre skúšobný alebo padnúci odev, bez ohľadu na to, z čoho je vyrobený. 

Ekvivalentný termín v austrálskej a britskej terminológii bol v stredoveku Toile. Tento výraz drina medzičasom zanikol. Tento výraz sa do angličtiny dostal okolo 12. storočia. 

Mušelínová látka sa tiež často používa ako podklad alebo podšívka pre prikrývky, a preto ho možno často nájsť v širokých šírkach v prešívaných sekciách obchodov s látkami.

Referencie
----------

1. ↑  KAČALA; PISÁRČIKOVÁ; POVAŽAJ. *Krátky slovník slovenského jazyka 4* [online]. Bratislava: Veda, 2003-01-01, [cit. 2013-10-30]. Dostupné online.
2. ↑   *Látka mušelín/dvojitá gázovina svetloružová* [online]. takoy.sk, [cit. 2022-02-18]. Dostupné online. Archivované 2022-02-18 z originálu.
3. ↑   *Dvojitá gázovina / mušelín* [online]. [Cit. 2022-10-10]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

CommonsWikislovník
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mušelín**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Mušelín****
Súradnice: 50°52′10″S 115°39′03″Z﻿ / ﻿50,86944°S 115,65083°Z﻿ / 50.86944; -115.65083

**Mount Assiniboine**, tiež známy ako **Assiniboine Mountain** je vrch, ktorý sa nachádza v Continental Divide na hraniciach Britskej Kolumbie s Albertou v Kanade.

Mount Assiniboine v roku 1902
S výškou 3618 metrov je najvyšším vrchom južných Continental Ranges v Canadian Rockies. Vzhľadom k jeho pyramídovému tvaru, bol neoficiálne nazvaný ako "Matterhorn" Severnej Ameriky.

Mount Assiniboine bol pomenovaný v roku 1885 Georgeom Dawsonom. Keď sa Dawson díval na Mount Assiniboine z vrchu Cooper Mountain, videl oblaky ako sa tiahnu od jeho vrcholu. To mu pripomenulo oblaky dymu vychádzajúce z týpí Assiniboinov.

Mount Assiniboine leží na hranici medzi Provinčným parkom Mount Assiniboine v Britskej Kolumbii a Národným parkom Banff v Alberte. Park nemá žiadne cesty, a tak sa dá zdolať za 6 hodín chôdze (27 km), za 3 hodiny na bicykli (momentálne zakázané kvôli zmierneniu stretu človeka s grizzlym) alebo vrtuľníkom.

Referencie
----------

1. 1 2   *Mount Assiniboine* [online]. PeakFinder.com, [cit. 2003-11-02]. Dostupné online. Archivované 2016-05-28 z originálu.
2. ↑   *Map: British Columbia Parks* [online]. [Cit. 2011-04-10]. Dostupné online. Archivované 2017-08-22 z originálu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mount Assiniboine**

Externé odkazy
--------------

* Bivouac.com Mount Assiniboine v Canadian Mountain Encyclopedia
* SummitPost - Mt. Assiniboine
**Myrikovka nemecká** (*Myricaria germanica*) je ker z čeľade tamariškovité (*Tamaricaceae*).

Opis
----

Stálozelený ker so vzpriamenými metlovitými vetvami. Dorastá do veľkosti 50 až 250 cm. Listy sú šupinovité, veľmi malé, striedavé, na mladých výhonkoch strechovito sa prekrývajúce. Malé biele kvety sú usporiadané v strapcoch. Plodom sú približne 1 cm dlhé, zeleno fialové tobolky, ktoré obsahujú letu schopné semená veľkosti asi 1 mm.
Rastlina kvitne v období od mája až do augusta.

Rozšírenie
----------

Stredná Európa, Fínsko, Škandinávia, Irán. Na Slovensku pôvodný asi len v poriečí väčších tokov dunajskej sústavy, na severe po Kysucu a Oravu a v alúviu riek Poprad a Dunajec. Patrí k ohrozeným druhom našej flóry.

Ekológia
--------

Myrikovka nemecká má veľmi špecifické nároky na stanovisko. Rastie na štrkových a piesčitých náplavách na brehoch potokov a riek. Je to absolútny heliofyt (neznáša akékoľvek tienenie) a táto skutočnosť je dôležitá aj pri klíčení semien. Jeho schopnosť konkurencie voči iným rastlinám je takmer nulová.

Referencie
----------

1. 1 2  BOLLIGER, Markus; ERBEN, Matthias; GRAU, Jürke; HEUBEL, Günter: *Keře*, Ikar, Praha 1998, str. 122
2. ↑  . Dostupné online.
3. ↑  . Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Myrikovka nemecká**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Židoviník německý na českej Wikipédii.*
Doc. Mgr. **Mária** „**Mara**" **Stanková**, PhD. (\* 8. jún 1989, Myjava) je slovenská spisovateľka, vysokoškolská pedagogička, prekladateľka, redaktorka, korektorka a príležitostná copywriterka.

Životopis
---------

V roku 2008 začala štúdium slovenského jazyka a literatúry na Katedre slovenskej literatúry a literárnej vedy Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave. Od roku 2013 pokračovala štvorročným interným doktorandským štúdiom a stala sa zároveň aj lektorkou slovenčiny ako cudzieho jazyka v inštitúcii Studia Academica Slovaca.

Od roku 2014 pracuje ako prekladateľka z anglického jazyka vo vydavateľstvách NOXI, Vydavateľstvo spolku slovenských spisovateľov, Slovart a Ikar.

Od roku 2017 pôsobí ako odborná asistentka na Katedre žurnalistiky Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave.

V roku 2022 získala titul docentka.

Diela
-----

* *LottiNElásky* (2017)
* *ZLotta* (2019)

Ocenenia
--------

* Akademická pochvala rektora Univerzity Komenského (2011)
* Cena Ivana Kraska (prémia za rok 2017)

Referencie
----------

1. 1 2   *Osoby, ktoré získali titul na UK* [online]. absolventi.uniba.sk, [cit. 2021-12-08]. Dostupné online. Archivované 2014-04-20 z originálu.
2. 1 2 3 4   *Mária Stanková - SAPT* [online]. www.sapt.sk, [cit. 2020-10-19]. Dostupné online. Archivované 2020-10-19 z originálu.
3. 1 2 3   *Životopis* [online]. fphil.uniba.sk, [cit. 2020-10-19]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Mara Stanková v Databázi knih (po česky)
Označenie vchodu do sídla Northwest Airlines v Eagane v Minnesote 
**Northwest Airlines, Inc.** (často skrátene ako **NWA**) bola popredná americká letecká spoločnosť so sídlom v meste Eagan v Minnesote. V roku 2006 boli NWA šiesta najväčšia letecká spoločnosť na svete v počte prepravených cestujúcich. Sú členom aliancie SkyTeam. 29. októbra 2008 došlo k spojeniu spoločnosti s Delta Air Lines. Northwest ďalej pôsobil pod svojím názvom až do úplného dokončenia zlúčenia oboch dopravcov 31. januára 2010.

História
--------

Spoločnosť bola založená 1. septembra 1926 Lewisom Brittinom pod názvom *Northwest Airways*. Ako ostatné letecké spoločnosti toho času sa spoločnosť sústredila na prepravu pošty. Spoločnosť lietala medzi mestami Minneapolis a Chicago a používali lietadlá Curtiss Oriole. S prepravou osôb začala spoločnosť v roku 1927. 

V roku 1933 zmenila spoločnosť svoj názov na *Northwest Airlines*. Po druhej svetovej vojne začala spoločnosť prevádzkovať lety do Japonska a neskôr aj do iných miest v Ázii. V roku 1949 sa premenovala na *Northwest Orient Airlines* (oficiálnym názvom ale zostal Northwest Airlines). V tomto období spoločnosť zakúpila a lietala na strojoch Boeing 377. NWA je vedúcou spoločnosťou v predpovedaní turbolencií a od roku 1957 poskytuje systém TPAWS (Turbolence Prediction and Warning Services) aj iným leteckým spoločnostiam.

1. októbra 1986 spoločnosť kúpila svojho konkurenta Republic Airlines, spoločnosť tiež zrušila zo svojho názvu označenie *Orient*. V roku 1993 spoločnosť začala spolupracovať s holandskou leteckou spoločnosťou KLM, vytvorila alianciu Wings Alliance.

Flotila
-------

**Flotila Northwest Airlines**| Lietadlo | V prevádzke | Objednávky | Sedadiel   (First/Economy) |
| --- | --- | --- | --- |
| Airbus A319-100 | 57 | 5 | 124 (16/108) |
| Airbus A320-200 | 69 | 2 | 148 (16/132) |
| Airbus A330-200 | 11 | 0 | 243 (32/211) |
| Airbus A330-300 | 21 | 0 | 298 (34/264) |
| Boeing 747-400 | 16 | 0 | 403 (65/338) |
| Boeing 757-200 | 23958 | 0 | 182 (22/160)184 (22/162)182 (20/162)160 (16/144) |
| Boeing 757-300 | 16 | 0 | 224 (24/200) |
| Boeing 787-8 | 0 | 18 | 202 (48/154) |
| McDonnell Douglas DC-9-30 | 27 | 0 | 100 (16/184) |
| McDonnell Douglas DC-9-40 | 7 | 0 | 110 (16/94) |
| McDonnell Douglas DC-9-50 | 34 | 0 | 125 (16/109) |
| **spolu** | **303** | **25** |  |

* Airbus A320-200Airbus A320-200
* Airbus A330-200Airbus A330-200
* Airbus A330-300Airbus A330-300
* Boeing 747-400Boeing 747-400
* Boeing 757-200Boeing 757-200
* Boeing 757-300Boeing 757-300

Referencie
----------

1. ↑   *Spojením Delta a Northwest Airlines vznikla najväčšia letecká spoločnosť* [online]. atlas.sk, 30. október 2008. Dostupné online.

Iné projekty
------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál letectvo |

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Northwest Airlines**
**Monastier Iviron** (iné prepisy: **Iveron**, **Ibérón**, **Iberon**, **Ibirón**, **Ibiron**; pôv: gr. Μονή Ιβήρων, gruz. ივერთა მონასტერი, *iverta monast’eri*) je pravoslávny kláštor (presnejšie monastier) na polostrove Athos v Grécku. 

Na počiatkoch kláštornej histórie stáli gruzínski mnísi, svätý Ján Iberský (prvý igumen), jeho syn svätý Euthymios a gruzínsky generál Ján Tornikios. Kláštor vznikol na mieste staršieho monastiera v roku 972. Spočiatku pôsobil ako centrum gruzínskej vzdelanosti v Byzantskej ríši a boli v ňom prekladané početné diela z gréčtiny. V 11. storočí kláštor hostil celkovo okolo 300 mníchov a vlastnil viac pôdy, než hlavný kláštor Veľká Lavra. V kláštore pôsobili grécki i gruzínski mnísi, medzi ktorými panovala značná rivalita. Oba národy slúžili bohoslužby oddelene. Počet Gruzíncov však klesal a v roku 1356 grécky prvok natoľko prevýšil, že bolo ustanovené, že igemunom mohol byť len Grék a omše v hlavnom kostole (katolikone) sa začali slúžiť iba v gréčtine. V 14. storočí bol vyplienený Katalánskou kompániou. Dnes je kláštor tretí v hierarchickom poradí medzi athoskými kláštormi. Kláštorná knižnica obsahuje vyše 20 000 kníh, listín, či zvitkov v gréčtine, gruzínčine, či latinčine, medzi nimi napríklad vzácny rukopis Barlaam a Joazaf. Nachádza sa tu obrovské množstvo umeleckých predmetov spojených s gruzínskou a byzantskou históriou (napr. ikona Panagia Portaitissa). Architektonicky vyniká najmä katolikon kláštora z rokov 980 – 983, ktorý patrí k najzachovalejším stavbám na polostrove. V roku 1513 prešiel rekonštrukciou, ktorá odštartovala vznik viacerých vzácnych fresiek. Kláštor a katolikon je zasvätený Zosnutiu Bohorodičky, hlavný kláštorný sviatok sa preto slávi 15. augusta. K monastieru patrí tiež skit Jána Krstiteľa, 11 kathismát (menších kláštorných jednotiek) a 26 cél (*kellia*). Kláštoru tiež okrem katolikona prislúcha 16 ďalších kaplniek. V súčasnosti tvorí kláštornú komunitu zhruba 30 mníchov.

Referencie
----------

1. ↑  Iviron. In: VAVŘÍNEK, Vladimír; BALCÁREK, Petr. *Encyklopedie Byzance*. 1. vyd. Praha : Libri; Slovanský ústav AV ČR, 2011. 552 s. (Práce Slovanského ústavu AV ČR. Nová řada; zv. 33.) ISBN 978-80-7277-485-2,  978-80-86420-43-1. S. 229.
2. ↑   *Mount Athos Infos* [online]. [Cit. 2020-03-21]. Dostupné online. (po anglicky)
3. ↑   *The administration of Mount Athos* [online]. mouthathos.gr, 2016-03-11, [cit. 2020-03-21]. Dostupné online.
4. ↑  IVERON MONASTERY In:  *The Oxford Dictionary of Byzantium*. Ed. Alexander P. Kazhdan. 1. vyd. New York : Oxford University Press, 1991. 2338 s. ISBN 0-19-504652-8. S. 1025 – 1026. (po anglicky)

Ďalšia literatúra
-----------------

* MÜLLER, Andreas. *Hora Athos : dějiny mnišské republiky*. Preklad Vlastimil Drbal. Červený Kostelec : Pavel Mervart, 2013. 155 s. (Pro Oriente; zv. 22.) ISBN 978-80-7465-058-1. S. 97 – 100.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Monastier Iviron**
**Novoplan C-12** je dvojnápravový, strednopodlažný autobus pre mestskú hromadnú dopravu.

Dejiny
------

Slovenské autobusové opravovne Lučenec trpeli v 90. rokoch nedostatkom zákazok. Za účelom lepšieho využitia svojich kapacít sa rozhodli vyvinúť vlastné vozidlo, ktoré by využívalo aspoň 60% domácich komponentov. Z viac ako 80 oslovených spoločností nakoniec kooperovali napr. Hriňovské strojárne, LARF Nováky, AVC Čadca, EM-TEST Žilina. Na vývoji spolupracovala Katedra zvárania Materiálovotechnologickej fakulty STU v Trnave a zvolenský WUSAM. Dizajn autobusu pochádza z Katedry priemyselného dizajnu Fakulty umení Technickej univerzity v Košiciach.

Prvým stupňom vývoja bola verzia pre mestskú hromadnú dopravu. Prototyp bol predstavený na Autosalóne Nitra 1996. V rovnakom roku získal Národnú cenu za dizajn v kategórii Cieľavedomé uplatňovanie dizajnu vo výrobe a službách. Hlavný konštruktér Ing. Ján Kačáni zaň získal Cenu mesta Lučenec.

Po získaní homologizácie v roku 1998 sa rozbehla sériová výroba s drobnými rozdielmi najmä vo vyhotovení karosérie. V spolupráci s SPP sa riešil vývoj verzie na pohon stlačeným zemným plynom (CNG), označenej C-12NG. Vozidlo bolo hotové až v roku 2004. Testovalo sa v Bratislave, no DPB uprednostnil prestavby starších vozidiel na CNG.

Po odkúpení polovice licencie prešovskou firmou PRE-OS v roku 2003 bola podľa košického vozidla #5401 vytvorená inovovaná séria, ktorá sa odlišovala najmä inak riešenými čelami. V Lučenci zostala iba výroba skeletov, PRE-OS vozidlá finalizoval v svojich priestoroch.

Konštrukcia
-----------

Vozidlo rozmerovo vychádza z Karosy radu 700. Snahou výrobcu bolo zapojiť čo najviac slovenských dodávateľov, najmä pre nízku spoľahlivosť však ich podiel postupne klesal.

Motor Liaz je osadený naležato za zadnou nápravou. Strecha, čelá vozidla, dolné časti bočníc a odnímateľné kryty podbehov sú vyrobené zo sklolaminátu. Plechy a okná sú na skelet osadené lepením. Čelné sklo bolo v prvej sérii zhodné s modelmi Ikarus radu 300, v druhej bolo pre jeho zlú dostupnosť nahradené sklom z Karosy radu 900.

Výroba a prevádzka
------------------

Na Slovensku bolo v premávke spolu 9 vozidiel. (7 z prvej série - v Košiciach 3 kusy, Trnave 3 kusy , Spišskej Novej Vsi 1 kus a jeden skúšobný na pohon CNG. Z druhej série sa jediné dva kusy dodali k dopravcovi SAD Poprad. Odbyt komplikovala najmä zlá finančná situácia podnikov SAD.

Referencie
----------

1. ↑
Súradnice: 57°55′00″S 59°58′00″V﻿ / ﻿57,91667°S 59,96667°V﻿ / 57.91667; 59.96667

**Nižnij Tagil** (rusky Нижний Тагил) je mesto v Rusku, na Urale. Leží zhruba 20 km na východ od hranice medzi Európou a Áziou na rieke Tagil. Administratívne spadá pod Sverdlovskú oblasť. Podľa sčítania obyvateľstva z roku 2002 tu žilo 398 498 ľudí.

Dejiny
------

Mesto bolo založené v roku 1722, v 19. storočí sa stalo jedným z prvých centier ruského priemyslu; vyrábala sa tu oceľ a výrobky zo železa. Roku 1833 tu bola vyrobená prvá ruská parná lokomotíva. Dnes sa tu vyrábajú aj železničné vagóny. Továreň UralVagonZavod sa cez druhú svetovú vojnu začala orientovať na výrobu tankov. Počas vojny miestny závod vyrobil veľkú časť všetkých tankov T-34, ktoré vojská sovietske hojne používali. Po vojne tu pokračovala výroba tankov T-54 a T-55. Bol tu tiež vyvinutý tank T-72 ako aj najmodernejšie pásové podvozky platformy Armata.

Partnerské mestá
----------------

* Ukrajina  Krivoj Rog,(do roku 2017) Ukrajina
* Česko  Cheb, Česko
* Rusko  Novokuzneck, Rusko
* Bielorusko  Brest, Bielorusko
* USA  Chattanooga, Spojené štáty americké
* Česko  Františkovy Lázně, Česko
* Česko  Mariánské Lázně, Česko

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Nižnij Tagil**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky mesta
* Stránky metalurgického závodu

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Nižnij Tagil na českej Wikipédii.*