recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Markus Rühl
**Markus Rühl** (\* 22. február 1972, Darmstadt, Nemecko) je profesionálny kulturista.

Kariéra
-------

S tréningom začal vo veku 19 rokov na odporúčanie lekára, po tom ako utrpel zranenie kolena, počas hrania futbalu.
Rühl začal tvrdo trénovať šesť dní v týždni, až sa rozhodol súťažiť na profesionálnej úrovni, o štyri roky neskôr. Počas tejto doby pôsobil ako predavač ojazdených automobilov. Markus Rühl má jedny z najväčších ramien v kulturistike a jej histórii, a je jeden z najsilnejších kulturistov spoločne s Johnnie O. Jacksonom , Dennis Wolfom a Ronnie Colemanom.

Štatistiky
----------

Výška: 178 cm  

Mimo sezónna hmotnosť: 145.14-154.22 kg   

Súťažná Hmotnosť: 130.4 kg  

Rozmery ramien : 24 "(61 cm)  

Veľkosť nohy: 34 "(86 cm) (súťaž)   

Veľkosť hrudníka : 60 "(152 cm)

Dosiahnuté úspechy
------------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 2009 | Mr Olympia | 15. miesto |
| 2009 | New Yorku Pro | 3. miesto |
| 2006 | IFBB Pre Rakúsko Grand Prix | 3. miesto |
| 2006 | Mr Olympia | 8. miesto |
| 2005 | Mr Olympia | 15. miesto |
| 2004 | Mr Olympia | 5. miesto |
| 2003 | Arnold Classic | 3. miesto |
| 2002 | Mr Olympia | 8. miesto |
| 2002 | Night of Champions | 1. miesto |
| 2002 | Pre Toronto | 2. miesto |
| 2001 | Mr Olympia | 14. miesto |
| 2000 | Mr Olympia | 7. miesto |
| 2000 | Joe Weider Svetový pohár | 5. miesto |
| 2000 | Grand Prix Anglicko | 5. miesto |
| 2000 | Night of Champions | 2. miesto |
| 2000 | Pre Toronto | 1. miesto |
| 1999 | Grand Prix Anglicko | 1. miesto |
| 1999 | Joe Weider v Pre svet | 7. miesto |
| 1999 | Night of Champions | 1. miesto |

Tréningové filmy
----------------

* XXXL - Big beyond belief - 2000
* Made in Germany - 2004
* Big and loving it - 2007
* Ruhling 4 Ever - 2010

Externé odkazy
--------------

* Markus Rühl[nefunkčný odkaz] - biografia

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Markus Rühl na anglickej Wikipédii.*
Metsovo
**Metsovo** (novogr. Μέτσοβο – Metsovo, arum. *Aminciu (Aminču)*) je mesto v Grécku, v kraji Epirus, východne od Ioanniny v pohorí severného Pindu. Žijú tu Arumuni (Valasi).

Dejiny
------

Prvé dôkazy o osídlení nachádzame z 10. stor. kedy sa tu usadili pastieri, pravdepodobne už vtedy románski Arumuni. Prvá zmienka o meste je z 14. stor. Pôvod mena môže byť slovanský (mesto mrzútov), grécky (od mesovunion-mmedzi horami), alebo priamo latinský, po arumunsky sa Metsovo povie Aminciu (snáď od *amicus-priateľ*), čo sa mohlo pogréčtiť na *metsovo*. Miestni Arumuni sa vždy považovali za Grékov. V osmanskom období bolo Metsovo veľmi významným obchodným mestom, miestni ľudia boli vzdelaní podnikatelia a tiež pastieri. V 18. stor. tu žilo okolo 2 500 obyvateľov. Pochádzali odtiaľto filantropi a sponzori Gréckej vojny za nezávislosť, Jorgos Averoff a Michail Tositsas. V roku 1941 tu Taliani vytvorili fašistický arumunský štát.

Súčasnosť
---------

Dnes je Metsovo malým pokojným mestom, žije tu 4 500 obyvateľov, všetci rozprávajú arumunsky. Vyrábajú sa tu známe syry typu *metsovane* a *metsovelas*.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Metsovo**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka Archivované 2018-04-15 na Wayback Machine

Súradnice: 39°46′13″S 21°11′02″V﻿ / ﻿39,77028°S 21,18389°V﻿ / 39.77028; 21.18389
Mešita Sidna Ali
**Mešita Sidna Ali** alebo **Mešita Sídna Alí** (arab.  مسجد سيدنا علي‎ - masdžid Sídna Alí, hebr.  מסגד סידנא עלי‎ - misgad Sidna Ali) je mešita, nachádzajúca sa vo vyľudnenej dedine Al-Haram na pláži v severnej časti izraelského mesta Herzlija.

Dejiny
------

Mešita bola postavená v 13. storočí podľa mamlúckej konštrukcie na počesť jedného zo Saladinových veliteľov, ktorý statočne bojoval proti križiakom a zomrel v bitke na kopci, na ktorom dnes mešita stojí. Svätyňa sa nachádza mimo budovy a mešita samotná má jeden minaret. V priebehu storočí bola stavba prebudovaná na karavansaraj a v roku 1992 prešla rekonštrukciou.

V súčasnosti slúži ako mešita a náboženská škola.

Referencie
----------

1. 1 2 3  JACOBS, Daniel; EBER, Shirley; SILVANI, Francesca. *Israel and the Palestinian territories: The Rough Guide*. Londýn : Rough Guides, 1998. 531 s.
2. ↑   *Sidna Ali Mosque Restoration* [online]. [Cit. 2014-01-19]. Dostupné online. Archivované 2011-08-05 z originálu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mešita Sidna Ali**

Súradnice: 32°11′16.22″S 34°48′20.47″V﻿ / ﻿32,1878389°S 34,8056861°V﻿ / 32.1878389; 34.8056861

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Mešita Sidna Ali na českej Wikipédii.*
Súradnice: 39°55′29″S 32°50′50″V﻿ / ﻿39,924803°S 32,847136°V﻿ / 39.924803; 32.847136

Mešita v Maltepe
**Mešita v Maltepe** je stavba v ankarskej časti Maltepe na Şehit Gönenç Caddesi.

Opis
----

Mešita, ktorú navrhol architekt Recai Akçay, bola postavená v rokoch 1954 – 1959. Jej výstavbu iniciovalo združenie *„Ankara Maltepe'de Bir Cami Yaptırma Derneği"* v roku 1950.

Budova bola vybudovaná v klasickom osmanskom štýle, ale iba s dvoma 50-metrovými minaretmi namiesto štyroch. Každý z nich má 142 schodov. Priestor modlitebne je osvetlený mnohými vitrážovými oknami. Horné časti kupoly sú ozdobené maľbami textov z koránu  a steny sú do výšky 5 metrov pokryté dlaždicami.

Referencie
----------

1. 1 2  Maltepe Mosque. In: TANITKAN, Recep Peker. *Greater municipality of Ankara*. Ankara : [s.n.], 2011. Dostupné online. S. 39. Archivované 2013-12-03 z originálu.
2. ↑  Ankara Enstitüsü Vakfı, Maltepe Camii, 24.05.2012
3. 1 2   *Maltepe Camii, Tarihçe, 24.05.2012''* [online]. [Cit. 2013-11-23]. Dostupné online. Archivované 2013-09-23 z originálu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mešita v Maltepe**

Externé odkazy
--------------

* Stránka mešity Archivované 2014-01-04 na Wayback Machine

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Maltepe Camii na tureckej Wikipédii.*
O rovnomennej krajskej jednotke pozri *Kavala (krajská jednotka).*
Súradnice: 40°56′S 24°24′V﻿ / ﻿40,933°S 24,400°V﻿ / 40.933; 24.400

Staré mesto-Panagia
**Kavala** (gr. Καβάλα - Kavala) je druhé najväčšie mesto v severnom Grécku, leží v kraji Východná Makedónia a Trácia.

Dejiny
------

### Starovek

Spočiatku bolo územie Kavaly obývané Trákmi, no tých v 7. storočí pred Kr. odtiaľto vyhnali Gréci z neďalekého ostrova Thasos, ktorí tu založili kolóniu Neapolis (Nové mesto). Podľa niektorých názorov však bol Neapolis kolóniou Aténčanov, čo však je nepravdepodobné, lebo poloha mesta je blízsko vplyvu Thassosu a okolo Neapolisu boli aj iné jeho kolónie. Mesto však bolo samostatný štát a spojenec Atén, aj preto, že obyvatelia Thassosu boli Ióni, rovnako ako aj Aténčania. Na strane Atén bolo aj počas Peloponézskej vojny až do roku 340 pred Kr. kedy ho ovládli Macedónci s kráľom Filipom II.. Mesto patrilo Macedónií, ktorú v 2. storočí pred Kr. ovládli Rimania. V 1. storočí pred Kr. sem z Ríma utiekli Caesarovi vrahovia Brutus a Cassius, ktorých však porazil Augustus pri neďalekom meste Filippy. V nasledujúcom storočí sem prišiel apoštol Pavol a od tej doby sa v meste rozmáhalo kresťanstvo, ktoré v 4. storočí vytlačilo pohanské kulty. V roku 395 mesto pripadlo Východorímskej (Byzantskej) ríši.

### Byzantské obdobie

Počas tohto obdobia bolo mesto Neapolis premenované na Christoupoli (Kristovo mesto). V 6. storočí tu cisár Justinián I. postavil mohutné opevnenia, ktoré v budúcnosti slúžili na ochranu proti bulharským útočníkom. Opevnenia boli posilnené aj v 8. a 
9. storočí. V roku 1185 bolo mesto dobyté Normanmi a v roku 1387 Turkami a začlenené tak do Osmanskej ríše.

Turkokratia
-----------

Počas tureckej doby si mesto zachovalo svoj grécky charakter a v tejto dobe dostalo svooje dnešné meno, Kavala. Mesto prosperovalo aj v tomto období, v 16. storočí tu veľkovezír gréckeho pôvodu Ibrahim Paša postavil nový vodovod. Turci ďalej využívali byzantské hradby a pevnosť *Panagia*, ktoré stoja dodnes. V meste sa usadila aj bulharská komunita, ktorá Kavalu nazývala Morunets.

### Moderné dejiny

V roku 1912 Kavalu ovládli Bulhari s cielom bulharizovať grécke obyvateľstvo, no o rok neskôr mesto dobyli Gréci. Bulharská menšina sa potom vysťahovala do Bulharska. Po grécko-tureckej vojne v roku 1923 sa tu usadili Maloázijskí Gréci, čím sa zvýšil význam mesta. Boli tu vytvorené široké odvetvia priemyslu a poľnohospodárstva, zvlášť kvalitný bol miestny tabak a víno.

Súčasnosť
---------

Kavala patrí medzi grécke veľkomestá, nachádzajú sa tu pláže, je tu dôležitý prístav a zvlášť kvalitné je miestne víno, preto sa táto oblasť nazýva aj *grécke Bordeaux*. Žije tu približne 64 000 obyvateľov. Pochádza odtiaľto viacero gréckych osobností, ako speváčka Despina Vandi, futbalista Theodoros Zagorakis, speváci Vassilis Karas či Nikos Kourkoulis a spisovateľ Vassilis Vassilikos.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kavala**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kavala na anglickej Wikipédii.*
**Michaela Kocianová** (\* 29. december 1988, Trenčín) je slovenská topmodelka.

Život
-----

Michaela patrí k najznámejším slovenským topmodelkám. Meria 181 centimetrov, farba vlasov je svetlo – hnedá a miery má 80 – 60 – 87. Má staršiu sestru a mladšieho brata. Objavili ju v súťaži Kenvelo Elite Model Look Slovakia, kde sa umiestnila na druhom mieste v národnom finále. Vyštudovala odbor *hotelová akadémia* na Strednej odbornej škole obchodu a služieb v Trenčíne. Od roku 2009 žije v New Yorku.

Kariéra
-------

Jej kariéra odštartovala v roku 2004, keď sa zúčastnila súťaže Kenvelo Elite Model Look. Prešla kastingom a v slovenskom kole sa umiestnila na 2. mieste. Na následnom svetovom finále sa umiestnila vo finálovej TOP 15. Jej prvá prehliadka bola pre Vivenne Westwood v Prahe, kde predvádzala šaty, ktoré vážili asi 20 kg. V roku 2006 odštartovala jej kariéra v New Yorku, keď predvádzala pre značku Rodarte. Pokračovala prehliadkou v Paríži pre značku Rochas. Tam si ju všimli a začala dostávať mnoho ďalších ponúk. V roku 2010 mala možnosť účinkovať v kampani na parfum Dior Homme, ktorú režíroval Guy Ritchie a ocitla sa po boku slávneho herca Jude Law. Ako jediná slovenská modelka dostala v roku 2007 možnosť predvádzať na prestížnej show Victoria's Secret. Objavila sa tiež v Show Jana Krause 13. decembra 2013. Dnes pracuje pre agentúru Elite Model Management, ktorej je ambasádorkou a patrí medzi TOP 15.

* *Prehliadky:* Christian Dior, Bottega Veneta, Alexander McQueen, Giorgio Armani, Dolce & Gabbana, Versace, Ann Demeulemeester, John Galliano, Chanel, Victoria's Secret
* *Editorály:* Vogue, Harper´s Bazzar, Velvet, Elle, Marie Claire, Amica, L'Officiel
* *Kampane:* Christian Dior, Givenchy, Vivienne Westwood, Christian Lacroix, Monique Lhuillier, Piazza Sempione

Referencie
----------

1. 1 2 3   *Michaela Kocianová* [online]. elitemodellook.com, [cit. 2014-06-12]. Dostupné online. (česky)

Pozri aj
--------

* Daniela Peštová
* Adriana Sklenaříkova
* Adriana Limová

Externé odkazy
--------------

* Michaela Kocianová na Instagrame
* Michaela Kocianová na Elite Model Look
* Michaela Kocianová na Elite Models Archivované 2014-07-14 na Wayback Machine
* Michaela Kocianová na FMD.com
Vladyka **Michael Rusnak** (niekedy slovensky Michal Rusnák, rodným menom **Michael Rusnačok**, alebo **vladyka Michael**), CSsR, (\* 21. august 1921 - † 16. január 2003) bol torontským gréckokatolíckym biskupom slovenského pôvodu. Do tejto funkcie ho menoval pápež Ján Pavol II.

Život
-----

Narodil sa v Beaverdale v Pensylvánii v USA, no v detstve sa s rodičmi vrátil na Slovensko do obce Pozdišovce. Do Kongregácie Najsvätejšieho Vykupiteľa vstúpil v roku 1941, kde o rok neskôr, 2. augusta 1942 zložil večné sľuby. Kňažskú vysviacku prijal 4. júla 1949 z rúk vladyku Pavla Gojdiča, vtedajšieho prešovského eparchiálneho biskupa, neskôr blahorečeného ako mučeníka. Následne počas akcie K bol internovaný, ale podarilo sa mu ujsť na americkú ambasádu a odtiaľ do Kanady. 

Podpis biskupa Michala Rusnaka, CSsR z r. 1988
Biskup Michael Rusnak mal v r. 1949 na Slovensku vytlačené takého primičné obrázky
V roku 1965 (2. januára) ho pápež Pavol VI. menoval za pomocného biskupa pre slovenských veriacich ukrajinskej eparchie v Toronte a zároveň za titulárneho biskupa černického. Ako biskup sa zúčastnil tretieho a štvrtého zasadnutia Druhého vatikánskeho koncilu. Keď v roku 1980 pápež Ján Pavol II. erigoval samostatné biskupstvo pre slovenských gréckokatolíkov v Kanade, povýšil Rusnáka za eparchiálneho biskupa novej eparchie so sídlom v Toronte. Tento post zastával od roku 1980 až do roku 1996, kedy pápež prijal jeho rezignáciu a odišiel na emeritúru. Po páde železnej opony sa mohol slobodne vrátiť na Slovensko, kde následne spolusvätil slovenských biskupov vladyku Jána Hirku a spolubrata redemptoristu vladyku Milana Chautura.

V roku 1970 bol biskup Michal Rusnák jedným zo zvolávateľov Svetového kongresu Slovákov, v ktorom aktívne pracoval a ktorého generálnych zhromaždení sa pravidelne zúčastňoval.

Zomrel v Toronte 16. januára 2003, kde je aj pochovaný.

Referencie
----------

1. 1 2  ČERNÝ
  , Daniel; GROŠÍK, Martin. *Vladyka Michal Rusnák CSsR* [online]. Časopis Slovo
  , 4.3.2018, [cit. **Chyba: Neplatný čas**]. Dostupné online.
2. ↑  CHENEY, David M. *www.catholic-hierarchy.org*. [Cit. 2018-09-16]. Stránka Bishop Michael Rusnak, C.SS.R.. (angl.)

| * z
* d
* u
Gréckokatolícka cirkev na Slovensku |
| --- |
| Metropolitná archieparchia | Slovensko Prešovská archieparchia |  |
| Eparchie (sufragánne) | Slovensko Bratislavská eparchia ·  Slovensko Košická eparchia |
| Eparchia mimo Slovenska | Kanada Exarchát svätých Cyrila a Metoda v Toronte\* |
| *\* od 2022 podriadená jurisdkicii Pittsburghskej metropolie ruténskej cirvki* |
Nárobok Zinčenka M.L na cintoríne Dubnica nad Váhom.
**Michajlo Ľvovič Zinčenko** (ukr. Михайло Львович Зінченко, \* 22. máj (4. jún) 1893, Rojišče, Ukrajina – † 12. marec 1963, Dubnica nad Váhom, Slovensko) bol poručík, účastník Ukrajinskej revolúcie v rokoch 1917 – 1921, dôstojník Armády ULR, zúčastnil sa bojov za nezávislosť Ukrajiny v roku 1920.

Služba v ruskej armáde
----------------------

Od roku 1912 do roku 1917 slúžil v ruskej armáde. Bojoval na frontoch Prvej svetovej vojny. Účasť v bitkách: december 1914 - január 1915 na rusko-tureckej hranici pri meste Sarıkamış a dedine Karahan, máj 1915 na rusko-rakúsko-uhorskej hranici pri meste Sokal.
Odmeny: Rád sv. Anny 4. stupňa s nápisom „Za odvahu" a sv. Stanislausom 3. stupňa s mečmi.

Ukrajinská revolúcia
--------------------

Na jar 1918 organizoval v obci Rojišče voľby delegátov na ukrajinský zjazd poľnohospodárov v Kyjeve a zúčastnil sa na ňom. V auguste toho roku nastúpil na polytechnický inštitút v Kyjeve na poľnohospodársku fakultu. 23. júna 1920 bol zadržaný boľševikmi a odsúdený na odoslanie do koncentračného tábora.

Náhrobok Zinčenka M.L. na cintoríne Dubnica nad Váhom
Od 1. novembra 1920 vstúpil do armády Ukrajinskej ľudovej republiky. Účasť v bitkách: pri dedinách Mykulyneckyj Rižok (13. novembra 1920), Golenyščenskyj Majdan a Mykolajiv (20. novembra 1920). Po internácii bol v táboroch v Poľsku. V septembri 1921 bol prepustený z armády, aby pokračoval v štúdiu.

Emigrácia
---------

V októbri 1921 - máj 1922 študoval na poľnohospodárskej akadémie v Berlíne. Od mája 1922 žil v Prahe. Vstúpil do Českého vysokého učení v Prahe, kde študoval poľnohospodárske inžinierstvo. Štúdium ukončil 17. júna 1926.

Pracoval v Vígľaši. 21. februára 1941 sa oženil s Julianou Novákovou. V roku 1946 mali dcéru Oksanu. Od roku 1949 do roku 1953 pracoval v Bolešove. V roku 1953 sa presťahoval do Dubnice nad Váhom, kde zomrel 12. marca 1963 a bol pochovaný na mestskom cintoríne.

S vyhlásením nezávislosti ukrajinského štátu 30. októbra 1997 bol rehabilitovaný.

Externé odkazy
--------------

* Hrob na mestskom cintoríne v Dubnici nad Váhom[nefunkčný odkaz]
* Náhrobok poručíka Zinčenka M.L..
* Video Náhrobku poručíka Zinčenka M.L.z Dubnice nad Váhom

Zdroje
------

* Ляшев О. Роїщани в Українській революції. Михайло Зінченко. – Чернігів, 2018.
* Кобела Адольф Стражденне життя українського біженця. Михайло Зінченко – український біженець, видатний сільськогосподарський спеціаліст // Нове життя (газета русинів-українців Словаччини). – 20.12.2013.
* 

Pamätná tabula inštalovaná v rodnej obci Roišče v Černogovskej oblasti
JUDr. **Michal Benčík**, CSc. (\* 11. september 1932 – † 15. február 2015) bol slovenský a česko-slovenský právnik a politik, za normalizácie funkcionár KSČ, po nežnej revolúcii poslanec Snemovne ľudu Federálneho zhromaždenia za Komunistickú stranu Slovenska, neskôr za Stranu demokratickej ľavice. V 90. rokoch poslanec Národnej rady SR.

Biografia
---------

31. augusta 1968 bol kooptovaný za člena Ústredného výboru Komunistickej strany Československa. V rokoch 1969-1970 sa uvádza ako účastník zasadnutí Ústredného výboru Komunistickej strany Slovenska. V rokoch 1970-1972 pôsobil na poste generálneho prokurátora Slovenskej socialistickej republiky, od roku 1972 ako riaditeľ Právnického ústavu ministerstva spravodlivosti SSR.

Jeho politická kariéra trvala aj po nežnej revolúcii. Vo voľbách roku 1990 zasadol do Snemovne ľudu (volebný obvod Západoslovenský kraj) za KSS, ktorá v tom čase bola ešte slovenskou územnou organizáciou celoštátnej Komunistickej strany Československa (KSČS). Postupne sa ale osamostatňovala a na rozdiel od sesterskej strany v Česku (KSČM) sa transformovala do postkomunistickej Strany demokratickej ľavice, do ktorej klubu prešiel. Bol členom Komisie pre prípravu ústavy ČSFR. Mandát za SDĽ obhájil vo voľbách roku 1992. Vo Federálnom zhromaždení zotrval do zániku Československa v decembri 1992.

V roku 1994 pôsobil ako vedecký pracovník Právnického inštitútu slovenského ministerstva spravodlivosti.

V parlamentných voľbách na Slovensku roku 1994 bol zvolený za poslanca Národnej rady Slovenskej republiky za koalíciu Spoločná voľba, ktorej súčasťou sa Strana demokratickej ľavice stala. K roku 1998 bol predsedom poslaneckého klubu SDĽ.

Referencie
----------

1. ↑   *Michal Benčík* [online]. Poslanecká snemovňa Parlamentu Českej republiky, [cit. 2012-07-23]. Dostupné online. (česky)
2. ↑  Smútočné oznámenie v denníku Pravda, 21. 2. 2015.
3. ↑   *Přehled funkcionářů ústředních orgánů KSČ 1945 - 1989* [online]. www.cibulka.net, [cit. 2012-01-23]. Dostupné online. (česky)
4. ↑   *Vyhľadávanie* [online]. upn.gov.sk, [cit. 2012-07-23]. Dostupné online.
5. ↑   *menný register* [online]. Poslanecká snemovňa Parlamentu Českej republiky, [cit. 2012-07-23]. Dostupné online. (česky)
6. ↑   *Odporúčania pre rekodifikáciu Trestného zákona* [online]. mesto.sk, [cit. 2012-07-23]. Dostupné online. (česky)[nefunkčný odkaz]
7. ↑   *O Slovenskej poisťovni sa opäť nerokovalo* [online]. etrend.sk, [cit. 2012-07-23]. Dostupné online. Archivované 2015-04-02 z originálu.

Externé odkazy
--------------

* Michal Benčík v parlamente

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Michal Benčík na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 7738 7005
* LCCN: n97059681
* NK ČR: mzk2010567078
* VIAF: 46048302
* WorldCat: lccn-n97059681
**Annie Pottsová** (\* 28. október 1952, Nashville, Tennessee, USA) je americká herečka. Známa je zo série filmov *Krotitelia duchov* a tiež stvárnila starú mamu Sheldona Coopera, v televíznom seriáli *Mladý Sheldon*.

Detstvo a mladosť
-----------------

Pottsová sa narodila ako najmladšia z troch detí. Svoje detstvo prežila v meste Franklin, v štáte Kentucky.

Kariéra
-------

Jej prvá veľká úloha bola vo filme *Corvette Summer*, kde zaujala natoľko, že bola za rok 1978 nominovaná na Zlatý glóbus, pre Najlepší herecký ženský objav. V roku 1984 sa pripojila k hereckému obsadeniu filmu, *Krotitelia duchov*. V rokoch 1986 až 1993 účinkovala v televíznom seriály *Designing Women*, kde za svoj herecký výkon, získala nomináciu na Emmy Awards. V rokoch 1998 až 2002 si spoločne s Lorraine Toussaint zahrala v úspešnom televíznom seriály *Možno už zajtra*. O rok neskôr, si zahrala v televíznom filme, *V záujme našich detí; Príbeh Julie Poseyovej*, kde hrala po boku Ksenie Solo.

V roku 2011 sa pripojila k hereckému obsadeniu ako Jennifer Morrison, Patricia Clarkson, Ginnifer Goodwin, Rosario Dawson a Kathy Najimy vo filme *Päť žien*. Od roku 2017 do roku 2022 sa pripojila k hereckému obsadeniu spin-offu *Mladý Sheldon*, kde stvárňuje babičku hlavnej postavy.

Súkromný život
--------------

Jej prvým manželom bol Stephen Hartley, s ktorým sa rozviedla v roku 1978. Spoločne s Hartleym, boli účastníkmi dopravnej nehody, pri ktorej si zlomila Pottsová niekoľko kostí pod pásom, tiež mala zlomeniny oboch nôh. Pottsová je matkou troch synov: najstarší syn Clay (s tretím manželom Scottom Senechalom, sobáš v roku 1981) a dvoch s Jamesom Haymanom: syn James (narodený v roku 1992) a syn Harry (narodený v roku 1996). Má tiež jedného vnuka, Cassiusa, narodeného 12. júla 2021.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Annie Potts na anglickej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Annie Pottsová**

Autoritné údaje: * BnF: 14217174s
* GND: 1106895169
* ISNI: 0000 0001 1716 3891
* LCCN: no97049479
* VIAF: 164110650
* WorldCat: lccn-no97049479
**Gustáv Stegmann** (\* 21. október 1923, Vrútky, Česko-Slovensko, dnes Slovensko – † 28. júl 1979, Bratislava, ČSSR, dnes Slovensko) bol slovenský strojný inžinier, energetik, vysokoškolský pedagóg.

Rodina
------

* otec: Michal Stegmann
* matka: Anna rod. Herzegová

Životopis
---------

V rokoch 1938 až 1942 študoval na Vyššej priemyselnej škole strojníckej v Banskej Bystrici, 1952 až 1959 na Strojníckej fakulte SVŠT v Bratislave. V roku 1959 ziskal titul Ing. v 1962 doc. a v 1966 Csc. Venoval sa najmä priemyselnej energetike a jej rozvoju na Slovensku. Pôsobil na SVŠT v Bratislave, zaslúžil sa o budovanie je Strojníckej fakulty. V rokoch 1969 až 1979 bol jej dekanom. Autor odborných prác, vysokoškolských učebných textov, štúdií a článkov. Člen vedeckej rady laboratória SAV. Predstaviteľ mnohých vedeckých a technických spoločností doma i v zahraničí. Nositeľ viacerých vyznamenaní.

Literatúra
----------

* STEGMANN, Gustáv. In:  *Slovenský biografický slovník*. Zväzok V. R – Š. Martin : Matica slovenská, 1992. 560 s. ISBN 80-7090-216-7. S. 343 – 344.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * NK ČR: jx20070910010
* VIAF: 84382844
**Ivan Bortel** (\* 15. september 1943, Horná Lehota – † 18. máj 1970, Llanganuco Peru) bol slovenský horolezec, strojný inžinier.

Jeho otec Ľudovít Bortel, jeho matka Viera rod. Kusá.

Životopis
---------

Do základnej školy chodil v Hornej Lehote, študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici a do 1960 v Bratislave. Od roku 1960 študoval na Fakulte strojného inžinierstva na ČVUT v Prahe, titul Ing získal v roku 1965. Od detstva sa venoval športu, najmä horolezectvu. Prvé horolezecké skúsenosti získal najmä v pieskovcoých skalách Českého raja a vo Vysokých Tatrách. Bol členom reprezentačného družstva ČSSR. Od roku 1966 každoročne navštevoval oblasť Mont Blancu v Alpách, kde vyliezol stenové cesty na Aig. de Bionassay, Aig. du Triolet, Mt. Blanc cez Brenvu, Grandes Jorasses cez Rubáš i cez Walkerov pilier a Bonattiho cestu na Grand Capucin. Účastník čs. expedície v Peru, zahynul nešťastnou náhodou pri príprave prvovýstupu juž. stenou Nevado Huandoy. 31. mája 1970, počas zemetrasenia pod sev. vrcholom Huascaránu, zahynuli všetci ostatní (14) členovia expedície.

Pamiatky
--------

* pamätná tabuľa na Pamätníku obetiam hôr, Český ráj-Hrubá skála; mohyla v Peru, jeho hrob na cintoríne v Prahe – Motole.

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*
* I. Dieška a kol.: *Horolezectvo: encyklopédia*, Šport 1989.
* J. Suchl: *Vteřiny mezi životem a smrtí / Cesta končí pod Huascaránem*, Severografia Liberec 1987.

Zdroj
-----

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 149896
**International Federation of the Phonographic Industry** (**IFPI**) je nezisková organizácia, ktorá reprezentuje hudobný priemysel po celom svete. Organizácia bola založená v roku 1933 so sídlom v Londýne. Regionálne pobočky má v Bruseli, Hongkongu, Miami, Aténach a Moskve. Funkciu CEO v organizácii zastáva od 1. júla 2010 Frances Moore. Hlavnou náplňou organizácie je zastupovanie producentov a boj proti praktikám pirátstva. Členmi IFPI sú mimochodom aj SNEP, FIMI, BPI a ZPAV.

IFPI tiež udeľuje certifikácie predajnosti IFPI Platinum Europe Awards a IFPI Middle East Awards..

Referencie
----------

1. ↑  IFPI Offices Worldwide
2. ↑   Frances Moore to be new CEO of IFPI. *IFPI*, 24. jún 2010. Dostupné online [cit. 2010-06-24].
3. ↑   *Local record industry associations* [online]. IFPI, [cit. 2011-10-23]. Dostupné online.
4. ↑   *Platinum Europe Awards - Terms and Conditions* [online]. IFPI, [cit. 2011-10-23]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna webstránka
**Medzinárodná federácia inline skater hockey** (skr. **IISHF** – *International Inline Skater Hockey Federation*) je medzinárodná športová organizácia združujúca 11 národných zväzov hry inline skater hockey po celom svete, sídliaca v Sione, vo Švajčiarsku. Vznikla v roku 1998. Na jej čele v súčasnosti stojí Dán Erik Sommer. IISHF zatiaľ nie je členom MOV.

Dejiny
------

Predchoca IISH vznikol už v roku 1988 pod názvom *European Street Hockey Association (ESHA)*, keďže vtedy sa vyskytoval tento šport iba v európskych krajinách. Jeho zakladateľmi boli Anglicko a Nemecko. V roku 1992 vznikla *International Street Hockey Association (ISHA)* ako nástupca ESHA, ktorej zakladateľmi boli Spojené kráľovstvo, Nemecko a Holandsko. Po tom, čo sa k nim pridali aj Švajčiarsko a Dánsko v roku 1993 sa federácia premenovala na *International Skater Hockey Federation (ISHF)*. A v roku 1998 sa premenovala na dnešné meno. Od roku 1997 organizuje federácia európske vrcholné podujatia, ako majstrovstvá Európy mužov, žien a juniorov a rok neskôr aj Európsky pohár klubov.

Členské zväzy
-------------

**Európa**

| Štát | Federácia | Vznik federácie | Kluby |
| --- | --- | --- | --- |
| Dánsko Dánsko | *Danmarks Rulleskøjte Union* |  | 18  |
| Holandsko Holandsko | Inline Skaterhockey Netherlands |  | 11 |
| Izrael Izrael | *Israel Inline-Skaterhockey Federation* |  |  |
| Nemecko Nemecko | *Inline-Skaterhockey Deutschland* |  | 76 |
| Poľsko Poľsko | *Polski Związek Sportów Wrotkarskich* | 20002 | 28 |
| Rakúsko Rakúsko | *Inline-skaterhockey Austria* | 19951/2008 | 50  |
| Rusko Rusko | Russia Skaterhockey |  |  |
| Spojené kráľovstvo Spojené kráľovstvo | *British Inline Skater Hockey Association* |  |  |
| Švajčiarsko Švajčiarsko | *Fédération suisse de inline hockey* |  | 44 |

**Ázia**

| Štát | Federácia | Vznik federácie |
| --- | --- | --- |
| Pakistan Pakistan | *Pakistan Inline Skater Hockey Federation* |  |

**Amerika**

| Štát | Federácia | Vznik federácie |
| --- | --- | --- |
| Kanada Kanada | *Canada Inline Skater Hockey Association* |  |

1 Ako zložka Rakúskeho zväzu kolieskových športov  

2 Organizovaná zložka inline skater hockey v rámci zväzu

Podujatia
---------

**Národné tímy**

* Majstrovstvá Európy
* Majstrovstvá Európy juniorov (U19)

**Kluby**

* Európsky pohár
* Európsky pohár pozvaných
* Európsky pohár juniorov (U19)
* Európsky pohár kadetov (U16)
* Európsky pohár žiakov (U13)

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka IISHF (po anglicky)
**Michalovský bridžový klub** je druhý najväčší bridžový klub na Slovensku. Patrí medzi slovenské bridžové kluby s najdlhšou históriou. Organizovaný bridž sa v Michalovciach hrá od roku 1975. V roku 2000 Michalovskí bridžisti založili občianske združenie *Bridžový klub - NBH-PALMA - Michalovce.*

Michalovský bridžový klub popri pravidelných klubových turnajoch konajúcich sa každý štvrtok o 17:00 na Ekonomickej fakulte, dlhoročne organizuje medzinárodný bridžový turnaj *Karpatský pohár* a *Novoročný turnaj*. Hráči klubu sú pravidelnými účastníkmi 1. a 2. slovenskej bridžovej ligy a dosiahli niekoľko výraznejších úspechov aj na zahraničných turnajoch.

Hráči klubu
-----------

Klub má 40 registrovaných členov. Členmi klubu je aj niekoľko ukrajinských hráčov, ktorí za klub hrávajú od roku 2012 v družstve Légia Michalovce, kedy prvýkrát nastúpili do 2. slovenskej bridžovej ligy, už pri prvom pokuse postúpili do 1. ligy. V roku 2014 skončili v 1. lige na 2. mieste .

### Najúspešnejší hráči

* Alojz Zlacký - národný majster, jeden zo zakladajúcich členov klubu, v súčasnosti žije v Bratislave
* Branislav Šikra - kandidát majstra, v súčasnosti je členom Košického bridžového klubu
* Ljubov Tokárová - kandidátka majstra, v súčasnosti súťažne nehráva

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑   1. SBL 2014

Zdroj
-----

* Stránka klubu
Mikrocefália
Hlavička novorodenca s mikrocefáliou vľavo
**Microcefália** je neurologická vývinová porucha. Zatiaľ však neexistuje jednotná definícia. Zvyčajne býva definovaná ako porucha, kde vývin pacientovho mozgu zaostáva za normami prislúchajúcimi jeho veku a pohlaviu. Mikrocefália môže byť buď vrodená, alebo sa môže vyvinúť počas prvých rokov života. Primárne býva mikrocefália spôsobená homozygotnými mutáciami mikrocefalínu (MCPH1), teda génu, ktorý má vplyv na plodový vývin mozgu.

Vo všeobecnosti nebýva očakávaná dĺžka života u jedincov s mikrocefáliou vysoká.

Príznaky a symptómy
-------------------

U novorodencov sa prejavujú rôzne neurologické poruchy a záchvaty. Pri poruche je výrazne ovplyvnený intelektuálny vývin jedinca, avšak poruchy motoriky sa môžu prejaviť až v neskoršom veku.

Deti s mikrocefáliou sa môžu narodiť s už zakrpatenou hlavou (v obvode 25-27 cm), prípadne hlavou normálnej veľkosti (35-37 cm na obvod), ktorá sa postupne prestane vyvíjať. S pribúdajúcim vekom dieťaťa sa táto deformácia stáva viditeľnejšou. V týchto prípadoch nebýva zriedkavý ani pomalší vývin motorických a rečových schopností. Častými fenoménmi sú aj hyperaktivita, kŕče a kvadruplegia.

Prognóza
--------

Zatiaľ na mikrocefáliu neexistuje liek. V súčasnosti je liečba mikrocefálie symptomatická a podporná.

Minulosť
--------

Ľudia trpiaci mikrocefáliou boli v 19. a začiatkom 20. storočia v Severnej Amerike a Európe často predávaní do cirkusov  a panoptík.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mikrocefália**

Externé odkazy
--------------

* Microcephaly Support Group
* The Rat People of Pakistan
* NINDS Overview
* Schlitzie The Pinhead
* Head circumference percentile calculator
**Mikroformát** (anglicky microformat, skratka **μF**) je spôsob, ako do webových stránok ukladať strojovo čitateľné informácie pomocou súčasného HTML alebo XHTML.

Mikroformáty ustanovujú, akým spôsobom vkladať do webových stránok metainformácie, ako sú napríklad elektronická vizitka (formát hCard), adresa (formát adr), udalosť (formát hCalendar), geografická pozícia (formát geo) a mnoho ďalších tak, aby boli zrozumiteľné nielen pre človeka, ale aj pre počítače. Samotný formát sa nijako nedotýka štruktúry webovej stránky, ale len zápisu konkrétnej informácie.

Mikroformáty zatiaľ internetové prehliadače natívne nepodporujú, zostávajú tak pre užívateľov skryté. Podpora mikroformátov sa očakáva s ďalšou generáciou majoritných prehliadačov. Objaví sa pravdepodobne vo Firefox 3.1 a špekuľuje sa o podpore mikroformátov aj v Internet Explorer 8.

Operator pre Firefox
--------------------

Do Firefoxu si možno doinštalovať interpretáciu mikroformátov pomocou rozšírenia Operator. Obsahuje elektronické vizitky, adresu a geografickú pozíciu)

Referencie
----------

1. ↑   *Operator* [online]. [Cit. 2009-02-28]. Dostupné online. Archivované 2009-03-23 z originálu.

Zdroje
------

* Článok o mikrofomátorch (česky)
**Mikuláš Nadaný** (latinsko maľarský prídomok Nadányi de Kőrösnadány) známy aj ako Nicolaus Nadany (latinsky), Miklós Nadányi (maďarsky) bol barón, vrábeľský a novohradský hradný kapitán, protiturecký bojovník, rytier dračieho rádu.

Život
-----

Približne od roku 1649 do roku 1654 zastával funkciu najvyššieho kapitána mestskej rady mesta Vráble, zároveň bol kapitánom vrábeľskej pevnosti. V roku 1652 spolu so 100 jazdcami hradnej posádky mestečka Vráble bojoval proti Turkom pri obci Veľké Vozokany po boku Esterháziovcov. Táto bitka sa zapísala do dejín ako Vozokanská bitka a bolo to prvé veľké víťazstvo kráľovského vojska nad tureckým vojskom na území Slovenska. Gróf Mikuláš Nadaný spolu so stočlennou vrábeľskou hradnou posádkou bol zranený.

Novohradským kapitánom bol v rokoch 1654 – 1663. Dňa 17. apríla 1659 získal titul baróna.

V roku 1663, keď bol Mikuláš hradným kapitánom Novohradu, vojsko na hrade trpelo hladom, pretože armáda prestala dostávať pravidelný žold. Takto oslabených vojakov napadli v tom istom roku Turci, a tak Mikuláš odovzdal Turkom bez boja hrad. Baša Kaplan zaútočil na hrad so svojou 6000-člennou posádkou spolu so sedmohradským kniežaťom Michalom Apafym. Hrad pričlenili k ejáletu Nové Zámky. Novohrad sa stal centrum sandžaku. Jeho veliteľom bol beg Mehmed Colák, s prezývkou Csonkabég (= Okyptený beg), ktorá vznikla z faktu, že mal odseknutú časť ruky.

Rodina
------

Mikuláš Nadaný bol ženatý s Magdalénou Mindszety de Vicze. Spolu mali päť detí. Jeho jediný syn Michal Nadaný bol levickým hradným kapitánom, zomrel v roku 1671. Okrem syna mali ešte štyri dcéry: Magdalénu, Alžbetu-Žofiu, Barbaru a Katarínu. Magdaléna zomrela ešte ako malé dieťa, Alžbeta-Žofia sa najskôr vydala za baróna Juraja Ghillányho (zomrel v roku 1697) a neskôr ako vdova si zobrala za manžela Františka Sigraya (4.9.1648 Stupava – 1694 Bratislava), František touto svadbou získal titul vrábeľkého hradného kapitána. Alžbeta – Žofia zomrela dňa 31.8.1733 v maďarskom meste Kisvárda. Barbara sa vydala za Štefana Sándora a Katarína (? – 25. 4. 1721) si v roku 1671 zobrala za manžela Štefana Pybera de Gyerkény (? – 1729).

Zdroj
-----

* Magyar csaladai
* História hradu Vráble
**Mikuláš Šustek** (\*1675? Krásno nad Kysucou - † 10. október 1712, Žilina) bol jedným zo zbojníkov, ktorí patrili ku Jánošíkovej a Uhorčíkovej družine. Najviac je známy ako jeden zo zradcov týchto dvoch slávnych slovenských zbojníkov. Ako Zbojník začal rabovať so svojim mladším bratom Jozefom a pridali sa do Uhorčíkovej družiny na začiatku 18. storočia, keď jeho rodinu postihla zlá potravinová situácia. 

Patril medzi najstarších členov družiny a on sám sa zúčastňoval mnohých rabovačiek, či už s Uhorčíkom alebo s Jánošíkom. Bol chytený pri Jablunkove, kde bol aj vydaný uhorským úradom, ktoré ho potom odovzdali žilinským mešťanom a tí ho začali vypočúvať. Práve jeho výpoveď bola jedným z hlavných prostriedkov na vypátranie Jánošíka aj Uhorčíka a k jeho výpovedi tiež dopísali aj svedectvo o brutálnom postrelení Domanižského farára. Tieto svedectvá však boli sfalšované pre prípadný súd a nakoniec boli aj použité pri Jánošíkovom súde v marci 1713. Neskôr bol Mikuláš Šustek pri lámaní na kolese aj popravený 10. októbra 1712.  V tom čase sa Jánošík ukrýval u jeho mladšieho brata v Krásne nad Kysucou, ktorý mu neskôr aj oznámil, že Mikuláša popravili. Jánošík potom pomohol odniesť a pochovať jeho telo pri Žiline. V Krásne nad Kysucou ostal až do 26. októbra toho istého roku, dokým ho nezatkli spolu s Uhorčíkom a Šustekom a neuväznili pri Hrachove.

Referencie
----------

1. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2012-11-10]. Dostupné online. Archivované 2015-04-02 z originálu.
**Ján Líška** (iný zápis: **Jan Liška**; \* 4. jún 1895, Vrbica, Liptovský Sv. Mikuláš – † 28. november 1959, Bratislava) bol slovenský politik, úradník, manažér, statkár a podnikateľ.

Život
-----

Narodil sa 4. júna 1895 v rodine Michala Líšku a jeho ženy Márie Kubáňovej. Vyštudoval strojné inžinierstvo v Nemecko, po krátkom zamestnaní na železnici bol úradníkom a následne tajomníkom Obchodnej a priemyselnej komory v Bratislave. Pracoval aj v rôznych živnostenských organizáciách a družstvách. Od roku 1929 bol poslancom Národného zhromaždenia za Československú živnostensko-obchodnícku stranu strednostavovskú. Bol jedným zo signatárov Žilinskej dohody zo 6. októbra 1938. V decembri 1938 ho zvolili na „jednotnej kandidátke" do autonómneho Snemu Slovenskej krajiny, ktorý sa po vyhlásení Slovenského štátu 14. marca 1939 premenil Slovenský snem (po 21. júli 1939 Snem Slovenskej republiky). Živnostenská strana zanikla zlúčením s Hlinkovou slovenskou ľudovou stranou – Stranou slovenskej národnej jednoty krátko po 6. októbri 1938.

Počas vojnovej Slovenskej republiky pôsobil ako generálny riaditeľ cukrovaru v Nitre. Udržiaval styky s činiteľmi občianskeho odboja. V novembri 1944 bol vyšetrovaný a na šesť týždňov väznený pre podozrenie z konšpirovania s predstaviteľmi Slovenského národného povstania Vavrom Šrobárom, Pavlom Zaťkom a ď. Po páde Slovenskej republiky bol od 8. mája do 1. septembra 1945 držaný vo vyšetrovacej väzbe za funkcie a verejnú činnosť z vojnového obdobia.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Lipták, Ľubomír. *Politické strany na Slovensku 1860 – 1989*. Bratislava : Archa, 1992. 312 s. ISBN 8071150290, s. 177-178.
4. ↑  Jablonický, Jozef. *Samizdat o odboji*. II. Štúdie a články. Bratislava : Kalligram, 2006. 710 s. ISBN 8071497819, s. 287.

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrike (č.97)
doc. akad. mal. **Milan Hnat**, ArtD. (\* 16. november 1959, Údol) je vizuálny umelec, vysokoškolský pedagóg. Venuje sa maľbe, digitálnej grafike, fotografii, kresbe, inštalácií, reštaurovaniu a pedagogickej činnosti. Jeho manželkou je akademická maliarka Eva Hnatová, rod. Šmeringaiová. Od roku 1990 žije a pracuje v Banskej Bystrici.

Životopis
---------

V roku 1982-1988 absolvoval štúdium na VŠVÚ v Bratislave. V rokoch 1988 a 1989 pôsobil ako slobodný umelec v Liptovskom Mikuláši a v Banskej Bystrici.

Od roku 1993 až do roku 2008 bol odborným asistentom na Katedre výtvarnej tvorby Fakulty humanitných vied Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici. V roku 2001-2005 absolvoval doktorandské štúdium - Voľná výtvarná tvorba na VŠVÚ v Bratislave. Od roku 2009 vedie Prípravný ateliér na Katedre maľby Fakulty výtvarných umení Akadémii umení v Banskej Bystrici. 

Vystavoval na samostatných a kolektívnych výstavách doma i v zahraničí - Japonsko, USA, Kanada, Taiwan, Francúzsko, Nemecko, Izrael, Severné Macedónsko, Poľsko.

Reštauroval interiér karneru sv. Ondreja v Kremnici (člen kol. 1992-1994), portrét J. Kučeru od P. M. Bohúňa (1996) a iné.  
Jeho tvorba je zastúpená v zbierkach týchto galérií:

* Štátna galéria, Banská Bystrica
* Galéria P. M. Bohúňa, Liptovský Mikuláš
* Museum of the Gallery of Drawings, Skopje, Severné Macedónsko
* National Taiwan Museum of Fine Arts, Taichung, Taiwan​
* Ino-cho Paper Museum, Kochi-Ken, Japonsko

Ocenenia
--------

* 2002 – Cena rektora Univerzity Mateja Bela, Banská Bystrica za rok 2001
* 2010 – Special Judge´s Awards na The 14-th International Biennial Print, National Taiwan Museum of Fine Arts, Taichung, Taiwan

Literatúra
----------

* Kto bol kto v Banskej Bystrici v roku 2001

Externé odkazy
--------------

* osobná webstránka Milana Hnata
* Archivované 2015-04-05 na Wayback Machine osobná webstránka Milana Hnata
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 40814
* GND: 129771570
* ISNI: 0000 0000 2047 7771
* VIAF: 15858076
* Web umenia: 3893
**Melchiti** je označenie pre príslušníkov chalcedónskeho vyznania v Sýrii a Egypte (väčšina obyvateľstva týchto území bola monofyziti). Väčšinou šlo o grécke obyvateľstvo miest (kde ale nemuselo tvoriť väčšinu). V období, keď Arabi obsadili tieto pôvodne byzantské územia mali melchiti určité výsady a ich komunity boli považované za byzantské enklávy. Melchiti prestali dosť skoro používať gréčtinu a osvojili si arabčinu, prestali sa tiež považovať za Grékov, na rozdiel od jazykovo poturčených Karamanlidov.

Slovo melchiti doslova znamená *cisárovi*, *cisárski* (prívrženci), keďže sa pridŕžali vierovyznania chalkedónskeho snemu, teda boli tej istej viery ako byzantský cisár. (Koreň *m-l-k* v semitských jazykoch znamená kráľ, cisár.) Dnes sa označenie melchiti používa pre gréckokatolíkov na Blízkom Východe.

Referencie
----------

1. ↑  MELCHITES. In: KAZHDAN, Alexander P. ed. *The Oxford Dictionary of Byzantium*. New York : Oxford University Press, 1991. 2232 s. ISBN 0-19-504652-8. S. 1332.
2. ↑  Melkité. In: VAVŘÍNEK, Vladimír; BALCÁREK, Petr. *Encyklopedie Byzance*. 1. vyd. Praha : Libri, 2011. 552 s. ISBN 978-80-7277-485-2. S. 311.
3. ↑   *Andrej ŠKOVIERA: História melchitskej gréckokatolíckej cirkvi* [online]. [Cit. 2012-01-17]. Dostupné online. Archivované 2021-10-23 z originálu.

Pozri aj
--------

* Melchitská gréckokatolícka cirkev

Zdroj
-----

* Adolphe d'Avril, Les Grecs Melkites. Etude historique, in Revue de l'Orient chrétien, 3e année, 1898.
**Milan Jurčo Glina** (\* 6. apríl 1931, Východná – † 23. jún 2012, Banská Bystrica) bol vysokoškolský profesor, literárny kritik, literárny vedec, literárny historik. Pseudonym: M.J. mj. -no-

Životopis
---------

V roku 1948-1951 študoval na Obchodnej akadémii v Košiciach a v Bratislave, 1952-1958 absolvoval štúdium na Vysokej škole pedagogickej v Bratislave, 1990 doc. 1991 CSc. a prof. pre odbor teória a dejiny slovenskej literatúry. Pôsobil ako učiteľ v Ružomberku, 1956-1959 ako asistent na Vyššej pedagogickej škole v Banskej Bystrici, 1962-1969 vedúci literárnej redakcie Slovenského rozhlasu, štúdio Banská Bystrica, 1973-1990 referent Krajskej organizácie pre rozvoj techniky v Banskej Bystrici. Od roku 1990 pôsobí na Pedagogickej fakulte, resp. Fakulte humanitných vied UMB v Banskej Bystrici ako doc. neskôr profesor. V roku 1990-1992 vykonával funkciu prodekana na Pedagogickej fakulte v Banskej Bystrici. Bol členom Literárnohistorickej spoločnosti SAV v Bratislave, od 1992 bol členom Klubu nezávislých spisovateľov a členom Rozhlasovej rady v Bratislave (1992-1994). V roku 1992 bol zostavovateľom a vedeckým redaktorom prvého zborníka v sérii Acta Universitatis Mathiae Belii Banská Bystrica. V rozhlase v 60. rokoch publikoval množstvo divadelných, knižných i filmových recenzií, písal pásma, fejtóny a poviedky. V 90. rokoch pribudli úvahy, eseje, cestopisné rozprávania, nekrológ, rozhovory s pásma. Publikoval štúdie v zborníkoch, odborných časopisoch, doslovy v knihách. Umrel 23. júna 2012 v Banskej Bystrici.

Ocenenie
--------

* Obdržal Cenu rektora UMB v B.Bystrici (1997), Veľkú zlatú medailu UMB (1999), Cenu Trojruža (2000), Prémiu Literárneho fondu (2008).

Dielo
-----

* Cesta  Krajského bábkového divadla za umením a za divákom. Slovenské divadlo 3 roku 1981
* Dielo  Ľuda Zúbka, Bratislava roku 1985
* Návrat prozaičky  Jaroslavy Blažkovej, Banská Bystrica roku 1992
* Dotyky a prieniky. Nad textami diel literatúry pre deti a mládež, Banská Bystrica roku 1997
* Paradoxný svet literatúry faktu, Banská Bystrica roku 2000
* Z prelomu storočí, z rozhrania žánrov, Martin roku 2006
* Obnažovanie koreňov. Paralely života, tvorby a reflexií  Juraja Kuniaka, Martin roku 2007
* Proti aj za. Kritika sa kritikou opravuje, Martin roku 2008

Literatúra
----------

* *Kto bol kto v Banskej Bystrici v roku 2001*
* *Slovník slovenských spisovateľov pre deti a mládež*. Literárne informačné centrum, Bratislava v roku 2005

Referencie
----------

1. ↑  
 *Vo veku 81 rokov zomrel literárny vedec Milan Jurčo* [online]. www.webnoviny.sk, 26.6.2012, [cit. 2013-08-22]. Dostupné online. ((po slovensky))

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Literárne centrum

Autoritné údaje: * GND: 139574514
* ISNI: 0000 0000 7888 3932
* NK ČR: ola2002151372
* SNK: 154529
* VIAF: 101299925
**Milonga** je ľudový tanec pochádzajúci z Argentíny, ktorý vychádza z tanca candombe. Typom krokov je podobný argentínskemu tangu (aj keď podstatne jednoduchší), ale je rýchlejší a rytmickejší. Charakter milongy (na rozdiel od tanga) je veselý a hravý. Z hudobného hľadiska sa milonga zapisuje v 2/4 rytme, akcenty sú na 1. 4. a 7. osmine, niekedy tiež ešte na 2. a 5. osmine.

Slovom **milonga** sa ale tiež označuje miesto, kde verejnosť tancuje (napr. tančiareň, klub, bar), či už na živú alebo reprodukovanú hudbu, najmä tri tance: tango, milongu a vals (niekedy sa hovorí tiež *kreolský vals*). Pravdepodobne najväčšia koncentrácia milongy je v „rodisku" argentínskeho tanga, teda v Buenos Aires.

Pozn.: Obidva významy sú rovnako časté; ich odlišovanie vychádza z kontextu.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Milonga na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Externé odkazy
--------------

Odkazy na stránky o tangu na Slovensku:

* 
* (slovenská hudobná formácia, špecializujúca sa hudbu argentínskeho tanga a hudbu argentínskeho skladateľa A. Piazzollu)

Odkazy na stránky o tangu v Česku:

* (tango v Prahe: milongy, lekcie, koncerty, hitparáda, galéria)
* (ďalšia stránka o tangu v Prahe)
* (tango v Brne)
* (stránka profesora Univerzity Tanga žijúceho v Prahe)
Prof. MUDr. PhDr. **Miloš Sovák**, DrSc. (\* 15. apríl 1905, Bechyně – † 29. september 1989, Praha) bol český lekár a pedagóg.

Je považovaný za zakladateľa česko-slovenskej logopédie. Bol profesorom Karlovej univerzity v Prahe, zakladateľ a tvorca logopedickej teórie i praxe. Ako prvý zaviedol v Česko-Slovensku pojem *špeciálna pedagogika*.

Životopis
---------

Štúdium medicíny dokončil v roku 1930 na Lekárskej fakulte Karlovej univerzity v Prahe a v roku 1948 dokončil aj Filozofickú fakultu rovnakej univerzity. Pracoval ako otorinolaryngológ a foniater. Počas druhej svetovej vojny bol iniciátorom založenia školy pre nedoslýchavých a školy pre deti s poruchou reči.

Založil Českú logopedickú spoločnosť, organizoval logopedickej kurzy pre učiteľov, založil logopedickej ústav hlavného mesta Prahy (1946). Stal sa prvým vedúcim katedry špeciálnej pedagogiky na Pedagogickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. V rokoch 1967 – 1972 prednášal logopédiu na Inštitúte špeciálnej a liečebnej pedagogiky Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave.

Dielo
-----

* Hlas, řeč, sluch (1944)
* Poruchy sluchu, poruchy řeči (1953)
* Defektologie obecná III (1955)
* Výchova leváků v rodině (1958)
* Výchovné problémy leváctví (1960)
* Lateralita jako pedagogický problém (1962)
* Logopedická péče ve zvláštní škole (1965)
* Somatopatologie (1966)
* Metodika výchovy leváků (1966)
* Defektologický slovník (1978)
* Logopedie – didaktika a metodika (1984)
* Nárys speciální pedagogiky (1986)
* Učení – nemusí být – mučení (1989)
* Logopedie předškolního věku ( vyd. ještě v 1989)

Referencie
----------

1. 1 2   *Miloš Sovák* [online]. znamy-lekar.cz, [cit. 2016-10-18]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Život a dielo profesora Sováka (česky)
* Logopédia (česky)

Autoritné údaje: * abART: 77434
* GND: 141635924
* ISNI: 0000 0004 5878 6608
* LCCN: n81063299
* NK ČR: jk01120617
* SNK: 171621
* VIAF: 315075881
* WorldCat: lccn-n81063299