recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hekaba** alebo **Hekabé** (gr. Hekabé) je tragédia, ktorú napísal Euripides približne v roku 424 pred Kr.

Euripides toto dielo venoval Priamovej manželke jednu zo svojích najlepších drám. Tragédia Hekaba bola prvýkrát uvedená okolo roku 424 pred Kr. Boli to roky krvavej vojny Atén a Sparty, tzv. peloponézske vojny. Euripides využil vo svojej tragédii isté motívy a mýty neznáme nielen Iliade, ale čiastočne protichodné jej výpovediam.

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Scéna predstavuje morské pobrežie. Na ňom sa rozložil tábor Achájcov. Vedľa jedného stanu sa zjavuje prízrak mládenca. Jeho slová sú úvodom do hry: Prichádzam z ríše mŕtvych. Volám sa Polydoros. Som synom Priama a Hekaby, Kissovej dcéry. Môj otec, keď už hrozil Tróji neodvratný zánik, poslal ma do domu svojho priateľa Polymestora, tráckeho kráľa, vládcu na tomto polostrove Chersonesos. Spolu so mnou poslal potajomky aj mnoho zlata aby po páde Tróje jeho deťom, ak zostanú nažive, nehrozila bieda. A otecc vybral práve preto mňa, že som bol najmladší a ešte neschopný nosiť zbraň. Ale keď Tróju dobyli, onen Polymestor, otcov priateľ, mňa nešťastníka zamordoval, aby sa mohol zmocniť zlata. Moju mŕtvolu hodil do mora. Odvtedy ma vlny nosia raz k samému brehu, inokedy do hĺbin. A teraz už tretie ráno jedno za druhým túlam sa pri pobreží Chersonesu, kde býva matka. Lebo sa stalo, že keď Achájci vracali od Tróje, tuná museli zastaviť svoje lode. Tak im prikázal Achillov prízrak, ktorý zbadali nad jeho hrobom. Hrdina požiadal, aby jeho tieňu obetovali jednu zo zajatkýň, moju sestru Polyxenu. A tak sa aj stane!Spolubojovníci mu dožičia tento dar! Ešte dnes zahynie moja sestra. A matka Hekaba dnes uvidí dve mŕtvoly svojich detí – dcérinu
a moju. Vynorím sa totiž z morských hlbín pri nohách niektorej otrokyne. Uprosil som vládcov podsvetia, aby som mohol spočinúť v hrobe, pochovaný matkinou rukou! Polyxenina smrť vypĺňa prvú časť drámy Hekaba. Keď služobnice odchádzajú na pobrežie, aby umyli zakrvavenú mŕtvolu dievčaťa, začína sa druhá časť. Jedna z nich sa vracia a nesie na rukách Polydorovo telo.
Vlny ho vyhodili na piesok pri samých nohách otrokyne. Nešťastná matka si pripomína pochmúrnu nočnú moru, ktorá jej zvestovala, že vrahom je Polymestor. So súhlasom kráľa Agamemnóna zvábia ho do svojho stanu spolu s jeho deťmi. S pomocou trójskych žien vykonajú strašnú pomstu: najprv pred otcovými očami zabijú deti a potom oslepia jeho. Tragédia sa končí čudnou veštbou. Polymestor, šalejúci od bolesti a nenávisti, kričí, že Hekaba sa premení na suku a jej mohylu budú ľudia volať Psí hrob.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.
*Graie*, Kniha bájí (1915) New York
**Graie** (starogr. *Γραῖαι* – *Graiai*, lat. *Graiae*) sú v gréckej mytológii dcéry morského boha Forkysa a morskej bohyne Kéty.

Graie boli tri a volali sa Enyo, Pefrédo a Deino. Bývali na ďalekom západe v blízkom susedstve bohyne noci Nykty. Narodili sa už ako stareny, ktoré mali spoločný jeden zub a jedno oko. Keď mala oko jedna z nich, ostatné boli slepé a tak to bolo aj so zubom, tá ktorá ho mala, mohla sa najesť. O oko a zub sa večne hašterili a tým si strpčovali už beztak smutný život. Sestrami Graií boli ohavné Gorgony a ich bratom bol drak Ladón strážiaci jabloň so zlatými jablkami v záhrade Hesperidiek

Hrdina Perseus, aby dokázal kráľovi Polydektovi svoj božský pôvod podujal sa na jeho podnet vykonať nadľudský čin, zabiť Medúzu, jednu z troch Gorgón, obludu s hadmi namiesto vlasov, s dlhými ostrými tesákmi a navyše každý pri pohľade na ňu na mieste skamenel. Cestou hľadajúc Medúzu sa Perseus dostal až do pochmúrnej krajiny, kde žili Graie sestry Gorgón, ktoré k nim cestu poznali. Perseus počkal na chvíľu, keď si vymieňali oko a vzal im ho. Potom mu Graie pod hrozbou, že im oko nevydá prezradili cestu ku Gorgonám. Perseus túto úlohu nakoniec splnil aj vďaka trom zázračným darom, ktoré dostal cestou cez háj od dobrosrdečných nýmf, keď od Graií odchádzal.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5  Apollodoros, *Kronika*, 2,4,2.
2. ↑  Aischylos, *Prometheus*, 790.
3. ↑  Hesiodos, *Theogonia*, 270.
4. ↑  Hyginus, *Fabulae* 151.

Literatúra
----------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
**Hekatomnos** (starogr. *Ἑκατόμνος* – *Hekatomnos*) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion, na dve stadiá a v behu ťažkoodencov v roku 72 pred Kr.

Hekatomnos z Milétu (podľa Eusebia z Élidy) bol na 177. olympijských hrách korunovaný za víťazstvá v behu na jedno stadion, na dve stadiá a v behu ťažkoodencov. Olympijské víťazstvá Hekatomna zaznamenali byzantský učenec Fotios a historik Eusebios z Kaisareie, Fotios v písomnom diele Myriobiblon, a to zo záznamov historika Flegóna z Trallu a Eusebios v zozname olympijských víťazov, ktorého zdrojom boli písomnosti Iulia Africana, v oboch prípadoch od autorov diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2003. ISBN 0-203-49732-5. S. str. 77.
2. 1 2 3  Fotios, *Myriobiblon*, 97.
3. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
4. 1 2  J. U. Powell, E. A. Barbe, *New Chapters in the History of Greek Literature*, str. 74
5. ↑  Josef Šusta. *Dějepisectví*. Praha : Nákl. Historického klubu, 1933. S. 9.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
***Jar, leto, jeseň, zima... a jar*** (v origináli Pom jorum kaül kjoul kurigo pom, 봄여름가을겨울 그리고 봄) je juhokórejský dramatický film režiséra Kim Ki-doka z roku 2003 o živote budhistického mnícha, ktorý žije v izolovanom kláštore plávajúcom na jazere uprostred hôr. Film zobrazuje jednotlivé obdobia jeho života od detstva až po starobu. Na Slovensku bol film vydaný 31. marca 2005.

Príbeh
------

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Film je tematicky rozdelený do štyroch ročných období, pričom začína aj končí jarou. Každé ročné obdobie má svoj vlastný príbeh.

### Jar

Uprostred hôr je na jazere umiestnený plávajúci kláštor, v ktorom žije starý mních a chlapec. Starý mních vychováva mladého chlapca ako svojho nástupcu.

### Leto

Do kláštora prichádza matka s chorou dcérou, aby sa v kláštore uzdravila. Z chlapca sa stáva dospievajúci muž, ktorý sa do dievčaťa zaľúbi. Keď sa dievča uzdraví a z kláštora odíde, chlapec sa rozhodne opustiť kláštor a odísť za ňou.

### Jeseň

Chlapec sa vracia späť do kláštora už ako dospelý muž. Medzitým sa s dievčaťom oženil a po nevere ju zabil. Pod vedením svojho majstra sa podrobí pokániu a potom odchádza s policajtami odpykať si trest za vraždu.

### Zima

Po odpykaní trestu sa muž vracia do kláštora a zistí, že starý mních medzitým zomrel. Prijme do kláštora zúfalú matku s dieťaťom a po jej smrti sa stará o jej chlapca

### Jar

Mních vychováva chlapca ako svojho nástupcu.

Zaujímavosti
------------

* Plávajúci kláštor bol umelo vyrobený a umiestnený na rybník Jusan, nachádzajúci sa v severovýchodnej provincii Kjongsang-do (경상도), v Kórejskej republike. Jusan je umelé jazero vytvorené pred 200 rokmi, v ktorom sa odrážajú okolité hory.
* Filmári získali povolenie umiestniť kláštor na jazero až po šiestich mesiacoch vyjednávania s juhokórejským ministerstvom životného prostredia.
* Dospelého mnícha v závere filmu hrá samotný režisér Kim Ki-dok.
* Žiadna z hlavných postáv nemá vo filme meno. Len postavy policajtov majú mená.
* Jedna z postáv vo filme nikdy neukáže svoju tvár.

Ocenenia
--------

Film získal 10 ocenení a 7 nominácií.

Externé odkazy
--------------

* *Jar, leto, jeseň, zima... a jar* v Česko-Slovenskej filmovej databáze
* *Jar, leto, jeseň, zima... a jar* v Internetovej databáze filmov (po anglicky)
**Rhadamanthys** (iné názvy: **Radamantys, Rhadamantys, Radamanthys**; starogr. Ῥαδάμανθυς – Rhadamanthys, lat. *Rhadamanthus*) je v gréckej mytológii syn najvyššieho boha Dia a jeho milenky Európy.

Rhadamanthys bol vraj múdry a spravodlivý a stal učiteľom Herakla. Jemu sa pripisuje výrok, že "na ranu je správne odpovedať ranou".

Jeho bratmi boli Minós, ktorý kraľoval na Kréte a Sarpédón bol kráľom Lykie. Homér vo svojom diele Iliada o ňom ako o kráľovi nehovorí, ale iní neskorší antickí autori píšu, že po smrti svojho nevlastného otca Asterionta zdedil tretinu Kréty, kde vydal zákony, ktoré sa stali vzorom dokonalosti.

Rhadamanthys sa oženil s Alkménou, matkou Hérakla potom, čo zomrel jej manžel, tirynthský kráľ Amfitryón. Z manželstva sa narodili synovia Alkaios a Sthenelos. Niektorí neskorší autori im pripisujú aj syna Gortya, ktorý ako jeho následník založil na Kréte mesto Gortynu. 

Po svojej smrti sa Rhadamanthys spolu s bratom Minóom a tiež so statočným a spravodlivým
Aiakom stali sudcami zomrelých v podsvetí. A tak tvorili súdny tribunál podsvetia, pred ktorý predstupoval každý zosnulý. Tribunál určoval miesta: do Elysia vstupovali spravodliví; nespravodlivých odovzdávali k potrestaniu bohyniam pomsty Erínyiam; a zvyšnú väčšinu tých, ktorí neboli ani dobrí, ani zlí, ponechávali v podsvetí ako tiene bez tela.

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Perfekt, 2007. ISBN 8080462038.
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Rhadamanthys na českej Wikipédii.*
**Emocionálna inteligencia** alebo **emočná inteligencia** je schopnosť identifikovať, hodnotiť a kontrolovať svoje vlastné emócie, emócie druhých aj skupiny. Meria sa prostredníctvom emocionálneho kvocientu (EQ).

Nie je zhodná s racionálnou inteligenciou (t.j. inteligenciou meranou prostredníctvom IQ). Podľa niektorých názorov úspech v živote človeka závisí tak na racionálnej, ako aj na emocionálnej inteligencii; bez emocionálnej inteligencie nie je intelekt schopný využívať celý svoj potenciál. 

Myšlienku emocionálnej inteligencie ako prvý vyslovili Peter Salovey a John D. Mayer vo svojom článku „*Emotional Intelligence*" v roku 1990. Salovey rozlišuje 5 hlavných oblasti emocionálnej inteligencie:

* *Znalosť vlastných emócií.* Sebauvedomenie – vedomé rozpoznávanie citu v okamihu jeho vzniku – je jedným zo základných kameňov emocionálnej inteligencie.
* *Zvládanie emócií.* Nakladať so svojimi citmi tak, aby zodpovedali situácií je schopnosť, ktorá má základ v rozvinutom sebauvedomení.
* *Schopnosť motivovať sám seba.* Zapojenie emócií do konania človeka je potrebné, lebo inak by nebol schopný sa dlhodobo sústrediť a stratil motiváciu.
* *Vnímavosť k emóciám iných ľudí.* Empatia je základná „ľudská kvalita". Tiež táto vlastnosť sa s rastúcim emocionálnym sebauvedomením prehlbuje.
* *Umenie medziľudských vzťahov.* Či má človek uspokojivé medziľudské vzťahy, závisí do značnej miery na tom, či je schopný vcítiť sa do emócií ostatných a prispôsobiť tomu svoje konanie.

Je jedno z verejných tajomstiev psychológie, že podľa školského prospechu, podľa IQ alebo podľa výsledkov psychologických testov nie je možné navzdory popularite týchto hodnotení spoľahlivo predpovedať úspech v živote. IQ prispieva k faktorom určujúcich úspech v živote len 20 %. Zvyšných 80 % tvoria ďalšie vplyvy. Podľa niektorých štúdií má EQ niekoľkonásobne väčší vplyv na úspech ako IQ.

Referencie
----------

1. ↑  GOLEMAN, Daniel. *Emoční inteligence*. Praha : Metafora, 2011. S. 47-48.
2. ↑  GOLEMAN, Daniel. *Emoční inteligence*. Praha : Metafora, 2011. S. 39-40.

Pozri aj
--------

* Emocionálny kvocient
**Empiriokriticizmus** je filozofický smer - učenie R. Avenaria. Veľmi príbuzné názory zastával aj E. Mach (**machizmus**). Obaja filozofi "nastolili požiadavku, aby sa veda obmedzila na čo možno najexaktnejší a najekonomickejší opis bezprostredne daného. Dané sú však iba také kvalitatívne elementy, ako farby, tóny, vône atď. ktoré sa nazývajú pocity. To, čo označujeme ako telesá, sú iba relatívne konštantné komplexy takýchto elementov; aj naše telo je takýto komplex a dokonca aj samo vlastné ja nie je nič iné ako zhluk pocitových, predstavových, spomienkových, citových elementov viazaných na určité telo. 

Úlohou vedy je čo najjednoduchší opis závislostí týchto elementov a komplexov elementov medzi sebou. Fyzika opisuje závislosti medzi tými elementami, ktoré patria ku komplexom zvaným 'telesá', zatiaľ čo psychológia opisuje závislosti medzi takými elementami, ktoré prináležia ku komplexu 'ja'. Keď úlohu reálnych vied zredukujeme na funkciu takéhoto opisu, zmiznú také otázky ako otázka reality vonkajšieho sveta alebo existencie vecí mimo vedomia. Neexistuje nič okrem daných elementov a závislostí medzi nimi."

Empiriokriticizmus podľa Schlicka
---------------------------------

M. Schlick označoval empiriokriticizmus výrazom *Immanenzpositivismus*; považoval ho za nerealizovateľný a staval proti nemu gnozeologický
(erkenntnitheoretischer) realizmus.

Externé odkazy
--------------

FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Jar* pozri *Jar (rozlišovacia stránka)*.
Jar sa spája s prebudením života v prírode.
**Jar** je jedno z ročných období v miernom teplotnom pásme nasledujúce po zime a predchádzajúce letu. 

Astronomicky začína jarnou rovnodennosťou (okolo 20. marca na Severnej pologuli a 23. septembra na Južnej pologuli), a končí letným slnovratom (okolo 21. júna na Severnej pologuli a 21. decembra na Južnej pologuli). V meteorológii sa podľa konvencie počíta ako celé mesiace marec, apríl a máj na Severnej pologuli a september, október a november na Južnej pologuli.

V rímskej mytológii bola bohyňou jari pôvodne Venuša.

Pozri aj
--------

* jarný bod
* jarná rovnodennosť

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Jar**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jar**

| * z
* d
* u
Obdobia |
| --- |
| Mierne | 
* Jar
* Leto
* Jeseň
* Zima

 |
| Tropické | 
* Obdobie sucha
* Obdobie dažďov

 |
**„Rhinoceros"** je skladba a tretí singel z debutového albumu *Gish* skupiny The Smashing Pumpkins. 5:57 dlhá skladba bola napísaná Billy Corganom, nahraná v roku 1991 a ako singel vyšla 5. novembra 1991 a mierne zabodovala na vlne amerického alternative rocku. Pieseň je patrí ku tým, ktoré predznamenali zvuk tejto kapely, keď sa v piesni striedajú pomalé melodické časti z tvrdo znejúcimi riffmi a silným gitarovým sólom, a zároveň ku tým, ktoré má skupina ako jednu z mála permanentne hraných piesní z albumu *Gish*.

Hudobné video
-------------

Video bolo režírované Angelou Conway, ktorá na tomto poste pracovala aj na videu ku singlu „Siva".
Video sa skladá z niekoľkých častí. V purpurovej miestnosti môžeme vidieť D'arcy Wretzky ako sa hrá sediac za stolom s pingpongovou loptičkou. Zaujímavý efekt bol dosiahnutý prehratím záberov spomalene a následným prehraním opačne. V tej miestnosti tak isto hrajú všetci spoločne. Na niektorých záberoch je vidieť ako hrá bubeník Jimmy Chamberlin na gitaru a basgitaristka
D'arcy Wretzky na tamburínu, čo môže diváka zmiasť, že Chamberlin je gitarista a D´arcy bubeníčka. Avšak na gitary hrajú zároveň aj Billy Corgan a James Iha, čo by znamenalo, že v skupine nie je basgitarista. V iných záberoch je použitý záznam z koncertu a zábery skupiny v Hyde Parku v Lodnýne. Tieto zábery boli spravené, aby doplnili chabý použitý koncertný záznam.

Externé odkazy
--------------

* recenzia
Topografická mapa Japonských ostrovov
**Japonské ostrovy** (jap. 日本列島 – *Nihon rettó*) sú súostrovie v západnej časti Tichého oceánu. Celé súostrovie zaberá štát Japonsko, menšiu časť tvoria Kurilské ostrovy a Sachalin patriace Rusku. Ostrovy sú súčasťou ohnivého kruhu. Súostrovie tvorí 6852 ostrovov. Najväčšie ostrovy súostrovia sú:

* Honšu
* Hokkaido
* Kjúšu
* Šikoku

Súostrovie tvorí reťazec ostrovov približne severovýchodno-juhozápadného smeru, na severovýchodnom pobreží Eurázie. Na západe ich oddeľuje Ochotské, Japonské a Východočínske more.

Geológia
--------

Geologicky ho tvoria dva ostrovné oblúky – juhozápadný a severovýchodný japonský oblúk. Staršie členenia ho považujú za súčasť väčšieho filipínsko-japonského oblúku. Oba ostrovné oblúky ležia nad západovergentnými subdukčnými zónami a predstavujú komplikovanú štruktúru s viacštadiálnym vývojom vznikajúcu od konca druhohôr.

Japonské ostrovy sú priestorom dlhodobých subdukčno-akrečných procesov trvajúcich od vrchného ordoviku až spodného devónu dodnes. Predneogénne podložie tvorí niekoľko teranov: Juhokitakamský, Akiyošský, Minoský a Šimantský. Na severozápade vystupuje aj triasový hida-abakumský príkrov. Tieto staršie komplikovane deformované komplexy sú prekrytý podstatne slabšie deformovanými druhohorno-treťohornými suchozemskými a plytkomorskými sedimentmi. Celú oblasť navyše prenikajú treťohorné vulkanity, ktoré sa nachádzajú hlavne na západnej strane súostrovia.

Tektonicky ležia ostrovy na troch rôznych tektonických platniach. Severozápad pokrýva Ochotská platňa, centrálnu časť Japonských ostrovov Amurská platňa a najjužnejšiu časť tvorí Okinawská platňa. Línia Itoigawa-Šizuoka prechádzajúca súostrovím je považovaná za hranicu medzi severoamerickou a eurázijskou platňou. Pod ostrovné oblúky sa podsúvajú dve oceánske platne, na severe je to pacifická a na juhu filipínska platňa. Takéto rozmiestnenie platní trvá v oblasti približne od začiatku neogénu. Subdukcia je príčinou častých zemetrasení v regióne.

Ochotské a Japonské more na západe sú zaoblúkové bazény.

Referencie
----------

1. ↑  Mísař, Z. 1987, *Regionální geologie světa.* Academia, Praha, 708 s.
2. 1 2  Tazawa, J. 2005, *Japan.* in Selley, R.C. Cocks, L.R.M. Plimer, I.R. (Editors) *Encyclopedia of Geology*, Elsevier, Amsterdam, s. 297-305.
**Empedokles** alebo **Empedoklés** (starogr. *Ἐμπεδοκλῆς* – *Empedokles*, iný prepis: *Empedoklés*) bol olympijský víťaz v jazdeckom preteku na koni v roku 496 pred Kr.

Empedokles, syn *Exaineta* z Akragantu, zvíťazil na 71. olympijských hrách v jazdeckom preteku na koni, v športovej disciplíne, ktorú v Olympii zaviedli na 33. hrách v roku 648 pred Kr. Pretekári v jazdeckých disciplínach boli väčšinou námezdní, len zriedkavo súťažili majitelia koní osobne. Olympijský veniec si ale vždy odniesol len majiteľ koňa.

Staroveký historik Diogenes Laertios zaznamenal, že gramatik Satyros z Kallatidy vo svojom diele *Životopisy mudrcov a filozofov*, uviedol, že olympijský víťaz Empedokles, mal syna Exaineta, ktorý počas tých istých olympijských hier získal víťazstvo v zápase alebo v behu. Uvádza tiež, že podľa Apollodora z Atén, bol Empedokles starým otcom slávneho filozofa Empedokla.

Diogenes Laertios našiel v poznámkach rímskeho polyhistorika Favorina aj správu, že Empedokles po víťazstve v Olympii obetoval Diovi (divákom) býka vyrobeného z medu a múky (táto obeta, t. j. *obetný koláč*, bol zhotovený pravdepodobne z jačmennej múky a medu).

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4 5  Diogenes Laertios. *Životopisy slávnych filozofov*. Bratislava : Vydavateľstvo Spolku slovenských spisovateľov, 2007. ISBN 978-80-8061-286-3. S. 310-311.
2. ↑  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2003. ISBN 0-203-49732-5. S. 59.
3. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 157 – 158.
5. ↑  Diogenes Laertios. *Životopisy slávnych filozofov*. Bratislava : Vydavateľstvo Spolku slovenských spisovateľov, 2007. ISBN 978-80-8061-286-3. S. 407 poznámky.
6. ↑  John Marincola, *Greek Notions of the Past in the Archaic and Classical Eras* str. 310

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Rhodón** alebo aj **Theodotos** (starogr. *Ῥόδων, Θεoδoτoς* – *Rhodón, Theodotos*) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 73.

Rhodón z Kýmy na ostrove Eubója zvíťazil na 213. olympijských hrách v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia sa v Olympii zaviedol už na počiatku hier, t. j. podľa tradície v roku 776 pred Kr. a bol hlavným pretekom aj po zavedení ďalších súťažných disciplín. Rhodón dal ako víťaz v behu na jedno stadion 213. olympiáde svoje meno, pretože menom víťazov jednotlivých pretekov v tejto disciplíne sa označovali všetky olympiády.

Olympijské víťazstvo Rhodóna je uvedené v zozname olympijských víťazov od starovekého historika Eusebia z Kaisareie, ktorý vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Eusebios, *Kronika* 2,193.}
2. ↑  David Matz, *Greek and Roman sport*, str. 197
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 377.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.
6. ↑  Josef Šusta. *Dějepisectví*. Praha : Nákl. Historického klubu, 1933. S. 9.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Tomáš Hromada** (\* 3. december 1793, Nedožery-Brezany – † 2. júl 1870, Žarnovica) bol rímskokatolícky kňaz, osvetový pracovník.

Rodina
------

* otec Pavol Hromada
* matka Dorota Hromadová

Životopis
---------

Študoval na gymnáziách v Prievidzi, v Kremnici a v Kecskeméte, teológiu v Banskej Bystrici, 1820 vysvätený za kňaza. V roku 1820 – 1824 vychovávateľ v rodine Benických, 1824 – 1834 rokuk. farár v Dolne Mičinej, 1834 – 1867 v Hronci, 1867 – 1870 čestný kanonik v Žarnovici. Počas pôsobenia v Hronci založil Spolok striezlivosti a slov. knižnicu, v Podbrezovej dychovú kapelu, rozvíjal divadelnú činnosť, staral sa o školstvo a rozširoval nár. tlač. Roku 1847 člen výboru Prvého ústredného spolku zakladateľov miernosti v Uhorsku, zakladateľ a predseda čitateľského Pohronského spolku v Banskej Bystrici (1845 – 1848). Podporoval nár. hnutie, propagoval štepárstvo a sadárstvo.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Dynastia** (gr. Dynasteia ) - rad panovníkov z jedného rodu (kniežat, kráľov alebo cisárov), z ktorých aspoň dve osoby pochádzajú z tej istej rodiny, panujúce bezprostredne po sebe, alebo s neveľkými prestávkami. Existovali ale tiež dynastie nepokrvných vládcov (napríklad dynastia Antoniov, alebo egyptských Mamelukov).

Prvé dynastie sa objavili už v ranom staroveku (okrem iného v Egypte v 30. storočí pred Kr.), ale určite už mnoho tisíc rokov skôr existoval zvyk prenášania moci v rámci jedného rodu (najčastejšie z otca na syna). Dynastia môže vykonávať vládu nad jednou, no i niekoľkými krajinami (napríklad Jagelovci panovali súčasne v Poľsku, v Litve, v Čechách a v Maďarsku).

Tento termín je tiež v súčasnosti prispôsobovaný v demokratických štátoch na definíciu príbuzných, z ktorých niekoľko pokolení sa zaoberá politikou (napríklad rodiny Kennedyovcov a Bushovcov v USA).

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Súradnice: 50°0′41.77″S 17°6′7.8″V﻿ / ﻿50,0116028°S 17,102167°V﻿ / 50.0116028; 17.102167

**Pfarrerb** je prírodná pamiatka vyhlásená v júni 2013 a nachádza sa na území CHKO Jeseníky asi 1 km severovýchodne od kostola v Sobotíne. Zaberá plochu 0,32 ha.

Ochrana
-------

Predmetom ochrany je ukážka mineralizácie alpského typu s výskytom početných druhov minerálov, zvlášť epidotu.

Minerál epidot je hlavným objektom záujmu hľadačov, ktorí lokalitu Pfarrerb dlhodobo prekopávajú a často narúšajú už beztak vyťažené mineralizované pukliny. Okrem epidotu je možné na lokalite pozorovať aj iné druhy minerálov napr. albit alebo prehnit. Všetky významnejšie nálezy sú uložené v múzejných a univerzitných zbierkach napr. vo Viedni, Bonne, Vroclave, Prahe, Brne alebo vo Vlastivednom múzeu v Olomouci.

História a súčasnosť
--------------------

História mineralogického náleziska siaha do roku 1864, kedy bolo náhodne odkryté pri budovaní cesty k neďalekému lomu. Miesto bolo niekoľkokrát preskúmavané a prekutávané, naposledy v roku 1994. V roku 1997 bol Správou CHKO Jeseníky a vlastivedným múzeom Olomouc vybudovaný „mineralogický náučný chodník Sobotín – Maršíkov", ktorý má svoje prvé zastavenie práve pri nálezisku Pfarrerb. Dôvodom vyhlásenia prírodnej pamiatky je jednak jej ochrana pred nevhodnou činnosťou človeka, ale predovšetkým jej vedecký význam: Pfarrerb patrí medzi najvýznamnejšie náleziská mineralizácie alpského typu v Česku i v Európe a jedná sa o preslávenú exkurznú lokalitu.

Geologicky je Pfarrerb súčasťou sobotínského amfibolitového masívu, ktorý je radený k Desenskej skupine – jednej z regionálno-geologických jednotiek silezika tvoriaci geologické podložie Jeseníkov.

Referencie
----------

1. ↑   *Stránky AOPK ČR* [online]. [Cit. 2014-10-05]. Dostupné online. (po česky)

Pozri aj
--------

* Zoznam chránených území v okrese Šumperk
* Chránená krajinná oblasť Jeseníky

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pfarrerb**

Externé odkazy
--------------

* Minerály České republiky (po česky)
* Nariadenie CHKO Jeseníky o vyhlásení prírodnej pamiatky Pfarrerb

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Pfarrerb na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Chránené územia v okrese Šumperk |
| --- |
| Chránené krajinné oblasti | 
* Jeseníky
* Litovelské Pomoraví

 |
| Národné prírodné rezervácie | 
* Králický Sněžník
* Praděd
* Rašeliniště Skřítek
* Šerák-Keprník

 |
| Prírodné rezervácie | 
* (Bradlec zruš.)
* Břidličná
* Bučina pod Františkovou myslivnou
* (Doubrava zruš.)
* Doubrava
* Františkov
* Kačení louka
* (Moravičanské jezero zruš.)
* Na hadci
* Niva Branné
* Pod Slunečnou strání
* Pod Trlinou
* Přemyslovské sedlo
* Rabštejn

 |
| Prírodné pamiatky | 
* Hanušovice - kostel
* Chrastický hadec
* Libina - U Černušků
* Pasák
* Pfarrerb
* Pod Rudným vrchem
* Poláchovy stráně - Výří skály
* Rodlen
* Smrčina
* Sobotín - domov důchodců
* Štola Mařka
* Za mlýnem
* Zadní Hutisko
* Zátrže
* Žďár

 |
**Pešmerga** (kur. پێشمەرگە Pêşmerge) sú vojenské sily autonómneho regiónu Iracký Kurdistan. Pešmerga znamená "ten kto sa postaví smrti", alebo "ten, kto čelí smrti". "Peš" znamená stáť v prednom rade, zatiaľ čo "merga" znamená smrť. Celkový formálny vodca Pešmergy je prezident Irackého Kurdistanu. Sily Pešmergy sú z veľkej časti rozdelené a riadené samostatne Kurdskou demokratickou stranou a Vlasteneckou úniou Kurdistanu, hoci obe sľubovali vernosť a poslušnosť vláde regiónu Kurdistan. V súčasnosti prebiehajú pokusy zhromaždiť sily Pešmergy pod Ministerstvo záležitostí Pešmergy. Tieto sily sú zodpovedné za obranu územia, ľudí a inštitúcií regiónu Kurdistan. 

Vzhľadom na to, že iracká armáda má zo zákona zákaz vstupu do regiónu, Pešmerga spolu s ďalšími bezpečnostnými kurdskými silami sú zodpovedné za jeho bezpečnosť. Medzi tieto sily patria *Asajiš* (oficiálna spravodajská agentúra), *Parastin u Zanyarî* (pomocná spravodajská agentúra) a *Zeravani* (vojenská polícia). 

Počas vojny v Iraku v roku 2003, Pešmerga hrala významnú úlohu v misii dolapiť Saddáma Husajna. V roku 2004 kurdské protiteroristické sily zachytili kľúčovú postavu Al-Káidy Hassana Ghula, ktorý odhalil totožnosť kuriéra Usámu bin Ládina, čo nakoniec viedlo k Operácii Neptúnova kopija a zabitiu Usámu bin Ládina. 

V nadväznosti na rozsiahlu ofenzívu Islamského štátu proti irackému Krudistanu v auguste 2014, Pešmerga a ďalšie kurdské sily zo susedných krajín začali viesť vojnu proti ISIL v Sýrii aj Iraku.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pešmerga**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Peshmerga na anglickej Wikipédii.*
Biely pešiak
**Pešiak** alebo staršie **sedliak** je v šachu najslabší kameň, ale s potenciálom premeniť sa na ľubovoľnú figúru okrem kráľa. V exoproblémoch sa dokonca môže zmeniť aj na kráľa. Relatívna sila pešiaka je 1. Symbolom pešiaka je .

Pešiak je jediným kameňom v šachu, ktorý sa inak pohybuje, ak neberie súperov kameň a inak ak ho berie. Keď neberie kameň pohybuje sa o jedno políčko vertikálne vpred. Keď berie kameň, pohybuje sa o jedno políčko vpred diagonálne. Vpred je z pohľadu toho ktorého hráča. Keď sa pešiak nachádza v základnom postavení, môže sa pohnúť vertikálne o jedno alebo dve políčka. Pokiaľ pri dvojkroku prechádza cez políčko kontrolované súperovým pešiakom, súper ho môže vziať ťahom en passant.
Keď pešiak dosiahne líniu na opačnom konci šachovnice - čierny **1.** rad, biely **8.** rad, môže sa premeniť na ľubovoľnú figúru okrem kráľa. Väčšinou sa premieňa na dámu, výnimočne na inú figúru, obvykle jazdca.
Význam pešiakov výrazne rastie s ubúdajúcim materiálom. V koncovke výhoda jediného pešiaka môže znamenať rozhodujúcu výhodu. V pešiakovej koncovke môže rozhodujúcou výhodou aj výhoda tempa. V tej istej pozícii môže vyhrať tá strana, ktorá je na ťahu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pešiak (šach)**
**Židovská komunita v Monaku** bola založená roku 1948 a združuje ju Kultúrna organizácia monackých Židov (franc. *Association Culturelle Israelite de Monaco*). V súčasnosti žije väčšina jej členov v Monte Carle. Komunita pozostáva prevažne zo seniorov zo Spojeného kráľovstva (40 %), Francúzska a severnej Afriky. Nachádzajú sa tu tiež turecké aškenázske rodiny. Celková populácia má zhruba 1000 Židov, z ktorých približne polovicu tvoria Aškenázi a polovicu Sefarditi.

Miestna komunita má vlastnú synagógu, kde sú pravidelné šabatové bohoslužby, je tu aj stály rabín (M. Isaac Amsellem), ktorý dohliada na miestny košer obchod a vyučuje v miestnej židovskej škole. Pracujú tu aj organizácie WIZO a B'naj B'rit.

Monako má diplomatické vzťahy s Izraelom prostredníctvom konzula v Marseille.

Dejiny
------

Niekoľko málo Židov sa tu nachádzalo aj pred 2. svetovou vojnou, išlo však predovšetkým o francúzskych Aškenázov. Pre ich záchranu pred nacizmom falšovala monacká vláda počas vojny úradné dokumenty.

Externé odkazy
--------------

* Jewish Virtual Library - Monako (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Židé v Monaku na českej Wikipédii.*
Oxyrhynský papyrus 222
**Lacharidas** (starogr. *Λαχαρίδας* – *Lacharidas*) bol olympijský víťaz v behu dorastencov na jedno stadion v roku 448 pred Kr.

Meno olympijského víťaza Lacharida je zaznamenané na papyruse (P. Oxy. 222), ktorý bol v roku 1897 objavený britskými archeológmi Bernardom Grenfellom a Arthurom Huntom na egyptskom nálezisku v Oxyrhynchu. Predná strana tohto papyrusu uvádza zoznam olympijských víťazov zo 75. do 78. a od 81. do 83. olympijských hier. Lacharidas je na tomto značne poškodenom papyruse uvedený v tridsiatom siedmom riadku vpravo. Názov jeho domovskej krajiny na papyruse chýba (ΛαχαρίδαςἈ[----] – Lacharidas z A[----]).

Beh dorastencov na jedno stadion (stadion paidon) sa stal olympijskou disciplínou v roku 632 pred Kr. a jej prvým víťazom bol Polyneikes z Élidy.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Oxyrhynský papyrus 222, *Lacharidas*, 37. riadok
2. ↑  Bernard Pyne Grenfell, Arthur Surridge Hunt: *Oxyrhynchus Papyri.* Bd. II. Egypt Exploration Society, London 1898, S. 85 – 95.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 66-602-22-8.6. S. 378.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Trockij na protiboľševickej karikatúre Bielej armády
**Židoboľševizmus** (nem. *jüdischer Bolschewismus*) je antisemitské hanlivé označenie boľševizmu a komunizmu. Vyvinul sa z antisemitskej konšpiračnej teórie obviňujúcej Židov zo vzniku a existencie boľševizmu. V slovníku antisemitskej a antikomunistickej propagandy sa začal objavovať po prvej svetovej vojne - mal vytvoriť ilúziu prepojenia Židov s komunistami a naznačiť, že komunistické hnutie slúži židovským záujmom. Neskôr ho spolu s uvedenou konšpiračnou teóriou prijala a používala nacistická propaganda a hlavne vysokí predstavitelia tretej ríše Adolf Hitler a Heinrich Himmler.

Podľa uvedenej konšpiračnej teórie mal byť predstaviteľom židoboľševizmu v Rusku po Októbrovej revolúcii každý boľševik so židovským etnickým pôvodom. Ako príklad často uvádzali Leva Davidoviča Trockého (vlastným menom Bronštejn), Leva Borisoviča Kameneva (vlastným menom Rozenfeľd) a Grigorija Zinovieva (vlastným menom Apfeľbaum). 

Týmto argumentom nahrával aj fakt, že krátko existujúce republiky rád na území Nemecka, Maďarska a Slovenska mali na čele vodcu s židovskými predkami. Prvým predsedom vlády Bavorského ľudového štátu (*Volksstaat Bayern*) bol od 8. novembra 1918 sociálny demokrat Kurt Eisner, ktorý bol zavraždený vo februári 1919, čo viedlo ku komunistickej revolúcii a vzniku Bavorskej republiky rád. Medzi vodcami Maďarskej republiky rád (MRR), ktorá existovala od 21. marca do 1. septembra 1919 boli Tibor Szamuely a Béla Kun, ktorý mal síce židovského otca a protestantskú matku ale bol považovaný za žida. Pod priamym vplyvom MRR existovala od 16. júna do 7. júla 1919 jej odnož Slovenská republika rád. Ďalej bolo poukazované na to, že Karl Marx (narodený ako Lutherán) a Vladimir Iľjič Lenin (dedko z matkinej strany prestúpil k pravoslávia) mali tiež židovských predkov.

Poľština
--------

V poľštine sa stretneme s termínom „żydokomuna" (zo slov *Žid* a *komunizmus*), čo je antisemitský propagandistický termín a termín používaný počas politickej agitácie, ktorý Židom pripisuje vinu za komunizmus. Toto obvinenie dosiahlo značnej popularity medzi odporcami boľševizmu počas občianskej vojny v Rusku (1917-1920). Tento pojem sa objavil na prelome druhého a tretieho desaťročia 20. storočia, kedy sa Židom prisuzovalo vedenie komunistického hnutia, či už v sovietskom Rusku (neskoršom ZSSR) alebo v Poľsku, kde bol v medzivojnových rokoch antisemitizmus veľmi živý.

V poľštine sa používa aj v ďalších významoch:

* Označenie ľavicovej organizácie či skupiny so skutočnou či údajnou prevahou Židov vo vedení.
* Prisudzuje sa predvojnovej Komunistickej strane Poľska a následne Bezpečnostnému úradu (Urząd Bezpieczeństwa, obdoba ŠtB).

V súčasnosti sa v Poľsku používa za účelom stigmatizácie liberálnych kruhov či organizácií pocházajúcich z povojnovej komunistickej strany PSDS. Používajú ho obzvlášť nacionalistické skupiny, vo významných médiách sa prakticky nepoužíva.

Pozri aj
--------

* Židovská autonómna oblasť
* NSDAP
* Frankfurtská škola
* Krištáľová noc

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Židobolševismus na českej Wikipédii.*
Hlavné námestie v Bratislave patrí do tzv. tvrdej pešej zóny mesta
Obchodná ulica v Bratislave s električkovou traťou, tzv. mäkká pešia zóna
**Pešia zóna** je obyčajne verejné mestské priestranstvo, napríklad ulica alebo námestie, na ktorom je čiastočne alebo úplne vylúčená, obmedzená alebo zakázaná doprava a povolený je len pohyb chodcov, prípadne cyklistov. Podľa charakteru pešej zóny sa rozlišuje tzv. *tvrdá pešia zóna*, čo je pešia zóna s úplným vylúčením akejkoľvek dopravy vrátane mestskej hromadnej dopravy a automobilov, a tzv. *mäkká pešia zóna*, čo je pešia zóna s obmedzenou dopravou, teda cez ňu môže prechádzať určitý druh mestskej hromadnej dopravy, napríklad ekologická doprava vo forme električiek alebo trolejbusov a obmedzenie pohybu automobilov.

Tvrdá pešia zóna býva obyčajne chránená rôznymi zábranami, ktoré znemožňujú vjazd automobilov, napríklad stĺpikmi alebo tzv. biskupskými klobúkmi. Používa sa aj ochrana formou vysúvacích stĺpov, ktoré slúžia na reguláciu vjazdu automobilov predovšetkým do mäkkej pešej zóny počas zásobovania.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pešia zóna**
Pád strechy supermarketu v lotyšskom hlavnom meste Riga
**Pád strechy supermarketu Maxima v Rige** je katastrofa, ku ktorej došlo 21. novembra 2013 17:41 miestneho času v hlavnom meste Lotyšska.

Pri nešťastí zahynulo 54 ľudí, vrátane troch hasičov, ďalších 39 bolo zranených a potrebovali lekársku pomoc. Bola to najhoršia katastrofa v Lotyšsku od roku 1950, kedy sa v Rige potopil parník Mayakovsky, čo malo za následok smrť 147 ľudí.

Stavba supermarketu bola dokončená 3. novembra 2011. Jeho plocha bola 4 750 m² a náklady na výstavbu predstavovali asi 1,4 milión €. Budova získala ocenenie Stavba roka. Len niekoľko mesiacov po otvorení vypukol v supermarkete požiar, pri ktorom nebol nikto zranený.

Strecha supermarketu sa prepadla o 17:41 miestneho času. Podľa očitých svedkov sa zrútila strecha pri pokladniach, kde mnoho ľudí čakalo na zaplatenie. Medzi obeťami sú aj traja hasiči. Zahynuli po páde inej časti strechy v čase, keď pátrali po obetiach. Záchranári odhadli, že sa zrútilo asi 500 metrov štvorcových strechy, ktorá zničila veľké časti obvodových múrov obchodu a celé priečelie.

Príčina nešťastia zatiaľ nie je známa. V čase kolapsu strechy pripravovali na streche supermarketu robotníci zimnú záhradu a zrejme použili príliš veľké množstvo zeminy.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Riga supermarket roof collapse na anglickej Wikipédii.*
**Polychares** alebo **Polycharés** (starogr. *Πολυχάρης* – *Polychares/iný prepis:Polycharés*) bol v roku 764 pred Kr. víťaz olympijských hier v behu na jedno stadion.

Polychares z Messénie zvíťazil na 4. starovekých olympijských hrách v behu na jedno stadion, v jedinej disciplíne, v ktorej sa na hrách od ich založenia v roku 776 pred Kr. súťažilo. Hry sa o ďalšiu disciplínu, behu na dve stadiá rozšírili v roku 724 pred Kr. Prvým víťazom v behu na dve stadiá sa stal Hypénos z Pisy.

Podľa antického autora Pausania bol Polychares zapletený do nepríjemného sporu so Sparťanom Euaifnom, ktorý ho okradol a navyše mu zabil aj syna. Keď potom v Sparte odmietli vinníka potrestať, z pomsty zabil niekoľko Sparťanov. Sparťania sa po tomto a po predchádzajúcom incidente, keď im Messénčania zabili kráľa Télekla, rozhodli viesť proti Messénii vojnu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
2. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 4,4,5.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
4. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 4,4,8.
5. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 4,5,7.
6. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 4,5,1.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Židia v Slovinsku** sa podľa archeologických prieskumov na tomto území nachádzajú od dôb Rímskeho impéria. Po druhej svetovej vojne časť Židov emigrovala do Izraela a k tejto emigrácii (alija) prispeli aj juhoslávsko-izraelské vzťahy (Slovinsko bolo súčasťou súštátia Juhoslávia). Tradiční Židia v Slovinsku patria k aškenázskej vetve, avšak sú tu aj príslušníci sefardskej vetvy (vzhľadom na premiešanie obyvateľstva po rozpade súštátia Juhoslávia a po občianskej vojne). Po občianskej vojne Slovinci znovu vybudovali v roku 1991 židovské komunitné centrum. Táto rekonštrukcia prispela k tomu, že sa Židia žijúci na tomto území znovu začali označovať za slovinských Židov. V roku 2003 bola v Ľubľane otvorená nová synagóga. Dovtedy bola Ľubľana jediné hlavné mesto Európy bez synagógy. Podľa odhadov slovinskej židovskej obce (Judovska Skupnost Slovenije) sa na území dnešného Slovinska nachádza zhruba 1000 osôb židovského vyznania.

Externé odkazy
--------------

* Jewish Virtual Library - Slovinsko (po anglicky)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Židé ve Slovinsku na českej Wikipédii.*
**Pythokritos** (starogr. *Πυθόκριτος*) bol grécky sochár v 2. storočí pred Kr.

Sochár Pythokritos, syn Timochara z Rodosu, tvoril hlavne v 1. polovici 2. stor. pred Kr. Nezachovala sa od neho žiadna socha, známych je ale jeho viac ako dvadsať signatúr z podstavcov sôch, objavených na ostrove Rodos (v mestách Lindos, Rodos a Kameiros) a po jednej v Olympii a na ostrovoch Kedreai a Samothraki.

Nápis na podstavci objavený v Olympii hlása, že tento podstavec bol základňou sochy Epithersa z Erythrai, olympijského víťaza v boxe na 149. a na 150. hrách (v rokoch 184 a 180 pred Kr.). Iný nápis napr. z podstavca nájdeného v archelogickej lokalite starovekého mesta Kameiros, datovaný do roku 203 pred Kr. uvádza mená významných osôb tohto mesta (správcov svätýň, kňazov atď), ktorí jeho sochárske dielo venovali bohom.

Pravdepodobne tu ide o umelca, ktorého rímsky spisovateľ Plínius zaradil medzi sochárov zobrazujúcich športovcov, bojovníkov, lovcov a obetovníkov.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Pythokritos*
2. 1 2  SCHMUCK, Hilmar. *Biographischer Index der Antike*. Berlin : Walter de Gruyter, 2001. 1073 s. ISBN 978-31-1095-441-8. S. 800. (po nemecky)
3. ↑  Inscriptiones Graecae, *Πυθόκριτος Τιμοχάριος*
4. ↑  Inscriptiones Graecae, *IvO 186*
5. ↑  Luigi Moretti; Maria Elisa Garcia Barraco; Ilaria Soda. *Luigi Moretti e il catalogo degli Olympionikai : testimonianze epigrafiche, letterarie, papirologiche e numismatiche sui vincitori degli agoni olimpici panellenici (Ellade e Magna Grecia: 776 a.C. - 393 d.C)*. Roma : Arbor sapientiae, 2014. ISBN 978-88-97805-32-8. S. 111-112.
6. ↑  *Initiation à l'épigraphie grecque par Claire Tuan, liste 9 à Camiros.*
7. ↑  Inscriptiones Graecae, *Tit. Cam. 44*
8. ↑  Plínius, *Naturalis Historia*, 34,91.
**Pythostratos** (starogr. *Πυθόστρατος* – *Pythostratos*) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 368 pred Kr.

Pythostratos z Efezu (podľa inej verzie z Atén) bol na 103. hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na jedno stadion bol najstaršou (podľa tradície ho zaviedli v roku 776 pred Kr.) a aj hlavnou olympijskou disciplínou. Menom jeho víťaza sa označovala celá olympiáda.

Záznam o olympijskom víťazstve Pythostrata je uvedený v zozname olympijských víťazov od starovekého historika Eusebia z Kaisareie, ktorý vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.

Olympijské víťazstvo Pythostrata zaznamenal aj historik Diodoros Sicílsky, a to v súvislosti s datovaním nástupu macedónskeho kráľa Ptolemaia na trón po násilnej smrti jeho predchodcu Alexandra II.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Eusebios, *Kronika* 2,193.
2. 1 2 3 4  Diodoros, *Bibliotheca historia*, 15,71.
3. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 5,8,6.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.
5. ↑  Josef Šusta. *Dějepisectví*. Praha : Nákl. Historického klubu, 1933. S. 9.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Polydektes** alebo **Polydektés** (starogr. *Πολυδέκτης – Polydektes/iný prepis Polydektés*, lat. *Polydectes*) je v gréckej mytológii kráľ na ostrove Serife, zohral neslávnu úlohu v príbehu hrdinu Persea.

Keď krásnu Danau, dcéru argejského kráľa Akrisia, zviedol cez všetky ochranné opatrenia v podobe zlatého dažďa najvyšší boh Zeus, ona porodila syna Persea, jej otec ich potom oboch nechal zatvoriť do truhlice a hodiť do mora. Dôvodom tejto jeho krutosti bola dávna veštba, ktorá mu predpovedala smrť z rúk vlastného vnuka. Nešťastníkom však nakoniec šťastie prialo, lebo ich ešte živých vylovil z mora rybár Diktys, brat serifského kráľa Polydekta.

Kráľ Polydektes ich prijal vľúdne a pohostinne a následne im poskytol všetku starostlivosť a navyše Perseovi výchovu a vzdelanie. Do Danay sa však kráľ onedlho zamiloval a ponúkal jej manželstvo, ale ona ho opakovane odmietala. Keď to nešlo po dobrom, pokúšal sa ju získať násilím, ale Perseus ju stále ubránil.

Aby mu Perseus neprekážal, rozhodol sa ho odstrániť ľsťou a to tak, že začal spochybňovať jeho božský pôvod a žiadal dôkaz. Navrhol mu preto ťažkú, priam nadľudskú úlohu: zabiť Medúzu jednu z troch Gorgón a ako dôkaz priniesť jej hlavu. Perseus sa dal nachytať a úlohu prijal, vydal sa na dlhú cestu, našiel Medúzu a s pomocou bohov i zázračných predmetov sa mu podarilo odseknúť jej hlavu a vrátil sa s ňou na Serifos. Matku po príchode našiel ukrytú pred útokmi Polydekta v Diovom chráme, stráženú ozbrojencami, aby nemohla utiecť. Kráľ si zatiaľ čas krátil hodovaním, pokojný v presvedčení, že Perseus už nie je nažive. Keď sa Perseus zjavil vo dverách, prekvapene na neho pozeral, ale provokoval ďalej, nazval ho klamárom a žiadal dôkaz – a stalo sa, keď Perseus hlavu Medúzy vytiahol, Polydektes sa so svojimi druhmi v tom okamihu premenili na kameň.

Perseus tak matku oslobodil, vládu nad Serifom odovzdal bratovi kráľa Diktyovi a vrátil sa do rodného Argu.

Referencie
----------

1. 1 2 3  Apollodoros, *Kronika*, 2,4,1.
2. 1 2  Apollodoros, *Kronika*, 2,4,2.
3. 1 2  Hyginus, *Fabulae* 63.

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Polydektés na českej Wikipédii.*
Súradnice: 42°29′06″S 23°24′35″V﻿ / ﻿42,485°S 23,409722°V﻿ / 42.485; 23.409722

Osamotený opustený domček v jednej z osád dediny Plana
**Plana** (bulh. Плана) je malá dedina v pohorí Plana v obci Stolična v oblasti Sofia v západnom Bulharsku.

Charakteristika
---------------

Dedina sa nachádza v kopcovitom teréne v pohorí Plana vo vysokej nadmorskej výške (priemer je 1 200 m n. m.) 34 km juhovýchodne od centra Sofie. Tvorí niekoľko oddelených osád.

Dejiny
------

Dedina bola v minulosti založená kočovnými pastiermi z oblasti Egejského Macedónska. Jej poloha zaručovala výborné pastvinárske možnosti a čiastočne chránila osadníkov pred tureckými nájazdmi.

Pamiatky
--------

V dedine sa nachádza kostol svätého Juraja.

Doprava
-------

Spojenie s okolím zabezpečuje pravidelná autobusová linka Sofijskej mestskej hromadnej dopravy.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Plana (Sofia)**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Плана (село) na bulharskej Wikipédii.*
**Plameň** - v podtitule *Časopis slovenskej mládeže* (od 1. čísla XIV. ročníka *Časopis katolíckej mládeže*) vydával Spolok sv. Vojtecha v Trnave. 

Plameň začal vychádzať v roku 1934 - I. ročník, a vychádzal nepretržite až do prvých rokov po druhej svetovej vojne. Posledným číslom XIV. ročníka bolo číslo 9. Ďalšie vydávanie časopisu bolo v dôsledku Februárových udalostí zastavené. Uverejňovali v ňom svoje práce začínajúci autori, neskorší známi slovenskí básnici a spisovatelia, napr. Vojtech Mihálik, Miroslav Válek, Viliam Turčány a iní.

Vydavateľské ročníky Plameňa sa kryli so školským rokom. Začínali septembrom a končili júnom. Zodpovedný redaktor bol najprv Valér Vnuk, neskôr Ján Motulko.

Časopis vychádzal dva razy mesačne. Mal z dnešného pohľadu niekoľko zaujímavých rubrík:

* Odkazujeme - odkazy a informácie redakcie.
* Otázky a odpovede - v tejto rubrike redakcia odpovedala na otázky svojich predplatiteľov, ktoré by mohli zaujímať aj ostatných čitateľov. Na otázky súkromného rázu dostal predplatiteľ odpoveď listom, ak priložil oznámkovanú obálku s napísanou svojou adresou.
* Plamenisti si želajú - v tejto rubrike uverejnili každému čitateľovi krátky oznam do 15 slov o predaji, kúpe a výmene atď. rôznych vecí. Manipulačný poplatok sa hradil v poštových známkach. Oznamy, týkajúce sa vecí, čo nepatria do rúk mládeže neuverejnili (o politických brožúrach, perifernej literatúre "krvákoch" atď.).
* Svet dievčat.
* Škola šachu.
* Mladý roľník.
* Kultúra
* Stĺpik umenia.
* Filatelia.
* Ako si to spravím?
* Telesná výchova
* Kútik tajov.