recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Stredoveká gréčtina** alebo **byzantská gréčtina** je jazyk Grékov z Byzantskej ríše v období od 4./6. storočia do roku 1453 po Kr, keď Turci dobyli Konštantínopol.

V tomto období sa ako jazyk písomností a správy používal archaizujúci štýl, dnes spravidla nazývaný byzantská gréčtina (v užšom zmysle), ktorý v podstate zodpovedal klasickej atičtine. Hovorový jazyk pôvodne vychádza z helenistického koiné. 

Helenistické koiné sa v 4./6. storočí po Kr. rozpadlo a začali sa tvoriť stredoveké grécke nárečia. O jednotnom gréckom jazyku v Byzantskej ríši môžeme hovoriť ešte v 10. a aj v 12. storočí. Najväčšie zmeny sa udiali medzi 10. a 11. storočím, keď sa definitívne prestala používať hláska H. Nastala aj zmena vo výslovnosti písmena *η* /ē/ – klasická éta na /ī/ – ítu. Z tohto dôvodu vznikli odlišnosti v jazyku Kapadóckych Grékov a Pontských Grékov, ktorí si novú gramatiku prispôsobili po svojom. Začala sa vytvárať aj gréčtina v Itálii a na Sicílií. 

Po tom, ako v 7. stor. odpadol od Byzancie Egypt v prospech Arabov, egyptskí Gréci sa odlúčili od hlavného gréckeho jazyka a začali sa vyvíjať separovane. Dodnes žije v Alexandrii grécka menšina, hovoriaca miestnou formou gréčtiny. Ide však hlavne o potomkov neskorších gréckych prisťahovalcov z rôznych končín Osmanskej ríše, pôvodní egyptskí Gréci boli pohltení Arabmi, teda zanikol aj ich jazyk. 

Po páde Byzantskej ríše v roku 1453 sa stredoveká reč definitívne rozpadla, pričom začali vznikať silné rozdiely medzi gréčtinou z Istanbulu, Grécka a západnej Anatólie a medzi ostatnými nárečiami. Po páde Byzantskej ríše sa gréčtina začala poturčovať, z čoho vznikli moderné grécke jazyky. Najbližšie ku klasickej stredovekej gréčtine je úradný ľudový jazyk v Grécku a na Cypre. Tento jazyk používa grécka menšina v Istanbule a západnej Anatólii.

Najznámejším literárnym dielom písaným v stredovekej gréčtine je určite dielo Dijenis Akritas, známa je aj kronika z Peloponézu.

Latinské prvky v stredovekej gréčtine
-------------------------------------

Latinské slová Gréci prebrali od Rimanov, ktorí im vládli. Počas ranobyzantskej dob sa rímska kultúra na východe Rímskej ríše úplne helenizovala. Ale veľa latinských slov Gréci stále používali a stali sa jedným z pilierov stredovekej gréčtiny. Tu sú niektoré príklady:

| stredoveká gréčtina | prepis (fonetický, výslovnosť od 11. stor.) | nová gréčtina | prepis (fonetický) | latinský ekvivalent | slovenský preklad |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| αύγουστος | augustos | *hist. titul, nepoužíva sa* | augustus | Augustus, titul rímskeho cisára |
| καίσαρ | kesar | *hist.titul, nepoužíva sa* | caesar | cézar, titul cisára, v neskororímslom a byzantskom období titul pre cisárovho následníka |
| κομής | komis | *hist.titul, nepoužíva sa* | comes | komes, vysoký štátny úradník |
| οσπίτιον | ospition | σπίτι | spiti | hospitum | dom |
| φόρος | foros | πλάκα | plaka | forum | námestie |
| φούρνος | furnos | φούρνο | furno | fornus | pec |
| ταβέρνα | taverna | ταβέρνα | taverna | taverna | reštaurácia, hostinec |

Pozri aj
--------

* Starogréčtina
* Novogréčtina
**Stredoškolská odborná činnosť**, skrátene **SOČ**, je súťaž Štátneho inštitútu odborného vzdelávania na Slovensku zameraná na 17 odborných oblastí a záujmová činnosť žiakov denného štúdia gymnázií, stredných odborných škôl a konzervatórií vo veku od 15 do 21 rokov. Je zväčša prípravou na praktickú maturitnú skúšku. Práci na tejto činnosti sa venujú v škole v čase vyučovacieho procesu aj mimo vyučovania vo svojom voľnom čase. Žiaci svoju prácu môžu riešiť samostatne alebo v kolektíve a za pomoci školiteľa alebo konzultanta, ktorého meno a pracovisko uvedú na titulnom liste písomnej časti svojej práce.

Cieľom súťaže je podpora talentu a vyhľadávanie nadaných žiakov, rozvíjanie tvorivosti, vedomostí a odborných teoretických alebo praktických skúseností. Podmienkou je písomná odborná práca a registrácia.

Zrealizovaný projekt sa najprv obhajuje na školskom kole Stredoškolskej odbornej činnosti a po postúpení nasleduje jej krajské kolo. Pri úspechu na krajskom kole má žiak možnosť obhajoby projektu aj na medzinárodných súťažiach. Výsledky bývajú zohľadnené pri prijímaní na vysokú školu.

Referencie
----------

1. ↑   *Stredoškolská odborná činnosť* [online]. ŠIOV - štátny inštitút odborného vzdelávania, [cit. 2020-02-12]. Dostupné online.
2. ↑   *Čo je SOČka, SOČ, ŠTÚDIUM 2019/20, Stredná odborná škola obchodu a služieb Trenčín* [online]. www.sosostn.sk, [cit. 2020-02-12]. Dostupné online.
Oblak vulkanického popla odnášaný vetrom do mora pri erupcii Mount Cleveland na Aljaške.
**Vulkanický popol** alebo **sopečný popol** predstavuje rozdrvené fragmenty minerálov, hornín a vulkanického skla, ktoré sa uvoľňujú do ovzdušia a neskôr sa usadia na zemskom povrchu alebo v oceáne. Fragmenty vulkanického popola majú priemer menší ako 2 mm. Termín sa niekedy nepresne používa pre akékoľvek produkty explozívneho vulkanizmu (teda aj častice väčšie ako 2 mm), ktoré by sa mali správne nazývať tefra.

Vulkanický popol vzniká pri explozívnom vulkanizme, keď sa plyny rozpustené v magme, resp. láve rozpínajú a unikajú náhle do atmosféry. Unikajúce plyny pri tom spôsobujú rozpad magmy. Najmenšie častice magmy sú unášané prúdom horúcich plynov do ovzdušia a rýchlo tuhnú. Častice popola tvoria zvyčajne kryštaloklasty (kúsky minerálov) a vitroklasty (vulkanické sklo). Popol tiež vzniká pri kontakte horúcej lávy s vodou, kedy dochádza k veľmi explozívnym erupciám (tzv. freatomagmatické erupcie). Pri kontakte vody s lávou dochádza jednak k rýchlemu ochladeniu a rozpadu lávy, zároveň sa voda mení na paru, ktorá odnáša malé častice lávy do ovzdušia. Drobné častice v ovzduší následne transportuje vietor, často na vzdialenosť stoviek až tisícov kilometrov. Jemnozrnný materiál s priemerom častíc pod 0,063 mm (1/16 mm) sa označuje ako vulkanický prach.

Spad vulkanického popola pri explozívnych erupciách môže výrazne ovplyvniť životné prostredie, rastliny, živočíchy aj človeka. V niektorých prípadoch môže dochádzať k prerušeniu dopravy, telekomunikácii, prísunu elektrickej energie, poškodeniu poľnohospodárskej výroby ale alebo budov. Explozívne erupcie islandskej sopky Eyjafjallajökull v marci 2010 mali napr. za následok prerušenie leteckej dopravy nad Európou.

Referencie
----------

1. 1 2  Le Maitre, R.W. (Editor), 2002, *Igneous rocks A Classification and Glossary of Terms Recommendations of the International Union of Geological Sciences Subcommission on the Systematics of Igneous Rocks.* Cambridge University Press, Cambridge, s. 8

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vulkanický popol**


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vedy o Zemi |
Schéma erupcie vulkánskeho typu.   
 Popis: **1.** plynovo-popolový mrak, **2.** lapili, **3.** lávová fontána, **4.** spád vulkanickéh popola, **5.** vulkanická bomba, **6.** lávový prúd, **7.** vrstvy lávy a popola, **8.** stratum, **9.** sill, **10.** prívod magmy, **11.** magmatický kozub, **12.** dajka.
**Vulkánska erupcia** (odvodené z názvu sopky Vulcano) označuje sopečnú erupciu explozívneho typu, ktorej prejavy popísal taliansky vulkanológ Giuseppe Mercalli, prítomný pri erupciách Vulcana v rokoch 1888-1890: *„..ako delostrelecká paľba s dlhými intervalmi..."*

Vulkánsky typ erupcie prebieha nasledovne: viskózna magma (prevažne bazaltovo-andezitového zloženia) s vyšším obsahom rozpustených plynov (často aj väčšieho množstva vodných pár pochádzajúcich z odparenej spodnej vody) je vyvrhovaná z krátera v dlhších, pravidelne sa opakujúcich intervaloch. Jej vyvrženiny sú často pevné a sú sprevádzané mrakom tvaru karfiolu, tvoreného plynmi a popolom. Tefra a pyroklasty bývajú často uložené v širokom okolí sopky.

Pozri aj
--------

* Typy sopečných erupcií


|  |  |
| --- | --- |
|  | Portál vedy o Zemi |
Logo Brussels Airlines
**Brussels Airlines** sú vlajkovým leteckým dopravcom Belgicka so sídlom v Bruseli. Nemecký dopravca Deutsche Lufthansa AG má v spoločnosti 45 % vlastnícky podiel. Lieta do 66 destinácií v 20 krajinách Európy a tiež prevádzkuje diaľkové lety do USA, východnej, strednej a západnej Afriky. Spoločnosť je členom IATA, Asociácie európskych aerolínií (AEA) a leteckej aliancie Star Alliance.

História
--------

Brussels Airlines vznikli po zlúčení firiem SN Brussels Airlines (SNBA) a Virgin Airlines. Dňa 12. apríla 2005, SN Airholding, ktorý stál za SNBA, podpísal dohodu s Richardom Bransonom, ktorá ustanovila kontrolu na Virgin Express. 31. marca 2006 SNBA a Virgin Express oznámili zlúčenie do jednej spoločnosti. Dňa 7. novembra 2006 bol predstavený nový názov, Brussels Airlines. Aerolinky začali svoju činnosť dňa 25. marca 2007.

Dňa 15. septembra 2008, Lufthansa oznámila, že získala 45 % podiel v spoločnosti Brussels Airlines s možnosťou získať ostávajúcich 55 % od roku 2011. Súčasťou dohody bolo, že sa Brussels Airlines pripoja do leteckej aliancií Star Alliance, ktorej členom je od 9. decembra 2009.

Dňa 15. júna 2009 Brussels Airlines oznámila, že Európska komisia povolila Lufthanse prevziať spoločnosť.

Od 25.októbra 2009 sú aerolinky Brussels Airlines členom vernostného programu Lufthansy "Miles & More".

Dňa 9. decembra 2009, počas ceremoniálu na radnici v Bruseli sa aerolinky stali 26. členom Star Alliance.

Dňa 15. decembra 2009, schválili rozšírenie flotily lietadiel Airbus A330. V júli 2010 začali prevádzkovať piate prenajaté lietadlo typu Airbus A330.

Dňa 15. decembra 2009, Brussels Airlines oznámili, že pracujú na novom africkom regionálnom dopravcovi v KDR s pracovným názvom "Korongo". Hlavná základňa leteckej spoločnosť je na letisku Lubumbashi. Letecká spoločnosť začala svoju funkciu v roku 2011.

Aerolinky oznámili 11. augusta 2010, že uzavreli zmluvu s cestovnou kanceláriou Club Med. Od apríla 2011 tak budú aerolinky prepravovať 80 % zákazníkov cestovnej kancelárie a to ako na existujúcich linkách, tak na nových charterových linkách. Brussels Airlines tiež oznámili, že si prenajme dva lietadlá Airbus A320 od januára 2011.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Brussels Airlines**
Vulkanické sklo v polarizačnom mikroskope. Ako každá amorfná látka je pri skrížených nikoloch stále zhasnutá.
**Vulkanické sklo** alebo **sopečné sklo** je amorfný (nevykryštalizovaný) produkt rýchlo chladnúcej magmy, v ktorom nemali atómy prvkov dostatok času aby sa stihli usporiadať do kryštálovej mriežky. Sklo preto nie je minerál. Ako všetky druhy skiel je to hmota prechodného zloženia medzi tesne natlačenými drobnými kryštálmi rôzneho typu a veľmi neusporiadanou stavbou plynu, veľmi rýchlo utuhnutá zmes O, Si, Al, Ca, K a ďalších prvkov. Vzniká preto hlavne v sopečných horninách, kde môže tvoriť celú horninu, alebo jej podstatnú časť, ale môže byť tiež pozorovaný pri okrajoch plytkých intruzívnych telies ako sú dajky a sily.

Ako vulkanické sklo sa potom označuje jemnozrnná (tzv. intersticiálna) hmota vyplňujúca priestor medzi kryštálmi v afanatických (jemnozrnných) vyvretých horninách, alebo sa tak môže označovať akýkoľvek typ sklovitých vyvretých hornín. Najčastejším príkladom vulkanického skla je obsidián, ryolitové vulkanické sklo s vysokým obsahom kremíka.

Ďalšie typy sopečného skla sú napr.:

* pemza: považovaná za sklo pre chýbanie kryštalickej štruktúry
* obsidián: tmavé vulkanické sklo ryolitového zloženia s nízkym obsahom vody
* smolok: vulkanické sklo ryolitového zloženia s vyšším obsahom vody ako obsidián
* perlit: hydratované sklo ryolitového zloženia s typickým guľovitým rozpadom pripomínajúcim perly
* tachylit: bázické sklo s nízkym obsahom kremíka
* sideromelán: svetlé bázické vulkanické sklo, vznikajúce pri kontakte lávy s vodou
* palagonit: sklovitá hmota vznikajúca zvetrávaním a alteráciou na okrajoch bázických telies eruptujúcich do vodného prostredia.

Referencie
----------

1. 1 2  Best, M. G. 2003, Igneous and metamorphic petrology. Blackwell Publishing, Malden, 729 s.
2. ↑   *Vulkanické sklá, Atlas magmatických hornín* [online]. PriF UK, 2013, [cit. 2016-12-25]. Dostupné online.

|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vedy o Zemi |
**Zákon zachovania energie** vo fyzike hovorí, že v izolovanej fyzikálnej sústave je celková energia nemenná, čiže nie je funkciou času. Inými slovami energia nevzniká a nezaniká, ale sa len premieňa z jednej formy energie na druhú formu energie či na iné formy energií (pozri pod energia).

Dôsledkom je skutočnosť, že nemožno skonštruovať perpetuum mobile prvého druhu (stroj, ktorý vydá viac energie ako prijme). Historický vývoj bol však opačný: Zo skutočnosti, že nemožno skonštruovať perpetuum mobile prvého druhu, sa vyvodil zákon zachovania energie.

Špeciálne zákony zachovania energie
-----------------------------------

Špeciálnym zákonom zachovania energie je najmä **zákon zachovania mechanickej energie**, ktorý poznal už Galileo Galilei:

* podmienky: Izolovaná sústava, neexistuje trenie, k dispozícii sú len mechanické energie.
* výpoveď: Súčet potenciálnej a kinetickej energie sústavy je nemenný, čiže nie je funkciou času. (Wp + Wk = konšt.)

Ďalším špeciálnym zákonom zachovania energie (alebo z iného pohľadu potvrdením dôsledku zákona zachovania energie, že celkovú energiu sústavy možno zmeniť iba prísunom zvonku) je prvý termodynamický zákon (prvá termodynamická veta), ktorý vlastne nepriamo hovorí, že Wp + Wk + U = konšt. (kde U = vnútorná energia).

Iným špeciálnym zákonom zachovania energie je veta z teoretickej fyziky o prúdení energie v elektromagnetickom poli, ktorá je zároveň všeobecným výrokom. Hovorí, že v izolovanej sústave We + Wm + W = konšt. (kde We = energia elektrického poľa, Wm = energia magnetického poľa, W = práca elektrického prúdu = Q = Joulovo teplo).

Dejiny
------

Zákon síce platí všeobecne, ale pôvodne ho objavili vo forme už uvedeného zákona zachovania mechanickej energie Galileo Galilei, Christiaan Huygens (1673), Gottfried Wilhelm Leibniz (1684), Johann Bernoulli a Daniel Bernoulli, Joseph Louis de Lagrange, Antoine Laurent Lavoisier a iní. Roku 1842 ho Robert Mayer rozšíril aj na tepelnú energiu a trenie (prvý termodynamický zákon) a roku 1847 Hermann von Helmholtz na všetky formy energie.

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | Fyzikálny portálChemický portál |

* zákon zachovania hmotnosti
**Bitka o Mogadišo** z roku 2006 bol súboj o kontrolu nad hlavným mestom Somálska. Aliancia za obnovu mieru a antiterorizmus (ang. ARPCT – Alliance for Restoration of Peace and Counter-Terrorism) čelila milíciám verným radikálnej Únii islamských súdov (ang. ICU - Islamic Court Union). ARPCT sa sformovala v priebehu februára 2006. Išlo o odpoveď na silnejúce postavenie ICU v krajine. Militanti z ICU sú napojení na medzinárodný terorizmus, čo viedlo USA k podpore ARPCT. Samotný boj o mesto prebiehal od mája do júla 2006. Výsledkom bolo stiahnutie síl ARPCT z mesta.

Boj
---

Podľa BBC došlo k prvým zrážkam už 24. marca, pričom malo ísť o najhoršie boje za posledné roky. Podľa odhadov si vyžiadali takmer sedemdesiat obetí. V máji sa zintenzívnili boje, pričom islamisti ovládli 80 % rozlohy hlavného mesta. 4. júna radikáli obsadili mesto Balad bránené milíciami lojálnymi Musa Sudi Yalahowovi. Boje si do 5. júna vyžiadali okolo 350 obetí, zväčša civilistov.

V ten istý deň somálsky premiér Ali Mohamed Gedi odvolal štyroch ministrov (medzi nimi aj Yalahowa), ktorí trvali na pokračovaní v boji. Zároveň pozval radikálov na mierové rokovania. Nasledujúci deň vedúci klerik ICU šejk Šaríf Šajch Ahmad (Shariif Sheekh Axmed) ohlásil prostredníctvom rozhlasu, že ICU získali kontrolu nad mestom.

Krátko po páde mesta došlo k dvom väčším zhromaždeniam. Príslušníci najväčšieho klanu v meste Abgals v severnej časti mesta vyzývali ICU aby opustili mesto. Zhromaždenia sa zúčastnilo okolo 3 000 ľudí. Naopak, druhé zhromaždenie asi 500 ľudí vyjadrovalo podporu ICU.

Zvyšné sily APRCT sa sústredili v meste Jowhaar. Po ôsmich dňoch 14. júna zaútočili islamisti aj na toto mesto a obsadili ho. Následne premiér Gedi požiadal Africkú úniu o vyslanie mierových jednotiek.

Podpora ARPCT
-------------

Americká pomoc ARPCT nestačila na zvrátenie priebehu bitky. Plán podpory bol kritizovaný aj niekoľkými americkými predstaviteľmi. Medzi nimi bol aj Michael Zorick, americký politický zriadenec pre Somálsko. Ten bol po svojej kritike financovania klanových lídrov preložený do Čadu.

7. júna po stretnutí s americkým prezidentom Georgeom W. Bushom a ministerkou zahraničných vecí Condoleezou Riceovou sa ku kritike pridal aj konžský prezident Denis Sassou-Nguesso, ktorý bol v tom čase aj hlavou Africkej únie.

Pozri aj
--------

* Bitka o mesto Baidoa
* Somálsko
* Občianska vojna

Referencie
----------

* *U.S. Secretly Backing Warlords in Somalia* [online]. 17.5.2006, [cit. 2010-10-29]. Dostupné online. (po anglicky)
* *Somali Islamists win city battle* [online]. 11.7.2006, [cit. 2010-10-29]. Dostupné online. (po anglicky)
* *Somali deaths in fierce clashes* [online]. 24.3.2006, [cit. 2010-10-29]. Dostupné online. (po anglicky)
* *Islamists seize key Somali town* [online]. 4.6.2006, [cit. 2010-10-29]. Dostupné online. (po anglicky)
**Bjarni Valdimar Tryggvason** (\* 21. september 1945, Reykjavík – † 5. apríl 2022, London) bol kanadský astronaut, ktorý letel do vesmíru roku 1997 v raketopláne Discovery. Bol v poradí 363. kozmonautom Zeme.

Životopis
---------

### Výcvik

Univerzitné vzdelanie zakončil v roku 1972 v odbore fyzika a spočiatku pracoval ako meteorológ, v roku 1974 sa na univerzitu vrátil na štyri roky ako vedecký pracovník. Roku 1978 absolvoval vedeckú stáž na univerzitách v Japonsku a rok potom v Austrálii. V rokoch 1979 - 1982 učil na kanadskej univerzite University of Western Ontario.

Do kanadského oddielu astronautov sa dostal v roku 1983 ako jeden z prvých. Neskôr absolvoval výcvik u NASA. Najskôr bol nominovaný ako záložný člen do predčasne zrušenej misie STS-71-F v roku 1987 a o päť rokov neskôr bol náhradníkom misie STS-52.

### Misia STS-85

V roku 1997 sa svojho letu do kozmu dočkal, keď sa na palube raketoplánu Discovery zúčastnil dvanásťdennej misie STS-85. Posádku tvorilo päť Američanov a on z Kanady. Odštartovali 7. augusta 1997 z kozmodrómu Kennedyho vesmírneho strediska a tam tiež 19. augusta 1997 svoj let ukončili. Let bol katalogizovaný v COSPAR pod označením 1997-039A. Počas letu vypustili, o pár dní neskôr zas zachytili, družicu CRISTO-SPAS a odviezli ju na Zem.

### Po lete do kozmu

V roku 1998 začal s výcvikom pre ďalšie prípadné misie, však nominovaný na ne nebol. V roku 2008 sa rozhodol z tímu odísť a vo svojich 63 rokoch učil na univerzite University of Western Ontario.

Referencie
----------

1. ↑

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bjarni Tryggvason**

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |

* Osobná stránka na webe Kosmo
* Misia STS-85
* Na webe MEK
* Na webe SPACE 40

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bjarni Tryggvason na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 1255054506
* VIAF: 3530152139984011100004
**Infanticída** (alebo detská homicída) je zámerné vyvražďovanie detí. Niekedy sa rozlišuje *neonaticída* - vraždenie novonarodených do 24 hodín od pôrodu, ktoré sa najčastejšie deje zo strany matky, a *filicída* - zabitie staršieho dieťaťa, ktoré je pravdepodobnejšie zo strany otca.

V mnohých zaniknutých civilizáciách bola považovaná určitá forma infanticídy za povolenú. V niektorých krajinách pretrváva až do súčasnosti, zvlášť infanticída novonarodených dievčatiek. Ide o takzvanú pohlavne selektívnu infanticídu.

História
--------

Infanticída v zmysle prinášania ľudských obetí bohom bola bežnou praxou u blízkovýchodných národov známych o. i. zo starohebrejských historických spisov. V starovekom Grécku bolo zabíjanie detí bežnou praxou, hoci ľudské obete tu považovali za neprijateľné. Spravidla sa dialo na pokyn otca. V Sparte o smrti dieťaťa rozhodovala rada starších. Išlo predovšetkým o ponechanie dieťaťa bez pomoci na opustenom mieste. Verilo sa, že pri tomto spôsobe nejde o vraždu, hoci šanca na prežitie bola minimálna. Tento postup však ponechával možnosť na zásah Bohov. Našiel svoje miesto v legende o Médee alebo v príbehu Parisa, kvôli ktorému sa viedla vojna o Tróju. Staroveký Rím prebral zvyklosti v súvislosti s infanticídou od Grécka. Zabíjanie detí bolo legislatívne zakázané až zákonom z roku 374 po Kristovi.

Kresťanstvo
-----------

Kresťanská náuka infanticídu od počiatku odmietala. Z cisárov sa o nej ako prvý odsudzujúco vyjadril Konštantín Veľký v roku 318 po Kristovi. Zákon na jej zákaz vydal v roku 374 cisár Valerián. Koncil v Tolede v roku 589 po Kristovi odsúdil infanticídu v Španielsku, kde bola ešte stále pretrvávajúcou praxou a koncil v Konštantínopole v roku 1094 položil infanticídu na úroveň homicídy (prehlásil, že zabitie dieťaťa je rovnako závažné ako zabitie dospelého človeka).

V stredoveku sa ponechaniu dieťaťa napospas osudu darilo brániť predovšetkým kláštorom vďaka zavedenej praxi, že nechcené deti sa nechávali pri dverách kostola alebo kláštora. Kňazi, mnísi alebo mníšky sa o takýchto najdúchov starali až do ich dospelosti. Táto prax dala neskôr zrod prvým sirotincom, čiže detským domovom.

Súčasnosť
---------

V dnešnej spoločnosti je infanticída prakticky úplne neznámy pojem, azda s výnimkou oblastí, kde sa deti rodia do extrémnej chudoby alebo musia čeliť kultúrno-legislatívnym prekážkam (Čína, Severná Kórea). Vedú sa diskusie, či aj feticída, čiže usmrtenie dieťaťa v lone matky, má byť považovaná za druh infanticídy.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Infanticide na anglickej Wikipédii.*
Netball
**Netball** je loptový, takmer výhradne ženský šport, ktorý sa vyvinul v USA v 90 - tych rokoch 19. storočia z basketbalu. Netball sa stal populárny aj v krajinách Britského spoločenstva a v roku 1960 bola založená medzinárodná federácia asociácií ženského basketbalu a netballu. Šampionát, ktorý sa koná každé štyri roky, sa prvýkrát uskutočnil v roku 1963. V medzinárodnej súťaži sa najúspešnejšou krajinou stala Austrália, nasledovaná Novým Zélandom.

Pravidlá
--------

Družstvo má sedem hráčov, vymieňajú sa iba v prípade zranenia. Hrajú sa štyri päťnásťminútové štvrtiny, ktoré riadia dvaja rozhodcovia. Lopta sa vhadzuje do bránkového kruhu. S loptou sa nesmie behať ani driblovať a hráč nesmie držať loptu dlhšie ako 3 sekundy. Môže sa hádzať jednou, alebo obomi rukami, k odrážaní lopty sa nesmú používať päste a nohy. Lopta sa takisto nesmie hádzať cez viac ako tretinu hracej plochy. Hracia plocha je rozdelená na tretiny a bránkové kruhy a hráči, ktorí majú iniciály svojich pozícií na dresoch, sa nemôžu premiestňovať zo svojej pozície. Hráč sa nesmie priblížiť na menej ako 91 cm (3 stopy) k súperovi, ktorý drží loptu.

Pozri aj
--------

* Majstrovstvá sveta v netballe

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Netball**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Netbal na českej Wikipédii.*
***Púšťanie lodičky do prúdu Dunaja*** bol fotograficky zdokumentovaný happening Vladimíra Popoviča uskutočnený v roku 1965 v Bratislave, ktorý spočíval vo vypustení papierových lodičiek na Dunaj. Išlo o jeden z prvých happeningov na Slovensku, pričom, rovnako ako iné formy slovenského akčného umenia danej doby, mal neverejný charakter a počet zúčastnených sa obmedzoval na okruh najbližších priateľov a známych.[1] Popovič happening uskutočnil ešte ako študent Vysokej školy výtvarných umení v Bratislave a v jeho vtedajšom ponímaní lodičky symbolizovali pocit slobody, voľnosti a hry, no ich papierová forma je zároveň *„symbolom krehkosti, zraniteľnosti civilizácie a pominuteľnosti"*. Motív papierových lodičiek sa objavil aj v neskoršej Popovičovej tvorbe.[2]

Referencie
----------

1. ↑  HAPPENING. In Geržová, Jana (ed.). *Slovník svetového a slovenského výtvarného umenia druhej polovice 20. storočia : Od abstraktného umenia k virtuálnej realite : idey - pojmy - hnutia*. [s. l.] : Kruh súčasného umenia PROFIL, 1999. 320 s. ISBN 80-968283-0-4, s. 105.
2. ↑  Golianová, Zuzana. Popovičove papierové loďky na Dunaji [online]. In *Pravda*. 2010-12-13 [cit. 2018-08-17]. Dostupné na internete.
**Polacanthus**, pevne stavaný bylinožravec, bol obrnený dinosaurus, ešte nedávno relatívne málo známy. Žil pred približne 130 až 125 Ma (spodná krieda), nájdený bol v Anglicku.

Opis
----

Tento vývojovo primitívny zástupca čeľade Nodosauridae sa vyznačoval úzkou, dobre obrnenou hlavou a dvoma radmi dlhých ostňov v prednej polovici trupu, pričom boky mu chránili kratšie a plochšie ostne. Medzi štyrmi radmi týchto veľkých ostňov sa nachádzali rady menších kostených útvarov. Bedrá polakantovi pokrývala široká kostená doska, poskytujúca veľmi dobrú obranu pred akýmkoľvek útokom, ktorú navyše umocňoval svalnatý a zároveň ostnatý chvost. Šlo o pomerne hojného (na to, že bol ankylosaurom, ktoré žili zvyčajne osamote) dinosaura, pričom ho zastupovali aspoň dva druhy. Jeden bol v priemere 4,5 m dlhý, druhý až okolo 5,5 m dlhý a mohutnejší.

Druhy
-----

* Polacanthus foxii
* Polacanthus rudgwickensis (1996)

Poznámka: Rod Hoplitosaurus z USA bol v minulosti považovaný za druh rodu Polacanthus.

Referencie
----------

1. ↑  BLOWS, W. T.. A new species of Polacanthus (Ornithischia; Ankylosauria) from the Lower Cretaceous of Sussex, England. *Geological Magazine*, 1996, roč. 133, čís. 6, s. 671 – 682.

Pozri aj
--------

* Gastonia
**Hana Fábry** (rod. Anna Fábryová; \* 1963, Bratislava) je slovenská politická a občianska aktivistka, publicistka, novinárka, politická glosátorka, komentátorka, pedagogická voľnočasová pracovníčka a fotografka.

Životopis
---------

Narodila sa v roku 1963 v Bratislave. Študovala na Gymnázium Metodova, po ktorom 12 rokov pracovala v školstve, aj súkromne ako voľnočasová pedagogička. Po roku 1992 sa angažovala ako korektorka, publicistka, novinárka, komentátorka a editorka denníka Pravda, redaktorka internetového denníka changenet.sk, glosátorka webnoviny.sk agentúry SITA, scenáristka Talkshow Sone Müllerovej či produkčná v zahraničnom spravodajstve Slovenskej televízie a v spravodajskom archíve.

V roku 1992 bola členkou výboru Hnutia za rovnoprávnosť homosexuálnych občanov Ganymedes. O dva roky neskôr založila prvé lesbické združenie Museion, od roku 2013 existujúceho ako Ženská sieť HEPY.

Od roku 1999 bola členkou a jednou z hovorkýň neformálneho zoskupenia Iniciatíva Inakosť až do roku 2006.

V roku 2000 sa stala koordinátorkou a jednou z hovorkýň kampane proti klerikalizácii Slovenska Povedz to nahlas. V tom čase taktiež spravovala spoločensko-politický mesačník Atribút, ktorý sa zaoberal homosexuálnou tematikou až do roku 2002.

V roku 2007 sa stala členkou Národnej skupiny európskej kampane Za rozmanitosť, proti diskriminácii. Viedla celoslovenskú petičnú kampaň za prijatie zákona o registrovanom partnerstve osôb rovnakého pohlavia.

V súčasnosti vedie občianske združenie Bratislava fotogenická, je šéfredaktorkou webu Lesba.sk a je členkou Iniciatívy Bratislava otvorene, ktorej cieľom je aktívne riešenie problémov kvality života v Bratislave.

Referencie
----------

1. ↑  CVIKOVÁ, Jana; JURÁŇOVÁ, Jana. *Feminizmy pre začiatočníčky : aspekty zrodu rodového diskurzu na Slovensku*. 1. vyd. Bratislava : Aspekt, 2009. 205 s. Dostupné online. ISBN 978-80-85549-85-0. S. 153.
2. ↑   *Hana Fábry: V mojej Bratislave by Riverparky neexistovali* [online]. Bratislava fotogenická, 2018-12-31, [cit. 2022-11-20]. Dostupné online.
3. 1 2 3 4 5 6 7   *Hana Fábry. Z archívu vyhorenej aktivistky...* [online]. hanafabry.estranky.cz, [cit. 2022-11-20]. Dostupné online.
4. ↑   *Hana Fábry* [online]. aspekt.sk, [cit. 2022-09-01]. Dostupné online.
5. ↑   *O nás* [online]. Bratislava fotogenická, 2016-11-07, [cit. 2022-11-20]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Iniciatíva Inakosť
* Atribút (časopis)
* Hnutie za rovnoprávnosť homosexuálnych občanov GANYMEDES

Externé odkazy
--------------

* Hana Fábry: Je niečo zdravé v štáte dánskom – rozhovor pre Queer Leaders Forum (2009)
* Zaujíma ma už iba podstata – rozhovor Romany Schlesinger na Lesba.sk (2015)
**Hamé s.r.o.** je tradičná česká firma zaoberajúca sa výrobou trvanlivých i chladených potravín. Jej sídlo sa v súčasnosti nachádza v Kunoviciach pri Uherskom Hradišti. Hamé kúpila v roku 2008 islandská spoločnosť Nordic Partners; za Hamé zaplatila zhruba 4,5 miliardy korún. V decembri 2015 odkúpila Hamé nórska firma Orkla, keď zaplatila 175 miliónov eur (4,7 miliárd korún). Okrem obchodnej značky Hamé svoje výrobky predáva aj pod prémiovými značkami Veselá pastýřka, Otma, Znojmia, Hamánek a Hamé Life Style.

Hamé sa radí medzi najväčších českých výrobcov potravín a má vo svojom portfóliu približne 1 700 rôznych druhov produktov: kečupy, paštéty, mäsové konzervy, hotové jedlá, zeleninové výrobky, ovocné zmesi, džemy, kompóty, dojčenskú stravu, bagety, sendviče, sirupy a ďalšie.

V roku 2014 mala firma tržby 4,9 miliardy korún a čistý zisk predstavoval 234 miliónov korún. Export tvorí viac ako polovicu tržieb Hamé a svoje produkty táto firma vyváža do zhruba 40 krajín sveta na piatich kontinentoch. V roku 2014 firma oznámila, že sa jej podarilo vyviezť prvé produkty do Číny a že aj naďalej plánuje rozvíjať obchod v perspektívnych afrických krajinách.

Hamé má v súčasnosti 7 výrobných závodov v Česku a tri v zahraničí. V zahraničí to sú závody Caracal v Rumunsku, Bogoljubovo v Rusku a v Prešove na Slovensku.

História značky
---------------

V roku 1922 založil živnostník v Babiciach konzervárenskú dielňu, ktorú v roku 1932 získala spoločnosť Biochema, ako významný tuzemský konzervárenský podnik. Táto firma začala svoje produkty vyvážať do zahraničia, kde jedna z významných cieľových destinácií bolo Írsko. A práve zo staroírčiny pochádza aj samotné slovo "Hamé", ktoré znamená "Domov". Slovo Hamé je v logu znázornené spolu s medveďom, ktorý symbolizuje prírodnú silu.

Referencie
----------

1. ↑  Hamé loni vzrostly tržby na 5,22 miliardy korun *tyden.cz*
2. 1 2   Paštiky a džemy Hamé budou vyrábět Norové, zájem měl i Babišův fond. *Lidovky.cz*. Dostupné online [cit. 2015-12-11].
3. 1 2  O Hamé ; oficiálny web firmy
4. ↑  Hospodárske noviny z 13.3.2014
5. ↑
6. ↑  História a tradície; oficiálny web firmy

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hamé na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* hame.cz – oficiálna stránka
**Mišo Vdovčík** (vlastné meno: **Michal Vdovec**; \* 28. február 1803, Henckovce, Uhorsko – † 28. december 1832, tamtiež) bol slovenský zbojník. Zbíjal na Gemeri.

Životopis
---------

Narodil sa v Henckovciach. Nevie sa, odkedy zbíjal. V roku 1822 ho v Rimavskej Sobote postavili pred súd. Bol odsúdený na trest lámania v kolese, no nakoniec trest zmenili na desaťročné väzenie. Počas väzenia pracoval na stavbe školy a podarilo sa mu ujsť. O rok stál pred súdom znova, ale opäť sa mu podarilo súd obmäkčiť. V roku 1832 Vdovca chytili a odsúdili ho na popravu obesením. Vdovca odprevádzal pod šibenicu otec Pavla Dobšinského. Mackovci, ktorí Vdovca skrývali, boli väznení a palicovaní. Vdovcova lebka a kyjak z hruškového dreva sú uložené v kaštieli Betliar.

Zdroje
------

1. ↑  VDOVČÍK, Mišo. In:  *Slovenský biografický slovník*. Zväzok VI. T – Ž. Martin : Matica slovenská, 1994. 660 s. ISBN 80-7090-111-X. S. 249.

* SZABÓ, Ivan. *Osudy slávnych zbojníkov*. Ilustrácie Milan Stano. 1. vyd. Bratislava : Štúdio humoru a satiry, 2004. 179 s. ISBN 80-85451-25-5.

Ďalšia literatúra
-----------------

* GAŠPARÍKOVÁ, Viera. *Zbojník Michal Vdovec v histórii a folklóre gemerského ľudu*. Bratislava : Vydavateľstvo Slovenskej akadémie vied, 1964. 318 s.
Súradnice: 13°56′6″J 171°43′0″Z﻿ / ﻿13,93500°J 171,71667°Z﻿ / -13.93500; -171.71667

**Upolu** je ostrov vulkanického pôvodu, nachádzajúci sa v južnom Pacifiku v súostroví Samoa. Je to druhý najväčší ostrov súostrovia, jeho dĺžka je 75 km a zaberá plochu 1 125 km² a najvyšší bod je 1 100 m nad hladinou mora. Na ostrove trvalo žije približne 134 tisíc ľudí, nachádza sa tu aj hlavné mesto Samoy Apia.

V polynézskej mytológii je meno Upolu meno prvej ženy, ktorá vstúpila na ostrov. Na konci 18. a začiatkom 19. storočia sa krátko nazýval aj *Ojalava*, resp. *Ojolava*.

Geologický vývoj
----------------

Ostrov predstavuje vynorený zvyšok masívneho bazaltového štítového vulkánu, ktorý sa vytvoril v dvoch periódach v pliocéne až pleistocéne. Posledná aktivita je datovaná len na niekoľko desiatok tisíc rokov a predstavuje ju niekoľko lávových prúdov neďaleko centrálneho chrbta ostrova.

Zaujímavosti
------------

Na ostrove žil koncom 19. storočia Robert Louis Stevenson (vlastnil asi 1,4 km² pozemkov v osade Vailima neďaleko hlavného mesta), v roku 1894 tu zomrel a je tu aj pochovaný. Rezidencia sa neskôr stala sídlom guvernéra Nemeckej Samoy, sídlom správcu Britského guvernéra a po získaní nezávislosti aj sídlom predsedu vlády. V súčasnosti je v budove Stevensonove múzeum.

Podľa Guinnessovej knihy rekordov (z roku 2005) na ostrove žije aj najmenší známy pavúk.

Galéria
-------

* Ostrov Upolu z družice agentúry NASAOstrov Upolu z družice agentúry NASA
* Satelitná snímka ostrovaSatelitná snímka ostrova
* Pohľad na údolie FalefaPohľad na údolie Falefa
* Pobrežie juhovýchodnej časti ostrovaPobrežie juhovýchodnej časti ostrova

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **ostrov Upolu**

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu – ostrov Upolu na Global Volcanism Program (po anglicky)


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Samojský portál |
**Richey James Edwards** (\* 22. december 1967 – (pravdepodobne zosnulý asi 1. februára 1995, úradne vyhlásený za mŕtveho 23. novembra 2008) bol gitarista a textár britskej skupiny Manic Street Preachers.

Kariéra
-------

Richey bol pôvodne šofér skupiny, onedlho sa však stal druhým gitaristom. V skutočnosti si však s Manic Street Preachers veľa nezahral. Na koncerte hru na gitaru často len predstieral a väčšinu, resp. takmer všetky gitarové party na štúdiových nahrávkach nahral spevák James Dean Bradfield. Na druhej strane bol však spolu s Nickym Wireom textárom skupiny (viaceré jeho texty sa objavili aj na neskorších albumoch). V roku 1991 si počas rozhovoru pre NME vyrezal do ramena nápis 4 Real (for real - naozaj). Richey odohral posledný koncert 21. decembra 1994 v London Astoria. Na konci koncertu rozbila skupina svoje nástroje.

Zmiznutie
---------

1. februára 1995 mal spolu s Bradfieldom odletieť do USA kvôli promo. V ten deň sa odhlásil zo svojej hotelovej izby a zmizol nevedno kam. O pár dní neskôr bolo jeho auto (Vauxhall Cavalier) nájdené pri moste Severn. Keďže miesto bolo známe ako cieľ samovrahov, predpokladalo sa, že Richey na tomto mieste ukončil svoj život. Jeho telo (ak svoj život naozaj ukončil) sa však nikdy nenašlo, okrem toho viacero ľudí tvrdilo, že Richey nebol typ na samovraždu. V období krátko po zmiznutí bol viackrát identifikovaný fanúšikmi z rôznych miest, nikdy sa však nič z toho nepotvrdilo.

23. novembra 2008 bol Richey Edwards po takmer 14 rokoch od zmiznutia oficiálne prehlásený za mŕtveho. O rok na to vydali Manic Street Preachers album Journal for Plague Lovers, ktorý pozostával výhradne z Edwardsových textov, ktoré zanechal pred zmiznutím.

| * z
* d
* u
Manic Street Preachers |
| --- |
| 
* James Dean Bradfield
* Nicky Wire
* Sean Moore
* Richey James Edwards

 |
| Štúdiové albumy | 
* *Generation Terrorists* (1992)
* *Gold Against the Soul* (1993)
* *The Holy Bible* (1994)
* *Everything Must Go* (1996)
* *This Is My Truth Tell Me Yours* (1998)
* *Know Your Enemy* (2001)
* *Lifeblood* (2004)
* *Send Away the Tigers* (2007)
* *Journal for Plague Lovers* (2009)
* *Postcards From a Young Man* (2010)
* *Rewind the Film* (2013)
* *Futurology* (2014)
* *Resistance Is Futile* (2018)

 |
| Výberové albumy | 
* *Six Singles from Generation Terrorists* (1997)
* *Forever Delayed* (2002)
* *Lipstick Traces* (2003)

 |
| Filmy | 
* *Everything Live* (1997)
* *Leaving the 20th Century* (2000)
* *Louder Than War* (2001)
* *Forever Delayed* (2002)

 |

Autoritné údaje: * GND: 139442316
* ISNI: 0000 0001 1499 6230
* LCCN: no2009148886
* NK ČR: ola2002152816
* VIAF: 162754033
* WorldCat: lccn-no2009148886
Svetové dedičstvo UNESCOSvetové dedičstvo UNESCO

**Útes Bandiagara**, tiež **Bandiagarský zlom**, je skalný masív, ktorý sa nachádza v takzvanej Zemi Dogonov v oblasti Mopti v Mali. 

Tento viac než 150 km dlhý pieskovcový útes sa dvíha do výšky asi 500 metrov nad piesočnú rovinu, ktorá sa rozkladá smerom k juhu. Začína asi 100 km južne od správneho centra tunajšej oblasti, Mopti, a tiahne sa až do vzdialenosti 44 km na severovýchod od mesta Bandiagara. 

Na severovýchode prechádza tento geomorfologický útvar do masívu Grandamia, ktorý je zakončený najvyšším vrcholom Mali, 1 115 m vysokú stolovú horu *Hombori Tondo*.

Územie s rozlohou 3 273 km² okolo útesu, ktoré obývajú Dogoni, je od roku 1989 zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO.

Galéria
-------

* Pohľad na časť útesuPohľad na časť útesu
* Zvyšky obydlia etnika TellemovZvyšky obydlia etnika Tellemov
* BandiagaraBandiagara
* Dogonské obydlia pri úpätí útesuDogonské obydlia pri úpätí útesu

Referencie
----------

1. ↑  www.asmat.cz

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Útes Bandiagara**

Externé odkazy
--------------

* Www.novinky.cz Krajina Dogonov

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Útes Bandiagara na českej Wikipédii.*

  


| * z
* d
* u
Pamiatky Mali na zozname svetového dedičstva UNESCO |
| --- |
| 
* Staré mesto v Djenné
* Timbuktu
* Útes Bandiagara – krajina Dogonov
* Hrobka Askia

 | Mali |
**Debra Jo Ruppová** (\* 24. február 1951, Glendale, Kalifornia, USA) je americká herečka, známa z televízneho seriálu *Tie roky sedemdesiate* (1998-2006).

Detstvo a mladosť
-----------------

Ruppová sa narodila v Glendale, v Kalifornia ale vyrastala v meste Boxford, v štáte Massachusetts. Má dve sestry. Ruppová odmalička snívala, že sa stane herečkou, ale jej rodičia boli proti tomu a preto začala študovať na University of Rochester, v New Yorku, kde však začala navštevovať dramatický krúžok. Po absolvovaní univerzity, sa presťahovala do New Yorku, aby sa naplno venovala svojej hereckej kariére.

Kariéra
-------

Ruppová sa začala venovať divadelnému herectvu v roku 1980. V rovnakom roku, tiež získala jednu z úloh v televíznom seriály *All My Children*. V roku 1988 si zahrala vo filme *Veľký*, po boku Toma Hanksa a Elizabeth Perkins. 

V roku 1990 účinkovala v divadle Broadway. Neskôr, hosťovala vo viacerých televíznych seriáloch, ako napríklad *Blossom* (1990-1995), *L.A. Law* (1986-1994) či *Priatelia* (1994-2004). V roku 1997 si zahrala jednu z vedľajších úloh po boku, Lisy Kudrow, Parker Posey, Toni Collette a Alanny Ubach, vo filme *Clockwatchers*. O rok neskôr, získala postavu Kitty Forman, v televíznom seriály, *Tie roky sedemdesiate*. Seriál mal záverečnú epizódu v roku 2006. V roku 2022 vznikol spin-off seriálu *Tie roky sedemdesiate*, s názvom, Tie roky devedesiate, kde Ruppová hrá jednu z hlavných úloh. 

V rokoch 2010 až 2011 účinkovala v sitcome *Bláznivá rodinka*. Hosťovala tiež v televíznom seriály, *Toto sme my*, v rokoch 2016 až 2018 a *WandaVision*, z roku 2021. Ruppová sa tiež aktívne venuje divadelnému herectvu a dabingu.

Súkromný život
--------------

Ruppová má dva domy, jeden v meste Lee v Massachusetts a druhý v Los Angeles. Nikdy sa nevydala a nemá žiadne deti. Tiež o sebe tvrdí, že je metodistka.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Debra Jo Ruppová**

Externé odkazy
--------------

* Debra Jo Ruppová v Internet Movie Database (po anglicky)
* Debra Jo Ruppová v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Debra Jo Rupp na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 4922 695X
* LCCN: no2005092320
* VIAF: 46502227
* WorldCat: lccn-no2005092320
**Uppsala General Catalogue** (*UGC*) je astronomický katalóg 12921 galaxií viditeľných zo severnej pologule. Prvýkrát bol publikovaný v roku 1973.

Katalóg obsahuje všetky galaxie severne od deklinácie -02°30' a do priemeru 1,0 oblúkovej minúty a zdanlivej hviezdnej veľkosti 14,5. Hlavným zdrojom údajov sú snímky z Palomar Observatory Sky Survey (POSS). Obsahuje aj galaxie menšie ako 1 oblúková minúta, ale jasnejšie ako magnitúda 14,5 z Catalogue of Galaxies and of Clusters of Galaxies (CGCG).

Katalóg obsahuje popisy galaxií a ich okolia, bežnú klasifikáciu a pozičné uhly pre sploštené galaxie. Obsahuje aj priemery galaxií a klasifikácia a popisy sú zadané tak presne, ako je to možné zo snímok. Presnosť súradníc je taká, aby bola možná ich identifikácia.

Katalóg obsahuje dodatok, ktorý sa označuje ako UGCA (Uppsala General Catalogue Addendum).

Pozri aj
--------

* Zoznam UGC objektov

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portál |

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Uppsala General Catalogue na anglickej Wikipédii.*
Súradnice: 71°49′47″S 82°42′58″V﻿ / ﻿71,82972°S 82,71611°V﻿ / 71.82972; 82.71611

**Jenisej** (rus. Енисей) je rieka, ktorá pramení (resp. vzniká) v pohorí Sajany na hraniciach Ruska a Mongolska, preteká ruskou strednou Sibírou a meria 4 092 km. Pokiaľ sa ale od sútoku Jeniseja s Angarou postupuje proti prúdu Angary a neskôr jej zdrojnicou Selengou, bude celková dĺžka takmer 5 539 km. Povodie má rozlohu 2,58 mil. km². Stredný prietok Jeniseja je 19 800 m³ za sekundu.

Jenisej vzniká sútokom Malého *(Малый Енисей, Каа-Хем)* a Veľkého Jeniseja *(Большой Енисей, Бии-Хем)* pri mesta Kyzyl *(Кызыл)*. Zatiaľ čo Veľký Jenisej pramení v ruskej Tyve pod sajanským vrcholom Munku-Sasan (3164), Malý Jenisej vzniká sútokom riek Balyktyg-Hem a Kyzyl-Hem. Ďalší z nich, Kyzyl-Hem, pramení na mongolskej strane Sajanov pod názvom *Šišhèd gol (Шишхэд гол)*.

Od sútoku sa rieka nazýva Horný Jenisej *(Верхний Енисей)* až k priehradnej nádrži Sajano-Šušenskoje vodochranilišče, pod ňou už nesie názov Jenisej.

Väčšinu svojej dĺžky Jenisej, rovnako ako ďalší sibírsky veľtok Ob, preteká bažinatou Západosibírskou nížinou z juhu na sever. Významnými pravostrannými prítokmi sú rieky Angara, ktorá vyteká z jazera Bajkal, a Dolná Tunguzka. 

Medzi najvýznamnejšie mestá ležiace na jeho brehu patrí Abakan a predovšetkým Krasnojarsk. V jeho povodí nájdeme tiež Irkutsk (na Angare) alebo mongolské hlavné mesto Ulanbátar (na jednom z prítokov Selengy). Jenisej je podobne ako ďalšie sibírske toky spútaný niekoľkými vodnými nádržami, k najvýznamnejším patrí Krasnojarská, Sajansko-šušeňská a Irkutská nádrž.

Jenisej je jednou z najvodnatejších ruských riek a dôležitou dopravnou tepnou, ktorá je splavná v dĺžke 3 013 km. Od jesene do jari rieka zamŕza na osem mesiacov. V jeho povodí sa nachádzajú významné náleziská farebných kovov, napr. medi, niklu a chrómu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jenisej**
Logo klubu
**Montreal Maroons** (oficiálne **Montreal Professional Hockey Club**) bol profesionálny hokejový klub hrajúci National Hockey League v rokoch 1924-1938. Svoje domáce zápasy hrával v Montreal Forum. V roku 1926 a 1935 vyhral tím Stanleyho pohár. V roku 1928 sa stretol vo finále s tímom New York Rangers, ktorý vyhral.

Kapitáni tímu
-------------

* Punch Broadbent 1924-25
* Dunc Munro 1925–28
* Nels Stewart 1928–32
* Hooley Smith 1932–36
* Lionel Conacher 1936–37
* Stewart Evans 1937–38

Hokejová Sieň slávy
-------------------

* Clint Benedict
* Toe Blake
* Buck Boucher
* Punch Broadbent
* King Clancy
* Lionel Conacher
* Alex Connell
* Red Dutton
* Reg Noble
* Babe Siebert
* Hooley Smith
* Nels Stewart

Ocenenia
--------

* Russ Blinco — Calder Memorial Trophy 1934
* Nels Stewart — Hart Trophy 1926, 1930

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Montreal Maroons**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Montreal Maroons na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
**Bota menom Melichar** je český detský film režiséra Zdeňka Trošku z roku 1983.

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Škola nie je len miestom mučivého učenia, ale aj množstva úsmevných scén. Príbeh filmu sa odohráva v priestore základnej školy (ZŠ Bítovská - Praha 4) a hlavnú úlohu hrajú žiaci 9. triedy. Žiaci riešia výber povolania, no najmä dievčatá viac zaujíma to, ako zapôsobiť na chlapcov. Veľká pozornosť je venovaná odporu žiakov voči častému povinnému prezúvaniu, čím podľa nich strácajú tak vzácny čas. Práve záhadné miznutie obuvi tvorí zápletku, ktorú pomôže vyriešiť Honzík (Tomáš Růžička) z prvej triedy. Cnie sa mu za škôlkou a tak robí všetko pre to, aby *prepadol*. Popri jeho nevšedných cestách do triedy sa skamaráti s Radimom (David Rauch), ktorému sa páči Jolanka, Honzíkova staršia sestra. Po opakovanom spozorovaní neznámej staršej pani v areáli školy mu dôjde, že s miznutím vecí v škole má práve ona veľa spoločného.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Zdroje
------

* Bota jménem Melichar na FDB
* *Bota jménem Melichar* v Internet Movie Database (po anglicky)
* *Bota jménem Melichar* v Česko-Slovenskej filmovej databáze
Doc. MgA. **Leoš Svárovský** (\* 17. máj 1961, Jablonec nad Nisou) je český dirigent a hudobný pedagóg, dlhoročný hosťujúci dirigent Slovenskej filharmónie a súčasný šéfdirigent Aichi Central Symphony Orchestra v japonskej Nagoji.

Štúdium a profesionálna kariéra
-------------------------------

Svárovský začal ako dieťa hrať pôvodne na klavíri. Následne najprv študoval na konzervatóriu hru na flautu, neskôr pokračoval so štúdiom hry na flautu aj na pražskej AMU, kde tiež začal študovať dirigovanie. Po absolutóriu školy začínal ako asistent u šéfa Opery Národného divadla v Prahe pána Zdeňka Košlera a pôsobil ako dirigent Komornej opery v Prahe (1985-1987). Bol v priebehu kariéry šéfdirigentom viacerých českých a slovenských orchestrov. Neskôr bol vo funkcii dirigenta a šéfdirigenta v Janáčkovej filharmónii v Ostrave (1991-1993), Štátnej filharmónii Brno (1991-1995), šéfdirigenta slovenského symfonického orchestera Symfonietta v Žiline (1995-2000) a šéfdirigenta Komornej filharmónie Pardubice (1997-2009). Bol tiež hlavným dirigentom baletu pražského Národního divadla (2001-6/2002) a pôsobil ako dirigent Symfonického orchestera hlavného mesta Prahy FOK a Štátnej filharmónie Brno a šéfdirigent orchestra v Štátnej opere Praha. Od roku 2001 je stálym hosťujúcim dirigentom Slovenskej filharmónie. Od jari 2014 je Svárovský šéfdirigentom Aichi Central Symphony Orchestra v Nagoji.

Na svojom konte má niekoľko desiatok CD diskov s nahrávkami pre firmu Supraphon. Dirigovanie vyučoval krátko na JAMU v Brne, v súčasnosti je pedagógom dirigovania aj na pražskej AMU.

Svárovský je taktiež prezidentom Medzinárodného hudobného festivalu Emy Destinovej v Českých Budějoviciach.

Osobný život
------------

Svárovský je ženatý, s manželkou Martinou má dve deti, Jakuba a Terezu. Býva v pražskom Smíchove.

Ocenenia
--------

* 2. cena na medzinárodnej súťaži flautistov v talianskej Ancone
* cena rektora pražskej AMU pri závere štúdia
* čestné občianstvo amerického mesta San Bernardino

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  DOBROVSKÁ, Wanda. *Dirigent Leoš Svárovský o víkendu na D-dur* [online]. D Dur, 22.6.2019, [cit. 2019-10-07]. Dostupné online. (po česky)
2. ↑   *Biografie* [online]. Leoš Svárovský.cz, [cit. 2019-10-07]. Dostupné online. (po česky)

Externé odkazy
--------------

* Stránky ARSKONCERTu
* Stránky štátnej opery Praha

Autoritné údaje: * abART: 30493
* BnF: 139334895
* GND: 129730882
* ISNI: 0000 0000 5514 0909
* LCCN: no96032888
* NK ČR: jn19990209814
* SNK: 151789
* VIAF: 37105363
* WorldCat: lccn-no96032888