**Štefan Dušan** (\* asi 1308 – † 20. december 1355) bol najväčší stredoveký srbský panovník, srbský kráľ, neskôr cár Srbov a Grékov. Vládol v rokoch 1331 – 1355.

Viedol početné výboje na byzantské územia. Obsadil územie Macedónie, Epiros a Thesáliu. V roku 1345 sa nechal korunovať za cára Srbov a Grékov (resp. Rimanov). Srbsko za jeho vlády dosiahlo najväčší mocenský a kultúrny rozmach. Rozprestieralo sa od Dunaja ku Korintskému zálivu. Štefan Dušan bol významným mecenášom umenia. Do správy krajiny prebral viaceré vyspelé byzantské formy riadenia, v správe využíval grécky jazyk. V roku 1345 vydal *Zákonník* vychádzajúci z byzantského práva.

Mená
----

* **Štefan Dušan**
* **Štefan Uroš IV. Dušan**, srb. Стефан Урош IV. Душан – *Stefan Uroš IV. Dušan* alebo len *Stefan Uroš IV.* či *Uroš IV.*
* lat. *Stephanus*
* starogr. Ούρεσις – *Ouresis*

Životopis
---------

Bitka pri Velbužde (1330), freska vo Visoki Dečani, 16. storočie
Štefan Dušan sa narodil okolo roku 1308 ako najstarší syn Štefana Uroša Dečanského. V detstve strávil spolu so svojim otcom sedem rokov v exile v byzantskom hlavnom meste Konštantínopole. Do Srbska sa vrátil po nástupe jeho otca na trón. V roku 1322 obdržal titul mladšieho kráľa (*mladi kralj*, lat. *rex iunior*) a spravoval oblasť Zety (oblasť Čiernej Hory). Spolu so svojím otcom bojoval proti Bosniakom a v roku 1330 sa podieľal na veľkom víťazstve srbských vojsk nad Bulharmi pod vedením Michala III. Šišmana v bitke pri Velbužde (dnes Kiustendil). V bitke sa mal Štefan Dušan osobne vyznamenať, čo zvýšilo jeho prestíž medzi šľachticmi. Víťazstvo umožnilo následnú expanziu Srbska na juh a viedlo k usporiadaniu vzájomných vzťahov s Bulharmi.

### Nástup na trón

V roku 1331 mal byť Štefan podľa prameňov na popud srbských šľachticov (vlastelov) zbavený nástupníctva. V dôsledku toho Štefan s podporou zetskej šľachty povstal. V boji svojho otca porazil a nechal uväzniť v pevnosti Zvečan. V septembri 1331 bol Štefan následne korunovaný srbským kráľom. Šľachta v krajine získala v značný vplyv.

V novembri roku 1331 starý kráľ Štefan Dečanski zomrel, bol zrejme zavraždený. Okolnosti jeho úmrtia a priame zainteresovanie jeho syna dodnes nie sú úplne vyjasnené. Ľudová tradícia Uroša III. vykresľovala ako martýra oslepeného vlastným otcom a usmrteného vlastným synom.

Svadba Štefana Dušana, Paja Jovanovič (1904)
### Prvé roky vlády

Krátko po nástupe na trón Štefan Dušan uzavrel mier s Bulharskom a za ženu si vzal Jelenu, sestru cára Jána Alexandra. Počas svojej vlády následne s Bulharmi udržiaval relatívne priateľské vzťahy.

V roku 1332 posilnil svoje pozície v Srbsku po tom, čo porazil povstalcov v Zete. Následne využil nepokoje v Byzantskej ríši a s podporou povstalcov na čele so Syrgianneom obsadil mestá Ochrid, Prilep a Strumica v Macedónii. Boje s Byzantíncami pokračovali až do roku 1344/1335, keď Štefan mierovou dohodou s Andronikom III. potvrdil svoje územné zisky. Štefanovi sa tým rozviazali ruky na severe, kde musel v roku 1335 odrážať inváziu Uhrov do Srbska. Uhrom pod vedením Karola Róberta sa síce podarilo preniknúť až k Zićskému kláštoru, boli však odrazený a Dušan k svojej ríši pričlenil Mačvu.

### Expanzia na juh

Ríša Štefana DušanaMapa Dušanovej ríše v období najväčšieho rozmachu
Územné ziskyKoniec tridsiatich rokov 14. storočia Štefan vyplnil bojmi o Albánsko, kde obsadil väčšinu územia s výnimkou dobre opevnenej pevnosti Drač. Po smrti Andronika III. v roku 1341 vypukla v Byzancii občianska vojna medzi Jánom Kantakuzénom a Jánom Palaiologom. Štefan sa pôvodne postavil na stranu Kantakuzéna. Jeho tábor však neskôr pre mocenské záujmy a prítomnosť Osmanov v jeho vojsku opustil. Počas občianskej vojny výrazne vzrástla srbská moc. Štefan obsadil zvyšné územia byzantskej Albánie a Macedónie (1344), ako aj polostrov Chalkidiki (1345), Epiros a Thesáliu (1347/1348). Svoje územie tak relatívne bez námahy zdvojnásobil a pričlenil k nemu významné centrum východnej spirituality, horu Athos. Sám Štafan na Athose strávil niekoľko mesiacov v rokoch 1347/48. Z významnejších balkánskych miest Srbom odolal iba Solún.

Alfons Mucha, Korunovácia Štefana Dušana, Slovanská epopej (1926)
V roku 1346 sa pod usporiadal Štefan vo svojom hlavnom kráľovom sídle Skopje koncil, na ktorom bolo srbské arcibiskupstvo svojvoľne povýšené na patriarchát. Nový srbský patriarcha Ioanikije I. následne Dušana v Skopje korunoval cárom (cisárom) Srbov a Grékov (Rimanov). Titul srbského kráľa však nezanikol, keďže bol udelený Dušanovmu synovi Urošovi. Udalosť vyvolala v byzantskom Konštantínopole značné rozhorčenie. Dotýkala sa totiž svetských práv a cti byzantských cisárov, ako aj práv konštantínopolských patriarchov. Konštantínopolský patriarcha Kallistos I. v roku 1351 dokonca vyhlásil exkomunikáciu (resp. anatému) na Dušana, srbského patriarchu i na celý srbský klér.

Príchod Dušana Štefana do Dubrovníka, olejomaľba, Marko Murat, Srbské národné múzeum
Štefan Dušan bojoval aj na severe krajiny, svoju moc rozšíril ďalej do Bosny v ktorej vládol Štefan II. V októbri 1350 zahájil výpravu, ktorá dočasne dobyla Zachlumsko a pokračovala na západ k rieke Krka. Pri nej Dušana privítali obyvatelia Trogiru a Šibeniku. Štefan mal pravdepodobne v úmysle navštíviť a pomôcť svojej sestre Jelene, vdove po chorvátskom šľachticovi Mladenovi III Bribirskom. Jelena totiž v mene svojho maloletého syna bránila pred Benátčanmi mestá Omiš, Klis a Skradin. Z výpravy však nakoniec zišlo, keďže na juhu povstalo nebezpečenstvo v protiofenzíve Jána VI. Kantakuzéna. Kantakuzénova moc však už upadala. Definitívny koniec Kantakuzénovej moci nastal v roku 1354, keď bol byzantský proticisár zvrhnutý. Vojna Dušana zblížila s cisárom Jánom V. ktorý ho v liste dokonca oslovoval ako srbského cára a svojho strýka.

### Vnútorná politika

*Dušanov zakonik*, Prizrenský kódex, 15. storočie
Dušanova vláda bola obdobím kultúrneho a ekonomického rozmachu Srbska. Za jeho vlády bolo vystavaných viacero monastierov, sám v roku 1348 nechal vystavať Kláštor svätých archanjelov. Na novodobytých územiach ponechával pôvodnú správu a súdnictvo, do vrcholných pozícií však dosádzal vysokú srbsko-grécku šľachtu. Dušanova vláda bola silne ovplyvnená byzantským svetom, v dôsledku čoho v Srbsku v 14. storočí vyvrcholil proces grecizácie.

V roku 1349 vydal Dušan prvý srbský právny kódex zvaný *Zakonik* (resp. *Dušanov zakonik*). Neskôr bolo dielo rozšírené článkami z koncilu z rokov 1353/1354. Obsahovalo niektoré významné idey, ako napr. akúsi úpravu právneho štátu. Obsahoval napríklad právo poddaných zažalovať svojich pánov, ak ich nadmieru vykorisťovali. Vznikli tiež preklady starších byzantských cirkevnoprávnych diel (napr. *Syntagma* Mateja Blastera).

### Posledné roky vlády

Sarkofág Štefana Dušana v Belehrade
Štefanove ambície pod vplyvom jeho úspechov silneli a pomýšľal dokonca nad obsadením Konštantínopola a ziskom univerzálneho (byzantského, t.j. historicky rímskeho) cisárskeho titulu, ktorý si nárokoval. Pripravovaný útok sa však Štefaniovi Dušanovi nepodarilo zorganizovať pre vpád Uhrov do Srbska v roku 1354.

Keďže Dušanove vzťahy s byzantskou cirkvou boli značne negatívne, viedol rokovania s rímskym pápežom Inocentom IV. Pápež sa snažil obnoviť vplyv rímskej kúrie a rokoval tiež s Dušanom o organizácii spoločného boja proti Osmanom. V dôsledku toho tiež pôsobil ako mediátor medzi Srbmi a uhorským kráľom Ľudovítom I. Dušan bol tiež v kontakte s českým kráľom a rímsko-nemeckým cisárom Karolom IV.

Svoje plány už Dušan nestihol zrealizovať. V decembri 1355 náhle zomrel na infarkt. Hoci bol mocným vládcom, ktorý v krajine zaviedol početné reformy, nepodarilo sa mu reformovať správu krajiny. Značnú moc držali srbskí a grécki aristokrati, ktorí ovládali rozsiahle územia. Po Dušanovej smrti nastúpil na srbský trón jeho syn Uroš V. Nový vládca nedokázal zabrániť odstredivým tendenciám v dôsledku čoho sa Dušanova srbská ríša rozpadla na drobné panstvá miestnych šľachticov.

Referencie
----------

1. 1 2 3  Štefan Dušan In: *Ottova všeobecná encyklopédia v dvoch zväzkoch M-Ž*. 1. vyd. Bratislava : Agentúra Cesty, 2006. ISBN 8096915940. S. 496.
2. ↑  Štefan Dušan In:  *Malá slovenská encyklopédia*. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV, 1993. ISBN 978-80-85584-12-7. S. 710.
3. 1 2  Stefan Dušan In:  *Encyclopedia Britannica* [online]. [Cit. 2021-04-12]. Dostupné online. (po anglicky)
4. 1 2 3 4  Stephen Dusan In: ENGLISH, Edward D. *Encyclopedia of the Medieval World*. Vol. II. M TO Z. New York : Facts On File, Inc. 2005. ISBN 0-8160-4689-1. S. 678. (po anglicky)
5. 1 2 3 4 5 6 7 8  STEFAN UROŠ IV DUŠAN In:  *The Oxford Dictionary of Byzantium*. Ed. Alexander P. Kazhdan. New York : Oxford University Press, 1991. 2338 s. ISBN 0-19-504652-8. S. 1950 – 1951. (po anglicky)
6. ↑  Štefan Dušan In:  *Malá slovenská encyklopédia*. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV, 1993. ISBN 978-80-85584-12-7. S. 710.
7. ↑   *Historická revue*. Zväzok 10. Bratislava : KLEIÓ, 1999. Dostupné online.
8. ↑  Stefan Dušan In:  *Encyclopedia Britannica* [online]. [Cit. 2021-04-12]. Dostupné online. (po anglicky)
9. ↑   *Slovo*. Zagreb : Staroslavenski institut, 2009. Dostupné online. S. 78. (po chorvátsky)
10. 1 2  Stefan Duszan In:  *Encyklopedia kultury bizantyńskiej*. Ed. Oktawiusz Jurewicz. Wydanie I. Warszawa : Wydawnictwa Uniwersytetu Warszawskiego, 2002. Autor hesla: Małgorzata Dąbrowska. ISBN 83-235-0011-8. S. 444.
11. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  STEFAN UROŠ IV DUŠAN In: *Dictionary of the Middle Ages*. Vol. 11. SCANDINAVIAN LANGUAGES – TEXTILES, ISLAMIC. New York : Charles Scribner's Sons, 1986. ISBN 0-684-18278-5. S. 475. (po anglicky)
12. 1 2 3 4 5 6 7 8  12. S. Dušan In:  *Lexikon des Mittelalters*. Band 8. Stadt (Byzanz) – Werl. Stuttgard, Weimar : Metzler-Verlag, 1999. ISBN 3-476-01742-7. S. 90 – 91.
13. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  ŠESTÁK, Miroslav, et al. *Dějiny jihoslovanských zemí*. Praha : NLN, Nakladatelství Lidové noviny, 1998. 756 s. (Dějiny států.) ISBN 80-7106-266-9. S. 33 – 35.
14. ↑  STEFAN UROŠ III DEČANSKI In:  *The Oxford Dictionary of Byzantium*. Ed. Alexander P. Kazhdan. New York : Oxford University Press, 1991. 2338 s. ISBN 0-19-504652-8. S. 1950. (po anglicky)
15. ↑  ĆIRKOVIC, Sima M. *The Serbs*. Preklad Vuk Tošić. Malden, Oxford, Carlton : Blackwell Publishing, 2004. (The Peoples of Europe.) ISBN 0-631-20471-7. S. 65 – 66.

Ďalšia literatúra
-----------------

* Nemanjiči In: VAVŘÍNEK, Vladimír; BALCÁREK, Petr. *Encyklopedie Byzance*. 1. vyd. Praha : Libri; Slovanský ústav AV ČR, 2011. 552 s. (Práce Slovanského ústavu AV ČR. Nová řada; zv. 33.) ISBN 978-80-7277-485-2,  978-80-86420-43-1. S. 344 – 345.
* ŠTĚPÁN DUŠAN UROŠ IV. In: FARRUGIA, Edward G.; AMBROS, Pavel, ed. *Encyklopedický slovník křesťanského Východu*. Preklad Adam Mackerle. Vyd. 1. Olomouc : Refugium Velehrad-Roma, 2010. 1039 s. (Prameny spirituality; zv. 15.) ISBN 978-80-7412-019-0. S. 885 – 886.
* DU[Š]AN, STEFAN (ca. 1308–20 December 1355). In: ELSIE, Robert. *Historical Dictionary of Kosovo*. Lanham; Toronto; Plymouth, UK : The Scarecrow Press, 2011. (Historical Dictionaries of Europe; zv. 79.) ISBN 978-0-8108-7231-8. S. 140 – 141 [pdf].

Autoritné údaje: * GND: 119477505
* ISNI: 0000 0000 6631 2972
* LCCN: n82223820
* NK ČR: jx20040727012
* VIAF: 45661996
* WorldCat: lccn-n82223820