recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Cesta II. triedy 511** je cesta II. triedy na Slovensku, ktorá na svojej dĺžke 88,837 km spája Partizánske a Hurbanovo v miestnej časti Pavlov Dvor. Prechádza cez trenčiansky a nitriansky kraj. V súčasnosti sa cesta mimoúrovňovo križuje s R1 pri Tesárskych Mlyňanoch a v budúcnosti možnosť spojenia s R7 pri Dvoroch nad Žitavou.

Priebeh
-------

### Trenčiansky kraj

Začiatok II/511 sa nachádza na križovatke ciest I/64 a III/1762 v Partizánskom, odkiaľ pokračuje do obce Veľké Uherce, kde sa križuje s III/1764 a prechádza do zlatomoraveckého okresu v nitrianskom kraji.

### Nitriansky kraj

V okrese Zlaté Moravce prechádza II/511 okrajom obce Skýcov, kde križuje III/1750, v Topoľčiankach pokračuje križovatkami s III/1620, III/1614, III/1622 a III/1624. V Zlatých Moravciach tvorí II/511 hlavný ťah, ktorý napája mesto na I/65 a R1. Okrem toho sa tu križuje s III/1661, III/1624, III/1625 a III/1626. Ďalej cesta pokračuje križovatkou s I/65, v Tesárskych Mlyňanoch sa križuje s III/1582 a križovatkou s III/1630 pokračuje do okresu Nitra.

V nitrianskom okrese sa prvá križovatka nachádza v Novej Vsi nad Žitavou s III/1673. Vo Vrábľoch sa križuje s I/51, III/1657 a prechádza do novozámockého okresu.

V novozámockom okrese sa II/511 najskôr križuje s III/1490 a III/1493 v Mani, pri Šuranoch s II/580. V Bešenove sa nachádza križovatka s III/1527, nasleduje križovanie s III/1492, v Dvoroch nad Žitavou s I/75 a križovatkou s III/1491 prechádza do okresu Komárno.

V komárňanskom okrese sa II/511 najskôr križuje s II/509 asi 1 km pred obcou Bajč a asi 2 km od tejto križovatky sa napája na I/64.

Zaujímavosť
-----------

Táto cesta je spomenutá v piesni od slovenskej skupiny IMT Smile s názvom Cesty II. triedy. Na základe inšpirácie touto skladbou vytvoril časopis auto motor a šport cestopis po cestách II. triedy, ktorý uverejnil v čísle 10/2020.

Zdroj
-----

* Miestopisný priebeh cestných komunikácií (Slovenská správa ciest)

| * z
* d
* u
Cestná infraštruktúra na Slovensku II |
| --- |
| Cesty II. triedy | 
* 106
* 127
* 143
* 211
* 425
* 426
* 428
* 484
* 487
* 499
* 500
* 501
* 502
* 503
* 504
* 505
* 506
* 507
* 509
* 510
* 511
* 512
* 513
* 514
* 515
* 516
* 517
* 519
* 520
* 524
* 526
* 527
* 527A
* 527B
* 529
* 531
* 532
* 533
* 534
* 535
* 536
* 536A
* 537
* 538
* 539
* 540
* 541
* 542
* 543
* 545
* 546
* 547
* 548
* 549
* 550
* 552
* 554
* 555
* 556
* 558
* 559
* 560
* 561
* 562
* 563
* 564
* 566
* 567
* 571
* 572
* 573
* 574
* 575
* 576
* 578
* 579
* 580
* 580A
* 581
* 582
* 583
* 583A
* 584
* 584A
* 585
* 587
* 588
* 589
* 590
* 591
* 592
* 593
* 594
* 595

 | Slovensko |
| Zaniknuté cesty | 
* 508
* 510
* 518
* 520A
* 521
* 522
* 523
* 525
* 528
* 530
* 541
* 544
* 551
* 553
* 557
* 565
* 574A
* 576
* 577
* 583B
* 583C
* 583D
* 586

 |
| Súvisiace šablóny | 
Cestná infraštruktúra na Slovensku I
Cestné tunely na Slovensku
 |
**Cesta I. triedy 9** (*I/9*) je cesta I. triedy vedúca v trase (Brno-) Drietoma, št. hr. - Trenčín - Prievidza - Žiar nad Hronom. Cesta vznikla rozdelením (dnes už zaniknutej) cesty I/50 na tri samostatné cesty.

Priebeh
-------

### Trenčiansky kraj

#### Okres Trenčín

Cestná komunikácia sa začína v trenčianskom okrese na hraničnom priechode Drietoma, odkiaľ postupne pokračuje križovatkami s cestami III/1867, III/1865, III/1866, III/1864, I/61, na križovatke Chocholná sa križuje s D1, ďalej pokračuje križovatkami s III/1868, III/1878, neskôr sa križuje s II/507, pokračuje križovaniami mimo obcí s III/1885. V obci Trenčianske Mitice sa križuje s III/1860 a III/1862, v obci Svinná sa križuje s III/1821 a III/1863 a prechádza do okresu Bánovce nad Bebravou.

#### Okres Bánovce nad Bebravou

V tomto okrese sa najskôr nachádza križovatka s rýchlostnou cestou R2. Cesta sa potom križuje s III/1861 a II/516 a I/9 vchádza do Bánoviec nad Bebravou. Tu sa križuje s III/1823, III/1826, III/1828, III/1827, II/592 a III/1770. Za mestom sa cesta opäť križuje s rýchlostnou cestou R2. Ďalej sa na trase nachádzajú križovatky s cestami III/1829 a III/1830.

#### Okresy Partizánske a Prievidza

V nasledujúcom okrese Partizánske sa križuje iba v Hradišti s II/579 a prechádza do okresu Prievidza, kde sa križuje III/1770, III/1771, III/1772, II/574, v Novákoch s I/64, ďalej sa mimo obcí križuje s III/1791 a III/1773, v Prievidzi s I/64, mimo obcí s III/1779, III/1781, III/1782, v Ráztočne s III/1783 a cez Handlovú prechádza do banskobystrického kraja.

### Banskobystrický kraj

#### Okres Žiar nad Hronom

V banskobystrickom kraji sa I/9 dostáva do okresu Žiar nad Hronom. Tu sa križuje pred vstupom do Žiaru nad Hronom s III/2482, III/2480. Neďaleko obce Lovčica-Trubín sa cesta križuje aj s rýchlostnou cestou R2.Neskôr sa cesta opäť križuje s III/2482, ďalej cesta vchádza do Žiaru nad Hronom a križuje sa s III/2483 a III/2484. V ďalšej obci, Ladomerskej Vieske, sa I/9 križuje s III/2485 a I/65, kde končí.

Zdroj
-----

* Rozhodnutie Ministerstva dopravy, výstavby a regionálneho rozvoja SR zo dňa 23.7.2015 o usporiadaní cestnej siete s účinnosťou od 1.8.2015

| * z
* d
* u
Cestná infraštruktúra na Slovensku I |
| --- |
| Diaľnice a diaľničné privádzače | 
* D1
* D2
* D3
* D4
* PD5

 | Slovensko |
| Rýchlostné cesty | 
* R1
* R2
* R3
* R4
* R5
* R6
* R7
* R8

 |
| Cesty I. triedy | 
* 2
* 9
* 10
* 11
* 11a
* 11b
* 12
* 13
* 14
* 15
* 16
* 17
* 18
* 19
* 20
* 21
* 35
* 49
* 49a
* 51
* 54
* 57
* 59
* 60
* 61
* 61A
* 62
* 63
* 64
* 64A
* 64b
* 64c
* 65
* 65D
* 66
* 67
* 68
* 69
* 70
* 71
* 72
* 74
* 74A
* 74B
* 75
* 75A
* 76
* 77
* 77A
* 78
* 79
* 79A

 |
| Zaniknuté cesty a diaľnice | 
* 50
* 73
* 80
* D18
* D61
* D65
* D66
* D68
* D73
* R9

 |
| Európske cesty na Slovensku | 
* E 50
* E 58
* E 65
* E 71
* E 75
* E 77
* E 371
* E 442
* E 571
* E 572
* E 575

 |
| Pozri aj | 
* Harmonogram výstavby diaľnic a rýchlostných ciest
* Cestná infraštruktúra na Slovensku II
* Cestné tunely na Slovensku
* Európske cesty

 |
**Saul Zaentz** (\* 28. február 1921, Passaic, New Jersey, USA – † 3. január 2014, San Francisco, Kalifornia) bol americký filmový producent.

Po návrate z armády pracoval pre program jazzových koncertov *Jazz at the Philharmonic*. V roku 1955 získal podiel v spoločnosti Fantasy Records. Neskôr spolupracoval s režisérom Milošom Formanom. Je producentom niekoľkých jeho filmov, napríklad *Prelet nad kukučím hniezdom* (1975) a *Amadeus* (1984). Za oba tieto filmy získal Oscara za najlepší film. Taktiež bol producentom ďalších filmov, medzi ktoré patrí *The Unbearable Lightness of Being* (1988), *Anglický pacient* (1996) alebo *Talentovaný pán Ripley* ( 1999).

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑   *Zaetz Heads Fantasy Sales* [online]. Nielsen Business Media, [cit. 2011-06-06]. Dostupné online.
4. ↑  ŠŤÁSTKA, Tomáš. *Zemřel Saul Zaentz, producent Amadea a Přeletu nad kukaččím hnízdem* [online]. iDNES.cz, 2014-01-04, [cit. 2014-01-04]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Saul Zaentz v Internet Movie Database (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Saul Zaentz na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 173744532
* ISNI: 0000 0001 1450 7177
* LCCN: nr93000368
* NK ČR: xx0066110
* VIAF: 85731470
* WorldCat: lccn-nr93000368
**Cesta I. triedy 77** (*I/77*) je cesta I. triedy na Slovensku v Prešovskom kraji. I/77 spája Spišskú Belú a Svidník, pričom medzi Čirčom a Lenartovom kopíruje štátnu hranicu s Poľskom. Jej celková dĺžka je 96,567 km.

História
--------

Cesta I/77 vznikla preklasifikovaním a prečíslovaním úsekov ciest II. triedy č. 541, 545, 557 a celej cesty 544. V roku 2015 sa začalo s prvou veľkou investíciou do tejto cesty, ktorou je juhozápadný obchvat Bardejova. Do užívania bol daný koncom roka 2016.

Priebeh
-------

I/77 sa začína v kežmarskom okrese v Spišskej Belej na križovatke s I/66, pokračuje križovatkou s III/3102, prechádza do Bušoviec, kde sa križuje s III/3104 a ďalej pokračuje križovatkami s III/3105, III/3106, III/3107, III/3099 do okresu Stará Ľubovňa.

V staroľubovnianskom okrese sa I/77 začína križovatkou s III/3122 a III/3123, pokračuje do obce Nižné Ružbachy, kde sa nachádza križovatka s III/3131, III/3124, v Hniezdnom sa križuje s III/3126 a II/543 a vchádza do Starej Ľubovne. Tu sa križuje s III/3128 a spája sa s I/68, od ktorej sa I/77 odpája v Ľubotíne. Za Ľubotínom sa križuje s III/3159, III/3160, I/77A, s III/3161 v Obručnom a prechádza do bardejovského okresu.

V okrese Bardejov sa I/77 začína križovatkou s III/3183 v Malcove, pokračuje križovatkami s III/3481, III/3497, III/3483, III/3485, III/3488, vchádza do Bardejova, kde sa križuje s II/545 a III/3533. V Zborove sa potom križuje s II/545, v Smilne s III/3523, mimo obcí sa križuje s III/3522, III/3521, v Nižnej Polianke s III/3520 a III/3519 a prechádza do okresu Svidník.

V okrese Svidník sa I/77 križuje s III/3555 v Nižnom Mirošove, s III/3553 vo Vyšnom Orlíku, s III/3552 v Nižnom Orlíku a križovatkami s III/3551 a III/3550 pokračuje do Svidníka, kde na križovatke s III/3530 a I/21 končí.

Súvisiace cesty
---------------

Mapa cesty I/77A
**Cesta I. triedy 77A** spája I/77 s hraničným priechodom do Poľska Čirč. Jej dĺžka je 105 metrov.

Iné prejekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Cesta I. triedy 77 (Slovensko)**

Zdroje
------

* Miestopisný priebeh cestných komunikácií (Slovenská správa ciest)

| * z
* d
* u
Cestná infraštruktúra na Slovensku I |
| --- |
| Diaľnice a diaľničné privádzače | 
* D1
* D2
* D3
* D4
* PD5

 | Slovensko |
| Rýchlostné cesty | 
* R1
* R2
* R3
* R4
* R5
* R6
* R7
* R8

 |
| Cesty I. triedy | 
* 2
* 9
* 10
* 11
* 11a
* 11b
* 12
* 13
* 14
* 15
* 16
* 17
* 18
* 19
* 20
* 21
* 35
* 49
* 49a
* 51
* 54
* 57
* 59
* 60
* 61
* 61A
* 62
* 63
* 64
* 64A
* 64b
* 64c
* 65
* 65D
* 66
* 67
* 68
* 69
* 70
* 71
* 72
* 74
* 74A
* 74B
* 75
* 75A
* 76
* 77
* 77A
* 78
* 79
* 79A

 |
| Zaniknuté cesty a diaľnice | 
* 50
* 73
* 80
* D18
* D61
* D65
* D66
* D68
* D73
* R9

 |
| Európske cesty na Slovensku | 
* E 50
* E 58
* E 65
* E 71
* E 75
* E 77
* E 371
* E 442
* E 571
* E 572
* E 575

 |
| Pozri aj | 
* Harmonogram výstavby diaľnic a rýchlostných ciest
* Cestná infraštruktúra na Slovensku II
* Cestné tunely na Slovensku
* Európske cesty

 |
**Emil Scheimer**  (\* 31. december 1923, Banská Hodruša – † 4. február 2007, Zlaté Moravce) bol cirkevný hodnostár, teológ a rímskokatolícky kňaz.

Život
-----

Narodil sa v Banskej Hodruši (v súčasnosti Hodruša-Hámre) ako jeden zo siedmich synov baníka a školníčky a upratovačky kostola. Študoval na gymnáziu v Banskej Štiavnici, (maturoval v Bratislave). Od roku 1945 študoval teológiu v Bratislave. Za kňaza bol vysvätený 6. mája 1950 biskupom Ambrózom Lazíkom. Odmietol vstúpiť do vzniknutej organizácie vlasteneckých kňazov, preto bol poslaný do vojenského pracovného tábora, kde strávil tri a pol roka (Mimoň, v Mílovice a ďalšie). Spriatelil sa s viacerými kolegami, napr. gréckokatolíckym biskupom Jánom Hirkom.

V rokoch 1954 – 1957 pôsobil ako kaplán v Banskej Štiavnici, neskôr krátky čas v Zlatých Moravciach a potom ako správca fary v Jedľových Kostoľanoch a Veľkom Záluží.

14. marca 1962 nastúpil ako správca fary v Topoľčiankach, kde pôsobil 42 rokov, do 1. augusta 2004. Zomrel 4. februára 2007 v Zlatých Moravciach, pochovaný je v Topoľčiankach.

Dielo
-----

Ako kaplán v Banskej Štiavnici sa osobne podieľal na oprave známej Banskoštiavnickej Kalvárie. 

Mal zásluhu na každoročnej púti, ktorá sa v Topoľčiankach koná od roku 1986 v nasledujúcu nedeľu po sviatku Panny Márie Škapuliarskej (16. júl). Toto pútnické miesto zveľaďoval a udržiaval. Po roku 1989 zaviedol v predvečer Škapuliarskej púte sviečkový sprievod, ktorý sa koná po sobotnej omši od kostola do kaštieľa.. 

Bol členom zboru konzultorov Trnavskej arcidiecézy, ktorý po smrti biskupa Gábriša v novembri 1987 volil diecézneho administrátora. Väčšinou hlasov bol za administrátora zvolený Ján Sokol..

Referencie
----------

1. 1 2  Osobnosti Požitavia
2. ↑  TK KBS. *Vyhlásenie Mons. Ladislava Čeriho k osobe arcibiskupa Jána Sokola* [online]. 12. 01. 2007 13:00, [cit. 2013-01-29]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Život v meste Banská Štiavnica - nekrológ
**Vladimír Daxner** de Tótzabar (\* 10. august 1888, Tisovec – † 27. marec 1971, Žilina) bol slovenský dôstojník a právnik zemianskeho pôvodu.

Rodina
------

* otec Samo Daxner de Tótzabar
* matka Oľga rod. Ormisová

Životopis
---------

V roku 1898 absolvoval prípravnú triedu na russkom gymnázium v Kyjeve, 1899 – 1903 študoval ma rumunakom gymnáziu vBrasove, 1903 – 1907 na srbskom gymnáziu v Novom Sade, 1907 – 1913 na Právnickej fakulte v Budapešti. Cez prvú svetovú vojnu pôsobil ako dôstojník rakusko-uhorskej armáde. Roku 1915 sa dostal do ruského zajatia. Spolupracoval pri vytváraní česko-slovenských légii v Rusku. V medzivojnovom období pôsobil ako pracovník Zemského vojenského veliteľstva v Bratislave, vládny komisár, verejný a štátny notár v Rimavskej Sobote. Po okupácii južného Slovenska Maďarskými vojskami po roku 1939 pôsobil v Tisovci. Účastník SNP a moskovských rokovaní o zložení novej vlády (1945). Počas SNP pracovník veliteľstva 1. čs. armády na Slovensku v Banskej Bystrici. Pôsobil vo funkcii druhého zástupcu hlavný veliteľa a vedúceho osobného oddelenia Hlavného štábu partizánskych oddielov na Slovensku (19. september 1944). Po oslobodení dôstojník ČSĽA, pplk. neskôr št. notár v Rimavskej Sobote.

Ocenenie
--------

* Roku 1922 vyznamenaný Čs. vojnovým krížom 1918; roku 1950 Radom SNP II.tr.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrike riadok 77 - evanjelická cirkev v Tisovci; pokrstený ako Vladimir György Daxner
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * Légie 100: 19116
* SNK: 153008
* VIAF: 2932156565720423500006
Doc. MUDr. **Vladimír Donáth**, CSc. (\* 13. máj 1949, Bratislava) je slovenský lekár-neurológ.

Životopis
---------

V rokoch 1967-1973 absolvoval štúdium na Lekárskej fakulte UK v Bratislave. Od roku 1973 pôsobí v Nemocnici s poliklinikou F.D. Roosevelta v Banskej Bystrici (predtým KÚNZ), kde v súčasnosti pôsobí ako prednosta Neurologickej kliniky. V roku 1991 obhájil vedeckú hodnosť CSc. Absolvoval študijný pobyt v epileptologickom centre v Nemecku (1995). Prednáša neurofyziológiu na UMB v Banskej Bystrici. 

Od roku 1997 je prezidentom Slovenskej ligy proti epilepsii. Do roku 1999 bol viceprezidentom Slovenskej neurofyziologickej spoločnosti. Je členom výboru Slovenskej neurologickej spoločnosti a členom zahraničných prestížnych spoločností: vedeckého panelu EFNS (European Federation of Neurological Societies), Royal Society of Medicine, International Headache Society (IHS), International Brain Research Organization (IBRO), European Federation of Neurological Societies, kde pôsobí ako člen panelu pre Epilepsiu, New York Academy of Sciences a European Academy for Epilepsy.

Je spoluautorom odbornej monografie *Epilepsia. Praktická príručka diagnostiky a liečby.* (Bratislava, 2000). Je autorom publikácie *Žiak s epilepsiou a vyučovací proces* (Banská Bystrica, 2005), ktorá je určená hlavne učiteľom.

Ocenenie
--------

* Roku 1999 ocenený Striebornou medailou J.E. Purkyně za zásluhy o Slovenskú lekársku spoločnosť.
* Roku 2009 ocenený Zlatou medailou J.E. Purkyně za zásluhy o Slovenskú lekársku spoločnosť.
*

Literatúra
----------

* Kto bol kto v Banskej Bystrici v roku 2001

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5737 7299
* NK ČR: xx0063678
* VIAF: 85712893
**Japonská červená armáda** (jap. *Nihon Sekigun*, skrat. **JRA** z angl. *Japanese Red Army*) bola japonská ultraľavicová militantná skupina založená Fusako Šigenobuovou v roku 1971 po rozštiepení pôvodnej japonskej *Frakcie červenej armády* (známej aj ako *Japonská komunistická liga*). Zatiaľ čo prvá skupina, ktorá vznikla týmto rozdelením, Spojená červená armáda (*Rengo Sekigun*), sa zaoberala aktivitami v domovskom Japonsku, *Japonská červená armáda* bola aktívna hlavne v zahraničí. Obzvlášť na Blízkom východe, kde si v Libanone jej členovia utvorili svoj hlavný štáb a udržovali úzke vzťahy s Ľudovým frontom pre oslobodenie Palestíny (PFLP). 

Skupina mala podľa jej vlastných slov okolo 40 členov, medzi najznámejších patrila spomínaná Fusako Šigenobuová, Haruo Wako, Yu Kikumura či Kozo Okamoto. *JRA* si za cieľ kládla predovšetkým zvrhnutie japonskej vlády a monarchie a spolu s ostatnými zahraničnými odbojovými skupinami spustenie svetovej revolúcie.

Prvou a najznámejšou akciou skupiny v zahraničí sa stal tzv. Masaker na letisku Lod v Izraeli, kde 30. mája 1972 traja jej členovia zabili paľbou z automatických zbraní 24 ľudí. Hoci to podľa vlastných slov síce urobili na podporu *Ľudového frontu pre oslobodenie Palestíny*, neurobili to však na jeho objednávku, ako sa často uvádza, ale z vlastnej iniciatívy.[chýba zdroj] Užšia spolupráca s *PFLP* sa začala až po tomto útoku.[chýba zdroj] Medzi ďalšie akcie *JRA* patrí niekoľko únosov lietadiel, viacero prepadnutí budov ambasád a komerčných spoločností, často spojené so zadržiavaním rukojemníkov, či bombové útoky. V ich poslednom útoku zo 14. apríla 1988 nechali vybuchnúť bombu v americkom dôstojníckom rekreačnom klube v talianskom Neapole, pričom zabili 5 ľudí.

Neskôr bolo viacero členov *JRA* vačšinou náhodne pozatýkaných v rôznych častiach sveta (napr. v Rumunsku, Peru, Thajsku či USA), niektorí sa ale stále ukrývajú pravdepodobne na Blízkom východe či v Severnej Kórei. V novembri 2000 bola v Osake zadržaná aj Šigenobuová, ktorá v apríli 2001 z väzenia vydala prehlásenie, v ktorom deklarovala rozpustenie *Japonskej červenej armády*. Krátko na to ju vláda USA vyčiarkla so zoznamu existujúcich teroristických skupín.

Externé odkazy
--------------

* Japonská červená armáda (rusky)
**Vladimir Vladimirovič Vasiutin** (rus. Владимир Владимирович Васютин; ukr. Володимир Володимирович Васютін – *Volodymyr Volodymyrovyč Vasiutin*; \* 8. marec 1952, Charkov – † 19. júl 2002, Moskva) bol sovietsky kozmonaut zo Saľutu 7 a Sojuzu T-14.

Život
-----

### Mladosť a výcvik

Mal ukrajinský pôvod. Po ukončení základnej školy začal študovať na Charkovskom vyššom leteckom učilišti. Tam sa naučil lietať a neskôr sa sám stal učiteľom lietania nováčikov. V roku 1976 bol prijatý do tímu kozmonautov. Bol členom štyroch rezervných posádok, na piaty pokus sa už do vesmíru dostal.

### Lety do vesmíru

Do vesmíru sa dostal iba raz, na palube Sojuzu T-14 ako jeho veliteľ na jeseň roku 1985. Stal sa 182 kozmonautom Zeme. Na Sojuze, ktorý odštartoval z kozmodrómu Bajkonur, spolu s ním leteli Georgij Grečko a Alexandr Volkov. Pripojili sa k orbitálnej stanici Saľut 7, kde sa stali jeho piatou základnou posádkou. V polovici novembra však vážne ochorel (bolesti brucha) a tak sa posádka musela predčasne vrátiť na Zem. Pplk. Vasiutin ihneď putoval do nemocnice v Moskve a skoro sa uzdravil. Mal za sebou 64 dní vo vesmíre. 

* Sojuz T-14 , Saľut 7 (17. september 1985 – 21. november 1985)

### Po lete

Ako všetci kozmonauti hneď po prílete a uzdravení obdržal v Kremli sovietske vyznamenanie. Zo zdravotných dôvodov od oddielu vo februári 1986 odišiel. Zamestnaný bol potom vo VVA (Vojenno-Vozdušnaja Akademia A. Gagarina). Zomrel v päťdesiatich rokoch na rakovinu.

Zdroje
------

### Literatúra

* Milan Codr. *O kosmických dnech a nocích*. [s.l.] : Práce, 1987.

Externé odkazy
--------------

* Biografia v Malej encyklopédii kozmonautiky (po česky)
* Biografia na stránkach Space40 (po česky)
**Vladimír Fišer** (\* 21. august 1934, Čistá – † 11. december 2015) bol český herec, hlásateľ a dabér.

Bol dlhoročným hlásateľom Československého rozhlasu. Najviac sa preslávil ako hlásateľ, ktorý 21. augusta 1968 (zhodou okolností na svoje narodeniny) prečítal do rozhlasu preslávenú prvú správu o augustovej invázii a výzvu na zachovanie pokoja, tzv. Prevolanie Všetkému ľudu ČSSR.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| „ | Vojska Sovětského svazu, Polské lidové republiky, Německé demokratické republiky, Maďarské lidové republiky a Bulharské lidové republiky překročila státní hranice Československé socialistické republiky. | "|
| – Vladimír Fišer |

Jeho hlas má mnoho českých poslucháčov spätý s vysielaním správ, preto bol vo filmoch a rozhlasových hrách a rovnako v dabingu často obsadzovaný ako televízny hlásateľ, alebo moderátor. Známymi sa stali jeho dabingové role arogantného hlásateľa Kenta Brockmana v seriáli *Simpsonovci*, či Basila Fawltyho v sitcome *Hotelík*. Často tiež čítal titulky. Daboval aj postavy vo videohrách, napríklad v hre *Mafia II*.

Fišer predtým tiež hlásil stanice v pražských električkách.

Referencie
----------

1. ↑   *Zemřel legendární hlasatel Vladimír Fišer. Hlas, který oznámil srpnovou okupaci* [online]. LIDOVKY.CZ, 2015-12-13, [cit. 2015-12-14]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Vladimír Fišer v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Vladimír Fišer na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 7211 952X
* NK ČR: xx0105056
* VIAF: 101605233
Colná únia EÚ
**Clo** je povinná peňažná platba vyberaná pri prechode tovaru cez colnú hranicu (na základe príslušných právnych predpisov daného štátu a/alebo medzištátnych zmlúv) v osobitnom konaní príslušnými štátnymi orgánmi. Vo väčšine prípadov sa týka dovozu (dovozné clo), existuje ale aj clo uvaľované na vývoz (vývozné clo) či na tranzit (tranzitné clo). Teoreticky sa clo dá chápať ako nepriama daň pre tuzemských dovozcov (prípadne vývozcov či realizátorov tranzitu), oficiálne však na Slovensku medzi nepriame dane nepatrí (v niektorých krajinách, napríklad v Nemecku, sa považuje za daň).

Clo má dve funkcie:

* predstavuje príjem štátneho rozpočtu
* colný protekcionizmus (ochrana domáceho trhu pred dovozmi zo zahraničia) a tým nepriamo aj ovplyvňovanie cenovej hladiny na colnom území

Slovensko v súčasnosti tvorí spolu s krajinami EÚ, Tureckom, Andorrou a San Marínom colnú úniu. EÚ, Turecko, Andorra a San Maríno teda tvoria jedno tzv. colné územie (majú rovnaké clá), krajiny mimo EÚ tvoria tzv. colnú cudzinu, vonkajšie hranice EÚ a Turecka tvoria tzv. colnú hranicu a medzi štátmi EÚ, Tureckom, Andorrou a San Marínom sa clá nevyberajú. V minulosti bolo Slovensko/Česko-Slovensko ako štát samostatným colným územím.

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Clo**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Clo**
**Tomáš Janů** (\* 17. september 1973, Příbram) je bývalý český futbalový obranca, ktorý naposledy pôsobil v FC Slovan Liberec. Pôvodne hral na pozícii stredného defenzívneho záložníka, potom bol preškolený na post ľavého obrancu. Po sezóne 2012/13 Gambrinus ligy ukončil aktívnu hráčsku kariéru.

Od leta 2013 hrá v divíznom klube FK Pěnčín Turnov.

Klubová kariéra
---------------

Příbramský odchovanec pôsobil v Liberci od roku 1998. V sezóne 2001-02 bol kapitánom severočeského klubu, ktorý vyhral ligový titul. Druhýkrát slávil titul v ročníku 2005/06 a tretíkrát v sezóne 2011/12. Na konci augusta 2010 odišiel hosťovať do Ústí nad Labem, za pol roka sa vrátil späť do Slovana Liberec.

Nastúpil v dvojzápase predkola play-off (resp. 4. predkolo) Európskej ligy 2012/13 proti ukrajinskému tímu Dneper Dnepropetrovsk. 23. augusta 2012 remizoval Liberec doma 2:2, v odvete 30. augusta na Ukrajine prehral 2:4 a do skupinovej fázy Európskej ligy sa nekvalifikoval. Tomáš nastúpil v základnej zostave v oboch stretnutiach.

V sezóne 2012/13 skončil s Libercom na treťom mieste. Potom ukončil hráčsku kariéru.

Referencie
----------

1. ↑  Liberec - Dnipro 2:2, UEFA.com, cit. 20. 4. 2013 (po anglicky)
2. ↑  Dnipro - Liberec 4:2, UEFA.com, cit. 20. 4. 2013 (po anglicky)
3. ↑  Janů a Hauzr končí. Fotbalový Liberec se loučí s svými legendami, iDNES.cz, cit. 2. 6. 2013

Externé odkazy
--------------

* Profil hráča na iDNES.cz
* Tomáš Janů na oficiálnych stránkach FC Slovana Liberec

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tomáš Janů na českej Wikipédii.*
**Helenos** (gr. *Έλενος*, lat. *Helenus*) bolo meno dvoch hrdinov trójskej vojny, jedného bojujúceho na strane Trójanov, druhého na strane Achájcov.

Z oboch je známejší syn trójskeho kráľa Priama a jeho manželky Hekaby.

V gréckych mýtoch je známy svojimi vešteckými schopnosťami. Prostredníctvom nich varoval svojho brata Parida pred cestou do Sparty. Únos manželky spartského kráľa Maneláa Heleny viedol v konečnom dôsledku k vypuknutiu trójskej vojny. Vo vojne bojoval statočne a dožil sa i jej konca.

Ako otroka si ho spolu s Hektorovou manželkou Andromachou odviedol Achillov syn Neoptolemos. Neskôr si je, po nadobudnutí slobody, vzal za manželku a spolu sa usadili na západnom pobreží Épeira. Založil tu mesto, pripomínajúce zničenú Tróju.

Druhý nositeľ tohto mena bojoval na strane Achájcov a padol v boji s Hektorom.

Zdroj
-----

* Zamarovský Vojtech:*Bohovia a hrdinovia antických bájí*, Mladé letá, Bratislava 1980

  


| * z
* d
* u
Hrdinovia trójskej vojny |
| --- |
| Grécki hrdinovia | 
* Agamemnón
* Achilles
* Aias
* Diomédes
* Epeios
* Filoktétes
* Idomeneus
* Machaón
* Menelaos
* Menestheus
* Neoptolemos
* Nestor
* Odyseus
* Patroklos
* Prótesilaos
* Sinón
* Teukros

 | Achilles nad Hektorovou mŕtvolou |
| Trójski hrdinovia | 
* Aineias
* Anténor
* Hektor
* Helenos
* Memnón
* Pandaros
* Paris
* Priamos

 |
Súradnice: 49°54′16″S 17°53′54″V﻿ / ﻿49,9043342°S 17,8981956°V﻿ / 49.9043342; 17.8981956

**Hvozdnice** je potok v českom Sliezsku. Je to ľavostranný prítok rieky Moravice, má dĺžku 36 km.

Prírodné pomery
---------------

### Fauna

V jej čistých a chladných vodách sa vyskytujú pstruh potočný (*Salmo trutta* morpha *fario*), lipeň tymiánový a umelo nasadený pstruh dúhový *(Oncorhynchus mykiss)* a tiež nepôvodný hrúzovec sieťovaný východný *(Pseudorasbora parva)*, ktorý je častým úlovkom rybárika riečneho *(Alcedo atthis)*. Ten si vyhrabáva nory v nárazových stenách meandrov. Menej častým obyvateľom je vodnár potočný *(Cinclus cinclus)* obývajúci skalné rímsy brehu potoka. Na mokraďových lúkach pozdĺž potoka hniezdia kaňa močiarna *(Circus aeruginosus)* a chrapkáč poľný *(Crex crex)*.

### Flóra

Pobrežnú vegetáciu tvoria druhovo pestré rastlinné spoločenstvá. Vyskytujú sa tu veterník žltuškovitý *(Isopyrum thalictroides)*, šípovka vodná *(Sagittaria sagittifolia)*, kosatec žltý *(Iris pseudacorus)*, haluchovka vodná *(Oenanthe aquatica)* a mnoho ďalších vzácnych druhov.

Pozri aj
--------

* Hvozdnice (prírodná rezervácia)

Externé odkazy
--------------

* 
* Potok na stránke rezervácie
* Natura Opava
Súradnice: 63°37′50″S 19°3′0″Z﻿ / ﻿63,63056°S 19,05000°Z﻿ / 63.63056; -19.05000

**Katla** je islandská sopka. Rozkladá sa severne od najjužnejšie položenej obce Islandu Vík í Mýrdal a na východ od menšieho ľadovca Eyjafjallajökull. Jej vrchol dosahuje výšku 1512 metrov a je sčasti pokrytý silným ľadovcom Mýrdalsjökull s hrúbkou 200 až 700 metrov a plochou 595 km². Sopečný kráter má priemer 10 kilometrov.

K erupciám sopky dochádza približne každých 40 až 80 rokov. Väčšinou ide o freatomagmatické výlevy, v dôsledku styku lávy s ľadovcom bežne produkuje tzv. jökulhlaupy, teda náhle záplavy. K poslednej veľkej erupcii došlo v roku 1918. Pravdepodobne došlo ešte k menšej erupcii v roku 1955; tá však neprerazila ľadovcový príkrov. Od roku 930 bolo spolu zdokumentovaných 16 až 20 erupcií. Katla je zdrojom pyroklastických prúdov, tzv. tefry (približne 6 až 7 kubických kilometrov).

Katla vykazuje známky nepokoja už od roku 1999. Geológovia majú obavy, že k erupcii môže dôjsť kedykoľvek v blízkej budúcnosti. Aktivita sopky je pod neustálym dohľadom, a to najmä po erupciách sopky Eyjafjallajökull ležiacej pod rovnomenným ľadovcom v marci a apríli roku 2010. Erupcie tejto blízkej sopky vyvolávajú medzi geofyzikmi obavy, že by mohli spustiť aj erupciu sopky Katla.

Referencie
----------

1. ↑  Sturkell, E. Einarsson, P. Roberts, M.J. Geirsson, H. Gudmundsson, M.T. Sigmundsson, F. Pinel, V. Guomundsson, G.B. Olafsson, H. Stefansson, R. 2008, *Seismic and geodetic insights into magma accumulation at Katla subglacial volcano, Iceland: 1999 to 2005.* Jurnal of Geophysical Research-Solid Earth, 113, B3

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Katla**

Externé odkazy
--------------

* Slovenský článok o Katle
* Slovenské stránky o ľadovci Eyjafjallajokull

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Katla na českej Wikipédii.*
**Katka live tour ’07** je koncertné turné víťazky finále prvej série súťaže Slovensko hľadá Superstar speváčky Katky Koščovej, ktoré prebehlo v máji a júni 2007. 

Na tomto turné Katka predstavila svoj nový album *Naboso*. Koncerty odohrala v sedemnástich mestách na Slovensku. Bolo to najväčšie koncertné turné na Slovensku v roku 2007. Na niekoľkých koncertoch vystúpila spolu s Katkou skupina Free Voices. Na koncerte v meste Trnava vystúpila ako hosť skupina Trinity group.

Zoznam miest
------------

Koncerty sa odohrali v nasledujúcich mestách:

* 15. máj 2007 - Lučenec
* 16. máj 2007 - Kežmarok
* 17. máj 2007 - Liptovský Mikuláš
* 18. máj 2007 - Hurbanovo
* 19. máj 2007 - Stropkov
* 20. máj 2007 - Jakubovany
* 22. máj 2007 - Nitra
* 23. máj 2007 - Brezno
* 24. máj 2007 - Poprad
* 26. máj 2007 - Vranov nad Topľou
* 27. máj 2007 - Banská Bystrica
* 28. máj 2007 - Bardejov
* 31. máj 2007 - Prešov
* 02. jún 2007 - Košice
* 07. jún 2007 - Trnava
* 08. jún 2007 - Prievidza
* 09. jún 2007 - Krompachy
**Potné žľazy** (lat. glandulae sudoriferae) sú kožné žľazy produkujúca pot.

Potné žľazy človeka
-------------------

Hlboko v zamši sú potné žľazy, ktoré majú dôležitú úlohu – udržovať stálu telesnú teplotu. Ak je človeku teplo začne sa potiť, a tým sa telo ochladzuje. Žľazy každý deň vyprodukujú 250 - 500 ml potu. Za veľkého tepla to však môžu byť aj 2 litre. Potné žľazy sú na tele uložené nerovnomerne. 

Potnú žľazu tvorí stočený kanálik, v ktorom dochádza k sekrécii potu, a úzky vývod na povrch kože. Aktivita potných žliaz je riadená a kontrolovaná autonómnym nervovým systémom. 

Potné žľazy delíme na:

* + **malé potné žľazy** (glandulae sudoriferae minores) - vlastné potné žľazy.
	+ **veľké potné žľazy** (glandulae sudoriferae majores) - vylučujú látky so špecifickým zápachom.
	+ **exokrinné žľazy** - produkujú pot už od detstva a sú rozložené po celom tele, sú koncentrovené najmä v okolí čela, dlaniach a stupajách. Vylučujú číru slanú tekutinu v ktorej sú obsiahnuté nepotrebné látky.

K najväčšej produkcii potu dochádza, keď treba ochladiť organizmus. V týchto prípadoch je potenie najintenzívnejšie na čele, pod nosom, na krku a na hrudníku. Potenie môže byť vyvolané psychicky (úzkosť, strach) kedy sa prejavuje predovšetkým na dlaniach, chodidlách a v podpaží.

Pri silnom potení sa objavujú v podpaží, okolo pásu a v hornej časti trupu potničky (miliária). Sú to malé vyrážky, ktoré svrbia.

Najmenej potných žliaz majú Eskimáci a najviac černosi.
**Misionár** je propagátor nejakého náboženstva či hlásateľ jeho ideí, ktorý pôsobí na ľudí iného či žiadneho vyznania, aby ich pre toto náboženstvo získal. Niektoré náboženstvá kladú na misionárske úsilie len malý alebo žiadny dôraz (napr. judaizmus či šintoizmus), naproti tomu iné (napr. kresťanstvo) veľký.

Misionárske výpravy mali v minulosti významný vplyv na poznávanie sveta a šírenie kresťanskej viery, rada veľkých cestovateľov západného sveta bola zároveň misionármi – napr. David Livingstone či Samuel Fritz. Misijné stanice zriadené kresťanskými misionármi potom v niektorých oblastiach (najmä v Afrike a Južnej Amerike) dodnes tvoria kostru jedinej obecnej dostupnej sociálnej, vzdelávacej a zdravotníckej siete. Zároveň je ale treba pripomenúť, že najmä na prelome stredoveku a novoveku boli misijné výpravy často kombinované s výpravami dobyvateľskými.

Pozri aj
--------

* Misia
* Evanjelizácia
* Križiacka výprava
* Proselytizmus

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Misionář na českej Wikipédii.*
**Židovská konzervatívna strana** bola židovská politická strana na území prvorepublikového Česko-Slovenska, respektíve na Podkarpatskej Rusi. Ideovo nadväzovala na ultraortodoxné hnutie Agudat Jisra'el, ktoré vystupovalo proti sionizmu a sekularizmu.

Dejiny
------

Vznikla roku 1921 v čase, kedy sa na Podkarpatskej Rusi začalo formovať politické spektrum. Kvôli pocitu vonkajšieho ohrozenia antisemitizmom aj kvôli spoločným záujmom na obhajobe židovských ekonomických záujmov ale v tejto dobe ešte v židovskej komunite v tejto krajine prevládal trend k spolupráci. Židovská konzervatívna strana preto vytvorila alianciu so sionistickou Židovskou občianskou stranou v Podkarpatskej Rusi a tiež so Zväzom židovských poľnohospodárov v Podkarpatskej Rusi, ktorý reprezentoval záujmy židovských pozemkových vlastníkov a ktorý spolupracoval s česko-slovenskými agrárnikmi. Vzniknutá spoločná politická platforma Židovská strana Podkarpatskej Rusi tak v sebe obsahovala ako sionistický, tak agrárnický a ortodoxný element. Za ortodoxných v nej zasadal Koloman Weiss, za agrárnikov Emanuel Guttmann a za sionistov Alexander Spiegel. V komunálnych voľbách roku 1923 potom táto spoločná platforma uspela v mnohých obciach.

Pred doplňovacími parlamentnými voľbami na Podkarpatskej Rusi v roku 1924 už sa tento jednotný postup nezopakoval. Agrárne a ortodoxné krídlo sa nezhodlo so sionistami a šlo do volieb ako Židovská demokratická strana, sionisti kandidovali ako Židovská ľudová strana. Židovská demokratická strana získala 9 900 hlasov a poslanecký mandát tak nezískala. V následujúcich parlamentných voľbách v roku 1925 ale židovskí konzervatívci vytvorili kandidátnu listinu pod názvom Židovská hospodárska strana. Tá síce opäť zastúpenie v parlamente dosiahla, ale stala sa potom na dlhú dobu silnou židovskou politickou formáciou na východe Česko-Slovenska, so zastúpením na lokálnej úrovni. Neskôr bola známa ako Židovská republikánska strana. Bola hlavným rivalom sionistickej Židovskej strany.

Referencie
----------

1. ↑   *Borek, D.: Židovské strany v politickém systému Československa 1918-1938, Moderní Dějiny, 11. svazek*. Praha : Historický ústav, 2003. Ďalej len: *Židovské strany*. ISBN 80-7286-053-4. (česky)
2. ↑   *Crhová, M.: Politické strany a politika židovské menšiny, Politické strany, 1861-1938*. Brno : Doplněk, 2005. Ďalej len: *Politické strany židovské menšiny*. ISBN 80-7239-178-X. (česky)
3. ↑  *Židovské strany.* s. 65-201
4. ↑  *Politické strany židovské menšiny.* 965-985

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Židovská konzervativní strana na českej Wikipédii.*
Trafalgarské námestie.
Piccadilly Circus.
Divadlo St Martin's.
**West End** je oblasť centrálneho Londýna, v ktorej sa nachádzajú najznámejšie turistické pamiatky. Je sídlom mnohých obchodných spoločností a zároveň je považovaný za najpopulárnejší nákupný a zábavný obvod Londýna. 

Slová „West End" sa stali synonymom londýnskeho komerčného divadla. Spolu s Broadway v New Yorku tvoria oblasti s najväčšou koncentráciou divadiel v anglicky hovoriacom svete. Táto oblasť často býva označovaná aj ako **„Theatreland"**.

West End sa kolokviálne a symbolicky považovuje za jeden z troch pólov centrálneho Londýna: City je symbolom bankovníctva a finančníctva, Westminster symbolom vlády (Whitehall a Parlament) a West End ako symbol obchodu a zábavy.

Poloha
------

Názov „West End" je veľmi flexibilný pojem s rôznymi významami v rôznych kontextov. Môže sa ním myslieť zábavná štvrť plná kín a divadiel v okolí Leicester Square, Shaftesbury Avenue a Covent Garden. Nepochybne sem patria aj obchodné ulice. Oxford Street je jednou z najznámejších ulíc sveta na nakupovanie módneho značkového oblečenia. 

Vybieha z Charing Cross Road na východe prechádza cez Oxford Circus, kde pretína ďalšiu obchodnú tepnu - Regent Street a končí až pri Marble Arch na západe. Sídli na nej veľké množstvo obchodných domov známych firiem, ako napr. Selfridges, John Lewis a Marks and Spencer.

Nachádza sa tu aj Trafalgar Square, jedna z najnavštevovanejších pamiatok Londýna. Na juh od východnej časti Oxford Street sa rozkladá Soho, sieť malých uličiek plných reštaurácií, krčmičiek, menších obchodov a butikov, divadiel a kín. Soho je známe svojimi rušnými klubmi, barmi a gay komunitou.

Piccadilly je známou dopravnou tepnou, ktorá vedie z Piccadilly Circus na východe k Hyde Park Corner na západe. V jej okolí nájdeme Mayfair a Green Park. Ďalšími dopravnými tepnami tejto časti mesta sú Regent Street a Bond Street.

Najznámejšie miesta vo West Ende
--------------------------------

* Berkeley Square
* Bond Street
* Grosvenor Square
* Hyde Park Corner
* Charing Cross Road
* Kingsway
* Leicester Square
* Marble Arch
* Oxford Street
* Oxford Circus
* Park Lane
* Piccadilly
* Piccadilly Circus
* Regent Street
* Strand
* Shaftesbury Avenue
* Soho
* Soho Square
* Trafalgar Square
* Tottenham Court Road
* Wardour Street

Pozri aj
--------

* West End (divadlo)
* East End
Doc. PhDr. **Pavel Bunčák** (\* 4. marec 1915, Skalica – † 5. január 2000, Bratislava) bol slovenský básnik, literárny vedec, vysokoškolský pedagóg, publicista a prekladateľ.

Životopis
---------

Pochádzal z učiteľskej rodiny a vzdelanie získaval v Skalici, Kláštore pod Znievom a Bratislave, kde v rokoch 1938 – 1942 študoval na filozofickej fakulte Univerzity Komenského odbor slovenčina – filozofia. V roku 1944 získal titul PhDr. a v roku 1971 sa stal docentom slovenskej literatúry. V rokoch 1939 – 1940 pracoval na riaditeľstve železníc v Bratislave. Neskôr pracoval najmä ako redaktor – v rokoch 1942 – 1943 pracoval v Národných novinách v Martine, v rokoch 1945 – 1949 vo vydavateľstve Pravda, v rokoch 1951 – 1953 v časopise Kultúrny život a v rokoch 1953 – 1955 pracoval vo vydavateľstve Slovenský spisovateľ. V roku 1955 pôsobil ako pedagóg na Vysokej škole pedagogickej a neskôr aj na filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. V rokoch 1967 – 1969 pôsobil ako lektor slovenského jazyka a literatúry na univerzite v Štrasburgu (Francúzsko) a od roku 1971 prednášal opäť na Univerzite Komenského slovenskú, poľskú a svetovú literatúru.

Tvorba
------

Prvé básne uverejňoval v časopisoch Svojeť, Elán a Slovenské pohľady, neskôr pravidelne prispieval aj do časopisov Slovenská literatúra a Slovenská reč. Svojou tvorbou sa radí medzi slovenských nadrealistov, ktorých ovplyvnil francúzsky surrealizmus a český poetizmus. Vo svojej tvorbe využíva prírodné, intímne a spoločenské motívy a v poézii hľadá prirodzenosť, lásku a ľudskosť, vďaka čomu sa častým motívom jeho veršov stáva srdce. Okrem vlastnej tvorby sa venoval i prekladom z francúzskej poézie (Charles Baudelaire, Paul Éluard, Guillaume Apollinaire a i.), ale aj z poľskej a ruskej poézie. Preklady publikoval časopisecky.

Ocenenie
--------

* 1976 – zaslúžilý umelec

Dielo
-----

### Poézia

* 1941 – *Neusínaj, zažni slnko*
* 1946 – *S tebou a sám*
* 1948 – *Zomierať zakázané*
* 1954 – *Pierkom holubice*
* 1962 – *Prostá reč*
* 1966 – *Je to pravda, je to sen*
* 1971 – *Hrdá samota*
* 1973 – *Útek a návrat*
* 1975 – *Básne*
* 1978 – *Spáč s kvetinou*
* 1989 – *Škola nostalgie*
* 2002 – *Záhradník snov*

### Próza

* 1973 – *Hriešna mladosť*

### Výbery

* 1965 – *Neusínaj, zažni slnko*
* 1971 – *Láska na diaľku*
* 1975 – *Básne*

### Monografie a štúdie o autorovi

* 2011 – *Vlnka, Jaroslav: Pavel Bunčák a poézia nadrealizmu. Trnava: Univerzita sv. Cyrila a Metoda 2011.*

Autoritné údaje: * abART: 62294
* BnF: 12023689t
* GND: 127382178
* ISNI: 0000 0001 0918 6751
* LCCN: n87923748
* NK ČR: jn19981000367
* SNK: 170654
* VIAF: 79044348
* WorldCat: lccn-n87923748
**Zobel Leo** (\* 28. január 1895, Nitra – † 25. apríl 1962, Nitra) bol slovenský šachista; majster ČSR.

Životopis
---------

Na prvých majstrovstvách Slovenskej župy ÚJČŠ v Trenčianskych Tepliciach v roku 1924 sa delil o 5.-6. miesto (vyhral Max Walter).

Na majstrovstvách ČSR v Brne 1929 sa delil o 9.-10. miesto (vyhral Karel Opočenský), no nasledujúce majstrovstvá republiky v Prahe 1931 pri neúčasti československej špičky, ktorá sa zúčastnila na šachovej olympiáde, vyhral pred ďalšími slovenskými šachistami Desiderom Mayom a Maxom Walterom.

Zúčastnil sa medzinárodných turnajov: 

* Trenčianske Teplice 1928 – 12. miesto (vyhral Boris Kostič)
* Štubnianske Teplice 1930 – 10.-11. miesto (vyhral Andor Lilienthal)

Po druhej svetovej vojne hral na majstrovstvách Slovenska v Starom Smokovci 1955 a v polfinále majstrovstiev ČSR v Bratislave 1956, no bez väčších úspechov.

Externé odkazy
--------------

* Leo Zobel na Chessgames.com
* Leo Zobel na 365chess.com
* Leo Zobel na Chessmetrics
**Formálna logika** je veda o zákonoch deduktívneho poznania. Predmetom formálnej logiky je je jazykovo-logická forma. Aristoteles ju chápal ako náuku o formálnej správnosti myslenia alebo hovorenia. Formálna logika už predpokladá jazykové bytie na svete a robí toto jazykové bytie na svete predmetom určitej dodatočnej reflexie, pričom pozornosť zameriava na formálne štruktúry myslenia vôbec, na všeobecné podmienky správnosti. Ako dodatočné hovorenie o jazyku predpokladá formálna logika každodenný, bežný jazyk, a to v dvojakom zmysle:

* Bežný jazyk je koniec koncov jazyk, o ktorom logika hovorí. Logická analýza je analýza vždy už daného jazyka.

* Bežný jazyk je napokon jazyk, ktorým logika uvádza svoje pojmy a axiómy.

Formálna logika sa môže budovať len tak, že koniec koncov hovorí bežným jazykom o bežnom jazyku. Toto konštatovanie je dôležité. Ukazuje, že formálna logika nevyhnutne predpokladá bežný jazyk (resp. neanalyzovaný jazyk). Podľa Wittgensteina formálna abstraktná logická analýza principiálne nikdy nemôže celkom vystihnúť používanie jazyka, ktoré sa fakticky odohráva v jazykových hrách.

Z filozofického hľadiska je formálna logika formálna veda, ktorá sa často považuje za filozofickú disciplínu a kladie sa na miesto, ktoré jej vyhradil už Aristoteles: je organom (nástroj) filozofie, má teda inštrumentálny význam, pretože učí správne argumentovať a pomáha pri presnej analýze filozofických problémov.

Vyvinula sa prevažne humanitnej disciplíny v najstarších dobách cez štádium stredoveku až do novoveku, kedy logika svoj prevažne humanitný charakter pod vplyvom prírodných vied čiastočne stráca. Až do 30. rokov 20. storočia si však zachováva povahu prevažne teoretickej disciplíny, ktorej podnety prichádzajú síce z praxe, avšak značne sprostredkovane. Od 30. rokov dochádza k priamej aplikácii logiky v technike tak, ako to do tej doby dokázala snáď len matematika.

Predstaviteľmi formálnej logiky boli Aristoteles, Rudolf Carnap, Augustus De Morgan a Ludwig Wittgenstein.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Cesta II. triedy 526** (*II/526*) je cesta II. triedy na Slovensku v Banskobystrickom a Košickom kraji. Jej celková dĺžka je 164,273 km.

Priebeh
-------

Jedna z najdlhších ciest II. triedy začína v okrese Krupina na križovatke s cestou I/66 pri obci Devičie a pokračuje križovatkami s III/2560 a III/2570. Cesta pokračuje obcou Bzovík, kde sa križuje s III/2564. Ďalej nasledujú križovania s III/2565, III/2570, III/2573, III/2572, a opätovne s III/2570. Prvý úsek sa končí križovatkou s II/527 a III/2462 v obci Senohrad. 

Druhý úsek sa začína v obci Stará Huta križovatkou s II/591. Ďalej nasledujú križovania s III/2645 a III/2695 a následne cesta prichádza do Podkriváňa, kde sa napája na I/16. Nasleduje peáž s touto cestou, ktorá sa končí v susednej obci Kriváň. II/526 pokračuje cez Korytárky do Hriňovej, kde sa nachádza križovatka s II/529. Nasledujú Detvianska Huta a Látky a medzitým križovatky s III/2715, III/2722, III/2724. Cesta prichádza cez sedlo Prašivá do obce Kokava nad Rimavicou, kde sa križuje s II/595. Potom nasleduje stúpanie na vrch Chorepa, za ním klesanie od obce Klenovec. Tam sa križuje s III/2767 a pokračuje do mesta Hnúšťa, kde križuje cestu I/72. Ďalej nasledujú križovania s III/2780, III/2747, III/2768, III/2756, III/2755 a III/2753 v Ratkovej. Potom nasleduje križovatka s III/2823 a III/2844 v obci Sirk, III/2835 a III/2825 v obci Nandraž. Následne prichádza do mesta Jelšava, kde sa dvakrát po krátkej peáži križuje s II/532 a III/2826. Ďalej, už v košickom kraji, nasleduje križovatka s III/3037 a následne s II/587, s ktorou ide II/526 krátko v peáži. Odpojí sa od nej v Štítniku a pokračuje križovaním s III/3045 a vstupom do Rožňavskej Bane sa na križovatke s cestou I/67 komunikácia končí.

Medzi prvým a druhým úsekom II/526 sa nachádza vojenský výcvikový priestor Lešť a tento úsek je uzatvorený.

Zdroje
------

* Miestopisný priebeh cestných komunikácií (Slovenská správa ciest)
* *Veľký autoatlas. Česká republika. Slovenská republika.*. [s.l.] : [s.n.]. ISBN 80-7011-336-7.

| * z
* d
* u
Cestná infraštruktúra na Slovensku II |
| --- |
| Cesty II. triedy | 
* 106
* 127
* 143
* 211
* 425
* 426
* 428
* 484
* 487
* 499
* 500
* 501
* 502
* 503
* 504
* 505
* 506
* 507
* 509
* 510
* 511
* 512
* 513
* 514
* 515
* 516
* 517
* 519
* 520
* 524
* 526
* 527
* 527A
* 527B
* 529
* 531
* 532
* 533
* 534
* 535
* 536
* 536A
* 537
* 538
* 539
* 540
* 541
* 542
* 543
* 545
* 546
* 547
* 548
* 549
* 550
* 552
* 554
* 555
* 556
* 558
* 559
* 560
* 561
* 562
* 563
* 564
* 566
* 567
* 571
* 572
* 573
* 574
* 575
* 576
* 578
* 579
* 580
* 580A
* 581
* 582
* 583
* 583A
* 584
* 584A
* 585
* 587
* 588
* 589
* 590
* 591
* 592
* 593
* 594
* 595

 | Slovensko |
| Zaniknuté cesty | 
* 508
* 510
* 518
* 520A
* 521
* 522
* 523
* 525
* 528
* 530
* 541
* 544
* 551
* 553
* 557
* 565
* 574A
* 576
* 577
* 583B
* 583C
* 583D
* 586

 |
| Súvisiace šablóny | 
Cestná infraštruktúra na Slovensku I
Cestné tunely na Slovensku
 |
West Coast Express na stanici Waterfront Station
**West Coast Express** je rýchlodráha s celkovou dĺžkou 68 kilometrov v kanadskej provincii Britská Kolumbia. Od 1. novembra 1995 spája Vancouver s jeho východnými predmestiami Port Moody, Coquitlam, Port Coquitlam, Pitt Meadows, Maple Ridge a Mission.

Na konečnej stanici Waterfront Station v downtowne môžu cestujúci prestúpiť na nadzemné metro SkyTrain, kompu SeaBus, alebo na autobusové spojenia. Rýchlodráhu West Coast Express prevádzkuje TransLink, spoločnosť zaisťujúca verejnú dopravu v regionálnom okrese Metro Vancouver.

Na trase rýchlodráhy je počas pracovných dní v prevádzke desať vlakov denne, pričom ráno od 5.27 do 7.27, vždy po 30 minútach, ide do Vancouveru 5 súprav a podvečer medzi 15.50 a 18.20 sa v časových intervaloch 30 minút zhustí premávka v opačnom smere na Mission. Preprava z Mission do Vancouveru trvá približne 73 minút.

Vlakovú súpravu tvorí 4 až 9 vagónov od firmy Bombardier. Vagóny majú 144 miest na sedenie, s celkovou kapacitou maximálne 390 cestujúcich. West Coast Express má 37 týchto vagónov, ktoré uržuje v prevádzke železničná spoločnosť VIA Rail. Trasa rýchlodráhy patrí Kanadskej pacifickej železnici.

West Coast Express prevádzkuje autobusy pre 47 cestujúcich, nazývané TrainBus, z ktorých dva odchádzajú z Mission ráno po 7.30 a tri od stanice Waterfront Station vo Vancouveri po 19.20, doba jazdy je okolo dvoch hodín. TrainBus zastavuje iba u staníc rýchlodráhy West Coast Express.

Plán trate
----------

|  |  |
| --- | --- |
|      West Coast Express
     SkyTrain (Expo Line)
     SkyTrain (Millennium Line)
     SeaBus |  |

| Výrobca | Model | Počet | Poznámky |
| --- | --- | --- | --- |
| Bombardier Transportation | Vozne Bi-level Coach | 37 |      |
| General Motors | Lokomotívy F59PHI | 5 |
| Motive Power, Inc. | Lokomotíva MP36PH-3C | 1 |  |

* toalety s umývarkou
* bezbariérový prístup
* kaviareň
* miesto pre bicykle
* elektrické zástrčky

Stanice
-------

Železničná stanica Waterfront Station
* Waterfront Station
* Port Moody Station
* Coquitlam Central Station
* Port Coquitlam Station
* Pitt Meadows Station
* Maple Meadows Station
* Port Haney Station
* Albion Station (bude otvorená v roku 2011)
* Mission Station

Rozširovanie služieb a budúce stanice
-------------------------------------

* Otvorenie novej stanice v Albion (očakáva sa v roku 2011)

Plány na novú stanicu v North Burnaby boli zrušené.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑

Externé odkazy
--------------

* West Coast Express (po anglicky)
* TransLink (po anglicky)