recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Glaukos** (starogr. *Γλαῦκος* - Glaukos) bol grécky sochár v 2. storočí pred Kr.

Sochár Glaukos, syn *Epidaura* z Atén, tvoril v 2. polovici 2. storočia pred Kr. Zo skulpturálnej tvorby tohto gréckeho umelca sa nič nezachovalo. V roku 1889 sa však na ostrove Délos našiel jeho menom signovaný malý podstavec z bieleho mramoru, ktorý bol zrejme základňou sochy bohyne Afrodity.

Podstavec je umiestnený v archeologickom múzeu na ostrove Délos. Jeho mierne poškodený nápis, datovaný do roku 107 pred Kr. hlása:

|  |  |
| --- | --- |
| *Μάρθα Δαμασκηνὴ καὶ Ἀντίοχο[ς] Ἁγνῇ Θεῷ εὐ[χήν]. Γλαῦκο[ς Ἐπιδαύ]ρου ἐποί[ει].*  | preklad: *Martha z Damasku a Antiochos (zrejme z Karpasie) venujú, bohyni Hagné. Glaukos syn Epidaurov ma zhotovil.* |

- text v starogréčtine
Podľa znalcov epiteton *Hagné* (starogr. *nevinná, čistá*) mala bohyňa Afrodita, pod týmto prídomkom uctievaná hlavne na území starovekej Sýrie.

Meno sochára Glauka je uvedené aj na nápise *ID 1992bis* a na nápise *ID 2594*, ktorý ho uvádza medzi dedikátormi (zrejme votívneho daru, darov).

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Glaukos*
2. 1 2 3  Günter Meissner, 1992, *Allgemeines Künstlerlexikon*
3. 1 2  BASLEZ, Marie Françoise. *Recherches sur les conditions de pénétration et de diffusion des religions orientales à Délos: IIe-Ier s. avant notre ère*. Paris : École normale supérieure de jeunes filles, 1997. 414 s. ISBN 978-2859290023. S. 92. (po francúzsky)
4. ↑  Inscriptions de Délos, *ID 2287*
5. ↑  Inscriptions de Délos, *ID 1992bis*
6. ↑  Inscriptions de Délos, *ID 2594*
**Michal Podkonický** (\* 26. september 1753, Banská Bystrica – † 4. jún 1816, Banská Bystrica) bol slovenský výrobca organov.

Rodina
------

* otec Martin Podkonický
* matka Alžbeta rod. Humalarinová
* manželka Anna Šarlota rod. Stertzová

Životopis
---------

Vyučil sa u otca, bol mimoriadne nadaný a vyhľadávaný organár. Roku 1773 prevzal otcovu dielňu a získal meštianske právo v Banskej Bystrici. Dokončil organ vo farskom kostole v Banskej Bystrici (1779). Postavil organy v Banskej Bystrici-Radvani (1785) a v evanjelický chráme v Banskej Bystrici (1805-?1817). Roku 1781 sa dostal do väzenia pre dlžoby, mesto Banská Bystrica mu vzala hospodárenie v mestských baniach. Z jeho dielne vyšlo množstvo organov, staval aj spinety a klavichordy, vyučil viacero organárov, najvýznamnejší bol Michal Kyseľ, ktorému poručil svoju dielňu.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Jozef Babiak** (\* 12. október, 1900, Suchá nad Parnou – † 20. február 1980, Latina, Taliansko) bol rímskokatolícky kňaz, salezián, magister novicov, riaditeľ súkromného saleziánskeho Slovenského gymnázia v Ríme.

Životopis
---------

Ľudovú školu vychodil vo svojom rodisku. Gymnázium absolvoval v Taliansku v obci Genzano. Saleziánsky noviciát si vykonal v Genzane v r. 1922 – 1923. Teologické štúdia absolvoval na Gregoriánskej univerzite v Ríme v r. 1928 – 1932. Kňazskú vysviacku prijal v Ríme. Na Slovensku pôsobil v Šaštíne a v Svätom Benediku. V r. 1936 bol vymenovaný za magistra saleziánskych novicov pre Československo (1936 – 1950). Bol prvým slovenským saleziánskym magistrom novicov. 

Po násilnom zrušení Saleziánskej spoločnosti z noci z 13. na 14. apríla 1950 bol internovaný do kláštora v Podolínci (krycia operácia pre násilnú likvidáciu mužských rehoľných rádov komunistickým režimom niesla názov Akcia K). V internačných kláštoroch boli všeobecne veľmi tvrdé životné podmienky.

V r. 1951 sa mu podarilo utiecť z internačného kláštora z Podolínca a následne i zo Slovenska. Pôsobil v Rakúsku a v Taliansku. V r. 1966 sa stal riaditeľom súkromného saleziánskeho Slovenského gymnázia, ktoré sa nachádzalo v budove Ústavu sv. Cyrila a Metoda v Ríme (1966 – 1970). Udržiaval styky so slovenskými krajanmi a krajanskými spolkami v emigrácii. Pochovaný je na cintoríne v mestečku Latina (Taliansko).

Literatúra
----------

* KUBANOVIČ, Zlatko:  *Historický náhľad do dejín slovenských saleziánov (Od dona Bosca do roku 1924)*. Bratislava: Don Bosco, 2019. ISBN ISBN 978-80-8074-436-6. S. 207, 227 - 228.

Externé odkazy
--------------

* Prvý slovenský magister novicov

Galéria
-------

* Maturitné vysvedčenie súkromného saleziánskeho Slovenského gymnázia v Ríme (1963 – 1990)Maturitné vysvedčenie súkromného saleziánskeho Slovenského gymnázia v Ríme (1963 – 1990)
* Pečiatka súkromného saleziánskeho Slovenského gymnázia v Ríme (1963 – 1990)Pečiatka súkromného saleziánskeho Slovenského gymnázia v Ríme (1963 – 1990)

Autoritné údaje: * SNK: 147706
* VIAF: 151156563708223242868
Dr. h. c. prof. Ing. **Jozef Benčo**, PhD. (\* 25. august 1938, Liptovské Sliače – † 2. október 2013) bol slovenský vysokoškolský pedagóg.

Životopis
---------

V roku 1956-1961 absolvoval štúdium na Českom vysokom učení technickom v Prahe. Roku 1976 CSc. 1981 doc. 1993 prof. Pôsobil ako pedagóg na FESCR v Banskej Bystrici, od roku 1991 bol vedúcim Katedry verejnej správy EF UMB v Banskej Bystrici. Recenzoval rôzne odborné práce, monografie, zostavoval vysokoškolské učebnice, publikoval vedeckovýskumné štúdie, odborné články a pod.

Ocenenie
--------

* Obdržal Cenu rektora VŠE v Bratislave za najlepšie učebné texty a učebnice a Cenu rektora UMB v Banskej Bystrici za vedeckovýskumnú činnosť.

Literatúra
----------

* Kto bol kto v Banskej Bystrici v roku 2001

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5568 5802
* LCCN: n88141631
* NK ČR: jx20040906001
* VIAF: 72945854
* WorldCat: lccn-n88141631
**Jozef Barši** (pôv. Neumann; \* 24. február 1810, Janova Lehota - † 18. február 1893, Budapešť) bol rímskokatolícky kňaz, publicista a pedagóg.

Životopis
---------

Narodil sa v rodine riaditeľa školy Jozefa Neumanna a jeho manželky Anny. Študoval na gymnáziu v Kremnici, Banskej Štiavnici, Ostrihome, filozofiu v Nitre, teológiu v Pešti. V roku 1832 získal titul PhDr. v roku 1870 sa stal členom korešpondentom UAV. Rímskokatolícky kaplán v Dobrej Nive, Jastrabej, Nitrianskom Pravne, od 1834 v Tajove, 1835 vychovávateľ, 1836 tajomník banskobystrického biskupa, 1837 kurát v Miláne, 1840 administrátor v Krupine, 1842 v Košiciach, 1846 farár v Bicske.

Za básne a články uverejnené počas maďarskej revolúcie 1848 – 1849 v Pešti Hírlap bol v septembri roku 1849 odsúdený na trest smrti, trest mu bol pozmenený na 20 rokov väzenia. Bol väznený v Olomouci a v roku 1856 amnestovaný. V roku 1862 konvertoval na reform. vieru, 1867 pracovník Uhorského štatistického úradu. Autor článkov a štúdií z oblasti národohospodárstva, kultúry, politiky, náboženstva, školstva a štatistiky, príležitostnej poézie. Prekladal z angličtiny a nemčiny.

Literatúra
----------

* BARŠI, Jozef. In:  *Biografický lexikón Slovenska*. Zväzok I A – B. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2002. 638 s. ISBN 80-89023-16-9. S. 239 – 240.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike pokrstený ako **Josephus Neumann**

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0001 0908 0148
* PIM: PIM44299
* VIAF: 61963487
**Jozef Baraník** (\* 6. december 1903, Rajec – † 24. september 1983, Žilina) bol slovenský pedagóg a fyzik.

Život
-----

Jozef Baraník sa narodil v Rajci. Po skončení reálky v Žiline študoval na Karlovej univerzite v Prahe aprobáciu matematika a fyzika pre stredné školy. V roku 1928 sa stal členom JČMF a na ustanovujúcej schôdzi pobočky JČSM v Žiline 17. novembra 1956 bol zvolený za predsedu pobočky. Svojou aktívnou činnosťou sa pričinil o úspešný rozvoj pobočky, ktorú bolo možné zaradiť medzi najaktívnejšie v bývalej ČSR.

Ako pedagóg pôsobil na stredných školách v Košiciach a v Žiline, kde vykonával funkciu krajského inšpektora. Ako učiteľ vo svojej odborno-výchovnej práci viac inklinoval k fyzike. Vychoval generácie žiakov, ktorí sa v praktickom živote venovali spoločensko-prospešnej činnosti.

Zomrel 24. septembra 1983 v Žiline.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.
**Big Five model** (alebo aj veľká päťka) je model, ktorý sa v psychológii používa na popísanie osobnosti človeka. Tvrdí, že osobnosť každého človeka sa dá popísať prostredníctvom piatich charakteristík. Využíva pri tom zložité štatistické metódy.

Táto teória sa rozvíja už 50 rokov. Na začiatku bol výskum, ktorý uskutočnil D. W. Fiske (1949), ďalej ho rozvíjali (1967), Smith (1967), Goldberg (1981), a McCrae & Costa (1987).
 V deväťdesiatych rokoch sa stal jedným z najúspešnejších konceptov modernej psychológie osobnosti.

Autormi slovenskej verzie päťfaktorového inventára NEO-FFI sú profesor Ruisel a profesor Halama.

Z čoho sa skladá Big Five model
-------------------------------

Big Five konkrétne tvoria neurotizmus, extraverzia, otvorenosť, prívetivosť, a svedomitosť. 

V súčasnosti sa výskumníci zhodujú na týchto charakteristikách:


|  |  |
| --- | --- |
| neurotizmus | nepokojný – pokojný

zraniteľný – odolný
neistý – istý |
| extraverzia | samotársky – spoločenský

tichý – veľavravný
inhibovaný – spontánny |
| otvorenosť | konvenčný – originálny

bojácny – odvážny
konzervatívny – liberálny |
| prívetivosť | pudlivý – srdečný
nesúcitný – súcitný
sebecký – nesebecký  |
| svedomitosť | starostný – opatrný
nespoľahlivý – spoľahlivý
nedbalý – svedomitý |

Neurotizmus alebo emocionálna labilita zahŕňa tendenciu prežívať často negatívne pocity ako strach, hnev, vina, smútok. Neurotickí ľudia sú impulzívni a majú menšiu odolnosť voči stresu. Prispôsobovanie sa nie je ich silná stránka ani obľúbená činnosť, zmeny nemajú radi. Opakom je emocionálna stabilita.

Extraverzia v tomto chápaní znamená spoločenskosť, komunikatívnosť, optimizmus, prejavovanie pocitov navonok, aktivitu a podnikavosť, schopnosť presadiť sa, kontakty s ľuďmi, ale aj vzrušivosť a impulzivitu. Opak je introverzia.

Prívetivosť sa tiež týka najmä vzťahov s druhými ľuďmi. Ide o pozitívny vzťah k ľuďom, o vieru v ich dobro, o snahu pomôcť. Takéto osoby sú trpezlivé v kontakte s druhými, ústretové, chápajúce, sú to vynikajúci tímoví hráči. Protipólom sú egoisti s malou mierou empatie a nechuťou spolupracovať.

Otvorenosť (pre skúsenosť) hovorí o zvedavosti, tvorivosti, fantázii, miere zaujatia okolím. Otvorení ľudia v tomto kontexte sú experimentátori, inteligentní, kritickí v tom dobrom slova zmysle, zvyknú byť nekonvenční.

Svedomitosť zahŕňa cieľavedomosť, pevnú vôľu, disciplínu, spoľahlivosť, vysoké nároky. Ľudia s vysokou svedomitosťou sú systematickí, presní a ctižiadostiví. Opakom je ľahostajný postoj, pôžitkárstvo, nespoľahlivosť.

Referencie
----------

1. ↑   *Veľká päťka našich vlastností* [online].. Dostupné online.
2. ↑   *The Big Five Personality Dimensions* [online].. Dostupné online.
3. ↑   *NEO päťfaktorový osobnostný inventár* [online].. Dostupné online.
4. ↑   *Psychológia osobnosti* [online].. Dostupné online.
Big Mac
**Big Mac index** je cenový index tvorený (iba) cenou sendviča Big Mac prerátanou aktuálnym menovým kurzom na americký dolár. Slúži na porovnanie cien sendviča Big Mac spoločnosti McDonald’s v rôznych štátoch a okrem toho ako veľmi zjednodušený ukazovateľ podhodnotenia či nadhodnotenia jednotlivých svetových mien voči americkému doláru, ak sa za referenčný stav považujú hypotetické menové kurzy podľa teórie parity kúpnej sily.

Zostavuje ho každoročne (aj častejšie) časopis The Economist od roku 1986. 

Na základe teórie parity kúpnej sily by identické výrobky mali v rôznych krajinách sveta po prepočte trhovými menovými kurzami (a ignorovaní transakčných nákladov) stáť rovnako. Porovnaním skutočnej ceny po prepočte trhovými menovými kurzami a hypotetickej ceny, ktorá by spĺňala paritu kúpnej sily s USA, možno z indexu odvodiť, ako sú "cenové hladiny" (ak predpokladáme, že jediný tovar na trhu je tento sendvič) jednotlivých štátov sveta podhodnotené alebo nadhodnotené voči "cenovej hladine" USA.

Big Mac Index z 9.6.2005
------------------------

| Štát | Cena v dolároch | Rozdiel oproti USA (%) |
| --- | --- | --- |
| USA | 3,06 |  |
| Austrália | 2,50 | -18 |
| Spojené kráľovstvo | 3,44 | +12 |
| Kanada | 2,63 | -14 |
| Čína | 1,27 | -59 |
| Česko | 2,30 | -25 |
| Eurozóna | 3,58 | +17 |
| Maďarsko | 2,60 | -15 |
| Japonsko | 2,34 | -23 |
| Rusko | 1,48 | -52 |
| Švajčiarsko | 5,05 | +65 |
| Turecko | 2,92 | -5 |

Big Mac Index z 12. januara 2017
--------------------------------

| Štát | Cena v dolároch | Cena v miestnej mene |
| --- | --- | --- |
| USA | 5,06 |  |
| najdrahšie |
| Švajčiarsko | 6,35 | 6,50 CHF |
| Norsko | 5,67 | 49 NOK |
| Švedsko | 5,26 | 48 SEK |
| Venezuela | 5,25 | 3550 VEF |
| Brazilia | 5,12 | 16,5 BRL |
| najlacnejšie |
| Egypt | 1,46 | 27,49 EGP |
| Ukrajina | 1,54 | 42 UAH |
| India | 1,62 | 100 RUP |
| Malaysia | 1,79 | 8 MYR |
| Južná Afrika | 1,89 | 26,32 ZAR |
| Rusko | 2,15 | 130 RUB |

Externé odkazy
--------------

* Domovská stránka
**Skupina Amor** je skupina planétok, ktorých dráhy sa nachádzajú v blízkosti dráhy Zeme pomenovaná po planétke 1221 Amor. Približujú sa k zemskej dráhe zvonka, ale nekrižujú ju. Väčšina Amorov križuje dráhu Marsu. Dva prirodzené satelitu Marsu, Fobos a Deimos môžu byť pôvodne planétkami skupiny Amor, ktoré Mars zachytil pri ich prelete.

Medzi najznámejších členov tejto skupiny patrí 433 Eros, čo je prvá planétka, okolo ktorej obiehala a na ktorej neskôr pristála umelá sonda (NEAR Shoemaker).

V súčasnosti je známych vyše 1200 planétok skupiny Amor, avšak necelých 200 je očíslovaných a len niečo vyše 50 je aj pomenovaných.

Najznámejšie planétky skupiny Amor
----------------------------------

| Názov | Rok objavu | Objaviteľ |
| --- | --- | --- |
| 3908 Nyx | 1980 | Hans-Emil Schuster |
| 1221 Amor | 1932 | Eugène Joseph Delporte |
| 1036 Ganymed | 1924 | Walter Baade |
| 887 Alinda | 1918 | Max Wolf |
| 719 Albert | 1911 | Johann Palisa |
| 433 Eros | 1898 | Gustav Witt |


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portálPortál slnečná sústava |
Kvantovaný signál
Vzorkovaný signál
Digitálny signál
**Diskrétny signál** je daný funkciami definovanými len v diskrétnych časových okamihoch a tvorí tak postupnosť funkčných hodnôt. Tým sa líši od analógového signálu, ktorý je daný spojitými funkciami spojitého času.

Druhy
-----

Diskrétny signál je signál, ktorý sa na rozdiel od spojitého signálu vyznačuje určitým druhom nespojitosti. Nespojitosť môže byť v hodnote (*kvantované signály*) alebo v čase (*vzorkované signály*). Signály nespojité v hodnote i v čase sa spravidla nazývajú *digitálne signály*.

### Kvantovaný signál

Kvantovaný signál je signál, ktorého hodnota nemá spojitý priebeh, ale sa mení skokom, pričom nadobudne len obmedzený počet úrovní. Ku zmene hodnoty signálu môže dôjsť v ľubovoľnom čase. Tento signál vzniká obvykle kvantovaním analógového signálu.

### Vzorkovaný signál

Vzorkovaný signál je signál, ktorý nie je spojitý v čase. Vytvára sa postupnosťou vzoriek, ktoré obecne môžu nadobudnúť ľubovoľnú hodnotu. Tento signál vzniká obvykle vzorkovaním analógového signálu, pričom počet vzoriek za sekundu udáva vzorkovacia frekvencia.

### Digitálny signál

Digitálny signál je signál, ktorý je vzorkovaný a následne kvantovaný. Vytvára sa postupnosťou vzoriek, ktoré môžu nadobudnúť len obmedzený počet hodnôt.

Diskrétna veličina
------------------

V prípade, že hovoríme o diskrétnej veličine, hovoríme o veličine, ktorá môže nadobudnúť len určité hodnoty, medzi ktorými sú tzv. časové medzery. Ako príklad nám slúži hod hracou kockou, čiže čísla 1,2,3,4,5,6.

Pozri aj
--------

* Digitalizácia
* Číslicovosť
* Analógovo-digitálny prevodník
**Stredoázijská futbalová asociácia** (angl. *Central Asian Football Association*, skr. CAFA) je strešná organizácia pre stredoázijský futbal, futsal a plážový futbal. Federácia bola založená v roku 2015 a združuje 6 stredoázijských krajín (CAFA). Sídli v meste Dušanbe v Tadžikistane a jej predsedom je Rustam Emomali z Tadžikistanu. CAFA je jednou z členských federácii Ázijskej futbalovej konfederácie (AFC).

História
--------

CAFA bola založená a schválená 9. januára 2015 Ázijskou futbalovou konfederáciou. Na čele založenia CAFA stála Iránska futbalová federácia po sporoch s členmi Západoázijskej futbalovej federácie. Členovia šiestich krajín sa 10. mája 2014 stretli s prezidentom AFC Sheikhom Salmanom, aby hovorili o vytvorení novej ázijskej futbalovej zóny. Na mimoriadnom kongrese AFC 9. júna 2014 v Sao Paule bol plán novej zóny schválený kongresom. Majstrovstvá CAFA vo futbale sa od vzniku federácie ani raz neodohrali. V roku 2018 mal majstrovstvá zorganizovať Taškent no neodohrali. CAFA ale organizuje Majstrovstvá CAFA žien vo futbale.

Členské štáty
-------------

| Štát | Federácia | Vznik | Vstup do CAFA |
| --- | --- | --- | --- |
| Afganistan Afganistan | Afghanistan Football Federation | 1933 | 2015 |
| Irán Irán | Football Federation of Iran | 1920 | 2015 |
| Kirgizsko Kirgizsko | Football Federation of Kyrgyz Republic | 1946 | 2015 |
| Tadžikistan Tadžikistan | Tajikistan National Football Federation | 1946 | 2015 |
| Turkménsko Turkménsko | Football Federation of Turkmenistan | 1992 | 2015 |
| Uzbekistan Uzbekistan | Uzbekistan Football Federation | 1946 | 2015 |

Súťaže
------

* Majstrovstvá CAFA vo futbale do 18 rokov
* Majstrovstvá CAFA žien vo futbale

Momentálne nie je známe či sa v najbližšej dobe podarí zorganizovať aj Majstrovstvá CAFA vo futbale.

Referencie
----------

1. ↑   *AFC President to assume Fifa Vice-Presidency | Goal.com* [online]. www.goal.com, [cit. 2022-01-09]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* CAFA – oficiálna stránka

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Central Asian Football Association na anglickej Wikipédii.*
Svetové dedičstvo UNESCOSvetové dedičstvo UNESCO

**Rádiová stanica vo Varberg** je technická stavba v juhozápadnom Švédsku. Nachádza sa pri obci Grimeton, komúna Varberg, kraj Halland.

Zachovalá rádiová stanica, postavená v rokoch 1922 až 1924, bezdrôtovo prenášala informácie pomocou dlhých vĺn z/do Severnej Ameriky (predovšetkým komunikovala so stanicou na Long Island). V 20. až 40. rokoch 20. storočia prenášala telegramy s využitím Morseovej abecedy. Dnes je technickou pamiatkou so zachovalým tzv. Andersonovým alternátorom - predelektronickým rádiovým vysielačom. Prístroje sú stále prevádzkyschopné a raz za rok sa vykonáva ich skúška. V areáli stanice sa nachádza šesť vysielacích veží v rozpone 380 m, každá o výške 127 m.

V roku 2004 bola zapísaná na zoznam svetového dedičstva UNESCO.

Galéria
-------

* 
* 
* 
*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Rádiová stanica vo Varbergu**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Rádiová stanice ve Varbergu na českej Wikipédii.*

  


| * z
* d
* u
Švédske pamiatky na zozname svetového dedičstva UNESCO |
| --- |
| 
* Palác Drottningholm
* Birka a Hovgarden
* Železiarne Engelsberg
* Skalné rytiny v Tanume
* Skogskyrkogården
* Visby
* Gammelstad
* Laponsko
* Karlskrona – námorný prístav
* Poľnohospodárska krajina na juhu ostrova Öland
* Höga kusten
* Ťažba medi v okolí mesta Falun
* Rádiová stanica vo Varbergu
* Struveho geodetický oblúk
* Zdobené farmy v Hälsinglande

 | Vlajka Švédska |
**Skrutkový zdvihák** je typ zdviháku.
Bremeno spočíva na voľne otočnej hlavici samosvornej skrutky 6, ktorá slúži sa rýchle nastavenie výšky zdviháka.
Hlavné súčiastky zdviháka sú: otočná, jednoduchá, samosvorná skrutka (vreteno) z ocele 11501 alebo 11601 a matka, ktorá sa posúva vo vedení telesa zdviháka. Váha bremena sa zachyťuje jednosmerným osovým valivým ložiskom. Obsluhovač pôsobí na rukoväť kľuky silou Pk. Na konci hriadeľa kľuky je pastorok, ktorý zaberá do základného kuželového kolesa spojeného s vretenom.
Ak má byť zdvihák samosvorný, tj. Ak bremeno nemá klesať, keď obsluhovač prestane pôsobiť silou Pk na rukoväť kľuky, musí byť uhol spútania skrutkovice na strednom priemere skrutky {\displaystyle \gamma \leq \varphi }, kde \varphi  je trecí uhol. Účinnosť skurkotvých zvihákov je malá; {\displaystyle \eta } = 0,25 až 0,40.

Galéria
-------

* Drevené zdviháky z 19. a začiatku 20. storočia.Drevené zdviháky z 19. a začiatku 20. storočia.
* 
* Nožnicový zdvihákNožnicový zdvihák

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Skrutkový zdvihák**
Súradnice: 16°03′00″S 61°40′00″Z﻿ / ﻿16,05000°S 61,66667°Z﻿ / 16.05000; -61.66667

**Soufrière** je názov aktívneho stratovulkánu, nachádzajúceho sa na západnej polovici ostrova Guadeloupe. S výškou 1 467 m je to zároveň najvyšší vrch Malých Antíl. Vek vulkánu sa odhaduje na 200 000 rokov. Približne pre 100 000 rokmi sa následkom plínijskej erupcie vytvorila kaldera, neskôr v nej vyrástol nový kráter. Po dvoch kolapsoch kaldery (pred 11 500 a 3 100 rokmi) nadobudla sopka súčasný tvar.

Erupcie
-------

Soufrière je pomerne pokojne eruptujúci vulkán, na rozdiel od *nedaľekého suseda* - sopky Soufrière Hills na Montserrate. Prvé historicky zaznamenané erupcie sú z roku 1690, odvtedy vybuchla asi sedemkrát. Posledná erupcia z roku 1976 si vyžiadala evakuáciu obyvateľov mesta Basse-Terre. O tejto erupcii bol natočený aj dokumentárny film Wernera Herzoga - *La Soufrière*.

Turistika
---------

Sopka sa nachádza v Národnom parku Guadeloupe a je jeho najvyšším vrcholom. Na vrchol vedie viacero turistických trás.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **stratovulkán Soufrière**.

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu - stratovulkán Soufrière na Global Volcanism Program (po anglicky)


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Francúzsky portál |
**ARO** (**Auto România**) bola automobilka zaoberajúca sa výrobou off-roadov, ktorá sídlila v meste Câmpulung v Rumunsku.

História
--------

Rumunská továreň vyrobila prvý terénny automobil, 57 IMS, v roku 1957. V roku 1959 sa začala výroba modelu M 59. V roku 1964 sa začal predávať model M 461, ktorý bol určený na vývoz a predalo sa ho celkom 53 000 kusov do 55 krajín sveta.

Od roku 1972 sa vyrábal rad ARO 24 v celkovo piatich prevedeniach. V roku 1980 sa začalo s výrobou automobilov ARO 10. V osemdesiatych rokoch sa začali tiež montovať dieselové motory a v roku 1989 motory na zemný plyn. V roku 1997 sa začalo s výrobou vojenských vozidiel ARO Dragon.

Dodnes vyrobila firma 380 000 vozidiel, väčšina produkcie bola určená na export. Spoločnosť ohlásila bankrot v roku 2006.

Modely
------

ARO M 461 (1961)
ARO 244
ARO 10 (1980)
* ARO IMS
	+ IMS 57
	+ M 59
	+ M 461
* ARO 24
	+ Aro 240
	+ Aro 241
	+ Aro 242
	+ ARO 243
	+ ARO 244
	+ ARO 246

Rad 32
* Aro 324
* ARO 328 Maxi-Taxi

Rad 33
* ARO 330 N
* ARO 35 S
* ARO 35 M

* ARO 10
	+ SUV
		- ARO 10.1
		- ARO 10.4
		- ARO 10 Spartan
		- ARO 11.4
	+ Ľahké úžitkové vozidlá
		- ARO 10.2
		- ARO 10.3
		- ARO 10.6 pick-up
		- ARO 10.9
		- ARO 10.0
		- ARO 11.9

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku ARO (automobilka) na českej Wikipédii.*
**Rákeš Šarma** (\* 13. január 1949, Patiala, India) je prvý kozmonaut z Indie.

Život
-----

### Mladosť a výcvik

V roku 1966 začal študovať na Národnej akadémii obrany (Khadakvasla National Defense Academy), po úspešnom zakončení v roku 1970 slúžil v armáde vo viacerých leteckých útvaroch, lietal na moderných strojoch. Potom sa stal testovacím pilotom. Prihlásil sa na výzvu medzi adeptov na kozmonautov, prešiel sitom 240 záujemcov a roku 1982 odišiel do Hviezdneho mestečka do Bajkonuru, vtedy v ZSSR. Tu sa naučil po rusky a získal potrebný výcvik. Po dvoch rokoch sa stal 138. kozmonautom Zeme.

### Let do vesmíru

Na jar roku 1984 sa stal prvým indickým kozmonautom, ktorý dostal príležitosť zúčastniť sa misie do vesmíru. Letel na lodi Sojuz T-11 z Bajkonuru spoločne s dvojicou Jurij Malyšev a Gennadij Strekalov, obaja kozmonauti ZSSR. Po 24 hodinách sa pripojili k orbitálnej stanici Saľut 7, kde už bola pripojená ďalšia loď Sojuz. Tam spoločne so stálou posádkou stanice (Oleg Aťkov, Leonid Kizim, Vladimir Soloviov) zvládli 12 pripravených sovietsko – indických experimentov a sám Rákeš trikrát denne predvádzal množstvo pozícii pri cvičení jógy. Po týždni prestúpili do lode Sojuz T-10 a pristáli na území Kazašskej SSR. 

* Sojuz T-11, Saľut 7, Sojuz T-10 (3. apríl 1984 – 11. apríl 1984)

Po lete
-------

Po pristátí a odpočinku na Bajkonure odleteli do Moskvy, kde od Černenka prevzali vyznamenania Hrdina Sovietskeho zväzu. Po čase sa celá trojica dostala spoločne aj do Indie. V roku 1977 bol hlavným testovacím pilotom v Hindustan Aeronautics, Bombaj, India. V roku 2006 vydal prehlásenie, že je pripravený letieť v pripravovanej expedícii Indie na Mesiac.

Zdroje
------

### Literatúra

* Milan Codr. *Sto hvězdných kapitánů*. [s.l.] : Práce, 1982.

### Externé odkazy

* (po česky) Rákeš Šarma v encyklopédii SPACE-40
* (po česky) Šarma, R. v Malej encyklopédii kozmonautiky
**Lykinos** (starogr. *Λυκῖνος* – *Lykinos*) bol olympijský víťaz v boxe dorastencov v 5. stor. pred Kr.

Lykinos z Élidy bol v Olympii korunovaný vencom za víťazstvo v boxe dorastencov pravdepodobne na 87. hrách v roku 432 pred Kr. Box dorastencov sa stal olympijskou disciplínou na 41. hrách v roku 616 pred Kr. Antický box (pygmé) mal voľnejšie pravidlá ako dnešný. Okrem držania súpera, chmatov a úderov na pohlavné orgány, sa v princípe dovoľovalo takmer všetko. Boxer mal päste ovinuté remencami a zápasil vo vyhradenom priestore. Súboj trval tak dlho, kým sa neskončil pre jedného zo súperov víťazstvom.

Staroveký grécky cestovateľ a spisovateľ Pausanias zaznamenal, že sochu élidkeho Lykina videl v posvätnom okrsku olympijskej *Altidy*. Pausanias o tom uvádza: „*Pri Alkainetových synoch stoja dipajský Gnathón z kraja Mainalov a élidský Lykinos. Rovnako aj im bolo dopriate premôcť chlapcov na olympijských hrách v pästnom súboji.*"

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  *Los Deportes: Orígenes, evolución y etapa olímpica*, str. 28.
2. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,7,9.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 66-602-22-8.6. S. 378.
4. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 247.
6. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 145-146.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Lepidokrokit** je minerál kryštalizujúci v rombickej sústave, chemicky hydroxid-oxid železitý – γ-FeO(OH).

Charakteristika
---------------

Tento minerál môže vytvárať polokovové tenké tabuľkovité krystály, častejšie sa však vyskytuje v celistvej alebo vláknitej podobe. Má tmavočervenú až hnedočervenú farbu a oranžový vryp. Je to priehľadný minerál s polokovovým leskom.

Vznik
-----

Vzniká ako sekundárny minerál spolu s goethitom a ďalšími minerálmi tohto typu.

Poznávanie
----------

Lepidokrokit nadobúda po zahriatí výrazné magnetické vlastnosti. Veľmi pomaly sa rozpúšťa v kyseline chlorovodíkovej a pomerne rýchlo v kyseline dusičnej.

Výskyty na Slovensku
--------------------

* Betliar
* Krásnohorské Podhradie
* Smolník
* Závadka
* Zlatá Baňa

Pozri aj
--------

* Zoznam minerálov

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Lepidokrokit**

Externé odkazy
--------------

* Mineraly.sk – zdroj, z ktorého (pôvodne) čerpal tento článok.
* Lepidokrokit na www.mindat.org
**Potravinársky priemysel** alebo **potravinárstvo** je spracovateľské ekonomické odvetvie, ktoré sa zaoberá spracovaním poľnohospodárskych výrobkov z takzvanej prvovýroby hromadným spôsobom a masovou výrobou potravín. Pracovník v potravinárstve sa nazýva *potravinár*.

Od začiatku 20. storočia prešiel potravinársky priemysel búrlivým rozvojom na základe zvýšenia produktivity poľnohospodárskej produkcie postupnou mechanizáciou a od prvých mechanických a poloautomatických liniek sa rozvinul do plnoautomatizovanej masovej výroby a rozčlenenia na jednotlivé odbory potravinárstva. V posledných rokoch 20. storočia sa čiastočne vrátil k produkcii v malých sériách a diverzifikoval podľa prvovýroby na lokálne tradičné výroby, biopotravinárstvo a bezodpadové technológie spracovania potravín.

Jednotlivé odbory potravinárskeho priemyslu na Slovensku
--------------------------------------------------------

* mäsopriemysel
* priemysel mlieka a výroby syrov
* mlynský a pekárenský priemysel
* cukrovarnícky priemysel
* liehovarnícky priemysel
* pivovarnícky priemysel
* konzervárenský priemysel
* vinárstvo
* hydinársky priemysel
* cukrovinkárstvo
* škrobárne
* ovocinárstvo
* mraziarne a spracovanie rýb
* priemysel tukov a jedlých olejov
* výroba nealko nápojov a stáčanie minerálnych vôd
Súradnice: 48°35′26″S 20°05′41″V﻿ / ﻿48,59056°S 20,09472°V﻿ / 48.59056; 20.09472

**Rákoš** (iné názvy: **Kövi**, **Kovi-Kameňany**; historické názvy: Rákos, Rakoswar, Kövi (Kuy, Kwi, Kewy)) je zrúcanina hradu, ktorá sa nachádza severne od obce Rákoš (lokalita Zámčok/Zámček) v okrese Revúca (býv. Gemerská župa). Dispozíciou ide o gotický hrad.

Dejiny
------

Hrad pochádza z poslednej tretiny 13. storočia. Výstavbu hradu realizoval Detrik z rodu Ákošovcov, ktorý nadväzoval na politiku Bela IV. ktorý po mongolskom vpáde do Uhorska podporoval výstavbu hradov. Hrad sa v písomných prameňoch objavuje po prvý raz v roku 1318. V listine z roku 1367 sa však spomína len miesto hradu, pravdepodobne bol dlhšie nevyužívaný. V poslednej tretine 14. storočia došlo k jeho obnoveniu, majiteľmi boli Bubekovci. V roku 1470 bol daný ako záloha Zápoľskovcom, v druhej tretine 16. storočia ho získali Bubekovci späť. V dokumentoch z rokov 1558 a 1567 sa hrad spomína ako opustený, viac obnovený nebol.

Zachované mená kastelánov: 1461 Tomáš zo Skerešova, 1523 Ján z Tornale.

K hradnému panstvu patrili obce: Sirk, Rákoš, Turčok, Nandraž, Kameňany, Držkovce, Licince, Leváre.

Opis hradu
----------

Hrad dômyselne využíval prírodnú dispozíciu, keď skalné lavice tvorili obranný prvok alebo priamo steny objektov hradu. Lichobežníkový palác tvoril najvyššie miesto hradu. Na jeho severnej strane bola priekopa. Na južnú stranu paláca nadväzovalo nádvorie. Vstup do hradu bol z východnej strany. Hrad nemal studňu (kvôli skalnému podložiu), ako zdroj vody slúžila do sklady vytesaná cisterna.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy hradov a zámkov* [PDF online]. Úrad geodézie, kartografie a katastra Slovenskej republiky, rev. 2017-03-28, [cit. 2020-09-03]. Dostupné online.
2. 1 2 3  RÁKOŠ. In: PLAČEK, Miroslav; BÓNA, Martin. *Encyklopédia slovenských hradov*. Preklad Daniela Marsinová. 1. slov. vyd. Bratislava : SLOVART, 2007. 391 s. ISBN 978-80-8085-287-0. S. 250.
3. 1 2 3 4  SLIVKA, Michal; VALLAŠEK, Adrian. *Hrady a hrádky na východnom Slovensku*. 1. vyd. Košice : Východoslovenské vydavateľstvo, 1991. 272 s. ISBN 80-85174-42-1. S. 186 – 187.
4. 1 2 3 4 5  TIHÁNYIOVÁ, Monika. RÁKOŠ. In: DVOŘÁKOVÁ, Daniela, a kol. *Stredoveké hrady na Slovensku : život, kultúra, spoločnosť*. 1. vyd. Bratislava : Veda; Historický ústav SAV, 2017. 511 s. ISBN 978-80-224-1608-5. S. 369 – 370.
5. ↑  RÁKOŠ. In:  *Súpis pamiatok na Slovensku*. 1. vyd. Zväzok 3 R – Ž. Bratislava : Obzor, 1969. 568 s. S. 14 – 15.

Autoritné údaje: * SNK: 101471
* VIAF: 201156563463623240825
Súradnice: 48°46′42″S 17°50′10″V﻿ / ﻿48,7783333°S 17,8361111°V﻿ / 48.7783333; 17.8361111

**Kobela** je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Biele Karpaty.

Nachádza sa v katastrálnom území mesta Nové Mesto nad Váhom v okrese Nové Mesto nad Váhom v Trenčianskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1988 a novelizované v roku 2009 na rozlohe 6,0375 ha. Ochranné pásmo nebolo určené. Na území rezervácie platí 4. stupeň ochrany.

Predmetom ochrany sú: *biotopy európskeho významu: suchomilné travinno-bylinné a krovinové porasty na vápnitom substráte (6210) a xerotermné kroviny (40A0) a druhy európskeho významu: poniklec veľkokvetý (*Pulsatilla grandis*), priadkovec trnkový (*Eriogaster catax*) a spriadač kostihojový (*Callimorpha quadripunctaria*).*

Referencie
----------

1. ↑  Kobela. In:  *Zoznam osobitne chránených častí prírody SR* [online]. Banská Bystrica: Štátna ochrana prírody SR. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Kobela v Zozname osobitne chránených častí prírody SR
* Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kobela (přírodní rezervace) na českej Wikipédii.*
**Seán Fortune** (\* 1953/1954, New Ross, Írsko – † 13. marec 1999) bol írsky rímskokatolícky kňaz, obvinený a súdený za pohlavné zneužívanie chlapcov. 

Už v diecéznom seminári sa ukázalo, že zneužíva deti, napriek tomu bol vysvätený za kňaza.

Fortune zneužíval deti ako kňaz v dedine Poulfour v grófstve Wexford, v Belfaste a v Dundalku. 

V marci 1999 spáchal samovraždu v New Ross. V tom čase bol obvinený z pohlavného zneužívania v šesťdesiatich šiestich prípadoch, zneužil dvadsaťdeväť chlapcov. Niekoľko dní pred samovraždou bol prepustený z väzby. 

V marci 2002 vysielala stanica BBC dokumentárny program „Žaloba proti pápežovi" o podrobnostiach prípadu a o nečinnosti diecézy vo Fernse, čo viedlo k odstúpeniu biskupa Brendana Comiskeyho. Biskup opisoval Seána Fortuna ako človeka, s ktorým sa nedalo vychádzať.

Z vyšetrovania vyplynulo, že dve z obetí Seána Fortuna spáchali samovraždu.

Externé odkazy
--------------

* Bleeding the Church
* Pravda, 25.10.2005, Írska cirkev tajila sexuálne škandály

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 4218 5729
* LCCN: no2001021541
* VIAF: 73500028
* WorldCat: lccn-no2001021541
Nositeľ Nobelovej cenyNositeľ Nobelovej ceny
**Paul Sabatier** (\* 5. november 1854, Carcassonne, Francúzsko – † 14. august 1941, Toulouse) bol francúzsky chemik. Je nositeľom Nobelovej ceny za chémiu spolu s Victorom Grignardom v roku 1913 za jeho metódu hydrogenácie organických zlúčenín.

Sabatierove prvé štúdie obsahovali termochémiu síry a kovových sulfátov, tento výskum využil aj pri svojej dizertačnej práci. V Toulouse pokračoval vo fyzikálnych a chemických experimentov síry, chlóru, chrómanu a medi. Taktiež študoval soli a kyslíkatú zložku dusíkatých a nitrózodimetylanilínových kyselín a uskutočnil základný výskum rozdelenia indexov a absorbovanie spektier.

Sabatier uľahčil priemyselné využitie hydrogenácie. V 1897 objavil katalytickú vlastnosť niklu pri hydrogenácii uhlíkatých molekúl.

Sabatier je známy pre svoj Sabatierov proces a jeho prácu *La Catalyse en Chimie Orgarnique* (*Katalyzátor v organickej chémii*) ktorá bola publikovaná v roku 1913. Spolu s Victorom Grignardom v roku 1912 získal Nobelovu cenu za chémiu.

Sabatier bol ženatý a mal 4 dcéry, jedna z nich sa vydala za známeho talianskeho chemika Emilia Pomilia.

| * z
* d
* u
Nositelia Nobelovej ceny za chémiu |
| --- |
| 
* Jacobus van ’t Hoff (1901)
* Hermann E. Fischer (1902)
* Svante A. Arrhenius (1903)
* William Ramsay (1904)
* Johann F. W. A. R. von Baeyer (1905)
* Ferdinand F. H. Moissan (1906)
* Eduard Buchner (1907)
* Ernest Rutherford (1908)
* Friedrich W. Ostwald (1909)
* Otto Wallach (1910)
* Maria Curieová-Skłodowská (1911)
* François A. V. Grignard / Paul Sabatier (1912)
* Alfred Werner (1913)
* Theodore W. Richards (1914)
* Richard M. Willstätter (1915)
* Fritz Haber (1918)
* Walther H. Nernst (1920)
* Frederick Soddy (1921)
* Francis W. Aston (1922)
* Fritz Pregl (1923)
* Richard A. Zsigmondy (1925)

 |
| 
* **1901 – 1925**
* 1926 – 1950
* 1951 – 1975
* 1976 – 2000
* 2001 – 2025

 |

Autoritné údaje: * BnF: 12560178r
* GND: 118793896
* ISNI: 0000 0001 2281 138X
* LCCN: n83828105
* NK ČR: hka20201062746
* SNK: 148890
* VIAF: 66581870
* WorldCat: lccn-n83828105
Achillea vypátrali medzi dcérami kráľa Lykoméda, autor:Gerard de Lairesse (1640–1711)
**Lykomédes** alebo **Lykomédés** (starogr. *Λυκομήδης* – *Lykomédes/iný prepis:Lykomédés*) je v gréckej mytológii syn boha Apolóna a Parthenopy, kráľ na ostrove Skyre.

Kráľ Lykomédes prijal vo svojom paláci mladého Achillea, aby ho na žiadosť jeho matky Thetidy schoval pred mykénskym kráľom Agamemnónom, ktorý ho chcel naverbovať do trójskej vojny. Achilles sa potom skrýval medzi jeho dcérami preoblečený za dievča, ale achájski králi Diomédes a Odyseus jeho úkryt vypátrali a prehovorili ho, aby sa k nim pridal.

Achilles sa za jeho pobytu medzi jeho dcérami, zaľúbil do Déidameie, ktorá mu po odchode porodila syna Neoptolema.

Lykomédes (podľa niektorých autorov iný, starší) mal spory s Théseom o majetok na ostrove Euboia. Keď sa s Théseom nevedel dohodnúť podľa svojho želania, pozval ho na prechádzku a zhodil ho z pobrežnej skaly do mora, kde sa utopil.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 7,4,1.
2. 1 2 3 4  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 276.
3. ↑  Quintus, *Posthomerica* 7,200-202.
4. ↑  Homér, *Iliada*, 19,321.
5. ↑  Apollodoros, *Epitome*, E,1,24.
**Skalný potok** je potok v Dolnom Zemplíne, v juhovýchodnej časti okresu Humenné a v severovýchodnej časti okresu Michalovce. Meria 5,8 km, je tokom VII. rádu a ústi do vodnej nádrže Zemplínska šírava.

Pramení vo Vihorlatských vrchoch, v podcelku Vihorlat, na východnom svahu Kyjova (821,1 m n. m.) v nadmorskej výške cca 660 m n. m. Na hornom toku tečie územím Vojenského obvodu Valaškovce, najprv severojužným smerom, po pribratí pravostranného prítoku z južného svahu Kyjova sa stáča na juhovýchod. Po opustení vojenského obvodu tečie prechodne severojužným smerom, pričom vstupuje do Východoslovenskej pahorkatiny, do podcelku Podvihorlatská pahorkatina. Tu pokračuje juhojuhozápadným smerom, z pravej strany priberá Tomášovský potok a preteká obcou Klokočov. V obci ešte priberá pravostranný Suchý potok a južne od obce sa v nadmorskej výške 113,7 m n. m. vlieva do Zemplínskej šíravy.

| * z
* d
* u
Vodné toky v medzipovodí Zemplínskej šíravy |
| --- |
| Vodné toky | 
* Bočný kanál
* Boháč
* Hrabový jarok
* Jovsiansky potok
* Kamenný potok
* Kusín
* Lomocký potok
* Myslina
* Porubský potok
* Remetský potok
* Skalný potok
* Sokolský potok
* Stará rieka
* Suchý potok
* Šíravský kanál
* Štôlniansky potok
* Tomášovský potok
* Trnavský potok
* Viniansky potok

 |
| Vodné plochy | 
* Jovsiansky rybník
* Kusínsky rybník
* Vinianske jazero

 |
O operete Johanna Straussa ml. pozri *Viedenská krv.*

***Wiener Blut*** je piatym albumom rakúskeho speváka Falco.

  

Falco chcel album pôvodne s inými producentmi nahrať, ale nakoniec sa obrátil opäť k bratom Bolland & Bolland, s ktorými produkoval šesť piesni. Štyri ďalšie piesne boli produkované Mende a Derouge, jednu pieseň produkoval Falco s Mal Luker.
Album obsadil v Rakúsku druhé miesto v hitparáde, v Nemeckú iba 8. miesto a vo Švajčiarsku miesto 12. Čo bolo obrovským sklamaním pre samotného Falca, ktorý svoju frustráciu začal riešiť alkoholom a drogami.

Venovanie
---------

Falco venoval album svojej domnelej dcéra Katharine-Bianca, a Justin Dylan.

Zoznam skladieb
---------------

1. „Wiener Blut" 1
2. „Falco Rides Again" 1
3. „Untouchable" 1
4. „Tricks" 1
5. „Garbo" 1
6. „Satellite to Satellite" 1
7. „Read a Book" 2
8. „Walls of Silence" 2
9. „Solid Booze" 2
10. „Sand am Himalaya" 2
11. „Do it Again" 3

* 1 produkované Bolland & Bolland
* 2 produkované Gunther Mende a Alexander C. Derouge
* 3 produkované Falco a Mal Luker, v orginále Steely Dan
***Lycaenops*** bol rod z vyhynutej čeľade Gorgonopsidae z taxónu Gorgonopsia patriaceho medzi teriodonty. Vynikal nápadne cicavcovitou stavbou tela. Dosahoval dĺžku asi jedného metra a žil pred 250 miliónmi rokov, to znamená v permskom období prvohôr v južnej Afrike.

Poznávacie znaky
----------------

V odbornom rodovom názve môžeme postrehnúť upozornenie na podobnosť s vlkom (grécky je vlk *lykos*) – jeho lebka do značnej miery pripomína lebku psa alebo vlka. Rezáky sú však pomerne dlhé, ale za nimi stáli dlhé zahnuté špicáky, ktoré vyčnievali z tlamy. Ostatné zuby potom už boli malé a tupo kuželovité. Stavba zubov prezrádza, že *Lycaenops* prijímal značne špecializovanú potravu, ktorú bolo nutné drviť alebo rozmieľať. Zatiaľ sa nezistilo, čo tou špecializovanou potravou mohlo byť, ale bola to pravdepodobne nejaká živá korisť (vzhľadom na špicáky). Končatiny boli vysoké, už podsunuté pod telo, nie posadené zo strán ako u jašterov. Boli prispôsobený rýchlemu behu a oveľa viac pripomínajú končatiny cicavcov ako plazov. *Lycaenops* a jeho príbuzní boli menej špecializovaný ako príslušníci taxónu Anomodontia a predpokladáme, že sa oveľa jednoduchšie prispôsobovali nárokom prostredia, a mohli byť teda rozšírený na ďaleko väčšom území.

Druhy
-----

* *Lycaenops angusticeps*
* *Lycaenops kingwilli*
* *Lycaenops ornatus*

Galéria
-------

* Počítačová rekonštrukcia vzhľaduPočítačová rekonštrukcia vzhľadu
* Lycaenops sp.*Lycaenops sp.*
* L. ornatus*L. ornatus*
Detail hlavy (zľava doprava):  
*P. scalare*, *P. altum*, *P. leopoldi*.
**Skalár** (po latinsky *Pterophyllum*) je rod rýb z čeľade cichlidovité bežne chovaný akvaristami.

Je to najznámejší rod spomedzi všetkých rodov cichlíd a patrí k najznámejším akvaristickým rodom vôbec. V slovenčine sa celý rod nazýva podľa jeho najznámejšieho zástupcu, druhu *Pterophyllum scalare*, skalár obyčajný. Skaláry pochádzajú z mäkkých kyslých vôd Amazonky. Potrebujú pomerne priestranné a vysoké akvárium, kde by sa mohli preháňať, ale aj rastliny, aby sa mohli schovať. Vyhovuje im teplota okolo 24 °C.

Skaláry majú medzi cichlidami jedinečný tvar tela. Je kosoštvorcový, pričom horný a dolný roh kosoštvorca prerastá do dlhej závojovej chrbtovej a brušnej plutvy. Ďalší pár úzkych brušných plutiev majú veľmi dlhý a úzky. Základné sfarbenie ryby je strieborné. Jej telo často pokrývajú tmavé škvrny vytvárajúce viac či menej úhľadné zvislé pásy. Niektoré jedince sú úplne čierne, iné môžu obsahovať aj ružové až oranžové škvrny, či bodky na pltvách a chvoste, ktoré sa pri dopade svetla sfarbia na zeleno alebo modro.

Skaláry sú pokojné s výnimkou obdobia párenia. Rodičovský pár sa vzorne stará o znášku. V akváriu samička kladie priľnavé ikry na širokolisté rastliny (rod *Echinodorus*) alebo na rúrku z PVC vloženú do akvária. Nečakane môže využiť aj iné miesto, napríklad sklo akvária, alebo ohrievač. Rodičia strážia a ovievajú ikry, ktoré sa vyliahnu po jednom alebo dvoch dňoch. Ak si nesplnia úlohu, čo sa niekedy stáva pri prvom rozmnožovaní, treba ich odstrániť a víriť vodu (napr. vzduchovacím kamienkom), aby boli ikry zásobené čerstvou vodou. Plôdik nemá charakteristický tvar dospelých a niekoľko dní po narodení sa živí naupliami žiabronôžok. Bez ohľadu na to, či sa rozmnožovanie podarilo, alebo nie, rodičovský pár môže o niekoľko dní znášku zopakovať. Pohlavie skalárov sa rozoznáva ťažko a skôr podľa správania ako podľa vzhľadu.

Druhy
-----

* Skalár obyčajný, *Pterophyllum scalare*
* Skalár vysoký, *Pterophyllum altum*
* Skalár leopoldov, *Pterophyllum leopoldi*

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Skalár (rod)**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Skalár (rod)**
**Zákon prechodu kvantitatívnych zmien v kvalitatívne** je jeden zo základných zákonov materialistickej dialektiky, podľa ktorého kvantitatívne zmeny v určitej kvalite vedú pri prekročení jej miery k prechodu tejto kvality do inej prostredníctvom skoku.

Kvalita je vnútorná určenosť vecí a javov, organická jednota vlastností, znakov a zvláštností, ktorý daný jav odlišujú od iných. Kvalita je celostný, relatívne stály súhrn znakov, ktoré určujú vlastnosti resp. špecifikujú daný predmet. Neexistujú kvality ale len veci s kvalitami.

Kvalita a vlastnosť
-------------------

Vlastnosť je len jedna zo stránok daného predmetu resp. len čiastočná charakteristika. Kvantita je určenosť predmetov a javov, ktoré vyjadrujú počet vlastností, ktoré im prislúchajú. Kvantita a kvalita sú medzi sebou dialekticky späté. Narastaním množstva kvantitatívnych ukazovateľov príde k bodu, keď vec zmení svoju kvalitu. Táto zmena kvality sa môže diať dvomi spôsobmi a to buď evolučne (pozvoľne) alebo revolučne (skokom) - zákon večnej zmeny. Hneď ako vec zmení svoju kvalitu, táto kvalita sa stáva kvantitou v prospech vyššej kvality.

*Príklad:*

* zrážková činnosť: rozhorúčená zem - zo zeme sa vyparuje voda - stúpa a akumuluje sa - keď sa v oblaku kondenzuje začne pršať

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Martina Rázusa** je ulica v trenčianskej mestskej časti Sihoť.

História
--------

Ulica Martina Rázusa bola vybudovaná medzi dvoma svetovými vojnami ako hlavná os novovybudovaných sídlisk Sihoť I. a Sihoť II. Začína sa budovou Obchodnej akadémie Dr. Milana Hodžu architekta Ferdinand Silbersteina. Po pravej strane (smer z centra, od Námestia SNP) sa nachádzajú obchodné a bytové jednotky, ktoré dodávajú ulici charakter mestskej triedy. Na ľavej strane, za OA, boli neskôr vybudované bytové domy. Veliteľstvo tu mal aj Východný vojenský okruh ČSĽA, dnes tu sídlii Veliteľstvo Pozemných síl OS SR. Vystavaný bol vodný zdroj, ktorý je v prevádzke dodnes. Ulica sa končí pri budove Zimného štadiónu Dukla Trenčín.
V období socializmu bola ulica premenovaná na Gorkého ulicu.

Na ulici je umiestnený aj pamätník architektovi Ferdinandovi Silbersteinovi, ktorý sa pričinil o vhodné architektonické riešenie tejto časti mesta.

Dopravné riešenie
-----------------

Ulica je v celom profile riešená ako štvorpruhová, pre nižšiu frekventovanosť dopravy sa však využívajú 2 pruhy na premávku a zvyšné dva ako parkoviská, resp. zastávky MHD. Cesta je rozdelená zeleným pásom s vyššou výsadbou. Povrch vozovky je asfaltový. Dopravné napojenie na centrum verejnou dopravou je veľmi dobré, zastávky na ulici obsluhuje 11 liniek MHD, vrátane jednej nočnej.

Názvy
-----

* od vzniku - 1939: Benešova ulica
* 1939 - 1948: Rázusova ulica
* 1948 - 1991: Gorkého ulica
* 1991 - Ulica Martina Rázusa

Súradnice: 48°53′56″S 18°03′07″V﻿ / ﻿48,898783°S 18,052063°V﻿ / 48.898783; 18.052063