recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
prof. JUDr. **Ján Lazar**, DrSc. (\* 28. august 1934, Jakubov) je slovenský právnik a vysokoškolský pedagóg. Patrí k najvýznamnejším odborníkom na civilné právo, predovšetkým občianske právo.

Životopis
---------

Narodil sa v obci Jakubov, ktorá sa nachádza v okrese Malacky. V roku 1953 absolvoval osemročné gymnázium v Malackách. Následne v roku 1958 úspešne absolvoval štúdium na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Patril k žiakom významného profesora Štefana Lubyho. Na tejto fakulte pokračoval bezprostredne po štúdiu v pozícii asistenta na Katedre teórie a dejín štátu a práva. Po dvoch rokoch sa presunul na Katedru občianskeho práva. Tu získal titul kandidát vied (CSc.). V roku 1961 sa stal sudcom Okresného súdu Bratislava – mesto pre civilné veci. O rok neskôr absolvoval študijný pobyt na Viedenskej univerzite u významného rakúskeho profesora Fritza Schwinda. V roku 1967 sa stal docentom. V roku 1977 absolvoval vedeckovýskumný pobyt na Humboldtovej univerzite v Berlíne. Vďaka vedeckým výsledkom tohto pobytu získal titul doktor vied (DrSc.). Za profesora občianskeho práva bol vymenovaný v roku 1979.

Jeho práce vyšli nie len v slovenskom, ale i v nemeckom a ruskom jazyku. Bol členom občianskoprávnej sekcie Ministerstva spravodlivosti SR, kde pôsobil aj ako predseda. Taktiež bol členom Legislatívnej rady vlády SR. Dlhé roky sa venoval téme rekodifikácie súkromnoprávnych kódexov tak v rámci Československa, ako aj následne Slovenska. Bol dokonca predsedom komisie, ktorá sa touto problematikou zaberala. Patrí k zakladateľom Nadácie Štefana Lubyho, kde 10 rokov pôsobil ako predseda správnej rady. V súčasnosti pôsobí ako externý člen Katedry občianskeho a obchodného práva Právnickej fakulty Trnavskej univerzity.

Publikačná činnosť
------------------

* J. Lazar, Š. Luby *Zabezpečenie pohľadávok a ich uspokojenie*, Iura Edition, 2002, ISBN 80-89047-54-8
* J. Lazar a kol. *Základy občianskeho hmotného práva, 1. a 2. zväzok*, Iura Edition, 2004, ISBN 8080780846
* J. Lazar *Otázky kodifikácie súkromného práva*, Iura Edition, 2006, ISBN 80-8078-128-1
* J. Lazar a kol. *Návrh legislatívneho zámeru kodifikácie súkromného práva*, Ministerstvo spravodlivosti SR, 2008, ISBN 978-80-88931-88-1
* J. Lazar a kol. *Občianske právo hmotné 1+2*, Iura Edition, 2010, ISBN 9788080783464
* J. Lazar a kol. *Reforma súkromného práva v strednej a východnej Európe*, Iura Edition, 2010, ISBN 9788080783075
* J. Lazar a kol. *Občianske právo hmotné 1. a 2. zväzok*, IURIS LIBRI, 2014, ISBN 9788089635085
* J. Lazar a kol. *Občianske právo hmotné 1. a 2. zväzok*, IURIS LIBRI, 2018, ISBN 9788089635351

Referencie
----------

1. ↑   *Minister Harabin vymenoval členov komisie pre rekodifikáciu Občianskeho zákonníka* [online]. justice.gov.sk, [cit. 2017-12-14]. Dostupné online.
2. ↑   *Pri príležitosti storočnice prof. Štefana Lubyho st.* [online]. sav.sk, [cit. 2017-12-14]. Dostupné online.
3. ↑   *Externí členovia katedry* [online]. uninfos.truni.sk, [cit. 2017-12-14]. Dostupné online. Archivované 2017-12-15 z originálu.

Zdroje
------

* Životopis Jána Lazara

Autoritné údaje: * GND: 1051632315
* NK ČR: jn20000810016
* VIAF: 32574743
**Ján Adam Rayman** (tiež *Johann Reiman*, lat. *Ioannes Reimanus*, maď. *Rayman János*; \* 23. apríl 1690, Prešov – † 23. apríl 1770, Prešov) bol slovenský lekár, infekcionista, imunológ, farmaceut a polyhistor, mestský lekár mesta Prešova a župný lekár Šarišskej župy.

V roku 1699 mu umiera otec Ján Rayman, lekárnik. Matka, Alžbeta (rod. Rothová) sa znovu vydala za Jana Samuela Willicha, s ktorým naďalej zveľaďovala lekáreň. Mladý J.A. Rayman teda vyrastal v lekárnickom prostredí, ktoré ho ovplyvnilo aj vo výbere povolania.

Absolvoval štúdium farmácie na prešovskom evanjelickom kolégiu. V štúdiu pokračoval na Leidenskej univerzite v Holandsku, kde absolvoval medicínu v rokoch 1709 – 1712. Názov jeho dizertačnej práce bol *O základoch priebehu rozmanitých chorôb a ich rozmanitej liečbe (De praecipuis diversitatis morborum fundamentis et curatione diversa)*; obhájil ju 16. decembra 1712.

Roku 1713 začal pracovať v Prešove ako mestský lekár. V roku 1714 sa oženil so Žofiou Wachsmannovou, s ktorou neskôr mali 7 detí. Prevzal vedenie lekárne po nevlastnom otcovi, ktorý zomrel v roku 1710 na morovú epidémiu, ktorá vtedy zasiahla mesto. Zároveň viedol veľkoobchod s liečivami, exotickým ovocím a korením a tokajským vínom. Vďaka jeho profesionálnym i ľudským kvalitám sa tešil medzi Prešovčanmi takej obľube, že mu mesto odpustilo platenie daní a bol prijatý do stavu šľachtického.

V roku 1719 bol vymenovaný za člena cisárskej Leopodínsko-Karolínskej akadémie (ekvivalent dnešnej Akadémie vied).

V roku 1720 vykonal na vlastnej dcére očkovanie proti pravým kiahňam (*Variola*) vmasírovaním hnisu z kiahničky jej chorého brata do kožného rezu na ramene. Očkovanie v nasledujúcich rokoch s úspechom opakoval na viacerých pacientoch. Svetové prvenstvo je však v medicínskej literatúre priznávané anglickému lekárovi a fyziológovi Edwardovi Jennerovi, ktorý tieto pokusy vykonal nezávisle od J.A. Raymana o 76 rokov neskôr, v roku 1796. Jenner zaviedol aj pojem vakcinácia a vakcína, prvý použil termín vírus a prvý úmyselne vpichol predtým očkovanému dieťaťu infekčnú dávku vírusu, aby dokázal, že očkovaný človek na kiahne neochorie.

Rayman za svoj život napísal niekoľko desiatok lekárskych prác, najčastejšie o infekčných chorobách. Okrem pravých kiahní sa zaoberal aj bacilárnou dyzentériou, osýpkami, šarlachom, besnotou a jej prenosom zo zvierat na človeka a i.

Okrem medicíny, farmácie a obchodu sa Rayman venoval meteorológii (po prvýkrát v Rakúsko-Uhorsku pravidelne meral a zaznamenával dennú teplotu vzduchu), chémii (vykonával chemický rozbor minerálnych vôd podľa vlastných postupov) a ďalším prírodným vedám.

Jeho meno dnes nesie Reimanova ulica v Prešove (spája Masarykovu a Východnú), Fakultná nemocnica J. A. Raymana, Gymnázium J. A. Raymana. Všetky uvedené inštitúcie sú v Prešove.

Externé odkazy
--------------

* Život a dielo Jána Adama Raymana
* Záznam o narodení a krste v matrike farnosť Prešov; pokrstený ako Joannes Adamus Rajman

Autoritné údaje: * GND: 10433746X
* ISNI: 0000 0000 8345 0234
* LCCN: n91050862
* NK ČR: nlk20000083479
* SNK: 158876
* VIAF: 84793412
* WorldCat: lccn-n91050862
**Ján Severini** (\* 23. jún 1716, Dolná Strehová – † 20. jún 1789, Banská Štiavnica) bol slovenský učiteľ, autor prác z dejín Uhorska, autor prvej zoologickej učebnice v Uhorsku, v ktorej uviedol aj slovenské názvy živočíchov.

Rodina
------

* otec: Ján Severíni
* matka: Dorota rod. Lániová

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici (1740 – 1741), v Šoproni, v Bratislave, na univerzite v Tübingene, v Göttingene, v Halle, v Lipsku a i. Vychovávateľ v Bratislave, 1755 – 1789 rektor gymnázia v Banskej Štiavnici, povzniesol ho na vysokú úroveň, študoval a vyučoval spoločenské a prírodné vedy. Autor prvej uhorskej stredoškolskej učebnice zoológie, učebnice rétoriky, uhorských dejín od najstarších čias, i učebnice historickej geografie a svetových dejín. Napísal Historickú rozpravu o starých obyvateľoch preddunajského Uhorska. V ďalšej práci pertraktoval o.i. slovanskosť starej Panónie.

Dielo
-----

* *Conspectus historiae Hungaricae...*, Leipzig, 1759
* *Tentamen zoologiae Hungaricae...*, Bratislava, 1779
* *Philosophia rationalis, seu logica...*, Banská Štiavnica, 1789

Referencie
----------

1. ↑

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * GND: 100336396
* ISNI: 0000 0001 0855 7696
* LCCN: nr00016437
* NK ČR: ola2002161402
* PIM: PIM97543
* SNK: 151464
* VIAF: 20023787
* WorldCat: lccn-nr00016437
**Ján Brodňanský** (\* 16. október 1910, Dolný Kubín - † 12. január 1997, Dolný Kubín) bol historik, archeológ, speleológ a fotograf.

Život
-----

Po vyučení za hodinára praxoval v Turčianskych Tepliciach. sa Od roku 1948 sa začal systematickejšie venovať výskumom jaskýň v oblasti Chočských vrchov, Malej a Veľkej Fatry a Západných Tatier. Jeho nálezy fauny z jaskýň sú v zbierkach Oravského múzea. Založil oblastnú speleologickú skupinu v Dolnom Kubíne. Patril k priekopníkom jaskyniarstva na Orave. Zároveň bol zakladajúcim členom Slovenskej speleologickej spoločnosti. 

Má zásluhy za rozvoj a propagáciu turistiky na Orave. Publikoval články a fotografie s turistickou tematikou v časopisoch: Krásy Slovenska, Slovenský kras, Nová Orava, Vysoké Tatry, Pamiatky a príroda. Venoval sa fotografovaniu v odbore jaskyniarstva, ochrany prírody, histórie a krajinárstva. Bol spoluautorom turistických sprievodcov regiónu Orava. Zároveň venoval sa aj vysokohorskej turistike a horolezectvu.

Aktívne pracoval v ochotníckom divadle, v národopise, v spevokole, v ovocinárstve a v telovýchovnej jednote.

Referencie
----------

1. ↑   *Ján Brodňanský* [online]. www.orava.sk, [cit. 2009-09-01]. Dostupné online. Archivované 2009-05-24 z originálu.
2. ↑  MIKULÁŠOVÁ, Saša. *V jaskyniach na Orave kedysi bývali aj ľudia* [online]. sme.sk, 21. 4. 2010. Dostupné online.

Literatúra
----------

* REMKO, Milan. *Genius loci Choč Príbehy zo života*. [Bratislava]: Remedika, 2021. ISBN 978-80-972954-4-8
Poloha Kleinwalsertalu v rámci Rakúska
Pohľad do údolia Kleinwalsertal
**Kleinwalsertal** je údolie v Rakúsku, administratívne obec Mittelberg. Je to rakúska kvázi-enkláva, ktorá prináleží k spolkovej krajine Vorarlbersko a k okresu Bregenz.

*Základné údaje:*

* Rozloha: 96,82 km²
* Počet obyvateľov: 4 929 (r. 2004)
* Hustota zaľudnenia: 51 obyvateľov/km²
* Geografická poloha: 47° 20' 34 *s. g. š. 10° 10' 03* v. g. d.

15 km dlhé údolie Kleinwalsertal (Kleines Walsertal) juhozápadne od Oberstdorfu v nemeckom Bavorsku, zahŕňa obce Riezlern, Hirschegg a Mittelberg s osadou Baad. Územie síce netvorí enklávu v pravom zmysle slova, avšak v dôsledku geografickej izolovanosti. Kým politická hranica leží na severe na tzv. Walserschanz, tak prírodná hranica prebieha po horských hrebeňoch, čím virtuálne oddeľuje Kleinwalsertal od zvyšku Rakúska. Na východe a juhovýchode je územie ohraničené Lechskými Alpami, na severe a západe sa otvárajú Vorarlberské a Švábske predhorské pláňavy. Najvyšším bodom územia je Grosser Widderstein (2 536 m n. m.), ktorý leží na južnej hranici. Kleinwalsertal tvoria v podstate dve paralelne prebiehajúce údolia, Breitach (v ktorom sa nachádza ťažisko osídlenia) a Schwarzwasser (neobývaná alpská krajina). Tri spomenuté obce formujú mikroregión pomenovaný podľa najstaršieho osídlenia v údolí – Mittelberg, kde sídlia aj samosprávne orgány.

Z roku 1302 pochádza nápis na stene kostola v Mittelbergu a spomína prvých osadníkov v Breitachskom údolí. Boli nimi švajčiarski roľníci z kantónu Wallis, ktorí prišli cez alpské priesmyky z Tannbergu. Osídlili do tých čias neobývané a husto zalesnené údolie Vorarlberska, ktoré bolo súčasťou poľovných revírov švábskych šľachticov z Rettenbergu. V roku 1451 knieža Siegmund Tirolský pripojil územie k Rakúsku. V rokoch 1563 až 1806 malo územie vlastný súd. Zmluvou z 1. mája 1891 sa Kleinwalsertal stal ekonomickou enklávou Nemecka, avšak aj naďalej zostal teritoriálnou súčasťou Rakúska. Až v roku 1903 začala výstavba cestného spojenia z nemeckého Oberstdorfu. Po 2. svetovej vojne tu vzniklo vyhľadávané stredisko zimných športov.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka Kleinwalsertalu Archivované 2007-08-07 na Wayback Machine (po anglicky)
* Stránka zameraná na cestovný ruch (po nemecky)
**János Richter** (\* 8. február 1872, Spišská Nová Ves – † 18. máj 1934, Komárno) bol rímskokatolícky kňaz a politik maďarskej národnosti na Slovensku v období Uhorska a medzivojnového Česko-Slovenska.

Biografia
---------

Narodil sa v zmiešanom slovensko-maďarsko-nemeckom prostredí. Študoval teológiu a v roku 1894 bol vysvätený za kňaza. Pôsobil vo viacerých farnostiach na Orave. V roku 1910 bol za okres Dolný Kubín zvolený za poslanca Uhorského snemu za Národnú stranu práce, ktorá združovala vtedajšie liberálne politické prúdy. V sneme zasadal až do zániku kráľovstva v roku 1918.

Politicky aktívnym bol aj po vzniku Česko-Slovenska. Vo voľbách do Národného zhromaždenia v roku 1925 bol zvolený za senátora za Maďarskú národnú stranu, ktorá v daných voľbách kandidovala spoločne s nemeckou stranou Zväz poľnohospodárov. Kandidoval v národnostne zmiešanom XI. volebnom kraji (Nové Zámky + Košice). V senáte zasadal v inkompatibilnom, rozpočtovom a ústavnoprávnom výbore. V priebehu volebného obdobia sa koalícia strán rozpadla a maďarskí senátori (vrátane Richtera) zo spoločného klubu vystúpili. V tomto období pôsobil ako kňaz v Ipeľskom Sokolci (vtedy Sakáloš).

Za senátora bol zvolený aj vo voľbách v roku 1929. Vtedy Maďarská národná strana kandidovala v koalícii s Krajinskou kresťansko-socialistickou stranou a Spišskou nemeckou stranou. V tomto volebnom období zasadal v kultúrnom a zahraničnom výbore senátu.

Napriek tomu, že sa hlásil k maďarskej národnosti, prejavy v senáte prednášal v nemčine. Súviselo to s jazykovo zmiešaným prostredím Spiša, v ktorom vyrastal. Napriek svojmu pôvodu a politickej orientácii mal blízky vzťah k Slovákom a k ich potrebám. Dokonca sa osobne angažoval v prospech prepustenia Andreja Hlinku, keď bol za čias Uhorska väznený.

Zomrel 18. mája 1934 po dlhej a závažnej chorobe vo veku 62 rokov. Pochovaný je v Komárne. V senáte Jánosa Richtera nahradil Emmerich Varga zo Spišskej nemeckej strany.

Referencie
----------

1. ↑   *Register - menný* [online]. Spoločná Česko - Slovenská digitálna parlamentná knižnica, [cit. 2022-06-08]. Dostupné online.
2. 1 2   *Jmenný rejstřík* [online]. Spoločná Česko - Slovenská digitálna parlamentná knižnica, [cit. 2022-06-08]. Dostupné online. Archivované 2014-12-13 z originálu.
3. ↑   Senátor Ján Richter umrel. *Slovák* (Bratislava), 1934-05-20, roč. XVI, čís. 114, s. 3.
Čiernofigúrová amfora, cca 510-500 pred Kr. *Antický boxer padá na zem a zdvihne ruku, že sa vzdáva. Jeho súper ale v boji pokračuje, preto rozhodca použije dlhú palicu.*
**Kleomédes** alebo **Kleomédés** (starogr. *Κλεoμήδης* – *Kleomédes*, iný prepis: *Kleomédés*) bol olympijský víťaz v boxe v roku 492 pred Kr.

Kleomédes z Astypalaie zvíťazil na 72. olympijských hrách v roku 492 pred Kr. v boxe. Box (pygmé) zaradili do programu olympijských hier v roku 688 pred Kr.

Antickí autori uvádzajú, že Éliďania odmietli Kleoméda korunovať olivovým vencom, lebo vo finálovom zápase zabil svojho súpera Ikka. Jeho následný zaznamenaný životný príbeh už patrí celkom určite do gréckej mytológie. Pausanias o Kleomédovi píše: „*V olympiáde, ktorá predchádzala tejto, usmrtil v zápase astypalajský Kleomédes Ikka, zvádzajúci s epidaurským mužom pästný boj. Keď hellanodikovia usúdili, že sa dopustil zločinu, a keď mu odňali právo na víťazstvo, pomiatol sa od žiaľu na rozume. Vrátil sa do Astypalaie, postavil sa ku škole, kde bolo asi šesťdesiat detí, a podrazil stĺp, ktorý podopieral strechu. Strecha sa na deti zrútila, on sám potom, bol občanmi kameňovaný, podarilo sa mu však uniknúť do svätyne bohyne Atény. Vliezol do truhlice, ležiacej vo svätyni, a privrel za sebou veko, ktoré sa Astyplajčania márne pokúšali otvoriť. Nakoniec roztrieštili drevo truhlice, ale keď Kleoméda nenašli ani živého, ani mŕtveho, poslali do Delf muža spýtať sa na Kleomédov prípad. Pýtia vraj im vyveštila toto: **Kleomédés astypalajský, posledný z Grékov, nie je smrteľný viac, obetami teda nech je ctený!** Od tej doby vzdávajú Astypalajčania Kleomédovi pocty ako héroovi."*

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 448-449.
2. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 247.
4. ↑  Plutarchos, *Bioi paralléloi, Romulus*, 28.
5. ↑  Eusebios z Kaisareie, *Praeparatio Evangelica* 5,34.[nefunkčný odkaz]

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Nositeľ Nobelovej cenyNositeľ Nobelovej ceny

**Jásir Arafát** (arab. ياسر عرفات – *Jásir Arafát* ; celým menom 
arab. محمد عبد الرؤوف عرفات القدوة الحسيني – *Muhammad Abd ar-Ra’úf Arafát al-Kudwa al-Husajní* ; \* 24. august 1929, Káhira, Egypt – † 11. november 2004, Clamart, Francúzsko, známy aj ako **Abú Ammár** (ابو عمّار), bol palestínsky politik a vodca.

V rokoch 1969 – 2004 bol predsedom Organizácie pre oslobodenie Palestíny. Bol spoluzakladateľom najväčšej palestínskej ozbrojenej organizácie al-Fatah. V roku 1994 dostal J. Arafát Nobelovu cenu za mier. 20. januára 1996 sa stal prezidentom palestínskej samosprávy.

Zomrel v roku 2004 v Paríži vo veku 75 rokov.

21. novembra 2012 bolo jeho telo exhumované, aby sa mohli urobiť testy, keďže vzniklo podozrenie, že bol zavraždený. Po smrti sa našli na jeho oblečení stopy rádioaktívneho polónia..

Terorizmus
----------

Palestínska ozbrojená organizácia Fatah pod vedením J. Arafáta v roku 1969 vykonala celkom 2432 guerillových útokov na území Izraela. Ocitla sa tak na zozname teroristických organizácií. Sú známe jej militantné krídla Fatah Hawks, Tanzim a Brigády mučeníkov al-Aksá.
Ozbrojené krídlo Fatahu – Brigády mučeníkov al-Aksá sa hlási k niekoľkým teroristickým samovražedným akciám na území Izraela.
Po smrti vodcu Fatahu J. Arafáta v novembri 2004 oznámili brigády, že budú ďalej vystupovať pod menom Brigády mučeníka Jásira Arafáta.
Ministerstvo zahraničných vecí USA aj Európska únia zaradili Brigády mučeníkov al-Aksá na svoje oficiálne zoznamy teroristických organizácií.

Referencie
----------

1. ↑  - Paris Match Jásir Arafat - exhumácia
2. ↑  - Guardian - Exhumácia tela J. Arafata
3. ↑

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jásir Arafát**

Externé odkazy
--------------

* Biografia Jásira Arafáta
* Jásira Arafát
* What Killed Yasser Arafat?, dokument

  


| * z
* d
* u
Nositelia Nobelovej ceny za mier |
| --- |
| 
* B. Williamsová / Corriganová (1976)
* Amnesty International (1977)
* Sadat / Begin (1978)
* Matka Tereza (1979)
* Esquivel (1980)
* UNHCR (1981)
* Myrdalová / García Robles (1982)
* Wałęsa (1983)
* Tutu (1984)
* Lekári proti jadrovej vojne (1985)
* Wiesel (1986)
* Arias (1987)
* Organizácia Spojených národov (1988)
* Dalajláma XIV. (1989)
* Gorbačov (1990)
* Su Ťij (1991)
* Menchú (1992)
* Mandela / de Klerk (1993)
* Arafát / Peres / Rabin (1994)
* Pugwashské konferencie / Rotblat (1995)
* Belo / Ramos Horta (1996)
* ICBL / J. Williamsová (1997)
* Hume / Trimble (1998)
* MSF (1999)
* Kim (2000)

 |
| 
* 1901 – 1925
* 1926 – 1950
* 1951 – 1975
* **1976 – 2000**
* 2001 – 2025

 |

Autoritné údaje: * abART: 78700
* BnF: 120454206
* GND: 118503766
* ISNI: 0000 0001 2148 1294
* LCCN: n83055228
* NK ČR: ola2002146926
* SNK: 153012
* VIAF: 112863535
* WorldCat: lccn-n83055228
Údolie Jílovského potoka medzi obcami Libouchec a Jílové
**Jílovský potok** je ľavostranný prítok rieky Labe v Ústeckom kraji. Dĺžka jeho toku je 21,15 km. Plocha povodia meria 76,16 km².

Priebeh toku
------------

Jílovský potok pramení v oblasti Nakléřovského priesmyku v nadmorskej výške 713 m. Po celej svojej dĺžke toku tečie prevažne východným smerom. Preteká obcou Libouchec, ďalej mestami Jílové a Děčín, kde sa ako ľavostranný prítok vlieva do Labe v nadmorskej výške 122 m. Spravuje ho akciová spoločnosť Povodie Ohře. Na okraji Bynova sa vlieva do bezmennej priehrady. Tá slúži ako polder pri zvýšených prietokoch vody alebo pri povodni. Voda v potoku je silne znečistená, no napriek tomu tu žije niekoľko druhov rýb.

### Väčšie prítoky

* Tisa, zľava – Je dlhá dva kilometre. Pramení v dedine Tisá a do Jílovského potoka sa vlieva v obci Libouchec
* Červený potok, sprava
* Jelení potok, sprava
* Bělský potok, zľava
* Oldřichovský potok (prítok Jílovského potoka), sprava

Vodný režim
-----------

Priemerný prietok pri ústí činí 0,71 m³/s. Špecifický odtok v povodí Jílovského potoka činí 9,38 l / s / km ².

Povodne
-------

Najväčšie povodne v poslednom čase boli zaznamenané v rokoch 2002 a 2006, kedy voda zaplavila takmer polovicu Děčínskej štvrte Podmokly.

2010
----

Dňa 7. augusta 2010 po prívalových dažďoch (100 mm za 2 hodiny) Jílovský potok podomlel cestu č. 13 v dedine Modrá (časť mesta Jílové) a polovica z nej spadla. Potom 12. augusta 2010 sa potok znovu rozvodnil (80 mm za 2 hodiny) zatopil cesty, chodníky i pivnice, no nespôsobil väčšie materiálne straty.

Referencie
----------

1. ↑  POTUŽNÍK, Karel. *Historie SDH* [online]. Město Jílové, [cit. 2012-02-13]. Dostupné online. Archivované 2012-05-05 z originálu. (po česky)
2. ↑  AZ Consult spol. s r.o.. *Studie oblastí vzniku povodní v Krušných horách* [online]. www.label-eu.eu, august 2010, [cit. 2012-02-13]. Dostupné online. Archivované 2016-03-04 z originálu. (po česky)
3. ↑  iDNES.cz. *Průtrže mračen znovu změnily potoky v dravé říčky. Zatopily mosty i sklepy* [online]. 12.8.2010, [cit. 2012-02-13]. Dostupné online. (po česky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jílovský potok**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jílovský potok na českej Wikipédii.*
**Ján Mikleš** (\* 18. júl 1911, Zvolen – † 17. január 1997, Banská Bystrica) bol slovenský vysokoškolský pedagóg.

Životopis
---------

Vyštudoval Filozofickú fakultu Univerzity Komenského. Významný pedagóg, venoval sa dejinám filozofie, školstva, pedagogiky, učiteľstva a komeniológii. Osobitnú pozornosť venoval dejinám školstva na Slovensku. Autor monografií, štúdií, odborných článkov. Nositeľ viacerých vyznamenaní. Krajský školský inšpektor v Banskej Bystrici (1949 – 1951), stredoškolský profesor v Banskej Bystrici (1951 – 1957). Profesor Vyššej pedagogickej školy, Pedagogického inštitútu a PF v Banskej Bystrici (1957 – 1971). Vedúci Katedry pedagogiky PF v Banskej Bystrici (1962 – 1970). Vedúci pracovník Ústavu pre regionálny výskum pri PF v Banskej Bystrici (1971 – 1974). Počas SNP viedol vojnový rozhlas Slobodného slovenského vysielača.

Referencie
----------

1. ↑   *Osoby, ktoré získali titul na UK - Ján Mikleš* [online]. Bratislava: Univerzita Komenského, [cit. 2023-01-29]. Dostupné online.

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * GND: 1035794543
* ISNI: 0000 0000 6300 8844
* NK ČR: mzk2004261221
* SNK: 151748
* VIAF: 300627090
Dr. **Ján Sekáč** (\* 8. marec 1882, Turzovka, Rakúsko-Uhorsko – † 8. jún 1964, Bratislava, Česko-Slovensko) bol slovenský sudca a verejný činiteľ. Bol jedným z prvých slovenských, právnicky kvalifikovaných administratívnych pracovníkov v Prvej česko-slovenskej republike a prvým predstaviteľom česko-slovenskej vlády v Košiciach. V roku 1919 zastával post župana Abovsko-turnianskej župy, v roku 1922 Liptovskej župy a v rokoch 1923 – 1926 bol menovaný župan pre Podtatranskú župu.

Životopis
---------

Jeho otec bol Ján Sekáč a matka Vilma, rodená Beloniová. Študoval na gymnáziu v Žiline a Nitre, právo v Bratislave a Kluži. Sudcovsko-advokátsku skúšku zložil v Budapešti. Po vojenskej službe od roku 1905 bol dobrovoľníkom pri vojsku ako vojenský sudca. V roku 1918 sa stáva štábnym kapitánom justičnej služby v československej armáde. Po vzniku Česko-slovenskej republiky bol advokátom v Košiciach, v roku 1919 bol menovaný županom Abovsko-turnianskej župy, v rokoch 1922 – 1926 Podtatranskej župy. Od roku 1926 bol prednostom oddelenia ministerstva vnútra, od roku 1929 prednostom samosprávnej skupiny krajinského úradu, potom krajinským viceprezidentom v Bratislave. Na dôchodok odišiel v roku 1937. Zomrel v januári 1964 v Bratislave.

Referencie
----------

1. 1 2  GAJDIČIAR, Ivan. Pripomíname si. *Spolok priateľov Turzovky informuje* (Turzovka: Spolok priateľov Turzovky), 2017-03-10, roč. XIX. čís. 3, s. 18. Dostupné online [cit. 2023-04-07]. Archivované 2023-04-07 z originálu.
2. ↑   *Košice pred sto rokmi: Päťdňový štrajk a atentát na ministerského predsedu* [online]. kosice.korzar.sme.sk, [cit. 2023-04-07]. Dostupné online.
3. ↑   *Čím žil Ružomberok v roku 1922?* [online]. Ružomberský hlas, [cit. 2023-04-07]. Dostupné online.
4. ↑  KLÍMA, Stanislav. *Osvobozené Slovensko*. Praha : Nakladatelství Jan Otto, 1926. Dostupné online. Archivované 2023-04-07 z originálu.

Ďalšia literatúra
-----------------

* SEKÁČ, Ján. In:  *Slovenský biografický slovník*. Zväzok V. R – Š. Martin : Matica slovenská, 1992. 560 s. ISBN 80-7090-216-7. S. 195.
Kláštor Santa María de Ripoll
**Kláštor Santa María de Ripoll** je benediktínsky kláštor v meste Ripoll v španielskom Katalánsku. V kláštore bol pochovaný predok aragónských kráľov – Ramon Berenguer IV. a tiež zakladateľ kláštora Guifredo I.

Dejiny
------

Túto benediktínsku fundáciu založil v roku 879 barcelonský gróf Guifred I. Chlpatým a dlhé stáročia bola kultúrnym centrom Katalánska s významným skriptóriom. Najväčší rozmach dosiahol kláštor za opáta Oliba a z kláštora boli vyslané na založenie dcérskych kláštorov dva konventy. Prvý sa v roku 1005 odišiel založiť kláštor Saint-Martin du Canigou a druhý v roku 1025 kláštor Montserrat.

Kláštor v roku 1835 vyhorel, zachoval sa pôvodný západný portál a krížová chodba z polovice 12. storočia s bohato zdobenými románskymi hlavicami stĺpikov, ktoré sú považované za jedno z hlavných diel španielskeho románskeho umenia.

Referencie
----------

1. ↑  www.abadiamontserrat.net

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kláštor Santa María de Ripoll**

Externé odkazy
--------------

* Kláštor Santa María de Ripoll
* Fotky z kláštora
* Fotky kláštora Ripoll a San Juan de las Abadesas

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Klášter Santa María de Ripoll na českej Wikipédii.*
JUDr. **Július Virsik**, (\* 27. september 1908, Malacky – † 16. máj 1993, Bratislava) bol slovenský právnik, katolícky intelektuál a básnik.

Životopis
---------

Vyštudoval právo v Bratislave. Počas štúdií sa zúčastňoval vysokoškolského života na katolíckom internáte Svoradov, kde viedol viacero polemík s Gustávom Husákom. Postgraduálne štúdium absolvoval v Mníchove v roku 1930 so zameraním na cirkevné a rodinné právo. Aj po skončení štúdií pripravoval na internáte Svoradov študentov po vedeckej stránke so zameraním na právo.

Pred vznikom samostatnej Slovenskej republiky (1939) pôsobil v spoločnej právnej kancelárii s Ferdinadom Ďurčanským. Po vzniku štátu však nesúhlasil s viacerými nedemokratickými prvkami, ktoré sa objavili v ústave. Bol právnym poradcom slovenských katolíckych biskupov.

Ako advokát pôsobil v Bratislave až do roku 1949, kedy ho nastupujúci komunistický režim ako nepohodlného pozbavil právnickej profesie a násilne vysťahoval z Bratislavy do Stupavy. Pracoval ako robotník a neskôr právny úradník v rôznych slovenských cementárňach.

Patril k tým, ktorí vedeli o stalinských zverstvách, ktoré pár rokov predchádzali zverstvám hitlerovským. Preto ani nevítal sovietsku prítomnosť či už v povstaní, alebo s Benešom v roku 1945, či s Gottwaldom a Husákom v roku 1948. V roku 1968 bol skeptický aj ohľadne Dubčekovho komunistického tzv. "socializmu s ľudskou tvárou".

Bol Stredoeurópanom po kultúrnej aj po jazykovej stránke, ovládal maďarčinu, nemčinu, češtinu, latinčinu, taliančinu a francúzštinu. Celý život až do smrti amatérsky písal básne.

Jeho synom je slovenský matematik a exilový publicista George Virsik.

Virsikov kresťanský svetonázor
------------------------------

Tido J. Gašpar si na ideologickú debatu medzi Gustávom Husákom ako zástupcom mladých vysokoškolákov – komunistov a Júliusom Virsikom ako reprezentantom vysokoškolákov – katolíkov na tému, či je možná spolupráca medzi katolíkmi a komunistami, na ktorú ho pozval Vladimír Clementis, vo svojich "*Pamätiach II.*" spomína takto: 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| „ | Pokiaľ ide o zmenu politických, hospodárskych alebo sociálnych poriadkov a ich nahradenie lepšími, tam môžeme ísť a pracovať spolu. V každom zlepšovaní na tomto poli sme s vami zajedno. No pokiaľ ide o mravné zákony, tam nepoznáme kompromis. Vo veci viery nepripúšťame nijaké zmeny alebo úchylky.. | "|

Referencie
----------

1. ↑  Miroslav Obšivan, *Život a dielo Jána Hutyru - provinciála lazaristov na Slovensku.* Diplomová práca. Univerzita Komenského, Rímskokatolícka cyrilometodská bohoslovecká fakulta, 2002
2. ↑  George Virsik, *Kolínske listy č. 27*,  Archivované 2017-03-31 na Wayback Machine
3. ↑   Tido J. Gašpar, *Pamäti II.*, str. 150 a nasl. Vydavateľstvo Spolku slovenských spisovateľov, 2004

Autoritné údaje: * SNK: 202621
**Jü Chua** (čín. 余华 – Jü Chua, pchin-jin: *Yú Huá*; \* 3. apríl 1960, Chang-čou, Če-ťiang, Čína) je jedným z najvýznamnejších súčasných čínskych spisovateľov.

Jü Chua vyštudoval zubárstvo, ale roku 1983 sa dal na spisovateľskú dráhu a patrí medzi predstaviteľov čínskej avantgardy. Vo svojich dielach sa často zaoberá obdobím Kultúrnej revolúcie, počas ktorej prežil svoje detstvo. Charakteristickým znakom sú otvorené opisy násilia a brutality. Za časté satirické reflexie si vyslúžil kritiku komunistického režimu. Jeho prvým významným dielom bol román *Žiť* (活着), ktorý sa stal bestsellerom a neskôr ho sfilmoval slávny režisér Čang I-mou.

Dielo
-----

Jü Chua spolu napísal štyri romány, šesť zbierok poviedok a tri zbierky esejí. Za svoje diela získal mnoho medzinárodných ocenení a boli preložené do množstva jazykov. Je prvým čínskym spisovateľom, ktorý získal prestížnu *Cenu Jamesa Joycea*.

### Romány

* Žiť (活着)
* Kronika predavača krvi (许三观卖血记)
* Krik počas mrholenia (在细雨中呼喊)
* Bratia (兄弟)

Referencie
----------

1. ↑  Preložené do češtiny ako *Dva liangy rýžového vína*
2. ↑  V roku 2009 bol román preložený do slovenčiny.

Autoritné údaje: * BnF: 12470438c
* GND: 118177265
* ISNI: 0000 0000 8380 8435
* LCCN: nr91032796
* NK ČR: kup20030000116567
* VIAF: 49324121
* WorldCat: lccn-nr91032796
KTM-21
**KTM-21** (podľa unifikovaného označenia **71-621**) je typ ruskej električky, navrhnutej a vyrobenej spoločnosťou UKVZ. Vychádza z električky typu KTM-19, ale niekoľko prvkov sa tu výrazne odlišuje (napr. dĺžka kabíny).

KTM-21 je experimentálny električkový vozeň, štandardnej koncepcie (jednosmerný, 12 m dlhý s vysokou podlahou). Je zástupcom novej generácie električiek z rady 616-619-621, ktoré boli nasadené do Moskvy. Sem bol privezený ku koncu roka 1999, vybavený nemeckým polopantografom (ktorý bol neskôr odstránený, vzhľadom na problémy s trolejovým krížením trolejbusovej siete) a niekoľko mesiacov testovaný. Nakoniec sa ale objavili problémy s rozmerom celej električky, nevhodný bol vzhľadom na konštrukciu vozovne (problémy s montážnou jamou). Celý projekt tak neuspel, jediná električka tohto typu je však stále v premávke a má evidenčné číslo 1000. V súčasnej dobe sa nachádza vo vozovni Apakova.

Pozri aj
--------

* KTM-19

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **KTM-21**

Externé odkazy
--------------

* Informácie o KTM-21

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku KTM-21 na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Električky UKVZ |
| --- |
| Sériovo vyrábané | 
* KTM-1
* KTM-2
* KTM-5 (71-605)
* KTM-8 (71-608)
* KTM-19 (71-619)
* KTM-23 (71-623)
* KTM-31 (71-631)

 |  |
| Prototypy a experimenty | 
* KTM-3
* KTM-6 (71-606)
* KTM-16 (71-616)
* KTM-21 (71-621)
* KTM-24 (71-624)
* KTM-25 (71-625)
* KTM-30 (71-630)

 |
**KHTML** je renderovacie jadro vyvíjané v rámci projektu KDE. Je napísané v jazyku C++, licencované pod LGPL a v KDE je od verzie 2. Je postavené na frameworku KPart a využíva ho webový prehliadač Konqueror, ktorý je súčasťou KDE. Na KHTML je tiež založený webový prehliadač Swift a RSS čítačka Akregator.

Podpora webových štandardov
---------------------------

Nasledujúce štandardy sú jadrom podporované:

* HTML 4.01
* Čiastočná podpora HTML 5
* CSS 1
* CSS 2.1
* CSS 3 selektory a čiastočne aj iné vlastnosti
* Grafické formáty PNG, MNG, JPEG, GIF
* DOM 1, 2 a čiastočne 3
* ECMA-262 / JavaScript 1.5
* Čiastočná podpora SVG

KHTML a Apple
-------------

Renderovacie jadro KHTML bolo v roku 2002 prevzaté firmou Apple pre jeho webový prehliadač Safari. Renderovacie jadro Safari je známe ako WebCore a WebKit. Vývoj jadra pre Safari však znemožňoval efektívne zahŕňať modifikácie späť do KHTML, čo sa hlavne prejavilo pri backporte zmien, ktoré Safari umožnili prejsť Acid2 testom. Po vzájomnej diskusii vývojárov bol tento problém vyriešený.

Externé odkazy
--------------

* Domovská stránka khtml Archivované 2021-01-18 na Wayback Machine

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku KHTML na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
KDE |
| --- |
| Aplikácie | Amarok • K3b • Kate • KDevelop • KMail • Konsole • Kopete • Konqueror • Kaffeine • digiKam • Akregator • KTorrent • KGet • Klipper |  |
| Utility | DCOP • SDDM • KHTML • KIO • Kiosk • KWin • KParts • KSVG • KConfigXT • Qt • XMLGUI • KJS |
| Balíčky | aRts • Kdelibs • Kdebase • Kdeaccessibility • Kdeaddons • Kdeadmin • Kdeartwork • Kdeedu • Extragear • Kdegames • Kdegraphics • Kde-i18n • Kdemultimedia • kdenetwork • Kdepim • kdesdk • Kdetoys • Kdewebdev • KOffice |
| Základné technológie KDE | Decibel • Dolphin • Kross • Oxygen • Phonon • Plasma • Solid |
| Neoficiálne aplikácie | Krusader |
KTM 640 Advanture
**KTM Sportmotorcycle AG** je rakúsky výrobca motocyklov, bicyklov a mopedov. Spoločnosť bola založená v roku 1934 inžinierom Hansom Trunkenpolzom v Mattighofene. Začala kovoobrábaním a bola nazvaná *Kraftfahrzeuge Trunkenpolz Mattighofen*. V roku 1954 začala spoločnosť vyrábať motocykle.

KTM je známa výrobou terénnych motocyklov, aj keď v posledných rokoch rozšírila výrobu na cestné motocykle.

História
--------

Spoločnosť založil r. 1934 rakúsky inžinier *Hans Trunkenpolz* v Mattighofene. Začínal ako zámočnícky obchod a volal sa *Kraftfahrzeug Trunkenpolz Mattighofen*. V roku 1937 začal opravovať a predávať motocykle DKW, na ďalší rok aj Opel.

### Produkcia motocyklov

Po druhej svetovej vojne začal Trunkenpolz rozmýšlať o výrobe vlastných motocyklov a prvý prototyp bol dokončený v roku 1953. Sériová produkcia začala v roku 1954, takmer všetky komponenty si vyrábal doma s výnimkou motorov, vyrábaných najčastejšie spoločnosťou Rotax. Len s 20 zamestnancami dokázal vyrobiť 3 kusy za deň.

V roku 1955, sa podnikateľ *Ernst Kronreif* stal akcionárom spoločnosti, získaním značnej časti spoločnosti. Spoločnosť bola premenovaná na *Kronreif & Trunkenpolz Mattighofen*.

Výroba prvého mopedu od KTM nazývaného Mecky bola spustená v roku 1957, nasledoval Ponny I v roku 1960 a Ponny II v roku 1962. Týmto sa začala produkcia motocyklov. Popritom bola KTM schopná vyrábať motocykle pre súťažné účely.

*Kronreif* zomrel v roku 1960 a *Trunkenpolz* o dva roky neskôr na infarkt. Názov spoločnosti sa znova zmenil na **Krafträder Trunkenpolz Mattighofen** keď jeho syn 

Erich prevzal a riadil spoločnosť až do svojej smrti (1989). V tej dobe mala KTM okolo 180 zamestnancov a obrat ktorý predstavoval €3,5 Milióna.

V roku 1978 bola založená americká pobočka *KTM North America Inc.* v Lorain, Ohio. Medzinárodný obchod vtedy činil 72% obratu spoločnosti.

V roku 1980 bola spoločnosť premenovaná na *KTM Motor-Fahrzeugbau KG*.

### Insolvencia a rozdelenie

Obrat zo skútrov a mopedov rýchlo padol a produkcia musela byť zastavená v roku 1988. V roku 1991 zastihli KTM veľké finančné problémy a vedenie spoločnosti 

prebrali banky ktoré rozdelili spoločnosť na štyri nové subjekty:

* KTM Sportmotorcycles GmbH (teraz KTM-Sportmotorcycle AG), špecializácia na off-road motocykle;
* KTM Fahrrad GmbH, pre motocykle;
* KTM Kühler GmbH, ktorá vyrába chladiace systémy pre autá a motocykle od roku 1984;
* KTM Werkzeugbau GmbH, ktorá bola zlúčená s KTM Sportmotorcycles.

Produkcia
---------

* KTM Duke 620, 1290
* KTM X-Bow
* KTM X-Bow ROC
* KTM SX 50, 65, 85, 125, 250, 350, 450
* KTM 620 LC4
* KTM EXC 125,150, 200, 250,300,350, 450, 500

Referencie
----------

1. ↑   KTM: Company History. *ktm.com*. Dostupné online [cit. 2007-01-14]. Archivované 2011-01-08 z originálu.
2. ↑  KTM Motorcylce history
3. ↑  Kariya, Mark (July 2002). "From rags to riches: How KTM emerged from near-death to become a powerhouse in the sport". *Dirt Rider*: 89.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **KTM**

Externé odkazy
--------------

* International website
* KTM Bicycles
* KTM Car Company
**Kallippos** (starogr. *Κάλλιππος* – *Kallippos*) bol olympijský víťaz v boxe v roku 296 pred Kr.

Kallippos z Rodu bol na 121. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v boxe. Box (pygmé) zaradili do programu olympijských hier v roku 688 pred Kr.

Olympijské víťazstvo Kallippa je uvedené na papyruse (P.Oxy XVII. 2082) z egyptského náleziska v Oxyrhynchu, editovanom britským papyrológom Arthurom Huntom v roku 1927. Tento papyrusový zvitok je rozpadnutý na niekoľko malých fragmentov. Jeho Meno, domovská krajina a športová disciplína je zaznamenaná na fragmente č. 4, a to v 20. riadku.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Oxyrhynský papyrus XVII. 2082, *Kallippos z Rodu*, fr. č. 4, 20. riadok  Archivované 2016-01-30 na Wayback Machine
2. 1 2  Nikolaos Gialourēs, *The Eternal Olympics*, str. 292
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Kameň* pozri *Kameň (rozlišovacia stránka)*.
**Kameň** je tvrdá hornina, alebo úlomok minerálov (nerastov) používaný ako stavebný materiál, stavebný alebo dekoračný kameň. Kameň bol hlavnou surovinou na výrobu pracovných nástrojov v dobe kamennej. V geologickej praxi sa termín kameň nepoužíva a je striktne rozlišované medzi minerálmi a horninami.

Kameň bol a stále je jeden zo základných materiálov, ktoré využíva človek. Od nepamäti sa využíval v stavebníctve a výrobe nástrojov. Kamene delíme na horniny a minerály.

Využitie kameňa
---------------

Kameň bol hlavnou surovinou na výrobu pracovných nástrojov v kamennej dobe. Aj v stavebníctve sa využíva od nepamäti. Medzi najstaršie kamenné konštrukcie patria napríklad egyptské pyramídy (na ich stavbu sa využívala napríklad sadra) peruánske chrámy, či Stonehenge. Z kameňa sa stavali komplikované zavlažovacie systémy na podporu poľnohospodárstva po celom svete. Jeho využitie je aj dnes stále rovnako rozšírené. V súčasnosti väčšina prírodného kameňa pochádza z Talianska, Španielska, Turecka, Mexika, Číny, Taiwanu, Indie, Grécka, Kanady, Francúzska, Brazílie alebo Spojených štátov amerických. Používa sa ako stavebný materiál (kamenivo), či na výrobu obkladov a dlažieb (obkladový kameň, dekoračný kameň). Do popredia sa dostali aj imitácie, tzv. umelý kameň. Je to betónový variant prírodného kameňa. Zatiaľ čo prírodný kameň má nezmeniteľné vlastnosti, umelý kameň ich môže mať cielene dodané a ponúka širší výber tvarov a farieb. Na vytvorenie dokonalého efektu prírodného kameňa je umelý kameň rôzne povrchovo upravovaný a pri správnej pokládke je od neho na nerozoznanie.

Pohľady filozofov na kameň
--------------------------

### McLuhan

Kameň je podľa McLuhana ťažké a nemotorné médium viažúce na seba čas.

### Augustinus

Podľa Augustina kameň má bytie, no nemá život.

Referencie
----------

1. ↑   *History of Dry Stone Construction* [online]. Dry Stone Conservancy, [cit. 2012-03-02]. Dostupné online. (anglicky)

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Kameň**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kameň**

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vedy o Zemi |
**Komondor** je plemeno psa vyšľachtené v Maďarsku, uznané v FCI pod číslom 53.

Vzhľad a temperament
--------------------

Komondor patrí vďaka svojej robustnej postave a svojej splstnatenej, či do povrázkov po zem splývajúcej bielej srsti k najimpozantnejším ovčiarskym plemenám. Je to pokojné, rozvážne plemeno rešpektujúce väčšinou iba jedného človeka. Je vhodný na stráženie, pričom napáda nepriateľa iba v krajnom prípade. Pri strážení bez príčiny nešteká. Z pôvodného určenia plemena vyplýva, že komondor má rád väčší priestor.

História plemena
----------------

Podobne ako puli, aj komondor pochádza z Ázie, kde dodnes žijú ovčiarske psy podobného výzoru (napr. kirgizský ovčiarsky pes). Do Karpatskej kotliny sa toto plemeno dostalo zrejme s príchodom Maďarov. Jeho pomenovanie spomenul aj Jan Amos Komenský v roku 1643. Ako štandardné plemeno bol uznaný až v roku 1910.

Zvláštne nároky
---------------

Komondor si nevyžaduje denné vyčesávanie, pretože sa nedá vyčesať vôbec, ale sa povrazce ručne rozoberajú a to tak raz za mesiac aby sa srsť nezlepila.

Zdroj
-----

* Mikóczy, Dénes; Dömény, Zoltán: T*ajomné plemená; Puli, Pumi, Mudi, Komodor, Kuvasz*. Komárno : NEC ARTE, 2000. ISBN 80-967930-4-7

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Komondor**

Externé odkazy
--------------

* Klub chovateľov maďarských pastierskych plemien psov
**Komsomoľskij-na-Amure aviacionnyj zavod imeni J. A. Gagarina** (rus. Комсомольский-на-Амуре авиационный завод имени Ю. А. Гагарина; skratka: rus. КнААЗ им. Ю. А. Гагарина – *KnAAZ im. J. A. Gagarina*; doslova: *Komsomoľskoamurský letecký závod J. A. Gagarina*) je ruská letecká továreň spoločnosti Suchoj v Komsomoľsku na Amure. Pomenovaná je po kozmonautovi Jurijovi Gagarinovi.

V súčasnosti sa závod zúčastňuje troch prioritných programov spoločnosti: vývoja a výroby viacúčelových stíhačiek Su-35, stíhačiek piatej generácie Su-57 a dopravného lietadla pre regionálne linky Suchoj Superjet 100. Vyrába jedno aj dvojmiestne modifikácie lietadiel rodín Su-27 a Su-30, vykonáva opravy a modernizácie lietadiel nachádzajúcich sa vo výzbroji ruských vzdušných síl. Komsomoľskoamurský letecký závod je aj dodávateľom Boeingu.

História
--------

Antonov An-12BP patriaci závodu
Výstavba závodu sa začala 18. júla 1934. Vyrábali sa tu prieskumné lietadlá Tupolev R-6 a počas druhej svetovej vojny z brán továrne vyšlo 2 757 bombardérov Iliušin Il-4.

Po vojne sa tu vyrábali aj dopravné lietadlá Lisunov Li-2 v počte 355 kusov a stíhačky MiG-15 a MiG-17. Od roku 1956 závod vyrábal predovšetkým lietadlá pôvodom z konštrukčnej kancelárie Pavla Suchoja. Súčasne s produkciou stíhačiek závod zhotovoval aj protilodné krídlové samonavádzacie rakety P-6 a P-70 Ametist skonštruované v NPO Mašinostrojenija. Vyrábali sa tu aj časti lietadiel Su-24 a Il-62. Od roku 1976 závod začal s produkciou stíhačiek štvrtej generácie Su-27, pričom v 80. rokoch sa modifikácie Su-27 stali hlavným výrobkom závodu.

V roku 1996 bol závod začlenený do spoločnosti Suchoj. Podieľal sa na vývoji stíhačky piatej generácie Su-57, ktorej prvý exemplár vzlietol v januári 2010.

Referencie
----------

1. ↑  Источник: компания «ПАО "Компания "Сухой"». *Комсомольский завод "Сухого" отмечает 75-летнюю годовщину* [online]. aviaport.ru, 2009-07-16, [cit. 2018-11-11]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Komsomoľskij-na-Amure aviacionnyj zavod imeni J. A. Gagarina**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka Archivované 2004-08-29 na Wayback Machine

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Komsomolskoamurské letecké výrobní sdružení J. A. Gagarina na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál letectvoRuský portál |
Centrálna budova
**Research Triangle Park** (RTP) je jeden z najstarších a najväčších vedeckých parkov v severnej Amerike. Nachádza sa na východnom pobreží Spojených štátov amerických v štáte Severná Karolína. Má rozlohu 28,328 km², je domovom pre viac ako 170 spoločností, ktoré zamestnávajú približne 42 000 pracovníkov.Research Triangle Park sa angažuje v zväčšovaní priestoru, na ktorom sa môžu zhromažďovať spoločnosti a vedecké talenty.

Dejiny
------

Dňa 9. januára 1959 bola založená nezisková organizácia *Research Triangle Foundation of North Carolina*, ktorá bola poverená rozvíjaním a vedením parku. Spoločnosť *Chemstrand* vo vlastníctve spoločností *Monsanto Corporation* a *America Viscose*, oznámila svoje rozhodnutie vstúpiť do parku v roku 1960. Do roku 1965 nenastal významnejší rozvoj. V roku 1965 spoločnosť IBM oznámila, že do parku umiestni výskumné zariadenie. Počas nasledujúcich 40 rokov nárast parku zabezpečil príchod šiestich nových spoločností a približne 1800 zamestnancov ročne.  Odzrkadľujúc boom v oblasti informačno komunikačných technológií koncom 90-tych rokov 20. storočia, dosiahola v roku 2001 zamestnanosť v parku 45 000 zamestnancov.

Priemyselné odvetvia
--------------------

Profil priemyselných odvetví sústredených vo vedeckom parku Research Triangle Park odráža výskumnú silu hlavných regionálnych univerzít. Podľa správy z júla 2008[chýba zdroj] majú najväčšie zastúpenie v Research Triangle Park nasledujúce priemyselné odvetvia:

|  |  |
| --- | --- |
| * Obchodné a profesionálne služby
* Vedné odbory týkajúce sa životného prostredia
* Finančné a poisťovacie aktivity
* Informačné technológie
 | * Vedy o živote
* Vedné odbory o materiáloch a strojárstvo
* Kultúrne zariadenia v rámci maloobchodu a poskytovanie služieb
* Vedecké združenia, nadácie a inštitúty
 |

Referencie
----------

1. ↑  Research Triangle Foundation of North Carolina. *The Future of Great Ideas* [online]. www.rtp.org, [cit. 2010-11-28]. Dostupné online. Archivované 2011-01-02 z originálu. (po anglicky)

Literatúra
----------

* LINK, Albert N.. *A Generosity of Spirit: The Early History of the Research Triangle Park*. Research Triangle Park : Research Triangle Foundation of North Carolina, 1995. Dostupné online. ISBN 9780964805101. OCLC 33045964.
* LINK, Albert N.. *From Seed to Harvest: The Growth of the Research Triangle Park*. Research Triangle Park : Research Triangle Foundation of North Carolina, 2002. Dostupné online. ISBN 9780964805118. OCLC 50694901.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Research Triangle Park**

Externé odkazy
--------------

Súradnice: 35°54′29″S 78°51′46″Z﻿ / ﻿35,90806°S 78,86278°Z﻿ / 35.90806; -78.86278

* www.rtp.org[nefunkčný odkaz]
* www.researchtriangle.org

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Research Triangle Park na anglickej Wikipédii.*
**Kampylobakter** alebo **kampylobaktéria** (lat. *Campylobacter*) je rod baktérií z čeľade Campylobacteriaceae, tradične zaraďovanej do taxónu epsilon-proteobaktérie (Epsilonproteobacteria).

Ide o rod mikroaerofilných gramnegatívnych tyčiniek, v minulosti známych ako mikroaerofilné vibriá. Pôvodne boli považované len za patogény hospodárskych zvierat, kde spôsobovali potraty ošípaných a hovädzieho dobytka. Ich význam ako baktérií spôsobujúcich choroby ľudí bol objavený až neskôr.

Vzhľad a metabolizmus
---------------------

Kampylobaktérie sú špirálovito zakrútené, pohyblivé gramnegatívne tyčinky. Ich metabolizmus je aeróbneho typu, nefermentujú ani neoxidujú sacharidy.

### Antigény

Na sérotypizáciu sa používajú membránové proteínové a lipopolysacharidové antigény.

Patogenita
----------

Kampylobaktery sú pôvodcom črevných infekcií u ľudí (kampylobakteriálna enteritída), potratov hospodárskych zvierat a spôsobujú ochorenia u ľudí s oslabenou imunitou.

Niektoré druhy produkujú enterotoxíny podobné choleragénu a cytotoxíny.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kampylobakter**

Zdroje
------

1. 1 2  CHOKOVÁ, J. et al. Virulencia a rezistencia termofilných kampylobakterov. In: Správy klinickej mikrobiológie. Číslo 3-4/2015
2. ↑  Kampylobaktre v potravinách
3. ↑  Riziká typicky letných ochorení s teplom stúpajú  Archivované 2021-09-05 na Wayback Machine

* BEDNÁŘ, Marek; SOUČEK, Andrej; VÁVRA, Jiří. *Lekařská speciální mikrobiologie a parazitologie*. Praha : Triton, 1994. ISBN 80-901521-4-7. Kapitola rod Campylobacter, s. 106. (česky)