recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Český text v kóde Kamenických zobrazený v znakovej sade CP437
**Kód Kamenických**, pomenovaný podľa bratov Jiřího a Mariana Kamenických, bol veľmi populárnou znakovou sadou pre osobné počítače bežiace pod MS-DOSom v niekdajšom Česko-Slovensku (dnes Česko a Slovensko). Iné pomenovanie je *KEYBCS2*, čo je pomenovanie TSR programu, ktorý implementoval pre toto kódovanie ovládač klávesnice.

V podstate ide o sadu CP437 v ktorej boli kódové body 128 až 171 nahradené znakmi českej abecedy a slovenskej abecedy, pričom ich usporiadanie bolo vybraté tak, aby náhradné glyfy pripomínali čo najlepšie originály. Všetky semigrafické znaky stránky CP437 zostali nezmenené.

Oba tieto rysy prispeli k popularite tohoto kódovania, pretože v ňom bol český text s istými problémami čitateľný aj na počítačoch s pôvodnou znakovou sadou. Niektoré počítače mali totiž uložené fonty v ROM na videokarte, vďaka čomu bola modifikácia obťažná, ak nie nemožná. Výsledok často vyzeral čudne, napr. ç namiesto č.

Všeobecné rozšírenie kódu Kamenických neutrpelo ani zavedením oficiálnej kódovej stránky IBM - CP852, ani zavedením znakovej sady Windows-1250 (*Microsoft Central Europe*) vo Windows 3.1. Používanie sady Windows-1250 začalo až s nástupom Windows 95 a rozšírením kancelárskeho balíka Microsoft Office.

Toto kódovanie sa niekedy nazýva codepage 895 (CP895), ale IBM toto číslo stránky používa pre inú sadu a IANA toto číslo vôbec neuznáva.

V roku 2005 sa stále používajú mnohé aplikácie používajúce interne alebo dokonca aj externe kódovanie Kamenických.

Tabuľka znakov
--------------

| Kamenicky |
| --- |
|   | x0 | x1 | x2 | x3 | x4 | x5 | x6 | x7 | x8 | x9 | xA | xB | xC | xD | xE | xF |
| 0x | *riadiace znaky* |
| 1x |
| 2x | SP | ! | "| # | $ | % | & | ' | ( | ) | \* | + | , | - |. | / |
| 3x | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | : | ; | < | = | > | ? |
| 4x | @ | A | B | C | D | E | F | G | H | I | J | K | L | M | N | O |
| 5x | P | Q | R | S | T | U | V | W | X | Y | Z | [ | \ | ] | ^ | \_ |
| 6x | ` | a | b | c | d | e | f | g | h | i | j | k | l | m | n | o |
| 7x | p | q | r | s | t | u | v | w | x | y | z | { | | | } | ~ | RZ |
| 8x | Č | ü | é | ď | ä | Ď | Ť | č | ě | Ě | Ĺ | Í | ľ | ĺ | Ä | Á |
| 9x | É | ž | Ž | ô | ö | Ó | ů | Ú | ý | Ö | Ü | Š | Ľ | Ý | Ř | ť |
| Ax | á | í | ó | ú | ň | Ň | Ů | Ô | š | ř | ŕ | Ŕ | ¼ | § | « | » |
| Bx | ░ | ▒ | ▓ | │ | ┤ | ╡ | ╢ | ╖ | ╕ | ╣ | ║ | ╗ | ╝ | ╜ | ╛ | ┐ |
| Cx | └ | ┴ | ┬ | ├ | ─ | ┼ | ╞ | ╟ | ╚ | ╔ | ╩ | ╦ | ╠ | ═ | ╬ | ╧ |
| Dx | ╨ | ╤ | ╥ | ╙ | ╘ | ╒ | ╓ | ╫ | ╪ | ┘ | ┌ | █ | ▄ | ▌ | ▐ | ▀ |
| Ex | α | ß | Γ | π | Σ | σ | µ | τ | Φ | Θ | Ω | δ | ∞ | φ | ε | ∩ |
| Fx | ≡ | ± | ≥ | ≤ | ⌠ | ⌡ | ÷ | ≈ | ° | ∙ | · | √ | ⁿ | ² | ■ | *NBSP* |

RZ označuje riadiaci znak

zmeny v porovnaní s CP437 su označené žltou farbou

Pozri aj
--------

* ASCII
* Unicode

Referencie
----------

1. ↑

Externé odkazy
--------------

* Bratři Kameničtí: výsledné rozhodnutí jsme neučinili my, ale uživatelé – rozhovor nielen o kódovaní na zive.cz
**Kólótes** (iné názvy: **Kólótés**, **Kolótes**, **Kolótés**, **Kolotes** – podrobnosti pozri v článku Kólótes; starogr. *Κωλώτης*) bol grécky sochár v 5. storočí pred Kr.

Sochár Kolótes pochádzal zrejme z ostrova Paros. Činný bol v 1. polovici 5. storočia pred Kr.. Rímsky spisovateľ Plínius zaznamenal, že pomáhal Feidiovi s chryselefantinovou sochou (zo zlata a slonoviny) Dia v Olympii.

Kolótes bol autorom niekoľkých bronzových sôch filozofov a aj on sám tvoril sochy a umelcké predmety zo zlata a slonoviny. Medzi tieto diela patrila prekrásna socha boha Asklépia (zo slonoviny), ktorú staroveký grécky cestovateľ Strabón obdivoval v elidskom meste Kylléné alebo stôl zo zlata a slonoviny, umiestnený ako votívny dar v chráme bohyne Héry v Olympii. Pausanias o tom uvádza: „*Sú tu ešte iné votívne dary, a to neveľká pohovka väčšinou zdobená slonovinou, Ifitov disk a stôl, na ktorý ukladajú vence určené víťazom. Pohovka je vraj hračka Hippodaimena. Na Ifitovom disku je zapísané prímerie, ktoré Éliďania vyhlasujú počas olympijských hier, a to nie vodorovne, ale písmenami na disku do kruhu. Stôl je zhotovený zo slonoviny a zo zlata a je to dielo Kólóta. Kólótés vraj bol z Hérakleie (zrejme ostrov v Kykladách), a tí, ktorí sa podrobne zaoberali históriou umelcov, vyhlasujú, že pochádzal z Paru, a že bol žiakom Pasitela, Pasitelés potom sám sa vyučil (chýba text)...*"

Podľa niektorých odborníkov Pausanias omylom stotožnil dve rovnomenné postavy: staršieho Kolóta s Kolótom z Paru z 1. stor. pred Kr.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 400.
2. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 405.
3. 1 2  Plínius Starší, *Naturalis Historia*, 34,19.
4. ↑  Strabón, *Geographica* 8,3,4.
5. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 563 vysvětlivky.
6. ↑  Smith, *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, str. 133

  

Autoritné údaje: * ULAN: 500080794
* VIAF: 96259023
Blahoslavený **Alojzije Viktor Stepinac** alebo **Aloysius Viktor Stepinac** (\* 8. máj 1898, Brezarić pri obci Krašić, Chorvátsko-slavónske kráľovstvo, Rakúsko-Uhorsko – † 10. február 1960, SFRJ) bol chorvátsky kardinál a v rokoch 1937 až 1960 arcibiskup Záhrebu. V roku 1998 bol vyhlásený za mučeníka a pápežom Jánom Pavlom II. bol blahorečený.

Jeho prípad je však trochu kontroverzný, pretože bol tiež kritizovaný za údajnú kolaboráciu s fašistami počas druhej svetovej vojny.

Biografia
---------

### Detstvo a raná kariéra

Narodil sa ako piate z ôsmich detí v rodine roľníka. Počas 1. svetovej vojny slúžil na talianskom fronte. V júli 1918 bol Talianmi zajatý a päť mesiacov zadržiavaný ako vojnový zajatec. Po vojne sa zapísal na fakultu agronómie na univerzite v Záhrebe, ale po jednom semestri ju opustil a vrátil sa naspäť domov pomáhať otcovi. Patril k chorvátskym sokolom, v roku 1922 s touto organizáciou cestoval na katolícky Sokolský zraz do Brna.

V roku 1924 odišiel do Ríma študovať teológiu na kolégiu Germanicum. Za kňaza bol vysvätený 26. októbra 1930.

### Biskup a kardinál

28. mája 1934 bol menovaný arcibiskupom koadjútorom záhrebskej diecézy. Biskupskú vysviacku prijal 24. júna 1934 z rúk Antonia Bauera. Za ďalšie tri roky (v roku 1937) sa tak stal arcibiskupom, hoci ešte nemal ani 40 rokov.

Za druhej svetovej vojny, v roku 1941, Stepinac najskôr vítal ustašovských vodcov a nezávislé Chorvátsko. Už rok nato ale fašistické prenasledovanie Židov a Srbov odsudzoval a napomáhal im k úteku. Po skončení vojny bol obvinený z vojnových zločinov a kolaborácie. Hoci bol odsúdený, v dôsledku zahraničného i domáceho nátlaku bol prepustený do domáceho väzenia.

12. januára 1953 ho pápež Pius XII. na verejnom konzistóriu menoval kardinálom.

### Smrť a beatifikačný proces

Zomrel v roku 1960. Pri ohliadke jeho pozostatkov v roku 1993 odborníci zistili, že príčinou smrti mohla byť trombóza, ale v kostiach sa našli stopy kadmia, chrómu, olova a arzénu.

9. októbra 1981 sa začal jeho beatifikačný proces. 11. novembra 1997 bol katolíckou cirkvou uznaný za mučeníka a 3. októbra 1998 ho v Marija Bistrica v Chorvátsku pápež Ján Pavol II. vyhlásil za blahoslaveného.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  *Vatikán otevřel cestu ke svatořečení kontroverzního kardinála Stepinace* [online]. Rozhlas.cz, 2014-2-12, [cit. 2015-05-03]. Dostupné online. (po česky)

Externé odkazy
--------------

* Alojzije Stepinac In: catholic-hierarchy.org

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Aloysius Stepinac na českej Wikipédii.*

| Tituly a funkcie v Rímskokatolíckej cirkvi |
| --- |
| Predchodca**Antonio Bauer** | **Arcibiskup záhrebský**1937 – 1960 | Nástupca**Franjo Šeper** |

Autoritné údaje: * BnF: 11944892b
* GND: 118617877
* ISNI: 0000 0001 1437 9582
* LCCN: n81127015
* NK ČR: js2005269492
* VIAF: 12316942
* WorldCat: lccn-n81127015
Alonov plán pre oblasť Západného brehu a Pásma Gazy (Izrael mal anektovať svetlo modro vyfarbené oblasti)
**Alonov plán** (hebr. תוכנית אלון‎ – *Tochnit Alon*) bol návrh, ktorý vznikol mesiac po Šesťdňovej vojne v roku 1967 a predstavoval spôsob riešenia izraelskej okupácie Západného brehu Jordánu, Pásma Gazy a Sinajského polostrova. Plán bol pomenovaný po svojom duchovnom otcovi Jigalovi Alonovi, izraelskom generálovi a vtedajšom vicepremiérovi a ministrovi pre absorpciu imigrantov.

Podľa návrhu mala byť táto okupácia ukončená, dobyté územia z väčšej časti vrátené a stanovený tak základ pre uzavretie mieru medzi Izraelom a jeho arabskými susedmi. Časť Západného brehu Jordánu mala byť vrátená k Jordánsku (tato oblasť mala byť s Jordánskom prepojená širokým koridorom v okolí Jericha), a mal tak vzniknúť jordánsko-palestínsky štát. Jeho súčasťou malo byť aj Pásmo Gazy, ktoré by bolo so Západným brehom Jordánu prepojené diaľnicou (podľa pôvodnej verzie plánu malo Pásmo Gazy zostať súčasťou Izraela, vo finálnej verzii sa s ním však už počítalo ako so súčasťou jordánsko-palestínskeho štátu). Väčšina Sinajského polostrova potom mala byť navrátená Egyptu.

Alonov plán obsahoval podmienky, ktoré arabské štáty neboli ochotné akceptovať. Medzi ne patrila napríklad izraelská kontrola údolia Jordánu (vrátane celého západného pobrežia Mŕtvého mora) a prvého horského hrebeňa ležiaceho západne od Jordánu, ďalej potom kontrola nad celým Jeruzalemom (čiže vrátane obsadeného Starého mesta aj s Chrámovou horou), tiež nad jedným predmestím Hebronu (Kirjat Arba) a oblasťou Guš Ecion. Na Sinajskom polostrove si mal Izrael zachovať kontrolu nad vybranými strategicky dôležitými miestami (predmostie Rafahu, pobrežie Červeného mora od Ejlatu po Šarm aš-Šajch a dve vojenské letiská pri bývalej egyptsko-izraelské hranici). Izraelu tiež mali zostať Golanské výšiny, dobyté od Sýrie. Plán počítal aj s demilitarizáciou všetkých arabských území na západ od rieky Jordán.

Plán bol dôsledkom názoru, že Izrael nemôže vládnuť viac než miliónu palestínskych Arabov. Hoci nebol nikdy oficiálne prijatý izraelskou vládou, osídľovacia politika ľavicových vlád od Šesťdňovej vojny do roku 1977 smerovala práve do oblastí, ktoré si mal Izrael podľa tohto plánu ponechať.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5  GILBERT, Martin. *Izrael: Dějiny*. Praha : BB Art, 2002. 668 s. ISBN 80-7257-740-9. Kapitola 23: Dilemata vítězství. (čeština) [prebraná citácia]
2. ↑  KIMMERLING, Baruch; MIGDAL, Joel S.. *The Palestinian People: A History*. Cambridge : Harvard University Press, 2003. 608 s. Dostupné online. ISBN 0-674-01131-7. S. 287. (angličtina)
3. 1 2 3 4  TERNER, Erich. *Dějiny státu Izrael*. 1. vyd. Pardubice : Kora, 1991. ISBN 80-901092-0-9. S. 154. (čeština) [prebraná citácia]

Pozri aj
--------

* Izraelsko-jordánska mierová zmluva

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Alonův plán na českej Wikipédii.*
**Chuan-kung** alebo **Chuan z Čchi** (čín. 齐桓公, pchin-jin: *Qí Huán Gōng* - *čchi chuan kung*, pričom "kung" = vojvoda) bol vojvoda a najvýznamnejší panovník štátu Čchi (齐) v Období jari a jesene. Vládol v rokoch 685 až 643 pred Kr. 

Podarilo sa mu ekonomicky posilniť Čchi, najmä v oblasti obchodu so soľou a rybami. Bol prvý z piatich hegemónov obdobia jari a jesene a vládol najdlhšie spomedzi nich. Roku 679 pred Kr. bol oficiálne vymenovaný za ochrancu čouského dvora. Keď na konci 60tych rokov šiesteho storočia pred Kr. zaútočili barbari Ti na čínske štáty, Chuan-kung presunul časť obyvateľstva, čím štáty zachránil a zastavil barbarov. Týmto svojim počinom si získal rešpekt u Konfucia. Roku 656 pred Kr. podnikol mohutnú výpravu proti štátu Čchu, ktoré však neprinieslo väčší výsledok. Zomrel roku 643 pred Kr. a po jeho smrti štát Čchu upadal, dôvodom boli aj nástupnícke zmätky, keďže Čchi Chuan Kung mal veľa potomkov.

Referencie
----------

1. ↑   Hegemon Qi Huan Gong
2. ↑   The First Hegemon of the Spring Autumn Period, Qi Huan Gong
**Sveti Toma** (bulharským písmom *Свети Тома*; doslova *Svätý Tomáš*) alebo **Zmijski ostrov** (bulharským písmom *Змийски остров*; doslova *Hadí ostrov*) je jeden z piatich ostrovov v Čiernom mori, ktorý sa nachádza severne od ústia rieky Ropotamo. Jeho rozloha je 0,012 km². V minulosti na ostrove stála kaplnka svätého Tomáša, ktorá dala ostrovu pôvodný názov. Súčasný názov *Hadí ostrov* dali ostrovu sivé hady, ktoré vo veľkom počte tento ostrov obývajú. 

Na ostrove sa nachádza jediné miesto v Bulharsku, kde rastú divé kaktusy. V roku 1933 ich sem zasadil cár Boris III. ktorý ich sem doniesol z Botanickej záhrady v Bratislave. Najkrajší je ostrov v období júna, kedy kaktusy kvitnú a celý ostrov zahalia do žltej farby. Ich plodom sú jedovaté sivé slivky, ktoré pripomínajú vôňu jahôd.

Ostrov je súčasťou rezervácie Ropotamo, v ktorej sa nachádza asi 257 druhov vtákov – z toho 71 druhov je zapísaných v červenej knihe Bulharskej republiky. Vlastní ho bývalý bulharský cár Simeon II. a jeho sestra, tí však o neho zatiaľ neprejavili záujem, pretože je celý obrastený kaktusmi a hadmi. Bulharská vláda však chce do rozvoja ostrova zainvestovať a v budúcnosti postaviť na ňom hotely a zábavné centrá.

Pozri aj
--------

* Sveti Kirik
* Sveti Petăr
* Sveti Ivan
* Sveta Anastasija
* Belene
Súradnice: 42°38′12.1″S 24°48′23.2″V﻿ / ﻿42,636694°S 24,806444°V﻿ / 42.636694; 24.806444

**Historické múzeum** (bulh. Исторически музей – *Istoričeski muzej*) je budova bývalej školy z obdobia bulharského národného obrodenia nachádzajúca sa v tesnej blízkosti chrámu svätého Mikuláša v architektonickej rezervácii Staré Karlovo v centre mesta Karlovo v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku. Má štatút kultúrnej pamiatky.

Charakteristika
---------------

Budova bola postavená v roku 1871 ako päťročná chlapčenská škola a je typickým predstaviteľom bulharskej obrodeneckej architektúry. Ako múzeum funguje už viac ako 100 rokov. Expozície sa venujú dejinám karlovského regiónu od praveku až do súčasnosti, pričom oddelená expozícia je venovaná histórii mesta Karlovo od jeho založenia v 15. storočí až do dnešných dní. Špeciálna pozornosť je venovaná aj obdobiu bulharského národného obrodenia a karlovským revolucionárom, ktorí sa účastnili bojov za slobodu, či už na území Bulharska, alebo v cudzineckých legiách, ako aj karlovským filantropom, ktorí prispievali na stavby mnohých významných budov v Karlove, ale aj v iných mestách Bulharska. K múzeu patrí aj etnografická expozícia venovaná regiónu, ktorá sa nachádza mimo hlavného objektu múzea v Mazakovovom dome.

Galéria
-------

* Celkový pohľad na budovu zo severovýchoduCelkový pohľad na budovu zo severovýchodu
* Detail prednej fasádyDetail prednej fasády

Referencie
----------

1. ↑  KĂNČEV, Kănčo; BONEV, Bončo. България. Stará Zagora : Domino EOOD. 312 s. ISBN 9789546511706. S. 216. (bulharsky)
2. ↑  museology.bg
3. ↑  visitcentralbalkan.net
4. ↑  opoznai.bg
**Historický variant frazémy** je frazéma zo staršieho obdobia vývinu nášho jazyka, v ktorom je zachovaný súčasný štruktúrno-sémantický model, no kľúčový (oporný), príp. niektorý iný komponent je nahradený iným synonymným výrazom. H. v. možno rozdeliť na frazémy obsahujúce

a) zaniknuté lexémy, často aj cudzieho pôvodu, napr. *hladký ako elebor* (súč. *hladký ako mramor*), *dať na konscienciu niekomu niečo* (súč. *dať na vedomie niekomu niečo*),
b) obsahujúce lexémy síce bežné a používané aj v súč. jazyku, ale nie ako súčasť príslušných frazém, napr. *nebyť podľa ďasien* (súč. *nebyť podľa chuti*), *dať chrbát niekomu* (súč. *ukázať chrbát niekomu*). Pre h. v. je typický väčší výskyt fakultatívnych členov, napr. *sedieť na (vysokom, chudom) koni; vháňať do (spletenej) siete niekoho; vyjsť na (večnú) mizinu.*

Literatúra
----------

* Skladaná, 1993.

*Článok pôvodne čerpal z diela ĎURČO, Peter (ed.). Frazeologická terminológia (1995) uverejneného na webe Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied.*
Príslušník Vietkongu s puškou AK-47
**Národný front oslobodenia Južného Vietnamu** (NFOJV), prekladaný aj ako **Front národného oslobodenia Južného Vietnamu** (FNOJV), viet. *Mặt trận Dân tộc Giải phóng miền Nam Việt Nam*, známy aj ako **Vietkong** (viet. Việt Cộng, doslova „vietnamskí komunisti"; túto prezývku im vymyslel Južný Vietnam, toto pomenovanie znie po vietnamsky pohŕdavo) bola partizánska organizácia pôsobiaca na území Južného Vietnamu a čiastočne aj v Laose a Kambodži, jej cieľom bolo nastolenie komunizmu v krajine a jej spojenie so Severným Vietnamom počas Vietnamskej vojny. Svoj cieľ vybojovala v 15 rokov trvajúcej krvavej vojne, ktorú viedol Vietkong pomocou konvenčného boja s regulárnou juhovietnamskou armádou (ARVN) a americkou armádou a jej spojencami, ako aj partizánskym bojom a teroristickými akciami, často namierenými proti samotným juhovietnamským civilistom.

Dejiny
------

V januári 1960 v provincii Ben Tre, v delte Mekongu, vznikala prvá „oslobodená oblasť". 20. októbra 1960 na jej území vznikol Národný front oslobodenia Južného Vietnamu (NFOJV). Ľudová oslobodenecká armáda mala v roku 1961 už okolo 100 000 príslušníkov. 

Organizácia Vietkongu bola pomerne komplikovaná, v zásade sa členil na 2 zložky:

1. „Thanh Phan Dan Su" (viet. Thành Phần Dân Sự- civilná zložka) boli bunky rôznej veľkosti, ktorých úlohou bolo zásobovať bojujúce jednotky; bojov sa tieto jednotky zúčastnili iba zriedka.
2. „Thanh Phan Quan Su" (viet. Thành Phần Quân Sự- bojová zložka) mala prevažne bojové poslanie, ale iba najelitnejšie jednotky sa venovali výhradne bojovým akciám, ostatné sa podieľali aj na zbere úrody a zásobovaní.

Jednou z najobávanejších zložiek Vietkongu boli okrem prieskumníkov tzv. Útoční ženisti. Títo vojaci obvykle prešli najmenej pol až jedenapolročným výcvikom, pritom výcvik obyčajných vojakov trval iba mesiac. Útoční ženisti boli zruční pri zneškodňovaní a kradnutí amerických mín a výbušnín. Známi sa však stali preto, že svoje ciele (ak už situácia nedovoľovala ďalšie pokusy) likvidovali aj tak, že sa s batohom naplneným výbušninami priblížili k svojmu cieľu, krytí paľbou svojich spolubojovníkov a v jeho tesnej blízkosti nálož na svojom tele odpálili. Pri útokoch na nepriateľské základne bežne útočili vojaci iba ľahko oblečení, aby ich odev nevydával pri pohybe podozrivé zvuky. Straty v jednotkách útočných ženistov ale bývali veľké.

Vietkong spolupracoval až do konca vojny so (severovietnamskou) Vietnamskou ľudovou armádou (VĽA), jeho členovia infiltrovali aj juhovietnamskú ARVN. Po ofenzíve Tet začiatkom roka 1968 však Vietkong utrpel ťažké straty a v nasledujúcich bojoch o krajinu sa stal iba podporným prostriedkom severného Vietnamu v bojoch o nadvládu na juhu krajiny.

Referencie
----------

1. ↑  Daniel Kamas: *Válka ve Vietnamu /1964-1975/* ISBN 80-7198-247-4. Olomouc, Votobia 1997, s. 247-248

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Národný front oslobodenia Južného Vietnamu**
Kórejčania označujú svoj **vek** slovom *sal* (살) a počítajú ho systémom kórejských čísloviek (na rozdiel od rokov letopočtu, ktoré počítajú systémom sino-kórejských čísloviek). Novonarodené dieťa má už jeden rok. Započítava sa totižto aj obdobie v matkinom lone od počatia až po narodenie. 

Tradične sa človeku pripočíta 1 rok veku života na Sollal (kórejský tradičný Nový rok), hoci Kórejčania oslavujú aj svoje narodeniny. Tradične – podľa lunárneho kalendára. Potom rozdiel medzi európskym a kórejským počítaním môže dosiahnuť 1 až 2 roky. Je to síce oficiálny spôsob počítania veku v Južnej Kórei, ale najmä súčasná generácia ovláda aj európsky spôsob. Dôležité pri uvádzaní veku je, aby sa podal aj ročník narodenia (tzv. ňjonsäng).

Dôležitým vekom v živote Kórejčanom je sto dní od dňa narodenia pägil, ďalej jeden rok od narodenia tol, ktoré sa tradične oslavujú v kruhu rodiny. Ďalším významným sviatkom v živote sú 60. narodeniny hwanggap. Po tomto 60-ročnom životnom cykle sa začína vek počítať znovu od začiatku. Medzníkom sú aj 88. narodeniny tzv. misu.

Keďže v celej kórejskej spoločnosti existuje dosť prísna hierarchia vzťahov, vek tu hrá veľmi dôležitú úlohu. Keď prvá osoba pozná vek druhej osoby, dokáže vyberať vhodné výrazové prostriedky a gramatické formy, ktoré odzrkadľujú, v akom postavení je daná osoba voči prvej (rodič, partner, súrodenec starší, mladší, dieťa, nadriadený, kolega, podriadený atď.). Kvôli tomu v Kórei nie je neslušné pýtať sa na vek, a ani na vek ženy. Jedine tak je možné prejaviť náležitú úctu danému človeku.
**Lievik trúbkovitý** (*Craterellus cornucopioides*) je jedlá huba z čeľade kuriatkovitých (*Cantharellaceae*).

Opis
----

Lievik trúbkovitý má osobitý a trochu smutný výzor. Plodnica je trúbkovito-lievikovitá, tenko mäsitá, v hornej časti 3 – 8 cm široká, 5 – 12 cm vysoká, s prehnutým okrajom, ktorý býva v mladosti celistvý, v dospelosti vlnitý, laločnatý a roztrhaný. Na vnútornej strane je najprv hnedočierna, neskôr čiernosivá až čierna a lupinkatá. Vonkajšiu stranu celej huby vrátane hlúbika pokrýva výtrusové rúcho (hymélium), preto je v dospelosti od bieleho výtrusného prachu belavo oinovatená. Konzistecia plodnice je veľmi krehká, je bez výraznej chuti a s príjemnou vôňou. Výtrusy sú vajcovito elipsovité, hladké, bezfarebné, veľké 12–15 × 7–8,5 μm. Výtrusný prach je biely.

Výskyt
------

Plodnice vyrastajú koncom leta, najmä však v jeseni (od augusta do novembra), v bohatých zrastencoch vo veľkých skupinách, v opadanom lístí v listnatých a zmiešaných lesoch, vzácnejšie v ihličnatých. Najčastejšie sa vyskytujú v bučinách a dubinách, kde trsy plodníc, často tvoria čarovné kruhy. U nás je všade pomerne rozšírený, najmä v podhorských oblastiach.

Praktický význam
----------------

Je to veľmi chutná huba, aj keď svojim výzorom hubárov nepriťahuje. Vhodná je do polievok, omáčok, na zaváranie v octovom náleve a na sušenie. V Česku, kde je obľúbenejší, sa často suší a drví na prášok, ktorý sa potom používa ako korenie do rozličných pokrmov (obľúbený je najmä pokrm zvaný kuba, ktorý v mnohých domácnostiach nesmie chýbať na štedrovečernom stole).

Možnosť zámeny
--------------

Možnosť zámeny s nejakou inou hubou je pre jej charakteristický tvar a farbu nepravdepodobný. Najviac sa mu podobá nejedlý lievik kučeravý (Craterellus sinuosus), ktorý rastie v lete a na jeseň v listnatých lesoch jednotlivo alebo najčastejšie v trsoch.

Galéria
-------

* mladšie plodnicemladšie plodnice
* trs plodníctrs plodníc
* staršie plodnicestaršie plodnice

Referencie
----------

1. 1 2  Mirko Svrček, Bohumil Vančura. *Huby*. Bratislava : Príroda, 1987. 64-021-87. S. 299.
2. 1 2 3  Aurel Dermek. *Huby lesov, polí a lúk*. Martin : Osveta, 1985. 70-003-85. S. 164.
3. 1 2 3  Antonín Příhoda. *Hubárov rok*. Bratislava : Príroda, 1973. 64-127-73. S. 220.
4. 1 2  Aurel Dermek. *Atlas našich húb*. Bratislava : Obzor, 1983. 65-001-83. S. 134.
5. ↑  Zdeněk Brýdl. *Velká databáze receptů*. Praha : KKnihy.cz, 2017. ISBN 978-80-7570-029-2. S. 50.
6. ↑  Ladislav Hagara. *Atlas húb*. Martin : Osveta, 1987. 70-042-87. S. 182.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Lievik trúbkovitý**
Cisár Chuang Tchaj-ťi
**Chuang Tchaj-ťi** (čín. 皇太極/黄台吉/皇台吉 - pchin-jin: *Huáng Tàijí/Huáng Táijí*) alebo **Chung Tchaj-ťi** (čín. 洪太極 - pchin-jin: *Hóng Tàijí*), známy aj ako **Abachaj** (\* 28. november 1592 - † 21. september 1643) bol zakladateľ a prvý cisár mandžuskej dynastie Čching (čín. 清). Jeho otcom bol zakladateľ mandžuského štátu Nurhači.

Chuang Tchaj-ťi v roku 1636 pomenoval svoj národ Mandžuovia a vyhlásil dynastiu Čching („Čistá").

Vláda
-----

Chuang Tchaj-ťi vládol od roku 1626 do svojej smrti. Na východe si podmanil Kóreu a na západe uzavrel spojenectvo s kmeňmi Vnútorného Mongolska. V roku 1638 založil tzv. Mongolský jamen. Týmito krokmi konsolidoval mandžuský štát, ktorý založil jeho otec Nurhači, a pripravil základy na neskoršie dobytie Číny. Dosiahnutia tohto cieľa sa však nedožil.

Poznámky
--------

1. ↑  Abachaj bolo údajne v skutočnosti meno konkubíny jeho otca.

Referencie
----------

1. 1 2  Fairbank (1998), str. 169.
2. ↑  Batbayar (1999), str. 87.

### Literatúra

* BATBAYAR, Bat-Erdene. *History of Mongolia*. Cambridge : University of Cambridge, 1999. ISBN 999-0-038-5 Chybné ISBN.
* FAIRBANK, John King. *Dějiny Číny*. Preklad Martin Hála, Jana Hollanová, Olga Lomová. Praha : NLN, Nakladatelství Lidové noviny, 1998. 656 s. (Dějiny států.) ISBN 80-7106-249-9.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Chung Tchaj-ťi na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 159981683
* GND: 138504326
* ISNI: 0000 0000 6314 6462
* LCCN: n84018818
* VIAF: 53079614
* WorldCat: lccn-n84018818
Kóthón, Museo Archeologico Regionale Antonino Salinas
**Kóthón** (starogr. *κώθων* – *kóthón*) je typ starogréckej keramickej nádoby.

Kóthón (mn. č. *kóthónes*) je označenie používané pre rozdielne tvary starogréckych keramických nádob, napr. (nesprávne) pre exaleiptron (pri tomto tvare nádoby je termín exaleiptron znalcami uprednostňovaný pred názvom kóthón), pre (nesprávne) skyfos a tiež pre nádobu na pitie s jedným uchom (bližšie nešpecifikovaného tvaru), ktorú používali vojaci a cestujúci.

Vďaka Plutarchovi sa dochoval aspoň približný opis spartského džbánu (kóthón) na pitie. Pre svoju užitočnosť bol obľúbený hlavne medzi vojakmi v aktívnej službe. Jeho farba skrývala nepeknú farbu vody, ktorú často museli piť, a dovnútra ohnuté okraje zadržali bahnitú usadeninu, takže sa k ústam dostala čistejšia voda. Athénaios zaznamenal Kritiov popis: „okraje boli zahnuté dovnútra, aby slúžili k zachytávaniu nečistôt vo vode." Lexikon Suda naviac pridáva informáciu, že kóthón mal jedno ucho. Kóthónes sa spoľahlivo prepravovali v prútenom koši zvanom *gylios*, o ktorom sa vo svojej komédii (Acharnes 1097) zmieňuje Aristofanes. Vojaci na vojenských výpravách v týchto košoch nosili aj svoje zásoby potravín. 

Skutočnosť, že sa tento tvar nádoby spája osobitne so Spartou, svedčí o tom, že sa v starovekom Grécku zručnosť a originalita hrnčiarskej výroby týkala i Sparty (v Sparte sa remeselnou činnosťou zaoberali len perioikovia).

* Kóthón, cca 430 – 426 pred Kr.Kóthón, cca 430 – 426 pred Kr.
* Korintský kóthón, 550 – 500 pred Kr. Musée du LouvreKorintský kóthón, 550 – 500 pred Kr. Musée du Louvre
*

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 379.
2. ↑  Toby Schreiber. *Athenian Vase Construction*. Santa Monica : Getty Publications, 1999. ISBN 978-08-9236-465-7. S. 107-108.
3. ↑  Samuel Birch. *History of Ancient Pottery*. London : J. Murray, 1873. S. 365.
4. ↑  Maxwell George Kanowski. *Containers of Classical Greece*. St. Lucia : University of Queensland Press, 1984. ISBN 978-07-0221-744-9. S. 56.
5. ↑  Plutarchos, *Bioi paralléloi, Lykourgos*, 9,3.
6. ↑  Athénaios, *Deipnosofistai*, 11,483b-484b.
7. ↑  Athenaeus. *The Learned Banqueters*. Cambridge : Harvard University Press, 2009. ISBN 978-06-7499-632-8. S. 349.
8. ↑  Gregory Claeys, Lyman Tower Sargent. New York : NYU Press, 1999. ISBN 978-08-1471-570-3. S. 17.
9. ↑  Nick Sekunda. *Spartské vojsko*. Praha : Grada Publishing a.s, 2008. ISBN 978-80-2472-368-6. S. 31-32.
10. ↑  Słavomir Koper. *Tajnosti a skandály starověku*. Frýdek-Místek : Alpress, 2019. ISBN 978-80-7543-971-0. S. 70.
11. ↑  Anton Powell. *A Companion to Sparta*. Hoboken : John Wiley & Sons, 2017. ISBN 978-11-1907-238-6. S. 144.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kóthón (nádoba)**

Pozri aj
--------

* Typológia starogréckej keramiky
**Kôň** (staršie aj: **strojný kôň**); **konská sila**; podľa niektorých názorov: **konský výkon**, je zastaraná jednotka výkonu. Nie je súčasťou jednotiek SI. V praxi sa častejšie stretávame s jednotkou watt zo sústavy SI, jednotka kôň sa ešte (nesprávne) používa v súvislosti s automobilmi a motormi.

Značka
------

* slovenská: k (kôň); nesprávne resp. zastarano: KS (konská sila), ks (konská sila)
* anglická (a často aj slovenská): HP (horse power), hp (horse power)
* nemecká: PS (Pferdestärke)
* polská: KM (koń mechaniczny)
* španielska, talianska a portugalská: CV (caballo de vapor, cavallo vapore a cavalo de vapor)
* francúzska: ch (cheval-vapeur)

Dejiny jednotky
---------------

James Watt chcel predávať svoj parný stroj, potreboval preto jeho výkon prirovnať k niečomu čo by jeho kupujúcim bolo známe. Mal skúsenosti s poníkmi, odhadoval, že poník zdvihne 22 000 stôp-libier za minútu (Britská – imperiálna jednotka krútiaceho momentu). Výkon koňa odhadoval o 50% väčší, teda 33 000 stôp-libier. Túto prácu koncom 18. storočia pomenoval "horse power" (t. j. doslova: konská sila či konský výkon).

Druhy
-----

Existuje viacero druhov (t. j. definícií) koní. Najznámejšie sú dva druhy: 

* tzv. metrický (alebo kontinentálny/európsky) kôň (t. j. definícia bežná v kontinentálnej Európe), t. j. 735,5 W
* tzv. mechanický (alebo anglický/imperiálny/americký) kôň (t. j. definícia bežná v anglosaských krajinách), t. j. 745,7 W

### Tzv. metrický kôň

Častejšie sa používa metrická (presnejšia) konská sila definovaná pôvodne v Nemecku koncom 19. storočia:

{\displaystyle 1\,{\mbox{k}}=75\,{\frac {{\mbox{kp}}\cdot {\mbox{m}}}{\mbox{s}}}=735,49875\,{\mbox{W}}}
### Tzv. mechanický kôň

James Watt neprepočítaval svoju jednotku do sústavy SI, ktorá v tom období vlastne ani neexistovala. Vznikalo tu veľa nepresností, jednak pri hodnote 1 libry aj pri hodnote 1 stopy, ale hlavne pri neskorších prepočtoch do sústavy SI. Preto sa mechanický kôň používa menej. Platí však :  

{\displaystyle 33000\,{\frac {{\mbox{ft}}\cdot {\mbox{lbf}}}{\mbox{min}}}=745,69987158227022\,{\mbox{W}}}
* teda 1 kôň sa rovná 745,69987158227022 wattov

Prevod
------

* 1 kW = 1,359621617 k = 1,34102209 HP
* 1 k = 0,986320071 HP = 0,73549875 kW
* 1 HP = 1,013869665 k = 0,745699871 kW

Poznámky:

* k tu znamená metrický kôň, HP tu znamená mechanický kôň
* Údaje sa môžu líšiť v závislosti od toho, na koľko desatinných miest počítame

Referencie
----------

1. ↑  konská sila. In:  *Slovenský náučný slovník*. Ed. Pavel Bujnák. Zväzok II E – M. Bratislava; Praha : Litevna, literárne a vedecké nakladateľstvo Vojtech Tilkovský, 1932. 380 s.
2. ↑  Křivka, P. Růžička, J.: *Odborný slovník anglicko-česko a česko-anglický Ekologie a ochrana životního prostředí*, 1999 – v prílohe Tabulky a přehledy
**Národné ženské olympijské futbalové mužstvo Spojeného kráľovstva** (tiež známe ako **Tím VB**; alebo obyčajne **Veľká Británia a Severné Írsko**) reprezentuje Spojené kráľovstvo v ženskom futbale na Olympijských hrách. Normálne Spojené kráľovstvo v ženskom futbale žiadny tím nereprezentuje: oddelene hrajú krajiny Anglicko, Škótsko, Wales a Severné Írsko. Len čo sa vedelo, že Letné olympijské hry 2012 sa uskutočnia v Londýne, bol vytvorený olympijský futbalový tím. Po dohode medzi Britskou olympijskou asociáciou (BOA) a Futbalovou asociáciou (FA), ktorá spravuje anglický tím, FA vytvorila spoločný britský tím s hráčkami z celého Spojeného kráľovstva.

História
--------

Keď v roku 1863 vznikla prvá futbalová asociácia (FA), jej geografické kompetencie neboli jasné: nevedelo sa, či asociácia spravuje len Anglicko alebo celú Veľkú Britániu. Otázku čiastočne vyriešil vznik Škótskej futbalovej asociácie (SFA) v roku 1873. Tretia národná futbalová asociácia, Futbalová asociácia Walesu, vznikla v roku 1876 a štvrtá, Írska futbalová asociácia, (IFA), v roku 1880.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Great Britain women's Olympic football team na anglickej Wikipédii.*
Súradnice: 33°55′31″J 18°25′26″V﻿ / ﻿33,92528°J 18,42389°V﻿ / -33.92528; 18.42389

**Kapské Mesto** (afrik. Kaapstad, angl. Cape Town) je po Johannesburgu a Durbane tretie najväčšie mesto Juhoafrickej republiky, sídlo parlamentu (tzv. legislatívne hlavné mesto JAR) a správne sídlo provincie Western Cape. Počet obyvateľov metropolitnej časti v roku 2011 bol 4 700 000.

Nachádza sa na úpätí Stolového vrchu na pobreží Atlantického oceánu na Kapskom polostrove asi 40 km na sever od mysu Dobrej nádeje.

Založené bolo roku 1652 ako holandská zásobovacia stanica na ceste do Indie (najstaršie európske mesto v Južnej Afrike). Dnes je to jeden z najväčších afrických námorných prístavov a stredisko cestovného ruchu v krajine. Často sa o ňom hovorí, ako o jednom z najkrajších
miest na svete. Mesto ponúka široký výber voľnočasových aktivít, turistiky, nakupovania a mnoho iného. Kapské Mesto je centrom mnohých športov ako napríklad rugby, cyklistika, tenis a tiež je to stredisko všetkých vodných športov.

Región je známy aj produkciou prvotriedneho vína na okolitých viniciach za mestom, najmä v oblasti Stellenbosch, Paarl, Wellington a Worchester.

Kapské Mesto, to je aj tvarom unikátna Stolová Hora (Table Mountain), ktorá je súčasťou národného parku Cape Peninsula stúpajúca z nulovej nadmorskej výšky vo Victoria and Waterfront až do vyše 1080 m n. m.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kapské Mesto**

Externé odkazy
--------------

* www.capetown.travel

Panoramatická fotografia Kapského Mesta
*Panoramatická fotografia Kapského Mesta*
**Aurelian Andreescu** (\* 12. máj 1942, Bukurešť, Rumunsko – † 22. júl 1986, Constanţa) bol rumunský spevák a herec, vyhlásený za najlepší hlas rumunskej histórie.

Kariéra
-------

Prvý raz sa objavil vo vysielaní roku 1963 v programe „Hľadá sa hviezda". V rovnakom roku vyhral národný hudobný festival v meste Mamaia. Ďalšie dva roky spieval väčšinou v nočných kluboch v Bukurešti. V roku 1965 sa stal členom súboru divadla Constantin Tănase, s ktorým absolvoval viaceré turné, v socialistických krajinách Európy, ale aj v Nemecku, Rakúsku a Belgicku.

Smrť a odkaz
------------

V roku 1973 o ňom rumunský týždenník Săptămîna napísal ako o najpopulárnejšom spevákovi rumunskej histórie. Zomrel roku 1986 na infarkt. Pochovaný je na cintoríne Ghencea v Bukurešti. Jeho meno nesie festival pre mladých spevákov, konajúci sa od roku 1996 v Bukurešti.

Referencie
----------

1. ↑  "Aurelian Andreescu ar fi împlinit 70 de ani" (po rumunsky)
2. ↑  "Aurelian Andreescu, un destin dramatic" (po rumunsky)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Aurelian Andreescu na anglickej Wikipédii.*
**Rúrovníky** (lat. Siphonophora) sú morské polypovce, ktoré tvoria kolónie z diferencovaných jedincov na princípe pučania. Kolóniu spája tzv. centrálny stvol (coenosac). Na vrchole sa nachádza pneumatofór (niekedy „vzdušný vak"), ktorý vstrebávaním a vylučovaním plynu umožňuje stúpanie alebo klesanie kolónie vo vodnom stĺpci. Pod pneumatofórom sú nektofóry – plávacie medúzoidy. Ďalej sú v kolónii gastrofóry – tráviace polypy s knidoblastmi a gonofóry – pohlavné polypy s gonádami. Patrí sem viac rodov, napr. Physophora, Physalia.

Haeckelove rúrovníky
--------------------

Ernst Haeckel popísal množstvo rúrovníkov a niekoľko ilustrácií z jeho *Kunstformen der Natur* z roku 1904 zobrazuje členov tohto radu.

* 7.7.
* 17.17.
* 37.37.

* 59.59.
* 77.77.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Rúrovníky**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Rúrovníky**

Externé odkazy
--------------

* PaedDr. Valerián Franc CSc.: Systém a fylogenéza živočíchov – bezchordáty – zdroj, z ktorého (pôvodne) úplne alebo čiastočne čerpal tento článok.
**Life Along the Borderline** s podtitulom **A Tribute to Nico** je hudobný festival venovaný speváčke Nico. Organizuje ho John Cale, ktorý so speváčkou spolupracoval. Jeho prvý ročník sa konal 11. októbra 2008 pri príležitosti speváčkiných nedožitých sedemdesiatych narodenín. Konal sa v Royal Festival Hall v Londýne a vystúpili tu James Dean Bradfield, Mark Lanegan, Manic Street Preachers, Mark Linkous, The Fiery Furnaces, Guillemots, Nick Franglen, Peter Murphy, Liz Green a Lisa Gerrard.

Akcia sa opakovala 10. mája 2009 v Teatro Communale v talianskom meste Ferrara. Tu zahrali Mercury Rev, Mark Lanegan, Lisa Gerrard, Peter Murphy, Soap&Skin a Mark Linkous. V roku 2010 koncert prebehol hneď dvakrát; prvýkrát 27. marca v poľskom Vroclave a druhýkrát 11. apríla v Ríme.

Ďalší ročník sa konal v januári 2013 v Brooklyn Academy of Music v New Yorku. Vystúpili tu mimojiné Nick Franglen, Kim Gordon, Mark Lanegan, The Magnetic Fields, Meshell Ndegeocello, Peaches, Joan as Police Woman a Sharon Van Etten.

Referencie
----------

1. ↑   *Velvet Undergound man to curate Nico tribute* [online]. NME, 2008-09-22, [cit. 2012-12-07]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑   *10 Maggio, Ferrara: Life Along the Borderline* [online]. Crakweb.it, 2009-04-02, [cit. 2012-12-07]. Dostupné online.
3. ↑   *BAM presents When Past & Future Collide* [online]. Vertical Respons, [cit. 2012-12-07]. Dostupné online. (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Life Along the Borderline na českej Wikipédii.*
**Jan z Příbrami** alebo Příbramě alebo **Jan Příbram**, známy aj ako **Kňaz** († 20. december 1448) bol český spisovateľ a husitský teológ. 

Bakalárom sa stal v roku 1409 a majstrom slobodných umení v roku 1413. Roku 1408 bol na zhromaždení českého národa na pražskej univerzite. 

V roku 1414 bol jedným zo svedkov na osvedčení, ktoré spísal Jan z Jesenice o odoprení prístupu Janovi Husovi na arcibiskupstvo. Po smrti Jana Husa vystupoval ako hlavný rečník pražských majstrov (rozprava o artikuloch pražských). 

Na čáslavskom sneme v roku 1421 ho ustanovili (spolu s Janom Želivským za poradcu dvadsiatich zvolených zemských správcov v náboženských otázkach. Už v novembri 1421 sa Janovi Želivskému podarilo odvolať ho. Pri stretnutí pražských majstrov a táborských kňazov (Konopiště 1423 a najmä Praha 1424) najradikálnejšie vystupoval proti táboritom. Roku 1426 sa dostal do sporu s Petrom Paynom a označil učenie Jána Viklefa za kacírske, čo rozdelilo pražských majstrov (niektorí sa obávali, že na základe tohto tvrdenia by mohol byť za kacíra označený aj Jan Hus). Jan z Příbrami sa politicky opieral predovšetkým o Zikmunda Korybutoviča. Po jeho vyhnaní z Čiech (apríl 1427) Jana z Příbrami vypovedali z Prahy, preto sa v tom čase zdržiaval predovšetkým v Žatci. Roku 1429 sa mohol vrátiť do Prahy, v tom čase už začínal inklinovať ku katolíctvu. 

Roku 1434 sa postavil na stranu kompaktát a v roku 1437 sa sťažoval cisárovi na ich nedodržiavanie. V júli 1437 odišiel s českým posolstvom do Bazileja, kde hájil prijímanie sviatosti pod obidvoma spôsobmi. Roku 1439 bol spolu s Prokopom z Plzne zvolený za správcu českého duchovenstva a roku 1448 ho nahradil Jan Rokycana. Jan z Příbrami neúspešne naliehal na pápežského legáta, aby Rokycanu uznal za arcibiskupa.

Dielo
-----

* *Contra artikolos Picardorum* - odsúdenie 76 artikulov, ktoré uverejnili táboriti
* *De ritibus missae* - traktát, ktorý obhajoval cirkevné obrady proti táboritom
* *De professione fidei et errorum revocatione*
* *Knihy o zarmoucení velkých církve svaté i každě duše věrné* - 1429
* *Život kněží Táborských* - kritika
* *Apologie*
* *Postilla*

Autoritné údaje: * GND: 118967894
* ISNI: 0000 0000 7859 2115
* LCCN: n2002092374
* NK ČR: xx0009347
* VIAF: 4295758
* WorldCat: lccn-n2002092374
**Lievik kučeravý** (*Craterellus sinuosus*) je nejedlá huba z čeľade kuriatkovitých (*Cantharellaceae*).

Opis
----

Plodnica je nepravidelne lievikovitá, tenko mäsitá, v hornej časti 3 – 8 cm široká, 2,5 – 7 cm vysoká. Horná rozšírená klobúkovitá časť je za vlhka sivohnedá, za sucha bledosivá s okrovomäsovým odtieňom, jemne šupinkatá, na okraji zvlnená až kučeravá. Hymenofor je na vonkajšej strane klobúka nepravidelne vráskavý, sivý až popolavý s modrastým nádychom. Hlúbik je nepravidelne valcovitý, vatovite vypchatý až dutý, zvyčajne stlačený, žltookrový. Dužina plodnice je tenká, belavá alebo sivastá, bez výraznej chuti a vône.
Výtrusy sú široko vajcovité, hladké, bezfarebné, veľké 10 – 12 × 8 – 9 μm. Výtrusný prach je biely.

Výskyt
------

Plodnice vyrastajú v lete a na jeseň (od augusta do októbra) v listnatých lesoch, najčastejšie v bohatých trsoch. Rastie na pôdach bohatých na humus, najmä pri duboch a lieskach.

Praktický význam
----------------

Lievik kučeravý je nejedlá huba. Podľa niektorých zahraničných odborníkov je jedlý, ale nemal by sa zbierať, lebo je pomerne zriedkavý (v niektorých oblastiach Európy vzácny).

Možnosť zámeny
--------------

Možnosť zámeny s nejakou inou hubou je pre jej charakteristický tvar a farbu nepravdepodobný. Najviac sa mu podobá jedlý lievik trúbkovitý (*Craterellus cornucopioides*), ktorý rastie najmä v jeseni.

Galéria
-------

* mladšie plodnicemladšie plodnice
* trs plodníctrs plodníc
* staršie plodnicestaršie plodnice

Referencie
----------

1. 1 2 3  Aurel Dermek. *Atlas našich húb*. Bratislava : Obzor, 1983. 65-001-83. S. 134.
2. 1 2 3 4  Aurel Dermek. *Huby lesov, polí a lúk*. Martin : Osveta, 1985. 70-003-85. S. 164.
3. 1 2  Pelle Holmberg, Hans Marklund. *Handbuch Pilze*. Berlin : Stiftung Warentest, 2018. ISBN 978-38-6851-251-9. S. 63.
4. ↑  Antonín Příhoda. *Hubárov rok*. Bratislava : Príroda, 1973. 64-127-73. S. 220.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Lievik kučeravý**
**Jan Černý** po latinsky **Niger de Praga** (\* okolo 1456, Praha – † 1530, Prostějov) bol český lekár a kňaz Jednoty bratskej.

Študoval na pražskej univerzite, kde sa stal roku 1479 bakalárom. Potom sa súkromne venoval štúdiu lekárstva. Pravdepodobne na výzvu svojho mladšieho brata Lukáša Pražského sa usadil ako lekár v Litomyšli a vstúpil do Jednoty bratskej (pred rokom 1490). V rokoch 1499 – 1514 a od roku 1519 viedol liečebny dom v Prostějove. Jeho lekárska činnosť mala veľký ohlas, stal sa napríklad rodinným lekárom veľmoža Viléma z Pernštejna.

Literárna činnosť
-----------------

Jan Černý napísal na základe vlastného štúdia herbár *Kniha lékařská, kteráž slove herbář aneb zelinář* (vydaný v Norimbergu roku 1517) a rozpravu o more. Súčasne bol autorom nábožensko-polemických traktátov, v ktorých hájil pôvodne názory českých bratov, ktoré sa obracali proti svetskej moci, majetku a vzdelaniu, napriek tomu, že jeho brat, biskup jednoty, zastával už novšie poňatie.

Zdroj
-----

Gellner, G. *Jan Černý a jiní lékaři čeští do konce doby jagellonské*, Praha 1934

Autoritné údaje: * abART: 85972
* GND: 119639416
* ISNI: 0000 0000 6317 2839
* LCCN: n82132377
* NK ČR: hka0078607
* VIAF: 83652455
* WorldCat: lccn-n82132377
**Amanda Laura Bynes** (\* 3. apríl 1986, Thousand Oaks, Kalifornia, USA) je americká herečka, ktorá sa preslávila filmami ako *Čo to dievča chce?* (2003), *Snehulienka to má v paži* (2007), či *Ľahko ju zbaliť* (2010).

Životopis a kariéra
-------------------

Amanda Bynesová sa narodila a vyrastala v Kalifornii. Jej otec je zubár a jej mama mu v ordinácii pomáha. Za herečku sa začala považovať už od jej desiatich rokov. V dvanástich, mala svoju vlastnú TV show, *The Amanda Show*, za ktorú získala Kid's Choice Awards za obľúbenú televíznu herečku.

Viac priestoru získala až v roku 2003 vo filme s Colinom Firthom, *Čo to dievča chce?*. Za film dostala mnoho pozitívnych ocenení.

V roku 2004 odpromovala na Thousand Oaks High. O rok neskôr sa objavila ako študentka Jenny, ktorá „stroskotala" s jej mužským idolom na „opustenom ostrove". Film sa natáčal v Dominikánskej republike. V rovnakom roku prepožičala svoj hlas do animovanej rozprávky *Roboti*.

Vo filme *Super náhradník* z roku 2006, stvárnila mužskú aj ženskú postavu navzájom. Ukázala sa ako študentka Viola, ktorá je vášnivá fanúšička futbalu, preto aj predstiera že je chlapec. Vo filme sa objavil aj herec Channing Tatum.

V roku 2007 si zahrala s hercami ako John Travolta či Christopher Walken v romantickom muzikáli *Hairspray*.

V roku 2010 sa objavila vo filme *Ľahko ju zbaliť*, po boku Emmy Stonovej, kde stvárnila silne katolícky založenú študentku. To bol doteraz aj jej posledný film.

V roku 2012 sa dopustila niekoľkých menších trestných činov, uviedla tiež že by sa chcela začať venovať móde a že by chcela pracovať ako módna návrhárka. O rok neskôr bola zadržaná políciou, z dôvodu držania marihuany a bola jej ponúknutá povinná liečba.

Filmografia
-----------

* 1991 – Rugrats (TV seriál)
* 1996 – Blues Clues (TV seriál)
* 1999 – Griffinovci (TV seriál)
* 1999 – Amanda Show, The (TV seriál)
* 2001 – Rock & Roll Back to School Special (TV film)
* 2001 – Nightmare Room,The (TV seriál)
* 2001 – The Nick Cannon Show (TV seriál)
* 2001 – Nenapraviteľný klamár
* 2002 – Čo na tebe milujem (TV seriál)
* 2003 – Charlotte's Web 2: Wilbur's Great Adventure
* 2003 – Čo to dievča chce?
* 2004 – Kriminálka New York (TV seriál)
* 2005 – Stroskotaná láska
* 2005 – Roboti
* 2006 – Supernáhradník
* 2007 – Snehulienka to má v paži
* 2007 – Hairspray
* 2008 – Šanca prežiť (TV Film)
* 2010 – Ľahko ju zbaliť

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Amanda Bynesová**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Amanda Bynes na anglickej Wikipédii.*
* Zdroj slovenských názvov filmov je Česko-slovenská filmová databáza.

Autoritné údaje: * BnF: 14530037j
* GND: 1016202407
* ISNI: 0000 0001 1447 1864
* LCCN: no2002091907
* NK ČR: xx0075162
* VIAF: 68605517
* WorldCat: lccn-no2002091907
**Liečivo** je látka, ktorá sa používa na ochranu alebo obnovu zdravia, na miernenie chorobných príznakov alebo na rozpoznanie choroby. Účinok liečiva je
výslednicou vzájomného pôsobenia liečiva a organizmu. Liečivá sú predmetom skúmania farmakológie.

Dôležité definície lieku
------------------------

### Slovenský liekopis I

Liečivo je ľubovoľná zložka lieku, ktorá poskytuje farmakologický účinok alebo iný priamy účinok pri diagnóze, liečbe alebo prevencii choroby; farmakologickým pôsobením zasahuje do štruktúry alebo funkcie ľudského a zvieracieho organizmu. Liek môže obsahovať viac ako jedno liečivo.
Ekvivalentné názvy: **účinná látka**, **liečivá látka**.

### Slovenská legislatíva

Liečivo je chemicky jednotná alebo nejednotná látka ľudského, rastlinného, živočíšneho, chemického alebo prírodného pôvodu, ktorá je nositeľom biologického účinku využiteľného na ochranu pred chorobami, na diagnostiku chorôb, liečenie chorôb alebo na ovplyvňovanie fyziologických funkcií.

Česká definícia
---------------

*Upozornenie: V legislatíve ČR pojem léčivo zahŕňa definície slovenských pojmov liek aj liečivo. Pre slovenský pojem liek je ekvivalentný pojem léčivý přípravek a slovenskému pojmu liečivo zodpovedá český pojem léčivá látka. Pre ďalšie informácie porovnajte slovenské články Liek a Liečivo s českým článkom Léčivo. Napríklad Aspirin® je liek(sk) a léčivý přípravek(cs), kyselina acetylsalicilová je liečivo(sk) a léčivá látka(cs), ale léčivo(cs) je Aspirin aj kyselina acetylsalicilová*.

Referencie
----------

1. ↑  Min. zdravotníctva SR, Slovenský liekopis, prvé vydanie, Herba s.r.o. Bratislava 1997
2. ↑  Zákon NRSR 545/2006 Z.z. o liekoch a zdravotníckych pomôckach §2 ods. 8

Pozri aj
--------

* liek
**Manuel Felguérez** (\* 12. december 1928, Valparaíso – † 8. jún 2020) bol mexický sochár a maliar.

Životopis
---------

Felguérez sa narodil na farme v obci San Agustin del Vergel (Valparaíso). Študoval na Akadémii výtvarných umení *La Esmeralda*, na *Academia de San Carlos* a neskôr získal štipendium od francúzskej vlády v Paríži na Académie Colarossi.

Patril k prvej generácii mexických abstraktných umelcov a vytvoril doma i v zahraničí mnoho obrazov, sôch a reliéfov. Sú pre neho charakteristické ich geometrické tvary. Okrem toho pokračoval v štúdiu. Bol členom Academia de Artes a po svojom návrate zo Spojených štátov pôsobil od roku 1990 v UNAM.

Ocenenia
--------

* 1975: čestná cena na XIII. bienále São Paulo
* 1988: národná kultúrná cena (Mexiko)
* 1993: "Creador Emerita" Sistema Nacional de Creadores de Arte

Referencie
----------

1. ↑  Academia de Artes: *Escultura - Manuel Felguérez*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Manuel Felguérez**

Externé odkazy
--------------

* Manuel Felguérez na arte-mexico.com

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Manuel Felguérez na nemeckej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 114653
* BnF: 12227233d
* GND: 119508478
* ISNI: 0000 0001 2125 5078
* LCCN: n81102798
* ULAN: 500071413
* VIAF: 27705916
* WorldCat: lccn-n81102798