recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Agaptolemos** (starogr. *Ἀγαπτόλεμος* – *Agaptolemos*, lat. *Agaptolemus*) je v gréckej mytológii syn egyptského kráľa Aigypta a jeho fenickej manželky.

Agaptolemos bol jedným z päťdesiatich synov egyptského kráľa Aigypta. Jeho otec sa rozhodol, že svojich synov ožení s päťdesiatimi dcérami svojho brata Danaa, ktorý bol kráľ susednej Líbye. Keďže Danaos s týmto rozhodnutím nesúhlasil, Aigyptos mu vypovedal vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.

Agaptolemovi potom za manželku vybrali Peirénu, dcéru Danaa a jeho manželky z Aithiopie. Danaos, ktorý sa s tým ešte stále nevedel zmieriť, svojim dcéram následne prikázal, aby manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem najmladšej Hyperméstry, príkaz otca splnili všetky a po smrti si v podsvetí vyslúžili od bohov večný trest nalievať do deravého džbána vodu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Pacificus Maximus, *Hecatelegium*, *Filios Aegypti* 2.
2. 1 2 3 4  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,1,5.
3. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 32.
4. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 314.
**Agama golierová** (*Chlamydosaurus kingii* alebo *kingi*) je štíhly, dlhochvostý jašter z čeľade agamovitých.

Popis
-----

Dorastá dĺžky 60-70 cm, z čoho tvorí 44 cm chvost. Je nazvaný podľa svojho veľkého varhankovitého kožného goliera, tvoreného z dlhých chrupaviek, ktorý zastáva ako funkciu obrannú (pokiaľ sa cíti ohrozená, roztiahne golier, pričom sa zdá väčší a výstražne prská), tak funkciu vábiacu, ktorú agama golierová využíva v období párenia. V priemere tento golier môže merať až 26 cm a po prevedení obranného manévru obvykle utečú agamy do korún stromov, kde sú so svojím svetlo zeleným až tmavo hnedým sfarbením tela skvele zamaskovaní.

Stanovisko
----------

Obýva suché lesy a háje, ale v tropickom podnebnom páse obýva skôr otvorené vyprahnuté planiny porastené krami alebo nízkou trávou.

Areál rozšírenia
----------------

Nachádza sa na území južnej Novej Guinei a severnej až severovýchodnej Austrálie. Medzi potravu, ktorú loví na stromoch patrí väčšinou malé článkonožce (väčšinou húsenice a cikády), na zemi potom mravce, termity, pavúky alebo drobné stavovce, napr. iné druhy menších jašterov. Upadajú do polokľudového stavu v priebehu obdobia sucha, ktoré trvá obvykle od apríla do augusta.

Rozmnožovanie
-------------

Párenie prebieha obvykle medzi septembrom a októbrom, vtedy samce lákajú samice pomocou svojich golierov, ktoré vznešene rozťahujú a o samice bojujú, pričom rozťahujú goliere a hryzú svojho protivníka do tela. Samica kladie do hniezda v období dažďov (november až február) obvykle 8-23 vajec. Vajcia sa nachádzajú v priehlbinách, ktoré bývajú 5-20 cm pod zemou a obvykle v slnečných oblastiach. Inkubácia trvá zhruba dva až tri mesiace a pohlavie závisí čiastočne na teplote, pričom sa v extrémnych teplotách vyvíjajú výhradne samice, v stredných teplotách (29-35 °C) sa rodí zhruba rovnaké množstvo samcov a samíc.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Agama golierová**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Agama golierová**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Agama límcová na českej Wikipédii.*
Sídlo na Štefánikove 33 v Bratislave
Súradnice: 48°09′11″S 17°06′23″V﻿ / ﻿48,15311°S 17,106319°V﻿ / 48.15311; 17.106319

**Projekt Fórum** je nezisková organizácia, ktorá vznikla na jar 2006 v Bratislave. Občianske združenie bolo založené s cieľom podpory vzdelávania, šírenia kultúry a vytvárania priestoru pre diskusiu a polemický dialóg. 

Hlavnou aktivitou tejto organizácie je projekt **Salon**. Ide o internetový portál, ktorý prináša aktuálny prehľad najzaujímavejších textov, ktoré vychádzajú v najvýznamnejších printových a internetových periodikách sveta. Portál sa osobitne zameriava na strednú Európu. Doposiaľ bolo na portáli citovaných alebo preložených asi 200 autorov, ktorých profily sú k dispozícii na webovej stránke. Medzi najfrekventovanejších svetových autorov patria napríklad Jurij Andruchovyč, Timothy Garton Ash, Péter Esterházy, Slavenka Drakulić, Václav Havel, Bernard-Henri Lévy, Andrzej Stasiuk, Umberto Eco, Viktor Jerofejev, zo Slovenska napríklad Michal Hvorecký, Rudolf Chmel, alebo Martin M. Šimečka.

Projekt kladie dôraz nie na množstvo textov, ale na ich kvalitný výber. Krátke anotácie, ktoré prináša v slovenčine a na svojej anglickej stránke v angličtine, poskytujú čitateľovi zhustenú informáciu o každom z jednotlivých textov. Príslušný odkaz potom zavedie priamo do novín, či časopisu, v ktorých článok pôvodne vyšiel, takže sa, pokiaľ je prístupný na internete, okamžite dostane k jeho originálu. Niektoré vybrané texty uvádza v plnom znení v slovenčine, respektíve angličtine. Medzi odkazovanými svetovými médiami sú napríklad Newsweek, The New Yorker, The Economist, Frankfurter Rundschau, Libération a ďalšie. Zo slovenských napríklad denník SME, či týždenníky Žurnál alebo .týždeň.

Externé odkazy
--------------

* Stránka združenia
* Odkaz na Salon na Perlentaucher.de
* Odkaz na Salona na SignAndSight.com
**Ulf Dietrich Merbold** (\* 20. jún 1941, Greiz, Nacistické Nemecko, dnes Nemecko) je európsky kozmonaut, ktorý pri troch výpravách strávil vo vesmíre 49 dní.

Život
-----

Vysokoškolské vzdelanie získal na univerzite vo Stuttgarte (Nemecko), ktorú úspešne zakončil v roku 1976. V rokoch 1968 - 1978 bol zamestnancom Planckovho Inštitútu metalurgie. Roku 1978 sa dostal do tímu nemeckých kozmonautov ESA (European Space Agency) ako vedec, výskumník v odbore fyzika, neskôr absolvoval výcvik v NASA a v Rusku. V období rokov 1983 - 1994 absolvoval tri lety do kozmu. Je rádioamatér.

Lety do vesmíru
---------------

Po prvýkrát letel vo svojich 42. rokoch na raketopláne Columbia na desaťdňovú misiu a stal sa tak 131. kozmonautom Zeme. Na palube misie (označenie COSPAR 1973-050A) bola západoeurópske laboratórium Spacelab a päť ďalších kozmonautov: Owen Garriott, John Young, Robert Parker , Byron Lichtenberg a Brewster Shaw. Štart bol z Kennedyho vesmírneho strediska na Floride. Počas letu zvládli 70 vedeckých experimentov a s menšími problémami aj pristátie na základni Edwards. 

V januári 1992 odštartoval z Floridy raketoplán Discovery k svojmu 14. letu na misiu STS-42. Na jeho palube bolo sedem kozmonautov: Ronald Grabe, Stephen Oswald, Norman Thagard, David Hilmers, William Readdy, dr. Ulf Merbold (letel druhýkrát) a Roberta Bondarová. Táto zostava vedcov na obežnej dráhe oživila laboratórium Spacelab a Biorack a venovala sa rôznym pokusom. Pristáli na základni Edwards v Kalifornii po ôsmich dňoch letu. 

Vo svojich 53. rokoch vzlietol roku 1994 do vesmíru tretíkrát, tentokrát v ruskej kozmickej lodi Sojuz TM-20. Stal sa členom 17. základnej posádky orbitálnej stanice Mir, kde strávil mesiac. Z Bajkonuru s ním v lodi vzlietli Jelena Kondaková a Alexandr Viktorenko. Na Mire s nimi zostala pôvodná posádka Valerij Poľakov - Jurij Malenčenko - Talgat Musabajev a celá šestica tu mesiac vykonávala množstvo experimentov a odstraňovala rôzne poruchy stanice. Na stanici bol Merbold ako astronaut Európskej vesmírnej agentúry v rámci programu EuroMir. V kozmickej lodi Sojuz TM-19 Merbold s Malenčenko a Musabajevem odleteli na Zem. Pristáli v Kazachstane. 

* STS-9 Columbia (28. november 1983 - 8. december 1983).
* STS-42 Discovery (22. január 1992 - 30. január 1992).
* Sojuz TM-20, Mir, Sojuz TM-19 (3. október 1994 - 4. november 1994)

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ulf Merbold na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |

* 
* 
* 
* 
* 

Autoritné údaje: * GND: 118809288
* ISNI: 0000 0000 9247 1969
* LCCN: n87909134
* VIAF: 54944813
* WorldCat: lccn-n87909134
Logo aliancie
**Progresívna aliancia socialistov a demokratov** (angl. Progressive Alliance of Socialists and Democrats, skr. **S&D**) je politická skupina v Európskom parlamente, ktorá združuje ľavicovo zmýšľajúcich europoslancov zo sociálnodemokratických strán združených v Strane európskych socialistov. 

Progresívna aliancia socialistov a demokratov vznikla 29. júna 1953, čo z nej robí druhú najstaršiu frakciu Európskeho parlamentu hneď po Aliancii liberálov a demokratov za Európu. Svoj súčasný názov prijala 23. júna 2019.

Zo slovenských politických strán sa k nej hlási strana SMER – sociálna demokracia a zastupujú ju jej europoslanci Monika Beňová, Miroslav Číž a Robert Hajšel.

Pozri aj
--------

* Strana európskych socialistov

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Progresívna aliancia socialistov a demokratov**

Externé odkazy
--------------

* oficiálne webové sídlo

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Progressive Alliance of Socialists and Democrats na anglickej Wikipédii.*
**MAC** (**Media Access Control** - riadenie prístupu k médiu) **adresa** je identifikačné číslo sieťového adaptéra slúžiace na jednoznačnú identifikáciu sieťového rozhrania v lokálnych počítačových sieťach typu Ethernet, Token Ring a mnohých ďalších.

MAC adresa je spravidla 48-bitové číslo, ktoré sa kvôli prehľadnosti uvádza ako 12-miestne hexadecimálne číslo (napr. 08:00:69:02:01:FC, ako oddeľovače dvojíc sa používajú dvojbodky alebo pomlčky, prípadne sa číslo píše bez oddeľovania dvojíc číslic). V niektorých technológiách má MAC adresa dĺžku nie 48, ale 64 bitov. Hovoríme o plochom adresnom priestore. Nie je možné robiť subnetting.

Každý sieťový adaptér (sieťová karta) má zaručenú jedinečnú MAC adresu. Jedinečnosť prvých troch bajtov (ID výrobcu) zaručuje IEEE, jedinečnosť posledných troch zabezpečujú jednotliví výrobcovia.

MAC adresa je obsiahnutá v dátach ktoré sú posielané sieťou Ethernet (takže väčšinou aj Internet). V každom balíku dát (rámci) sa nachádza zdrojová (ktorá karta posiela) a cieľová adresa MAC (ktorej karte posiela). Podľa cieľovej MAC adresy môže byť prenos dát:

* UNICAST - karta (zdroj) posiela konkrétnej karte, napríklad 34:00:6e:b1:08:aa → e7:07:cc:6a:ba:30

* MULTICAST - karta (zdroj) posiela skupine kariet, napríklad 34:00:6e:b1:08:aa → 01:00:5e:6a:ba:30

* BROADCAST - karta (zdroj) posiela všetkým kartám, ktoré môžu správu prijať (sú v rovnakej sieti LAN), napríklad 34:00:6e:b1:08:aa → ff:ff:ff:ff:ff:ff ()

*Pevná a nemenná adresa zabezpečuje jednoznačnú identifikáciu počítača, na ktorej sú založené aj mnohé bezpečnostné prvky sietí - len z daného počítača je možné pripojenie ... Aby nič nebolo také jednoduché, mnohí výrobcovia zariadení (hlavne základných dosiek s integrovanou sieťovou kartou), WiFi zariadení - AP, bridge a pod. umožňujú editáciu internej MAC adresy, resp. umožňujú napísať si vlastnú MAC adresu. Využíva sa to hlavne pri WiFi zariadeniach, kde sa môže účastník tváriť "ako niekto iný". Na túto skutočnosť je potrebné myslieť už pri návrhu bezpečnosti siete!*

Externé odkazy
--------------

* tabuľka výrobcov kariet (prvé tri čísla)
Súradnice: 42°51′S 2°41′Z﻿ / ﻿42,850°S 2,683°Z﻿ / 42.850; -2.683

**Vitoria-Gasteiz** (do apríla 1983 *Vitoria* (čo je historický španielsky názov mesta); historický baskický názov mesta: *Gasteiz*) je hlavné mesto provincie Álava a autonómneho spoločenstva Baskicka. Nachádza sa na severe Španielska a po Bilbau je druhým najväčším baskickým mestom.

Dejiny
------

Mesto založil v roku 1181 navarrský kráľ Sancho VI. Jeho názov bol *Nueva Victoria* a plnilo úlohu defenzívneho opevnenia. V roku 1200 dobyli mesto vojaci kastílskeho kráľa Alfonza VIII. a pripojili ku Kastílskemu kráľovstvu. Sídlo prosperovalo a v roku 1431 mu kráľ Ján II. udelil štatút mesta.

V roku 1813 sa odohrala bitka pri Vitorii, ktorá bola rozhodujúcou bitkou Španielskej vojny za nezávislosť. Výsledkom bitky bolo ukončenie francúzskej nadvlády. V meste sa nachádza monument *Monumento a la Independencia*, ktorý túto udalosť pripomína. V roku 1980 mesto baskickým parlamentom vyhlásené za hlavné mesto Baskicka. V roku 1983 dostalo dnešný názov.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Vitoria-Gasteiz na anglickej Wikipédii.*

1. ↑   *Vitoria-Gasteiz* [online]. Auñamendi Eusko Entziklopedia, [cit. 2011-05-26]. Dostupné online. (španielsky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vitoria-Gasteiz**
**MATADOR** je protitanková zbraň vyvinutá Singapurom, Izraelom a Nemeckom koncom 90. rokov 20. storočia. Názov MATADOR vznikol zo slovného spojenia "Man-portable Anti-Tank, Anti-DOoR", čo vyjadruje, že zbraň je určená nielen na ničenie obrnených cieľov, ale aj na prerazenie opevnených bodov z betónu.

Vývoj
-----

Vývoj MATADORu iniciovali koncom 90. rokov firmy Singapore Technologies Kinetics a nemecká Dynamit Nobel Defence na žiadosť singapurských ozbrojených síl. Program čoskoro upútal pozornosť aj Izraelských obranných síl, ktoré mali veľký záujem o získanie takejto zbrane. Preto sa krátko na to k programu pridala aj izraelská spoločnosť Rafael Advanced Defense Systems. Program napredoval rýchlo a prvé exempláre MATADORu boli dodané singapurskej armáde v roku 2000. Dodávky MATADORov pre izraelskú armádu začali v roku 2009 a Bundeswehr si objednal 1 000 kusov v roku 2012.

Charakteristika
---------------

MATADOR je v podstate vylepšeným variantom nemeckej protitankovej zbrane Armbrust, preto jeho odpaľovacie zariadenie vyzerá veľmi podobne. Typickou farebnou schémou je tmavozelená alebo olivová tuba s tmavosivým alebo čiernym príslušenstvom a žltým vzorovaním. Odpaľovacia trubica je skonštruovaná zo zosilneného skleneného vlákna, s polymérovými prvkami a polystyrénovými tlmičmi. Niekoľko menších častí (skrutky, kolíky atď.) je vyrobených z ocele, zatiaľ čo v mieridlách je použité sklo. K dispozícii sú aj zameriavače nočného videnia. 

Na vystrelenie z MATADORu musí užívateľ najprv zvoliť režim pre hlavicu (popísaný nižšie), vysunúť pištoľovú pažbu, predpažbie a opierku ramena a potom zdvihnúť mieridlo. Akonáhle je zbraň nasadená na rameno a cieľ je zamierený, poistka musí byť prepnutá z "bezpečnej" na "streľbu", po ktorej zbraň po stlačení spúšte vystrelí. Zbraň je možné bezpečne prevádzkovať pri teplotách od -40°C do +63°C.

Raketový motor strely je na tuhé palivo a zabezpečuje strele pomerne vysokú presnosť. MATADOR je možné odpaľovať aj z interiéru budov, ktorých vnútorný objem je aspoň 15 metrov kubických. Pri takejto streľbe sa však odporúča nasadiť si ochranu sluchu.

MATADOR je vybavený viacúčelovou hlavicou, ktorá funguje v režime HEAT (High-Explosive Anti-Tank), keď je nosová sonda manuálne vysunutá, a v režime HESH (High-Explosive Squash Head). V režime HEAT môže preniknúť až 500 mm ekvivalentu valcovaného homogénneho panciera. Stále mu však chýba prekurzorový náboj, takže výkon proti reaktívnemu pancierovaniu je slabý. V režime HESH dokáže výbuch preraziť hrubé murivo, betón alebo dokonca kamenné steny, čím sa vytvorí diera široká najmenej 450 mm. Pri tenších stenách (ako sú jednovrstvové tehlové steny) však prerazí dieru dostatočne veľkú na to, aby ňou človek mohol prejsť.

Nasadenie
---------

### Operácia Liate olovo

Bojový debut si MATADOR odbil v operácii Liate olovo v roku 2009. Zbraň fungovala spoľahlivo a dokázala preraziť všetky opevnené stavby, na ktoré izraelská armáda narazila.

Referencie
----------

1. ↑   *MATADOR* [online]. military-today.com, [cit. 2023-05-08]. Dostupné online.
*Aulus Vitellius Germanicus*
**Vitellius** alebo **Aulus Vitellius Germanicus** (\* 12 al. 15 po Kr. – † 20. december 69) bol rímskym cisárom od 2. januára/17. apríla 69 do 20. decembra 69, tretím cisárom v roku Štyroch cisárov. 

Aulus Vitellius syn Lucia Vitellia a Sestilie sa narodil okolo roku 15 v Apúlii. Otec mal za sebou veľmi úspešnú politickú kariéru, trikrát bol konzulom, hlavným radcom a spolucenzorom za cisára Claudia, ktorý bol jeho priateľom. Aj on užíval priazeň cisárov Caligulu, Claudia a aj Nerona na cisárskom dvore a zastával vysoké štátne funkcie. Bol kurátorom zodpovedným za verejné práce, v roku 48 konzulom, okolo roku 55 – 60 prokonzulom v provincii Africa a zastával dve vysoké kňazské funkcie (Fratres Arvales, Quindecemviri sacris faciundis). Po smrti cisára Nera (8.7.68) sa stal cisárom Galba, ktorý ho vymenoval za veliteľa vojsk v Dolnej Germánii. V Hornej Germánii velil vojsku Galba, ktorému 1. 1. 69 légie vypovedali poslušnosť. 2. 1. 69 bol Vitellius svojími jednotkami vyhlásený za cisára. 15. 1. 69 v Hornej Germánii zavraždili cisára Galbu, jeho vraždu zosnoval bývalý prívrženec Nerov Otho. Otha vymenovalo vojsko za cisára. 14. 4. 69 došlo k rozhodujúcej bitke medzi jednotkami Otha a Vitellia pri Bedriacu, kde bolo Othovo vojsko porazené a Vitellius bol o tri dni zvrchovaným cisárom Ríma schváleným senátom. Udalosti posledných rokov plného bezprávia, keď vojsko plienilo a vraždilo, nemohúcnosť nového cisára zabrániť ďalšiemu bezpráviu znášal Rím veľmi ťažko. Východné légie spočiatku naklonené Vitelliovi boli znepokojené udalosťami na západe a presvedčili Vespasiana, aby sa stal cisárom. 3. 7. 69 zložilo vojsko v Judei prísahu Vespasianovi. V Judei bolo v tom čase povstanie, ktoré mal potlačiť, preto prenechal velenie svojmu synovi Titovi na dokončenie vojny a on s vojskom vyrazil do Itálie. V bitke pri Cremone bolo vojsko Vitellia porazené a Vitellius 20. 12. 69 na Rímskom fóre popravený.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vitellius**

  


|  |
| --- |
| Vitellius**Vojenskí cisári (68 – 69)** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Otho** | **cisár**2./17. apríl 69 – 20. december 69 | Nástupca**Vespazián** |

Autoritné údaje: * BnF: 12426081t
* GND: 118805495
* ISNI: 0000 0000 9043 9543
* LCCN: n50013486
* NK ČR: osd2013753636
* ULAN: 500355384
* VIAF: 16012563
* WorldCat: lccn-n50013486
Židovský cintorín v Hannoveri v Nemecku
**Židovský cintorín** (hebr. בית קברות‎, *bejt kevarot* alebo בית עלמין, *bejt olmin*) je cintorín, ktorý je určený na pochovávanie židov.

Židovská viera a vzhľad cintorína
---------------------------------

Židovský cintorín je úzko spätý s vierou, že človek bol stvorený k obrazu Božiemu a že bude vzkriesený, a preto telo zosnulého „ukrývajú" v bielom plátne do zeme. Územie cintorína je považované za posvätné miesto, existuje preto mnoho rôznych predpisov, ktoré sa majú na židovskom cintoríne dodržiavať. Medzi nariadenia patrí napríklad zákaz jedla a pitia či zákaz vstupu zvierat, najmä však požiadavka neporušiteľnosti hrobov na večné časy. Tento príkaz často viedol v miestach, kde nebolo možné cintorín rozšíriť, k pochovávaniu v niekoľkých vrstvách – po zaplnení kapacity na cintorín naviezli hlinu, do ktorej potom pochovávali ďalších zosnulých.

Na mnohých cintorínoch je vyhradené miesto pre hroby rabínov a často tiež pre detské hroby. Pre židovské cintoríny sú typické náhrobky (*macevot*), ktoré majú väčšinou podobu stély, vzácnejšie podobu tumby. Na epitafe je takmer vždy uvedené meno zosnulého, dátum úmrtia a chválorečenie zosnulého. Náhrobky sú často zdobené reliéfmi, ktoré symbolizujú meno, rod či zamestnanie zosnulého.

Súčasťou cintorínov býva tiež budova, ktorá slúžila ako márnica, obradná sieť či vozovňa pre pohrebný dom.

Dejiny
------

So vznikom židovského osídlenia na Slovensku vznikali aj židovské cintoríny. Často záležalo na ľubovôli vrchnosti, kde židom umožní zriadiť ich cintorín; nemálo starých židovských cintorínov (hlavne na vidieku) sa nachádza na veľmi odľahlých miestach. Roku 1787 bolo v rakúskej monarchii z hygienických dôvodov zakázané pochovávať vo vnútri miest a nové cintoríny vrátane židovských sa začali zakladať mimo zástavby.

Najväčší židovský cintorín sa nachádza na Olivovej hore v Jeruzaleme, najväčší židovský cintorín v Európe je v Lodži.

* Stély na židovskom cintoríne vo FrýdkuStély na židovskom cintoríne vo Frýdku
* Tumba Mordechaja Maisla na Starom židovskom cintoríneTumba Mordechaja Maisla na Starom židovskom cintoríne
* Obradná sieň na židovskom cintoríne v BrneObradná sieň na židovskom cintoríne v Brne
* Jeruzalem, židovský cintorínJeruzalem, židovský cintorín
* Židovský cintorín v TurnoveŽidovský cintorín v Turnove

Referencie
----------

1. ↑  PĚKNÝ, Tomáš. *Historie Židů v Čechách a na Moravě.* 2. vyd. Praha: Sefer, 2001. ISBN 80-85924-33-1. [ďalej len Pěkný (2001)]. Str. 592n.
2. ↑  Pěkný (2001). Str. 593-595.
3. ↑  Pěkný (2001). Str. 595n.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Židovský cintorín**

Pozri aj
--------

* Židovský pohreb

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Židovský hřbitov na českej Wikipédii.*
**Sieťový prenosový protokol tlače** (angl. *network news transfer protocol*), skr. **NNTP**, je internetový protokol, ktorý sa používa na čítanie a posielanie Usenet článkov, takisto ako na transfer článkov medzi servermi sieťových článkov. Brian Kantor z Kalifornskej univerzity, San Diego a Phil Lapsley z Kalifornskej univerzity, Berkeley dokončili RFC 977, špecifikáciu pre Network News Transfer Protocol v marci 1986. Medzi ďalších prispievateľov patrili Stan Baylor z College of Medicine a Erik Fair z Apple Computer.

Usenet bol pôvodne vyvinutý v súvislosti so sieťou UUPC, kde sa väčšina článkov prenášala medzi počítačmi prostredníctvom pripojenia cez telefónne linky. Čitatelia a prispievatelia sa museli prihlasovať na tie isté počítače, ktoré hosťovali servre, pričom čítali priamo z lokálneho disku.

Keď sa používanie LAN a internetu rozšírilo, žiadalo sa, aby bol čitateľom článkov elektronickej konferencie umožnený prístup z osobného počítača. Preto sa hľadal spôsob ako využiť internet na prenos článkov. Vývojári sa rozhodli vytvoriť nový protokol podobný SMTP, ktorý by slúžil na čítanie elektronických konferencií. Pre NNTP bol určený port 119. Keď sa klienty napoja na server sieťových článkov prostredníctvom SSL, využíva sa TCP port 563, často označovaný ako NNTPS. 

Využitie tohto protokolu je stále veľmi široké. Iný protokol, ktorý môže slúžiť na čítanie elektronických konferencií (nekompatibilných s NNTP servermi) je IMAP.
M-41D
**M41 Walker Bulldog** bol americký ľahký tank, vyvinutý ako náhrada za staršie tank M24 Chaffee.

História
--------

Predchodca tanku M41, ľahký tank M24 Chaffee, bol časom čoraz viac zastaraný. Najmä jeho 75 mm kanón M6 neumožňoval účinný boj proti sovietskym tankom. Jedným z hlavných cieľov americkej armády bolo získanie lepšieho ľahkého tanku na prieskumné účely. Vývoj nového ľahkého tanku bol zahájený v roku 1947. Podľa zadania mal mať možnosť leteckej prepravy a byť vyzbrojený kanónom kalibru 76 mm.

Prvý prototyp, ktorý spĺňal zadanie, sa objavil v roku 1949 a mal názov M41. Po sérii skúšok začala roku 1951 výroba v závodoch *Cadillac Cleveland Tank Plant*. Spočiatku bol tank nazývaný *Little Bulldog*, ale neskôr došlo k premenovaniu na *Walker Bulldog* podľa generála Waltona Walkera, ktorý zahynul v roku 1950 počas kórejskej vojny.

Tank M41 bol dobre vyzbrojený a mobilný, ale mal aj nevýhody - vysokú spotrebu paliva, hlučný motor a príliš veľkú hmotnosť. V Spojených štátoch amerických boli vyvíjané ľahšie tanky T71 a T92, ale tieto projekty boli nakoniec zrušené, čím sa predĺžila doba nasadenia M41.

Nasadenie
---------

M41 prekonal krst ohňom počas kórejskej vojny. Najnebezpečnejší nepriateľ pre M41 v tejto vojne bol sovietsky T-34/85. V roku 1961 bolo 150 tankov M41 dodaných do Japonska. Japonci považovali tento počet za nízky a doplnili stav tankmi Typu 61 vlastnej výroby. M41 sa tiež zúčastnil vietnamskej vojny, kde bol používaný juhovietnamskou armádou, ale nemohol sa porovnávať so strednými tankmi T-54.

*Walker Bulldog* bol exportovaný do mnohých krajín, ako je Brazília (300 ks), Čile (60 ks), Dominikánska republika (12 ks), Guatemala (10 ks), Somálsko (10 ks), Thajsko (200 ks), Taiwan (675 ks) a Tunisko (10 ks). Niektoré upravené tanky boli používané veľmi dlho, napr. V Thajsku až do roku 2006.

Varianty
--------

* **M41** (1951) – základný model.
* **M41A1** (1953) – hydraulický systém ovládania veže miesto elektrického. Väčší priestor na muníciu pre kanón (pôvodne 57, po úprave 65 nábojov).
* **M41A2** (1956) – nový dieselový motor Cummins VTA-903T.
* **M41A3** – verzie M41/M41A1 modernizované novým motorom Cummins VTA-903T.
* **M41-1 DK** – dánska modifikácia. Nový motor, inštalácia nočného videnia, ochrana proti zbraniam hromadného ničenia, bočné nadstavce.
* **M41D** – taiwanská modifikácia. Kanón z domácej produkcie, nový systém riadenia paľby, inštalácia iného motora, reaktívne pancierovanie.
* **M42 Duster** (1952) – dva protilietadlové kanóny Bofors kalibru 40 mm.
* **M44** – samohybná húfnica kalibru 155mm.
* **M52 SPH** – samohybná húfnica kalibru 105 mm.
* **OM 41** – bezpilotný diaľkovo ovládaný cieľ.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku M41 Walker Bulldog na českej Wikipédii.*
**Aftermath Entertainment** je americké hip-hopové hudobné vydavateľstvo, ktoré v roku 1996 založil rapový producent Dr. Dre, krátko po opustení vydavateľstva Death Row Records. Vydavateľstvo pôsobí ako dcérska spoločnosť a distribuuje prostredníctvom Interscope Records. Súčasní interpreti, ktorí majú zmluvu s Aftermath Entertainment sú Dr. Dre, Eminem, 50 Cent, Game a Slim da Mobster. Medzi bývalých interpretov patria Busta Rhymes, Raekwon, Raki, Eve, Marsha Ambrosius, Stat Quo. Šesťnásť z osemnástich albumov vydavateľstva sa dostalo do Top 5 rebríčka Billboard 200 a 11 z nich dosiahli 1. miesto. Vydavateľstvo vydalo aj niekoľko multi-platinových platní od Eminema, Dr. Dre, 50 Centa a dve diamantové platne od Eminema.

Súčasní interpreti
------------------

| Interpret | Rok vstupu | Albumy pod Aftermath |
| --- | --- | --- |
| Dr. Dre | 1996 | 2 |
| Eminem | 1998 | 11 |
| 50 Cent | 2002 | 4 |
| Slim da Mobster | 2008 | — |
| Hayes | 2010 | — |
| Nikki Grier | 2011 | — |
| Game | 2011 | 2 |

Referencie
----------

1. ↑   *Nikki Grier Interview (Music, Dr. Dre, Aftermath)* [online]. Aftermath Entertainment, 27. január 2011, [cit. 2011-09-19]. Dostupné online.
2. ↑

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna webstránka
M5 High-Speed Tractor
M5 Tractor vo Fort Lewis Museum, USA
**M5 High-Speed Tractor** bol americký delostrelecký ťahač z obdobia druhej svetovej vojny, používaný od roku 1942.

Stroj bol vyvinutý na podvozku tanku M3 Stuart. Ako pohon slúžil šesťvalcový benzínový motor Continental R6572 s výkonom 207 hp. Traktor bol vyrábaný vo firme International Harvester a slúžil na ťahanie diel a húfnic kalibru 105 až 155 mm. Jeho výzbroj tvoril protilietadlový guľomet M2 Browning. Stroj bol opatrený navijakom.

Po druhej svetovej vojne bol ťahač vyvezený do niekoľkých krajín sveta, kde slúžil aj na civilné účely.

Technické údaje
---------------

* Osádka: 1 + 10 osôb
* Hmotnosť: 13 791 kg
* Dĺžka: 5 030 mm
* Šírka: 2 540 mm
* Výška: 2 690 mm
* Motor: Continental R6572
* Výkon motora: 207 hp
* Max. rýchlosť: 48 km
* Výzbroj: 1 guľomet

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **M5 High-Speed Tractor**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku M5 High-Speed Tractor na českej Wikipédii.*
Galský bojovník, parský mramor; okolo roku 100 pred Kr. autor: Agasias, Národné archeologické múzeum v Aténach
**Agasias** (starogr. *Ἀγασίας*) bol grécky sochár z 1. storočia pred Kr.

Agasias, syn Ménofila, pochádzal z rodiny významných efezských sochárov. Jeho otec i on sám zohrali dôležitú úlohu vo vývoji figuratívneho sochárstva na ostrove Délos. V tejto rodine mal pravdepodobne svoje korene aj Agasias, syn Dósithea z Efezu (možno Agasiov bratranec), autor slávneho *Borgheského zápasníka* z Musée du Louvre, ktorý tvoril v druhej polovici 2. storočia pred Kr.

Agasias bol činný prevažne v 1. polovici 1. storočia pred Kr. Pracoval hlavne na ostrove Délos, a to predovšetkým s mramorom. Z jeho diel sa zachovala len socha *kľačiaceho galského bojovníka* objavená na ostrove z Délos, ktorá je v súčasnosti v Národnom archeologickom múzeu v Aténach a viac ako desať signatúr z podstavcov jeho nezachovaných diel.

Socha kľačiaceho galského bojovníka bola kedysi súčasťou pamätníka, ktorého sochárska výzdoba znázorňovala boj s Galmi a nachádzala sa na *délskej agore Italikov*. Z tohto monumentu sa našli aj ďalšie fragmenty (nájdené podstavce) signované Agasiom. Galský bojovník je bez charakteristických fúzov, ide tu teda o mladíka znázorneného v pozícii, keď je zrejme zranený, ale stále sa ešte húževnato bráni. Je stvárnený veľmi expresívne a jeho trochu patetická grimasa nezaprie určité charakteristické prvky so sochami umierajúcich Galov od pergamského sochára Epigona z 3. storočia pred Kr. Určité štýlové ovplyvnenie tu nie je vylúčené. Avšak kľačiaci galský mladík bol súčasťou monumentu, ktorý nemal nič s historickými udalosťami bojov s maloázijskými Galmi, ale reprezentoval boj Galov a Rimanov na európskej pevnine.

Agasias na ostrove Délos vytvoril aj najmenej 14 sôch rímskych hodnostárov (Gaius Marius, konzul Quintus Pompeius Rufus) a obchodníkov. Okrem toho pracoval i na ostrove Ténos, kde pre svätyňu Poseidóna a Amfitrity vytvoril dve podobné kompozície bronzových sôch, ktoré zdobili základňu veľkého oltára. Zachovali sa z nich len dve obrovské mramorové podstavce nesúce podpis umelca.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Eberhard Paul. *Künstlerlexikon der Antike*. Hamburg : Nikol Verlagsges.mbh, 2007. ISBN 978-3-937872-53-7. S. 7–8.
2. ↑  Brunilde Sismondo Ridgway, *Fourth-century Styles in Greek Sculpture*, str. 271
3. ↑  Inscriptiones regions: Delos (IG XI and ID), *ID 1710*
4. 1 2  Marietta Horster, *Bauinschriften römischer Kaiser*, str. 55
5. ↑  Keltské kmeny v Malé Asii The Celts in Asia Minor - Univerzita Karlova, str. 137
6. ↑  Inscriptiones regions: Delos (IG XI and ID), *ID 1699*
7. ↑  Inscriptiones regions: Delos (IG XI and ID), *ID 1849*
8. ↑  Inscriptiones regions: Cyclades, excl. Delos (IG XII,5) Tenos,  *IG XII,5 917*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Agasias (syn Ménofila)**
**Tamara Platonovna Karsavinová** (rus. Тамара Платоновна Карсавина, \* 9. marec 1885, Sankt Peterburg – † 25. apríl 1978, Beaconsfield) bola ruská baletná tanečnica. Jej otcom bol baletný umelec Platon Karsavin.

V rokoch 1902 – 1918 bola členkou Mariinského divadla v Petrohrade. V období 1909 – 1929 bola členkou slávneho Ďagilevovho súboru Ballets russes, kde sa preslávila najmä hlavnými rolami v inscenáciách Michaila Michajloviča Fokina, ktorý bol jeden čas aj jej nápadníkom. V roku 1918 sa vydala za britského diplomata Henryho Jamesa Bruca a usadila sa v Londýne. So svojím manželom mala, ešte pred samotným sobášom, syna menom Nikita (1916 – 2002). V rokoch 1930 – 1955 bola viceprezidentkou londýnskej Kráľovskej akadémie tanca, spoluzakladala tiež londýnsky Kráľovský balet. Napísala tiež niekoľko kníh o baletnom umení.

Referencie
----------

1. ↑   *Karsavinová, Tamara Platonovna, \*9.3.1885 - †25.4.1978, ruská tanečnice - CoJeCo.cz - Vaše encyklopedie* [online]. www.cojeco.cz, [cit. 2017-04-09]. Dostupné online. (po česky)

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tamara Platonovna Karsavinová na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tamara Platonovna Karsavinová**

Externé odkazy
--------------

* Heslo v encyklopédii Britannica

Autoritné údaje: * BnF: 12241588g
* GND: 143685376
* ISNI: 0000 0001 1634 421X
* LCCN: n79122073
* NK ČR: js2013750722
* VIAF: 46815837
* WorldCat: lccn-n79122073
**Segozero** (rus. Сегозеро), je jazero v Karelskej republike v severozápadnom Rusku, v nadmorskej výške 120 m. Má rozlohu 815 km². Objem činí 17,8 km³. Priemerná hĺbka je 6,2 m a maximálna až 97 m.

Satelitný pohľad na jazero

Pobrežie
--------

Pobrežie je členité.

Vodný režim
-----------

Zdrojom vody je sneh a dážď. Rozsah výkyvu hladiny je maximálne 2,4 m. Hladina zamrzne v decembri a roztápa sa v máji. Z jazera odteká rieka Segeža, ktorá ústi do Vygozera.

Priehrada
---------

Potom čo bola na rieke *Segeže* pod jazerom postavená vodná elektráreň a priehradná hrádza zvyšujúca hladinu, zmenilo sa jazero na priehradu. Jeho rozloha sa zväčšila na 906 km². Zároveň sa tým objem zväčšil na 21,5 km³ a maximálna hĺbka na 103 m.

Osídlenie
---------

Na západnom brehu leží obec Padany, na južnom brehu obec Karaja Maseľga a na severovýchode Segeža a Popov Porog.

Zdroj
-----

V tomto článku boli použité informácie z Veľkej sovietskej encyklopédie, heslo „Сегозеро".

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Segozero**

| * z
* d
* u
Jazerá v Rusku |
| --- |
| 
* Bajkal
* Biele jazero
* Boloň
* Bustach
* Čany
* Čudské jazero
* Čukčagirskoje ozero
* Chanka
* Chantajskoje ozero
* Iľmenské jazero
* Imandra
* Janisjarvi
* Jessej
* Kaspické more
* Kereť
* Keta
* Kizi
* Kovdozero
* Krasnoje
* Kronockoje ozero
* Kubenské jazero
* Kulundinskoje ozero
* Kungasalach
* Labaz
* Lača
* Ladožské jazero
* Lama
* Lovozero
* Manyč-Gudilo
* Melkoje ozero
* Mogotievo
* Morskoje boľšoje ozero
* Nerpičie (Kamčatka)
* Nerpičie (Sacha)
* Nižneje Kujto
* Ňuk
* Onežské jazero
* Oreľ
* Pekuľnejskoje ozero
* Piaozero
* Piasino
* Pjuhjajarvi
* Siamozero
* Sartlan
* Segozero
* Seliger
* Sredneje Kujto
* Tajmýrske jazero
* Teleckoje ozero
* Topozero
* Ubinskoje ozero
* Udyľ
* Umbozero
* Uvs núr
* Verchneje Kujto
* Vivi
* Vodlozero
* Vože
* Vygozero

 |
| Poznámka: prírodné jazerá v Rusku s plochou väčšou ako 200 km² (bez ruských priehrad) |
**MAŤO** bol 8-bitový osobný počítač, ktorého autorom bol Ivan Urda a začal sa vyrábať v roku 1989 v bývalom Česko-Slovensku v družstve *Štátny majetok Závadka nad Hronom*. Prototyp bol vyvíjaný pod menom *BAPO* – "*Ba*bačov *po*čítač", podľa mena vtedajšieho riaditeľa podniku. Cieľom bolo vytvoriť čo najlacnejší osobný počítač, preto sa predával aj ako elektronická stavebnica, ktorú si bolo možné zostaviť doma.

Koncepčne šlo o klon počítača PMD 85 vyrábaného v Tesla Bratislava, ale snaha dosiahnuť, čo najnižšiu cenu znamenala čiastočné obmedzenie kompatibility s PMD 85. Kompatibilita bola plne dodržaná len na úrovni systemových volaní rutín OS Monitor a programov v BASICu. Nahrávanie pôvodných programov pre PMD-85 bolo riešene konverzným programom ktorý načítal originálny záznam do operačnej pamäte ale spätne nahrával na magnetofón už vo vlastnom formáte.

Počítač MAŤO sa neskôr predával aj s pamäťou ROM, ktorá obsahovala namiesto BASICu niekoľko upravených jednoduchých hier z PMD 85. Okrem toho bola pripravená do výroby aj počítačová sieť pre 15+1 MAŤOv riadená koncentrátorom na báze 8748 komunikujúca po rozhraní pre magnetofónový záznam rýchlosťou asi 150 kb/s s rezidentným sieťovým operačným systémom v nevyužívanej časti (1 KiB) systémovej ROM. Výroba počítača (vyrobilo sa asi 5 500 ks) bola ukončená v roku 1992.

Špecifikácia
------------

* Procesor MHB8080A 2,048 MHz
* RAM: 48 KiB
* ROM: 16 KiB
* systémový monitor a vstavaný BASIC-G alebo jednoduché hry z PMD 85
* záznam programov na štandardný kazetový magnetofón
* monochromatický výstup na televízor
* rozlíšenie displeja 288×256 bodov
* vstavaný napájací zdroj
* vyvedená systémová zbernica, na ktorú je možné pripojiť pôvodnú interfejsovú dosku alebo ROM Modul z PMD 85

Externé odkazy
--------------

* Maťo na old-computers.com
* Emulátor PMD 85 a jeho klonov pre Windows
MAN TGM
**MAN Truck & Bus SE** (do 2019: MAN Truck & Bus AG, do 2010: MAN Nutzfahrzeuge AG [doslova: MAN úžitkové vozidlá a.s.]) je nemecký podnik (právna forma: európska spoločnosť), vyrábajúci autobusy, nákladné automobily a úžitkové vozidlá. Je to dcérska spoločnosť podniku MAN SE. Výrobné závody sú v Rakúsku, Poľsku, Rusku, Francúzsku, Holandsku, Indii, Brazílii a na Slovensku.

Na Slovensku zastupuje MAN spoločnosť MAN Truck & Bus Slovakia s.r.o. (do roku 2011 pod názvom: *MAN - ÚŽITKOVÉ VOZIDLÁ - SLOVAKIA*, s.r.o.)

Prvý naftový motor značky MAN vyrobil v roku 1897 Rudolf Diesel v terajšej továrni Augsburg.

Produkcia
---------

Dnes firma vyrába celé vozidlá. Pre svoje nové technológie používa označenie „Trucknology". Dnešné vozidlá vyrábané firmou MAN používajú rôzne varianty pohonu, napr. od 4 x 2 až po 8 x 8. Od roku 2005 vyrába vozidlá aj vo variante „Hydrodrive", pri ktorých hydromotory poháňajú kolesá na každej osi zvlášť (hydrostatické motory v nábojoch kolesa). Požiadavky šetrnosti k životnému prostrediu a úspornosti najlepšie splňuje nový motor splňujúci normy Euro-4. Výrobca tvrdí, že tento motor ponúka ako jeden z mála výrobcov nákladných automobilov. Motor pracuje bez použitia AdBlue. 

Rozdelenie automobilov:

* ľahké vozidlá – rad TGL, 6 až 12 ton
* stredne ťažké vozidlá – rad TGM a TGS, 12 až 18 ton
* ťažké vozidlá – rad TGA a TGX, do 50 ton

Pod značkou MAN firma dodáva aj veľmi ťažké vozidlá až do 250 ton celkovej hmotnosti súpravy pre špeciálne účely. 

MAN vyrába aj mestské, medzimestské a zájazdové autobusy v rôznych veľkostiach a s rôznym vybavením. V roku 2001 prevzal výrobu autobusov značky Neoplan.

Pozri aj
--------

* MAN (podnik)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **MAN Truck & Bus**
**Frank James Marshall**(\* 10. august 1877 New York, USA – † 9. november 1944, New York) bol americký šachový veľmajster, popredný svetový hráč v 1. štvrtine 20. storočia.

Prvé šachové skúsenosti zbieral Marshall v Montreale, kde jeho rodina dlhší čas žila. Už v roku 1890 bol jedným z najsilnejších hráčov Montrealu. Od mladosti sa profiloval, ako temperamentný hráč ostrého útočného štýlu. Počas svojej kariéry predviedol množstvo výborných kombinačných partií. Jeho slabinou však bola pozičná hra a malá vytrvalosť v obrane. Jeho výsledky boli (hlavne do 1. svetovej vojny) značne nevyrovnané, dosiahol viacero výborných výsledkov, ale mnohokrát skončil v poli porazených. V zápasoch mal slabšie výsledky.

Prvý medzinárodný úspech dosiahol v roku 1900, keď bol v Paríži 2. – 3. Vo Viedni 1903 bol na gambitovom turnaji 2. v Monte Carlo 1904 bol 3. v tom istom roku tu bol na ďalšom gambitovom turnaji 1. – 2. vyhral turnaj v St. Louis 1904. Potom prišiel jeho najväčší úspech. Zvíťazil v turnaji v Cambridge Springs 1904 s dvojbodovým náskokom pred majstrom sveta Emanuelom Laskerom. V roku 1905 zohral v Norimbergu zápas so Siegbertom Tarraschom, ktorý prehral vysoko 1:8(=8). V tom istom roku vyhral turnaj v Scheveningene a v Barmen bol 3. V Norimbergu 1906 bol 1. v Ostende 1907 3. – 4. V roku 1907 zohral zápas o titul majstra sveta s Laskerom, utrpel však ťažkú porážku v pomere 0:8(=7). Po niekoľkých nevydarených turnajoch prišiel úspech v podobe 1. miesta v Düsseldorfe 1908. V roku 1909 vyhral zápas o titul majstra USA proti *J. W. Showalterovi* v pomere 8½:3½(7:2, =3). Titul majstra USA držal až do roku 1936. Vzápätí však utrpel vysokú prehru proti mladému J. R. Capablancovi v pomere 1:8, =14. V Hamburgu 1910 skončil 5.-6. rovnako tak v Karlových Varoch 1911. Vyhral v New Yorku 1911, v San Sebastian 1911 bol 4. v Piešťanoch 1912 bol 3. v New Yorku 1913 2. vyhral v Havane 1913, v Petrohrade 1914 skončil 5. v New Yorku 1915 2. 1918 3. a 1924 4. V Baden-Badene 1925 skončil 5. – 6. v tom istom roku bol v Mariánských Lázňach 3. – 4. a v Moskve 4. V Chicagu 1926 bol 1. v New Yorku 1927 bol až posledný, 6. V Londýne 1927 bol 3. v Brne 1927 3. – 4. v Budapešti 1928 2. v Hastingse 1928/29 1. – 3. čo bol jeho posledný väčší turnajový úspech.

V rokoch 1931 – 1937 reprezentoval USA (aj vo funkcii kapitána družstva) na šachových olympiádach a napriek vyššiemu veku patril k spoľahlivým oporám.

Frank James Marshall zomrel 9. 11. 1944 v New Yorku.

* **Levitsky - Marshall**
* Breslau 1912
* Francúzska obrana, C10

* 1. e4 e6
* 2. d4 d5
* 3. Jc3 c5?!
* 4. Jf3 Jc6
* 5. exd5 exd5
* 6. Se2 Jf6
* 7. O-O Se7
* 8. Sg5 O-O
* 9. dxc5 Se6
* 10. Jd4 Sxc5
* 11. Jxe6 fxe6
* 12. Sg4 Dd6
* 13. Sh3 Vae8
* 14. Dd2 Sb4
* 15. Sxf6 Vxf6
* 16. Vad1 Dc5
* 17. De2 Sxc3
* 18. bxc3 Dxc3
* 19. Vxd5 Jd4
* 20. Dh5 Vef8
* 21. Ve5 Vh6
* 22. Dg5 Vxh3
* 23. Vc5 Qg3!!
* Biely sa vzdal.

Autoritné údaje: * GND: 118578154
* ISNI: 0000 0000 3012 489X
* LCCN: n93065111
* NK ČR: osa2016923855
* VIAF: 5723101
* WorldCat: lccn-n93065111
**Prohibícia v USA** je pomenovanie pre snahu o úplný zákaz alkoholických nápojov v 20. rokoch 20. storočia v Spojených štátoch amerických.

Likvidácia alkoholu

Priebeh prohibície
------------------

Už pred 1. svetovou vojnou sa vytvorili v USA nátlakové skupiny (napr. Zväz kresťanských žien), ktoré požadovali zákaz pitia alkoholu - tvrdili, že alkohol je droga, ktorá ničí rodinný život a vedie k zločinnosti. V roku 1919 bol tzv. Volsteadov zákon o zákaze alkoholu v USA skutočne schválený. Účinok bol ale presne opačný: začalo sa piť ešte viac a zločinnosť narástla nevídaným tempom. Vznikli gangy zaoberajúce sa pašovaním alkoholu do USA. Takto sa dostal na zločinecký vrchol legendárny Al Capone.

Volsteadov zákon spôsobil, že ľudia pili prakticky všetko, o čom sa domnievali, že obsahuje alkohol, čo malo za následok mnoho otráv. Situácia sa upokojila až v roku 1931, keď bol Al Capone zatknutý za neplatenie daní a odsúdený do Alcatrazu. V roku 1933 bolo v USA 3x viac tajných barov než v roku 1919. Prohibícia definitívne skončila 5. decembra 1933 vydaním 21. dodatku Ústavy USA.[chýba zdroj]
**Prográdna dráha** je taká obežná dráha prirodzeného alebo umelého kozmického telesa okolo iného prirodzeného kozmického telesa (planéty, hviezdy,...), po ktorej sa toto teleso pohybuje takým spôsobom, že priemet pohybujúceho sa telesa do základnej roviny súradnicovej sústavy (napr. roviny rovníka planéty) vykonáva pohyb v smere otáčania planéty. Ak sa pohybuje teleso po obežnej dráhe okolo Slnka, potom sa za prográdnu dráhu pokladá taká dráha, ktorej priemet do roviny ekliptiky sa pohybuje v smere, v akom sa pohybujú planéty Slnečnej sústavy. Sklon dráhy *i* k základnej rovine je pri prográdnych dráhach 0° < *i* ≤ 90°. Pohyb po takej dráhe sa nazýva *prográdny* alebo *priamy*. Opakom je retrográdna dráha. Výnimočné postavenie majú obežnej dráhy kolmej na základnú rovinu súradnicovej sústavy, ktoré sa nazývajú polárne dráhy.

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portálKozmonautický portál |

* rovníková dráha
* retrográdna dráha
* polárna dráha
*Hradby hradu v Tirynte*, Grécko
**Proitos** (starogr. Προῖτος – Proitos, lat. *Proetus*) je v gréckej mytológii syn argejského kráľa Abanta a jeho manželky Aglaie, zakladateľ Tirynthu.

Proitos mal brata Akrisia. Keď ich otec ostarol, odkázal im svoje kráľovstvo a prikázal im, aby vládli striedavo. Nebolo to však správne rozhodnutie, lebo mnohým bolo známe, že bratia sú veľkými nepriateľmi, vraj "ich spor začal ešte v lone matky" a neskončil ani neskôr, práve naopak ešte sa prehĺbil po tom, keď Proitos zviedol Akrisiovu dcéru Danaé a vtedy "ledva unikol živý".

Keď ho Akrisios po otcovej smrti vyhnal z Argu, odišiel Proitos do neďalekého Tírynthu a pozval si Kyklopov, jednookých obrov, aby mu postavili pevný a mohutný hrad. Tam potom vládol ako prvý tírynthský kráľ.

Oženil sa s dcérou lydského kráľa Iobata Anteiou či *Stheneboiou*. Bola to však nemravná a bezcharakterná žena. Onedlho sa zamilovala do mladého Bellerofonta, ktorý našiel svoje útočisko v Tirynte. Pokúsila sa ho preto zviesť, ale on ju odmietal a tak ho v hneve obvinila pred svojim manželom, že ju chcel zviesť on. Proitos ho ale sám nechcel potrestať, poslal ho preto ku kráľovi Iobatovi. Ten ho potrestal tak, že mu uložil úlohu, ktorá sa považovala za nezvládnuteľnú: zabiť obludu Chiméru. Lenže Bellerofontes úlohu s pomocou svojho okrídleného koňa Pegasa splnil a vrátil sa do Tirynthu. Keďže Anteia ani potom, len aby ho dostala neprestala s intrigami, navrhol jej spoločný útek a cestou ju zhodil do mora, kde sa utopila.

Proitos a Anteia mali dcéry Lysippu, Ifinou a Ifianassu. Všetky boli krásne, ale aj bezbožné. Neprejavili úctu bohovi Dionýzovi a ten na ne za trest zoslal šialenstvo. Z tejto choroby ich ale vyliečil messénsky veštec Melampous, ktorý sa potom oženil s Lysippou a jeho brat Bias sa oženil s Ifianassou. Medzi nich potom rozdelil Proitos svoje kráľovstvo tak, že Melampous z neho dostal dve tretiny a Bias jednu.

O ďalších osudoch Proita sa správy rozchádzajú. Jedna verzia hovorí, že ho z trestu za nepriateľstvo k Akrisiovi zahubil jeho vnuk Perseus, ktorý vytiahol pred ním hlavu Medúzy a Proitos sa premenil na kameň.

Jeho hrad v Tirynte však pretrval veky. Bol považovaný za div sveta. Jeho miestami až sedemnásť metrov široké hradby z ohromných kvádrov pretrvali veky a je to ešte stále najsilnejšie opevnený hrad na svete.

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Proitos na českej Wikipédii.*
**Esperantisto Slovaka** (z esp. *Slovenský esperantista*) je slovenský časopis vychádzajúci od roku 1946 v esperante. Časopis bol založený Ernestom Váňom. Časopis sa zaoberá slovenskými a esperantskými témami, osobnosťami a udalosťami. Jeho podtitulom je "Socia kaj kultura revue de esperantistoj en Slovakio" (sociálna a kultúrna revue esperantistov na Slovensku). *Esperantisto Slovaka* vychádza štvrťročne.

Časopis bol založený v roku 1946 Arnoštom Váňom. V roku 1951 bolo vydávanie pozastavené, obnovilo sa v rokoch 1957-1958 pod názvom *Esperanto en Slovakio* (*Esperanto na Slovensku*). Neskôr sa názov zmenil na *Esperanto* (1960-1962), *Esperanto-Agado* (*Esperantská činnosť*) (1963-1967). Od roku 1968 vychádza pod svojim súčasným názvom *Esperantisto Slovaka*.

V treťom čísle roku 2012 otvorili redaktori otázku či bude Esperantisto Slovaka od roku 2013 vychádzať len elektronicky.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5   *Bazaj informoj* [online]. Esperantisto Slovaka, [cit. 2012-04-15]. Dostupné online. (esperantsky)
2. ↑  ROSA, Pavel. *Situacio de Esperantistoj en Slovaka Socialisma Respubliko*. Bratislava : Asocio de Esperantistoj en Slovaka Socialisma Respubliko, 1977. (esperanto)
3. 1 2   Tiráž. *Esperantisto Slovaka*, 13. 11 2012,  03/2012, s. 3. ISSN 1335-5031. (esperanto)
4. ↑  NOVULETO, Petro; NOSKOVÁ, Katarína. Redakta enkonduko. *Esperantisto Slovaka*, 13. 11 2012,  03/2012, s. 3. ISSN 1335-5031. (esperanto)

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny web