recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Diane Charlemagne** (\* 2. február 1964, Manchester, Spojené kráľovstvo – † 28. október 2015) bola anglická speváčka, ktorá sa vokálne podieľa predovšetkým na tanečných hitoch.

Biografia
---------

Charlemagne bola speváčkou eurodance skupiny Urban Cookie Collective, s ktorou vydala dva hity v 90. rokoch. Tiež bola speváčkou funkovej skupiny 52nd Street v 80. rokoch.

V roku 1995 poskytla vokály pre skladbu „Inner City Life" od Goldieho a tiež počas Mobyho koncertných vystúpení. V roku 2007 svokálne spolupracovala na skladbe „If We Ever" od anglického DJa High Contrast, z jeho albumu *Tough Guys Don’t Dance*. V roku 2011 spolupracovala na dubstepovej skladbe „Take Me There" od skupiny Aquasky. V roku 2012 spolupracovala s belgickým drum and bassovým DJom Netsky na jeho skladbe „Wanna Die For You" z albumu *2*. V tom istom roku vokálne spolupracovala na drum and bassovej skladbe „Hammer in My Heart" od S.P.Y. pochádzajúcej z albumu *What the Future Holds*. V roku 2014 opäť spolupracovala so S.P.Y. na skladbách „Dusty Fingers", „Back to Basics", „Lost Orbit" a „Frozen". Tiež sa vokálne podieľala na skladbe „I Am Somebody" od London Elektricity a S.P.Y.

Diane Charlemagne zomrela dňa 28. októbra 2015 vo veku 51 rokov na rakovinu obličiek.

Diskografia
-----------

### Single a EP

* „Come to Me" od Satoshi Tomiie (1998)
* „Sincerity (part 1&2)" od Satoshi Tomiie (1999)
* „Inspired" od Satoshi Tomiie (2000)
* „Bullets" od Calibre (2005)
* „Your Love" s 2020 Soundsystem a Pat Fulgoni (2006)
* „If We Ever" od High Contrast (2007)
* „Rolling With The Punches" od B-complex (2010)
* „Wanna Die For You" od Netsky (2012) z *2*
* „I Am Somebody" od Street Child World Cup (2014)

Referencie
----------

1. ↑  LARKIN, Colin. *The Encyclopedia of Popular Music*. [s.l.] : Omnibus Press, 2011. [Cit. 2015-05-25]. Dostupné online. ISBN 9780857125958. S. 2405.
2. ↑   *RIP Diane Charlemagne* [online]. Resident Advisor, [cit. 2015-10-28]. Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Diane Charlemagne na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Autoritné údaje: * BnF: 14163555h
* GND: 134953207
* ISNI: 0000 0000 4866 7235
* LCCN: no2005059070
* VIAF: 29265672
* WorldCat: lccn-no2005059070
**Štefan Blaho** (\* 22. jún 1985, Trenčín – † 29. august 2006, medzi Belou a Krasňanmi) bol slovenský hokejový útočník. Bol synovcom reprezentačného trénera slovenských kanoistov Pavla Blaha.

Hokejová kariéra
----------------

Bol odchovancom Dukly Trenčín. V roku 2003 si ho vybral klub NHL New York Islanders vo štvrtom kole vstupného draftu ako 120. v poradí. V sezónach 2003/04 až 2005/06 hral v kanadskej juniorskej súťaži OHL (*Sudbury Wolves*), hoci v poslednej sa skúšal uplatniť v hlavnom tíme Dukly, čo sa mu však nepodarilo a odohral len dva zápasy za rezervu v Považskej Bystrici, potom sa vrátil do OHL (*Sarnia Sting*). Pred nasledujúcim ročníkom ho skúšal vtedajší extraligový majster MsHK Žilina. 

### Klubová štatistika

| Sezóna | Klub | Liga | Základná časť | Play-off |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Z  |  G  |  A  |  B  | TM | +/- |  Z  |  G  |  A  |  B  |  TM  | +/- |
| 2003/04 | Sudbury Wolves | OHL | 51 | 8 | 8 | 16 | 58 | -12 |  |  |  |  |  |  |
| 2004/05 | Sudbury Wolves | OHL | 64 | 7 | 15 | 22 | 64 | +12 | 12 | 1 | 4 | 5 | 16 | 0 |
| 2005/06 | Považská Bystrica | 1. SHL | 2 | 2 | 0 | 2 | 2 | 0 |  |  |  |  |  |  |
| 2005/06 | Sudbury Wolves | OHL | 20 | 1 | 1 | 2 | 41 | -10 |  |  |  |  |  |  |
| 2006/07 | Sarnia Sting | OHL | 27 | 0 | 3 | 3 | 35 | -11 |  |  |  |  |  |  |

### Reprezentačná štatistika

|  |  |
| --- | --- |
| Podujatie |  Z  |  G  |  A  |  B  | TM | +/- |
| MS 18 2003 | 7 | 1 | 2 | 3 | 8 | -1 |
| MS 20 2004 | 6 | 0 | 0 | 0 | 10 | -1 |

Úmrtie
------

Štefan Blaho 29. augusta 2006 zahynul pri dopravnej nehode, ktorú medzi Belou a Krasňanmi v okrese Žilina spôsobil pod vplyvom alkoholu hokejista Marcel Hanzal. Prešiel do protismeru a následne mimo cestu, kde sa jeho Mitsubishi Pajero prevrátilo na strechu. Blaho nebol pripútaný. Polícia Hanzalovi namerala v krvi 0,71 mg (1,5 promile) alkoholu, bol odsúdený na štyri roky.

Referencie
----------

1. ↑   *Tragicky zahynul hokejista Štefan Blaho* [online]. sme.sk, 31. august 2006. Dostupné online.
2. ↑   *Marcela Hanzala odsúdili na štyri roky* [online]. hokej.sk, 23.4.2008. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Štefan Blaho klubová štatistika na *hockeyDB.com*
* Štefan Blaho štatistiky na *eurohockey.net*
Divertikly hrubého črevaDivertikly hrubého čreva, zobrazené pri vyšetrení kontrastnou látkou (irigoskopicky): drobné biele okrúhle útvary, viditeľné hlavne na pravej strane obrázka.
**Divertikulóza** hrubého čreva alebo **divertikulárna choroba** je časté ochorenie vo vyspelých krajinách. Ide o tvorbu vychlípenín (vačkov) v stene hrubého čreva. V najväčšej miere sa vyskytujú v poslednom úseku hrubého čreva – esovitej kľučke (colon sigmoideum). Vznikajú vyklenutím sliznice pod tlakom obsahu čreva spravidla v miestach, kde je stena čreva najslabšia – v miestach prechodu ciev cez črevnú stenu a v medzerách medzi zväzkami svaloviny. Príčinou býva porucha vyprázdňovania u osôb, ktoré konzumujú stravu s malým podielom nestráviteľných zvyškov, produkujúcu tuhú, málo objemnú stolicu, ktorá sa vyprázdňuje pod vyšším tlakom.

Divertikulóza postihuje hlavne staršie osoby. Rizikovými faktormi sú sedavý spôsob života, obezita, fajčenie a strava, produkujúca málo objemnú stolicu. Divertikulóza je prevažne bezpríznaková, ale podkladom pomerne častého zápalového ochorenia – divertikulitídy. Menej často sú divertikly zdrojom krvácania, zriedkavo dochádza k prederaveniu (perforácii). Diagnóza sa najčastejšie stanovuje na základe nálezu irrigoskopického alebo kolonoskopického vyšetrenia. Liečba, zabraňujúca zväčšovaniu rozsahu ochorenia a komplikáciám, spočíva hlavne v úprave stravovacích návykov a životného štýlu.

Terminológia je nejednotná. Väčšinou sa rozdeľuje na nekomplikovanú (asymptomatickú) divertikulózu a komplikovanú (symptomatickú) divertikulózu. Nekomplikovaná divertikulóza sa neprejavuje príznakmi a býva najčastejšie zistená ako náhodný nález pri kolonoskopickom vyšetrení. Komplikovaná divertikulóza sa môže prejavovať chronickou bolesťou brucha, krvácaním do stolice a akútnym zápalom niektorého z divertiklov – divertikulitídou, spravidla akútnou ľavostrannnou divertikulitídou.

Pozri aj
--------

* divertikulitída

Zdroje
------

* Wikiskripta, stránka *Divertikly trávicího traktu, divertikulární choroba rektosigmatu.*
* Klener, P.: *Vnitřní lékařství. 3. prepracované a doplnené vydání.* Praha : Galén : Karolinum, 2006. s. 607 – 608. ISBN 80-246-1252-6
**Teórie „emergent leader"** (doslova "teórie vynárajúceho sa vedúceho") je skupina teórií vedenia.

Zoberajú sa vedúcimi („lídrami"), ktorí sa nimi nestali z príkazu, ale skupina (spoločnosť) si ich sama vybrala podľa vlastného uváženia. Sú to osoby s vlastnosťami a schopnosťami v danom čase potrebnými na splnenie potrieb svojej skupiny (spoločnosti). Môže vzniknúť paralelne k alebo v prípade neexistencie formálneho vedúceho skupiny. Teórie emergent leader zdôrazňujú dôležitosť podriadených a tvrdia, že vedenie závisí od interakcie medzi cieľmi podriadených a vedúceho. Prirodzene najbežnejšie sa takíto vedúci vyskytujú v politike, pretože tam lídri musia vyhovieť očakávaniam podriadených (voličov). Dobrým príkladom sú populistickí politici, napríklad Adolf Hitler.

Sem patrí aj štýl vedenia, ktorý nazval v roku 1977 Greenleaf slúžiaci vedúci/vodca (servant leader). Takýto vedúci sa snaží produktivitu podriadených dosiahnuť tak, že im dáva, čo potrebujú. Napriek tomu, že je vedúcim, v skutočnosti vlastne slúži svojim podriadeným a nie podriadení jemu. Cíti zodpovednosť za podriadených. Podľa Greenleafa skutočný vedúci je ten, koho primárnou motiváciou je hlboká túžba pomáhať druhým. Vyskytuje sa najmä vo verejnom sektore a vo viacerých kresťanských organizáciách, v súkromnom sektore je jeho uplatnenie obmedzené potrebami akcionárov, zákazníkov a konkurenciou na trhu

Externé odkazy
--------------

* Gill, R.: Theory and Practice of Leadership, 2006
*
**Diallos** (starogr. *Δίαλλος* – *Diallos*) bol v 2. stor. pred Kr. olympijský víťaz v pankratiu juniorov.

Diallos zo Smyrny bol korunovaný olympijským vencom za víťazstvo v pankratiu dorastencov na 152. hrách v roku 172 pred Kr. Pankration dorastencov zaradili do programu olympijských hier v roku 200 pred Kr. a prvým víťazom tejto disciplíny bol Faidimos z Alexandrie. Pankration bol kombináciou boxu a zápasenia. Podľa Pindarovej štvrtej *Isthmijskej ódy* pankratista mal mať „*odvahu a silu zúrivého leva a obratnosť a prefíkanosť líšky."*

Staroveký cestovateľ a spisovateľ Pausanias, ktorý v druhom storočí navštívil Olympiu, videl v *Altide* sochu Dialla a v súvislosti s ním zaznamenal: „*Vedľa tyrana je umiestnený Diallos, syn Pollida, rodom zo Smyrny. Hovoria, že tento Diallos získal ako prvý z Iónov v Olympii veniec za pankration medzi chlapcami."*

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Pausanias, Ernst Meyer, Peter Bol, *Reisen in Griechenland: Olympia*, str. 273.
2. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,13,6.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 250.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 147.
5. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 456.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Súradnice: 42°01′29″S 24°22′30″V﻿ / ﻿42,0246732°S 24,3749415°V﻿ / 42.0246732; 24.3749415

**Chrám svätého Jána Krstiteľa** (bulh. Църква „Свети Йоан Предтеча" – *Cărkva „Sveti Joan Predteča"*) je pravoslávny chrám z obdobia bulharského národného obrodenia nachádzajúci sa v starej časti mesta Bracigovo v Pazardžickej oblasti v južnom Bulharsku. Zvonica chrámu je najvyššia zvonica nachádzajúca sa na Balkánskom polostrove.

Charakteristika a dejiny
------------------------

Výstavba chrámu sa začala v roku 1832 a bola dokončená v priebehu roku 1833. Prebiehala pod vedením jedného z najlepších bracigovských majstrov Atanasa Gărneta. Neskôr prebehla prestavba pri ktorej boli rozšírené okná, uzavretá bola jedna a zvýšená druhá kupola.

Výstavba zvonice prebiehala v rokoch 1884 – 1886 pod vedením majstra Ivana Dragova. Je postavená v bulharskom obrodeneckom štýle, no niektoré okrasné prvky sú prebraté zo západoeurópskych a ruských slohov 19. storočia. Zvonica mala byť podľa plánov nižšia a o zmene výšky rozhodol Ivan Dragov v priebehu výstavby. Zvonica je štvorposchodová, pričom prvé dve poschodia sú z kamenných blokov a ďalšie dve z tehál. Zvonica je vysoká 28,61 metra, čo z nej robí najvyššiu zvonicu na Balkánskom polostrove. Jednotlivé poschodia sú výškou postavené v pomere 3:2:2:1 a pomer prvých dvoch poschodí k druhým dvom je 3:2. Na zvonici sa nachádzajú hodiny a vnútri zvonice dva zvony.

Galéria
-------

* Severná stena s kupolouSeverná stena s kupolou
* Severná stena chrámuSeverná stena chrámu
* Zvonica – pohľad z chrámovej záhradyZvonica – pohľad z chrámovej záhrady
* Detail západnej fasádyDetail západnej fasády
* Pohľad z juhovýchoduPohľad z juhovýchodu
* Detail východnej steny – v pozadí zvonicaDetail východnej steny – v pozadí zvonica
* Pohľad na chrámový komplex zo severozápaduPohľad na chrámový komplex zo severozápadu
* Pohľad na východnú stenu chrámuPohľad na východnú stenu chrámu
* Zvonica – pohľad z ulice mimo chrámového areáluZvonica – pohľad z ulice mimo chrámového areálu
* Celkový pohľad zo západuCelkový pohľad zo západu

Referencie
----------

1. ↑  opoznai.bg
2. ↑
3. ↑
**Židia v Hornom Uhorsku** (jidiš אױבערלאַנדער alebo jidiš אָבערלאַנדער ײִדן, **ojberlander** alebo **oberlander Jidn**) sú aškenázski Židia pochádzajúci z Horného Uhorska (dnešného Slovenska) a okolia Bratislavy. Aj keď ide o dnes už zabudnutú komunitu, Židia Horného Uhorska sa "vstrebali" do dynastie Satmar, čím sa zatiaľ pomohlo odvrátiť od absolútnej skazy a potenciálnej straty charakteristickej hornouhorskej kultúry.

Náboženstvo
-----------

Časť populácie tvorili charedim, na rozdiel od *dolnouhorských* Židov však väčšinou neboli priaznivci chasidizmu.
Väčšina bola ortodoxná, avšak v modernom ponímaní: nosili súdobé oblečenie a hovorili po maďarsky, ale vzdelávali svoje deti v židovských tradíciách spoločne s akademickými predmetmi vyučovanými v maďarčine. Ich ponímanie židovstva bolo veľmi blízke klasickej nemeckej ortodoxii z obdobia pred emancipáciou. Medzi tradície a zvyky hornouhorských Židov patrilo nosenie *talitu* pred svadbou (obdobne ako u nemeckých Židov) alebo nasadenie *tfilin* v období chol ha-mo'ed.

Súčasnosť
---------

Po emigrácii sa hornouhorskí Židia väčšinou integrovali do chasidského alebo litvackého prostredia; komunity, ktoré si dodnes zachovali svoju hornouhorskú identitu možno nájsť v New Yorku, Izraeli a Stamford Hille v Londýne.

Významné postavy
----------------

* Akiva Josef Schlesinger
* Mojžiš Schreiber

Referencie
----------

1. 1 2  POLL, Solomon. *Hasidic Community of Williamsburg*. New York, New York : Free Press/Crowell-Collier, 1962. S. 15–16.

Pozri aj
--------

* Karpatskí Nemci
* Maďari na Slovensku
* Židia na Slovensku
* Židia v Maďarsku
* Horné Uhorsko

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Židé Horních Uher na českej Wikipédii.*
Chrám sv. Marka v Belehrade
Sarkofág kráľa Štefana Dušana
**Chrám svätého Marka** (srb. Црква Светог Марка – Crkva Svetog Marka) v Belehrade je srbský pravoslávny chrám v Tašmajdskom parku neďaleko budovy srbského parlamentu.

História
--------

Chrám bol postavený v rokoch 1931 až 1940 v tradičnom srbsko-byzantskom architektonickom štýle, ktorý pripomína pravoslávne chrámy z raného srbského stredoveku. Jeho architektmi boli bratia P. Krstič a B. Krstič. Chrám bol postavený na mieste chrámu z roku 1835, ktorý bol zničený počas prvej svetovej vojny. V chráme sú uložené ostatky kráľa Štefana Dušana, patriarchu Germana a iných srbských osobností. Nachádza sa tu tiež rodinná hrobka kráľovskeho rodu Obrenovićovcov.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chrám svätého Marka (Belehrad)**

Externé odkazy
--------------

* Званична презентација цркве светог Марка
* Цркве у Београду
**Splatoon** je akčná third-person shooter videohra z roku 2015, vyrobená spoločnosťou Nintendo pre ich konzolu Wii U. Hra sa zameriava na súboje antropomorfických kalmarov zvaných *Inklings*, ktoré po sebe strieľajú farebný atrament zo zbraní vyzerajúcich ako vodné pištole, štetce, alebo dáždniky.

Tejto hry sa predalo vyše 4,9 miliónov kusov, čo ju robí jednou z najpredávanejších hier celej platformy. Hra je kompatibilná s Amiibo figúrkami, ktoré odomykajú nové úrovne, minihry a vybavenie pre postavy hráča.

V roku 2017 vyšlo pokračovanie s názvom Splatoon 2, ktoré bolo vydané pre konzolu Nintendo Switch.

Gameplay
--------

Hlavnými postavami hry sú *Inklings*, mladé kalmary žijúce pre módu, hudbu, a atramentové prestrelky. Dokážu meniť svoju formu z humanoidnej na cephalopodnú, v ktorej síce nemôžu používať svoje zbrane, ale môžu rýchlo plávať v atramente svojho tímu. Bežné zápasy vyhráva ten tím, ktorý svojou farbou pokryl väčšiu plochu hernej arény.

Vývoj
-----

Vývoj hry začal technickou demo verziou vyrobenou Šintarom Satom, vedúcim celého projektu. V tejto demo verzii boli namiesto postáv použité jednoduché bloky, žartovne opísané ako kocky tofu, a potom tím skúšal viacero rôznych dizajnov postáv, kým sa nakoniec nerozhodli pre kalmary.

Referencie
----------

1. ↑   *IR Information : Sales Data - Top Selling Title Sales Units - Wii U Software* [online]. nintendo.co.jp, 2019-09, [cit. 2019-12-02]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑   *Iwata Asks: Splatoon* [online]. Nintendo, [cit. 2019-12-02]. Dostupné online. (po anglicky)

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny web (po anglicky)
**Židia v Indonézii** sú veľmi malou komunitou približne 20 osôb. Skladá sa prevažne zo sefardských Židov.

Dejiny
------

Prvý kto napísal o židovskej komunite v Holandskej východnej Indii bol po pobyte v Batávii (Jakarta) v 50. rokoch 18. storočia židovský obchodník Jákob Saphir. V Batavii hovoril s miestnym Židom, ktorý mu vyprával o dvadsiatich židovských rodinách v meste a ďalej o Surabaye a Semarangu. Väčšina Židov žijúcich v 19. storočí v Holandskej východnej Indii boli holandskí Židia, ktorí tu pracovali ako obchodníci alebo pracovali pre koloniálny režim. Niektorí z členov miestnej komunity však boli imigranti z Iraku alebo z Adenu.

Podľa sionistického emisára Izraela Kohena sa medzi svetovými vojnami nachádzalo v Holandskej východnej Indii okolo 2 tisíc Židov. Indonézski Židia veľmi trpeli počas japonskej okupácie Indonézie, kedy boli internovaní a nútení pracovať v pracovných táboroch. Po vojne sa ich mnoho ocitlo takmer bez prostriedkov a tak časť z nich emigrovala do Spojených štátov, Austrálie a Izraela. 

Ku koncu 60. rokov 20. storočia žilo v Jakarte 20 Židov, 25 ich žilo v Surabayi.

Referencie
----------

1. ↑  The Virtual Jewish Library - Indonesia (anglicky)

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Židé v Indonésii na českej Wikipédii.*
**Žiarska chata** (1 324 m n. m.) je vysokohorská chata v strednej časti Žiarskej doliny vzdialená asi 5,5 km od jej ústia. Je veľmi často navštevovaná turistami, pretože je vynikajúcim východiskom na rôzne túry do oblasti Baníkova a Baranca.

Turistické možnosti
-------------------

Okolo nej prechádza modrá turistická značka vedúca od ústia Žiarskej doliny, cez Smutné sedlo na Ťatliakovu chatu a zelená turistická značka vedúca z Otrhancov, Hrubého vrchu a Jamníckej doliny na Baníkov a do Roháčskej doliny.
Od chaty sa dá ísť ďalej do Smutného sedla (1,50 hodiny), Žiarskeho sedla (1,45 hodiny) na Baranec (3,30 hodiny), Plačlivé (2,20 hodiny), Ostrý Roháč (3,25 hodiny), Baníkov (2,45 hodiny) a Volovec (4,20 hodiny).

Iné možnosti
------------

V chate je možnosť občerstvenia, ubytovania, predaja suvenírov a vypožičania si kolobežky, s ktorou sa dá pohodlne zviesť po asfaltovej ceste do ústia doliny. Pri chate je aj parkovisko, ale nie je použiteľné pre bežných turistov. Do Žiarskej doliny sa totiž autom nesmie (výnimku tvorí zásobovanie a horská služba).

Okolie chaty
------------

Blízko chaty je detské ihrisko, zimný sklad, pietne miesto obetiam Západných Tatier a stanovisko Horskej služby. 15 minút cesty od chaty po zelenej turistickej značke je vidieť Šarafiový vodopád.

Prístup
-------

* po  značke z Žiarskej doliny, trvanie 1:30 hodiny.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Žiarska chata**

Zdroj
-----

* Letná turistická mapa VKÚ Harmanec 1:25 000, Západné Tatry, Podbanské, Zverovka

| * z
* d
* u
Tatranské horské chaty |
| --- |
| Belianske Tatry | 
* Chata Plesnivec

 |
| Vysoké Tatry | 
* Bilíkova chata
* Chata pod Rysmi
* Chata pod Soliskom
* Chata pri Popradskom plese
* Chata pri Zelenom plese
* Majláthova chata
* Rainerova chata
* Skalnatá chata
* Sliezsky dom
* Zamkovského chata
* Téryho chata
* Zbojnícka chata

 |
| Západné Tatry | 
* Ťatliakova chata
* Žiarska chata

 |
| Zaniknuté chaty | 
* Važecká chata
* Nedobrého chata
* Furkotská chata
* Jozefova chata
* Hincova koliba
* Blasyho chata
* Hunfalvyho chata
* Guhrova chatka
* Útulňa v Slavkovskej doline
* Ruženina chata
* Chata Kamzík
* Egidova chata
* Chata pri Šalviovom prameni
* Votrubova chata
* Kežmarská chata
* Chata v Kôprovej doline
* Chata na Poľane pod Vysokou
* Horský hotel Hrebienok
* Mühlmannova chata

 |
Interiér synagógy v Santo Domingu
**Židia v Dominikánskej republike** majú zvláštnu históriu. Keď v roku 1938 nechcel žiadny iný národ prijať židovských utečencov, dominikánsky vodca Rafael Trujillo ponúkol prijatie 100 tisíc Židov. Medzi rokmi 1940 a 1945 bolo vydaných 5 tisíc dominikánskych víz, avšak len 645 Židov sa vydalo do Dominikánskej republiky. Uprchlíci sa usadili v malom pobrežnom meste Sosua.

Každému utečencovi bolo pridelených 80 akrov pôdy, 10 kráv, mula a kôň. Aj keď boli profesiou noví osadníci z Nemecka a Rakúska väčšinou umelci, rýchle si zvykli na život roľníka, ktorý im ponúkalo mestečko Sosua a založili úspešné židovské družstvo špa. Productos Sosua, ktoré dnes produkuje väčšinu mäsových a mliečnych výrobkov v krajine. 

Trujilliho veľkorysosť pravdepodobne pramenila z potreby, aby svet prehliadol jeho brutálny masaker 25 tisíc obyvateľov Haiti z roku 1937 a z túžby „obieliť" jeho národ. Veril, že mladí európski muži sa oženia s dominikánskymi ženami a budú mať potomkov svetlejšej farby pleti. Mal pravdu v tom, že väčšina osadníkov boli mladí muži, ktorí sa oženili s dominikánskymi dievčatami. Ich deti sa väčšinou považujú za Židov a mnoho z nich zostalo v Sosue.

Dnes v Sosue zostalo len 50 z pôvodných židovských rodín. V 40. rokoch sa takmer 700 obyvateľov presunulo buď do New Yorku alebo do Miami. Židia zo Sosui tvoria veľmi úzko zviazanú komunitu, aj keď niekedy v Dominikánskej republike už nebývajú. Dedina Sosua sa vďaka otvoreniu neďalekého medzinárodného letiska Puerto Plata stala jednou z hlavných destinácii cestovného ruchu v Dominikánskej republike.

Dnes má Sosua 3000 dlhodobých obyvateľov, z toho 120 Židov. Tí, ktorí v Sosue zostali a ponechali si svoju pôdu zarobili majetok. Jeden z pôvodných osadníkov z Viedne, Erik Hauser, dnes vlastní blok v lukratívnej štvrti s hotely a reštauráciami, ktoré boli postavené na jeho 80 akroch. V súčasnosti je najbohatším občanom mesta Sosua.

Mesto Sosua má činnú synagógu, v ktorej sa konajú bohoslužby každý Šabat a cez vysoké sviatky. Pesachové sedery slávia každý zo židovskej obce v svojich domovoch a každoročný purimový karneval je hlavnou udalosťou obce. Táto malá židovská komunita má tiež múzeum venované uchovaniu histórie a príbehu pôvodných židovských osadníkov.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Židé v Dominikánské republice na českej Wikipédii.*
Mapa japonských provincií so zvýraznenou provinciou Awadži
**Provincia Awadži**  (jap. 淡路国 – Awadži no kuni, pôvodne 淡道) bola stará japonská provincia, ktorá pokrývala ostrov Awadži medzi Honšú a Šikoku. Dnes je to súčasť prefektúry Hjógo. Niekedy je nazývaná aj **Tanšu** (淡州).

Bola založená v 7. storočí ako časť Nankaidó. Provincia Awadži sa nachádzala medzi provinciami Kii a Awa. Awadži doslovne znamená "Cesta do Awa", čo je cesta do provincie Awa z centrálnej časti Japonska. Provincia Awadži bola rozdelená na dva okresy: Cuna no Kóri na severe a Mihara no Kóri v južnej časti.

Provinčná vláda bola pravdepodobne v súčasnom Minamiawadži, Hjógo ale dôkazy o tom ešte neboli nájdené.

Provincia Awadži bola obvyklým miesto na politický exil. Cisár Džunnin bol v exile v provincii Awadži po svojej abdikácií až do smrti. 

V období Edo bola provincia Awadži ovládaná klanom Hačisuka z Tokušimy, provincia Awa. Keď bol rušený systém hanov a boli vytvorené prefektúry, obyvatelia provincia Awadži uprednostnili pripojenie k prefektúre Hjógo pred prefektúrou Tokušima kvôli politickému konfliktu medzi Tokušimou a Awadži.

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Awaji Province na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

| * z
* d
* u
Bývalé japonské provincie |
| --- |
| 
* Aki
* Awa (Kantó)
* Awa (Šikoku)
* Awadži
* Biččú
* Bingo
* Bizen
* Bungo
* Buzen
* Cušima
* Čikugo
* Čikuzen
* Čišima
* Dewa
* Eččú
* Ečigo
* Ečizen
* Harima
* Hida
* Hidaka
* Higo
* Hitači
* Hizen
* Hjúga
* Hóki
* Iburi
* Iga
* Ijo
* Iki
* Inaba
* Ise
* Išikari
* Iwami
* Izu
* Izumi
* Izumo
* Jamaširo
* Jamato
* Kaga
* Kai
* Kawači
* Kazusa
* Kii
* Kitami
* Kózuke
* Kuširo
* Mikawa
* Mimasaka
* Mino
* Mucu
* Musaši
* Nagato
* Nemuro
* Noto
* Oki
* Ómi
* Ošima
* Ósumi
* Owari
* Sacuma
* Sado
* Sagami
* Sanuki
* Seccu
* Suó
* Suruga
* Šima
* Šimocuke
* Šimósa
* Šinano
* Širibeši
* Tadžima
* Tanba
* Tango
* Tešio
* Tokači
* Tosa
* Tótómi
* Wakasa

 | Vlajka Japonska |
**Joint Test Action Group** (JTAG) je zvyčajne meno pre IEEE 1149.1 štandard pomenovaný Standard Test Access Port a Boundary-Scan Architecture pre porty testovacieho prístupu používaného pre testovanie plošných spojov metódou boundary scan.

Skupina JTAG vznikla v roku 1985 a mala za úlohu vytvoriť metódu testovania osadených plošných spojov po ich výrobe. V tom čase sa stali štandardom viacvrstvové plošné spoje, čo malo za následok, že spojenia medzi integrovanými obvodmi už nebolo možné testovať sondami. Viac ako 95 % výrobných chýb v plošných spojoch boli následkom vád spájkovania na spojoch, nedokonalosti plošných spojov alebo spojov a spojovacích drôtoch medzi chipom IO a pinmi. Zámerom JTAG bolo navonok sprístupniť piny integrovaného obvodu tak, aby tieto chyby mohli byť odhalené. Priemyselný štandard sa stal konečne IEEE štandardom roku 1990 ako IEEE Std. 1149.1-1990 po mnohých rokoch predchádzajúceho používania. V tom istom roku Intel uvoľnil prvý procesor s rozhraním JTAG: 80486. To viedlo k rýchlemu zavedeniu aj u ďalších výrobcov. V roku 1994 bol pridaný dodatok, ktorý obsahuje popis jazyka na popis boundary scan (boundary scan description language – BSDL). Odvtedy si tento štandard osvojili výrobcovia na celom svete. Boundary-scan je dnes väčšinou synonymom pre JTAG.

Hoci bol navrhnutý pre plošné spoje, dnes je hlavne používaný pre sprístupnenie podblokov integrovaných obvodov a je tiež užitočným spôsobom ladenia malých mikropočítačových systémov, tvoriac pohodlné zadné dvierka do systému. Keď sa používa ako ladiaci nástroj, tak do čipu zabudovaný emulátor, ktorý využíva JTAG ako transportného mechanizmu – dovoľuje programátorovi prístup k ladiacemu modulu na chipe, ktorý je integrovaný do CPU. Ladiaci modul dovoľuje programátorovi ladiť software mikropočítača.

Dnes vo väčšine integrovaných obvodov sú všetky interne registre na jednom z skanovacích reťazcov. To dovoľuje otestovať celú kombinatorickú logiku kompletne otestovať dokonca i naletovanú na plošnom spoji, možno i v pracujúcom systéme. V kombinácii s BIST, skanovacie reťazce JTAG dovoľujú s nízkymi nákladmi integrované riešenie pre testovanie IO pre iste statické chyby (skraty, prerušenie spojenia a logické chyby). Mechanizmus testovacích reťazcov vo všeobecnosti nepomáha v odhaľovaní chýb časovania, teploty a ostatných chýb, ktoré sa vyskytujú dynamicky.
**Avvakum Petrovič Kondratev, Avvakum Petrov** alebo **protopop Avvakum** (\* 20. november 1620 alebo 1621, Grigorovo – † 14. apríl 1682, Pustozyorsk) bol ruský pravoslávny kňaz a zakladateľ hnutia starovercov. Staroverci ho uctievajú ako svätca.

Život
-----

Avvakum Petrov pochádzal z jednoduchých pomerov. Počas štúdia v kňazskom seminári sa stretol a spriatelil s budúcim moskovským patriarchom Nikonom. Ako kňaz kázal a pôsobil Avvakum v kazaňskom chráme Panny Márie. Keď patriarcha Nikon uskutočnil reformy liturgických kníh, Avvakum sa postavil proti týmto reformám. Pre svoje názory bol na popud patriarchu Nikona odsúdený v roku 1653 do vyhnanstva na Sibír. Avvakum sa však v roku 1662 smel vrátiť, lebo patriarcha Nikon stratil cárovu podporu. Keď od cára žiadla odvolanie Nikona z postu patriarchu a zrušenie reforiem ktoré vykonal, bol vyhnaný na vidiek a bola na neho uvalená cirkevná kliatba. V roku 1667 bol. Nikonom zajatý, zbičovaný a odsúdený na vyhnanstvo v pevnosti Pustozyorsk. Jeho spoločníkom vyrezali jazyk a niektorých aj popravili. V Pustozyorsku ho väznili 14 rokov. Spísal tu aj vlastný životopis. V roku 1682 napísal list v ktorom ostro napadol cirkevných predstaviteľov, cára Fjodora III. aj jeho zomrelého otca cára Alexeja. Avvakuma úpalili za kacírstvo a zradu.

Dielo
-----

Avvakum Petrov je autorom kázní, listov a náboženských traktátov. Jeho najznámejším dielom je jeho vlastný životopis s názvom Život protopopa Avvakuma.

Pozri aj
--------

* staroverstvo

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Avvakum Petrov**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Protopop Avvakum na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 125115662
* GND: 118651269
* ISNI: 0000 0001 1029 360X
* LCCN: n79075253
* NK ČR: jn19990210070
* VIAF: 72670795
* WorldCat: lccn-n79075253
**Židovská komunita na Novom Zélande** má približne 10 tisíc členov, čo je z celkovej populácie Nového Zélandu (4,2 miliónov) približne 0,23 %.

Dejiny
------

Začiatky židovského osídlenia Nového Zélandu siahajú do 30. rokov 19. storočia, kedy do tohto štátu prišli prví židovskí obchodníci. Než sa stal Nový Zéland britskou kolóniou, tak mala miestna komunita menej ako 30 ľudí. Následní imigranti tvorili štyri skupiny: staršie rodiny zo Spojeného kráľovstva, európski utečenci z 30. a 40. rokov 20. storočia, rodiny emigrujúce z Británie v 50. rokoch a súčasní emigranti z Juhoafrickej republiky, Izraela a bývalého ZSSR. 

Medzi prominentných novozélandských Židov patria ministerský predseda Julius Vogel a najmenej päť Aucklandských starostov.

Externé odkazy
--------------

* Jewish Virtual Library - Nový Zéland (po anglicky)
* Jews in *Te Ara: Encyclopaedia of New Zealand* (po anglicky)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Židé na Novém Zélandu na českej Wikipédii.*
Doc. **Michal Chorvát** (\* 28. február 1910, Slovenské Pravno – † 14. január 1982, Bratislava) bol slovenský spisovateľ, literárny vedec, politik a prekladateľ. Pseudonym: Fero Pánik, Pavel Klokoč, Ján Lányi, Maco Zajac, Mišo

Rodina
------

* otec: Milutin Chorvát
* matka: Júlia rod. Bayerová

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu vo Zvolene, na Lekárskej fakulte KU v Prahe (1928 – 1936), filozofiu a estetiku na KU v Bratislave (1936 – 1940), r. 1951 doc. Pôsobil ako redaktor, editor, publicista v Bratislave, účastník ilegálneho protifašistického 
hnutia a SNP. Redaktor povstaleckej *Pravdy* v Banskej Bystrici (1944).

Ako ľavicovo orientovaný literárny kritik a historik propagoval a obhajoval socialistické umenie. Autor básní, poviedok, memoárových próz, fejtónov. Prekladateľ z francúzskej literatúry. 

Poslanec SNR, 1969 – 1972 Snemovne národov FZ a člen jeho predsedníctva. Člen a funkcionár profesných a kultúrnych spolkov.

Ocenenie
--------

* 1945 – Rad SNP I. tr.
* 1969 – Rad práce
* 1980 – Rad republiky

Dielo
-----

* *Romantická tvár Slovenska*, Praha, 1939
* *Za nové obzory*, Bratislava, 1953
* *Cestami literatúry 1.-2.*, Bratislava, 1960
* *O literatúre*, Bratislava, 1977
* *Hlas tejto chvíle*, Bratislava, 1964

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 35160
* GND: 127416013
* ISNI: 0000 0000 6323 0541
* LCCN: n80116974
* NK ČR: jn20000603119
* SNK: 166676
* VIAF: 45323841
* WorldCat: lccn-n80116974
**Michal Bučko** (\* 15. júl 1931, Sačurov) je slovenský mikrobiológ.

Životopis
---------

V roku 1950 – 1954 absolvoval štúdium na VŠCHT v Prahe, 1967 CSc. 1987 DrSc. Pôsobil v Biotike Slovenská Ľupca (1955 – 1991), z toho (1962 – 1991) ako vedúci výskumu. Prednášal z oblasti biosyntézy antibiotík a aminokyselín na UK v Bratislave. Žije v Banskej Bystrici. Od roku 1992 vykonáva poradenskú činnosť v oblasti výskumu a výroby antibiotík. Je členom komisie pre udeľovanie vedeckých hodností z oblasti kvasnej chémie a technilógie. Je autorom a spoluautorom čs. a slovenských patentov a autorských osvedčení, vedeckých a odborných publikácií, odborných publikácií, odborných prednášok na medzinárodných a národných konferenciách, záverečných správ štátnych a odborových úloh, záverečných podnikových úloh.

Ocenenie
--------

* Zlatá medaila Medzinárodnej organizácie na ochranu duševného vlastníctva WIPO v Ženeve (1981)

Literatúra
----------

* Kto bol kto v Banskej Bystrici v roku 2001

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 158528
* VIAF: 3529156565751323500003
Hrob Jána Hadrabu a jeho manželky v banskobystrickom evanjelickom cintoríne
**Ján Hadraba** (\* 17. september 1922, Banská Bystrica – † 2. február 2000, Banská Bystrica) bol slovenský operný spevák (bas).

Životopis
---------

Spev študoval na Konzervatóriu v Bratislave u Arnolda Flögla, absolvoval ho roku 1946 na konzervatóriu v Prahe u Jana Konstantina. Potom študoval súkromne v Ostrave u Rudolfa Vašeka a v Bratislave u Anny Korínskej. V rokoch 1946 – 1950 pôsobil v Ostrave a v Prahe, v rokoch 1951 – 1966 bol sólistom opery SND v Bratislave. V sezóne 1967 – 1968 pôsobil v opernom divadle vo Wittenbergu. V rokoch 1969 – 1973 bol riaditeľom, od roku 1973 sólistom opery DJGT v Banskej Bystrici. 

Ťažiskom jeho speváckej činnosti bolo pôsobenie na scéne opery SND, kde vytvoril najvýznamnejšie spevácko-herecké kreácie. Ako talentovaný a v tom čase vzácny profondo bas bol obsadzovaný do najnáročnejších dramaturgických titulov slovenského i svetového repertoáru. Bol napríklad prvým Svätoplukom počas svetovej premiéry rovnomennej Suchoňovej opery 10. marca 1960. Na scéne DJGT vytvoril postavy ako Erindo (*Erindo*, 1968); Jacopo Fiesco (*Simone Boccanegra*, 1976) a iné. Ako sólista pohostinne spieval vo viacerých európskych krajinách. Účinkoval aj v rozhlase.

Literatúra
----------

* *Encyklopédia dramatických umení Slovenska*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Ján Hadraba – basso profondo bez konkurencieOpera Slovakia

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5592 0403
* NK ČR: mzk2005266444
* SNK: 170598
* VIAF: 84602850
**Rashida Jones** (\* 25.február 1976, Los Angeles, Kalifornia, Spojené štáty) je americká herečka a komička. Je dcérou herečky Peggy Lipton a hudobníka Quincyho Jonesa. Hrala vo filmoch ako *Sociálna sieť* (2010), *Muppets* (2011) či v seriáli *Angie Tribeca* (2016).

Detstvo a mladosť
-----------------

Rashida Jones, sa narodila do hereckej rodiny, herečke Peggy Lipton a hudobníkovi Quincymu Jonesovi. Má dvoch súrodencov Kidadu Jones a Quincyho Jonesa III. Meno Rashida je arabského pôvodu. Celá rodina je židovského pôvodu. Jej rodičia sa rozviedli, keď mala Rashida štrnásť rokov. Odvtedy žila s matkou Peggy v Brentwoode. Po skončení strednej školy, bola Rashida prijatá na Harvard.

Kariéra
-------

Prvý raz sa objavila v seriály *Dedičstvo posledného dona* (1997). Postupne sa objavovala aj v filmoch ako príklad *Tajomstvo diára* (2004) po boku Brittany Murphy, kde stvárnila gynekologičku. V seriály Web Therapy sa objavila po boku Lisy Kudrow a v roku 2010 zažiarila v dráme *Sociálna sieť*, kde bola spolupracovníčkou Marka Zuckerberga, vo filme Jesse Einsenberg. 

V roku 2011 sa objavila v komédií *Muppets*. Vo filme sa objavila po boku hviezd ako Amy Adams, Emily Blunt, Whoopi Goldberg, Seleny Gomez, Neila Patricka Harrisa či Jima Parsonsa. 

Od roku 2016 do roku 2019 stvárňovala hlavnú úlohu vo filme *Angie Tribeca*.

Súkromný život
--------------

Jonesová v roku 2018 porodila syna, ktorého má so svojim partnerom, Ezrom Koeningom.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Rashida Jonesová**

Externé odkazy
--------------

* Rashida Jonesová v Internet Movie Database (po anglicky)
* Rashida Jonesová v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Rashida Jones na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 1042622086
* ISNI: 0000 0000 7766 2820
* LCCN: no2007001066
* NK ČR: pna2018995582
* VIAF: 107563717
* WorldCat: lccn-no2007001066
Habitat 67.
V zime.
Pri západe slnka.
**Habitat 67** je experimentálny obytný objekt v Montreale, ktorý vytvoril architekt Moshe Safdie. Bol postavený v rokoch 1964-1967 v štýle modernej a postmodernej architektúry.

Hlavná myšlienka
----------------

Jedna z najznámejších atrakcií svetovej výstavy Expo 67, kde 26-ročný čerstvý absolvent architektúry dostal šancu realizovať svoj experimentálny diplomový projekt s názvom: „A Case for City Living, A Study of Three Urban High Density Housing Systems for Community Development". Hlavnou ideou bolo vytvoriť dostupné, sociálne a finančne menej náročné ubytovanie a zároveň skomponovať zaujímavú a novú architektonickú a hmotovú štruktúru. Taktiež zakomponovať urbanizmus do samotnej architektúry. Paradoxne práve svojou výnimočnosťou a hodnotou prevratu v histórii obytnej architektúry nadobudlo bývanie namiesto sociálneho skôr lukratívny charakter.

Architektúra
------------

Kubistická geometria a hravá kompozícia poskladaná z modulových foriem sa rozkladá pozdĺž Rieky svätého Vavrinca. „Boxy" majú pätnásť rôznych pôdorysných typov a sú od seba navzájom prevádzkovo nezávislé. Zároveň sú jednotlivé moduly rôzne poprepájané a svojím horizontálnym posunom vytvárajú terasy na streche modulu, ktorý je o poschodie nižšie. Vzniká tak súkromie, prísun čerstvého vzduchu, denného svetla a iné prednosti prímestského prostredia v mestskom prenájme. Pričom je vytvorená nepravidelná až organická priestorová štruktúra v pohľade pripomínajúca tvar troch zikkuratov. Ulica pre chodcov prechádza celým komplexom.

Technická stránka
-----------------

Výstavba začala 7. apríla 1966 a skončila sa 28. februára 1967. Len severný blok bol dokončený až po Expo 67 v roku 1970. Systém pozostáva z 354 prefabrikovaných poschodových jednotiek, ktoré vytvárajú 158 obytných jednotiek s výmerou 56 až 158 m2. Pôvodne sa plánovalo 900 jednotiek. Betónové prefabrikáty sú spájané ťahanou oceľou. Každý modul - „box" váži 70 ton.

Podobné realizácie
------------------

Habitat sa stal predchodcom novej formy mestského bývania, ktorá predstavovala východisko alebo inšpiráciu pri ďalších projektoch.

* Habitat New York 1967
* Habitat Puerto Rico 1968
* Habitat Izrael 1969
* Habitat Rochester 1971
* Habitat Teheran 1976

Zdroje
------

* Habitat 67 *www.greatbuildings.com*
* cac.mcgill.ca/safdie/habitat
* Habitat '67 *archiweb.cz* (po česky)
* Dennis Sharp: Twentieth Century Architecture: a Visual History, s.281.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Habitat 67**

Pozri aj
--------

* Brutalizmus
**Baza** (*Sambucus*) je rod vyšších dvojklíčnolistových rastlín patriaci do čeľade pižmovkovité (*Adoxaceae*). Zahŕňa asi 40 druhov drevín a bylín, rozšírených najmä v miernom pásme a subtrópoch. U nás rastú tri druhy. Niektoré druhy a kultivary bazy sú pestované ako okrasné dreviny.

Opis
----

Bazy sú opadavé kríky, stromy alebo aj trváce byliny so sperenými listami. Koreňový systém je bohato rozvetvený a plytký. Listy sú na okraji pílkovité, s palistmi alebo s nektáriami vzniknutými premenou palistov. Vetvy sú hrubé, s nápadnými lenticelami a hrubou dreňou. Kvetenstvá sú koncové metliny alebo ploché vrcholíky. Kvety sú pravidelné, drobné, väčšinou päťpočetné, biele, zelenkavé alebo žltkasté. Listene aj korunné lístky sú zrastené. Tyčiniek je päť, sú naakumulované pri báze koruny a vyčnievajú von. Semenník obsahuje 3 až 5 komôrok, v každej je jedno vajíčko. Plodom je dužinatá, najčastejšie čierna alebo červená kôstkovica pripomínajúca bobuľu a obsahujúce 3 až 5 semien.

Rozšírenie
----------

Rod zahŕňa asi 40 druhov rozšírených v miernom a subtropickom pásme oboch pologulí a v niektorých horských oblastiach trópov. Nie je zastúpený v subsaharskej Afrike. Na Slovensku je zastúpený troma pôvodnými druhmi: baza čierna (*Sambucus nigra*), baza chabzdová (*S. ebulus*) a baza červená (*S. racemosa*). Okrem týchto troch druhov rastie v Európe ešte baza sibírska (*S. sibirica*), rozšírená v strednom a východnom Rusku.

Zástupcovia
-----------

* baza chabzdová (*Sambucus ebulus*)
* *Sambucus melanocarpa*
* baza čierna (*Sambucus nigra*)
* baza červená (*Sambucus racemosa*)
* *Sambucus callicarpa*
* *Sambucus kamtschatica*
* *Sambucus canadensis*
* *Sambucus pubens*

Ako *baza* sa niekedy ľudovo označuje aj orgován obyčajný *(Syringa vulgaris)*, ktorý však s bazou nie je nijaký príbuzný (patrí do radu hluchavkotvarých).

* Detail kvetov bazy čiernejDetail kvetov bazy čiernej
* Kvitnúca baza chabzdováKvitnúca baza chabzdová
* Dozreté plody bazy červenejDozreté plody bazy červenej
* Zimná vetvička bazy červenejZimná vetvička bazy červenej
* Austrálska baza Sambucus gaudichaudianaAustrálska baza *Sambucus gaudichaudiana*

Využitie
--------

Ako okrasné dreviny sú u nás najčastejšie pestované rôzne kultivary bazy čiernej, líšiace sa predovšetkým tvarom a sfarbením listov a celkovým nárastom.

Baza čierna je využívaná v ľudovom liečiteľstve a plody sú rôznym spôsobom spracovávané na šťavy, džemy a pod.

Referencie
----------

1. ↑  KOBLÍŽEK, J.. *Jehličnaté a listnaté dřeviny našich zahrad a parků*. 2. vyd. Tišnov : Sursum, 2006. ISBN 80-7323-117-4.
2. 1 2 3  SLAVÍK, Bohumil (editor). *Květena České republiky 5*. Praha : Academia, 1997. ISBN 80-200-0590-0.
3. ↑   *Flora of China: Sambucus* [online].. Dostupné online.
4. ↑   *Flora Europaea* [online]. Royal Botanic Garden Edinburgh. Dostupné online.
5. ↑   *Dendrologie online: Sambucus* [online].. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Baza (rod)**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bez na českej Wikipédii.*
Czechoslovak drums Amati
**Amati** (dnes AMATI – Denak, v minulosti AMATI – Kraslice) je česká spoločnosť, ktorá sa zaoberá výrobou dychových hudobných nástrojov. Historický začiatok výroby spadá do obdobia 18. storočia. V roku 1945 bolo v Krasliciach vytvorené družstvo výrobcov hudobných nástrojov, ktoré sa pomenovali Amati. V roku 1948 bola výroba zoštátnená a Kraslice sa postupne stali strediskom výroby dychových a bicích nástrojov v rámci celého RVHP. Populárne bicie nástroje sa prestali vyrábať po privatizácii v roku 1990.

História bicích sád
-------------------

Bicie nástroje Amati prešli vývojom ako každé iné značky.

Predchodcom prvej triedy klasickej sady sa stali prvé basové (veľký priemer blany a úzky korpus) a rytmické bubny, ktoré sa dodnes využívajú v niektorých dychovkách. Prvá klasická sada mala typické oblé mušle a k jej rozšíreniu a vylepšeniu prišlo v šesťdesiatych rokoch dvadsiateho storočia. Jej nevýhodou bola nestabilita. Dizajnovo kopírovala bicie značiek ako Ludwig alebo Gretsch. Vyrábali sa v perleťových prevedeniach s basovým bubnom 20".

Druhá rada bola typická kvalitnými a stabilnými stojanmi a hranatými mušľami. Obsahovala spravidla basový bubon 22" a perleťové prevedenie sa v tejto rade prestalo ponúkať. V katalógoch boli v ponuke aj maximalistické sady. Vyrábala sa v dvoch prevedeniach, pričom jedno z nich bolo bez spodných, rezonančných blán.

Tretia rada sa vyznačovala veľkými priemermi jednotlivých bubnov. Predávala sa so špeciálnou rampou v rôznych variáciách, ktoré napríklad obsahovali snare, jeden alebo dva basové bubny, dva až tri prídavné tomy, dva základné tomy (v niektorých prevedeniach aj tri alebo štyri) a jeden alebo dva kotly. Táto maximalistická sada bola zároveň poslednou sadou pred privatizáciou spoločnosti, po ktorej sa bicie nástroje prestali vyrábať.

Externé odkazy
--------------

* 
* Fanklub bicích nástroj Amati
Rodový erb
Gróf **Stanislav III. Turzo** z Betlanoviec (\* 24. júl 1576, Bojnice – † 1. máj 1625, Piešťany) bol uhorský palatín a spišský župan.

Životopis
---------

Narodil sa 24. júla 1576 v Bojniciach ako syn Alexeja Turzu a jeho manželky Barbory Zrínskej. Bol vzdelaný, študoval v zahraničí (v Augsburgu, dva roky v Padove, v Benátkach a v Ríme). V roku 1594, po otcovej smrti, prerušil štúdia a prevzal správu majetkov (hrady a panstvá Spiš, Bojnice a Hlohovec) i funkciu spišského dedičného župana a dal sa na vojenský život – vstúpil do služieb Mateja, brata cisára Rudolfa II.

Zúčastnil sa mnohých bojov proti Turkom, a to pri dobýjaní Novohradu, v roku 1595 pod velením generála Mansfelda pri dobytí Ostrihomu, potom Vyšehradu a Vacova, v roku 1596 pod velením generála Mikuláša Pálfiho pri pokuse o dobytie Jágru, v roku 1598 pri dobytí Rábu, Taty, Pápy a Vesprému, o rok na to pri dobývaní Hatvanu a viacerých hradov v okolí Szolnoku, pri dobývaní Nagykanizse, v roku 1601 pri dobytí Stoličného Belehradu. Pretože sa ako vojenský veliteľ naďalej chcel zúčastňovať na bojoch s Turkami, v roku 1603 sa vzdal funkcie dedičného spišského župana v prospech svojho mladšieho brata Krištofa, no po jeho smrti v roku 1614 sa stal opätovne hlavným spišským županom s postavením kráľovského pohárnika.

Spočiatku sa staral o povznesenie evanjelického školstva, v Hlohovci založil gymnázium a mnohých študentov vysielal na univerzitné štúdium do Nemecka. Bojnice sa za jeho spravovania stali v roku 1610 sídlom najväčšej superintendantúry pre Nitriansku, Tekovskú a Bratislavskú župu. S jeho menom sa viaže aj konanie evanjelickej synody v Šintave v roku 1622.

V čase neustálych vojen a povstaní sa najprv pridal na stranu Gabriela Betlena a v Bojniciach hostil jeho posádku, no potom prebehol na stranu cisára (niekde sa uvádza, že pod vplyvom arcibiskupa Petra Pázmaňa konvertoval na katolícku vieru). V roku 1622 na sneme v Šoporni ho zvolili za palatína a v roku 1624 vymohol od kráľa právo pre Spišskú stolicu používať červený vosk pri pečatení listín.

Palatín Stanislav III. zomrel 1. mája 1625 počas liečenia v piešťanských kúpeľoch. Pochovali ho v Levoči, kde je v krstnej kaplnke chrámu sv. Jakuba renesančný figurálny epitaf od Weinhardta.

Manželstvo a potomkovia
-----------------------

Oženil sa s Annou Rozáliou Listovou (=Annou Rosinou Listhiusovou) z Kopčian, ktorá bola známa ako druhá Alžbeta Bátorička – týrala a vraždila staré a mladé ženy. S ňou mal 7 detí :

* Stanislav (\* 1599? – 24. december 1627), spišský župan
* Adam (\* 1600? – † 16. december 1635), spišský župan
* Michal († 1636), spišský župan
* Pavol († mladý)
* Alžbeta († mladá)
* Štefan († mladý)
* Eva († 1627)

Diela
-----

* *Anno 1623 Stanislai Thurzo Palatini Diarum*
* *Diarum Tractatus*

Referencie
----------

1. ↑

Literatúra
----------

* TKÁČ, Marián: *Turzovci.* Bratislava : Post Scriptum, 2011, 160 s. ISBN 978-80-970489-9-0

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Stanislav III. Turzo**

Autoritné údaje: * PIM: PIM116123
**Luxemburčina** (*Lëtzebuergesch*) je západogermánsky jazyk, ktorým sa hovorí v Luxembursku a priľahlých oblastiach Belgicka. Je príbuzná niektorým stredonemeckým dialektom. Luxemburčina sa píše latinkou.

Rozšírenie
----------

Luxemburčina je od roku 1984 tretím úradným jazykom Luxemburska. Pre väčšinu obyvateľov je materinským jazykom, po francúzsky a po nemecky sa učia v škole a 99% ovláda aspoň jeden z týchto jazykov; väčšina vzdelaných mladých ľudí zvláda takisto angličtinu. Od 2. polovice 20. storočia je snaha presadzovať luxemburčinu namiesto nemčiny. Väčšina úradných textov je ale po francúzsky, prípadne nemecky. Francúzština zostáva hlavným úradným jazykom, je to takisto vysokoškolský jazyk a jazyk pre komunikáciu s cudzincami na pracovisku. Nemčina je menej oficiálna, používa sa v škole pre technické pojmy.

Luxemburčina sa použiva v Belgicku okolo mesta Arlon v regióne nazývanom *Arelerland*.

História
--------

Luxemburčina sa vyvinula zo stredofranských (moselských) nárečí. So spisovnou nemčinou je vzájomne zrozumiteľná len čiastočne, líši sa od nej skoro tak ako holandčina. Je najmladším spisovným germánskym jazykom, gramatika vyšla až roku 1955. Roku 1984 bola uzákonená ako tretí úradný jazyk Luxemburska, popri francúzštine a nemčine.

Gramatika
---------

Tak ako iné germánske jazyky, má členy. Pády sa používajú len obmedzene, ale existuje napríklad genitív. Luxemburčina má pomerne pevný slovosled (dodržiava poradie *SVO* – podmet, sloveso, predmet), sloveso patrí na druhú pozíciu vo vete. 

| * z
* d
* u
Germánske jazyky |
| --- |
| Západogermánske jazyky | 
* afrikánčina
* angličtina
* dolná nemčina
* frízština
* jidiš
* luxemburčina
* nemčina
* holandčina

 |
| Severogermánske jazyky | 
* dánčina
* faerčina
* islandčina
* nórčina
	+ nynorsk
* švédčina

 |
| Východogermánske jazyky | 
* gótčina
* vandalčina

 |


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Jazykový portálLuxemburský portálBelgický portál |