recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Nelapsi** je jedno z pomenovaní pre upíra používané na Zemplíne. Vyskytlo sa v knihe Súmrak, kde je opísaný ako druh veľmi silného a rýchleho upíra vyskytujúceho sa na Slovensku.

Opis / Morfológia
-----------------

Nelapsi je chodiaca mŕtvola, aj keď nejaví žiadne známky rozkladu. Má bledú kožu, svaly, žiarivé červené oči, ostré pazúry na svojich rukách a nohách, dlhé a mastné čierne vlasy a ústa plné ihlových radov zubov. Stvorenia môžu mať oblečený pohrebný rubáš, alebo sú oblečené vo zvyškoch odevu, v ktorom boli pochované.

Je to netvor taký silný a rýchly, že dokázal zmasakrovať celú dedinu počas jednej hodiny po polnoci.

Správanie
---------

Nelapsi je upír, ktorý sa živí krvou ľudí a zvierat. Jeho krvilačnosť je neukojiteľná a loviť neprestane do úsvitu. V túto chvíľu je nútený vrátiť sa do svojho hrobu a spať počas dlhých denných hodín. Nelapsi údajne obýva cintoríny na Slovensku a v okolitých krajinách.

Schopnosti / Nedostatky
-----------------------

Nelapsi patrí medzi jedného z najmocnejších upírov. Nelapsi má nadprirodzenú silu a rýchlosť, rovnako ako fenomenálny stupeň vytrvalosti a pohyblivosti. Nelapsi vie zabiť pohľadom jeho žiarivých červených očí, ale môžu sa tiež rozhodnúť na boj so svojimi pazúrmi a zubami. Stvorenie nesie pohromu tam, kam ide. Hovorí sa, že Nelapsi má dve srdcia a dve duše (čo je v rozpore, pretože nemrtví nemajú dušu), takže je extrémne ťažké ho zabiť. Konvenčné zbrane, ako sú strelné zbrane a zbrane s čepeľou neurobia nič viac, ako to, že budú otravovat Nelapsiho, a tým ho len rozhnevajú. Ako také sa bežné zbrane prinajlepšom neodporúčajú.

Zdroj
-----

* Nádaská, Katarína: *Čerti, bosorky a iné strašidlá.* Fortuna Libri, 2015. ISBN 9788081424816
* Článok o vzniku legiend o upíroch

Externé odkazy
--------------

* Nelapsi www.monstropedia.org
**Neobanka** je typ priamej banky, ktorá funguje výhradne pomocou internetového bankovníctva bez tradičných fyzických pobočkových sietí. Termín „challenger bank" sa používa v Spojenom kráľovstve na označenie nových bánk ktoré vznikli v dôsledku zmien v regulácii mierených na otvorenie trhu novým bankám po finančnej kríze v rokoch 2007 – 2009.

Neobanky sú fintech spoločnosti, ktoré ponúkajú štandardné bankové služby online. Rozsah služieb poskytovaných neobankami nie je taký široký ako u ich tradičných protivníkov. Na rozdiel od tradičných bánk je veľká časť príjmov neobánk hlavne z transakčných poplatkov z platieb debetnou kartou. Väčšina z nich operuje s obchodným modelom nulových alebo takmer nulových poplatkov, čo bol aj jedným z dôvodov ich popularity. Neobanky často ponúkajú aj netradičné služby napríklad peer-to-peer platby, automatizované finančné poradenstvo, transakcie s kryptomenami a crowdfunding.

Niektoré neobanky sú zamerané na vybrané cieľové skupiny, aby uspokojili ich špecifické potreby a doplnili tak už existujúcu trhovú ponuku.

Existujú dva hlavné typy neobánk: neobanky, ktoré majú vlastnú bankovú licenciu a neobanky, ktoré sú vo vzťahu s tradičnou bankou na poskytnutie finančných služieb.

História
--------

Neobankový sektor za posledné desaťročie zaznamenal prudký nárast popularity aj zákazníckej základne. Vďaka nízkym poplatkom, intuitívnemu používaniu a zacieleniu na vybrané skupiny dokázali digitálne banky rýchlo konkurovať tradičnému bankovníctvu.

Referencie
----------

1. ↑   *Digital Economy Outlook* [online]. BBVA, 2016-10-01, [cit. 2023-06-17]. Dostupné online. (anglicky)
2. ↑  BALLARD, Barclay. *The unstoppable rise of neobanks* [online]. World Finance, 2018-10-11, [cit. 2023-06-17]. Dostupné online. (anglicky)
3. ↑   *What is a neobank?* [online]. Business Standard, 2022-05-06, [cit. 2023-06-17]. Dostupné online. (anglicky)
4. 1 2 3  PAŠTEKA, Peter. *Revolut, N26, Monese, 365.bank, Curve - neobanky na cestách* [online]. SME, 2019-11-18, [cit. 2023-06-17]. Dostupné online.
5. 1 2 3 4  HORVÁTH, Dominik. *Tradičným bankám dochádza dych, musia inovovať. Na päty im šliapu neobanky* [online]. finreport.sk, 2023-01-18, [cit. 2023-06-17]. Dostupné online.
6. ↑   *A new approach to financial regulation: transferring consumer credit regulation to the Financial Conduct Authority* [online]. HM Treasury, 2013-03-06, [cit. 2023-06-17]. Dostupné online. (anglicky)
7. ↑  WALLOP, Henry. *Metro bank granted FSA licence* [online]. The Daily Telegraph, 2010-03-05, [cit. 2023-06-17]. Dostupné online. (anglicky)
8. ↑  WALDEN, Stephanie; STROHM, Mitch. *What is a neobank?* [online]. Forbes, 2021-06-24, [cit. 2023-06-17]. Dostupné online. (anglicky)
9. ↑  KOIBICHUK, Vitaliia; OSTROVSKA, Natalia; KASHIYEVA, Flora. *Innovation technology and cyber frauds risks of neobanks: gravity model analysis* [online]. Marketing and Management of Innovations, 2021-01-01, [cit. 2023-06-17]. Dostupné online. (anglicky)
**Nelly Štúrová** (rod. Kazárová) (\* 3. apríl 1929, Záhorská Bystrica - † 19. jún 1998, Bratislava) bola slovenská teatrologička.

Životopis
---------

V roku 1943-1947 študovala na Obchodnej akadémii v Banskej Bystrici a v Bratislave, 1947-1951 na Vysokej škole hospodárskych vied, 1962-1967 na Vysokej škole múzických umení v Bratislave, 1951 Ing.

V roku 1952-1964 prekladateľka a redaktorka vydavateľstva Veda, 1956-1961 časopisu Slovenské divadlo, 1961-1964 pôsobila vo východnom Nemecku, 1964-1978 odborná pracovníčka v Divadelnom ústave, od roku 1978 v Encyklopedickom ústave SAV v Bratislave. V Divadelnom ústave vytvorila systém budovania dokumentácie slovenského profesionálneho divadla. Spoluautorka Súpisu premiér slovenských divadiel 1945-1966 (1966) a Čs. divadiel, od roku 1971 zostavovateľka ročeniek Slovenské divadlá v sezóne... so S. Mičincom spoluautorka knihy Premiéry SND 1920-1945, zv. 1 (1990) a autorka 2. zv. Premiéry SND 1945-1971 (1996).

Počas pôsobenia v Nemecku publikovala články o nemeckom divadelníctve, kritiky a portréty hercov publikovala v časopisoch (Film a divadlo, Javisko, Matičné čítanie a i.), autorka televíznych scenárov, scenárov výstav. Autorka hesiel do *Encyklopédie dramatických umení Slovenska* 1-2, *Slovenského biografického slovníka* 1-6, *Encyklopédie Bratislavy*, *Pedagogickej encyklopédie Slovenska* 1-2, časopisu *Pyramída* a Kultúrnopolitických kalendárov 1971-1988.

Literatúra
----------

* ŠTÚROVÁ, Nelly. In:  *Lexikón slovenských žien*. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2003. 288 s. ISBN 80-89023-30-4. S. 242 – 243.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * NK ČR: mzk2013743624
* SNK: 157712
* VIAF: 6715827
**Potôčik** (niekedy aj **Močiarka**) je potok na Hornom Pohroní, na území okresu Zvolen. Je to pravostranný prítok Neresnice, meria 3,3 km a je tokom V. rádu. 

Pramení v Javorí, v podcelku Lomnianska vrchovina, na severozápadnom svahu Vysokej stráne (750,5 m n. m.) v nadmorskej výške cca 550 m n. m. Od prameňa tečie juhozápadným smerom, zľava priberá krátky prítok (456,3 m n. m.) zo západného svahu Vysokej stráne, prechodne sa stáča na západ a vstupuje do Pliešovskej kotliny. Tu pokračuje na juhozápad, preteká intravilánom obce Podzámčok a pod obcou tečie smerom na juhojuhozápad. Následne preteká lokalitou Panské konce, kde mení smer toku na západ, zľava priberá prítok z juhozápadného úpätia Petrovej (698,8 m n. m.) zvaný Poľný potok, ešte podteká železničnú trať Zvolen – Krupina i cestu I. triedy č. 66 a juhozápadne od Podzámčoka ústi v nadmorskej výške približne 342,5 m n. m. do vedľajšieho koryta Neresnice.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-04-15]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-04-15]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Neresnice** |
| --- |
| *Neresnica* → *Slatina* → *Hron* → *Dunaj* |
| Burzovo · Bystrý potok · Čerešňová · Čierna voda · Drieňová · Hajtmanka · Hrdzavec · Kalný potok · Kňazov potok · Lomniansky potok · Macovie jarok · Malý jarok · Mlynárová · Močiarka · Nemecký potok · **Neresnica** · Poľný potok · Potôčik · Predkútsky jarok · Rybníkový jarok · Sásky potok · Sitník · Slaný potok · Strieborný potok · Studničný jarok · Šúplatský jarok · Vápenný potok |
**Stará bronzová doba** alebo **staršia bronzová doba** (alebo lingvisticky nesprávne **…doba bronzová**) je v niektorých deleniach prvý úsek bronzovej doby. Na Slovensku trval 2 000 – 1 450 alebo 2 300 – 1 600 alebo 1 900 – 1 500 pred Kr.

Stará bronzová doba sa v strednej Európe začala s prienikom znalosti metalurgie – výroby bronzu (z medi a cínu) do tejto oblasti z kaukazskej oblasti. Ľudia už tým pádom neboli odkázaní len na prirodzenú surovinu, ale vedeli si vyrobiť aj svoju.

V strednej Európe sa v tomto období rozvinuli kultúry, ktoré mali zisk z blízkych zdrojov medi a cínu. V západnej časti tejto oblasti bola únětická kultúra (podľa náleziska Únětice) od stredného Nemecka po západné Slovensko. Vo východnej časti sa na konci staršej bronzovej doby vytvorila maďarovská kultúra (podľa náleziska pri Leviciach) a otomanská kultúra.

Ľudia sa zaoberali poľnohospodárstvom, chovom dobytka, osídlili nížinné oblasti. Únětickí ľud prenikol vyhľadávaním kovov (medi, cínu) do dovtedy trvalo neosídlených oblastí (napr. južných Čiech).

Slovensko
---------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Stará bronzová doba na Slovensku*
Na území Slovenska vznikali opevnené hradiská, ktoré boli centrami kmeňovej organizácie špecializovanej remeselnej výroby, s plánovitou zástavbou (Spišský Štvrtok, Košice, Barca, Bánov, Vráble). V rokoch 1600 – 1450 nastal na Slovensku vrchol bronzovej doby v ekonomickej aj iných oblastiach. Spôsobili ho hatvanská kultúra a severopanónska kultúra. Asi 100 rokov pred koncom starej bronzovej doby sa na Slovensku (maďarovská a otomanská kultúra) prejavili vplyvy z východného Stredomoria, Chetitskej ríše, mykénskej a minojskej kultúry. So zánikom maďarovskej a otomanskej kultúry končí aj vyspelá stará bronzová doba a nastáva dlhé obdobie všestranného úpadku.

### Kultúry na Slovensku

**Západ:**

* kultúra Chlopice-Veselé
* nitrianska kultúra
* wieselburská kultúra
* únětická kultúra
* hatvanská kultúra
* maďarovská kultúra
* severopanónska kultúra

**Východ:**

* skupina Nyírség-Zatín
* skupina východoslovenských mohýl
* koštianska kultúra
* otomanská kultúra
**Poistenie schopnosti splácať** je riešenie platobnej neschopnosti poisteného, väčšinou v prípade straty zamestnania alebo dlhodobej choroby.

Neschopnosť splácania
---------------------

Riziko neschopnosti splácať svoje záväzky voči finančným inštitúciám je možné značne znížiť poistením schopnosti splácať. Tento stav môže nastať napríklad v situáciách, kedy klient banky či inej finančnej spoločnosti ponúkajúce úvery prišiel o zamestnanie, či je dlhodobo práceneschopný.

Najčastejšie je tento druh poistenia poskytovaný k spotrebiteľským úverom, splátkovým predajom a hypotekárnym úverom. Pri väčších spotrebiteľských úveroch a väčšom splátkovom predaji nemusí byť poistenie schopnosti splácať možné. U hypotekárnych úverov je možné poistenie uzatvoriť aj neskôr, najneskôr však 6 mesiacov od uzavretia zmluvy.

Poistné
-------

Poistné sa vypočíta individuálne; ako pre jednotlivé riziká tak aj pre výšku úveru. Poistné plnenie nastáva v prípade straty zamestnania po 40 – 60 dňoch od registrácie na úrade práce. Potom poisťovňa uhradí 4 až 12 po sebe idúcich mesačných splátok úveru. V prípade pracovnej neschopnosti z dôvodu práceneschopnosti musí ochorenie/rekonvalescencia trvať 28 až 60 dní a následne poisťovňa plní 12 po sebe idúcich mesačných splátok úveru. Výška a rozsah plnenia je individuálne.
Súradnice: 49°09′18″S 19°34′48″V﻿ / ﻿49,155°S 19,58°V﻿ / 49.155; 19.58

**Matiašovské háje** sú geomorfologickou časťou Liptovskej kotliny. Zaberajú neveľké územie na sever od Liptovskej Mary, severozápadne od Liptovského Mikuláša.

Polohopis
---------

Územie sa nachádza v západnej polovici Podtatranskej kotliny, na severnom okraji podcelku Liptovská kotlina. Severný okraj vymedzuje Sivý vrch, geomorfologická časť Tatier, severozápadne susedí Chočské podhorie a južne a východne leží Smrečianska pahorkatina, obe geomorfologické časti Liptovskej kotliny.

Zo Západných Tatier tečú Matiašovskými hájmi do Liptovskej Mary viaceré vodné toky, z nich najvýznamnejšie sú Suchý potok a Stará voda. Na západnom okraji leží obec Liptovské Matiašovce, na južnom Liptovské Beharovce a na východnom Bobrovček. Západným okrajom vedie Liptovskými Matiašovcami cesta II/584 (Liptovský Mikuláš – Zuberec).

Ochrana územia
--------------

Veľká časť Matiašovských hájov leží na území ochranného pásma Tatranského národného parku. Vyňaté sú okrajové časti, ktoré sa využívajú na intenzívne poľnohospodárstvo. Maloplošné, osobitne chránené lokality sa v tejto časti Liptovskej kotliny nevyskytujú, na severnom okraji však leží národná prírodná rezervácia Suchá dolina.

Turizmus
--------

Táto časť Liptovskej kotliny patrí medzi pokojnejšie a menej navštevované oblasti. Turisticky atraktívne je okolie Liptovskej Mary, no prírodne bohaté je najmä územie Tatier. Okrajovou časťou vedie prístupová cesta na Oravu, turistické značené chodníky sa v tejto časti nevyskytujú.

Referencie
----------

1. ↑   Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2019-05-26]. Dostupné online.
2. 1 2  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2019-05-26]. Dostupné online.
3. 1 2 3   *mapový portál HIKING.SK* [online]. mapy.hiking.sk, [cit. 2019-05-26]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Liptovská kotlina
* Podtatranská kotlina
* Geomorfologické členenie Slovenska
**Hümaşah Sultán** (\* 1634 – † 1672, Istanbul) bola konkubína osmanského sultána Ibrahima I.

Život
-----

V roku 1647 bola usporiadaná obrovská svadba so sultánom. Po sobáši bola známa predovšetkým ako Telli Hatun kvôli strieborným a zlatým pramienkom, ktorými boli tradične zdobené nevesty. Potom, čo sa vydala, jej sultán daroval egyptské pokladnice ako veno, ktoré poslal do paláca Ibrahima Pašu, kde boli pokryté sobolím kožuchom. V októbri 1648 porodila syna, princa Orhana, ktorý však zomrel v januári 1650 vo veku 14 mesiacov.

Ibrahimovi sestry, dcéry Kösem Sultán - Ayse Sultan, Fatma Sultan, Hanzade Sultan, boli sultánom Ibrahimom I. podrobené a ponížené tým, že boli na nižšej úrovni ako obyčajné konkubíny. S nimi bola ponížená aj neter Kaya Sultan. Všetkým zobral ich pozemky a bohatstvo a následne z nich urobil slúžky svojej manželky Hümaşah Sultan. Hümaşah Sultan zomrela v roku 1672.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hümaşah Sultan na českej Wikipédii.*
**Abundantné číslo** je také prirodzené číslo, že súčet jeho vlastných deliteľov je väčší, ako ono samo.
Napríklad číslo 12 je abundantné, keďže jeho vlastné delitele sú 1, 2, 3, 4, 6 a ich súčet 1 + 2 + 3 + 4 + 6 = 16 je číslo väčšie než 12.
Prvých 23 abundantných čísel zoradených podľa veľkosti tvorí postupnosť:

12, 18, 20, 24, 30, 36, 40, 42, 48, 54, 56, 60, 66, 70, 72, 78, 80, 84, 88, 90, 96, 100, 102...

Rozloženie abundantných čísel nie väčších než 400.

Vlastnosti
----------

* Abundantných čísel je nekonečne veľa. Medzi nimi existuje nekonečne veľa párnych a nekonečne veľa nepárnych abundantných čísel.
* Najmenšie nepárne abundantné číslo je 945.
* Asymptotická hustota abundantných čísel sa nachádza v intervale [0.2474,0.2480].
* Množina abundantných čísel je uzavretá vzhľadom na celočíselné násobky. Teda ak {\displaystyle k} je abundantné číslo a {\displaystyle m} je prirodzené číslo, potom ich súčin {\displaystyle k.m} je abundantné číslo.
* Každé prirodzené číslo väčšie než 20161 sa dá vyjadriť ako súčet dvoch abundantných čísel.

Nepatrne abundantné čísla
-------------------------

**Nepatrne abundantné číslo** je také prirodzené číslo {\displaystyle n}, že súčet jeho vlastných deliteľov je rovný {\displaystyle n+1}.
Zatiaľ nie je známe žiadne nepatrne abundantné číslo, ale tiež zatiaľ nikto nedokázal, že nepatrne abundantné čísla neexistujú. Vie sa, že ak nejaké nepatrne abundantné číslo existuje, tak je väčšie než {\displaystyle 10^{35}} a má aspoň 7 rôznych prvočiniteľov.

Pozri aj
--------

* dokonalé číslo
* redundantné číslo

Externé odkazy
--------------

* A005101 – Prvých 62 abundantných čísel, vlastnosti a odkazy na literatúru
**Struma** (bul. *Струма*) alebo **Strymonas** (gr. *Στρυμόνας*) alebo (v staroveku) **Strymón** (starogr. *Στρυμών* – *Strymón*) je rieka v Bulharsku a Grécku. Je dlhá 415 km a odvodňuje územie s rozlohou 17 300 km².

Priebeh toku
------------

Rieka pramení v bulharskom pohorí Vitoša, na svahoch *Čierneho vrchu* (2 290 m n. m.) v nadmorskej výške 2 180 m n. m. a tečie západným smerom hlbokým údolím. Postupne sa stáča na juh a cez Blagoevgrad smeruje ku gréckej hranici, vytvárajúc úzke údolie pre dôležitý tranzitný koridor. Rieka sa prediera hradbou pohraničných hôr a pokračuje rozsiahlou nížinou Strednej Makedónie. Pred ústím do Egejského mora vytvára Struma ešte úzku tiesňavu, po ktorej už končí vo vodách zálivu *Strymonikos*.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Struma (rieka)**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Struma (river) na anglickej Wikipédii.*
**Žltuška lesklá** (*Thalictrum lucidum*) je jedným zo vzácnejších druhov žltušky, je to voľne rastúca rastlina s bledožltými kvetmi dosahujúca výšky aj cez 1 meter.

Rozšírenie
----------

Tento druh je rozšírený hlavne v strednej a východnej Európe. Jeho západná hranica prebieha Nemeckom a Rakúskom, severná pobrežím Baltského mora, južná Balkánskym polostrovom a Tureckom a na východe areál výskytu zasahuje do európskej časti Ruskej federácie.

Na Slovensku je najčastejšie k nájdeniu na vlhkých aj zamokrených údolných lúkach, v lužných lesoch a pobrežných krovinách okolo vodných tokov, väčšinou však rastie len roztrúsene.

Opis
----

Je to vytrvalá rastlina vyrastajúca z krátkeho, trsnatého podzemku, obnovovacie púčiky sa nachádzajú v úrovní povrchu zeme. Jej priama, pozdĺžne ryhovaná, štvorhranná dutá byľ, v hornej časti metlinato rozvetvená, vyrastá z listovej ružice a dorastá bežne do výšky asi 30 cm, za priaznivých podmienok môže byť aj s kvetom vysoká skoro 150 cm. Striedavo na nej vyrastá 7 až 10 listov ktoré sú bez palistov, prízemné a spodné sú so stopkou, horné prisadlé. Listy sú v obryse trojuholníkové a bývajú dvakrát alebo trikrát nepárne sperené. Lístky dolných listov sú obvykle čiarkovité, niekedy podlhovasto klinovité, na konci majú 2 až 3 zuby, lístky horných listov sú úzko kopijovité alebo úzko čiarkovité, po obvode hladké. Ich horná strana je lesklo tmavo zelená, spodná strana je šedastá a mierne chlpatá.

Drobné, radiálne symetrické, mierne vonné, vztýčené kvety sú zostavené do zväzočkov a tieto v široké, voľné chocholíky alebo metliny. Obojpohlavné kvety majú väčšinou 4 zelenožlté, skoro opadávajuce kališné lístky vajcovitého tvaru o dĺžke 4 až 5 mm, korunné lístky v kvetoch chýbajú. Ďalej kvet obsahuje 10 až 15 tyčiniek dlhších ako okvetie s dlhými vzpriamenými nitkami a peľnicami svetlo žlto sfarbenými a 5 až 10 piestikov so spodnými semenníkmi vajcovitého tvaru. Kvety, majúce vzhľad chlpatých guličiek, kvitnú v júni a júli. Kvety nemajú nektár, ale ponúkajú hmyzu dostatok peľu, môžu sa však opeľovať aj vetrom. Vajcovité rebrované nažky sú v pukajúcom plode s hviezdicovitým prierezom s prepážkami podľa počtu semenníkov.

Referencie
----------

1. ↑    *GRIN Taxonomy for Plants: Thalictrum lucidum* [online]. United States Department of Agriculture, USA, rev. 1997-01-24, [cit. 2011-10-20]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑   PRŮŠA, David. *BOTANY.cz: Thalictrum lucidum* [online]. BOTANY.cz, rev. 2007-07-02, [cit. 2011-10-20]. Dostupné online. (po česky)
3. ↑   POLÍVKA, František. *Názorná květena zemí koruny české: Thalictrum lucidum* [online]. Wendys, Zdeněk Pazdera, [cit. 2011-10-20]. S. 563. Dostupné online. (po česky)
4. ↑    *Finland Nature and Species: Thalictrum lucidum* [online]. Luono Porti Nature Gate, Helsinki, FI, [cit. 2011-10-20]. Dostupné online. (po fínsky)

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Žluťucha lesklá na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Žltuška lesklá**
Žltá karta v hádzanej
**Žltá karta** sa používa v kolektívnych športoch, najmä v hádzanej a vo futbale k signalizácii napomenutia hráča rozhodcom za niektorý menej závažný, nie však zanedbateľný prehrešok.

Žltá karta sa udeľuje spravidla za vážnejší faul (za surovú hru sa udeľuje karta červená), nešportové chovanie, hranie rukou mimo pokutové územie (nie však vždy; niekedy sa priestupok obíde bez karty, inokedy zas hráč dostane rovno červenú kartu a je vylúčený). Žltú kartu je rovnako možné udeliť za protesty proti rozhodnutiu rozhodcu, prípadne za nešportové chovanie. V prípade, že jeden hráč dostane počas zápasu dve žlté karty, je mu udelená bezprostredne po druhej žltej tiež červená karta. V mnohých súťažiach je hráčom udelovaný za určitý počet nazbieraných žltých kariet trest v podobe peňažnej pokuty alebo častejšie trest na jeden či viac budúcich zápasov, do ktorých nesmie hráč nastúpiť.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Žlutá karta na českej Wikipédii.*
Zakladateľ absurdnej drámy - Samuel Beckett
**Absurdná dráma** alebo **absurdné divadlo** je smer avantgardnej drámy resp. divadla, ktorý vznikol v 50. rokoch 20. storočia vo Francúzsku. Vychádza z existencializmu, ktorého hranice však posúva ďalej.
  
K najvýznamnejším predstaviteľom absurdnej drámy patria Samuel Beckett a Eugène Ionesco.

Charakteristika
---------------

Absurdná dráma sa niekedy nazýva aj antidráma, pretože porušuje klasickú kompozíciu drámy. Chýba v nej súvislý dej, zápletka, rozuzlenie a záver. Nemusí byť rozdelená na dejstvá. Vystupuje v nej málo postáv, ktoré medzi sebou komunikujú veľmi málo alebo vôbec, často chaoticky alebo nezmyselne.

### Znaky

Pre absurdnú drámu je typická nihilistická koncepcia človeka i života. Táto dráma nedáva svetu ani najmenšiu šancu na prežitie. Je veľmi subjektívna - zobrazuje najmä pocity a život jednotlivca. Všade vidí a zobrazuje skepsu a nezmyselnosť ľudského života. Zobrazuje človeka v bezvýchodiskových a nezmyselných situáciach. Prebiehajúci príbeh je neskutočný až absurdný a odohráva sa v neurčenom čase a na neznámom mieste.  

Častým javom v absurdnej dráme je opakovanie sa situácií - autori tak chcú poukázať na monotónnosť a kolobeh života a tak vytvárajú pocit beznádeje. Je to spôsobené aj tým, že hry majú často rovnaký začiatok aj koniec.  

Dej sa skladá z množstva rôznych obrazov a výstupov, ktoré však nie sú dejovo pospájané. Scéna v divadle je často veľmi jednoduchá - nemá kulisy a má veľmi málo rekvizít.

### Postavy

Postavy sú absolútne netypické. Autori ich zobrazujú v cudzom a pre ne nepochopiteľnom svete. Vzťahy medzi postavami sú absurdné a nezvyčajné, postavy medzi sebou nevedia komunikovať. Veľmi často sa vyskytujú monológy postáv, ktoré síce nasledujú za sebou, ale nenadväzujú logicky, čo spôsobuje nízku zrozumiteľnosť. Konanie postáv tiež často nekorešponduje s ich slovami.  

Postavy sú osamelé a uvedomujú si, že nežijú v reálnej skutočnosti. Nežijú plnohodnotným životom, často konajú bezcieľne. Postupne to speje až k odcudzeniu samého seba. Postavy sú podriadené modernej dobe, ktorú však vnímajú ako niečo, čo ich ohrozuje.  

Na rozdiel od ostatných, či už dramatických alebo iných literárnych diel, sa v absurdnej dráme nevyskytujú „hrdinovia", v absurdnej dráme sa často hovorí o „antihrdinoch", ktorí sa správajú absurdne a až groteskne.

Predstavitelia absurdnej drámy
------------------------------

* Samuel Beckett
* Eugène Ionesco
* Friedrich Dürrenmatt
* Václav Havel

Absurdná dráma na Slovensku
---------------------------

Slovenská dramatická tvorba nemá žiadne pôvodné dielo, ktoré by sa dalo označiť za absurdnú drámu. Známe sú však absurdné humoresky Milana Lasicu a Júliusa Satinského *Nečakanie na Godota* z roku 1969.

Referencie
----------

1. 1 2 3  absurdná dráma. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 34.

Pozri aj
--------

* Dráma
* Avantgarda
* Existencializmus
**Barrow** (angl. *River Barrow*, ír. *Abhainn na Bearú* alebo *An Bhearú*) je rieka v Írsku. Je to druhá najdlhšia rieka na ostrove, meria 190 km a spolu s prítokmi odvodňuje juhovýchodnú časť ostrova. Spoločne s riekami Nore a Suir sa označuje ako *The Three Sisters* (tzv. Tri sestry).

Prameň
------

Pramení v pohorí Slieve Bloom Mountains, na úpätí Ridge of Capard (max. 509 m n. m.) v county Laois, južne od obce Clonaslee.

Priebeh toku
------------

Od prameňa tečie najprv na sever, výrazným oblúkom stočeným na severozápad sa najprv stáča východným smerom, nad mestom Monasterevin následne na juh a križuje koryto Grand Canal. Potom vytvára hranicu medzi grófstvom Kildare na východe a Laois na západe a v meste Athy sa od koryta rieky oddeľuje spomenutý Grand Canal. Na dolnom toku (pod mestom Bagenalstown) opäť tvorí hranicu medzi dvoma správnymi jednotkami, najprv medzi grófstvom Kilkenny na pravom a grófstvom Kildare na ľavom brehu, následne medzi grófstvom Kilkenny a Wexford. Pod mestom New Ross výrazne rozširuje svoje koryto a po pribratí rieky Suir ústi širokým estuárom (tzv. Waterford Harbour) do Keltského mora.

Prítoky
-------

* ľavostranné: Figile, Greese, Burren
* pravostranné: Owenass, Nore, Suir

Mestá
-----

Barrow postupne tečie cez tieto mestá:

* Portarlington
* Monasterevin
* Athy
* Carlow
* Bagenalstown
* Graiguenamanagh
* New Ross

Využitie
--------

Rieka je splavná od ústia až po Athy, odkiaľ je možné pokračovať cez vedľajšiu vetvu kanálu Grand Canal (tzv. *Barrow Line*) až do Dublinu a do Írskeho mora. Na splavnom úseku rieky (100 km od sútoku so Suirou) je celkovo 23 priepustov. Na sútoku so Suirou stojí na ľavom brehu vodná elektráreň (oproti obci Cheekpoint).

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Barrow |
| --- |
| 
* Acore
* Aughalona
* Aughanacrew
* Aughananagh
* Aughavaud
* Barrow
* Black River (I)
* Black River (II)
* Botkoge
* Burren
* Campile
* Clogorrow Bog River
* Corries
* Crabtree
* Crompaun
* Crooked
* Cushaling
* Cushina
* Doden
* Douglas
* Douske
* Figile
* Finnery
* Fuer
* Fushoge
* Glasha
* Grand Canal (Barrow Line)
* Graney
* Greese
* Guilie
* Killedmond
* Lerr
* Madlin
* Monefelim
* Mountain River
* Nore
* Owenass
* Philipstown
* Pollymounty
* Slate
* Stradbally
* Suir
* Timahoe
* Triogue

 |

| * z
* d
* u
Rieky Írska |
| --- |
| Ústiace do Írskeho mora | 
* Avoca
* Boyne
* Broad Meadow Water
* Castletown
* Dargle
* Delvin
* Fane
* Farset
* Glyde
* Lagan
* Liffey
* Nanny
* Newry
* Slaney
* Tolka
* Vartry

 |
| Ústiace do Keltského mora | 
* Awbeg
* Bandon
* Barrow
* Blackwater
* Lee

 |
| Ústiace do Atlantického oceána | 
* Bann
* Bush
* Clanrye
* Corrib
* Erne
* Eske
* Feale
* Foyle
* Laune
* Moy
* Owenmore
* Quoile
* Roe
* Shannon
* Swilly

 |
Vrtuľník Bell 206B JetRanger
**Barry Meeker** (\* 1941 alebo 1942, Hartford, Connecticut, USA – † 16. apríl 1982, Hinton, Oklahoma, USA) bol americký vojnový pilot vrtuľníka, veterán z vietnamskej vojny, ktorý sa stal celosvetovo známy niekoľkými odvážnymi preletmi cez Železnú oponu, pri ktorých pomohol utečencom z NDR dostať sa z česko-slovenského územia na Šumave do slobodného Nemecka.

Barry Meeker bol absolvent Columbia University, plynule hovoril šiestimi jazykmi. Zúčastnil sa vojny vo Vietname, kde bol sedemkrát zostrelený. Bol nositeľom Purpurového srdca, troch leteckých medailí, bronzovej hviezdy a leteckého kríža.

V roku 1974 sa usídlil v Mníchove, kde pôsobil ako letecký záchranár v oblasti Bavorských Álp. Tu sa zoznámil s JUDr. Heinzom Heidrichom – bývalým občanom NDR, ktorý v roku 1973 utiekol do západného Nemecka. Heidrich vymyslel jednoduchý plán, ako dostať utečencov z NDR cez železnú oponu. Barry Meeker mal uskutočniť neohlásený prízemný let vrtuľníkom, doletieť na vopred dohodnuté miesto v Česko-Slovensku, naložiť čakajúcich utečencov a vrátiť sa cez hranice naspäť do Nemecka.

Prvá akcia sa uskutočnila 17. augusta 1974 a Meeker spolu s Heidrichom úspešne dopravili zo Šumavy do Nemecka Heidrichovu ženu a syna. Druhý prelet česko-slovenskej hranice sa konal 15. augusta 1975. Barry Meeker vyzdvihol vrtuľníkom 4 utečencov z NDR a prepravil ich v poriadku do Nemecka.

Osudný tretí prelet bol naplánovaný na 17. augusta 1975. Na poli v oblasti Dolní Vltavice na neho čakali rodičia Heidrichovej priateľky, ich 14-ročná dcéra a istý Thomas B. Utečenci aj samotný vrtuľník s Barrym Meekerom a jeho pomocníkom Kobrzynskim sa dostali pod paľbu Pohraničnej stráže. Do vrtuľníka sa nepodarilo nastúpiť všetkým – na poli ostali Kobrzynski a pani 
Neukirchnerová. Meeker utrpel dve ľahké strelné zranenia, ale podarilo sa mu odštartovať a úspešne preletel do Rakúska a následne do Nemecka, kde pristal pri nemocnici, pre ktorú pracoval ako záchranár.

Celá udalosť bola medializovaná nielen na Západe, ale aj v komunistickom Česko-Slovensku. Česko-Slovenský súd odsúdil Barryho Meekera v neprítomnosti na 10 rokov odňatia slobody za porušovanie predpisov o medzinárodných letoch a dvojnásobný trestný čin nedovoleného opustenia republiky. Jeho pomocník Kobrzynski dostal 6 rokov a žena 2 roky.

Barry Meeker pracoval v neskoršom období ako komerčný pilot vrtuľníka v USA. Jeho osud sa naplnil 16. apríla 1982 v Oklahome v USA, keď pri rutinnom lete neprežil haváriu vrtuľníka, ktorý pilotoval.

Zdroje
------

* Barry Meeker, cesta ke svobodě... Lipno 1975
* Střelba na hranici
* Helicopter pilot lived for danger
**Tuleň leopardí** (*Hydrurga leptonyx*) je druh čeľade tuleňovité.

Tuleň leopardí, žijúci v južných častiach Tichého a Atlantického oceána, v okolí južného pólu, má povesť mimoriadne nebezpečného predátora, ktorý uchvacuje nielen mláďatá iných druhov tuleňov, ale aj dospelé tučniaky. K jeho nepriateľom patrí iba kosatka dravá a človek. Tuleň leopardí napáda aj ľudí. Prepadnutým sa podarilo uniknúť často iba s veľkým šťastím.

Tuleň leopardí sa spoločne s kosatkou dravou pokladajú za najnebezpečnejších predátorov morí obklopujúcich Antarktídu. Dospelé jedince tam žijú pri okraji ľadovej návrše, mladé zvieratá v blízkosti subantarktických ostrovov. Tieto s obľubou migrujúce zvieratá neraz dosiahnu aj pobrežie Austrálie, Nového Zélandu, Južnej Afriky a Južnej Ameriky. Tuleň leopardí vďačí za meno kresbe na svojej kožušine, ktorá sa ponáša na leopardiu, chrupu šelmy a technike pod vodou, kde sa ku koristi prikráda. Pri prenasledovaní môžu títo šikovní potápači a plavci dosiahnuť rýchlosť až 40 km/h. Zvieratá dorastajú do veľkosti 2,5 – 3,2m, ich hmotnosť je 200 – 450 kg. Väčšie samce bývajú niekedy dlhé až 3,5m a vážia viac ako 590 kg. Tulene leopardie sa živia krilom, rybami, sépiami, tučniakmi, mláďatami tuleňa Weddellovho, tučniakmi kriložravými, ktoré sa častejšie označujú ako „krabožravé", tuleňmi sloními a uškatcami antarktickými. Tulene leopardie udierajú uloveného tučniaka o kryhy ľadu alebo o hladinu vody, kým ho neusmrtia a neoderú z kože a peria. Potom obeť prehltnú.

Referencie
----------

1. ↑  Hückstädt, L. 2015. Hydrurga leptonyx. The IUCN Red List of Threatened Species 2015: e.T10340A45226422.. Prístup 21. február 2019.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tuleň leopardí**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Tuleň leopardí**
**Cyanóza** je modrasté až tmavomodré sfarbenie kože a slizníc, ktoré sa objavuje pri vzostupe redukovaného (odkysličeného) hemoglobínu nad 50 g/l. To znamená, že cyanóza je častejšia u polyglobúlie a vzácnejšia u anémie. Rozlišujeme 2 základné typy cyanózy: centrálny a periférny.

Centrálny typ cyanózy
---------------------

Postihuje rovnomerne kožu celého tela, cyanóza je i na slizniciach a koža je teplá. Vzniká pri nedostatočnom okysličovaní krvi v pľúcach - ťažké ochorenia pľúc, vrodené srdcové chyby s pravo-ľavým skratom, ľavostranné zlyhávanie srdca.

Periférny typ cyanózy
---------------------

Je nerovnomerný a najlepšie je viditeľný na okrajových častiach tela - prsty, ušné lalôčiky, pery. Koža je chladná. Vzniká pri dlhšom zotrvávaní krvi v kapilárach a žilách, najčastejšie pri pravostrannom srdcovom zlyhávaní. Rovnaký typ je i cyanóza vyvolaná chladom.

Vzácne typy cyanózy
-------------------

* pri methemoglobinémii - má hnedastý odtieň (vrodená, po fenacetíne)
* pri sulfhemoglobinémii - po sulfonamidoch
**Húšky** sú obecná časť obce Borský Svätý Jur v Trnavskom kraji, v okrese Senica, na Záhorí.

Obecná časť sa nachádza spoločne aj s ostatnými popri potoku Lakšár. Bývalý obyvatelia obce boli pracovití, obrábali skúpu piesčitú pôdu, na mnohých miestach nivné časti používali ako pasienky prípadne pestovali konope a ľan, ktorý potom ručne použili na zhotovovanie odevných súčastí, posteľnej či spodnej bielizne. Najbližšia obec je Závod, vzdialená 2,5 km, do Moravského Svätého Jána už 5 km a do materinskej obce Borský Svätý Jur až 6 km, no dá sa prejsť cestou cez časť Tomky, to je 9 km a najbližšia železničná stanica sa nachádza 8 km ďalej, v obci Sekule.

Obyvatelia osady Húšky spoločne s ostatnými osadníkmi okolitých osád popri potoku Lakšár navštevovali farnosť v Borskom Svätom Jure, do ktorého sa museli dostaviť pešo. V tridsiatych rokoch si postavili kostolík priamo v osade a každých štrnásť dní prichádzal kňaz priamo na Húšky.

V súčasnej dobe žije v obci len málo obyvateľov, z toho je v časti obce prevažná časť chalúp.

Referencie
----------

1. ↑   www.myzahorie.sme.sk. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Borský Svätý Jur |
| --- |
| Samospráva | 
* *Primátor:* Anna Kratochvílová (od 2018)
* *Časti obce:* Dolné Valy
* Húšky
* Tomky

 |
| Geografia | Horné Záhorie
* *Vodstvo:* Baroškov kanál
 |
| Pamiatky a stavby | 
* *Zoznam kultúrnych pamiatok*

 |
**Wood Lake** je obec v Cherry County v štáte Nebraska v USA. Počet obyvateľov je 72 (v roku 2000). Rozloha osady je 0,9 km² (0,3 mi²) z toho 3,3% voda. Má 36 domácností a 24 rodín. Hustota obyvateľstva v osade je 89,9 ob./km². Rasovo sú obyvatelia z 95,83% belosi, 1,39% pôvodní Američania (Indiáni) a 2,78% je inej rasy.

V 25% domácností boli deti do 18 rokov, v 61,1% žili zosobášený manželia žijúci spolu, v 8,3% žili osamelé ženy. V 25% domácností, žili osoby staršie 65 rokov.

Rozdelenie podľa veku:

* 19,4% pod 18
* 1,4% 18 - 24
* 16,7% 25 - 44
* 27,8% 45 - 64
* 34,7% 65 a viac

Priemerný vek 59 rokov. Na 100 žien pripadá 89,5 mužov. Na 100 žien starších 18 pripadá 87,1 mužov.

Priemerný zárobok na domácnosť bol 24 375 $ (ročne), na rodinu 28 333 $. Muži 22 083 $, ženy 38 750 $. Priemerný zárobok na osobu 15 063 $. 46,4% rodín, a 44,7% obyvateľov žilo pod hranicou minima včítane 60% mladistvých a 36% starších 64 rokov.

Pozri aj
--------

* Zoznam obcí v Nebraske
húsenica
 Proleg,*Papilio machaon*
detail húsenice Achateule
**Húsenica** alebo **larva motýľa** je nedospelé vývojové štádium motýľov, ktoré nemá vonkajšie znaky imága. Posledný instar húsenice sa premieňa u motýľa po poslednom zvlečení kutikuly na kuklu.

Vzhľad húsenice
---------------

Telo húsenice je podlhovastého, valcovitého tvaru. Na svojom povrchu je pokryté pokožkou, ktorá je zvyčajne mäkká. Skladá sa z hlavy (caput) a zo štrnástich článkov, ktoré majú zvyčajne rôzny tvar. Prvé tri články sú pomerne malé a označujeme ich ako hrudné články. Ďalšie články, ktorých je zvyčajne 11, označujeme ako brušné články. Hlava húsenice je tvrdá, zvyčajne guľovitého tvaru. Sú na nej umiestnené jednoduché oči, ústne ústroje a malé tykadlá. Vzhľadom na jednoduché oči je zrak húseníc slabý. Ústne ústroje sú hryzavé a pomerne mohutne vyvinuté, lebo majú pre húsenicu obrovský význam. Ústne ústrojenstvo húsenice sa skladá z hornej pery, pod ktorou sú dve silné, rohovité hryzadlá, ktoré majú zvyčajne pilovitý tvar. Pohybujú sa oproti sebe, ako čeľuste klieští. Pod hryzadlami sa nachádza dolná pera, ktorá býva zvyčajne zrastená s dolnými čeľusťami. Na konci dolnej pery vyúsťujú žľazy, ktoré vytvárajú vlákno, ktoré húsenica potrebuje pri svojom pohybe a presúvaní sa pri hľadaní potravy, ale hlavne v období, kedy sa zakukľuje. Húsenica vytvára z tohto vlákna rôzne pevný zámotok, ktorá máva rôzny tvar. Niekedy je to iba niekoľko vláken, ktoré vytvárajú minimálnu fixáciu kukly, inokedy je to pevný viacvrstvový zámotok (kokón), kde môže byť toto vlákno dlhé až niekoľko kilometrov (pozri napr. *priadka morušová* (*Bombyx mori*), alebo niektoré *okáne* z čeľade *Ataciidae*, *Saturnidae*). 

Jednotlivé články tela sú u väčšiny húseníc mäkkej konzistencie. Na celom tele typickej húsenice sa nachádza celkove 16 končatín (= 8 párov). U piadiviek (čeľaď *Geometriidae*) je iba 10 nôh (= 5 párov). Na troch hrudných článkoch sa nachádza celkove 6 nôh, ktoré majú článkovaný charakter a sú zakončené pazúrikmi. Na brušných článkoch sa nachádzajú 4 páry panôžok, ktoré nie sú článkované a majú charakter prísaviek. Zvyčajne na trinástom telovom článku býva posledný pár nôh, ktoré slúžia na posúvanie húsenice, preto ich označujeme aj ako "posuvky".

Podobne ako i motýle aj húsenice bývajú často veľmi pestro sfarbené. Farbivo (pigment) sa zvyčajne nachádza v pokožke húsenice, ale môže sa nachádzať i pod ňou. Okrem sfarbenia bývajú na tele väčšiny druhov húseníc prítomné rôzne výrastky, výčnelky, chĺpky, bradavičky a pod. ktoré im dodávajú ich typický a niekedy i značne bizarný tvar a vzhľad. Napr. húsenice väčšiny druhov lišajov majú na predposlednom článku zvrchu prítomný rohovitý výrastok, ktorý má rôzny tvar. Vidlochvostovité motýle majú za hlavou zvláštny útvar, tzv. osmeterium, ktoré vylučuje pach a slúži ako ochrana húseniciam, na odstrašenie prípadného nepriateľa.

Iné projekty
------------

WikicitátyCommonsWikislovník
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Húsenica**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Húsenica**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Húsenica****
Súradnice: 46°26′S 6°55′V﻿ / ﻿46,433°S 6,917°V﻿ / 46.433; 6.917

**Montreux** je švajčiarske mesto, ktoré sa nachádza v juhozápadnom Švajčiarsku v kantóne Vaud. Mesto leží na brehu Ženevského jazera a je známe svojou nezvyčajnou scenériou uprostred horských štítov týčiacich sa do výšky dvoch tisíc metrov, mierne podnebie a subtropickú vegetáciu na nábrežnej promenáde. Každoročne sa tu koná Montreux Jazz Festival.

V roku 1215 bolo Montreux spomínané pod názvom *Mustruel*, staršie nemecké pomenovanie preň bolo zas *Muchtern*.

Obec bola vytvorená v roku 1962, kedy došlo k spojeniu obcí *Montreux-Le Planches* (do roku 1952 *Le Planches*) a *Montreux-Le Châtelard* (do roku 1952 *Le Châtelard*).

Na brehu jazera se nachádza pomník speváka Freddieho Mercuryho, ktorý tu žil na konci svojho života.

Obyvateľstvo
------------

| Vývoj počtu obyvateľov |
| --- |
| Rok | Počet obyvateľov | Rok | Počet obyvateľov |
| 1764 | 2103 | 1950 | 16 730 |
| 1798 | 2527 | 1960 | 17 729 |
| 1850 | 3181 | 1970 | 20 421 |
| 1900 | 13 519 | 1980 | 19 685 |
| 1910 | 17 850 | 1990 | 22 917 |
| 1920 | 16 007 | 2000 | 22 454 |
| 1930 | 17 662 | 2010 | 24 579 |
| 1941 | 14 482 |

S 25 199 obyvateľmi (31. december 2011) je Montreux po mestách Lausanne a Yverdon-les-Bains tretím najväčším mestom v kantóne Vaud. Z obyvateľov je 74,4 % frankofónov, 6,2 % germanofónov a 4,0 % italofónov (stav v roku 2000).

Partnerské mestá
----------------

* Nemecko  Wiesbaden, Nemecko (od 1953)
* Francúzsko  Menton, Francúzsko (od 1953)
* Japonsko  Čiba, Japonsko (od 1996)

Referencie
----------

1. ↑   *Montreux* [online]. Historisches Lexikon der Schweiz (HLS), [cit. 2013-04-19]. Dostupné online. (po nemecky)

Pozri aj
--------

* Zoznam miest vo Švajčiarsku

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Montreux (Švajčiarsko)**

Externé odkazy
--------------

* *Montreux* po nemecky, francúzsky a taliansky v *Historickom slovníku o Švajčiarsku*

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Montreux na nemeckej Wikipédii.*
**Okrídlené slová** alebo **okrídlené výrazy** sú tradičné označenie jednej skupiny knižných frazém, ktoré sa vyznačujú tým, že vznikli z výroku nejakej historickej alebo literárnej postavy. V staršom vymedzení sa za okrídlené slová (tento názov sa uplatnil skôr) pokladal iba taký výrok, resp. citát, pri ktorom sa už neuvedomovalo alebo sa zabudlo na jeho pôvodcu. Hranica sa tu určovala veľmi subjektívne – jeden pôvodcu výroku poznal, iný zasa nepoznal. Novšia metóda odlišovania okrídlených výrazov (tento názov sa uprednosťňuje, lebo nejde o slová, ale o výrazy) vychádza z komunikatívnej platnosti výroku: Ak sa používa iba v kontexte, v situácii, v ktorých vznikol, ide o citát, ak sa uplatňuje aj v iných komunikatívnych situáciách, ide o okrídlený výraz, resp. okrídlené slovo. Iba v takomto vymedzení možno okrídlené výrazy pokladať za osobitný druh frazém. 

*Článok pôvodne čerpal z diela ĎURČO, Peter (ed.). Frazeologická terminológia (1995) uverejneného na webe Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied.*
**Hôrčanský potok** je potok na dolnom Považí, vo východnej časti okresu Nové Mesto nad Váhom. Je to ľavostranný prítok Kalnického potoka, má dĺžku 10,1 km a je tokom 4. rádu.

Pramení v Považskom Inovci, v podcelku Vysoký Inovec, na severozápadnom svahu vrchu Panská javorina (942,6 m n. m.), v lokalite Brvenice, v nadmorskej výške okolo 740 m n. m. Tečie viac-menej západným smerom, v pramennej oblasti priberá dva krátke prítoky a preteká Stanovou dolinou. Esovito sa stáča, ďalej pokračuje Hôrčanskou dolinou a pri samote Adolfov dvor priberá pravostranný prítok z Hlbokej doliny. Potom tečie podcelkom Inovecké predhorie, cez osadu Dolina a opúšťa Považský Inovec. Vstupuje do Podunajskej pahorkatiny, rozvetvuje sa na dve ramená, ktoré pretekajú obcou Hôrka nad Váhom a západne od obce sa v priestore Dolnovážskej nivy vlieva v nadmorskej výške okolo 176 m n. m. do Kalnického potoka.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Kalnického potoka |
| --- |
| *Kalnický potok* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Hôrčanský potok
* **Kalnický potok**
* Kňažia
* Noviansky potok
* Polámaný potok
* Prostredný potok
* Soplička

 |
**Galvarino** (\* ? - † 30. november 1557) bol slávny bojovník a veliteľ z národa Mapuche. Bojoval proti španielskym silám guvernéra Garcíu Hurtada de Mendozu. Bol zajatý počas bitky pri Lagunillas v blízkosti rieky Biobío.

Galvarino bojoval aj pri Santiagu a Tucapel. V bitke pri Lagunillas 8. novembra 1557 padol do zajatia spoločne s ďalšími 150 bojovníkmi z národa Mapuche. Mnohým z nich Španieli odsekli pravú ruku o odrezali nos. Iným, medzi ktorými bol aj Galvarino, odsekli obe ruky. Španieli ich takto zmrzačených pustili aby sa vrátili k svojmu národu a slúžili ako varovanie a zastrašenie ostatných Mapučov. Malo to však presne opačný účinok.

Pri návrate sa postavil Galvarino pred Caupolicána a vojnovú radu. Ukázal im svoje zmrzačené ruky a domáhal sa väčšieho povstania národa Mapuche. Za svoju statočnosť a udatnosť bol vymenovaný za veliteľa veľkej útočnej skupiny. S nožmi upevnenými na oboch zmrzačených rukách bojoval vedľa Caupolicána v nasledujúcej bitke pri Millarapue, ktorá sa odohrala 30. novembra 1557 a v ktorej zvíťazili Španieli a ich domorodí spojenci pod vedením Mendozu. Domorodci utrpeli ťažké straty. V boji padlo 3000 bojovníkov a 800 ich padlo do zajatia. Medzi zajatými bol aj Galvarino a niekoľko ďalších vodcov. Mendoza nariadil jeho popravu tým, že ho dal hodiť psom.

Externé odkazy
--------------

* Galvarino

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Galvarino na anglickej Wikipédii.*
**Oktogén** je veľmi výkonná trhavina, na vojenské a špeciálne použitie.

Vlastnosti
----------

Oktogén v čistej forme je bezfarebná/biela kryštalická látka, ktorá má štyri kryštalické modifikácie - α, β, γ, δ, ale len β modifikácia (ortorombická, podobná kryštálom hexogénu) je stabilná pri normálnej teplote. Je nerozpustný vo vode a málo rozpustný vo väčšine organických rozpúšťadiel (rozpúšťa sa menej než hexogén). Rozpúšťa sa v kyseline dusičnej. Vďaka malej rozpustnosti je málo jedovatý.

Oktogén je chemicky odolný voči kyselinám s nízkou koncentráciou. Alkalické látky spôsobujú rýchlu hydrolýzu oktogénu, už 1% roztok uhličitanu sodného rozkladá oktogén, zvlášť pri teplote varu. Voči hydroxidu sodnému je oktogén odolnejší ako hexogén, čo sa dá využiť pri čistení oktogénu.

Použitie
--------

Oktogén vzniká pri takmer všetkých postupoch výroby hexogénu a naopak. Pri výrobe hexogénu sa nemusí oktogén odstraňovať, pretože má síce o niečo menšiu pracovnú schopnosť, ale vyššiu detonačnú rýchlosť a vyššiu stabilitu.

Čistý oktogén je relatívne veľmi drahý a preto sa oktogén v čistej forme používa vzácne. Oveľa častejšie sa používa zmes hexogénu a oktogénu. Používa sa ako trhavá náplň kumulatívnych striel (obvykle v zmesiach trhavín) a na prípravu špeciálnych, zmesných, a plastických trhavín. Bleskovica plnená oktogénom má detonačnú rýchlosť 6500ms-1 a je plne použiteľná pri teplote až 220°C.

Používa sa aj ako súčasť vysokovýkonných tuhých raketových palív.

Výroba oktogénu
---------------

Oktogén sa dá pripraviť z hexamínu a kyseliny dusičnej za prítomnosti acetanhydridu a kyseliny octovej. V prvom kroku vzniká pri teplote 15-30°C látka označovaná ako DPT (dinitropentametyléntetramín) (výťažok 20%). V druhom kroku je DPT podrobená nitrolýze kyselinou dusičnou za prítomnosti dusičnanu amónneho a acetanhydridu pri teplote 60-65°C a vzniká oktogén (výťažok 80%).  

Zmes hexogénu a oktogénu, relatívne bohatá na oktogén, sa pripravuje z hexamínu, dusičnanu amónneho a kyseliny dusičnej (v Nemecku zavedený proces KA, vypracovaný v roku 1943 Knöfflerom). Úpravou reakčných podmienok vzniká zmes, ktorá obsahuje až 10% oktogénu.

Podobne pri výrobe hexogénu "procesom E" vzniká zmes, ktorá obsahuje 6% oktogénu.

**Čistenie oktogénu** od hexogénu je možné niekoľkými spôsobmi. Napríklad je možné využiť vyššiu odolnosť oktogénu voči rozkladu hydroxidom sodným - zmes oktogénu a hexogénu sa zahrieva s hydroxidom sodným za takých podmienok, aby sa hexogén rozložil, ale oktogén nie.

Iný postup delenia využíva rozdielnu rozpustnosť oktogénu a hexogénu v kyseline dusičnej HNO3. Zmes RDX a HMX sa zahrieva v 55% kyseline dusičnej a filtruje. Z filtrátu sa ďalej pomocou 2-nitropropánu extrahuje hexogén, oktogén sa v 2-nitropropáne nerozpúšťa. Oktogén sa nakoniec vyčistí rekryštalizáciou zo 70% HNO3  

Je možné aj čistenie rekryštalizácou z cyklopentánu.
***Galvesaurus*** (staršie ***Galveosaurus***) je rod stredne veľkého sauropoda z čeľade brachiosaury (staršie zaraďovaný do taxónu Turiasauria alebo do taxónu Macronaria). Zahŕňa jediný druh ***Galveosaurus herreroi***.

Výskyt
------

Žil na prelome jury a kriedy, približne pred 150 – 130 miliónmi rokov na území provincie Teruel vo východnom Španielsku.

Objav
-----

Pozostatky tohoto sauropoda boli objavené v oblasti Galve (provincia Teruel) v Španielsku. Skameneliny boli objavené v roku 1987 a postupne boli skúmané. Názov *Galve(o)saurus herreroi* bol prvýkrát publikovaný 11. augusta 2005 na základe časti kostry umiestnenej v Španielskom paleontologickom múzeu v Galve.

Opis
----

Galvesaurus bol stredne veľký mohutný štvornohý sauropod s pomerne krátkym krkom a chvostom. Telo bolo robustné a nohy vysoké a veľmi podobné ohybným stĺpom. Pravdepodobne sa špecializoval na nižšie stromy, ktorých listy spásal v stádach. Bol pomerne malý; bol od 14 do 16 metrov dlhý, približne 5 metrov vysoký a vážil okolo 10 ton.

Zdroje
------

* Galveosaurus - prehistoric-wildlife.com


|  |  |
| --- | --- |
|  | Portál vedy o ZemiBiologický portál |
Junshan Yinzhen
**Žltý čaj** (čínsky: 黃茶; huang cha) je, buď čaj polofermentovaný alebo najvyberanejšia sorta čaju každej provincie (daň cisárovi). Žltý čaj je vzácnou a drahou čínskou špecialitou a presný výrobný postup je utajovaný. Žltý čaj neprechádza fermentáciou (podobne ako zelený alebo biely čaj). Rozdiel je v tom, že sa čajové listy nesušia rýchlo ako pri zelenom čaji, ale pomaly a v silných vrstvách pomerne dlhý čas, pričom sú zakryté ľanovou látkou, čím žltý čaj získava svoje mimoriadne vlastnosti. Nálev má svetlú, zlatožltú farbu a veľmi zaujímavú svojráznu chuť s medovo sladkastým nádychom. Ako žlté sú často predávané aj čaje, ktoré tento názov získali ako čaje cisárske, pretože žltá je tradičná cisárska farba.

Príprava
--------

Príprava: 1 lyžička na 1,5 dl vody, teplota vody 80 °C, lúhovanie 3 – 5 min. Je možné opakovať za sebou až 3 nálevy

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Žlutý čaj na českej Wikipédii.*