recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pijavice** (*Hirudinea*) sú trieda obrúčkavcov. Sú to červovité až vakovité živočíchy so zdanlivo veľmi hustou segmentáciou, obrúčkovité zriasenie kože však nezodpovedá coelomovej segmentácii. Na jeden pravý coelomový segment pripadá 4 – 5 kožných obrúčok. Väčšina druhov má 2 prísavky: prednú ústnu a zadnú na konci tela. Telo sa skladá z 30 – 33 somitov, len veľmi vzácne (u prechodnej skupiny *Branchiobdellae*) z menšieho počtu. V koži majú veľa pigmentu, sú väčšinou tmavo sfarbené.
Clitellum je nevýrazné a dá sa pozorovať len krátky čas v období rozmnožovania.

Anatómia
--------

Pijavice sú najodvodenejšia skupina obrúčkavcov. Parapódiá i štetiny podľahli úplnej redukcii, len veľmi zriedka sú zachované rudimentálne štetinky (*Acanthobdellae*). Čiastočne redukuje aj coelom, ktorý je potláčaný svalstvom a mezenchýmovým pojivom. Ostáva z neho systém štrbín (lakún), ktorý u vyšších pijavíc nahrádza obehovú sústavu, ktorá tiež sčasti alebo úplne zaniká. Pijavice sú dravce alebo ektoparazity, ktoré sa živia cicaním krvi. Črevo má veľa slepých lalokov a je roztiahnuteľné, a to obzvlášť u druhov cicajúcich krv – tieto môžu pri nacicaní niekoľkokrát zväčšiť objem tela. Väčšina druhov má niekoľko párov primitívnych jamkových očí.

Rozmnožovanie a vývin
---------------------

Všetky pijavice sú hermafrodity s dosť zložitými pohlavnými orgánmi, niektoré druhy majú aj svalnatý penis s prostatou. Gonády sú párové. K oplodneniu dochádza pomocou penisu alebo spermatofórmi, ktorých obal je chitinózny. Zakrátko na to kladú pijavice vajíčka, ktoré sú chránené kokónom (produkuje ho opäť clitellum). Kokón obsahuje aj výživné bielkovinové látky, ktoré sú výživou pre zárodky. Vývin je potom priamy. U niektorých druhov už pozorujeme starostlivosť o mláďatá.

Systematika
-----------

Pijavice sa vo všetkých novších systémoch rozdeľujú do štyroch radov. Najnovšie je tendencia zaradiť k nim aj prechodnú skupinu *Branchiobdellae* (Matis et al. 1996).

trieda: **pijavice** (*Hirudinea*):

* rad *Branchiobdellae*
* rad *Acanthobdellae*
* rad chobotnatky (*Rhynchobdellae*)
	+ čelaď chobotnatkovité (*Piscicolidae*)
	+ čelaď klepsinovité (*Glossiphoniidae*)
* rad čeľustnatky (*Gnathobdellae*)
* rad hltanovky (*Pharyngobdellae*)

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhyWikislovník
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pijavice**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Pijavice**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Pijavice****

Externé odkazy
--------------

* PaedDr. Valerián Franc CSc.: Systém a fylogenéza živočíchov – bezchordáty – zdroj, z ktorého (pôvodne) úplne alebo čiastočne čerpal tento článok.
**Adrián Macho** (\* 27. jún 1982, Smrdáky) je slovenský ilustrátor, grafik a dizajnér.

Životopis
---------

Narodil sa 27. júna 1982 v obci Smrdáky na Záhorí. Študoval na strednej škole v Modre odbor umeleckej keramiky. Dlhé roky pracoval ako grafický dizajnér v rôznych reklamných agentúrach, naposledy na voľnej nohe. Jeho talent skutočne vystúpil do popredia, keď začal pracovať ako ilustrátor, keď začal ilustrovať knihy pre deti, napr. pre Mira Jaroša, alebo Zvieratká z abecedy od Ivony Ďuričovej. Viaceré detské knihy s Machovými ilustráciami sa stali na Slovensku bestsellermi a sú čitateľmi vysoko hodnotené. 

Jeho knižný debut Gerda – Príbeh veľryby dosiaľ vyšiel zatiaľ v 10 jazykoch. V roku 2019 získala v Prahe ocenenie Detská kniha roka, jej pokračovanie získalo 2. miesto.

Macho ilustroval všetkých sedem obálok knižnej čarodejníckej ságy o Harrym Potterovi. Po dvadsiatich rokoch od vydania prvého príbehu z pera J. K. Rowlingovej totiž vyšiel špeciálny potterovský box. Macho, ktorý je v kresbe samouk, vytvoril také krásne obrázky, že ich Rowlingovej vydavateľstvo označilo za jedny z najkrajších na svete.

Aktuálne žije a tvorí v Šamoríne, odkiaľ spravuje svoj internetový obchod mellow.sk.

Ocenenia
--------

2019 - Kniha roku - Čtení tě mění (Dětská kniha) - Gerda: Příběh velryby

Referencie
----------



1. ↑   *Macho Adrián* [online]. www.okenko.uk, [cit. 2022-09-01]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑   *Macho Adrián* [online]. www.okenko.uk, [cit. 2022-09-01]. Dostupné online. (po anglicky)
3. ↑   *Ilustrátor Harryho Pottera Adrián Macho: Mám vlastný čarovný prútik* [online]. Pravda.sk, 2020-12-19, [cit. 2022-09-01]. Dostupné online.
**Open 13 1994** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 31. januára do 7. februára 1994 v hale na tvrdom povrchu v francúzskom Marseille. Titul v dvojhre získal Švajčiar Marc Rosset, ktorý vo finále porazil Francúza Boetscha. Bol to jeho ôsmy titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Holanďan Jan Siemerink a Čech Daniel Vacek, ktorí vo finále porazili česko-ruský pár Martin Damm, Jevgenij Kafeľnikov. Pre Siemerinka to bol tretí a pre Vaceka piaty titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Open 13 1994*
**Švajčiarsko Marc Rosset** vs. Francúzsko Arnaud Boetsch 7-6(6) 7-6(4)

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Open 13 1994*
**Holandsko Jan Siemerink / Česko Daniel Vacek** vs. Česko Martin Damm / Rusko Jevgenij Kafeľnikov 6-7 6-4 6-1

  


| * z
* d
* u
Turnaje Open 13 |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

 |
**Open 13 1995** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 6. do 13. februára 1995 v hale na tvrdom povrchu v francúzskom Marseille. Titul v dvojhre získal Nemec Boris Becker, ktorý vo finále porazil Čecha Vaceka. Bol to jeho 43. titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Juhoafričan David Adams a Rus Andrej Oľchovskij, ktorí vo finále porazili francúzsky pár Jean-Philippe Fleurian, Rodolphe Gilbert. Pre Adamsa to bol ôsmy a pre Oľchovského siedmy titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Open 13 1995*
**Nemecko Boris Becker** vs. Česko Daniel Vacek 6-7(2) 6-4 7-5

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Open 13 1995*
**Južná Afrika David Adams / Rusko Andrej Oľchovskij** vs. Francúzsko Jean-Philippe Fleurian / Francúzsko Rodolphe Gilbert 6-1 6-4

  


| * z
* d
* u
Turnaje Open 13 |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

 |
logo OSI
**Open Source Initiative** (**OSI**) je organizácia, ktorá sa zaoberá presadzovaním open-source softvéru.

Organizácia bola založená vo februári 1998, Brucom Perensom a Ericom S. Raymondom, keď vyzývali Netscape Communications Corporation k publikovaniu zdrojového kódu ich hlavného výrobku – Netscape Communicator.

Raymond bol prezidentom od jeho založenia až do februára 2005. Súčasným prezidentom je Michael Tiemann.

Vzťahy s hnutím slobodného softvéru
-----------------------------------

Hoci OSI vznikalo v rovnakom období ako hnutie slobodného softvéru, ktorú začal Richard Stallman a jeho Free Software Foundation, Open Source iniciatíva vznikla a vybrala si termín *open source* ako hlavnú myšlienku, kde pri vývoji nie je dôležitá akási politická „náklonnosti", OSI chcelo zavedenie open source softvéru z čisto pragmatického hľadiska.

Stallman bol proti OSI z toho dôvodu, že OSI sa zameriavalo čisto iba na praktický prístup ku kódu sa nesnažilo sa o zamedzenie komerčného použitia. Pretože práve Stallman obhajoval slodobný sofvér pretože ten zostal vždy slobodným – GNU GPL licencia neumožňovala použitie kódu takto licencovaným žiadne iné licencovanie (výnimkou je multilicencia). Zatiaľ čo OSI obhajovalo akúkoľvek formu licencovania, kde dochádzalo ku zverejneniu kódu. Typickým príkladom rozdielnosti je BSD licencia, kde sa nekladú žiadne obmedzenia a kód môže byť použitý aj komerčne.

Pozri aj
--------

* Definícia Open Source

Externé odkazy
--------------

* oficiálny web
Dildo
**Dildo** (z angl. *dildo*) je sexuálna pomôcka v tvare umelého penisu, používaná predovšetkým na masturbáciu. Na rozdiel od vibrátora (=robertka) dildo nevibruje.

Dejiny
------

Už v mladšom paleolite sa objavili artefakty podobné dnešnému tvaru, ktoré sa pravdepodobne používali pre sexuálne účely. Predpokladá sa, že niektoré tieto historické "pomôcky" sa používali na perforáciu mladých dievčat. Aj keď tieto názory boli niektorými archeológmi spochybňované. Najstarší známy umelý penis je 20 cm falus z prachovca spred 30 000 rokov, ktorý sa našiel v jaskyni neďaleko nemeckého mesta Ulm.

Prvé nálezy z lešteného kameňa sa odhadujú na obdobie 2 500 rokov pred Kr. V časoch starovekého Ríma sa objavujú zo slonoviny a vzácnych drevín. Vznik plastických hmôt priniesol prvé plastové dildá a v sedemdesiatych rokoch začal obrovský rozmach erotických pomôcok z latexu. Po ňom sa objavil silikón a nakoniec zlúčeniny silikónu ako napr. „Love Clon" – veľmi podobný ľudskej pokožke. Veľmi obľúbené sú aj dildá z akrylátu a kryštalického skla.

Referencie
----------

1. ↑  Marshack, A. 1972 The Roots of Civilization *McGraw-Hill New York:* 333
2. ↑  Ancient phallus unearthed in cave, BBC News, 25. júl 2005 (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dildo**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Dildo na českej Wikipédii.*
Súradnice: 77°30′J 106°00′V﻿ / ﻿77,5°J 106°V﻿ / -77.5; 106

Satelitná snímka
Poloha jazera Vostok
**Vostok** (po rusky doslova Východ) je najväčšie podľadovcové jazero v Antarktíde. Ľadová pokrývka izoluje jazero 400 000 rokov, ale voda v jazere môže byť izolovaná od 15 do 25 miliónov rokov. Jazero je pomenované podľa korvety *Vostok*, ruského moreplavca Bellinsgauzena. 

Jazero sa nachádza blízko polárnej stanice Vostok pod povrchom ľadovej pokrývky, ktorá je vo výške 3 488 m n. m.. Hladina vody jazera je približne 4 000 m pod povrchom ľadu, čo je približne 500 metrov pod hladinou mora. Jazero meria 250 km na dĺžku a v najširšom bode je široké 50 km. Jeho rozloha je 14 000 km², čo je približne rovnako ako Ontárijské jazero, ale s trojnásobným objemom vody. Priemerná hĺbka je 344 m a objem je asi 5 400 km³. Jazero je brázdou rozdelené na dve hlboké časti. Voda nad brázdou je hlboká cca 200 m v porovnaní so 400 m v severnej a 800 m v južnej časti.

Jazero bolo objavené v roku 1996 britskými a ruskými vedcami V máji 2005 bol na jazere objavený ostrov. Vo februári 2012 sa do jazera cez jeho ľadovú prikrývku prvýkrát prevŕtali ruskí vedci.

Referencie
----------

1. ↑  MOSKVITCH, Katia. *Lake Vostok drilling in Antarctic 'running out of time'* [online]. BBC News, 28. január 2011, [cit. 2011-08-20]. Dostupné online.
2. ↑   *Secrets of Antarctica's 15-Million Year-Old Lake -A Galaxy Classic* [online]. 5. december 2007, [cit. 2011-08-20]. Dostupné online.
3. ↑  STUDINGER, Michael. Columbia University, 2008, [cit. 2011-08-20]. Dostupné online.
4. ↑  STUDINGER, Michael. *Subglacial Lake Facts* [online]. Lamont-Doherty Earth Observatory, [cit. 2011-08-20]. Dostupné online.
5. ↑  .WHITEHOUSE, Dr. David. *Russia to resume Vostok drilling* [online]. 25. máj 2005, [cit. 2011-08-20]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vostok (jazero)**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Lake Vostok na anglickej Wikipédii.*
Súradnice: 46°32′44″S 10°38′50″V﻿ / ﻿46,54556°S 10,64722°V﻿ / 46.54556; 10.64722

**L’Angelo Grande** (nem. Hohe Angelusspitze) je vrch nachádzajúci sa v pohorí Ortlerské Alpy, v provincii Južné Tirolsko, v Taliansku. Jeho vrchol leží vo výške 3 521 m n. m.

L’Angelo Grande sa nachádza na východnej strane Valle di Zai, severne od Vertainspitze, od ktorej ju delí sedlo Angelusscharte (3 337 m).

Výstup
------

Východzím bodom pri výstupe na vrchol je stredisko Solda (1 861 m), ležiace juhozápadne od Vertainspitze. Cesta vedie cez Düsseldorfskú chatu (*Düsseldorfer Hütte*), odkiaľ vedie severovýchodným smerom „Reinstadlerská cesta" (*Reinstadlerroute*) istená miestami lanami. Cesta nahor je kamenitá, vo vyšších polohách prevažuje kombinácia ľad/sneh a zráz je kolmý až 40°. Obťažnosť I-II. UIAA.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **L’Angelo Grande**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku L'Angelo Grande na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* L’Angelo Grande na SummitPost
**Dimini** (gr. Διμήνι;) je malá dedina neďaleko mesta Volos v kraji Tesália v Grécku. Bola tu objavená mladoneolitická osada a mykénske osídlenie.

Dejiny
------

Mladoneolitické osídlenie bolo objavené v súvislosti s výskumom mykénskej kupolovej hrobky (tolos). Archeologické výskumy viedli Christos Tsountas a Valerios Stais.

Na najvyššom bode vyvýšeniny bol umiestnený obytný dom (megarón) s dvorom, okolo neho bolo 6 – 7 pásov opevnení, medzi nimi boli ďalšie obytné domy. Megaron malo dláždenú podlahu, v prednej miestnosti bolo ohnisko, vzadu pec. Keramika bola robená v ruke, jednofarebná. Na iných druhoch keramiky sa objavuje meander, špirála alebo šachovnicový motív. Objavujú sa početné sošky žien z hliny alebo kameňa. Rozvíjalo sa poľnohospodárstvo, obyvatelia pestovali obilniny a strukoviny, chovali predovšetkým prasce. Kultúra Dimini prekryla mladšiu fázu kultúry Sesklo.

Literatúra
----------

* Dimini. In: NOVOTNÝ, Bohuslav, et al. *Encyklopédia archeológie*. 1. vyd. Bratislava : Obzor, 1986. 1032 s. S. 195 - 196.
**Fritz Mauthner** (\* 22. november 1849, Hořice, Rakúske cisárstvo – † 29. jún 1923, Meersburg, Nemecko) bol nemecký básnik a filozof, ktorý anticipoval filozofiu jazyka 20. stor. 

Podľa Mauthnera jazyk vytvára falošný dojem, že poskytuje objektívny obraz sveta. V skutočnosti sa tento obraz tvorí v súlade s našimi praktickými potrebami, z čoho plynie relativita svetonázorov, ktoré nachádzajú svoj výraz v rôznych jazykoch.

Mauthner podáva nominalistickú kritiku jazyka s cieľom zbaviť sa tyranie jazyka, slovnej poverčivosti ako viery, že slová zodpovedajú objektívnym danostiam skutočnosti. Jazyk skrz-naskrz preniknutý metaforickosťou. Táto metaforickosť na jednej strane znemožňuje jazyku fungovať ako nástroj poznania, no na druhej strane mu umožňuje byť prostriedkom umeleckého vyjadrovania sa.

Mauthner svoju kritiku jazyka rozvíja výslovne nadväzujúc na Kantovu kritiku rozumu, no na rozdiel od Kanta Mautnerovi ide o to, aby preukázal nemožnosť ľudského poznania vôbec, teda nielen v metafyzike a filozofii, ale aj v prírodných vedách. Mauthner tak dospieva k totálnemu skepticizmu existencialistického zafarbenia.

Metodicky Mauthner vychádza zo stotožnenia myslenia a hovorenia, možnosť poznania skúma na základe jazyka a popiera túto možnosť radikálnym pochybovaním o jazyku, pričom jazyk skúma:

1. ako nástroj poznania;
2. ako vyjadrovací prostriedok básnika;
3. ako dorozumievací prostriedok v každodennom živote.

Dielo
-----

* *Beiträge zu einer Kritik der Sprache, I – III*, 1901 – 1902
* *Aristoteles. Ein unhistorischer Essay*, 1904
* *Spinoza*, 1906
* *Die Sprache*, 1906
* *Wörterbuch der Philosophie. Neue Beiträge zu einer Kritik der Sprache, I – II*, 1910
* *Schopenhauer*, 1911
* *Der letzte Tod des Gautama Buddha*, 1913
* *Erinnerungen I (Prager Jugendjahre)*, 1918
* *Ausgewählte Schriften, I-VI*, 1919
* *Muttersprache und Vaterland*, 1920
* *Der Atheismus und seine geschichte im Abendlande, I – IV*, 1920 – 1923
* *Spinoza. Ein Umriss seines Lebens und Wirkens*, 1921 /2. vyd. diela Spinoza z r. 1906
* *Selbstdarstellung*, 1922
* *Gottlose Mystik*, bez vročenia /asi 1924
* *Die drei Bilder der Welt. Ein sprachkritischer Versuch*, 1925

Externé odkazy
--------------

FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * BnF: 12060132k
* GND: 118579304
* ISNI: 0000 0001 0887 9089
* LCCN: n50007013
* NK ČR: jn19990005495
* VIAF: 36939733
* WorldCat: lccn-n50007013
*Magnificat/magnifikat prenesene znamená chválospev, ďakovný spev.*
**Magnificat** (z lat. Magnificat anima mea Dominum) je kresťanská kantáta (chválospev), skomponovaná na latinský text Lukášových evanjelií. Je napísaný pre päť sólových hlasov, ako aj pre paťhlasný miešaný zbor a orchester. Skladá sa z dvanastich častí, pričom každú interpretuje iný súbor vokalistov a inštrumentalistov.

V užšom slova zmysle je Magnificat prejav, resp. modlitba Panny Márie, ktorý predniesla pri návšteve svojej príbuznej - Alžbety. Magnificat je zapísaný v Evanjeliu podľa Lukáša:

Znenie
------

*Velebí moja duša Pána,*

*a môj duch jasá v Bohu, mojom Spasiteľovi,*

*lebo zhliadol na poníženosť svojej služobnice -*

*hľa, od tejto chvíle blahoslaviť ma budú všetky pokolenia.*

*Lebo veľké veci mi urobil Ten, ktorý je mocný*

*a sväté je jeho Meno.*

*A jeho milosrdenstvo z pokolenia na pokolenie*

*s tými, čo sa ho boja.*

*Ukázal silu svojho ramena,*

*rozptýlil tých, čo v srdci pyšne zmýšľajú.*

*Mocnárov zosadil z trónov*

*a povýšil ponížených.*

*Hladných nakŕmil dobrotami*

*a bohatých prepustil na prázdno.*

*Ujal sa Izraela, svojho služobníka,*

*lebo pamätá na svoje milosrdenstvo.*

*Ako sľúbil našim otcom - Abrahámovi a jeho potomstvu naveky.*

Modlitba
--------

Katolícka Cirkev považuje Magnificat za jednu z najkrajších modlitieb Nového zákona. Táto modlitba sa používa spravidla mimo sv. omše, zvykne však byť súčasťou rozličných pobožnosti, aj breviára (vešpery)

Pozri aj
--------

* Zachariášov chválospev
* Simeonov chválospev
**Dilong** bol pomerne malý dravý dinosaurus stojaci na počiatku vývojovej línie vedúcej v konečnom dôsledku ku rodu Tyrannosaurus. Známy je zo štyroch dobre zachovaných jedincov, na pozostatkoch ktorých sa zachovali skamenené odtlačky primitívneho peria (niekedy označovaného aj za „protoperie"). Žil pred 130 miliónmi rokov na území dnešnej Číny. Jediný druh je **Dilong paradoxus**.

Opis
----

Podobne ako ďalšie primitívne rody skupiny Tyrannosauroidea, aj ľahko stavaný a Dilong pripomínal v tom čase hojné primitívne celurosaury ako Ornitholestels alebo Compsognathus, pričom ani svojou veľkosťou (dĺžka nie viac ako 1,6 m.) nevytŕčal z radu. Medzi primitívne znaky dilonga patrí napríklad trojprstá predná končatina; neskoršie a vyspelejšie tyranosaurovité rody totiž tretí prst stratili.

Perie
-----

Nález dilonga potvrdil staršie domnienky vedcov, že aj zástupcovia vývojovej línie tyranosaura mali perie, keďže patrili do skupiny vtákom podobných dinosaurov (Coelurosauria). Podporil tiež ďalšiu staršiu hypotézu, že perie malo pôvodne inú, než lietaciu funkciu (konkrétne - bola ňou termoregulačná). Skamenené odtlačky kože neskorších a väčších tyranosaurovitých však prezrádzajú šupinatú kožu ich majiteľov. Predpokladá sa, že tyranosaurovité (a zrejme aj iné skupiny dinosaurov) perie s narastajúcou veľkosťou druhotne stratili (veľké živočíchy totiž teplo strácajú omnoho pomalšie než malé), podobne ako dnešné slony a veľryby stratili srsť. Je tak možné, že mladý jedinec rodu Tyrannosaurus sprvu disponoval operením, ako však rástol, túto svoju telesnú pokrývku postupne strácal.
Adventure Vision
**Adventure Vision** je herná konzola, ktorá bola vyrábaná firmou Entex v roku 1982. Konzola je vybavená vlastným zobrazovačom, ktorý je pomerne unikátny, pretože nepoužíva žiadne CRT alebo LCD. Namiesto toho je vybavený stĺpcom 40 LED diód, ktorých svetlo je rozmietanié rotujúcim zrkadlom. Výsledný obraz je monochromatický (červený) v rastri 150x40 bodov.

Podobnú zobrazovaciu technológiu používa tiež Virtual Boy od Nintenda.

Hry
---

Pre konzolu ENTEX vydal celkom 4 hry:

* Defender
* Super Cobra
* Turtles
* Space Force

Technická špecifikácia
----------------------

* CPU: Intel 8048 @ 733 kHz
* Zvuk: National Semiconductor COP411L @ 52,6 kHz
* RAM: 64 bajtov (interná pamäť 8048), 1K na základnej doske
* ROM: 1K (interná pamäť 8048), 512 bajtov (interná pamäť COP411L), 4K (modul sa hrou)
* Vstup: joystick, 4 tlačidlá po oboch stranách pákového ovládača
* Grafika: 150x40

Externé odkazy
--------------

* Www.adventurevision.com

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Adventure Vision na českej Wikipédii.*
Príklad hrania oceľovým slidom na rezonátorovej gitare
Oceľový slide
**Bottleneck**[1] (iné názvy: **bottle-neck, bottleneck/slide gitara**; bottleneck = angl. hrdlo fľaše) je osobitý štýl hry na gitaru. Odlišnosť tohto spôsobu hry spočíva v kĺzaní (angl. slide) predmetov z rôznych materiálov po strunách gitary. Najčastejšie sa používa tzv. slide, čo je predmet rúrkovitého tvaru, ktorý sa nastokne na prst ruky, ktorá pri normálnom spôsobe stláča struny. Slide je vyrobený najčastejšie z kovu (ocele alebo bronzu), no niektorý gitaristi používajú výhradne sklený alebo keramický slide. Pri hre pomocou slideu sa struny nepritláčajú o pražce, iba sa na nich pridrží slide, ktorý sa posúva po strunách a výsledkom je plynulý prechod medzi jednotlivými tónmi, ktorý je normálnym štýlom hry nedosiahnuteľný.
Existuje viacero možných štýlov hry technikou slide, ale hlavný rozdiel medzi nimi nie je ani tak v odlišnom výsledku, ale skôr v odlišnom štýle hry.

* Keď je gitara v normálnej pozícii a na jednom prste ľavej (u ľavákov pravej) ruky je slide, v tomto prípade zvaný bottleneck, ide o bottleneck gitaru.
* Keď je gitara v horizontálnej polohe, strunami otočená ku gitaristovi a používa sa slide zvaný steel, je to steel gitara.

Technika slide sa môže v podstate uplatniť pri hre na akúkoľvek gitaru, ale gitaristi, ktorí preferujú túto techniku zväčša uprednostňujú gitary prispôsobené tomuto štýlu. Najčastejšie sa pri technike slide používajú:

* železné gitary
* rezonátorová gitara, hlavne dobro
* lap steel gitara

Technika
--------

Slide sa pritlačí malou silou na struny. Struny sa pod tlakom nesmú dotýkať pražcov a slide sa musí držať rovnobežne s nimi. Výška tónu sa mení pomocou plynulého pohybu slidu po strunách. Takto zaniká obmedzenie na dvanásť tónov v oktáve, lebo slide sa môže držať v ľubovolnej polohe medzi pražcami.

Referencie
----------

1. ↑  Slovník cudzích slov (akademický) 2005

Pozri aj
--------

Kategória:Slide gitaristi
**Ramenové nakladače** je zariadenie slúžiace na prepravu vaňových kontajnerov. Kontajnery je možné nakladať, skladať, vysýpať a prekladať na príves.

Plošina nadstavby pozostáva z obvodového rámu, priečnikov, pozdĺžnikov a podlahy z ryhovaného plechu. Na plošine sú šírkové dorazy a polohovateľné dĺžkové dorazy kontajnera a takisto aj uchytenie hlavných hydraulických valcov. Plošina je v prednej časti opatrená vertikálnou stenou zabraňujúcou posunu náhodne vypadnutých elementov z kontajnera.

Ramená majú šesťuholníkový tvar, v spodnej časti sú spojené priečnou rúrkou, ktorá zabezpečuje ich súmerné preklápanie. Vnútri ramien sú výsuvy s hydraulickými valcami. V zadnej časti sú dva zaisťovacie háky kontajnera, ktoré sú ovládané vzduchovým valcom.

Nadstavbu pri manipulácii s kontajnermi fixujú dve zadné hydraulické podpery. Každá je zvlášť ovládaná, čo umožňuje vyrovnanie vozidla v miernom teréne, Hydraulický rozvod a zámky sú umiestnené pod plošinou, čím sa eliminuje možnosť ich poškodenia.
**Hatvanská kultúra** bola kultúra v starej bronzovej dobe (presnejšie asi po roku 1600 pred Kr. podľa konvenčného datovania a asi po 1850 pred Kr. podľa novšieho datovania) v severovýchodnom Maďarsku a na juhu západného s stredného Slovenska od dolného Ponitria až po Košickú kotlinu.

Pomenovaná je podľa vyvýšeného tellového sídliska pri Hatvane pri Budapešti.

Vznikla z nyírségskej skupiny pod južnými a východnými vplyvmi.

Od tejto kultúry pochádzajú prvé opevnené sídliská starobronzovej doby (Malé Kosihy a Včelince) a sídliská tejto kultúry boli len opevnené. Pochovávanie je žiarové, popol sa voľne rozhadzuje alebo ojedinele dáva do urien.

Delí sa na dve fázy:

* stará – súdobá s nagyrévskou kultúrou
* mladá – s pestrejšou keramikou

V severovýchodnom Zadunajsku vznikla paralelne k mladej fáze hatvanskej kultúry (a pod jej a vplyvom kisapostáckej kultúry/skupiny) tzv. tokodská skupina. Toto označenie niektoré zdroje používajú aj pre mladú fázu hatvanskej kultúry na Slovensku.

Zdroj
-----

* hatvanská kultúra. In: NOVOTNÝ, Bohuslav, et al. *Encyklopédia archeológie*. 1. vyd. Bratislava : Obzor, 1986. 1032 s. S. 308.
Parčík pri Inchebe, kde v roku 2020 sídlil InPark (2007)
**InPark** (iné názvy: **InPark / Summer In Peace**, **InPark – Summer In Peace**) je kultúrny areál v Bratislave určený na open-air podujatia. Do jesene 2020 sa nachádzal v parčíku pri Inchebe na Viedenskej ceste a otvorili ho 1. júla 2020 koncertom slovenskej punk rockovej skupiny Konflikt. V súčasnosti sídli v amfiteátri pri Štrkoveckom jazere v bratislavskej mestskej časti Ružinov.

Bol, aj je, náhradou zrušených koncertov a festivalov v súvislosti s pandémiou ochorenia COVID-19 na Slovensku a koncerty majú kapacitu 1000 návštevníkov.

V pôvodnom kultúrno-športovom areáli sa nachádzalo veľké pódium a pri menších skupinách sa pristavilo malé pódium s názvom Talent & Busking Stage (T&B Stage).

Referencie
----------

1. ↑   *Bratislava chce ľuďom vynahradiť zrušené festivaly* [online]. TERAZ.sk, 2020-07-01, [cit. 2020-08-04]. Dostupné online.
2. 1 2   *Bratislava chce ľuďom vynahradiť zrušené festivaly* [online]. Pravda.sk, 2020-07-04, [cit. 2020-08-04]. Dostupné online.
3. 1 2   *Kultúrne leto pod holým nebom v Bratislave | www.incheba.sk* [online]. Incheba.sk, [cit. 2020-08-04]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Incheba
Súradnice: 48°09′29″S 17°03′08″V﻿ / ﻿48,15798°S 17,052311°V﻿ / 48.15798; 17.052311

**Karloveská ulica** je ulica v Bratislave, v mestskej časti Karlova Ves.

Tvorí základnú a prakticky jedinú hlavnú komunikáciu tejto mestskej časti, prechádza ňou električková radiála smerom do mestskej štvrte Dúbravka a autobusové trate.

Karloveská ulica začína križovatkou pri „Riviére", kde sa na ňu napája Devínska cesta a končí za Metrologickým ústavom. Ponad cestu sú vybudované dve lávky pre chodcov a jedna aj pre autá. Na Karloveskú sa napájajú odbočky ku trom väčším supermarketom (Lidl, Billa a OD Centrum), jednej čerpacej stanici pohonných hmôt a niekoľkým menším obchodom. Nachádza sa tu Karloveské kultúrne stredisko, mestská knižnica, pobočky bánk a Miestny úrad Karlova Ves. 

Na úrovni Jurigovho námestia sa zachovala stavba rímskokatolíckeho kostolíka zo staršej zástavby pôvodnej obce, Kostol svätého Michala archanjela. Vedie tu takisto odbočka k Námestiu svätého Františka, kde sa nachádza aj Kostol svätého Františka z Assisi. Na Karloveskej ulici sa nachádzajú tri školy, dve štátne – Základná škola Karloveská 32, Karloveská 61 a cirkevná Základná škola a gymnázium svätého Františka z Assisi. Karloveská je tiež dôležitá (jediná) spojovacia komunikácia s časťou Dlhé Diely.

Galéria
-------

* Karloveská, smer Karlova Ves, pohľad z jediného mosta pre autá. Pod mostom električková zastávka "Karlova Ves".Karloveská, smer Karlova Ves, pohľad z jediného mosta pre autá. Pod mostom električková zastávka "Karlova Ves".
* Karloveská, smer Dúbravka, pohľad z jediného mosta pre autá. Pod mostom električková zastávka "Karlova Ves".Karloveská, smer Dúbravka, pohľad z jediného mosta pre autá. Pod mostom električková zastávka "Karlova Ves".
* 
* 
* Električka značky Tatra T3 číslo 9 medzi zastávkami Miestny úrad Karlova Ves a BorskáElektrička značky Tatra T3 číslo 9 medzi zastávkami Miestny úrad Karlova Ves a Borská
* 
*

Referencie
----------

1. ↑   *Abecedný zoznam ulíc Bratislavy a pomenovaných priestranstiev* [online]. Hlavné mesto SR Bratislava, rev. 2015-11-29, [cit. 2016-06-26]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Karloveská ulica (Bratislava)**

Externé odkazy
--------------

* Karloveská ulica na mape Bratislavy
Hebrejský alef napísaný pomocou bezpätkového písma a pomocou pätkového písma (sprava doľava)
**Alef** (hebr. אלף‎, symbol **א**) je prvé písmeno hebrejského písma. Zároveň je to aj prvé písmeno príbuzného fenického písma, kde má však podobu. Ekvivalentom v príbuznom arabskom písme je písmeno alif (podoba ا) a v sýrskom álaf (podoba *ܐ*).

Alef je príbuzné s gréckym písmenom alfa, ktoré sa vyvinulo z fenického alefu, a ktoré je naopak predkom písmena A z latinky a písmena А z cyriliky.

Predpokladá sa, že alef samotný sa vyvinul zo západosemitského výrazu pre „vola" a jeho podoba že vznikla z protosinajského písmena odvodeného z egyptského hieroglyfu pre hlavu vola:

Využitie v hebrejčine
---------------------

Zvukovou podobou písmena v klasickej hebrejčine bol ráz (IPA: [ʔ]), čo sa obyčajne prepisuje ako ʾ (Unicode znak U+02BE). V modernej hebrejčine môže reprezentovať aj ráz, ale používa sa aj v situácii, kedy sám o sebe nereprezentuje žiadny zvuk, ten je potom daný len pridruženou samohláskou.

V rámci systému hebrejských číslic aj v rámci gematrie má hodnotu 1, použitý na začiatku zápisu letopočtu židovského kalendára má význam 1000 (napríklad א'תשנ"ד je zapísané arabskými číslicami 1754).

Využitie v matematike
---------------------

V teórii množín sa alef používa na označenie funkcie Alef, ktorá ordinálnemu číslu {\displaystyle \alpha } priradí kardinálne číslo predstavujúce {\displaystyle \alpha }-tú najmenšiu nekonečnú mohutnosť.

Reprezentácia v počítači
------------------------

V syntaxi typografickom systéme LaTeX (a teda aj pri vkladaní matematických vzorcov napríklad do MediaWiki) možno alef zapísať pomocou príkazu `\aleph`.

|  |  |
| --- | --- |
| Unicode číslo | U+05D0 |
| Meno v unicode | HEBREW LETTER ALEF |
| HTML | &#1488; |
| číslo v kódovania ISO 8859-8 | 0xe0 |

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Alef na českej Wikipédii.*
**{\displaystyle \aleph \_{0}} (Alef 0)** (v rovnakom význame sa používa aj {\displaystyle \,\omega \_{0}} či len {\displaystyle \,\omega }) je najmenšie nekonečné ordinálne aj kardinálne číslo.

Vlastnosti
----------

{\displaystyle \aleph \_{0}} je

* limitný ordinál a limitný kardinál
* regulárny ordinál
* mohutnosťou množiny prirodzených, racionálnych aj algebraických čísiel
* najmenšou hodnotou funkcie alef

Značenie
--------

V súčasnosti sú všetky tri značenia pre najmenší nekonečný ordinál (t. j. {\displaystyle \aleph \_{0},\omega \_{0},\omega }) považované za v podstate rovnocenné. Z historických dôvodov však býva zvykom používať značenie

* {\displaystyle \,\aleph \_{0}} ak hovoríme o tomto čísle ako o čísle kardinálnom,
* {\displaystyle \,\omega \_{0}} a {\displaystyle \,\omega } ak o ňom hovoríme ako o čísle ordinálnom, pričom index *0* sa väčšinou používa vtedy, ak berieme do úvahy toto číslo v kontexte vyšších počiatočných ordinálnych čísiel.

Toto značenie má svoje historické opodstatnenie. V začiatkoch naivnej teórie množín boli ordinálne a kardinálne čísla chápané ako typy dobrých usporiadaní resp. mohutnosťou množín, teda ako odlišné objekty, ktoré spolu nemajú nič spoločného. Ordinálne číslo {\displaystyle \omega } bolo chápané ako typ dobrého usporiadanie množiny prirodzených čísiel, t. j. ako typ usporiadania, ktoré je limitou typov usporiadaní konečných množín. Odtiaľ zrejme pochádza označenie {\displaystyle \omega } posledným písmenom gréckej abecedy. Naopak kardinálne číslo {\displaystyle \aleph \_{0}} je najmenším z rady typov nekonečných veľkostí. Odtiaľ pochádza označenie {\displaystyle \aleph \_{0}} prvým písmenom hebrejskej abecedy (najvyššia mohutnosť, mohutnosť triedy všetkých kardinálnych čísiel označil Georg Cantor posledným písmenom hebrejskej abecedy *ת* (taf)).

Pozri aj
--------

* Funkcia alef
* Epsilon 0
* Taf

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Alef 0 na českej Wikipédii.*
**Anton Šíma** (\* 19. október 1908, Mojmírovce – † 29. marec 1976, Bratislava) bol vysokoškolský pedagóg a geograf.

Rodina
------

* otec Ján Šíma
* matka Mária rod. Navrathová

Životopis
---------

Študoval na Učiteľskom ústave v Košiciach, 1928 maturoval. V Bratislave externe absolvoval vysokoškolské štúdium zemepisu a dejepisu (1943) a RNDr. (1944). Habilitovaný za doc. v roku 1950 doc. 
Pôsobil ako učiteľ, v roku 1936 – 1937 na cvičnej škole Učiteľského ústavu v Banskej Bystrici a priemyslovke v Bratislave 1936 – 1946. Tu od roku 1946 pôsobil na Vysokej škole obchodnej. V rokoch 1952 – 1958 bol prvým vedúcim Katedry ekonomickej geografie Fakulty geologicko-geografických vied (FGGV) UK. Vo vedecko-výskumnej práci sa zameral na lokalitu Vysokých Tatier a Žitného ostrova. Autor vysokošk. textov pre poslucháčov geografie, z češtiny prel. a upravil stredoškolskú učebnicu Hospodárskeho zemepisu. (1954), hlavný redaktor Geografického časopisu (1953 – 1954).
V roku 1958 sa stal knihovníkom a v roku 1959 z vysokej školy odišiel a až do penzionovania pôsobil ako učiteľ na strednej škole.

Literatúra
----------

* ŠÍMA, Anton. In:  *Slovenský biografický slovník*. Zväzok V. R – Š. Martin : Matica slovenská, 1992. 560 s. ISBN 80-7090-216-7.
* Bartl, J. et al.(1992). Päťdesiat rokov Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského. Bratislava (Univerzita Komenského). 344 s. (ISBN 80-223-0250-3)
* Lukniš, Michal (1976). Za docentom RNDr. Antonom Šímom. Geografický časopis, 28, č. 3. Bratislava: SAV. s. 248-249

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5702 5939
* NK ČR: mzk2004261343
* VIAF: 84599229
Vostok 8K72K
**Vostok** (rus. Восток, po slovensky *"Východ"*) bola nosná raketa odvodená zo sovietskej balistickej rakety R-7 a navrhnutá pre pilotované lety programu Vostok, ale neskôr používaná aj na vynesenie umelých družíc.

Pri prvých troch letoch družíc Sputnik 1-3 bol použitý variant dvojstupňovej rakety Vostok označený ako Sputnik. Prvý stupeň tvorili štyri jednotky s výškou 19 m a prierezom 3 m, rozložené symetricky okolo nádrže 2. stupňa, ktorá mala výšku 28 m a priemer 2,95 m. Hmotnosť tohto variantu pri štarte je 310 000 kg, celková výška 30 m, max. rozpätie 10,3 m a max. užitočné zaťaženie 1 500 kg. Neskôr sa pridal 3. stupeň pri letoch programu Vostok a pri testovacích letoch kabín určených pre kozmonautov. Odvtedy sa táto nosná raketa označuje ako Vostok s hmotnosťou pri štarte 325 000 kg, výškou 38 m, maximálnym rozpätím 10,3 m. Postupne sa Vostok zdokonaľoval a jeho modifikácie mali obyčajne názov programu, pri ktorom sa použili (Voschod, Sojuz, Luna). Najdôležitejšie boli štvorstupňové modifikácie pri letoch kozmických sond Luna, Mars a Venera. 

Hlavné verzie rakety boli:

* 8K72 - použitá pre prvé lety programu Luna a na vynesenie prototypu kozmickej lode Vostok.
* 8K72K - vylepšená predchádzajúca verzia použitá pre pilotované lety.
* 8A92 - použitá na vynesenie špionážnych družíc Zenit v šesťdesiatych rokoch 20. storočia.
* 8A92M - modifikovaná verzia na vynesenie meteorologických družíc Meteor na vysokú orbitu.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |

Encyklopédia astronómie
*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*
**Dimetrodon** (v preklade *zub dvoch veľkostí*) bol rod primitívneho cicavcovitého plaza (Pelycosauria), ktorý žil pred približne 300 až 280 miliónmi rokov na území dnešnej Európy a Severnej Ameriky.

Znaky
-----

Tento 3 až 3,5 metra dlhý dravec mal telo podobné jašterici, mal však silné predné končatiny. Stredom chrbta sa mu týčila vysoká kožená plachta podoprená dlhými výbežkami stavcov. Jeho podlhovastá lebka bola úzka a pomerne vysoká, vybavená silnými zubami, ktoré už javili znaky diferencovania, typického pre chrup cicavcov. U dimetrodona už môžeme rozoznať aj trháky.

Kožená plachta
--------------

Kožená plachta na chrbte slúžila pravdepodobne na reguláciu telesnej teploty. Ako iné plazy, aj telesná teplota dimetrodona závisela od teploty okolia a ak bolo chladno, bol strnulý a nemohol sa aktívne pohybovať. Ak však už skoro ráno vystavil svoju koženú plachtu lúčom slnka, veľmi rýchlo sa zohrial a potom mohol ľahko loviť rovnako veľké, ešte strnulé plazy. Veľmi podobný a rovnako veľký bol bylinožravý Edaphosaurus, žijúci po boku dimetrodona, ktorý mohol predstavovať obľúbenú korisť tohto dravca.

Rozšírenie
----------

Dimetrodon obýval v ranom perme oblasť súčasnej Severnej Ameriky a Európy. Jeho pozostatky sa našli v štátoch Texas, Oklahoma, Nové Mexiko, Arizona, Utah a Ohio v USA a v Nemecku v Európe.

Druhy
-----

* †*D. angelensis*
* †*D. booneorum*
* †*D. dollovianus*
* †*D. fritillus*
* †*D. giganhomogenes*
* †*D. gigas*
* †*D. grandis*
* †*D. incisivus*
* †*D. limbatus*
* †*D. loomisi*
* †*D. macrospondylus*
* †*D. milleri*
* †*D. natalis*
* †*D. occidentalis*
* †*D. platycentrus*
* †*D. teutonis*

* D. loomisi*D. loomisi*
* D. grandis*D. grandis*
* D. natalis*D. natalis*
* D. milleri*D. milleri*
* D. giganhomogenes*D. giganhomogenes*
* D. angelensis*D. angelensis*

Externé odkazy
--------------

* *Keď Zemi vládli príšery: Zabijak s plachtou* [online]. 25.8.2011, [cit. 2012-07-10]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Pelycosauria
* Edaphosaurus

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dimetrodon**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Dimetrodon**
**Dikula** je potok v hornom Liptove, v juhovýchodnej časti okresu Liptovský Mikuláš. Je to pravostranný prítok Ipoltice, meria 8,5 km a je tokom IV. rádu. Preteká na území NAPANT-u.

Prameň
------

Pramení v Nízkych Tatrách, v podcelku Kráľovohoľské Tatry, na severovýchodnom svahu Heľpianskeho vrchu (1 586,0 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 400 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie najprv na krátkom úseku na východ, oblúkom sa potom stáča na sever, zľava priberá prítok prameniaci východo-severovýchodne od kóty 1 490,4 m a preteká rovnomennou dolinou. Sprava ďalej priberá prítok (2,3 km) z južného svahu Panskej hole (1 429,3 m n. m.) a pretekajúceho dolinou Zárubok, následne sa stáča na severozápad a zľava priberá Vápenicu. Potom pokračuje prechodne severoseverozápadným smerom, sprava priberá prítok prameniaci severozápadne od kóty 1 401,2 m a ďalej už tečie prevažne severozápadným smerom. Pri horárni Banisko priberá prítok (1,3 km) z juhojuhozápadného svahu Košarísk (1 360,9 m n. m.), vzápätí preteká popri horárni Veľká Dikula na pravom brehu a opäť sprava priberá prítok (1,9 km) zo severného svahu Košarísk. V závere doliny Ipoltica, juhojuhovýchodne od osady Čierny Váh, ústi v nadmorskej výške cca 820 m n. m. do Ipoltice.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-08-23]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-08-23]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Čierneho Váhu |
| --- |
| *Čierny Váh* → *Váh* → *Dunaj* |
| Vodné toky | 
* Belinec
* Benkovský potok
* Bystrý potok
* Cianovský potok
* Čierna
* **Čierny Váh**
* Dikula
* Driečna
* Dzurová
* Garboveň
* Hlboký potok
* Holičná
* Hromisko
* Ipoltica
* Klin
* Kolesársky potok
* Konské
* Krahuľský potok
* Malý Brunov
* Mandiška
* Medvedí potok
* Milkovský potok
* Nižný Chmelinec
* Oravcová
* Plevovský potok
* Pod Kráľovou hoľou
* Pod Tri studne
* Podpeklianka
* Pstruhový potok
* Snežná
* Sokolí potok
* Soľanka
* Staníkov potok
* Svarínka
* Široký potok
* Šuňavský potok
* Teplička
* Vápenica
* Veľký Brunov
* Vyšný Chmelinec
* Závadská
* Ždiarsky potok

 |
| Vodné plochy | 
* Vodná nádrž Čierny Váh

 |
**Portál EÚ pre zdravie**[1] je oficiálny verejný portál Európskej únie o verejnom zdraví. Obsahuje informácie a údaje o otázkach a činnostiach súvisiacich so zdravím na európskej aj medzinárodnej úrovni. Hlavným cieľom tohto tematického portálu je poskytnúť občanom Európy jednoduchý prístup ku komplexným informáciám o iniciatívach a programoch EÚ v oblasti verejného zdravia. Portál má napomôcť plneniu cieľov EÚ v oblasti verejného zdravia ako dôležitý nástroj na pozitívne ovplyvňovanie správania a podporu neustáleho zlepšovania verejného zdravia vo všetkých 27 členských štátoch EÚ.

Cieľové publikum
----------------

Portál Zdravie EÚ sa orientuje na tých, ktorí chcú mať čerstvé informácie o otázkach s dosahom na ich zdravie, ako aj na tých, ktorí chcú sledovať aktuálny vývoj politík a rozhodnutí prijatých na európskej, vnútroštátnej a medzinárodnej úrovni. Portál je zároveň zdrojom informácií pre profesionálnych zdravotníkov, štátnu správu, tvorcov politík a zainteresované strany. Dodržiava medzinárodne uznávané pravidlá zjednodušovania prístupu pre starších a postihnutých ľudí. Odborným používateľom Portál poskytuje prístup k štatistickým databázam s údajmi o verejnom zdraví.

Zámery
------

Portál je iniciatívou Programu Spoločenstva v oblasti verejného zdravia 2003 – 2008 a má umožniť širšie zapojenie jednotlivcov, inštitúcií, združení, organizácií a orgánov do sektora zdravotníctva cez podporu konzultácií a účasti. V tomto rámci sa pozornosť sústreďuje na právo európskeho obyvateľstva na jednoduché, jasné a vedecky podložené informácie o opatreniach na ochranu zdravia a prevenciu chorôb. Jedným z hlavných zámerov portálu je uviesť do povedomia, že ľudia sa spolupodieľajú na zodpovednosti za zlepšovanie svojho zdravia. Zvýšené povedomie o rôznych činnostiach a programoch EÚ v oblasti verejného zdravia umožnia širokej verejnosti prispievať k nim a podporovať ich.

Dostupné informácie
-------------------

Prístup k potrebným informáciám je možný prostredníctvom jednoduchej štruktúry, ktorá predstavuje zdravotné aspekty s dosahom na jednotlivcov a ich prostredie.
Každá téma je prepojená s príbuznými vedľajšími témami, kde sa nachádza ucelený súbor informácií a odkazov na politiky a činnosti v Európskej únii. Vnútroštátne politiky na jednotlivé témy možno nájsť v časti venovanej členským štátom. V osobitnej časti sú informácie o príspevkoch európskych mimovládnych organizácií a medzinárodných organizácií k rozvoju verejného zdravia. V niektorých prípadoch vedú na stránku o žiadanej problematike viacvrstvové odkazy.
Časti o novinkách, hlavných aktuálnych udalostiach Európy a tlačových správach umožňujú získať aktuálne informácie a zapojiť sa do významných rozhodnutí a udalostí v oblasti zdravotníctva na vnútroštátnej, cezhraničnej a medzinárodnej úrovni.
Portál zároveň sprístupňuje legislatívne akty prijaté inštitúciami Spoločenstva a publikácie EÚ s cieľom poskytnúť jednoduchý prístup k cieľom Európskej únie a prostriedkom použitým na ich dosiahnutie.

Referencie
----------

1. ↑

Externé odkazy
--------------

* Portál EÚ pre zdravie
**Poruchy myelinizácie** sú rozsiahlou skupinou vrodených a získaných chorôb, ktorých podstatou je oneskorená alebo narušená myelinizácia v rámci embryonálneho a skorého postnatálneho vývinu mozgu. Myelinizácia je energeticky vysoko náročný proces a preto mozgová hypoxia (nedostastok kyslíka v mozgu) postihuje najmä tie štruktúry kde myelinizácia prebieha najintenzívnejšie.

Základnou diagnostickou zobrazovacou metódou porúch myelinizácie je magnetická rezonancia. Nemyelinizovaná biela hmota totiž obsahuje väčšie množstvo vody a menšie množstvo lipidov v porovnaní s myelinizovanou, čo umožňuje ich vzájomné odlíšenie (nemyelinizovaná biela hmota má vyššiu signálovú intenzitu v T2 vážení a nižšiu v T1 vážení ako myelinizovaná). Vo veku do 2 rokov života je ideálnou zobrazovacou sekvenciou IR (T1 vážený obraz), neskôr sekvencia FLAIR (T2 vážený obraz).
Posúdenie nie je jednoduché, a to najmä v prípade vyjadrenia sa k oneskoreniu fyziologickej myelinizácie - tento proces je totiž prirodzene variabilný a niekedy je potrebné sledovanie zmien v dlhšom časovom období na potvrdenie alebo vylúčenie poruchy. Orientačne by mal stav myelinizácie v T1 vážení v prvom roku života a v T2 vážení v druhom roku života zodpovedať obrazu dospelého mozgu.
**Argios** (starogr. *Ἄργιος* – *Argios*) je v gréckej mytológii syn egyptského kráľa Aigypta a jeho fenickej manželky.

Argios bol jedným z päťdesiatich synov egyptského kráľa Aigypta. Jeho otec sa rozhodol, že svojich synov ožení s päťdesiatimi dcérami svojho brata Danaa, ktorý bol kráľ susednej Líbye. Keďže Danaos s týmto rozhodnutím nesúhlasil, Aigyptos mu vypovedal vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.

Argiovi potom za manželku vybrali Euippu, dcéru Danaa a jeho manželky z Aithiopie. Danaos, ktorý sa s tým ešte stále nevedel zmieriť, svojim dcéram následne prikázal, aby manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem najmladšej Hyperméstry, príkaz otca splnili všetky a po smrti si v podsvetí vyslúžili od bohov večný trest nalievať do deravého džbána vodu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Pacificus Maximus, *Hecatelegium*, *Filios Aegypti* 3.
2. 1 2 3 4  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,1,5.
3. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 32.
4. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 314.
Mapa japonských provincií so zvýraznenou provinciou Higo
**Provincia Higo** (jap. 肥後国 – Higo no kuni) bola stará japonská provincia na ostrove Kjúšú, na území ktorej sa dnes nachádza prefektúra Kumamoto. Provincia Higo susedila s provinciami Čikugo, Bungo, Hjúga, Ósumi a Sacuma.

Hradné mesto Higo bolo zvyčajne Kumamoto. V období Muromači bol vlastníkom provincie Higo klan Kikuči, ale boli o ňu obraní v období Sengoku a provinciu obsadili susední vládcovia, od klanu Šimazu zo Sacuma až po Hidejošiho Tojotomiho, ktorý napadol Kjúšú a dal Higo svojím vazalom. Prvým bol Narimasa Sasa a posledným Kijomasa Kató. Klanu Kató boli jeho panstvá zanedlho (1632) odobrané a oblasť bola daná klanu Hosokawa.

V období Sengoku bolo Higo najväčším centrom kresťanov v Japonsku a tiež bolo miestom, kde Musaši Mijamoto zostal na pozvanie daimjóv Hosokawa počas kompletovania jeho diela *Kniha piatich kruhov*.

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Higo Province na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

| * z
* d
* u
Bývalé japonské provincie |
| --- |
| 
* Aki
* Awa (Kantó)
* Awa (Šikoku)
* Awadži
* Biččú
* Bingo
* Bizen
* Bungo
* Buzen
* Cušima
* Čikugo
* Čikuzen
* Čišima
* Dewa
* Eččú
* Ečigo
* Ečizen
* Harima
* Hida
* Hidaka
* Higo
* Hitači
* Hizen
* Hjúga
* Hóki
* Iburi
* Iga
* Ijo
* Iki
* Inaba
* Ise
* Išikari
* Iwami
* Izu
* Izumi
* Izumo
* Jamaširo
* Jamato
* Kaga
* Kai
* Kawači
* Kazusa
* Kii
* Kitami
* Kózuke
* Kuširo
* Mikawa
* Mimasaka
* Mino
* Mucu
* Musaši
* Nagato
* Nemuro
* Noto
* Oki
* Ómi
* Ošima
* Ósumi
* Owari
* Sacuma
* Sado
* Sagami
* Sanuki
* Seccu
* Suó
* Suruga
* Šima
* Šimocuke
* Šimósa
* Šinano
* Širibeši
* Tadžima
* Tanba
* Tango
* Tešio
* Tokači
* Tosa
* Tótómi
* Wakasa

 | Vlajka Japonska |