recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Prof. PhDr. **Arne Novák**, vlastným menom **Arnošt František Marie Novák**, (\* 2. marec 1880, Litomyšl – † 26. november 1939, Polička) bol český literárny historik a kritik, bohemista a germanista.

Život
-----

Pochádzal zo siedmich detí stredoškolského učiteľa dr. Jozefa Nováka a spisovateľky Terezy Novákovej. Všetkých šesť jeho súrodencov predčasne zomrelo, väčšinou vo veku mladej dospelosti.

Študoval na gymnáziu v Litomyšli a od roku 1895 v Prahe. Maturoval v roku 1898. V rokoch 1898 až 1902 študoval germanistiku a bohemistiku na Karlovej univerzite. V roku 1901 sa zdržiaval na univerzite v Berlíne.

Pôsobil ako stredoškolský profesor v Prahe a Kutnej Hore.

V roku 1906 sa habilitoval na Karlovej univerzite ako docent nemeckej literatúry a roku 1910 rozšíril svoju habilitáciu aj na dejiny literatúry českej. V roku 1920 sa stal riadnym profesorom českej literatúry na Masarykovej univerzite v Brne. V roku 1921 natrvalo presídlil do Brna. Dvakrát, v rokoch 1938 a 1939, bol zvolený za rektora Masarykovej univerzity. Je po ňom pomenovaná ulica, na ktorej dnes sídli Filozofická fakulta MU.

Od roku 1921 pôsobil ako stály a čelný spolupracovník redakcie Lidových novín. Bol činný aj v časopisoch *Volné směry*, *Pestrý týden*, *Lumír*, *Rozhledy* ai.

Dielo
-----

Bol veľmi vzdelaný. V jeho diele je zrejmý nadhľad, veľký prehľad, ale aj analytické a hodnotiace schopnosti. Jeho názory ovplyvnili jeho učitelia František Xaver Šalda, Jaroslav Vlček a Josef Pekař. Z jeho diela je patrný vplyv pozitivizmu.

* *Přehledné dějiny literatury české* – prvé vydanie v roku 1910 pod názvom *Stručné dějiny literatury české*. Postupne boli rozširované. Naposledy vyšli v roku 1995.
* *Praha barokní* (Zlatoroh, Spolok výtvarných umelcov Mánes 1915) – eseje o pražskej barokovej architektúre
* *Kritika literární* (1916 a 1925) – teoretický výklad postupov literárnej kritiky
* *Zvony domova* (1916) – state o českých spisovateľoch
* *Duch a národ* (1936)
* *Zvony domova* – eseje
* *Nosiči pochodní* – eseje
* *Literární atlas československý* (2 zväzky, spoluautor)

Monografie:

* *Jan Neruda*
* *Svatopluk Čech*
* *Josef Dobrovský*
* *Viktor Dyk*
* *Josef Pekař*

Referencie
----------

1. ↑  Dopisy spisovatelky Novákové, jíž děti umíraly jedno za druhým, iDNES.cz, 18. 6. 2013

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Arne Novák**

Pozri aj
--------

* Zoznam českých spisovateľov
* Pozitivizmus
* Česká literatúra v rokoch 1900 – 1945

Externé odkazy
--------------

* Arne Novák v Encyklopédii dejín mesta Brna
* Digitálna knižnica Arna Nováka - naskenované voľné knihy
* Arne Novák (1880-1939) - bibliografia

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Arne Novák na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 14408
* BnF: 12707154j
* GND: 118786466
* ISNI: 0000 0001 0900 9261
* LCCN: n50022849
* NK ČR: jk01090346
* SNK: 150417
* VIAF: 51814129
* WorldCat: lccn-n50022849
Sovietska duritka s tureckou kávou
**Duritka** je slangové označenie (najmä kuchynského) predmetu (napr. pohára, nádoby a podobne) vyrobeného zo špeciálneho skla. V užšom zmysle sa takto označujú len poháre vyrobené zo spomínaného skla.

Duritky od roku 1914 do roku 1996 pod značkou Durit vyrábala skláreň Rudolfova huť v Dubí. Pod značkou Durit sa vyrábali poháre, šalátové misy, kávové hrnčeky s podšálkami, sklenené tácky a ďalšie výrobky zo skla. Boli aj rôzne farebné variácie výrobkov.

Sklo
----

Spomínané sklo znáša vyššie teploty, takže sa môže použiť napríklad ako pohár na kávu. Okrem toho sa sklo vyznačuje vysokou pevnosťou, nie je však úplne nerozbitné - môže sa rozbiť pôsobením tlaku, nárazom na hornú hranu a pádom na kamennú podlahu. Jeho črepiny sa trieštia na tisíce kúskov a nebývajú ostrohranné.

Princíp výroby
--------------

Bežné sklenené výrobky je nutné zľahka chladiť, aby nepopraskali. V 19. storočí však prišiel vynález kaleného skla. Prudké ochladenie rozžeravenej sklenenej hmoty dá sklu neobyčajnú pevnosť a to je princíp, na ktorom stojí výroba duritiek.

Spočiatku sklári chladili sklo vodou, neskôr vzduchom. V Tepliciach vymysleli svoj vlastný nápad, ako jediní na svete ochladzovali ešte rozžeravené výlisky v oleji.

Pôvod značky Durit
------------------

Značku Durit si skláreň Rudolfova huť zaregistrovala v júli 1914. Obchodná známka vznikla pravdepodobne podľa hudobnej terminológie, ktorá označuje slovom „Dur" tvrdú stupnicu.

Zdroje
------

1. ↑  duritka. In: ŠALING, Samo; IVANOVÁ-ŠALINGOVÁ, Mária; MANÍKOVÁ, Zuzana. *Veľký slovník cudzích slov*. 2. rev. a dopl. vyd. Veľký Šariš : SAMO-AAMM, 2000. 1328 s. ISBN 80-967524-6-4. S. 298.

* *Duritky: nerozbitné, jen někdy explodují* [online]. iDNES.cz, 2005-06-28, [cit. 2020-01-28]. Dostupné online.
**Goa'uldi** sú fiktívna mimozemská parazitická rasa v sci-fi svete Hviezdna brána. Používajú vyspelé technológie, zväčša ukradnuté iným rasám. Vyhlasujú sa za bohov a vyžadujú uctievanie od ľudí a jaffov. Od začiatku seriálu Hviezdna brána ovládajú Galaxiu. Sú vysoko inteligentní, avšak nemilosrdní, krutí a bezohľadní. Po vniknutí do tela svojho hostiteľa ho dokážu úplne ovládať, pričom neumožňujú hostiteľovi urobiť čokoľvek proti ich vôli. Goa'uldi majú výbornú, genetickú pamäť, pričom si pamätajú všetko od matky, ktorá ich porodila a pri obsadení tela človeka získavajú aj všetky spomienky svojho hostiteľa. S pomocou liečiteľských sarkofágov môže telo človeka a goa'uld v ňom prežívať tisíce rokov. V prípade nebezpečenstva sa rozliční goa'uldi zjednocujú, no väčšinou bojujú navzájom.

Časť Goa'uldov, známa ako Tok'ra, používa rovnaké technológie, no má ľudskejší prístup a strieda ovládania tela pôvodným hostiteľom a parazitom. Za cenu čiastočného ovládania tela získava hostiteľ výborné regeneračné schopnosti, vysokú odolnosť a dlhší život.
Hrob klanu Tojotomi na vrchu Kója

**Hidejori Tojotomi** (jap.:豊臣 秀頼, *Toyotomi Hideyori*), 1593 - 5. jún 1615, bol syn a menovaný následník Hidejošiho Tojotomiho, generála, ktorý prvý zjednotil celé Japonsko. Jeho matka, pani Jodo, bola neter Nobunagu Odu.

Keď Hidejoši zomrel v roku 1598, členovia Rady piatich starších poverení vládnuť miesto Hidejoriho, sa snažili prevážiť moc na svoju stranu. V roku 1600 po svojom víťazstve nad ostatnými v bitke pri Sekigahare, Iejasu Tokugawa získal moc. Hidejori sa oženil so sedemročnou vnučkou Iejasuho, Senhime, aby bolo poistená lojalita ku klanu Tokugawa. Avšak Iejasu stále videl v mladom Hidejorim potencionálne nebezpečenstvo a zaútočil na Hidejoriho sídlo v Osake v zime roku 1614. Útok nebol úspešný, ale Hidejori bol prinútený podpísať prímerie a zbúrať svojej opevnenie na osackom hrade.

V roku 1615, Iejasuho syn Hidetada zrušil prímerie a opäť zaútočil proti Hidejorimu, ktorý začal hĺbiť priekopy okolo osackého hradu, a tak nedodržal prímerie, dohodnuté predchádzajúcu zimu. 5. júna 1615 Hidejori Tojotomi, nevidiac zmysel ďalej sa brániť proti zostupujúcim Tokugawským vojskám, spáchal samovraždu spolu s 30 ďalšími nasledovníkmi v horiacom hrade. Takto skončil klan Tojotomi, ktorý vládol Japonsku 30 rokov a pripravil cestu na 250 rokov pre Tokugawský šógunát.

Hidejoriho syn Kunimacu bol popravený; jeho dcéra bola poslaná do Tókei-dži, kláštora v Kamakure, kde sa neskoršie stala predstavenou Tenšú-ni.

| * z
* d
* u
Významné osobnosti v období Sengoku |
| --- |
| Traja veľkí daimjóvia | 
* Nobunaga Oda
* Hidejoši Tojotomi
* Iejasu Tokugawa

 |
| Ďalší daimjóvia | 
* Nagamasa Azai
* Motočika Čósokabe
* Masamune Date
* Sóun Hódžó
* Udžijasu Hódžó
* Jošimoto Imagawa
* Tošiie Maeda
* Hisahide Macunaga
* Motonari Móri
* Sórin Ótomo
* Dósan Saitó
* Masajuki Sanada
* Jošihisa Šimazu
* Jošihiro Šimazu
* Šingen Takeda
* Kenšin Uesugi
* Kagekacu Uesugi
* Hideie Ukita

 |
| Ďalšie pozoruhodné vojenské individuality | 
* Micuhide Akeči
* Masanori Fukušima
* Kotaró Fúma
* Hanzó Hattori
* Udžimasa Hódžó
* Tadakacu Honda
* Hideaki Kobajakawa
* Kennjo Hongandži
* Naomasa Ii
* Micunari Išida
* Goemon Išikawa
* Kijomasa Kató
* Keidži Maeda
* Kanecugu Naoe
* Nobutada Oda
* Jošitsugu Ótani
* Magoiči Saika
* Nobujuki Sanada
* Jukimura Sanada
* Kacuie Šibata
* Sakon Šima
* Ginčijo Tačibana
* Kacujori Takeda
* Šigeharu Takenaka
* Hidejori Tojotomi
* Kansuke Jamamoto

 |
| Ostatní | 
* Cisár Ógimači
* Gracia Hosokawa
* Komacuhime
* Izumo no Okuni
* Kaihime
* Musaši Mijamoto
* Mori Ranmaru
* Nene
* Nóhime
* Oiči
* Kodžiró Sasaki

 |

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 2305 6024
* LCCN: n82082345
* VIAF: 43185078
* WorldCat: lccn-n82082345
**Arnaldo Tomayo Méndez** (\* 29. január 1942, Guantánamo, Kuba) je bývalý kubánsky kozmonaut, zapojený do programu Interkozmos.

Život
-----

Arnaldo vyrastal na Kube v chudobnej robotníckej rodine. Od svojich 12 rokov si musel zarábať na živobytie sám. Pracoval na plantážach, v stolárskej dielni, čistil topánky a pritom chodil do školy. Vo svojich 17 rokoch zažil kubánsku revolúciu. Vstúpil do Združenia mladých povstalcov, zapojil sa do pracovných brigád. Potom sa dostal k štúdiu na technickom inštitúte a vstúpil do armády. Roku 1961 bol poslaný do Sovietskeho zväzu, aby sa tam stal vojenským letcom. Počas kubánskej krízy absolvoval desiatky hliadkovacích letov. V roku 1969 bol prijatý do vojenskej akadémie generála Antonia Macea. Stal sa náčelníkom štábu a zastával aj ďalšie armádne funkcie. Potom prišlo pozvanie do tímu budúcich kozmonautov. Do ZSSR odletel aj so svojim neskorším náhradníkom José Falconom.

Letu so Sojuzom 38 sa dočkal v septembri 1980. Letel pod sovietskym veliteľom, kozmonautom Romanenkom na orbitálnu stanicu Saľut 6, kde už bol pripojený Sojuz 37. Čakali tu na nich kozmonauti SSSR Popov a Riumin. Celé kvarteto potom týždeň plnilo úlohy (20 vedeckých experimentov) programu Interkozmos pripravené pre túto medzinárodnú posádku. Tamayo-Méndez s Romanenkom potom v lodi Sojuz 38 odleteli na Zem. Po lete výcvikové stredisko opustil. Je ženatý.

Lety do vesmíru
---------------

* Sojuz 38, Sojuz 37 - (18. september 1980 – 26. september 1980)

Zdroje
------

### Literatúra

* *Sto hvězdných kapitánů*, vydalo nakl. Práce r.1982, autor Milan Codr

### Externé odkazy

* 
* 

Autoritné údaje: * LCCN: no2014069444
* VIAF: 309564003
* WorldCat: lccn-no2014069444
Tábor XII pripomína jedno zo zastavení Krížovej cesty k slobode v Jáchymove
**XII** bol pracovný tábor pre väzňov v uránových baniach v komunistickom Česko-Slovensku.

Dejiny tábora
-------------

Tábor bol zriadený v septembri 1951 a zrušený v auguste 1954. Kvôli utajeniu mu bolo pridelené krycie označenie *X*. Tábor XII bol súčasťou systému pracovných táborov v okolí Horného Slavkova, ktoré bolo tretím významným miestom ťažby uránu na území Česko-Slovenska po druhej svetovej vojne. V septembri 1951 bolo v tábore XII držaných 1500 väzňov, v marci 1953 dokonca 1987 väzňov. Veliteľom tábora bol celý čas Jiří Machota.

Poloha tábora XII vyznačená na súčasnej mape mesta
Dňa 15. októbra 1950 na tábore XII došlo k zrejme najkrvavejšiemu úteku väzňov. Z tábora utieklo 11 väzňov. Pri úteku väzni zabili jedného dozorcu. Pri nočnom prenasledovaní bolo zastrelených 5 utečencov: Ferdinand Combel, František Petrů, Jan Úlehla, Vladislav Roubal a Jan Trn; František Čermák bol zastrelený pri pokuse o prechod štátnej hranice a Miroslav Hasil spáchal samovraždu. Väzni Ladislav Plšek s Borisom Volkom boli chytení a v procese „Karolík a spol." odsúdení na trest smrti. V súvislosti s útekom bol k trestu smrti odsúdený tiež dozorca Karolík, ktorý však s útekom nemal nič spoločného. Zo všetkých uniknutých tak prežili len Karel Kukal a Zdeněk Štich. O útekoch z jáchymovských táborov neskôr Kukal napísal knihu *Deset křížů*.

Obete hromadného úteku pripomína symbolický hrob na cintoríne v Hornom Slavkove.

Referencie
----------

1. ↑  TOMEK, Prokop. *Věznice Horní Slavko* [online]. totalita.cz, [cit. 2018-07-31]. Dostupné online.
2. 1 2 3 4 5 6  BURSÍK, Tomáš. Trestanecké pracovní tábory na Hornoslavkovsku. *Paměť a dějiny : revue pro studium totalitních režimů* (Praha: Odbor archiv bezpečnostních složek Ministerstva vnitra České republiky), 2007, roč. 1, čís. 1, s. 162-166. Dostupné online [cit. 2018-07-31]. ISSN 1802-8241.
3. ↑   *Horní Slavkov Symbolický hrob politických vězňů* [online]. Praha: Ústav pro soudobé dějiny AV ČR, [cit. 2017-02-13]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* *Naučná stezka Po stopách uranového dědictví „Uranová Golgota": Tábor XII* [online]. Občanské sdružení Permon Sokolov, [cit. 2017-02-13]. Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku XII (pracovní tábor) na českej Wikipédii.*

Súradnice: 50°08′23″S 12°47′24″V﻿ / ﻿50,139766°S 12,789927°V﻿ / 50.139766; 12.789927


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Český portálHistorický portálPortál vedy o Zemi |
**XTB** je medzinárodná investičná a fintech spoločnosť, ktorá ponúka obchodnú platformu xStation. Platforma poskytuje retailovým obchodníkom okamžitý prístup na globálne trhy a taktiež k stovkám finančných inštrumentov.

Umožňuje obchodovanie CFD na forex, indexy, komodity, kryptomeny a mnohé ďalšie. V ponuke nechýbajú ani skutočné akcie a ETF z celého sveta.

Spoločnosť XTB bola založená v roku 2004 v Poľsku vo Varšave. V roku 2009 sa spoločnosť premenovala a jej názov sa zmenil na XTB Online Trading. Novo od 5. januára 2022 spoločnosť pôsobí pod novým názvom XTB S.A.

V roku 2007 XTB otvorila svoju prvú zahraničnú pobočku v Česku. Počas niekoľkých ďalších rokov boli založené pobočky v Nemecku, Španielsku, Rumunsku, Slovensku, Francúzsku, Portugalsku, Taliansku, Maďarsku, Veľkej Británii, Čile a Dubaji (XTB MENA).

Od mája 2016 je XTB kótovaná na Varšavskej burze cenných papierov. V závislosti od trhu, na ktorom pôsobia, sú subjekty kapitálovej skupiny XTB regulované globálnymi inštitúciami, ako je Financial Conduct Authority (FCA), Cyperská komisia pre cenné papiere a burzy (CySEC), Comisión Nacional del Mercado de Valores, Belize International Financial Services Commission pre služby (IFSC) a Poľský úrad pre finančný dohľad.

V roku 2016 XTB podpísala zmluvu s hollywoodskym hercom Madsom Mikkelsenom, ktorý do spoločnosti vstúpil ako ambasádor značky. V roku 2020 sa novým ambasádorom značky XTB stal futbalový tréner José Mourinho.

Získané ocenenia
----------------

* Forexový broker roka - Invest Cuffs 2021
* Najlepší zákaznícky servis – recenzie ForexBrokers.com 2021
* Najlepší Forexový broker pre Low Cost - Investopedia 2021
* Najlepšie NND Forex Broker - Online Personal Wealth Awards 2021
* Najlepšie mobilné aplikácie na investovanie – Rankia Awards 2020, 2019
Mapa Nemeckého Rakúska; Nemecké Čechy sú na nej vyznačené hnedou.
**Nemecké Čechy** (nem. Deutschböhmen) bola provincia Nemeckého Rakúska v severných a západných Čechách, ktorá vznikla a trvala krátko po prvej svetovej vojne. Rozprestierela sa v tých českých oblastiach, obývaných predovšetkým Nemcami, ktoré nesusedili priamo s vlastným Rakúskom (tie ktoré susedili boli administratívne pripojené priamo k Hornému Rakúsku, viď mapa).

Dňa 28. októbra 1918 bol v Prahe vyhlásený samostatný česko-slovenský štát, čo bolo okrem iného jedným z dôvodov stiahnutia sa rakúskeho cisára Karla I. z vládnych záležitostí dňa 11. novembra 1918. Následne bola dňa 12. novembra 1918 bola vo Viedni vyhlásená republika Nemecké Rakúsko, pohrobok Rakúsko-Uhorska, ktorý sa pokúsil obnoviť rakúsku vládu aspoň nad väčšinovo nemeckými územiami zaniknutého cisárstva. Jednou z provincií tohto novovzniknutého štátu boli aj *Nemecké Čechy*, s hlavným mestom v Liberci (*Reichenberg*). Prvým zemským hajtmanom tohto celku bol rakúsky politik Rafael Pacher, ktorý bol zakrátko, 5. novembra 1918, vystriedaný Rudolfom Lodgmanom von Auen.

Koncom novembra 1918 začali česko-slovenské jednotky ťaženie do vzbúreneckých oblastí, takže už 16. decembra 1918 bol obsadený Liberec a dňa 27. decembra 1918 bolo dobyté posledné veľké vzbúrenecké mesto - Litoměřice. Povstalecká správa utiekla z Liberca cez Drážďany do Viedne. Lodgman von Auen sa ešte zúčastnil v roku rokovaní Saint-Germainskej zmluve, ktorá ale potvrdila príslušnosť Nemeckých Čiech k Česko-Slovensku.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Německé Čechy na českej Wikipédii.*
**Uhliarsky potok** je potok na Hornom Pohroní, v severovýchodnej časti okresu Banská Bystrica. Je to ľavostranný prítok Moštenického potoka, meria 6,7 km a je tokom IV. rádu.

Priebeh toku
------------

Pramení v Starohorských vrchoch na juhozápadnom svahu Kečky (1 225,3 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 1 110 m n. m. Od prameňa tečie najprv juhovýchodným smerom, sprava priberá prítok z juhozápadného úpätia Vlačuhova (1 034,3 m n. m.), stáča sa na východ a preteká dolinou Šponga. Zľava priberá prítok (623,6 m n. m.) z juhovýchodného svahu Kečky, preteká rekreačnou osadou Kyslá a priberá ľavostranný prítok spod Handliarky (1 211 m n. m.). Ďalej pokračuje juhojuhovýchodným smerom cez Uhliarsku dolinu, v hornej časti zľava priberá Zubovú. V dolnej časti sa oblúkom stáča na juhojuhozápad, preteká obcou Moštenica, zľava priberá krátky prítok spod Prašnice (698,2 m n. m.) a priamo v centre obce ústi v nadmorskej výške okolo 450 m n. m. do Moštenického potoka.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-06-26]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-06-26]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Hrona (od Čierneho Hrona po Bystricu) |
| --- |
| 
* Borovský potok
* Brezový potok
* **Brusnianka**
* Bukovec
* Bystré
* **Bystrianka**
* **Bystrica**
* Čelno
* Driekyňa
* Gregorov potok
* Hlboký potok
* Hnusné
* **Hutná**
* Istebník
* **Jasenský potok**
* Kostolný potok
* Lukáčovský potok
* **Ľupčica**
* Malé Čelno
* Malé Plavno
* Moštenický potok
* Môlčanský potok
* Nemčiansky potok
* Oselné
* Plavno
* Prostredná
* Ráztocký potok
* Revištský potok
* Richtárovo
* **Selčiansky potok**
* Slobodný potok
* **Sopotnica**
* Staré uhlisko
* Uhliarsky potok
* **Vajskovský potok**
* Vážna
* Veľký Grapeľ
* Vlčí potok
* Vôdka
* Zahruškový potok
* Záhradná
* Zubová

 |
**Vírové prúdenie** alebo **vírivé prúdenie** môže byť:

* v dynamike tekutín: prúdenie s nenulovým vírom rýchlosti (vorticitou) v celej sledovanej oblasti, pozri vírivé prúdenie (mechanika tekutín)
* v dynamickej meteorológii: prúdenie s nenulovou relatívnou vorticitou, pozri vírivé prúdenie (dynamická meteorológia)
* neodborne: prúdenie tvoriace vír, vírenie

**Vírové prúdenie** môže byť v meteorológii aj prúdenie vzduchu v horskej oblasti, ktoré je viazané na vrstvu vzduchu s rastúcou rýchlosťou vetra s výškou (rýchlosť pritom obyčajne neprevyšuje 10 m/s a v úrovni horského hrebeňa sa ustaľuje, pozri vírové prúdenie (horská oblasť)

Poznámka
--------

V knihe Milana Triznu *Klimageografia a hydrogeografia* (Geo-grafika, 2004) je termín vírové prúdenie použitý (pravdepodobne) ako synonymum víru v atmosfére. Vyplýva to z kontextu, priama definícia v texte uvedená nie je.

Referencie
----------

1. 1 2  proudění vírové. In: SOBÍŠEK, Bořivoj, a kol. *Meteorologický slovník výkladový & terminologický*. 1. vyd. Praha : Ministerstvo životního prostředí České republiky, 1993. 594 s. ISBN 80-85368-45-5. S. 248.
2. ↑  vírivý in: *Krátky slovník slovenského jazyka*, 2003; vířivý in: *Slovník spisovného jazyka českého*, 1989

Pozri aj
--------

* vírivý prúd

Symbol rozcestiaSymbol rozcestia

*Toto je rozlišovacia stránka. Obsahuje rozličné významy uvedeného hesla.*

Ak ste sa sem dostali cez odkaz v článku, prosím, vráťte sa a opravte ho tak, aby odkazoval priamo na najvhodnejší význam.
**Eklekticizmus** (z starogr. eklegein – vyberať) alebo **eklektizmus** alebo **eklektická škola** je postup vytvárania filozofického výkladu sveta na základe preberania riešení jednotlivých problémov a tém z rozmanitých filozofických systémov.

Ako škola antickej filozofie sa eklekticizmus začal šíriť v období helenistickej filozofie v 2. storočí pred Kr. Najväčšie rozšírenie dosiahol v 1. storočí pred Kr. – 2. storočí, t. j. v období, keď nevznikali nijaké filozofické systémy. (V 3. storočí boli všetky staré smery a s nimi aj eklekticizmus zatlačené novoplatonizmom.) Veľmi silno prispel k rozšíreniu eklekticizmu Karneadov skepticizmus, z ktorého vyplývalo, že každý si môže vyberať to, čo považuje za teoreticky pravdepodobné a prakticky užitočné.

V 1. stor. pred Kr. sa prejavovala tendencia zdôrazňovať skôr zhody ako rozdiely medzi filozofickými školami (pozri: Akadémia). V etike dospelo stieranie rozdielov tak ďaleko, že sa dá ťažko rozoznať, či napr. Horatiov ideál mudrca je viac stoický alebo epikurovský.

Typickými predstaviteľmi antického eklekticizmu boli: Antiochos z Askalónu, ktorý podľa antického svedectva previedol stou do Akadémie, Cicero, Marcus Terentius Varro Reatinus, Favorinus z Arelaty, Plutarchos.

Pozri aj
--------

* eklekticizmus (umenie)
**A90 - A99: VÍRUSOVÉ HORÚČKY A VÍRUSOVÉ HEMORAGICKÉ HORÚČKY PRENÁŠANÉ ČLÁNKONOŽCAMI** patria do I.kapitoly MKCH-10 - Infekčné a parazitárne choroby (MKCH-10, A00 - B99).

**A90 - HORÚČKA DENGUE (KLASICKÁ DENGUE)**

Nezahŕňa hemoragickú horúčku dengue (A91).

**A91 - HEMORAGICKÁ HORÚČKA DENGUE**

**A92 - INÉ VÍRUSOVÉ HORÚČKY PRENÁŠANÉ KOMÁRMI**

Nezahŕňa chorobu Ross River (B33.1).

A92.0 - Vírusová choroba Chikungunya

Hemoragická horúčka Chikungunya
A92.1 - Horúčka O’nyong-nyong
  
A92.2 - Venezuelská horúčka koní

Venezuelská konská
encefalitída
encefalomyelitická vírusová choroba
A92.3 - Horúčka Západného Nílu
  
A92.4 - Horúčka Riftského údolia
  
A92.8 - Iné špecifikované komármi prenášané vírusové horúčky
  
A92.9 - Nešpecifikovaná komármi prenášaná vírusová horúčka

**A93 - INÉ VÍRUSOVÉ HORÚČKY PRENÁŠANÉ ČLÁNKONOŽCAMI NEZATRIEDENÉ INDE**

A93.0 - Choroba vyvolaná vírusom Oropouche

Horúčka Oropouche
A93.1 - Horúčka prenášaná piesočnými muchami (sandfly fever)

Horúčka papatači
Horúčka flebotomus
A93.2 - Koloradská kliešťová horúčka
  
A93.8 - Iné špecifikované vírusové horúčky prenášané článkonožcami

Choroba vírusom Piry
Choroba vírusom vezikulárnej stomatitídy [horúčka Indiany]
**A94 - NEŠPECIFIKOVANÉ VÍRUSOVÉ HORÚČKY PRENÁŠANÉ ČLÁNKONOŽCAMI**

Arbovírusová horúčka NS
  
Arbovírusová infekcia NS

**A95 - ŽLTÁ ZIMNICA**

A95.0 - Lesná žltá zimnica

Žltá zimnica džungle
A95.1 - Mestská žltá zimnica
  
A95.9 - Nešpecifikovaná žltá zimnica

**A96 - ARENAVÍRUSOVÁ HEMORAGICKÁ HORÚČKA**

A96.0 - Juninská hemoragická horúčka

Argentínska hemoragická horúčka
A96.1 - Machupská hemoragická horúčka

Bolívijská hemoragická horúčka
A96.2 - Horúčka Lassa
  
A96.8 - Iné arenavírusové hemoragické horúčky
  
A96.9 - Nešpecifikované arenavírusové hemoragické horúčky

**A98 - INÉ VÍRUSOVÉ HEMORAGICKÉ HORÚČKY NEZATRIEDENÉ INDE**

Nezahŕňa hemoragickú horúčku Chikungunya (A92.0) a hemoragickú horúčku dengue (A91).

A98.0 - Krymsko-konžská hemoragická horúčka

Hemoragická horúčka Strednej Ázie
A98.1 - Omská hemoragická horúčka
  
A98.2 - Horúčka Kyasanurského lesa
  
A98.3 - Choroba vyvolaná Marburgským vírusom
  
A98.4 - Choroba vyvolaná vírusom Ebola
  
A98.5 - Hemoragická horúčka s renálnym syndrómom

Hemoragická horúčka
epidemická
kórejská
ruská
Choroba vírusom Hantaan
Epidemická nefropatia
A98.8 - Iné špecifikované vírusové hemoragické horúčky

**A99 - NEŠPECIFIKOVANÉ VÍRUSOVÉ HEMORAGICKÉ HORÚČKY**

Zdroj
-----

* Národné centrum zdravotníckych informácií
Vybrúsený ametrín
**Ametrín** (spojenie slov ametyst a citrín), tiež známy ako **trystín** alebo jeho obchodným názvom ako *bolivianit*, je prírodný polodrahokam, prirodzene sa vyskytujúca odroda kremeňa. Je to zmes ametystu a citrínu so zónami fialovej a žltej, alebo oranžovej.

Vlastnosti
----------

Tvrdosť ametrínu podľa Mohsovej stupnice je 7. Sfarbenie kryštalických kremeňov závisí od teploty pri kryštalizácii a je spôsobené rôznym stupňom oxidácie železa. Zaujímavé sfarbenie ametrínu svedčí o tom, že teplota nebola rovnaká. Umelé ametríny sa tiež vyrábajú tepelným spracovaním ametystu, napríklad žlto-zelené alebo zlato-modré ametríny sa v prírode nevyskytujú.

Výskyt
------

Takmer všetky komerčne dostupné ametríny sa ťažia len v Bolívii, nachádza sa však aj v Brazílii a v Indii. Najväčším náleziskom ametrínu je baňa Anahi v Bolívií. Výrazne lacnejšie ametríny pochádzajú z Ruska. Od roku 1994 ruské laboratóriá zdokonalili priemyselnú výrobu dvojfarebných kryštálov kremeňa, ktoré sa neskôr ožarujú, aby vynikli typické ametrínové farby.

Ezoterika
---------

Ametrín účinne kombinuje vlastnosti ametystu a citrínu, kameň s harmonickým vplyvom na dušu. Účinkuje rýchlo a silno. Zvlášť užitočný je v prípade dlhodobých chorôb, pretože umožňuje odhaliť príčiny nerovnováhy.

Objavenie
---------

Do Európy ametrín priniesol v 17. storočí vtedajší španielsky conquistador. Ako svadobný dar dostal ametrínový drahokam, keď si bral za ženu princeznú Anahi z miestneho kmeňa.

Pozri aj
--------

* Ametyst
* Citrín
* Kremeň

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ametrín**

Externé odkazy
--------------

* 
* 
* 


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vedy o Zemi |
**Beata Maria Szydłová**, (poľ. *Beata Maria Szydło*, rodným menom **Beata Maria Kusińska** (\* 15. apríl 1963, Osvienčim, Poľsko)) je poľská politička a etnografka, od novembra 2015 do decembra 2017 predsedníčka vlády Poľska, keď ako líderka doviedla Právo a spravodlivosť k víťazstvu v októbrových parlamentných voľbách 2015. Od roku 2005 je poslankyňou Sejmu za volebný obvod Chrzanów.

Počas jarných prezidentských volieb 2015 pôsobila ako predsedníčka volebnej komisie Andrzeja Dudu. Jarosław Kaczyński ju nominoval za kandidátku PiS na úrad predsedníčky vlády.

Osobný život
------------

Beata Szydłová vyštudovala etnografiu na Jagelovskej univerzite v Krakove. V rokoch 1989-1995 bola doktorandom na Fakulte filozofie a histórie tej istej univerzity. V roku 1997 absolvovala postgraduálny kurz pre kultúrny manažment na Warsaw Business School a roku 2001 na Vysokej škole ekonomickej v Krakove.

V rokoch 1987-1995 bola zamestnaná ako asistent v Historickom múzeu v Krakove, potom bola vedúca oddelenia v Kultúrnom centre v Libiążi v Malopoľskom vojvodstve. V období 1998-2005 bola starostkou mesta Brzeszcze. V roku 2004 tu bola podpredsedníčkou zboru dobrovoľných hasičov v obci Brzeszcze.

Od roku 2005 je členkou strany Právo a spravodlivosť (PiS) a bola zvolená do poľského Sejmu v 5. volebnom období, a to s najvyšším počtom hlasov vo volebnom okrsku Chrzanów. Udržala svoj mandát aj v 6. a 7. volebnom období Sejmu. Od 24. júla 2010 je podpredsedníčkou PiS. Od septembra 2014 je na pozícii pokladníka strany.

Počas prezidentských volieb v Poľsku v roku 2015 bola vedúcou volebného štábu víťazného kandidáta na prezidentský úrad Andrzeja Dudu. Dňa 20. júna 2015 ju Jarosław Kaczyński navrhol za stranícku kandidátku do úradu premiérky pre nadchádzajúce parlamentné voľby, konané v októbri toho istého roku. Po ich víťazstve vystriedala na poste premiérky Ewu Kopaczovú, volebnú líderku druhej v poradí Občianskej platformy. Stala sa tak treťou ženou v tomto úrade.

Od roku 1987 je vydatá za Edwarda Szydła, s ktorým má synov Tymoteusza a Blažeja.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Beata Szydłová**


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Politický portál |

Externé odkazy
--------------

* Biografia Beaty Szydłovej

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Beata Szydłová na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 110571392X
* VIAF: 313026418
**School of the Air** je všeobecný termín pre korešpondenčné školy, ktoré zabezpečujú primárne a rané stredoškolské vzdelávanie detí v odľahlej Austrálii, kde niektoré alebo všetky triedy boli tradične vykonávané rozhlasom, aj keď dnes je to nahradené internetovými technológiami. V týchto oblastiach je populácia v školskom veku príliš malá, aby bola bežná škola životaschopná.

História
--------

Prvé hodiny *School of the Air* boli oficiálne odoslané z Royal Flying Doctor Service v Alice Springs 8. júna 1951. Služba oslávila svoj 50. jubilejný deň 9. mája 2001, pred skutočným jubileom 8. júna. Každý štát Austrálie, ktorý využíva tento spôsob školenia, má dobre zdokumentované kontroly a prehľady služby.

Metóda
------

K dispozícii sú *School of the Air* vo všetkých štátoch okrem Tasmánie.

Školské kurzy boli od roku 2003 do roku 2009 prevádzkované prostredníctvom rádioprijímača, po ktorom väčšina škôl prešla na bezdrôtové internetové technológie, aby poskytli lekcie, ktoré zahŕňajú živé jednosmerné video kanály a jasný obojsmerný zvuk.

Každý študent má priamy kontakt s učiteľom v hlavnom vnútrozemskom meste, ako je Broken Hill, Alice Springs alebo Meekatharra. Každý študent zvyčajne trávi jednu hodinu denne, pričom od učiteľa absolvuje skupinové alebo individuálne lekcie a zvyšok dňa pracuje prostredníctvom priradených materiálov s rodičom, starším súrodencom alebo najatým tútorom v domácnosti.

Tradične študenti dostali svoje materiály a vrátili svoju písomnú prácu a projekty do centra svojich stredísk buď prostredníctvom služby Royal Flying Doctor Service, alebo prostredníctvom poštových služieb. Rozšírenie internetových služieb do vnútrozemia teraz však umožňuje rýchlejšie preskúmanie domácich prác každého dieťa.

Keďže deti sú v izolovaných situáciách, *School of the Air* je často prvou šancou na socializáciu s deťmi mimo ich najbližšej rodiny. Toto je doplnené o 3 alebo 4 výročné stretnutia, kde deti cestujú do školy, aby strávili jeden týždeň so svojimi učiteľmi a spolužiakmi.

Štúdie ukázali, že takéto vzdelávanie má paritu, ak nie vyššiu úroveň ako tradičné metódy školskej dochádzky.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku School of the Air na anglickej Wikipédii.*
**Štefan Múčka** (\* 15. január 1939, Bratislava – † 2. október 1978, tamtiež) bol slovenský pedagóg a fyzik.

Narodil sa 15. januára 1939 v Bratislave.

Po skončení štúdia fyziky a chémie na Vysokej škole pedagogickej v Bratislave a skončení základnej vojenskej služby začal vyučovať fyziku na SVŠ Bratislava, Vazovova 4.
V roku 1968 prešiel na SVŠ, ul. I. Horvátha 14. Tu vykonával súvislú pedagogickú prax poslucháčov PvF UK. Po niekoľko rokov viedol inštruktáže učiteľov k riešeniu úloh FO. Od r. 1975 vykonával funkciu zástupcu riaditeľa školy. V tejto funkcii sa na Gymnáziu, ul. I. Horvátha, veľmi zaslúžil o vybudovanie odbornej učebne fyziky. Gymnázium disponovalo najlepším vybavením učebnými pomôckami spomedzi všetkých bratislavských gymnázií.

Zomrel 2. októbra 1978 v Bratislave.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.
**Štefan Miklánek** (\* 21. február 1921, Dolné Srnie – † 28. november 2014, Poprad) bol slovenský vojnový veterán.

Život
-----

Štefan Miklánek sa narodil 21. februára 1921 v Dolnom Srní v roľníckej rodine. Otec Juraj Miklánek (1881 – 1954) a matka Anna, rodená Hargašová (1891 – 1960). Mal 2 sestry a 2 bratov. Ľudovú školu navštevoval v rodisku. Jeho učiteľkou bola spisovateľka a prekladateľka Mária Rázusová-Martáková. Meštiansku školu navštevoval v Novom Meste nad Váhom. Po jej skončení krátku dobu pracoval na okresnom úrade v Novom Meste nad Váhom. V roku 1939 opustil svoju vlasť. Nelegálne prešiel hranicu do Maďarska a do Rumunska. Po demobilizácii v roku 1945 odišiel z vojska a zamestnal sa na letisku Praha – Ruzyně. Neskoršie pracoval aj na letiskách Karlove Vary, Ostrava, Bratislava a Poprad. Krátku dobu pracoval aj vo Vagónke Poprad. S manželkou Annou, jednou z prvých pilotiek v Československu, vychovali syna Štefana a dcéru Annu. Pocítili aj krutosť vtedajšieho politického režimu, kedy obaja prišli o zamestnanie. Aj napriek tomu popri zamestnaní vyštudoval strednú priemyselnú školu elektrotechnickú a štúdium anglického jazyka ukončil štátnou skúškou. V roku 2009 sa v Bratislave stretol s Alžbetou II. kráľovnou Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Slobodného Írska prítomní boli aj jej manžel Philip a princ Charles.

Druhá svetová vojna
-------------------

Po plavbe loďou z Konstance, cez Blízky východ a Stredozemné more dorazil do Marseille. Vo Francúzsku sa prihlásil k formujúcim sa československým jednotkám. Po absolvovaní vojenského výcviku temer 18-ročný odchádza na francúzsko-nemecký front. Po kapitulácii Francúzska sa 7. júna 1940 prepravil cez Gibraltár a Biskajský záliv do Liverpoolu v Spojenom kráľovstve. V mestečku Cholmondeley podstupuje výcvik v novotvoriacej sa československej vojenskej jednotke. Po ukončení výcviku bol zaradený na pozíciu rádiotelegrafistu a stal sa zástupcom veliteľa tanku typu Sherman M-4 aby sa v deň „D - 6. júna 1944" vylodil na plážach Normandie. Bojoval v radoch americkej armády v bitke o francúzske Falaise, Dunkerque, a so svojou jednotkou sa zúčastnil aj na vytláčaní Nemcov z Belgicka. Počas bojov bol viackrát zranený. Koniec Druhej svetovej vojny ho zastihol v západných Čechách. Dosiahol hodnosť seržanta americkej armády.

Vyznamenania
------------

* Československá medaila za chrabrosť
* Rad čestnej légie, V. trieda – Rytier, udelené roku 2004
* Rytier Národného radu za zásluhy
* Medailu prezidenta Slovenskej republiky, udelená roku 2004.
* Nadporučík v zálohe Ozbrojených síl SR

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5
2. ↑

Externé odkazy
--------------

* 
* 
*
**Štefan Matej Padlička** (\* 12. október 1867, Pohronská Polhora – † 31. január 1940, Brezno) bol slovenský sochár.

Rodina
------

* otec Matej Padlička
* matka Barbora Halászová
* manželka Pavla Mária rod. Sprengerová

Životopis
---------

R. 1892 dostal štipendium od Obchodnej a priemyselnej komory v Banskej Bystrici a študoval na Magyar királyi iparművész eti iskola v Budapešti. Po skončení umeleckých štúdií sa usadil v Budapešti, neskôr sa presťahoval do Brezna. Väčšinu prác robil pre poľnohospodárske múzeum v Budapešti. Vytváral modely domáceho i južného ovocia, zeleniny a húb a reliéfy plodov s konármi a listami. Robil aj modely domácich zvierat, v práci na modeloch pokračoval aj v Brezne. Autor soc. motivovaných realistických plastík a drobných komorných kompozícií. Jeho diela sú zastúpené v zbierkach v Bratislave.

Ocenenie
--------

* Roku 1900 dostal kráľovské pochvalné uznanie so striebornou a bronzovou medailou, 1903 striebornú medailu na výstave
* záhradníckeho spolku, diplom na výstave v Paríži, 1904 striebornú medailu na ovocinárskej výstave vc Budapešti

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike riadok 115 - evanjelická cirkev v Brezne; pokrstený ako Štefan Matěj Padlička

Autoritné údaje: * Web umenia: 7547
schránky dierkavcov
**Dierkavce** (iné názvy: **dierkovce**, zriedkavo **foraminifery**; lat. *Foraminifera, Foraminiferida*) sú taxón (často klasifikovaný ako rad a podobne) prvokov. Predstavujú ho hlavne mikroskopické morské živočíchy. Niektoré dierkavce sú však veľké a viditeľné voľným okom.

Prvé nálezy dierkavcov dokumentoval Robert Hook v roku 1665. Taxón Foraminifera prvýkrát opísal a systematicky ho zatriedil Alcide d'Orbigny v roku 1826.

Jednobunkovú alebo viacbunkovú schránku z rozličného materiálu vypĺňa protoplazma, ktorá z nej čiastočne vystupuje ústím alebo drobnými pórmi. Dierkavce sa vyskytujú od prvohôr dodnes. Mnohé rody sa v určitých obdobiach mimoriadne rozšírili, ich schránky mali podiel na tvorbe hornín (rod Fusulina v karbóne, Discocyclina a numulity v paleogéne). Na niektorých skupinách dierkavcov je založená jemná stratigrafia druhohôr (napr. rody Globotruncana, Orbitoides) a treťohôr (numulity, Miogypsina, Globorotalia), viaceré rody žijú v dnešných moriach (rod Globigerina).

Referencie
----------

1. ↑  SARASWATI, Pratul Kumar. *Foraminiferal Micropaleontology for Understanding Earth's History*. [s.l.] : Elsevier Science, 2021. 340 s. ISBN 978-0-12-823957-5.

Iné projekty
------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Biologický portálPortál vedy o Zemi |

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dierkavce**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Dierkavce**

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Volutové konzoly
**Volúta** (latinsky *volutum* = zvinutý) je špirálovitý motív rôznych sústav výzdoby. Tento motív je v architektúre využívaný od praveku v mnohých rôznych formách, polohách a spôsoboch umiestnenia. Najčastejšie sa využíval v zostave hlavíc, palmiet a ánt v iónskom stĺpovom slohu a korintskom stĺpovom slohu a v zostave volútového štítu.

Využitie volút v jednotlivých slohoch
-------------------------------------

### Iónsky stĺpový sloh (antika)

Volúta je charakteristickým prvkom hlavíc stĺpov tohto slohu.

### Korintský stĺpový sloh (antika)

Volúty sú súčasťou zložitých hlavíc stĺpov tohto slohu. Voluty tvoria na týchto hlaviciach najmä rohové články zvinujúce sa pod doskou abakusu, k týmto štyrom rohovým volútam pristupujú často ďalšie vrazené volúty.

### Volutový ornament (neskorá renesancia)

Objavuje sa vo vrcholnej renesancii od polovice 16. storočia (po roku 1570) v nizozemskom a nemeckom manierizme (Florisov štýl) na fasádach radníc meštianskych domov v oblasti rieky Vezery (odtiaľ *vezerská renesancia*).

### Volútový štít (renesancia, barok)

Dynamický domový štít, typický pre obdobie baroka a rokoka. Volúty sa tu využívali na vyriešenie prechodu medzi zvislými a vodorovnými časťami stavby.

Volúty v svetovej architektúre
------------------------------

* Antefixy s volutovými palmetami, Afganistan, 2. stol. pr. n. l.
* Hlavice iónskeho stĺpu Erechtheionu na Akropoli v Aténach
* Voluty na hlavici korintského stĺpu, agora v Aténach
* Bohato ornamentovaná voluta v záklenku Titovho oblúku v Ríme
* Volutové konzoly, Tabularium, Rím
* Využitie volutového ornamentu, štít zámku Libenstein v Sasku, 1590
* Detail volutového štítu radnice v Braunschweigu, 1591
* Kostol Il Gesu, rím - použitie voluty k spojeniu zvislej a vodorovnej časti priečelia
* Krzeszów, Poľsko - volutové helmice kostolných veží
* Radnica v Litoměřiciach s volutovým štítom
* Volutový štít radnice vo Vrchlabí
* Volutová rímsa domu v Olomouci

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Voluta na českej Wikipédii.*
**Harry Nelson Pillsbury** (\* 5. december 1872, Somerville, Massachusetts, USA – † 17. jún 1906, Philadelphia, Pensylvánia, USA) bol americký šachový veľmajster, jeden z najlepších svetových hráčov na prelome 19. a 20. storočia.

So šachom sa zoznámil až v 16tich rokoch, jeho výkonnosť však rýchlo rástla. Presadzoval sa hlavne útočnou a kombinačnou hrou. Mal skvelú pamäť. Často hrával simultánky "naslepo". V Moskve 1902 hral naslepo proti 22 hráčom s výsledkom +17, =4, -1, čo bol vtedy svetový rekord. Inokedy hral naslepo zároveň šachové aj whistové partie.

V roku 1893 sa presťahoval do New Yorku a stal sa šachovým profesionálom. V tomto roku štartoval na dvoch turnajoch. Jeden vyhral, v druhom skončil 7. V Buffale 1894 skončil 2. a v New Yorku 5.-6. Vďaka dobrým výsledkom bol pozvaný na turnaj do Hastingsu 1895. V najsilnejšej konkurencii turnaj senzačne vyhral. Potom sa zúčastnil šesťkolového turnaja 4 veľmajstrov v Petrohrade 1895/96. Po polovici turnaja viedol(dvakrát porazil majstra sveta Emanuela Laskera), ale v druhej polovici úplne odpadol a nakoniec skončil až tretí.

V Budapešti 1896 bol 3. V Norimbergu 1896 3.-4. V roku 1897 vyhral zápas o titul majstra USA nad *J. W. Showalterom* 12½:8½(11:7, =3). O rok neskôr titul proti tomu istému hráčovi obhájil po výsledku 8:4(7:3, =2).

Na turnaji vo Viedni 1898 sa delil o prvé miesto s Tarraschom, dodatkový zápas o prvenstvo však prehral 1½:2½. V Londýne 1899 bol 2.-4. v Mníchove 1900 1.-3. v Paríži 1900 2. vyhral v Buffale 1901, v Hannoveri 1902 bol 2. v Monte Carlo 1902 bol 2.-3. o rok neskôr 3. Na gambitovom turnaji vo Viedni 1903 skončil 4. Na svojom poslednom turnaji v Cambridge Springs 1904 bol až 8.-9. ale v partii porazil majstra sveta Laskera.

Harry Nelson Pillsbury zomrel po ťažkej chorobe vo veku iba 33 rokov.

* **Pillsbury - Lasker**
* Cambridge Springs 1904
* Dámsky gambit, D50
* 1. d4 d5
* 2. c4 e6
* 3. Jc3 Jf6
* 4. Jf3 c5
* 5. Sg5 cxd4
* 6. Dxd4 Jc6
* 7. Sxf6 gxf6
* 8. Dh4 dxc4
* 9. Vd1 Sd7
* 10. e3 Je5
* 11. Jxe5 fxe5
* 12. Dxc4 Db6
* 13. Se2 Dxb2
* 14. O-O Vc8
* 15. Dd3 Vc7
* 16. Je4 Se7
* 17. Jd6+ Kf8
* 18. Jc4 Db5
* 19. f4 exf4
* 20. Dd4 f6
* 21. Dxf4 Dc5
* 22. Je5 Se8
* 23. Jg4 f5
* 24. Dh6+ Kf7
* 25. Sc4 Rc6
* 26. Vxf5+ Dxf5
* 27. Vf1 Dxf1+
* 28. Kxf1 Sd7
* 29. Dh5+ Kg8
* 30. Je5 Čierny sa vzdal.

Autoritné údaje: * GND: 118594389
* ISNI: 0000 0000 6318 0038
* LCCN: no96041272
* VIAF: 268149106368868492857
* WorldCat: lccn-no96041272
Súradnice: 42°01′06″S 23°40′11″V﻿ / ﻿42,018333°S 23,669722°V﻿ / 42.018333; 23.669722

**Jakoruda** (bulh. Якоруда) je mesto v juhozápadnom Bulharsku, ktoré sa nachádza v Blagoevgradskej oblasti. Je centrom rovnomenného okresu.

Geografia
---------

Jakoruda je malé horské mesto v severovýchodnej časti Blagoevgradskej oblasti. Leží vo vysokej nadmorskej výške medzi pohoriami Rila a Rodopy na hornom toku rieky Mesta.

História mesta
--------------

Okolie mesta bolo osídlené už v dávnych dobách čomu napovedajú aj zvyšky bývalej rímskej cesty ktorá spájala Plovdiv a dolinu Marice s jednou z najdôležitejších rímskych ciest (Via Egnatia). Meno Jakoruda je prvýkrát spomenuté v poverovacej listine sultána Bajazída I. ktorou menoval veľkého vezíra Gaazi Kara Mustafu správcom a vládcom celej oblasti pohoria Rila, kam sa rátala aj Jakoruda. Najväčší rozmach a prisťahovaleckú vlnu mesto zažilo počas bulharského národného obrodenia na začiatku 19. storočia. Väčšina obyvateľov mesta sa v tej dobe venovala chovu dobytka a výrobe dechtu. Veľký počet obyvateľov Jakorudy sa zúčastnilo Aprílového povstania ako aj iných udalostí národnooslobodzovacieho boja. Mesto ostalo pod tureckou správou aj po oslobodení Bulharska a slobodu získalo až na začiatku Prvej balkánskej vojny v roku 1912.

Pamiatky
--------

Jakoruda nie je bohatá na kultúrne pamiatky, ale nachádza sa tu niekoľko stavieb, ktoré vznikli v období národného obrodenia. Najvýznamnejšou pamiatkou mesta je chrám svätých Cyrila a Metoda.

Jakoruda je jeden z východzích bodov do pohoria Rila a začína sa tu niekoľko turistických trás. V blízkosti sú napríklad Jakorudské jazerá.

Transport
---------

Jakoruda sa nachádza na úzkokoľajnej železničnej trati spájajúcej Septemvri a Dobrinište. Do mesta chodia každodenné autobusové spoje zo Sofie, Blagoevgradu, Velingradu, Razlogu, Goce Delčeva a Pazardžiku.

Galéria
-------

* Vjazd do Jakorudy smerom od JundolyVjazd do Jakorudy smerom od Jundoly
* Koryto rieky Mesta v JakorudeKoryto rieky Mesta v Jakorude
* Pohľad na centrálnu časť s chrámom svätých Cyrila a Metoda z hlavnej cesty pretínajúcej mestoPohľad na centrálnu časť s chrámom svätých Cyrila a Metoda z hlavnej cesty pretínajúcej mesto
* V centrálnej časti mestaV centrálnej časti mesta

Referencie
----------

1. ↑  GEORGIEVA, Nikolina. Рила. Stará Zagora : Domino EOOD. 193 s. ISBN 9789546512819. S. 184. (bulharsky)
2. ↑  yakoruda.gateway.bg
3. ↑
4. ↑  GEORGIEVA, Nikolina. Рила. Stará Zagora : Domino EOOD. 193 s. ISBN 9789546512819. S. 187. (bulharsky)
5. ↑  GEORGIEVA, Nikolina. Рила. Stará Zagora : Domino EOOD. 193 s. ISBN 9789546512819. S. 186. (bulharsky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jakoruda**
**Harrisburg** je obec v Banner County v štáte Nebraska v USA. Počet obyvateľov je 75 (v roku 2000). Rozloha osady je 13,9 km² (0,6 mi²). Má 31 domácností a 23 rodín. Hustota obyvateľstva v osade je 5,4 ob./km². Rasovo sú obyvatelia z 98,69% belosi, 1,33% udávajú dve a viac rás, 2,67% je Hispáncov, Latinskoameričanov a inej rasy.

V 19,4% domácností boli deti do 18 rokov, v 71% žili zosobášení manželia žijúci spolu, v 3,2% žili osamelé ženy. V 9,7% domácností, žili osoby staršie 65 rokov.

Rozdelenie podľa veku:

* 21,3% pod 18
* 6,7% 18 - 24
* 14,7% 25 - 44
* 36% 45 - 64
* 21,3% 65 a viac

Priemerný vek je 49 rokov. Na 100 žien pripadá 127,3 mužov. Na 100 žien starších 18 pripadá 110,7 mužov.

Priemerný zárobok na domácnosť bol 47 083 $ (ročne), na rodinu 50 625 $. Muži 43 750 $, ženy 11 563 $. Priemerný zárobok na osobu 19 992 $. 2,7% obyvateľov žilo pod hranicou minima, ale žiadna rodina, žiadni ľudia starší 65 rokov ani žiadni mladiství.

Pozri aj
--------

* Zoznam obcí v Nebraske
**Harry Stack Sullivan** (\* 21. február 1892, Norwich, štát New York – † 14. január 1949, Paríž) bol americký psychiater, predstaviteľ interpersonálnej teórie psychiatrie.

Život
-----

Narodil sa írskym rodičom na farme v štáte New York. Po absolvovaní strednej skoly bol prijatý na Chicagskú lekársku fakultu, ktorú ukončil v roku 1917. Počas štúdia sa oboznámil s Freudovou psychoanalýzou, absolvoval asi 75 hodín psychoanalýzy. Po promócii slúžil v armáde, neskôr pracoval na rôznych klinikách vo Washingtone a učil tiež na Marylandskej universite. Po druhej svetovej vojne pracoval pre UNESCO a pre WHO. Zomrel v roku 1949 počas pracovnej cesty do Európy.

Názory
------

Sullivan vyložil osobnosť ako výsledok interpesonálnych vzťahov. Tieto vzťahy sa formujú v detstve a trvajú po celý život človeka. Interpersonálny model osobnosti je základom Sullivanovej teórie. Predpokladal, že vývoj osobnosti prebieha v štádiach. Jeho dôraz na sexuálnu dimenziu osobnosti zrejme ovplyvnila Freudova psychoanalýza.

### Dynamizmy

Pojem dynamismus sa dá chápať ako hlavná stavebná jednotka interpersonálnej dimenzie osobnosti. Je to špecifický, opakujúci sa vzorec správania charakterizujúci konkrétnu osobu. Napríklad dynamismus jedenia sa týka úst, dynamismus sexuálnej túžby hlavne genitálií.

Autoritné údaje: * BnF: 12483277n
* GND: 118757784
* ISNI: 0000 0001 1067 6061
* LCCN: n50010434
* NK ČR: nlk20000088827
* VIAF: 64106885
* WorldCat: lccn-n50010434
Pojem **nida** (hebr. נידה) označuje v judaizme stav manželského odlúčenia počas menštruácie manželky a nasledujúcich sedem dní, než sa žena ponorením do mikve zbaví rituálnej nečistoty. Označenie *nida* sa v prenesenom zmysle používa aj pre ženu, ktorá je v dôsledku menštruácie rituálne nečistá.

Nida je základnou kategóriou súboru predpisov a nariadení, ktoré sa eufemicky označujú ako **rodinná čistota** (hebr. *tohorat ha-mišpacha*).

Základné princípy
-----------------

Základný popis ženskej nečistoty sa nachádza v Tóre: Levitikus 15, 19-30; 18,19; 20,18. Podľa týchto nariadení je menštruujúca žena rituálne nečistá - tuma. V Tóre je tiež popísaný dlhý alebo nepravidelný výtok krvi u ženy, ktorý sa nazýva *zava*: Lv 15, 25-30. Žena musela po ustatí tohto nepravidelného výtoku sedem dní čakať, kým sa ponorila do rituálneho kúpeľa.

V talmudickej dobe boli tieto dve formy rituálnej nečistoty skombinované do jednej. Podľa Talmudu (*Nida 66a, 67b*) musí aj žena s pravidelným výtokom pred ponorením do mikve čakať sedem dní. Dôvody sprísnenia týchto podmienok boli predmetom diskusie stredovekých rabínskych komentátorov. Obdobie nečistoty typu *nida* teda trvá 4-5 dní (počas trvania menštruácie), ďalších sedem dní sa počíta podľa nariadení vzťahujúcich sa na nečistotu typu *zava*.

Prax
----

Počas menštruácie je žena rituálne nečistá. V tomto období je podľa židovského práva zakázaný pohlavný styk medzi manželmi a takisto každý skutok, ktorý by k pohlavnému styku mohol (hoci aj nepriamo) viesť. Manželia sa spravidla vyhýbajú akémukoľvek fyzickému kontaktu, spia oddelene. Po skončení menštruácie sa žena musí pomocou kúsku bielej bavlnenej látky nazývanej *bdika* presvedčiť, že skutočne nekrváca. V takom prípade môže začať počítať sedem dní bez krvi. Večer po siedmom dni sa môže ponoriť do rituálneho kúpeľa - mikve. Po návrate z mikve manželovi oznámi, že je rituálne čistá - *tohora*. Spravidla ešte v ten istý večer manželia obnovia svoje manželské spolužitie. Noc po návrate z mikve je často považovaná za objektívne najvhodnejšiu noc pre počatie dieťaťa, pretože sa často zhoduje s ovuláciou.