recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Redundantné číslo** je také prirodzené číslo, že súčet jeho vlastných deliteľov je menší, ako ono samo. Napríklad číslo 14 je redundatné, keďže jeho vlastné delitele sú 1, 2, 7 a ich súčet 1 + 2 + 7 = 10 je číslo menšie než 14. Prvých 22 redundantných čísel zoradených podľa veľkosti tvorí postupnosť:

1, 2, 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 13, 14, 15, 16, 17, 19, 21, 22, 23, 25, 26, 27, ...

Rozloženie redundantných čísel nie väčších než 400.

Vlastnosti
----------

* Redundantných čísel je nekonečne veľa. Medzi nimi existuje nekonečne veľa párnych a nekonečne veľa nepárnych redundantných čísel.
* Všetky prvočísla a všetky vlastné delitele redundantných a dokonalých čísel sú redundantné.
* Asymptotická hustota redundantných čísel sa nachádza v intervale [0.7520,0.7526].

Nepatrne redundantné čísla
--------------------------

**Nepatrne redundatné číslo** je také prirodzené číslo {\displaystyle n}, že súčet jeho vlastných deliteľov je rovný {\displaystyle n-1}.
Existuje nekonečne mnoho nepatrne redundantných čísel.

Pozri aj
--------

* dokonalé číslo
* abundantné číslo

Externé odkazy
--------------

* A005100 - Prvých 66 redundantných čísel
**Ribóza** je monosacharid zo skupiny aldopentóz. V prírode sa prevažne vyskytuje jej D-forma.

V živých organizmoch je ribóza spolu s deoxyribózou súčasťou nukleotidov, preto tvorí zložku látok ako ribonukleové kyseliny, adenozíntrifosfát, nikotínamid adenín dinukleotid a veľa ďalších. Jej fosforylovaná forma vstupuje do pentózového cyklu, kde dochádza k premenám monosacharidov a redukcii kofaktora NADPH, ktorý je potrebný na redukčné syntézy v organizmoch (napríklad fotosyntéza, syntéza mastných kyselín).

Ribóza hrá kľúčovú úlohu v bunkovom metabolizme viacerých tkanív. Je súčasťou ATP (adenozíntrifosfát), čo je hlavná energetická molekula. Zásoby tejto molekuly sa nachádzajú v svaloch, kde sa fyzickou aktivitou spotrebúva.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ribóza**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ribóza na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |
**Vladimír Plintovič** (\* 31. august 1922, Dolná Strehová – † 8. december 2010, Banská Bystrica) bol slovenský lekár - gynekológ.

Životopis
---------

V rokoch 1941 až 1948 absolvoval Lekársku fakultu Univerzity Komenského v Bratislave. Pôsobil ako zástupca primára chirurgického oddelenia v Štátnej nemocnici v Lučenci (1948-1952), závodný a obvodný lekár v Pôtri a v období rokov 1954 až 1992 bol zástupcom prednostu gynekologicko-pôrodníckeho oddelenia a ordinárom pre gynekologickú endokrinológiu a sterilitu Nemocnice s poliklinikou F. D. Roosevelta v Banskej Bystrici. 

Je protagonistom Laktačného programu na Slovensku, zakladateľom Slovenskej sexuologickej spoločnosti a členom Gynekologickej spoločnosti. Je autorom učebnice pre Stredné zdravotné školy *Laktačný program - prevencia civilizačných chorôb* (Banská Bystrica, 1998). S prof. Švejcarom pripravil televízny dokument o Laktačnom programe (1984).

Zomrel 8.decembra 2010 v Banskej Bystrici.

Ocenenie
--------

* 1995 Cena primátora mesta Banská Bystrica za Laktačný program
* 1997 Medaila prof. Šeligu za Laktačný program
* 1999 Zlatá plaketa SLS

Literatúra
----------

* Kto bol kto v Banskej Bystrici v roku 2001

Referencie
----------

1. ↑   *Zomrel skvelý človek – MUDr. Vladimír Plintovič* [online]. bystricoviny.sk, 11.12.2010. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 7277 1614
* NK ČR: xx0107380
* SNK: 169733
* VIAF: 103132275
**Elektrodynamická brzda** je zariadenie, ktoré mení mechanickú energiu na elektrický prúd a tým brzdí. Elektrodynamická brzda má brzdnú silu závislú približne od druhej mocniny rýchlosti. To znamená, že pri malých rýchlostiach je jej účinok prakticky nulový a naopak pri vysokých rýchlostiach veľmi vysoký. V praxi sa preto obyčajne kombinuje s mechanickou brzdou, ktorej brzdná sila je prakticky nezávislá od rýchlosti a býva doplnená reguláciou.

Výhodou elektrodynamickej brzdy je odolnosť proti sklzu; vďaka nulovému brzdnému účinku pri nulovej rýchlosti nemôže pri brzdení dôjsť k zablokovaniu kolies. Toto však platí iba pre samostatne brzdiaci motor. Pokiaľ je viac motorov, resp. ich kotiev, v sérii, a tak je to pri väčšine dopravných prostriedkov, môže k zablokovaniu kolies dôjsť, dokonca sa môže niektorá náprava roztočiť opačným smerom. Jedna kotva totiž pretláča prúd i cez druhú, kĺzajúcu, stojacu alebo opačne sa točiacu a vytvára tak moment, ktorý pôsobí proti smeru pohybu, a pri strate adhézie vedúci až k roztočeniu naopak.

Dynamo a alternátor
-------------------

V princípe je elektrodynamickou brzdou každé dynamo alebo alternátor. Obyčajne sa však ako špecializovaná brzda nepoužívajú.

Sériový elektromotor
--------------------

Ako elektrodynamická brzda môže slúžiť aj sériový elektromotor, pričom stačí zaistiť prívod malého budiaceho prúdu a odber vyrobeného prúdu. Ten sa potom obyčajne mení na teplo v odporníkoch alebo sa opäť zužitkuje princípom rekuperácie. Tento typ elektrodynamických bŕzd sa používa v dopravných prostriedkoch poháňaných elektromotormi, napríklad v elektrických a dieselových lokomotívach, električiek a metre. Pokiaľ je v danom dopravnom prostriedku využitá odporová regulácia výkonu, obyčajne sa na márnenie elektrického prúdu používajú rozbehové odporníky.

Princíp vírivých prúdov
-----------------------

Ďalším systémom sú brzdy pracujúce na princípe vírivých prúdov. Takéto brzdy sa skladajú z kovového kotúča a elektromagnetov.  Brzdný účinok je možné regulovať veľkosťou magnetického poľa, to znamená veľkosťou prúdu v elektromagnetoch.

Pozri aj
--------

* Rekuperácia (dopravný prostriedok)
**Dlhosrstý vipet** je psie plemeno neuznané v FCI. Bolo vyšľachtené v USA.

Vzhľad a povaha
---------------

Dlhosrstý vipet je štíhly a elegantný pes s dlhou hlavou, tmavými očami a nosom. Má malé uši, dlhé nohy, štíhle telo a dlhý chvost. Vďaka jemnej srsti lepšie znáša vyššie aj nižšie teploty ako krátkosrstý vipet. Srsť môže byť sfarbená rôzne (biela, čierna, hnedá, červená, plavá, krémová, modrá apod.). Dlhosrstý vipet má pôsobiť atleticky a elegantne. 

je priateľský, inteligentný a temperamentný pes. Jeho zaradenie medzi chrty naznačuje, že je to pes loviaci zrakom, v dnešnej dobe vhodný najmä na psie športy (coursing).

História
--------

Písomne je existencia dlhosrstého vipeta doložená už v renesancii. Časom sa však viac uplatnil krátkosrstý variant a dlhosrstý vipet upadol takmer do zabudnutia. 

V 50. rokoch 20. storočia sa americký chovateľ Walter Wheeler rozhodol oživiť toto takmer vyhynuté plemeno. Vo svojej chovateľskej stanici Windsprite Whippet Kennels odchovával dlhosrsté šteňatá na krátkosrstých rodičoch s recesívnym génom pre dlhú srsť. V roku 1981 založili chovatelia dlhosrstých vipetov prvú asociáciu plemena - The Long Haired Whippet Association, ktorá mala za úlohu propagovať toto plemeno a tak podnietiť jeho väčšie rozšírenie. 

Dnes je dlhosrstý vipet uznaný v Continental Kennel Club (CKC) a niektorých menších kynologických kluboch v Spojených štátoch. Plemeno sa vyskytuje najmä v Spojených štátoch a Kanade, zopár jedincov sa však nájde aj v Európe (Spojené kráľovstvo, Švajčiarsko, Francúzsko a Nemecko).

Externé odkazy
--------------

* International Windsprite Club (IWC)


|  |  |
| --- | --- |
|  | Kynologický portál |
doc. RNDr. **Vladimír Piják** (\* 6. jún 1923, Ochodnica – † 6. máj 1998, Pardubice) bol slovenský pedagóg a matematik.

Životopis
---------

Narodil sa v Ochodnici na Kysuciach. Maturoval na štátnom gymnáziu v Žiline v roku 1942. Sociálne pomery rodiny mu neumožnili po maturite pokračovať vo vysokoškolskom štúdiu. Pracoval v krátkodobých zamestnaniach ako kreslič a účtovník a v rokoch 1944– 1946 ako výpomocný učiteľ na štátnej meštianskej škole v Krásne nad Kysucou. Zo sociálnych dôvodov zanechal po jednom semestri aj štúdium na Slovenskej vysokej škole technickej v Bratislave, kde začal študovať na jeseň 1946. 

V rokoch 1947– 1950 absolvoval štúdium matematiky a deskriptívnej geometrie na Pedagogickej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave (dnes Univerzita Komenského), kde pracoval od začiatku školského roku 1950/51 ako asistent na ústave matematicko-geometrickom. V dôsledku reorganizácie sa dostal ako odborný asistent na katedru matematiky Vyššej školy pedagogickej v Bratislave, kde zotrval do konca školského roku 1956/57. Medzitým si r. 1956 doplnil úplné vysokoškolské vzdelanie na Fakulte prírodných vied Vysokej školy pedagogickej v Bratislave, kam od r. 1957 prišiel na katedru matematiky ako odborný asistent. Po zlúčení Vysokej školy pedagogickej s Univerzitou Komenského sa stal v r. 1959 odborným asistentom Katedry matematiky Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave a po zriadení katedry geometrie v r. 1960 prešiel na túto katedru. Na katedre geometrie pôsobil až do svojho odchodu do dôchodku r. 1990, keď medzitým r. 1980 prešla katedra do zväzku novovytvorenej Matematicko-fyzikálnej fakulty Univerzity Komenského. Titul RNDr. získal r. 1968, za docenta bol vymenovaný a ustanovený r. 1972. V rokoch 1971– 1986 bol vedúcim katedry geometrie, v rokoch 1972– 1980 bol prodekanom Prírodovedeckej fakulty UK a vedúcim matematickej sekcie vedeckej rady tejto fakulty. Bol vedúcim autorského kolektívu vysokoškolskej učebnice Konštrukčná geometria. Podieľal sa na organizačnej príprave obsahu vyučovania a na vypracovaní niekoľkých učebníc matematiky pre stredné odborné učilištia a spolupracoval aj na vydaní učebno-metodickej pomôcky pre učiteľov stredných škôl.  
 
Posledné roky života strávil doc. Piják v Pardubiciach, kam sa z rodinných dôvodov uchýlil po rozdelení Česko-Slovenska. Zomrel po dlhšej ťažkej chorobe 6. mája 1998 v Pardubiciach.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5710 2930
* NK ČR: ola2003175155
* SNK: 170257
* VIAF: 84983054
**Elektrochromizmus** je termín používaný na charakterizovanie farebných zmien elektroaktívnych materiálov, ku ktorým dochádza v dôsledku prechodu elektrónov alebo oxidačno-redukčných dejov. Tento proces zahŕňa tok elektrického prúdu alebo zmenu potenciálu a je reverzibilný.

Elektrochróm
------------

Elektrochrómy sú materiály, ktoré menia farbu v dôsledku toku elektrického prúdu.

### Elektrochrómy v roztoku

V týchto systémoch si rozpustné elektrochrómy vymieňajú elektróny s povrchom príslušnej elektródy, zahŕňajúc anodickú oxidáciu alebo katodickú redukciu, pričom dochádza k zmene farby.

### Elektrochrómy s pevnou sfarbenou formou

Tento typ elektrochrómov je v bezfarebnom stave rozpustný v elektrolyte. Farebná forma elektrochrómu, ktorá je produkovaná elektrónovým prechodom je nerozpustná a usádza sa na povrchu elektródy.

### Tuhé elektrochrómy

Všetky anorganické elektrochrómy existujú v pevnom skupenstve, a to vo farebnom aj v bezfarebnom stave. Do tejto skupiny tiež patria vodivé polyméry ako polyanilíny, polypyroly a polytiofény.

Aplikácie elektrochromizmu
--------------------------

Hlavné využitie elektrochromických materiálov je v:

* elektricky prepínateľných spätných zrkadlách v autách
* elektricky prepínateľných inteligentných sklách
* vizuálnych displejoch


|  |  |
| --- | --- |
|  | Fyzikálny portálChemický portál |
Osobný kazetový prehrávač firmy Panasonic
**Volkmen** (staršie resp. angl. *walkman*) alebo **osobný kazetový prehrávač** je prenosné zariadenie, ktoré obsahuje hudobný prehrávač kaziet. Umožňuje počúvanie hudby cez slúchadlá aj počas pohybu používateľa. 

Prvý volkmen bol Stereobelt, ktorý vynašiel a patentoval Andreas Pavel v roku 1977. Andreas Pavel sa snažil skomercializovať svoj vynález, ale neuspel. Prvý komerčný Sony Walkman, uvedený v roku 1979, vytvorili Akio Morita, Masaru Ibuka (jeden zo zakladateľov Sony) a Kozo Ohsone.

Volkmen sa stal rýchlo populárny produkt a značke Sony zarobil veľké množstvo peňazí. Jeho koncept využili aj iné firmy, čím sa stal najpoužívanejším spôsobom počúvania hudby na cestách. Vo vyspelých krajinách nastal jeho ústup až po objavení pokročilejších technológií, ako Minidisc a MP3 prehrávač. V niektorých rozvojových krajinách, kde nie sú k dispozícii modernejšie technológie, sa osobné kazetové prehrávače bežne používajú dodnes. 

Hoci sa značka Walkman používala pôvodne na označenie kazetových prehrávačov, dnes ju Sony používa aj pre iné formy osobných prehrávačov.
Canada Place
Vancouver Convention & Exhibition Centre - nový pavilón
**Vancouver Convention & Exhibition Centre** (VCEC), kongresové centrum vo Vancouveri, v kanadskej provincii Britská Kolumbia, je jedným z najväčších kanadských kongresových centier. Po svojom rozšírení v roku 2009 má viac ako 43 991 m² plochy.

VCEC sa nachádza v budove Canada Place (ktorú zdieľa s terminálom pre výletné lode a trajekty, hotelom Pan Pacific a kinom IMAX) a v novom pavilóne dokončenom v roku 2009. Jeho vlastníkom je BC Pavilion Corporation, štátna kráľovská spoločnosť, patriaca vláde Britskej Kolumbie.

V roku 2002 získalo VCEC ocenenie "Apex Award" za "najlepšie kongresové centrum na svete" od Medzinárodného združenia kongresových centier (AIPC).

Rozšírenie
----------

Rozširovanie kongresového centra o 31 665 m² sa začalo v novembri 2004. Nový pavilón sa vybudoval na nábreží, hneď vedľa Canada Place, pričom je z 60% na súši a z 40% presahuje do vôd fjordu Burrard Inlet. Počas Zimných olympijských hier v roku 2010 bol nový pavilón hlavným vysielacím strediskom pre zahraničné médiá. S novým pavilónom je prepojený hotel Fairmont Pacific Rim.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka (po anglicky)
Nárameník príslušníkov Volkssturmu.
Príslušníci Volkssturmu vyššieho veku so zbraňami Panzerfaust, v civilných šatoch, pri obrane Berlína.
**Volkssturm** bola nemecká ľudová domobrana, ktorú vytvoril Adolf Hitler nariadením 25. septembra 1944. Tvorili ju civilné osoby, muži vo veku od 16 do 60 rokov.

Vyzbrojenie, organizáciu a výcvik mal na starosť veliteľ SS Heinrich Himmler. Domobrana bola vyzbrojená ľahkými zbraňami (pušky, guľomety, pancierové päste) a mala pomôcť zastaviť útok spojeneckých vojsk. Bola vycvičená na tvorbu protitankových prekážok. Bojový výcvik bol spravidla minimálny a nedostatočný. Jej poslaním bola ochrana tylových pozícii, železníc, opevnení a pod. Od januára 1945 boli jeho jednotky vysielané aj do prvých línií frontu a podieľali sa na obrane miest. Na západnom fronte sa často príslušníci Volkssturmu vzdávali bez boja, ale na východnom fronte často bojovali tvrdošijne až fanaticky. V závere vojny, keď už bolo Nemcom úplne jasné, že je vojna prehratá, odmietali niektorí z nich nezmyselne bojovať. Týchto ľudí zvláštne komandá SS exemplárne trestali napr. obesením na stĺpy elektrického osvetlenia, pričom im dali na krk ceduľku, že sú zradcovia, či pomocníci boľševikov.

Pozri aj
--------

* Wehrmacht

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Volkssturm**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Volkssturm na českej Wikipédii.*
**Fizz buzz** je skupinová slovná hra pre deti, ktorej účelom je naučiť ich delenie čísel. Hráči postupne vymenúvajú čísla, pričom nahrádzajú každé číslo deliteľné tromi slovom "fizz" a každé číslo deliteľné piatimi slovom "buzz".

Hra
---

Hráči zvyčajne sedia v kruhu. Prvý hráč povie číslo "1" a každý ďalší hráč povie číslo o jedno vyššie od predošlého. Akékoľvek číslo deliteľné tromi musí hráč nahradiť slovom *fizz* a akékoľvek číslo deliteľné piatimi slovom *buzz.* Čísla deliteľné oboma sa nahrádzajú slovami *fizz buzz*. Hráč, ktorý zaváha alebo urobí chybu je vylúčený z hry. 

Typická hra fizz buzz môže začínať takto: 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| „ | 1, 2, Fizz, 4, Buzz, Fizz, 7, 8, Fizz, Buzz, 11, Fizz, 13, 14, Fizz Buzz, 16, 17, Fizz, 19, Buzz, Fizz, 22, 23, Fizz, Buzz, 26, Fizz, 28, 29, Fizz Buzz, 31, 32, Fizz, 34, Buzz, Fizz, ... | "|

Programovanie
-------------

Fizz buzz (v tomto kontexte často nazývaný **FizzBuzz**) býva používaný pri vstupnom interview počítačových programátorov. Vytvorenie programu, ktorý vypíše výstup prvých 100 čísel hry FizzBuzz je triviálnym problémom pre každého potenciálneho programátora, takže zamestnávatelia môžu ľahko odhaliť tých, ktorí nie sú dostatočne schopní programátori.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Fizz buzz na anglickej Wikipédii.*
Mapa oblasti Argolis, Korintská šija (Isthmos) je na mape vpravo hore
**Isthmické hry** (iné názvy: **isthmijské hry**, **istmijské hry**, **istmické hry**; od starogr. Ίσθμια – Isthmia) boli starogrécke súťaže usporadúvané na počesť boha Poseidóna na druhej strane Korintskej šije (po grécky *Isthmos*, po latinsky *Isthmus*), pri pobrežnej obci Isthmia.

Miestom konania isthmijskych hier bola Korintská šija v Argolide. Hry sa usporadúvali na počesť boha Poseidóna. Staroveké korintské mýty hovoria, že Poseidón získal túto zem po spore s bohom Héliom. Ich rozhodcom sa stal Hekatoncheir Briareos, ktorý Korintskú šiju prisúdil Poseidónovi a Héliovi odovzdal výšinu nad Korintom. Podľa Aténčanov hry založil mýtický hrdina Théseus a podľa Korinťanov Sizyfos. Už od pradávna tam stál Poseidónov chrám, ktorý bol po požiari v roku 475 pred Kr. obnovený. Pri jeho juhovýchodnom rohu sa kedysi nachádzal starý štadión, z ktorého archeológovia odkryli len kamenný prah so stopami po štartovacích bránkach. Nový štadion podľa Pausania postavili z bieleho mramoru, v nehlbokej prieliačine pri pobreží, z neho sa odkryla bežecká trať dlhá 181,2 metra a časť oblúka.

V Isthmii sa slávnosť na počesť boha Poseidóna usporadúvala pravdepodobne už v dávnej minulosti, ale na celogrécku slávnosť bola zreorganizovaná až v rokoch 582 až 570 pred Kr. za pomoci potomkov korintského tyrana Kypsela, a tak sa stali spolu s olympijskými, pýthijskými a nemejskými hrami súčasťou tzv. panhelénskych hier. Odvtedy sa jednotlivé hry časovo neprekrývali. Isthmijské hry sa usporadúvali každé dva roky, v nepárnych rokoch olympijského štvorročia vždy koncom leta.

Hry mali podobnú náplň ako olympijské, súťažilo sa na nich v atletických i jazdeckých disciplínach, ale navyše v recitácii, hudbe a ako na jediných gréckych hrách aj v maliarstve. Odmenou víťaza isthmijských hier bol veniec zo zelerových listov, za rímskych čias z konárov pínie, ktorej stálozelené ihličie, symbolizovalo večne sa vlniace zelenkavé morské vody boha Poseidóna.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  isthmické hry. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 2013. 682 s. ISBN 978-80-970350-1-3. Zväzok 7. (In – Kalg), s. 228.
2. ↑  istmické hry. In: PAULIČKA, Ivan, ed. *Všeobecný encyklopedický slovník* II. 1. slovenské vyd. Praha: Ottovo nakladatelství - Cesty, 2002. ISBN 80-7181-659-0. s. 397.
3. 1 2  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 364.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 25.
5. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,1,3.
6. 1 2 3 4 5  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 134.
7. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,1,7.
8. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 8,48,2.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
* Sinis
Súradnice: 48°49′44″S 19°38′53″V﻿ / ﻿48,829°S 19,648°V﻿ / 48.829; 19.648

**Bystrianske podhorie** je geomorfologický podcelok Horehronského podolia. Leží severne od mesta Brezno.

Vymedzenie
----------

Výraznejšie zvlnené územie vytvára prechod medzi údolím Hrona a horským pásmom Nízkej Tatier. Susednými podcelkami sú v rámci geomorfologického celku Heľpianske podolie na východe, Breznianska kotlina na juhu a Lopejská kotlina na západe. Na severe nadväzujú Ďumbierske a Kráľovohoľské Tatry.

Ochrana prírody
---------------

Územie je súčasťou ochranného pásma Národného parku Nízke Tatry. Nachádzajú sa tu chránené územia Suchá dolina, Horné lazy a Breznianska skalka. Známou atrakciou je Bystrianska jaskyňa.

Doprava
-------

Južným okrajom podcelku vedie po severnom nábreží rieky Hron cesta I/66 (Banská Bystrica – Brezno – Poprad), tvoriaci hlavnú dopravnú tepnu Horehronia. Z Podbrezovej vedie cesta I/72 do Liptovského Hrádku cez horské sedlo Čertovica, na ktorú sa v Bystrej pripája cesta II/584 na Trangošku. Z Mýta pod Ďumbierom vedie cesta II/584 do Bujakova, čím sa skracuje cesta na Heľpu.

Turizmus
--------

V severnej časti územia ležia významné strediská cestovného ruchu Krpáčovo a Tále, ponúkajúce komplex služieb počas celého roka. Lokality prepája  červeno značená turistická trasa, ktorú križujú viaceré chodníky na hrebeň Nízkych Tatier. Neďaleko Bystrej sa nachádza atraktívna Bystrianska jaskyňa.

Referencie
----------

1. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2018-03-23]. Dostupné online.
2. 1 2 3   *mapový portál HIKING.SK* [online]. mapy.hiking.sk, [cit. 2018-03-28]. Dostupné online.
Istachr
**Istachr** alebo **Stachr** alebo (podľa novovekej perzskej výslovnosti) **Estachr** bolo staroveké perzské mesto ležiace v dnešnej iránskej provincii Fárs severozápadne od Perzepolisu. 

Jeho trosky sa rozkladajú na vrcholku výšiny, vypínajúcej sa neďaleko od cesty zo Šírázu do Isfahánu, prvé osídlenie sa datuje už do 4. tisícročia pred Kr. V historickej dobe tu pravdepodobne stálo elamské mesto, avšak skutočný rozkvet Stachru spadá až do achajmenovskej a hlavne sasánovskej epochy. Zakladateľ sasánovskej dynastie Sasán bol kňazom miestneho chrámu bohyne Anáhity a jeho potomkovia sa tu podľa všetkého dávali korunovať za perzských kráľov. V roku 640 po Kr. Stachrčania statočne odrazili prvé útoky Arabov, už tri roky nato sa ale museli vzdať. Po protiarabskej vzbure bol potom Stachr v rokoch 648/649 vyplienený a jeho obyvateľstvo sčasti vyvraždené - v 12. storočí zostalo z kedysi významného mesta už iba niekoľko domov s približne stovkou obyvateľov. Úlohu spádového centra oblasti postupne prevzal Šíráz, založený roku 684 zhruba o 85 km južnejšie.

Literatúra
----------

* Herzfeld, E.: *Iran in the ancient Near East*, London 1941.
* Whitcomb, D. S.: *The city of Istakhr and the Marvdasht plain*, Akten des VII. International Kongresses für Iranische Kunst und Archäologie, München, 7.-10. September 1976, Archäologische Mitteilungen aus Iran, sv. 6, Berlin 1979, s. 363–370.

Externé odkazy
--------------

* Strachr v Encyclopaedia Iranica
* Prehľad novodobého výskumu

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Stachr na českej Wikipédii.*
**Významový útvar** je súbor významových konštituentov. 

Súbor významovych útvarov (a významových procesov) istého mysliteľa je významový svet (významové univerzum) tohto mysliteľa. Napríklad Platónov významový svet je obsah manifestácie sveta v Platónovom vedomí zahrnujúci Platónove kognitívne, emotívne i volitívne významové útvary a procesy. 

Prvky, z ktorých pozostávajú významové útvary, sú významové konštituenty - napríklad tie prvky významového útvaru (povedzme pojmu objektu), ktoré vygenerovala gnozeologická reflexia objektu, označujeme ako gnozeologické významové konštituenty pojmu objektu. Gnozeologické významové konštituenty pojmu objektu začali v pojme objektu prevažovať počnúc 17. storočím.

Významovými útvarmi sú napríklad kategórie, pojmy, súdy, úsudky, teórie, hypotézy, vedecké zákony, princípy, dôkazy, emócie, motívy, myšlienky, problémy.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Wikipad
**Gamevice** (predtým **Wikipad**) je kalifornský výrobca tabletov a periférnych zariadení určených na hry. 

Prvý produkt bol Wikipad, androidový tablet skonštruovaný špeciálne na hry, ktorý obsahoval odpojiteľný herný ovládač. Neskôr sa spoločnosť špecializovala iba na periférne zariadenia a premenovala sa na Gamevice.

Wikipad
-------

Predstavený bol na výstave CES v Las Vegas 10. januára 2012. Neskôr v máji uzavreli partnerstvo so spoločnosťou Gaikai, ktorú prevzala spoločnosť Sony v júni 2012, aby integrovali do tabletu streamovaciu službu. 

Pôvodne mal byť uvedený 31. októbra 2011, ale v deň uvedenia bol odložený na neurčito. Napokon bol uvedený 11. júna 2013 v Spojených štátoch za 249 dolárov. 

V marci 2014 bola uvedená služba na mapovanie dotykových ovládacích prvkov na fyzické tlačidlá na zlepšenie hry. V marci sa aj znížila cena na 199 dolárov. V júni 2014 bola uvedená streamovacia služba OnLive.

Tablet je vybavený čipsetom Tegra 3, obsahuje 1 GB RAM a 16 GB úložisko, ktoré je rozšíriteľné microSD kartou do 32 GB. Obsahuje tiež microHDMI port.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Gamevice na anglickej Wikipédii.*
Informačná tabuľa EuRoB
Bazilika sv. Jakuba (Štetín)
Konzerthalle (Frankfurt nad Odrou)
**Európska cesta tehlovej gotiky** (nem. *Europäische Route der Backsteingotik*, *EuRoB*) je turistická trasa, ktorá pokrýva európske mestá s tehlovou gotickou architektúrou v celkom troch krajinách okolo Baltského mora. Ide o tieto krajiny: Dánsko, Nemecko a Poľsko.

Na trase sú gotické kostoly, kláštory, brány, veže a radnice v mestách, ktoré vo svojej histórii boli spojené s Hanzou.

Európska cesta tehlovej gotiky je spolufinancovaná Európskou úniou z Európskeho fondu regionálneho rozvoja v rámci Interreg.

Zoznam miest, ktoré ležia na ceste
----------------------------------

* Nemecko  Nemecko:
	1. Anklam
	2. Bad Doberan
	3. Brandenburg an der Havel
	4. Buxtehude
	5. Frankfurt nad Odrou
	6. Greifswald
	7. Güstrow
	8. Lüneburg
	9. Neubrandenburg
	10. Neukloster
	11. Parchim
	12. Prenzlau
	13. Ribnitz-Damgarten
	14. Rujana
	15. Schleswig
	16. Schwerin
	17. Stendal
	18. Stralsund
	19. Wismar
	20. Wolgast

* Poľsko  Poľsko:
	1. Chełmno
	2. Gdansk
	3. Kamień Pomorski
	4. Olsztyn
	5. Płock
	6. Sławno
	7. Stargard
	8. Štetín
	9. Toruň

* Dánsko  Dánsko:
	1. Haderslev

Galéria
-------

* Zámok PłockZámok Płock
* Mariánsky kostol (Stargard Szczeciński)Mariánsky kostol (Stargard Szczeciński)
* Kostol sv. Jána Evangelistu (Štetín)Kostol sv. Jána Evangelistu (Štetín)
* Zámok (Olsztyn)Zámok (Olsztyn)
* Radnica a kostol sv. Mikuláša (Stralsund)Radnica a kostol sv. Mikuláša (Stralsund)
* Katedrála (Schwerin)Katedrála (Schwerin)
* Mariánsky kostol (Wismar)Mariánsky kostol (Wismar)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Evropská cesta cihlové gotiky na českej Wikipédii.*
Zlatý uhol **ψ**, približne 137,51°.
**Zlatý uhol** sa v geometrii nazýva uhol, ktorý rozdeľuje kruh na dva uhly **α** a **β** pre ktoré platí, že pomer menšieho uhla k väčšiemu je rovný pomeru väčieho uhla k celému kruhu:

{\displaystyle {\frac {\alpha }{\beta }}={\frac {\beta }{360^{\circ }}}}
Menší uhol **α** sa označuje gréckym písmenom **ψ** a rovná sa približne 137,51°.

Zlatý rez
---------

Zlatý uhol súvisí s číslom zvaným zlatý rez (**φ**), čo je vlastne pomer medzi jednotlivými uhlami:

{\displaystyle \alpha =\varphi \beta } respektíve {\displaystyle \alpha =\varphi \psi }
{\displaystyle 360^{\circ }=\varphi \alpha }
Po vzájomnom dosadení rovíc dostaneme:

{\displaystyle 360^{\circ }=\varphi ^{2}\beta } respektíve {\displaystyle 360^{\circ }=\varphi ^{2}\psi }
Z tohto vzťahu môžeme vypočítať číselnú hodnotu zlatého uhla **ψ**:

{\displaystyle \psi ={\frac {360^{\circ }}{\varphi ^{2}}}\approx 137,51^{\circ }}

Matematické vlastnosti
----------------------

### Počet zlatých uhlov v kruhu

V kruhu je presne **φ**2 zlatých uhlov:

{\displaystyle {\frac {360^{\circ }}{\psi }}=\varphi ^{2}}

Pozri aj
--------

* Zlatý rez
* Zlatý obdĺžnik
* Strieborný rez

Externé odkazy
--------------

* Golden Angle
**Pavel Beckovský** (\* 8. november 1922 Šaštín-Stráže - † 4. apríl 1995 Bratislava) bol vojenský letec, protifašistický bojovník.

Jeho rodičia boli Ján Beckovský a Helena rod. Matulová.

Životopis
---------

Študoval na Škole leteckého dorastu v Trenčianskych Biskupiciach a v Banskej Bystrici, na Leteckej vojenskej akadémii v Hradci Králové, 1964-66 dvojročný kurz s maturitou na SVŠ v Banskej Bystrici. V r.1943-1944 inštruktor pešieho výcviku v Škole leteckého dorastu v Banskej Bystrici, od februára 1944 poddôstojník z povolania, účastník druhého odboja a SNP, od októbra 1944 v ZSSR preškolený na typ lietadla La-7. Následne zaradený ako pilot k 2. stíhaciemu leteckému pluku 1. čs. zmiešanej leteckej divízie v ZSSR. V r. 1963-1966 náčelník odd. leteckej prípravy a parašutistického športu KV Zväzarmu v Banskej Bystrici, 1966 náčelník stredoslovenského oblastného leteckého strediska ÚV Zväzarmu v Banskej Bystrici. Po 1958 sa zaslúžil o rozvoj a organizovanie športového letectva na Slovensku. Člen autorského kolektívu diela *Športové lietanie, lietadlá, letci 1983* (Bratislava r. 1983), člen redakčnej rady časopisu Letectví a kosmonautika.

Ocenenie
--------

* R. 1945 Čs. vojenskou pamätnou medailou, Čs. vojenskou medailou Za chrabrosť pre nepriateľom, Radom SNP II.st.
* 1947 Čs. vojnovým krížom 1939, neskôr ďalšími medailami a vyznamenaniami,
* 1968 Zaslúžilý vojenský letec ČSSR

Literatúra
----------

* BECKOVSKÝ, Pavel. In:  *Biografický lexikón Slovenska*. Zväzok I A – B. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2002. 638 s. ISBN 80-89023-16-9. S. 285 – 286.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál letectvoSlovenský portálBiografický portál |

Autoritné údaje: * SNK: 151478
* VIAF: 410156565713323500008
**Zelená armáda** je názov kontrarevolučnej skupiny, ktorá pôsobila počas októbrovej revolúcie a nasledujúcej občianskej vojny, ktorá presadzovala myšlienky ukrajinského nacionalizmu a separatizmu. 

Táto armáda bojovala prevažne v južnej časti Ruska, na Kryme a na južnej Ukrajine. K civilistom sa správala veľmi kruto a stala sa známou masakrami a pogromami. Počet jej civilných obetí sa odhaduje na sedem miliónov. 

Najväčšou súčasťou Zelenej armády boli ozbrojenci známeho antisemitského atamana Grigorijeva, ktorí bojovali na južnej Ukrajine, Kubáni a pri Čiernom mori proti bielogvardejcom generála Denikina roku 1919. 

Často boli označovaní kvôli svojej spolupráci s Červenou armádou ako *červeno-zelená armáda*.Tieto polovojenské bandy sa neskôr, roku 1920 spojili s Krymskou povstaleckou armádou a ďalej bojovali spoločne s Červenou armádou proti bielogvardejcom generála Vrangeľa. 

Zelená armáda zanikla koncom roka 1920, kedy sa niektoré časti (červeno-zelená armáda) spojili s Červenou armádou a zvyšok s bielogvardejcami.

Pozri aj
--------

* Bielogvardejci
* Čierna armáda
* Červená armáda
**Mrle** (latinské názvy pozri nižšie) sú taxón hlístovcov.

Zaradenie v systéme
-------------------

V tradičných systémoch sú mrle obyčajne klasifikované ako rad mrle (lat. Oxyurida alebo Oxyuroidea alebo Oxyurata) hlístovcov, i keď v niektorých systémoch sú zaradené ako súčasť radu hlísty/škrkavky (lat. Ascaridida) alebo ojedinele (Ivaškin 1961) ako súčasť hádatiek (Rhabditida, Anguillulata).

V novších systémoch sú mrle klasifikované:

* buď ako podrad mrle (lat. Oxyurina) patriaci do radu hlístovcov nazývaného spirury (Spuririda),
* alebo ako infrarad mrle (lat. Oxyuridomorpha) patriaci do podradu Spirurina patriaceho do radu hlístovcov nazývaného rabditotvaré (Rhabditida).

Porovnaj Systematiku v článku hlístovce.

Charakteristika
---------------

Sú to parazity stavovcov, menej hmyzu. Vývin prebieha bez medzihostiteľa aj bez migrácie juvenilných štádií telom hostiteľa. Hltan je vzadu rozšírený v bulbus. 

Medzi zástupcov patrí napr. mrľa ľudská (*Enterobius vermicularis*), dlhá asi 12 mm. Parazituje v hrubom čreve človeka, najmä detí. Samička vylieza v noci klásť vajíčka do okolia konečníka. Nákaza sa pozná tak, že deti sa škrabú, pri tom sa im nepatrné vajíčka dostávajú pod nechty a pod. pri hre dochádza opäť k samonákaze alebo k nákaze kamaráta (súrodenca). Slabý výskyt sa často ani nezistí, pri hromadnej nákaze sa môžu dostaviť anemické príznaky. Prevenciou je dodržovanie hygieny. V čreve koní parazituje mrľa konská (*Oxyuris equi*), ktorá je dlhá asi 150 mm. Pri hromadnom výskyte
majú zvieratá črevné katary a hnačky, sú nepokojné a trú si oblasť konečníka o okolité predmety, čím
zamorujú okolie vajíčkami. V čreve hydiny i divo žijúcich hrabavcov žije mrľa slepačia (*Heterakis gallinae*), dlhá asi 10 mm. Spôsobuje tráviace ťažkosti, zníženie znášky vajec a celkové oslabenie organizmu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mrle**

Externé odkazy
--------------

* PaedDr. Valerián Franc CSc.: Systém a fylogenéza živočíchov – bezchordáty – zdroj, z ktorého (pôvodne) úplne alebo čiastočne čerpal tento článok.
*Mayovia v užšom zmysle (synonymá: vlastní Mayovia, yucatécki Mayovia, Yucatekovia) sú Indiáni hovoriaci podskupinou mayských jazykov nazývanou yucatécke jazyky, pozri Mayovia (yucatécke jazyky)*
Príslušníci kmeňa Mayov
**Mayovia** je súhrnné označenie mezoamerických Indiánov hovoriacich mayskými jazykmi. V minulosti obývali územie na celom polostrove Yucatán a protiľahlom území až po Tichý oceán, teda presnejšie v celej dnešnej Guatemale, celom dnešnom Belize, severozápadnom Hondurase, v mexických štátoch Yucatán, Quintana Reo, Campeche, Chiapas a na východe mexického štátu Tabasco. Dnes ešte obývajú veľkú časť tohto územia.

Dejiny
------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Dejiny Mayov*
Rozloha Mayskej ríše
Mayovia boli nositeľmi vyspelej mayskej civilizácie. O prvých Mayoch môžeme podľa posledného stavu výskumu hovoriť už asi od roku 2500 pred Kr. čiže približne súčasne s výskytom prvých poľnohospodárov. Väčšina nálezov ale pochádza až z obdobia po roku 1500 pred Kr. Niektoré pramene nazývajú (bez dôkazov) už pobrežných rybárov z mayskej oblasti z obdobia okolo 5000 pred Kr. ako „Mayov".
Pojem Mayovia (podľa mesta Mayapán) sa pôvodne zrejme vzťahoval asi po roku 1263 len na „kmeň" Itzov (Itzá). 

Pôvod Mayov je sporný. Niektorí výskumníci tvrdia, že sú potomkami Olmékov, ktorí po zániku San Lorenza (900 pred Kr.) utiekli na východ. Problém je však v tom, že okrem písma a možno kalendára, Mayovia s Olmékmi nemajú veľa spoločného, ako aj v tom, že ako vieme (nejakí) ľudia žili na mayskom území už pred rokom 900 pred Kr. Podľa iných názorov Mayovia pochádzajú z vysočín (pri tichomorskom pobreží), odkiaľ sa rozšírili aj do nížin. 

Obraz Mayov a ich dejín sa v posledných rokoch značne zmenil, čo v neposlednom rade súvisí so skutočnosťou, že ich komplikované písmo sa postupne darí rozlúštiť až od posledných desaťročí 20. storočia, čiže až v posledných rokoch sme schopní rozumieť ich textom. Na prelome tisícročí bolo rozlúštených asi 85 % mayských hieroglyfov (presnejšie: z celkovo 800 znakov bolo rozlúštených asi 300, a asi pri 380 znakoch je ich význam viac-menej istý).

Laserové mapovanie v džungli severnej Guatemaly odhalilo na ploche 2 144 km² veľké množstvo objektov. Podľa tohto vedci odhadujú, že na konci klasického obdobia tu žilo 7 až 11 miliónov obyvateľov.

Kmene a jazyk
-------------

Územia, na ktorých sa hovorí Mayskými jazykmi
Jednotlivé mayské „kmene" sú definované svojim jazykom – pozri Mayské jazyky.

Referencie
----------

1. 1 2  Mayovia. In: Malá slovenská encyklopédia 1993, S. 432
2. ↑  Maya. In: Brockhaus – die Enzyklopädie, digital. [2 CD-ROM] Mannheim : Bibliographisches Institut & F. A. Brockhaus, 2003. ISBN 978-3-7653-9377-8
3. ↑  BOWER, Bruce. *Laser mapping shows the surprising complexity of the Maya civilization* [online]. sciencenews.org, 2018-09-27, [cit. 2018-10-01]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Mayské jazyky
* Mayská civilizácia
* Dejiny Mayov

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mayovia**
**Pánduovci** bola mytologická pätica bratov zo staroindického eposu Mahábhárata. Hlavné postavy pánduovcov sú bratancami Kuruovcov, mytologického staroindického rodu, ktorý určitý čas vládol svetu.

Bratia
------

### Judhišthira

*Judhišthira* bol najstarší z bratov Pánduovcov, syn Kuntí. Bol považovaný za najcnostnejšieho z bratov a najlepšie znalého véd. Jeho nadanie neraz Pánduovcov zachránilo, no jeho slabosť pre hru v kocky bolo príčinou vyhnania Pánduovcov do 13 ročného vyhnanstva.

*Viac informácií v hlavnom článku Judhišthira*

### Bhíma

*Bhíma* bol druhý najstarší z bratov Pánduovcov, syn Kuntí. Vynikal hrobou silou, odvahou a hlbokým potlačovaním hnevu voči Durjódhanovi na žiadosť Judhišthiry a Ardžuny. Bhíma zabil troch najsilnejších rakšásov na celom svete, a štvrtého zabil jeho syn.

*Viac informácií v hlavnom článku Bhíma*

### Ardžuna

*Ardžuna* bol tretí najstarší z bratov Pánduovcov, syn Kuntí. Preslávil sa ako najmocnejší bojovník s lukom známym ako Gándíva a nesmiernym priateľstvom s Krišnom, ktoré siahalo až do minulých životov. Ardžuna symbolizuje ideál človeka podľa staroindických véd a je spolu s Krišnom najdôležitejšou postavou bhagavadgíta.

*Viac informácií v hlavnom článku Ardžuna*

### Sáhadéva

Sáhadéva a Nakula boli dvojičky, synovia Mádrí. Sáhadéva vynikal múdrosťou a narábaní s mečom.

### Nakula

Nakula bol druhý syn Mádrí, bojovník vynikajúci v narábaním s lukom a telesnou krásou.

Ďalšie postavy
--------------

### Pándu

Pándu bol synom kráľovnej Ambáliky a Vjási. Je zakladateľom rodu Pánduovcov, a to aj napriek tomu, že nemal deti s ani jednou zo svojich dvoch manželiek, Kuntí a Mádrí. Jeho deti splodili rôzny bohovia na základe mantry, ktorú ovládala Kuntí.

*Viac informácií v hlavnom článku Pándu*

### Kuntí

*Kuntí* bola matkou Judhišthiry, Bhímy a Ardžuny. Sprevádzala ich na časti ich ciest. Svojich synov splodila vďaka spojeniu s bohmi.

*Viac informácií v hlavnom článku Kuntí*

### Mádrí

*Mádrí* bola druhá manželka Pándua, spojením s božskými dvojičkami porodila mocné dvojičky Sáhadévu a Nakulu. Stala sa príčinou Pánduovej smrti.

*Viac informácií v hlavnom článku Mádrí*

### Draupadí

Krásna *Draupadí* bola dcéra kráľa Drupady a spoločná manželka všetkých piatich Pánduovcov.

Pozri aj
--------

* Mahábharáta
* Krišna
* Kuruovci
**Emautión** alebo **Enatión** (starogr. Ἐμαυτίων, Ἐνατίων) bol olympijský víťaz v behu dorastencov na jedno stadion v roku 228 pred Kr.

Emautión pochádzal pravdepodobne z arkádskej Thelpúsy. Na 138. olympijských hrách v roku 228 pred Kr. si vybojoval víťazstvo v behu dorastencov na jedno stadion. V Olympii túto disciplínu zaradili do programu hier v roku 632 pred Kr. a jej prvým víťazom bol Polyneikes z Élidy.

Keď v druhom storočí grécky cestovateľ Pausanias navštívil Olympiu, zaznamenal, že v posvätnom okrsku Altidy videl sochu olympionika Emautióna. Sám autor o tom uvádza: „*Pokiaľ ide o Enatióna a Alexibia, prvý zvíťazil v stadiu medzi chlapcami, Alexibios v päťboji; vlasťou tohto je arkádska Héraia, a ten, kto zhotovil jeho sochu je Akestor. Ktorá obec je rodiskom Enatióna, to nápis neobjasňuje, iba hlása, že pochádzal z arkádskeho kmeňa."*

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  *Pausaniae Graeciae Descriptio*
2. 1 2  *Reddit*
3. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 466.
4. ↑  Emily Mackil, *Creating a Common Polity*, str. 468
5. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
6. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Balogh** je priezvisko, rozšírené na Slovensku. Najčastejšie je v Tvrdošovciach (okres Nové Zámky), Nových Zámkoch a Komárne.

Pôvod
-----

Meno Balog patrí do širšej siete zemepisných názvov, ktoré sú charakteristické pre Slovensko, územie Poľska a východných Slovanov.

Okrem Čierneho Balogu je to staršie pomenovanie prítoku rieky Balog – prítoku Rimavy, podľa ktorej bola pomenovaná osada Balog, neskoršie rozčlenená na Vyšný Balog a Nižný Balog. Dnes má komplexné meno Veľký Blh. *Vlastivedný slovník obcí na Slovensku* ho charakterizuje ako staré sídlisko z mladšej doby bronzovej, hallštadskej a veľkomoravskej. To znamená, že sídlisko bolo obývané v 9. – 10. storočí. Maďarská administratíva roku 1906 zapisuje Ivanice pri Rimavskej Sobote ako *Balogivány*, Padarovce ako *Balogpádár*, Hrušovo ako *Balogrussó*. Blhovce východne od Fiľakova majú starý záznam ako *Balogfalva*.

Balog nad Ipľom má z 13. storočia záznam *Bolug*, zo 14. storočia *Balogh*, roku 1808 nazvaný *Ipoly-Balogh*. Aj to je veľmi staré sídlisko z doby rímskej a veľkomoravskej.

Názov má predhistorický základ *belg*- : *bolg-*, v nulovom stupni *blg-*. Na Slovensku mal tento základ do 12. storočia podobu Blg. Maďari ho v 11. – 12. storočí prevzali v podobe *Bolog – Balog*.

Známi nositelia
---------------

Pozri v článku Balogh.

Galéria
-------

* Csaba Balogh (* 1987), maďarský šachista Csaba Balogh (\* 1987), maďarský šachista
* János Balogh (* 1982), maďarský futbalista János Balogh (\* 1982), maďarský futbalista
* Christin Baloghová (* 1985), nemecká herečka Christin Baloghová (\* 1985), nemecká herečka

Pozri aj
--------

* Balog (priezvisko)
**Al-Ma’mún** (المأمون) alebo **Abú Džafár al-Ma’mún ibn Hárún ar-Rašíd** alebo **Abd Alláh al-Ma’mún ibn Hárún ar-Rašíd** (\* 786, Bagdad – † 833) bol siedmy kalif dynastie Abbásovcov.

Al-Ma’mún sa narodil v septembri 786 v Bagdade ako syn legendárneho kalifa Hárúna ar-Rašída a perzskej matky.

Kalif Hárún ar-Rašíd nariadil, aby sa po jeho smrti stal kalifom starší syn Al-Amín a Al-Ma’mún mal byť guvernérom Chorasánu a východného Iránu. Po Al-Amínovej smrti mal nastúpiť na trón jeho brat. Kalif Al-Amín však obišiel svojho brata a nariadil, že nástupcom sa má stať jeho syn Musa. To viedlo ku konfliktu medzi bratmi, Al-Ma’mún napadol Bagdad vojskom pod vedením generála Táhira ibn Husajna a víťazil. Po uzurpácii kalifskeho trónu vládol nejaký čas z mesta Merv v Chorasáne, neskôr však bol nútený vrátiť sa do Bagdadu.

Táhir ibn al-Husajn bol za svoje zásluhy vymenovaný za guvernéra Chorasánu, jeho politická moc však nebezpečne vzrastala, napriek Al-Ma’múnovým snahám o centralizáciu moci. Táhirovci založili dynastiu ktorá formálne podliehala chalífátu, ale v skutočnosti ovládala Chorasán a priľahlé územia v rokoch 821 – 873.

Za vlády Al-Ma’múna dosiahol kalifát Abbásovcov svoj kultúrny vrchol. V roku 832 založil Al-Ma’mún v Bagdade inštitúciu zvanú *Dom múdrosti* (*Bajt al-hikma*), v ktorej vznikali preklady gréckych diel z oblasti filozofie, medicíny a prírodných vied. Najmä preklady filozofických diel prispeli k výkladu Koránu.

V roku 832 dal otvoriť (vybúrať do nej otvor) Cheopsovu pyramídu v Gíze.

Následníkom Al-Ma’múna sa stal jeho brat Al-Mu’tasim.

  


|  |
| --- |
| Al-Ma’mún**Abbásovci** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**al-Amín** | **chalífa**813 – 833 | Nástupca**al-Mu’tasim** |

Autoritné údaje: * BnF: 15050065g
* GND: 118847686
* ISNI: 0000 0000 7986 0652
* LCCN: n82164358
* VIAF: 20477658
* WorldCat: lccn-n82164358
Súradnice: 53°19′12″S 158°41′18″V﻿ / ﻿53,32000°S 158,68833°V﻿ / 53.32000; 158.68833

**Koriacka sopka** (po rusky *Koriakskaja sopka*) je masívny stratovulkán, nachádzajúci sa v južnej časti polostrova Kamčatka. Spolu so svojim susedom, vulkánom Avačinskaja tvoria dominantu nad hlavným mestom Kamčatského kraja Patropavlovskom-Kamčatským.

Vek vulkánu sa odhaduje na neskorý pleistocén, je o niečo staršia ako Avačinskaja sopka. Koriacka sopka nie je veľmi aktívna sopka, za posledných 10 000 sa odohrali len tri väčšie erupcie a niekoľko menších. Erupcie boli v prevažnej miere efuzívne, sprevádzané výlevmi andezitových, resp. bazaltových láv a uvoľňovaním pyroklastických prúdov a lahárov, emisie sopečných plynov a popola boli v menšine. Prvá z veľkých erupcií sa odohrala v intervale 9000 až 7250 pred Kr. druhá v intervale 6500 až 5700 pred Kr. a tretia približne pred 4 800 rokmi.

V 19. a 20. storočí sopka eruptovala len trikrát, najväčšia erupcia bola posledná, ktorá sa začala na konci roku 1956 a skončila sa v lete nasledujúceho roku. Išlo o stredne silnú freatickú erupciu. V súčasnosti sú jediným prejavom sopečnej činnosti fumaroly, no začiatkom roku 1994 bol zaznamenaný enormný nárast seizmickej aktivity s epicentrami pod masívom vulkánu, čo môže indikovať prísun magmy do magmatického kozuba sopky.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **stratovulkán Korjacká sopka**

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu – stratovulkán Korjacká sopka na Global Volcanism Program (po anglicky)
**Korintský sloh** alebo **korintský štýl** alebo **korintský poriadok (v širšom zmysle)** je jeden z architektonických štýlov starovekého Grécka. Pojem **korintský poriadok (v užšom zmysle)** označuje len stĺpový poriadok tohto slohu, teda charakteristiku korintských stĺpov a pravidlá pre ich stavbu.

Korintský sloh sa objavuje okolo roku 400 pred Kr. a je charakterizovaný štíhlosťou, výškou stĺpov a dekoratívnosťou hlavíc. Drieky stĺpov, spravidla na antickej pätke a plinte (podnožná doska) bývajú kanelované; kanelúry sú v dolnej tretine vyplnené palicami. Korintská hlavica (podľa povesti navrhnutá korintským sochárom Kallimachom) sa vyvíjala od jednoduchého k veľmi zložitému tvaru dekoratívne pretvárajúcemu listy bodliakovitého akantu. Trámovie sa podobá iónskemu, len je dekoratívne bohatšie. Rímsa s konzolami býva niekedy podložená zuborezom. Medzi najznámejšie stavby vybudované v korintskom slohu patrí Lysikratov pomník v Aténach.

Rímska architektúra spojila korintskú a iónsku hlavicu do hlavice kompozitnej, v ktorej nad dvoma radmi akantov vyrastajú iónske volúty, podopierajúce diagonálne vybočené rohy abakusu.

Galéria
-------

* Hlavica stĺpu a trámovie v korintskom štýle, Panteón (Rím)
* Korintský štýl, Skythopolis
* Korintský štýl, New York City
**Korešpondenčný seminár z programovania** (KSP) je korešpondenčná súťaž v informatike organizovaná neziskovým združením Trojsten.

História KSP
------------

KSP je tretí najstarší korešpondenčný seminár v Česko-Slovensku. Založil ho RNDr. Ondrej Demáček spolu s vtedajšími študentmi FMFI UK. Niektorí bývalí riešitelia po ukončení strednej školy pomáhajú s organizovaním súťaže a sústredení.

V roku 2018 prebiehol už 35. ročník súťaže.

Priebeh súťaže
--------------

Každý rok sa pravidelne konajú dve od seba nezávislé časti: zimná časť a letná časť. Časť pozostáva z dvoch kôl. Každé kolo trvá mesiac až dva.

V každom kole je na stránke KSP uverejnených niekoľko úloh zoradených podľa obtiažnosti. Riešitelia KSP sa snažia čo najviac z úloh vyriešiť. Riešenie úlohy zvyčajne pozostáva z dvoch častí; popisu, ktorý obsahuje myšlienku riešenia (väčšinou ide o algoritmus), dôkaz správnosti a odhady časovej a pamäťovej zložitosti algoritmu a zo samotného programu, ktorý je ohodnotený testovačom na stránke.

Výsledky sú zverejňované na výsledkovej listine KSP. Prvých 32 riešiteľov korešpondenčnej časti je pozvaných na sústredenie.

### Sústredenia

Sústredenie KSP je týždeň dlhé podujatie, na ktorom sa účastníci môžu naučiť viac o programovaní a informatike. Okrem odborného programu sústredenie zahŕňa aj rôzne športy a iné hry, v ktorých účastníci súťažia v družinách (tímoch), do ktorých boli rozdelení na začiatku sústredenia.

### Letná škola KSP

Letná škola KSP sa koná počas letných prázdnin na FMFI UK. Je to bezplatná akcia určená pre študentov stredných škôl. Trvá 2 týždne, počas ktorých sa účastníci učia programovaniu a algoritmom.

Referencie
----------

1. ↑   *FAQ - Korešpondenčný seminár z programovania* [online]. www.ksp.sk, [cit. 2018-02-25]. Dostupné online.
2. 1 2 3   *Pravidlá - Korešpondenčný seminár z programovania* [online]. www.ksp.sk, [cit. 2018-06-14]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Organizátor Trojsten
* Výsledková listina