recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Súradnice: 49°14′07″S 18°42′17″V﻿ / ﻿49,2352°S 18,7047°V﻿ / 49.2352; 18.7047

**Strážov** je mestská časť Žiliny.

Polohopis
---------

Leží asi tri kilometre severozápadne od centra mesta, na ľavom brehu Váhu. Na západe susedí s mestskou časťou Žilinská Lehota a obcou Dolný Hričov, na východe ho od Žiliny oddeľuje rieka Rajčanka, ktorá sa tu vlieva do Váhu. Na juhu susedí katastrálne územie s mestskou časťou Závodie a na severnej strane jeho katastrálne územie cez Hričovskú priehradu susedí s mestskou časťou Považský Chlmec a obcou Divinka.

Dejiny
------

Strážov sa spomína v roku 1393 ako Straso a už v roku 1402 ako Strazow. Patril k lietavskému panstvu. V roku 1418 Stibor zo Stiboríc a Beckova dal obec mestu Žilina do dedičného prenájmu. V erbe mal rybára, ktorý pri vode chytá ryby do siete. V roku 1784 mal 213 obyvateľov, v roku 1900 už 359 a v roku 1980 mal 722 obyvateľov. Obec bola pričlenená k Žiline v roku 1970.

Starý Strážov bol postavený v zúženom priestore medzi riekou Váh a Strážovskými vrchmi. Už v minulosti mal obmedzené možnosti na rozvoj. Po jeho južnej strane prechádza hlavná cesta I/61 (do 31.7. 2015 cesta I/18) z Bratislavy do Žiliny. Zo severnej časti ho uzatvorila Považská železnica postavená v roku 1883. Navyše časť obce zaplavili vody Hričovskej priehrady, ktorú postavili v roku 1962.

Nová bytová výstavba bola postavená západne od starej časti a druhá časť je vedľa cesty I/61 smerom do Žiliny. Celá oblasť mestskej časti nie je vhodná na bytovú výstavbu. V mestskej časti sa nenachádza priemysel. V Strážove je materská škola, kultúrny dom a ako bývalá obec má vlastný cintorín. V budove materskej školy je umiestená pobočka Žilinskej knižnice. Na Hričovskej priehrade sú vybudované rybníky, nachádza sa tu lyžiarsky vlek a pri vstupe do Strážova pri ceste I/61 je Motel Marakana. Má autobusové spojenie s centrom linkou č. 24 a 29.

Od Hričovského Podhradia je vybudovaná diaľnica D3, ktorá sa pred obytnou časťou v Strážove napája diaľničnou križovatkou Žilina-Západ na túto mestskú časť. Z tejto MÚK je na mieste cesty I/61 vybudovaný diaľničný privádzač do Žiliny. Diaľnica D3 pokračuje ponad Hričovskú priehradu do tunela v Považskom Chlmci a z mestskej časti sa na tento smer nie je možné napojiť.

Referencie
----------

1. ↑   zilina.sk, [cit. 2023-06-30]. Dostupné online.
2. ↑  Strážov. In:  *Zoznam obcí, častí obcí a vojenských obvodov Slovenskej republiky tvoriacich jednotlivé okresy* [online]. Bratislava: Ministerstvo vnútra SR, 2018-05-02, [cit. 2023-11-19]. S. 29. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Strážov (Žilina)**


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Žilinský portál |

| * z
* d
* u
 Mestské časti Žiliny (20) |
| --- |
| 
* Bánová
* Bôrik
* Brodno
* Budatín
* Bytčica
* Hájik
* Hliny
* Mojšova Lúčka
* Považský Chlmec
* Rosinky
* Solinky
* Staré Mesto
* Strážov
* Trnové
* Vlčince
* Vranie
* Zádubnie
* Zástranie
* Závodie
* Žilinská Lehota

 |  |
Súradnice: 48°12′30″S 16°22′24″V﻿ / ﻿48,208427°S 16,373256°V﻿ / 48.208427; 16.373256

**Dóm svätého Štefana** (nem. *Stephansdom*, celým menom *Domkirche St. Stephan zu Wien* - „dóm(ový kostol) sv. Štefana vo Viedni") je najväčšia katedrála vo Viedni.

Dejiny
------

Z najstaršej stavby kostola sv. Štefana z 12. storočia sa nezachovali žiadne pamiatky. Západná fasáda s obrou bránou a vežami pochádza z druhej neskorej románskej stavby (1230 – 1263).

V rokoch 1304 – 1340 vznikla prvá časť gotickej novostavby, Albertínský spevácky chór. Vojvoda Rudolf IV. nazývaný Zakladateľ, položil v roku 1359 základný kameň k neskorogotickému rozšíreniu stavby, ktoré zahrňovalo zväčšenie stredovej časti kostola a výstavbu gotických veží. Južná veža s výškou 136,7 m; ktorú Viedenčania volajú „Steffl", bola dokončená v roku 1433 a stala sa symbolom Viedne.

Po roku 1511 boli zastavené práce na severnej veži. Nedokončená gotická veža s výškou 68,3 m bola dostavaná v štýle renesancie až v rokoch 1556 – 1578. Zarážajúca asymetria veží dodáva dómu charakteristickú podobu. V 17. a 18. storočí dostal dóm barokové oltáre, maľba na hlavnom oltári zobrazuje ukameňovanie sv. Štefana, prvého kresťanského mučeníka a patróna chrámu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dóm svätého Štefana**

Externé odkazy
--------------

* Stránka Stephansdomu
* Viedenská gotika (fotografie vitráží a sôch patriacich k dómu sv. Štefana) Archivované 2009-02-19 na Wayback Machine
Súradnice: Hviezdna mapa 07h 09m 23s; 00° 48′ 22″

**NGC 2346** je planetárna hmlovina v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 5. marca 1790. Nazýva sa tiež *Motýlia hmlovina*. Meno dostala podľa charakteristického tvaru tvoreného prachom a plynom.

V strede tejto bipolárnej hmloviny je pár tesných hviezd obiehajúcich jedna druhú každých šestnásť dní. Pred miliónmi rokov boli hviezdy ďalej od seba. Hmotnejšia hviezda sa potom v ďalšom štádiu vývoja rozpínala. Keď sa hmota dostala k druhej zložke, spôsobila, že obe hviezdy sa špirálovito priblížili a odvrhli prstence plynu. To sa stalo asi pred 1 200 rokmi. Neskôr, keď sa odkrylo jadro hmotnejšej hviezdy, bývalého červeného obra, vynorili sa bubliny horúceho plynu. Prúdy plynov vystrekujú zo stredu do opačných smerov rýchlosťou vyše 300 km/s. Motýlia hmlovina sa nachádza vo vzdialenosti 2 100 svetelných rokov.

Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,6.

  

*… | NGC 2345 | **NGC 2346** | NGC 2347 | …*

Pozri aj
--------

* Zoznam NGC objektov

Zdroj
-----

* PLAUCHOVÁ, Jana. *Súhvezdia od Andromedy po Žirafu*. Redakcia Eduard Koči; ilustrácie Peter Zimnikoval; Beata Zimnikovalová, Michal Mojžiš, Tibor Krátky. prvé vyd. Hurbanovo : Slovenská ústredná hvezdáreň Hurbanovo, 2023. 592 s. ISBN 978-80-89998-357. Kapitola Jednorožec, s. 435.
**Externalita** alebo **externý efekt** je v ekonómii vonkajší účinok (efekt) rozhodnutia, existencie alebo činnosti úmyselne či neúmyselne prenesený z daného ekonomického subjektu na iný subjekt alebo okolie, resp. z iných subjektov alebo okolia na daný ekonomický subjekt. Inými slovami je to presun nákladov/prínosov výroby či spotreby na iných.

Externality vznikajú, keď ekonomický subjekt úmyselne alebo neúmyselne čiastočne alebo vôbec neplatí za (nekompenzuje) faktory, ktoré používa (napríklad na výrobu), alebo keď naopak jeho činnosť je príčinou bezplatného uspokojovania potrieb iných subjektov (pracovníkov, iných ekonomických subjektov, prírody, obce a iných).

Príklady externalít
-------------------

Externality závisia od odvetvia, v ktorom je ekonomický subjekt činný. Medzi záporné externality konkrétne v doprave patria napríklad:

* emisie:
	+ znečistenie ovzdušia
	+ hluku
* kongescie (dopravné zápchy)
* dopravné nehody
* škody na infraštruktúre

Medzi kladné externality patrí:

* rozvoj dopravnej siete

### Nástroje na obmedzenie externalít

#### Zákazy a obmedzenia

V doprave prevládajú regulačné opatrenia: 

* zákazy,
* limity,
* technické normy – interoperabilné systémy, zákonné opatrenia

Opatrenia sa odrazia v nákladoch i v cenách.

#### Ceny

Trend je normalizovať náklady externalít tak, aby ceny odrážali spoločenské náklady alebo vzácnosť zdrojov. Oceňovanie na základe úplných spoločenských nákladov je kľúčovým prvkom efektívneho a trvale únosného dopravného systému.

#### Dane a poplatky

Cieľom obmedzení nie je, ani nie je možné, efektívne úplne minimalizovať externality. Mohlo by to napr. viesť k zrušeniu cestnej dopravy a podstanému obmedzeniu železničnej či leteckej dopravy.
**(3645) Fabini** je planétka, ktorú objavil Antonín Mrkos večer dňa 28. augusta 1981 na juhočeskej hvezdárni Kleť. Je pomenovaná po Tatiane Fabini, bývalej šéfredaktorke časopisu KOZMOS.

Objav a pomenovanie
-------------------

Planétka sa v čase objavu nachádzala v južnej časti súhvezdia Pegas, v blízkosti hranice so súhvezdím Vodnár (*Aquarius*), asi 3° severne od dvojhviezdy {\displaystyle \zeta \_{1,2}} Aqr (+3,6 mag), mala zdanlivú fotografickú jasnosť +15,8 mag a bola 25. planétkou objavenou v druhej polovici augusta 1981. Svedčí o tom aj jej predbežné označenie **1981 QZ**, ktoré dostala krátko po objave. Planétka bola na Kleti pozorovaná iba v objavovej opozícii a počas 4 nocí bolo celkovo zmeraných 8 pozícií, neskôr zaslaných do MPC. Naposledy bola planétka pozorovaná večer 6. septembra 1981. Očíslovanie planétky bolo zverejnené v cirkulári MPC č. 12002 vydanom dňa 13. mája 1987.

Planétka je pomenovaná po Tatiane Fabini (1943 – 1989), šéfredaktorke slovenského populárno-vedeckého astronomického časopisu KOZMOS, ktorá bola tiež zdrojom povzbudenia mnohých astronómov-amatérov. Meno planétky sa stalo oficiálnym po zverejnení v cirkulári MPC č. 26424 vydanom dňa 5. januára 1996 Medzinárodnou astronomickou úniou.

Dráha
-----

Planétka obieha okolo Slnka v strednej vzdialenosti 404 mil. km po takmer kruhovej dráhe s dobou obehu 4,43 roku (1620 dní). K Zemi sa približuje na minimálnu vzdialenosť 222 mil. kilometrov a jej veľkosť je odhadovaná na 15 km.

Pozri aj
--------

* Zoznam planétok 3501-3750

Externé odkazy
--------------

* Dráha planétky (3645) Fabini v Slnečnej sústave (interaktívny 3D applet, Java)
* Hvezdáreň na Kleti

  

*… | 3644 Kojitaku | **3645 Fabini** | 3646 Aduatiques | …*
**Benoît David** (\* 19. apríl 1966, Montreal, Kanada) je kanadský progressive rockový spevák, v rokoch 2008 až 2012 člen skupiny Yes. Benoît David vystupoval so skupinou Mystery a objavil sa na ich albume z roku 2007 *Beneath the Veil of Winter's Face*.

Súčasnosť
---------

V roku 2008 bol David ohlásený ako sólový spevák novej zostavy Yes ktorú okrem neho tvorili Steve Howe, Chris Squire a Alan White a boli tak skupinou zostavenou pre turné toho roka. David zaujal basgitaristu skupiny Yes Chris Squirea počas jeho práce so skupinou Close to the Edge a tak ním nahradil Jon Andersona, ktorý sa nemohol zúčastniť turné kvôli akútnym problémom s dýchaním, ktoré ho postihli začiatkom toho roka.

Squire vyjadril nádej, že sa Anderson k skupine Yes v budúcnosti vráti. S ochorením Chrisa Squirea sa turné odložilo znova a David sa vrátil k práci so skupinami Mystery a Close to the Edge.

David sa znovu pripojil k Yes spoločne s Oliverom Wakemanom na ich spoločnom letnom turné 2009 so superskupinu Asia. V roku 2011 vydal s Yes album *Fly from Here*. Na začiatku roka 2012 zo skupiny kvôli respiračným ťažkostiam odišiel.

Referencie
----------

1. ↑  TIANO, Mike. *Conversation with Benoit David* [online]. Notes from the Edge (Issue 309), [cit. 2009-10-10]. Dostupné online.
2. ↑  . Dostupné online. Archivované 2019-01-16 z originálu.
3. ↑  Rock band Yes to tour with replacement singer
4. ↑   *Yes taps 'understudy' for fall tour* [online]. [Cit. 2008-09-18]. Dostupné online. Archivované 2008-09-18 z originálu.
5. ↑  NME news: "Yes cancel 40th anniversary tour"
6. ↑   news: YES THEY CAN! LEGENDARY BAND BEGINS 24-DATE U.S. TOUR JUNE 26 IN INDIO, THROUGH AUGUST 2 IN BETHLEHEM, PA, WITH SPECIAL GUEST ASIA]
7. ↑  CASHMERE, Paul. *EXCLUSIVE: Yes Recruit Another New Singer* [online]. Noise11.com, 2012-2-8, [cit. 2012-02-17]. Dostupné online. (anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Benoît David na českej Wikipédii.*
**(3715) Štohl** je planétka, ktorú objavil Antonín Mrkos večer dňa 19. februára 1980 na juhočeskej hvezdárni Kleť. Je pomenovaná po slovenskom astronómovi RNDr. Jánovi Štohlovi, DrSc.

Objav a pomenovanie
-------------------

Planétka sa v čase objavu nachádzala v juhozápadnej časti súhvezdia Lev (*Leo*), iba 21' severne od jasnej
hviezdy {\displaystyle \alpha } Leo (Regulus, +1,3 mag), mala zdanlivú fotografickú jasnosť
+17,6 mag a bola 18. planétkou objavenou v druhej polovici februára 1980. Svedčí o tom aj jej predbežné označenie **1980 DS**, ktoré dostala krátko po objave. V objavovej opozícii bola planétka na Kleti pozorovaná aj v ďalších 2 nociach a celkovo bolo zmeraných 6 pozícií, neskôr zaslaných do MPC. Naposledy bola planétka pozorovaná ráno 23. februára 1980. Planétka bola na Kleti pozorovaná aj počas 2 nocí v roku 1987 (24. a 25. februára, 4 pozície). Očíslovanie planétky bolo zverejnené v cirkulári MPC č. 12566 vydanom dňa 5. decembra 1987.

Planétka je pomenovaná po Jánovi Štohlovi (1932 – 1993), známom najmä vďaka prácam z oblasti dynamiky meteorov. Bol riaditeľom Astronomického ústavu SAV a v rokoch 1991 – 1993 prezidentom 22. komisie Medzinárodnej astronomickej únie (Meteory a medziplanetárny prach). Meno navrhli pracovníci Astronomického ústavu v Tatranskej Lomnici. Meno planétky sa stalo oficiálnym po zverejnení v cirkulári MPC č. 25976 vydanom dňa 7. novembra 1995 Medzinárodnou astronomickou úniou.

Dráha
-----

Planétka obieha okolo Slnka v strednej vzdialenosti 346 mil. km po takmer kruhovej dráhe s dobou obehu 3,52 roku (1287 dní). K Zemi sa približuje na minimálnu vzdialenosť 163 mil. kilometrov a jej veľkosť je odhadovaná na 8 km.

Zaujímavosť
-----------

Planétka sa v čase objavu premietala na trpaslíčiu eliptickú galaxiu Leo I.

Pozri aj
--------

* Zoznam planétok 3501-3750

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **3715 Štohl**

Externé odkazy
--------------

* 3715 Štohl – vlastnosti a orbitálny diagram v JPL Small-Body Database NASA (po anglicky)
* 3715 Štohl – orbitálne vlastnosti a pozorovania na webe Minor Planet Center (po anglicky)
* 3715 Štohl – orbitálne vlastnosti na astronomickom serveri Pedagogickej fakulty ZČU v Plzni (po česky)
* 3715 Štohl – poloha na hviezdnej mape na webe Heavens-Above
* Hvezdáreň na Kleti

  

*… | 3714 Kenrussell | **3715 Štohl** | 3716 Petzval | …*
**Zmierenie alebo dobrodružstvo pri obžinkoch** je veselohra od slovenského spisovateľa Jána Palárika. Vznikla v roku 1862 (prvýkrát uverejnené v Slovenských almanachoch), premiéru mala v roku 1933. Kritizuje vyvyšujúcich sa mešťanov a odrodilcov.

Téma
----

Potreba zmierenia a zblíženia sa šľachty s ľudom. Palárik vychádzal z hry poľského dramatika Józefa Korzeniowského- Obžinky.

Hlavná myšlienka
----------------

Vlastenectvo je nemysliteľné bez lásky k ľudu. Kritika slovenskej šľachty, ktorá sa odnárodňuje a pohŕda ľudom.

Postavy
-------

* **Eliza Hrabovská** - grófka, je sirota, otec jej zomrel, keď bola ešte malá "Toto je môj najdrahší poklad, ktorý na tomto svete opustiť musím". Je veľmi milá a priateľská, váži si ľudí, hlási sa k slovenskému pôvodu a je naň hrdá. Jej prefíkanosť a vynaliezavosť nepozná hraníc.
* **Miluša** - dcéra učiteľa, najlepšia priateľka Elizy Hrabovskej, je vychovávaná v národnom duchu a k tolerancii voči Uhorsku. Je krásna, vzdelaná a bystrá, pozná cudzie jazyky, ale uprednostňuje slovenčinu. Má veľmi dobré srdce, Palárik aj pomocou nej vyjadril svoje predstavy o tom, aký vzťah majú mať slovenskí inteligenti k slovenskému ľudu - majú pomáhať svojmu ľudu, z ktorého vyšli, dostať sa na vyššiu hmotnú a kultúrnu úroveň.
* **Ľudovít Kostrovický** - barón, je snúbenec grófky Hrabovskej. Má slovenský pôvod, ale hlási sa k Maďarom. Má dobré srdce a láska mu je prednejšia pred vôľou otca.
* **Rohon** - inžinier, verný priateľ Ľudovíta Kostrovického, pôvodom Slovák, ale prostredím pomaďarčený. Avšak z lásky k Miluške sa vráti k Slovákom. Je milý a prefíkaný ako Eliza.

Kompozícia
----------

Dielo sa člení na 3 dejstvá

1. dejstvo: 5 výstupov
2. dejstvo: 9 výstupov
3. dejstvo: 14 výstupov

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Dej sa zakladá na princípe inkognita (v rámci ktorého vystupuje niekto v podobe niekoho iného).
Ľudovít Kostrovický sa má oženiť podľa vôle otca a dávnej zmluvy s grófkou Elisou Hrabovskou. Prichádza si ju obzrieť práve na obžinky spolu s jeho priateľom inžinierom Rohonom. Chce Elisu lepšie spoznať a až potom sa rozhodnúť, či je preňho dobrá. Vymyslí plán - vyvenčí sa postavenie s Rohonom. On súhlasí, a tak za grófkou do kaštieľa prichádzajú vymenení netušiac, že aj barónka Elisa zmýšľa rovnako (vymení si postavenie s jej priateľkou Milušou). Ako sa spoznávajú, všetci sú nešťastní, pretože sa grófka zaľúbila len do "obyčajného inžiniera", gróf do "obyčajnej grófkinej služobnice", Miluša do "grófa" a Rohon do "grófky". Nakoniec sa všetko po obžinkoch vyjasní a všetci sú šťastní.

Referencie
----------

1. ↑  PALÁRIK, Ján. *Dobrodružstvo pri Obžinkoch*. 263. vyd. Bratislava : Tatran, 1862. Dostupné online. Archivované 2008-02-13 z originálu.
**Ján Samuel Fuchs** (\* 16. október 1770, Levoča – † 25. marec 1817, Ľvov) bol evanjelický farár, historik, pedagóg, literát, matematik.

Životopis
---------

Ján Samuel Fuchs sa narodil v Levoči 16. októbra 1770. Po absolvovaní Evanjelického lýcea v Levoči odišiel na jeden rok do Debrecína s cieľom naučiť sa po maďarsky. Potom pôsobil ako rétor na Evanjelickom lýceu v Bratislave. Od roku 1790 žil vo veľkovojvodstve Sasko-Výmarsko-Eisenach, kde v Jene na *Alma Mater Jenensis* študoval teológiu, filozofiu a rétoriku. Významnou udalosťou v dejinách mineralógie na Slovensku koncom 18. storočia bolo založenie Mineralogickej spoločnosti v Jene roku 1796. Pracovalo v nej mnoho významných prírodovedcov, ktorí neskôr podrobne topograficky spracúvali banícke oblasti na Slovensku a vo forme listov a vzoriek minerálov posielali správy o mineráloch zo Slovenska do Jeny. Ján Fuchs bol členom mineralogickej spoločnosti v Jene a pravidelne sa podieľal na jej činnosti. V roku 1792 sa Fuchs vrátil na Spiš, kde v Kežmarku sa stal vychovávateľom v šľachtickej rodine Szirmayovcov. V rokoch 1796 – 1809 učil na Evanjelickom lýceu v Levoči, tu sa mu narodili synovia Viliam (\* 1802 – † 1853), budúci banský a hutnícky expert a Albert (\* 1804 – † 1894), budúci fyzik. Na lýceu vyučoval filozofiu, klasické jazyky a matematiku. Po tom, čo dlhoročný rektor levočského gymnázia (1793 – 1815) Martin Liedemann založil v roku 1803 v Levoči výchovný ústav pre šľachtické deti Fuchs začal vyučovať aj v tomto ústave. Z Levoče Fuchs odišiel do Kežmarku, kde v rokoch 1809 – 1813 pôsobil ako evanjelický farár. Potom bol povolaný do Ľvova na súčasnej Ukrajine ako farár, aby sa staral o Haličskú diecézu, ktorá bola po smrti Samuela Bredetzkého v júni 1812 voľná. V tom istom roku bol Fuchs vymenovaný za haličského superintendenta so sídlom vo Ľvove v Haliči a Bukovine. Fuchs však mohol tento úrad zastávať len štyri roky, zomrel vo Ľvove 25. marca 1817 vo veku 46 rokov.

Dielo (výber)
-------------

* FUCHS, Ján Samuel. *Institutiones Logicae: Io. Samuelis Fuchs, Professoris Philosophiae In Ill. Gymnasio Leutschoviensi A. C. A. Institutiones Logicae, usibus scholasticae juventutis accomodatae. Cum adprobatione Censurae*. Typis Michaelis Podhoránszki de Ead. Levoča 1800.
* FUCHS, Ján Samuel. *Elementa Juris Naturae: conscripta & edita a Joanne Samuele Fuchs, Professore Philosophiae in Ill. Gymnasio Leutschoviensi A. C. A.* Typis Josephi Caroli Mayer, Levoča 1803.
* FUCHS, Ján Samuel. *Elementa Jurisnaturae confcripta ...* Leutschoviae : [Josephi Caroli Mayer], 1805.

Referencie
----------

1. ↑  HERČKO, Ivan. Z činnosti kežmarských členov Mineralogickej spoločnosti v Jene. Mineralia Slovaca 11(3) 1979, 285-287.
2. ↑  FUCHS, Ján Samuel: filozof, cirkevný hodnostár (16. 10. 1770 Levoča, okr. Spišská Nová Ves - 25. 1. 1817 Ľvov, Ukrajina). Slovenský biografický slovník : (od roku 833 do roku 1990). II. zväzok, E-J. -Martin : Matica slovenská, 1987. S. 137-138
3. ↑  BODNÁR, Ján a kol. Dejiny filozofického myslenia na Slovensku 1. Bratislava, Veda 1987.

Autoritné údaje:
**Manley Lanier Carter** (\* 15. august 1947, Macon, Georgia, USA - † 5. apríl 1991, Brunswick, Georgia) bol americký astronaut, ktorý sa zúčastnil jedného letu raketoplánom Discovery.

Životopis
---------

Používal prezývku Sonny. Absolvoval vysokoškolské štúdium na Emory University, odbory chémia a medicína. V tíme NASA bol od roku 1984 až do svojej smrti. Po svojom lete bol ešte nominovaný do posádky Discovery STS-42. Zomrel vo svojich 43 rokoch pri havárii malého dopravného lietadla EMB-120 blízkosti Brunswicku. In-memoriam bol povýšený do hodnosti kapitána.

Let do vesmíru
--------------

Na jeseň roku 1989, kedy mal Carter 42 rokov, dostal sa do vesmíru na palube raketoplánu Discovery. Misia STS-33 bola vojenského charakteru a preto podliehala utajeniu. Letel spolu s astronautmi: Frederick Gregory, John Blaha, Franklin Musgrave a Kathryn Thorntonová. So sebou viezli špionážnu družicu typu Magnum a jej urýchľovaciu raketu IUS. Krátko po zaujatí pozície na obežnej dráhe okolo našej planéty ju vypustili. Jej ovládanie prevzala hneď potom armáda. Raketoplán odštartoval z rampy 39 na Vesmírnom stredisku Johna F. Kennedyho, pristál po piatich letových dňoch na základni Edwards v Kalifornii. 

Sonny Carter je registrovaný ako 221. človek vo vesmíre s 5 dňami strávenými v kozme. Misia STS-33 bola katalogizovaná v COSPAR pod číslom 1989-090A. 

* STS-33 Discovery (23. november 1989 - 28. november 1989)

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |

* 
* 
* 
* Archivované 2008-06-04 na Wayback Machine

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Manlay Carter na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
Súradnice: 55°47′59″S 49°06′22″V﻿ / ﻿55,799861°S 49,106111°V﻿ / 55.799861; 49.106111

Chrám Zvestovania kazanského Kremľa

Chrám Zvestovania v noci
**Chrám Zvestovania kazanského Kremľa** (rus. Благовещенский собор Kазанского кремля) je hlavným pravoslávnym chrámom mesta Kazaň a kazaňského Kremľa. V rokoch 1552 až 1918 bol hlavným katedrálnym chrámom kazaňskej pravoslávnej eparchie.

História
--------

Po dobytí Kazane ruskými vojskami Ivana IV. Hrozného sa Kazaň stala súčasťou Ruského impéria. V dovtedy prevažne moslimskom tatárskom meste sa začali stavať ruské pravoslávne chrámy. Medzi najväčšie a najznámejšie patrí Chrám Zvestovania v kazaňskom Kremli. Chrám sa začal stavať v roku 1555 na mieste staršieho dreveného chrámu, ktorý postavil Ivan IV. Hrozný po dobytí Kazane v roku 1552. Na stavbu bolo pozvaných 80 pskovských majstrov, ktorí pracovali pod vedením P. Jakovleva (hlavného architekta Chrámu Vasila Blaženého v Moskve). Chrám bol dokončený a posvätený v roku 1562. Bol vybudovaný z bieleho kameňa a v jeho architektúre sa spájajú prvky architektúry Moskvy, Vladimíra a Pskova. Zdobí ho päť kupol. Prostredná (v štýle ukrajinského baroka) je pozlátená a symbolizuje Ježiša Krista. Štyri modré symbolizujú štyroch apoštolov. Na prelome 16. a 17. storočia bola postavená aj zvonica. Tá bola zničená v 20. storočí komunistami. Veľké škody utrpel chrám počas požiaru v roku 1815. Potom nasledovali rozsiahle rekonštrukcie. V 19. storočí bol vyzdobený ikonopiscom Sofonovom. V roku 1925 komunisti chrám pravoslávnej cirkvi odobrali a zriadili v jeho priestoroch archív.

### Súčasnosť

Po páde komunistickej diktatúry sa stal chrám súčasťou pamiatkovej rezervácie kazaňský Kremeľ. V roku 1995 sa začali rozsiahle rekonštrukčné práce. 19. júla 2005 kazaňský arcibiskup Anastázius opäť chrám posvätil a začali sa v ňom konať pravoslávne bohoslužby. Navštívil ho aj Alexej II. patriarcha Moskvy a celej Rusi.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chrám Zvestovania (Kazaň)**

Externé odkazy
--------------

* Благовещенский собор Казанского кремля на сайте Казанской епархии Archivované 2007-06-03 na Wayback Machine
* А.М. Елдашев. Благовещенский собор Archivované 2020-11-28 na Wayback Machine
**Joseph Albert „Joe" Walker** (\* 20. február 1921, Washington – † 8. jún 1966, neďaleko Barstow) bol americký pilot, experimentálny fyzik, skúšobný pilot NASA a astronaut, držiteľ mnohých svetových leteckých rekordov a prvý človek, ktorý vyletel s lietadlom do kozmického priestoru a letel do vesmíru dvakrát. Bol jedným z dvanástich pilotov, ktorí lietali na experimentálnom raketovom lietadle North American X-15, ktoré spoločne prevádzkovali Vzdušné sily USA a NASA.

Životopis
---------

Joe Walker pri lietadle X-1E, 1958
Na univerzite Washington and Jefferson College získal titul bakalára fyziky v roku 1942. Počas druhej svetovej vojny bol vojenským pilotom.

K NACA (neskôr reorganizovanej na NASA) nastúpil v roku 1951 ako skúšobný pilot na Edwardsovej leteckej základni v Kalifornii. Lietal s lietadlami typu D-558-1 Skystreak, X-1, X-3 Stiletto, X-4 Bantam, X-5, X-15, B-47, F-100 Super Sabre, F-101 Voodoo, F-102 Delta Dagger, F-104 Starfighter. Zúčastňoval sa experimentálnych letov s cieľom ustanoviť svetové rekordy v rýchlosti lietadiel, napríklad na X-1E letel Walker celkovo 21-krát, pričom pri 17. lete dňa 8. októbra 1957 dosiahol rýchlosť M = 2,24. V máji 1960 sa stal svetovým rekordmanom za dosiahnutie rýchlosti 3 397 km/h na experimentálnom raketopláne North American X-15 (predchodca kozmických raketoplánov).

Dňa 19. júla a 22. augusta 1963 uskutočnil s X-15 lety nad hranicu 100 kilometrov – hranica vesmíru. Tieto lety boli jediné suborbitálne lety raketového lietadla do letov SpaceShipOne v roku 2004. Zároveň ho tieto lety kvalifikovali ako astronauta podľa pravidiel U.S. Air Force a Medzinárodnej leteckej federácie (Fédération Aéronautique Internationale, FAI), ale nie podľa pravidiel Komisie pre výskum vesmíru (COSPAR). Joe Walker bol prvým človekom, ktorý letel s lietadlom do vesmíru dvakrát.

Tragicky zahynul nad základňou Edwards vo svojich 45 rokoch pri zrážke svojho lietadla F-104 s lietadlom XB-70 pri reklamnom natáčaní pre firmu General Electric.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Joseph Albert Walker**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Joseph Walker na českej Wikipédii.*
Súradnice: 49°05′42″S 18°15′20″V﻿ / ﻿49,094893°S 18,255441°V﻿ / 49.094893; 18.255441

**Zubák** je potok na strednom Považí, preteká územím okresu Púchov. Je to ľavostranný prítok Lednice, má dĺžku 15,3 km a je tokom IV. rádu.

*Prameň:* v Bielych Karpatoch na východnom svahu Končitej (817,2 m n. m.), v blízkosti slovensko-českej štátnej hranice, v nadmorskej výške približne 750 m n. m.

*Smer toku:* najprv vytvára výrazný oblúk prehnutý na juh, potom pokračuje východným smerom, za obcou Zubák sa stáča a pokračuje severojužným smerom

*Geomorfologické celky:* Biele Karpaty, podcelky Kýčerská hornatina (pramenná oblasť), potom oddeľuje tento podcelok na ľavom brehu od podcelku Kobylináč na pravom brehu, na dolnom toku podcelok Vršatské bradlá

*Prítoky:* sprava krátky prítok z východného svahu Krivej Tuchyne (711,2 m n. m.), zo severozápadného svahu Hromádkovej (761,9 m n. m.), prítok (517,1 m n. m.) z juhovýchodného svahu Češkovca 698,7 m n. m.), dva prítoky spod kóty 741,3 m, spod kóty 630,7 m, dva prítoky zo severných svahov Zrnovej (854,4 m n. m.), dva prítoky spod Krepčiačky (druhý ústi v 374,3 m n. m.), z východného svahu Zrnovej, spod Skalíkovej (570,6 m n. m.); zľava tri prítoky spod Bartošovca, dva prítoky z oblasti Nad Suchým potokom, z južného svahu Barnovho vrchu (720 m n. m.), zo západného svahu Kýčery (828,2 m n. m.), zo západného a južného svahu Černákovce (628 m n. m.), tri prítoky spod Hladkého vrchu (626,7 m n. m.), z osady Martišovci, štyri prítoky spod Dlhej lúky (581,1 m n. m.) a prítok zo západného svahu Keblia (545,4 m n. m.)

*Ústie:* do Lednice južne od obce Horná Breznica v nadmorskej výške približne 309 m n. m.

*Obce:* osada Majere, Zubák, Horná Breznica

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2024-01-29]. Dostupné online.
2. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2024-01-29]. Dostupné online.
3. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2024-01-29]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Lednice |
| --- |
| *Lednica* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Brezovský potok
* Divinec
* Dúbravský potok
* Javorník
* Kamenný potok
* Krivý potok
* Kvašov
* Kýčerský potok
* **Lednica**
* Nebrová
* Strošovský potok
* **Tovarský potok**
* Zrnovský potok
* Zubák

 |
**Let Japan Airlines 123** (skratka **JAL 123**) bol pravidelný vnútroštátny let z Tokia do Osaky. 12. augusta 1985 lietadlo Boeing 747SR letu JAL 123 (registračné číslo *JA8119*) vyslal núdzový signál a 32 minút po nekontrolovateľnom lete narazil do hory Takamagahara. Pri havárii zahynulo 520 z 524 osôb na palube, čo z havárie robí najväčšiu nehodu jediného lietadla v histórii. Haváriu zavinila zle vykonaná údržba na lietadle sedem rokov pred nehodou.

Príčiny a priebeh nehody
------------------------

Správna a skutočne vykonaná (nesprávna) údržba
Vyšetrovanie odhalilo ako príčinu katastrofy zlyhanie tlakovej prepážky v zadnej časti lietadla, ktoré bolo zapríčinené zle vykonanou údržbou lietadla, vykonanou pred siedmimi rokmi. V tom dôsledku bol jeden z panelu prepážky držaný len jedným radom nitov namiesto dvoch a bolo teda len otázkou času, kedy sa prepážka roztrhne.

Keď sa tak stalo, explozívna dekompresia utrhla veľkú časť zadnej časti lietadla, v dôsledku čoho stroj stratil stabilitu. Zároveň bolo prerušené vedenie všetkých hydraulických systémov, ktoré sa v dôsledku toho stali nefunkčnými. Lietadlo sa tak prakticky stalo neovládateľným.

Posádka, ktorá mohla korigovať chovanie lietadla len zmenami ťahu motorov a niekoľkými ďalšími trikmi, robila v tom čase všetko možné aj nemožné, aby lietadlo zachránila. Situácia sa nedala zvládnuť a 32 minút, počas ktorých dokázali piloti lietadlo udržať vo vzduchu predstavuje mimoriadny výkon, ktorý nedokázala zopakovať žiadna z posádok, ktorá sa skúšala riešiť situáciu na simulátore.

Obete
-----

Podľa názorov lekárov, ktorí obhliadali mŕtvych, i svedectva preživších náraz prežilo oveľa viac ľudí ako 4, ktorí boli nájdení v troskách chvostovej časti nasledujúceho dňa jednotkami Japonských obranných síl. V dôsledku rozhodnutia kompetentných orgánov japonskej armády, nebola prijatá pomoc americkej námornej pechoty, ktorej vrtuľníky našli miesto dopadu ako prvé. Japonskí záchranári dorazili až po 12 hodinách nasledujúceho dňa, kedy sa počet obetí v dôsledku zranení, šoku a vystaveniu náročným horským podmienkam zvýšil. Prežili len 4 cestujúci. Všetko ženy vo veku od 8 do 34 rokov sediace v posledných siedmich radách, kde sila nárazu nebola tak veľká. S 520 mŕtvymi je táto havária najväčšou zahrňujúcou jediný stroj v celej histórii letectva a druhou najväčšou vôbec a to hneď po leteckom nešťastí na ostrove Tenerife. To však platí len ak nepočítame teroristický útok na WTC, v opačnom pripade sa obe štatistiky menia o 2 miesta dole, keďže prvé a druhé miesto v oboch štatistikách dostanú lety Let American Airlines 11 a Let United Airlines 175.

Média
-----

Havária sa stala námetom pre diely dokumentárnych seriálov Letecké katastrofy a Sekundy pred katastrofou.

Referencie
----------

1. ↑  *100 worst aviation accidents* [online]. planecrashinfo.com. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Let Japan Airlines 123**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Let Japan Airlines 123 na českej Wikipédii.*
**Jonas Salk Edward** (\* 28. október 1914, New York, New York, USA – † 23. jún 1995, La Jolla, Kalifornia) bol americký lekár, výskumník a virológ, vynálezca vakcíny proti detskej obrne. Tento vynález si nedal patentovať a umožnil jej voľné šírenie. Odhaduje sa, že tým prišiel asi o 7 miliárd dolárov..

Životopis
---------

Jonas pochádzal z prostredia židovskej prisťahovaleckej komunity. Jeho rodičia nedostali formálne vzdelanie. Už na strednej škole pre mimoriadne nadané deti (Townsend Harris High School) bol známy ako perfekcionista. Škola poskytovala príležitosť pre nadané deti prisťahovalcov, ktoré sa následne mohli dostať na súkromné vysoké školy. V roku 1934 získal titul bakalár na City College of New York. Na naliehanie svojej matky odložil ambície stať sa právnikom a pripravoval sa na štúdium medicíny. Po absolvovaní lekárskej fakulty pôsobil v nemocnici Mount Sinai v New Yorku.

Neskôr bol oslovený riaditeľom výskumu Národnej nadácie pre detskú obrnu a spýtal sa, či by sa podieľal na projekte výskumu detskej obrny pre nadácie. Salk túto ponuku prijal a výsledkom bol vynález vakcíny proti tejto chorobe. Po vynájdení vakcíny sa stal verejne známou osobnosťou. Zomrel na zlyhanie srdca a je pochovaný v El Camino Memorial Park v San Diegu.

Vynález vakcíny
---------------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Detská obrna*
Novinové titulky informujúce o testoch vakcíny na detskú obrnu (13. apríl 1955).
Do zavedenia očkovania, bola detská obrna považovaná za jeden z najdesivejších problémov zdravotníctva. V Spojených štátoch sa pravidelne opakovali epidémie obrny. V roku 1952 zaznamenali takmer 58000 prípadov, pričom si vyžiadala celkovo 3145 životov a 21269 si odnieslo mierne a vážnejšie následky vo forme ochrnutia. Jednou z najznámejších osobností postihnutých obrnou bol americký prezident Franklin Delano Roosevelt.

V roku 1954 sa Salk ujal projektu financovaného Národnou nadáciou pre detskú obrnu, ktorého cieľom bolo určiť počet typov detskej obrny. Dr. Salk tu videl príležitosť na rozšírenie projektu a vynájdenie vakcíny. Rozsiahly projekt so zapojením množstva dobrovoľníkov slávil úspech 12. apríla 1955, kedy bola zverejnená správa o vynáleze vakcíny. Jediným zámerom Dr. Salka bolo vyvinúť bezpečnú a účinnú vakcínu tak rýchlo, ako to len je možné a bez záujmu o osobný zisk. Na otázku, kto vlastní patent k vakcíne, odpovedal: "Neexistuje žiadny patent; mohli by ste patentovať slnko?"

Bibliografia
------------

* Bookchin, Debbie, and Schumacher, Jim. *The Virus and the Vaccine*, Macmillan (2004) ISBN 0-312-34272-1
* Oshinsky, David M. *Polio: An American Story*, Oxford Univ. Press (2006)

Referencie
----------

1. ↑

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jonas Salk**

Externé odkazy
--------------

* Salk Institute for Biological Studies
* Biografia
* Patent Archivované 2017-05-07 na Wayback Machine

Autoritné údaje: * BnF: 14064550v
* GND: 130653802
* ISNI: 0000000108665179
* LCCN: n50017557
* NK ČR: jcu2013799345
* ULAN: 500235742
* VIAF: 7396814
* WorldCat: lccn-n50017557
***Tango pre medveďa*** je slovenský film Stanislava Barabáša z roku 1967.

* Architekt: Anton Krajčovič
* Návrhy kostýmov: Irena Schanerová
* Strih: Maximilián Remeň
* Zvuk: Pavol Sásik
* Premiéra: 31. marec 1967

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Starý medveď, doterajšia atrakcia zoo, prežíva posledné dni. Riaditeľovi ZOO, Šupalovi je zvieraťa úprimne ľúto, ale sám má veľké problémy. Ministerstvo mu na nákup nového medveďa neposkytlo financie. Myšlienka, ktorá utrápenému režisérovi príde na myseľ, sa najskôr zdá byť geniálna: starého medveďa použije na turistické natáčanie a devízy získané od zahraničného lovca použije pre potreby zoo. Šupala dostane povolenie od vyšších orgánov, aby vykonal túto machináciu, ale musí prevziať všetku zodpovednosť. Ruku v ruke s režisérom pracuje veterinár, ktorý injekciami predlžuje život medveďovi, ktorý vyhasne počas namáhavej cesty do hôr - na miesto lovu. Expedícia pozostávajúca z niekoľkých automobilov musí zastaviť v meste na okraji cesty. Medveďovi sa podarí dostať sa z klietky a chodí po meste, čo spôsobuje paniku medzi obyvateľmi. Nehoda hrozí, že zlyhá v podnikaní riaditeľa Šupalu, ale našťastie sa mu podarí zmierniť hnev podvedeného turistu zo zahraničia a presvedčiť ho, aby sa vybral na lov skôr, ako nebohé zviera prirodzene umrie. Pán Simon získava vytúženú poľovnícku trofej a riaditeľ zoo dostane heslo, pre ktoré prinesie nového medveďa.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5   Idziemy do kina. *Film* (Varšava: Wydawnictwa Artystyczne i Filmowe), 1968-06-16, roč. 23, čís. 24, s. 15.
2. ↑  DOLNY, Zbigniew. *Rok 1968* [online]. Polski-Dubbing.pl, 2008-05-20, [cit. 2021-08-26]. Dostupné online. (po poľsky)

Externé odkazy
--------------

* *Tango pre medveďa* v Česko-Slovenskej filmovej databáze
**Sverepec** je potok na Strednom Považí na území okresu Považská Bystrica. V pramennej oblasti tvorí na úseku dlhom cca 700 m hranicu s okresom Púchov a na dolnom toku tečie k ústiu tiež územím okresu Púchov (cca 600 m). Je to pravostranný prítok Pružinky, meria 5,8 km a je tokom IV. rádu.

Pramení v Považskom podolí, v podcelku Podmanínska pahorkatina, na severnom svahu Brekovca (488,0 m n. m.) v nadmorskej výške cca 445 m n. m. V pramennej oblasti tečie juhovýchodným smerom, následne sa esovito stáča, pokračuje na juh a sprava priberá krátky prítok z juhovýchodného svahu Brekovca. Potom sa oblúkom stáča na východ, obteká poľnohospodárske družstvo na pravom a miestnu časť Sverepca Lazy na ľavom brehu a znovu sa oblúkom stáča na juh, pričom zľava priberá prítok prameniaci západne od osady Kunovec. Ďalej priberá ľavostranný prítok (312,8 m n. m.) zo severozápadného úpätia Skalice (463,2 m n. m.) a tečie intravilánom obce. Tu priberá zľava Dlhý potok, stáča sa viac juhojuhozápadným smerom, sprava priberá prítok z oblasti Záhorčia a zľava prítok zo severného úpätia Kobyly (466,9 m n. m.). Po opustení obce pokračuje juhozápadným smerom, tečie v priestore medzi cestou I/61 na pravom a diaľnicou D1 na ľavom brehu, pričom zľava ešte priberá prítok z lokality Širočina a sprava prítok prameniaci juhojuhozápadne od kóty 379,0 m. Východne od obce Visolaje sa v nadmorskej výške cca 334 m n. m. vlieva do Pružinky.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Pružinky |
| --- |
| *Pružinka* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Beluša
* Biely potok
* Dlhý potok
* Kamenický potok
* Konopný potok
* Podskalský potok
* **Pružinka**
* Slopniansky potok
* Strážovský potok
* Sverepec
* Visolajský potok
* Zákopčianka

 |
Zakreslenie dažďa meteorov Leoníd z roku 1833
**Leonidy** sú meteorický roj spôsobený kométou Tempel-Tuttle. Je to jeden z najvýdatnejších a najobľúbenejších meteorických rojov. Maximum má okolo 17. až 18. novembra. Jeho radiant je v hrive súhvezdia Lev.

Dráhu prúdu meteoroidov, ktoré tento roj spôsobujú, vypočítal v roku 1866 taliansky astronóm Giovanni Schiaparelli. Francúz Le Verrier a Nemec Teodor von Oppolzer nezávisle prišli k záveru, že meteory tohoto roja sa pohybujú po rovnakej dráhe, ako vtedy objavená Tempelova-Tuttleova kométa (dnes označovaná P55/Tempel-Tuttle). Neskôr boli aj k iným meteorickým rojom nájdené ich materské kométy. Prúd meteoroidov, ktorý spôsobuje meteorický roj je rozprestretý pozdĺž dráhy kométy Tempel-Tuttle, ale nemá všade rovnakú hustotu. Najhustejší je neďaleko kométy a kedykoľvek Zem prechádza takým zhustením, pozorujeme dážď meteorov. Najpozoruhodnejší bol dážď Leoníd v novembri roku 1833, keď bolo pozorovaných cez 46 000 meteorov za hodinu. Yaleský matematik Denison Olmsted vtedy vysvetlil, že vyletovanie meteorov z jedného bodu je dôsledok perspektívy. Státisíce meteorov, ktoré tej noci zažiaili sa pohybovali pozdĺž rovnobežných dráh. Preto zdanlivo vyletovali z jedného bodu (úbežníku dráh), ktorý bol nazvaný radiant („vyžarujúci"). Podľa polohy radiantu (rektascenzia = 153°, deklinácia = +22°) v súhvezdí Leva (latinsky *Leo*) bol meteorický roj nazvaný Leonidy. Zistenie, že meteory majú kozmický pôvod (a nie sú atmosférickým javom, ako napovedá význam gréckeho slova „meteoros" = vznášajúci sa v ovzduší), bolo nemenej prekvapivé než nezvyklý pohľad na „dážď padajúcich hviezd". Tento poznatok vzbudil záujem o štúdium meteorov a vznikol nový odbor meteorická astronómia.

Dážď Leoníd sa v minulosti vyskytol aj v rokoch 902, 934, 1037, 1202, 1366, 1533, 1799 atď. Tieto údaje dokazujú, že veľmi hustý oblak prachu z materskej Templeovej-Tuttleovej kométy sa po jej dráhe vracia po 33 rokoch (presne za 33,25 roku). Keď ním Zem prechádzala v noci 17. novembra 1966, za 20 minút bolo vtedy pozorovaných až 150 000 meteorov. Vtedy sa taktiež pomocou radarových meteorov zistilo, že priemer prúdu Leoníd je zhruba 35 000 km. Ich činnosť je od 14. do 21. novembra a priemerná rýchlosť meteorov asi 71 km/s.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4   *Leonid MAC - History of the Leonid shower* [online]. leonid.arc.nasa.gov, [cit. 2020-11-20]. Dostupné online.
2. ↑  Giovanni Virginio Schiaparelli. In:  *Encyclopædia Britannica* [online]. Encyclopædia Britannica, [cit. 2020-11-20]. Dostupné online.
3. ↑  TRIMBLE, Virginia, a kol. *Biographical Encyclopedia of Astronomers*. New York : Springer Science & Business Media, 2007. 1348 s. ISBN 978-0-387-30400-7. S. 829.

Pozri aj
--------

* Zoznam meteorických rojov

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Leonidy**
**The Rev** (pravým menom **James Owen Sullivan**; \* 9. február 1981, Huntington Beach, Kalifornia, USA – † 28. december 2009, tamže) bol bubeník z kapely Avenged Sevenfold.

"The Rev" navštevoval spolu so spevákom M. Shadowsom katolícku školu, ale boli vylúčení v druhom ročníku.

S nahrávaním sa prvýkrát stretol keď mal 18 rokov. Taktiež mal bočný projekt s gitaristom Synystrom Gatesom a tak isto bol členom surf-punkovej kapely Pinkly Smooth z mesta Ballistico v ktorej namiesto bubnovania iba spieval. Počas pôsobenia v tejto kapele bol známy ako Rat Head. Kedysi bubnoval aj v ska kapele Suburban Legends. Dve z jeho najobľúbenejších kapiel boli Rancid a Transplants.

Ako profesionálny bubeník bol sponzoravaný značkami DW, Evans, Promark a Sabian.

James "The Rev" Sullivan bol najviac ovplyvňovaný bubeníkmi ako Vinnie Paul (Pantera), Dave Lombardo (Slayer), Mike Portnoy (Dream Theater) a Paul Bostaph (Testament). 

Sám o sebe povedal že má šesť rôznych áut, na každý deň v týždni jedno. Iróniou je, že v čase, keď pracoval v meste Laundromat, tak v aute aj býval.

Song Fiction, (song napísal The Rev a spojuje sa so smrťou) bol posledný nahratý song na albume.  3 dni po jej nahratí The Rev zomrel. Či to už bola náhoda alebo chcel James zanechať nejaký odkaz sa už nedozvieme.

28. decembra 2009 sa v jeho obydlí našlo jeho telo. Príčina smrti bola intoxikácia rôznymi liekmi
. "The Rev" po sebe zanechal svoju manželku Leanu Silver.
Cisárska štvrť v Konštantínopole, Chrysotriklinos sa nachádzalo na južnej strane od Veľkého paláca
**Chrysotriklinos** (starogr. Χρυσοτρίκλινος – v preklade zlatá hala - *triclinium*) bola slávnostná sieň Veľkého paláca v Konštantínopole. Dnes už neexistuje. Postavená bola asi v 6. storočí, za vlády Justína II. Slúžila na recepciu významných hostí či na slávenie významných sviatkov.

Budova mala byť predlohou Chrámu San Vitale v Ravenne
Architektonicky tvorila budova osemuholník s kupolou na vrchu. V stenách sa nachádzalo 16 okien. Podobala sa na dnes ešte stojaci chrám Malá Hagia Sofia (Kostol svätých Sergia a Bakcha) a bola zrejme predlohou chrámu San Vitale. Vnútro haly bolo bohato vybavené nábytkom. Miesto dostalo názov podľa veľkého centrálneho stola (tabule), ktorý bol buď zo zlata alebo z pozláteného striebra. Okrem neho sa do haly mohli umiestniť ďalšie stoly pre menej významných hostí. Cisárovo miesto bolo podľa niektorých prameňov vyhradené zvlášť pri menšom stole stranou. V apside sa nachádzal mozaikou zdobený cisársky trón. Ďalším významným kusom nábytku bol *pentapyrgion*, veľká skriňa s vežičkami. Boli v nej uskladnené vzácne predmety ako vázy či koruny. Z budovy sa dalo prejsť do ostatných priestorov paláca (napr. *Tripetonu*, *Horologionu*, *Kainourgionu*,..) a dokonca aj do neďalekého hipodrómu.

Referencie
----------

1. 1 2 3  CHRYSOTRIKLINOS In:  *The Oxford Dictionary of Byzantium*. Ed. Alexander P. Kazhdan. 1. vyd. New York : Oxford University Press, 1991. 2338 s. ISBN 0-19-504652-8. S. 455 – 456. (po anglicky)
2. 1 2   *Chrysotriklinos* [online]. byzantium1200.arkeo3d.com, [cit. 2020-09-12]. Dostupné online. [nefunkčný odkaz]
3. 1 2 3   Chrysotriklinos In: VAVŘÍNEK, Vladimír; BALCÁREK, Petr. *Encyklopedie Byzance*. 1. vyd. Praha : Libri; Slovanský ústav AV ČR, 2011. 552 s. (Práce Slovanského ústavu AV ČR. Nová řada; zv. 33.) ISBN 978-80-7277-485-2,  978-80-86420-43-1. S. 209.

Externé odkazy
--------------

* FEATHERSTONE, Michael: *The Chrysotriklinos as Seen through De Cerimoniis* (po anglicky)
**Krysten Ritterová** (angl. Krysten Ritter; \* 16. december 1981, Bloomsburg, Pensylvánia, USA) je americká herečka, známa z televíznych seriálov *Ženy z rodu Gilmorovcov* (2000 – 2007), *Veronika Marsová* (2004 – 2007), *Perníkový tatko* (2008 – 2013) a *Jessica Jones* (2015 – 2019).

Detstvo a mladosť
-----------------

Ritterová vyrastala v dedine Shickshinny v Pensylvánii, kde žije jej matka, nevlastný otec a sestra. Má nemecký, anglický a škótsky pôvod.

Kariéra
-------

### Modeling

Začínala ako modelka, vo veku 15 rokov. Počas strednej školy cestovala do New Yorku a Philadelphie, aby sa zúčastnila rôznych modelingových prehliadok a podpísala zmluvu s agentúrou Elite Model Management a Wilhelmina Models. Ritterová sa presťahovala do New Yorku a stala sa medzinárodne známou modelkou. Objavila sa na titulných stránkach rôznych časopisoch a pracovala v Tokiu, New Yorku, Paríži a Miláne.

### Herectvo

V roku 2001 získala svoju prvú úlohu vo filme. Spočiatku stvárňovala len vedľajšie postavy. V roku 2006 sa objavila v divadelnej inscenácii All This Intimacy, na off-Broadway. 

Ritterová a James Van Der Beek na GalaxyCon Austin v roku 2023.
Jej prvá väčšia a významnejšia postava bola v televíznom seriály *Veronika Marsová*, kde sa objavila v druhej sérii seriálu. Neskôr, sa objavila aj v televíznom seriáli *Ženy z rodu Gilmorovcov*, kde stvárnila kamarátku postavy Rory Gilmore, ktorú stvárnila Alexis Bledel. Ritterová sa objavila v ôsmych epizódach televízneho seriálu, v rokoch 2006 až 2007. 

V roku 2008 si zahrala po boku Katherine Heigl, v romantickej komédii *27 šiat*. V rokoch 2009 až 2010 hrala v televíznom seriáli *Perníkový tatko*.

V roku 2011 sa pripojila k hereckému obsadeniu ako Kate Bosworth, Rachel Bilson a Jason Biggs vo filme *Denník slobodnej matky*.

5. decembra 2014 bola Ritterová obsadená do hlavnej úlohy v televíznom seriáli *Jessica Jones*. Za svoj herecký výkon v seriáli bola Ritterová nominovaná na viacero ocenení, vrátane Saturn Awards a Critics Choice Awards. Televízny seriál sa natáčal až do roku 2019. V roku 2021 si zahrala vo filme *Nightbooks*.

V roku 2023 hrala v televíznom seriáli *Love & Death*.

Súkromný život
--------------

Ritterová sa v roku 2007 presťahovala z Brooklynu do Los Angeles. Aktívne obhajuje práva zvierat, pózuje pre reklamné kampane PETA. Je zanietenou pletiarkou a objavila sa na titulke Vogue Knitting. Od roku 2014 je jej partnerom hudobník Adam Granduciel, ktorému poradila syna v roku 2019.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Krysten Ritterová**

Externé odkazy
--------------

* Krysten Ritterová v Internet Movie Database (po anglicky)
* Krysten Ritterová v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Krysten Ritter na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 16249172g
* GND: 105477028X
* ISNI: 0000000364746365
* LCCN: no2010103798
* VIAF: 227078636
* WorldCat: lccn-no2010103798