recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Polana Chochołowska, kde stojí chata
**Chata PTTK na Polane Chochołowskej** (poľ. *Schronisko PTTK na Polanie Chochołowskiej*) je turistická chata na Polane Chochołowskej v poľskej časti Západných Tatier, v skrátenej forme nazývaná Chata Chochołowska. Nachádza sa vo výške 1 146 m n. m.. Jej majiteľom je Poľský turisticko-vlastivedný spolok. Poskytuje hlavnú turistickú základňu návštevníkom Doliny Chochołowskej.

O chate
-------

Je to najväčšia chata v poľských Tatrách. Celoročne otvorená poskytuje návštevníkom 121 lôžok v 2-, 3-, 4-, 6-, 8- a 14 - posteľových izbách. Má spoločenskú miestnosť, úschovňu lyží, kuchyňu a sušiareň odevov. Na chate má svoju základňu horská služba TOPR.

Z histórie
----------

Prvú chatu vybudoval Varšavský lyžiarsky klub (poľ. *Warszawski Klub Narciarski*) v rokoch 1930 – 1932. V januári 1945 ju podpálili nemeckí vojaci. Súčasná chata bola postavená v rokoch 1951 – 1953. Počas svojej druhej návštevy Poľska a Doliny Chochołowskej tu pobudol 23. júna 1983 pápež Ján Pavol II. Pamätná tabuľa pri vchode do chaty pripomína jeho návštevu.

V roku 1958 na Chochołowskom Potoku postavili malú vodnú elektráreň. Vytvára dostatok energie pre potreby chaty. Neďaleko chaty boli vysadené limby. Ďalšia pamätná tabuľa pripomína záchrannú akciu horskej služby TOPR, ktorá v noci z 11. na 12. februára 1945 zachraňovala zranených partizánov z Predného Salatína (poľ. *Skrajnego Salatyna*).

Turistika
---------

* vedie cez celú Dolinu Chochołowsku zo Siwej Polany cez polanu Huciska na Polanu Chochołowsku, odtiaľ cez Dolinu Chochołowsku Wyżniu na hrebeň medzi Rákoňom a Volovcom do plytkého sedla Zawracie.
	+ Čas túry zo Siwej Polany na chatu: 2:10 h, ↓ 1:45 h
	+ Čas túry z chaty na hrebeň medzi Rákoňom a Volovcom: 2:15 h, ↓ 1:45 h
* vedie dolinou Bobrowiecki Żleb na Lúčnu (poľ. *Grześ*).
	+ Čas túry: 1:30 h, ↓ 1 h
* na Trzydniowiański Wierch cez Wyżniu Jarząbczu Polanu.
	+ Čas túry: 2:20 h, ↓ 1:55 h

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chata PTTK na Polane Chochołowskej**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka chaty
* Poloha na turistickej mape

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Schronisko PTTK na Polanie Chochołowskiej na poľskej Wikipédii.*
Tradičný dom yali
**Mudanya** (gr. *Mudania (čítaj Mudaňa)*, *Μουδανιά*) je mesto v Turecku, v historickom kraji Bitýnia, pri meste Bursa.

Dejiny
------

Mudany bola založená ako grécka kolónia mesta Kolofón, pod menom *Myrleia*, v helenizme, pribrala meno *Apameia Myrleia*, podľa manželky kráľa Prusia I. Apameie. V 13. stor. počas európskej nadvlády nad Byzanciou križiaci volali mesto *Montagniac*. Tento názov sa následne pogréčtil na *Mudania (Mudaňa)*. Potom, čo Osmanskí Turci dobyli mesto, skomolili grécky názov na *Mudanya*. Mudania však ostala gréckym mestom, až do roku 1923 tu žili takmer výlučne Gréci. Miestne grécke obyvateľstvo bolo bohaté, stoja tu ich priestranné okrasné prímorské domy, tzv. štýl yalı. Po Grécko-tureckej výmene obyvateľov v roku 1923 Gréci odišli do Grécka, na polostrov Chalkidiki, kde založili nové mesto, Nea Mudania (*Nová Mudania*). V meste bola tiaž podpísaná listina o vzniku Turecka. V Mudanii sa následne usadilo grécky hovoriace moslimské obyvateľstvo z Kréty, gréčtna je preto aj dnes v meste rozšírená.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mudanya**
**Mudrc** bol v staroveku múdry muž, muž s mimoriadnou životnou múdrosťou - filozof, no ešte častejšie osvietený štátnik (cf. sedem mudrcov).

V starom Grécku sa mudrci (sofoi) odlišovali od sofistov a od filozofov.

Podľa stoikov je mudrc človek, ktorý sa vyznačuje apatiou, ktorý s neohrozenou rovnováhou ducha vie znášať nestálosti každého druhu a protivenstvá života a s rovnakým pokojom prijíma šťastie i nešťastie, dobro i zlo. Lebo všetko vyplýva z nevyhnutnosti osudu, ktorému protiviť sa by bolo proti prírode. Mudrc sa vo všetkom riadi len rozumom, je slobodný, bohatý a šťastný, nepozná klam ani omyl, nič ho neprekvapuje, ani sa ničoho nebojí, cudzia je mu každá slabosť a neovládne ho žiadna vášeň. Len mudrc môže byť pravým občanom, svedomitým štátnikom a spravodlivým vládcom, lebo len on pozná všetky povinnosti a len on ich môže bezo zvyšku vykonávať. Mudrca nemôže prestať byť cnostným, je mimo života a mimo smrti, preto sa môže vždy, keď sa mu zachce, rozumne so životom rozlúčiť.

Iné projekty
------------

Wikicitáty
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Mudrc**

Zdroj
-----

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Írsky vlkodav** je plemeno psa domáceho uznané v FCI pod číslom 160. Plemeno bolo vyšľachtené a pôvodne využívané ako sliedič. Vyšľachtili ho Rimania usídlení na území dnešného Írska. Jeho pomenovanie nepochádza z jeho vzhľadu, ale z pôvodného určenia, tento pes mal byť používaný pri love vlkov. Je to veľké, odolné a ľahko ovládateľné plemeno psa. Všeobecne je írsky vlkodav považovaný za najväčší druh psa, no v skutočnosti sú v priemere menšie ako nemecké dogy.

Vzhľad
------

Írske vlkodavy majú veľkú hlavu hranatého tvaru, dlhý, svalnatý krk, svižný krok a ostrý zrak. Telo írskeho vlkodava je tvarom podobné anglickému chrtovi, ale mohutnejšieho vzrastu a je pokryté drsnou najčastejšie sivou až žltkastou, škvrnitou srsťou (môže byť aj červená, čierna, biela, hnedá, alebo fŕkaná). V kohútiku tento pes dosahuje priemernú výšku 90 cm, štandardom pre výšku vlkodava je rozpätie medzi 85 – 90 cm u psov, sučky môžu byť o 5 – 10 cm nižšie. Akceptovaná minimálna hmotnosť psa je medzi 55, u sučky 48 kg. Rozpätie hmotnosti psa je medzi 63 – 81 kg, u sučky 52 – 63 kg.

Aj keď mladé psy dosahujú proporcie dospelého psa už vo veku 7 mesiacov, za dospelé sa považujú psy až vo veku 18 – 22 mesiacov. Mladé psy by nemali byť minimálne do veku 18 mesiacov preťažované stresovým výcvikom, či súťažnými tréningami.

### Povaha

Írske vlkodavy sú prívetivé, trpezlivé, ušľachtilé, pozorné, veľmi inteligentné a dobre znašanlivé voči deťom. Sú bezvýhradne lojálne k svojmu pánovi a jeho rodine. Ich prirodzená povaha ich nepredurčuje do úlohy strážnych psov. Majú skôr tendenciu ľudí vítať a byť k nim priateľskí, no svojou veľkosťou a vzhľadom dokážu pôsobiť na neznámych ľudí odstrašujúco.

Zdravie
-------

Írsky vlkodav sa nedožíva vysokého veku. Ich dĺžka života býva v rozpätí 5 až 9 rokov. Najčastejšími príčinami ich uhynutia, podobne ako pri ďalších veľkých plemenách bývajú srdcovocievne choroby, rakovina kostí a gastroenteriálne ochorenia. Táto rasa je postihnutá aj vrodenými ochoreniami pečene.

Referencie
----------

1. ↑  <>
2. ↑  URFER, S R; GAILLARD, C; STEIGER, A. Lifespan and disease predispositions in the Irish Wolfhound: a review. *The Veterinary Quarterly*, september 2007, roč. 29, čís. 3, s. 102–111. PMID 17970287. (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Írsky vlkodav**

| * z
* d
* u
Chrty |
| --- |
| 
* Afganský chrt
* Anglický chrt (Greyhound)
* Azawakh
* Barzoj
* Galgo (Galgo español)
* Írsky vlkodav
* Maďarský chrt
* Poľský chrt
* Saluka
* Sluga (Sloughi)
* Škótsky jelení pes (Deerhound)
* Taliansky chrtík
* Vipet

 | Barzoj |
|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Írsky slobodný štát*Saorstát Éireann***

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ← Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Írska ← Írska republika (1919-1922) | **1922 – 1937** | Írsko → |

|  |  |
| --- | --- |
| Vlajka štátuvlajka | Štátny znakznak |

 |
| **Hymna:** *"Amhrán na bhFiann"* |
| **Geografia**

|  |
| --- |
| Mapa štátu |

 |
| Hlavné mesto | Dublin |
| Rozloha | 70 273 km² km²  |
| **Obyvateľstvo** |
| Jazyky | Írčina, angličtina |
| **Štátny útvar** |
| Štátne zriadenie | konštitučná monarchia |
| Vznik | 6. december 1922 |
| Zánik | 29. december 1937 |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Predchádzajúce štáty:**

|  |  |
| --- | --- |
| Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Írska | Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Írska |
| Írska republika (1919-1922) | Írska republika (1919-1922) |

 | **Nástupnícke štáty:**

|  |  |
| --- | --- |
| Írsko | Írsko |

 |

 |

**Írsky slobodný štát** (ír. *Saorstát Éireann*) bol štát založený v roku 1922 ako domínium Britského spoločenstva národov po podpísaní anglo-írskej dohody britskými a írskymi predstaviteľmi presne 12 mesiacov predtým. V deň, keď bol Írsky slobodný štát založený, jeho súčasťou bol celý Írsky ostrov, ale ako sa očakávalo, Severné Írsko okamžite využilo svoje právo a oddelilo sa od štátu. Írsky slobodný štát nahradil Írsku republiku (založená 21. januára 1919) a dočasnú vládu Írskeho slobodného štátu. W. T. Cosgrave, prvý predseda výkonnej rady írskeho slobodného štátu, viedol obe tieto vlády od augusta 1922.

V roku 1937 občania hlasovali o prijatí novej ústavy. Podľa novej ústavy sa Írsky slobodný štát premenoval na Írsko. V roku 1949 vystúpilo Írsko z Britského spoločenstva národov a vyhlásilo sa republikou.

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Irish Free State na anglickej Wikipédii a Irský svobodný stát na českej Wikipédii.*
Súradnice: 51°14′05″S 0°34′39″Z﻿ / ﻿51,23466°S 0,57747°Z﻿ / 51.23466; -0.57747

**Kostol svätého Mikuláša** (angl. *St Nicolas Church*) je viktoriánsky neogotický anglikánsky kostol z druhej polovice 19. storočia nachádzajúci sa na ulici *Bury street* v centre mesta Guildford v grófstve Surrey v Anglicku v Spojenom kráľovstve. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.

Dejiny a charakteristika
------------------------

Na mieste stál už predtým stredoveký kostol z ktorého sa do dnešných dní dochovala časť okolo ktorej bol kostol postavený. Jedná sa o kaplnku rodu Loseley (angl. *Loseley Chapel*), ktorá pozostáva z miestnosti a oddelenej krypty.

Výstavba prebiehala v rokoch 1870 - 1875, následne v apríli roku 1876 bol kostol vysvätený. Na stavbe sa podieľali architekti Samuel Sanders Teulon, ktorý budovu navrhol, a Ewan Christian, ktorý viedol stavbu.

Časť pôvodného stredovekého kostola, teda kaplnka rodu Loseley, bola postavená zo silicitu, pri stavbe terajšej budovy bol použitý tzv. bargate stone - veľmi odolný druh pieskovca pochádzajúci z grófstva Surrey. Strechy sú pokryté z väčšej časti hliníkom, na niektorých miestach bola použitá meď. Kostol je krížového tvaru, pričom pôvodná kaplna rodu Loseley tvorí južné rameno tohto kríža. Veža je trojposchodová. V interiéri kostola je západná stena vyzdobená maľbami, ktoré boli dokončené okolo roku 1900. Ich autorom bol maliar Joseph Aloitius Pippett a zobrazujú anjelov a scény krstu a prijímania. Pri východnej vnútornej stene sa nachádza alabastrová hrobka Sira Williama Morea a jeho manželky Margaret.

Na zoznam kultúrnych pamiatok Anglicka v kategórii II bola budova zaradená 1. mája 1953.

Galéria
-------

* Celkový pohľad na kostol zo severozápaduCelkový pohľad na kostol zo severozápadu
* Detail zo západnej fasádyDetail zo západnej fasády
* Pohľad na severnú stranu kostolaPohľad na severnú stranu kostola
* Interiér kostolaInteriér kostola
* Detail oknaDetail okna

Referencie
----------

1. ↑  saintnics.com
2. 1 2 3 4 5 6  historicengland.org.uk
3. 1 2  nyesaunders.co.uk
4. ↑  guildfordsociety.org.uk
**Ponitrianska cyklomagistrála** je oficiálna značená cyklotrasa. Vedie prevažne popri rieke Nitra. Trasu spravuje SCK v Piešťanoch. Delí sa na severnú časť (19a) a južnú časť (19b).

Severná časť trasy
------------------

Dĺžka severnej časti trasy je 68 km. Celkové prevýšenie 705 m.

Začína pri prameni rieky Nitry, pokračuje po ceste I. triedy 64 cez Kľačno až po Nitrianske Pravno, odtiaľ vedie popod les cez Bojnice až po Nováky kde prechádza cez mesto, potom znova do lesa a pri Bystričanoch sa vracia späť na cestu I. triedy 64 až po Partizánske cez ktoré prechádza popri rieke Nitre. Za mestom sa vracia znova na cestu I. triedy 64. Končí v Žabokrekoch nad Nitrou.

Južná časť trasy
----------------

Dĺžka južnej časti trasy je 75 km. Celkové prevýšenie 451 m.

Začína pri rieke Nitre pri obci Výčapy-Opatovce, kopíruje rieku Nitru po celej trase a vedie po jej brehoch. Prechádza cez mestá Nitra a Nové Zámky, končí v obci Komoča, neďaleko sútoku riek Nitra a Váh.

Referencie
----------

1. ↑

Súradnice: 48°52′16″S 18°38′03″V﻿ / ﻿48,871161°S 18,634079°V﻿ / 48.871161; 18.634079
**Úrad pre štátnu službu** bol ústredný orgán štátnej správy Slovenskej republiky od marca 2002 do mája 2006. Jeho úlohou bolo zabezpečovať rozvíjanie štátnej služby na Slovensku. Úrad koordinoval jednotný postup pri zamestnávaní vo verejnej správe, mal na starosti výberové konania a dodatočné vzdelávanie zamestnancov.
V tej dobe bolo snahou úradu vytvoriť verejný Centrálny register štátnych zamestnancov, čo predstavovalo vedenie údajov až o 43 tisíc zamestnancoch.

Predsedu úradu vymenúval aj odvolával prezident na návrh vlády. Za predsedu úradu bol po celú dobu existencie menovaný Ľubomír Plai. 

Úrad pre štátnu službu vznikol na základe zákona č. 312/2001 Z. z. o štátnej službe a svoju činnosť začal v marci 2002. Novelou zákona o štátnej službe z roku 2006 bol úrad zrušený k 1. júnu 2006.

Kritika voči úradu bola smerovaná často zo strany ministerstiev, hlavne ministerstva financií,
úrad sa postupne zbavoval kompetencií, čím sa vyhýbal zodpovednosti za svoju činnosť.
Jeho ročný rozpočet sa pohyboval na úrovni 1,63 milióna eur a vtedajší minister financií Ivan Mikloš ho označil za neefektívny a príliš nákladný. Úrad naopak poukazoval na neefektívnu existenciu 12 rekreačných zariadení ministerstva financií ešte z čias socializmu.

Podľa nového zákona č. 400/2009 Z. z. o štátnej službe boli za služobné úrady určené jednotlivé ministerstvá a priamo ústredné orgány štátnej správy.

V roku 2014 druhá vláda Roberta Fica navrhovala vznik obdobného úradu pri Úrade vlády SR.

Referencie
----------

1. 1 2 3
2. 1 2
3. 1 2

  


| * z
* d
* u
Ústredné orgány štátnej správy Slovenskej republiky |
| --- |
| Ministerstvá | 

|  |  |
| --- | --- |
| Súčasné | 
* dopravy
* financií
* hospodárstva
* investícií, regionálneho rozvoja a informatizácie
* kultúry
* obrany
* pôdohospodárstva a rozvoja vidieka
* práce, sociálnych vecí a rodiny
* spravodlivosti
* školstva, vedy, výskumu a športu
* vnútra
* zahraničných vecí a európskych záležitostí
* zdravotníctva
* životného prostredia
 |
| Zrušené | 
* pre hospodársku stratégiu
* kontroly
* lesného a vodného hospodárstva
* obchodu a cestovného ruchu
* priemyslu
* pre správu a privatizáciu národného majetku
* výstavby a stavebníctva
* výstavby a regionálneho rozvoja
* zdravotníctva a sociálnych vecí

 |

 |
| Ostatné ústredné orgányštátnej správy | 
* Národný bezpečnostný úrad
* Protimonopolný úrad
* Správa štátnych hmotných rezerv
* Štatistický úrad
* Úrad geodézie, kartografie a katastra
* Úrad jadrového dozoru
* Úrad pre normalizáciu, metrológiu a skúšobníctvo
* Úrad pre územné plánovanie a výstavbu
* Úrad pre verejné obstarávanie
* Úrad priemyselného vlastníctva
* Úrad vlády

 |
Lutherova ruža - symbol luteránskych cirkví
**Česká evanjelická luteránska cirkev** (po česky: *Česká evangelická luteránská církev*) je štátom neregistrovaná konzervatívna luteránska cirkev pôsobiaca v západných Čechách. Je misijným pôsobiskom Evanjelickej luteránskej synody v USA.

Vznikla v 90. rokoch 20. storočia. V roku 2002 sa stala členkou Konfesionálnej evanjelickej luteránskej konferencie. Názorovo je cirkev konzervatívna (napr. neordinuje na pastorov ženy). Pastori pri bohoslužbách nosia albu so štólou. Večera Pánova s hromadnou spoveďou je súčasťou nedeľných bohoslužieb. Nového pastora ordinujú ostatní pastori. Okrem toho cirkev organizuje aj biblické hodiny, kurzy angličtiny či letné tábory pre deti. 

Zbory má cirkev v Plzni, Tlučné a Horní Bříze. Vydáva časopis *Pečeť víry*.

Pozri aj
--------

Luteranizmus

Externé odkazy
--------------

Oficiálna stránka

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Česká evangelická luteránská církev na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
Súradnice: 49°30′29″S 18°22′13″V﻿ / ﻿49,5081°S 18,3704°V﻿ / 49.5081; 18.3704

**Smrk** (1 276,3 m n. m.) je druhý najvyšší vrch v Moravsko-sliezskych Beskydách. Leží na severnej Morave nad obcou Ostravice, približne 9 km južne od Frýdlantu nad Ostravicí. Patrí do CHKO Beskydy.

Poloha
------

Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Radhošťská hornatina a jej časti Radhošťský hřbet. Leží v Moravsko-sliezskom kraji, v okrese Frýdek-Místek a zasahuje na katastrálne územie obcí Ostravice, Čeladná a Staré Hamry. Najbližšími sídlami sú na severnom úpätí ležiaca obec Ostravice, na západnom Čeladná a juhovýchodne situované sú Staré Hamry.

Opis
----

Mohutný Smrk tvorí samostatný hrebeň, vedúci od Trojačky (987 m n. m.) severným smerom. Zoviera ho od západu údolie riečky Čeladenky, od východu údolie rieky Ostravice s Vodnou nádržou Šance. Masív má niekoľko vrcholov: hlavný *Velký Smrk*, *Malý Smrk* (1 174 m n. m.), *Smrček* a *Malý Smrček*. Severne susedí Smrček (858 m n. m.) a Skalka (613 m n. m.), východným smerom leží Lysá hora (1 323 m n. m.) a sedlom oddelený Malý Smrk (1 173 m n. m.), južným Trojačka (987 m n. m.) a západným Čertův mlýn (1 206 m n. m.), Kněhyně (1 257 m n. m.) a Velká Stolová (1 049 m n. m.). Východne sa zvažujúce oblasti odvodňujú kratšie prítoky Ostravice, voda zo západných odteká rovnakým smerom riečkou Čeladenka. Vrcholom vedie značená turistická trasa. Veľká časť hrebeňa je súčasťou rovnomennej prírodnej rezervácie, severovýchodne sa nachádza prírodná rezervácia Bučací potok s mohutnými vodopádmi na Bučacím potoku s celkovou výškou asi 40 m. Na hrebeni sa nachádzajú ľudové pomníky študenta Jana Palacha, trénera Ivana Hlinku a speváka Johna Lennona.

### Výhľady

Vrchol Smrku pokrýva súvislý lesný porast, ktorý umožňuje len veľmi obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít možno pozorovať najmä okolité vrchy Moravsko-sliezskych Beskýd a Ostravsko, nezriedka však aj Biele Karpaty, Javorníky, Strážovské vrchy, Malú Fatru, Oravskú Maguru, Kysucké, Oravské a Sliezske Beskydy a Hrubý Jeseník.

Prístup
-------

* po  červenej značke:
	+ od severu z obce Ostravice
	+ od západu z Čeladnej cez rázc. Polana
* po  značke od východu z Bílé cez Staré Hamry
* po  značke od vodnej nádrže Šance cez rázc. Pod Malým Smrkem

Referencie
----------

1. ↑   *Slovenská republika: podrobný autoatlas so zemepisnou sieťou WGS-84 pre GPS*. 8. vyd. Harmanec : Vojenský kartografický ústav, 2007. ISBN 978-80-8042-509-8. Kapitola Mapová časť, s. 3.
2. 1 2 3 4 5   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-06-06]. Dostupné online.
3. ↑  Zeměměřický úřad. *Geoprohlížeč* [online]. ags.cuzk.cz, [cit. 2022-06-06]. Dostupné online.
4. 1 2   *Mapy.cz* [online]. sk.mapy.cz, [cit. 2022-06-06]. Dostupné online.
5. ↑   *Peakfinder* [online]. peakfinder.org, [cit. 2022-06-06]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Smrk (prírodná rezervácia)
* Moravsko-sliezske Beskydy
* Zoznam vrcholov v Moravsko-sliezskych Beskydách

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Smrk (Moravsko-sliezske Beskydy)**

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej trase
**Casina** je jedna z hier latinského dramatika Tita Maccia Plauta. Zápletkou hry je konflikt otca a syna o tú istú ženu a vtipné odhalenie pokusu o neveru manželkou.

Dej
---

Dej komédie sa odohráva v Aténach. Casina je krásne dievča, ktoré našli ako malé bábätko pred svojimi dverami Lysidamus a jeho žena Cleostrata a vychovali ako slúžku. Lysidamov syn Euthynicus sa do Casiny zamiluje a chce si ju vziať za ženu, ale Lysidamus chce získať krásku pre seba. Vymyslí si lož, ktorou chce dostať Euthynica z domu a vydať Casinu za svojho sluhu Olympia. Verí, že takto oklame aj svoju ženu aj svojho syna a bude si môcť z Casiny urobiť svoju milenku. Cleostrata sa návrhu na sobáš postaví a praje si, aby sa Casina vydala za jej sluhu Chalina.

Lysidamus a Cleostrata sa rozhodnú žrebovať o to, koho si Casina vezme a Lysidamus vyhrá. Cleostrata a jej sluhovia vymýšľajú jeden plán za druhým, aby oddialili sobáš. Nakoniec sa Cleostrata dozvie o manželovom zámere vyspať sa s Casinou. Prestrojí Chalina za Casinu a keď sa s ním Lysidamus stretne v tme spálne susedného domu, kde má k afére dôjsť, je odhalený a ponížený. Cleostrata ho milostivo príjme nazad k sebe. V epilógu sa publikum dozvie, že po návrate domov sa Euthynicus s Casinou skutočne ožení a že Casina bola slobodné aténske dievča, nie otrokyňa, takže v jej zväzku jej nič nebráni.
**Cassiodorus** po lat. *Flavius Magnus Aurelius Cassiodorus Senator* (ok. 488 Scylacium (Kalábria) – † asi 583) bol rímsky filozof, encyklopedista, minister gótskeho cisára Teodoricha, významný hodnostár aj za jeho nástupcov. 

Písal historické diela: kroniku od Adama do roku 519 po Kr.; dejiny Gótov, v ktorých propagoval myšlienku splynutia Rimanov a Gótov do jedného národa.

Po roku 540 sa uchýlil do kláštora Vivarium v Bruttijsku, ktorý sám založil. Z jeho podnetu sa v kláštore opisovali diela antických autorov, čím sa zachránila hodnotná časť antickej literatúry.

Pre mníchov napísal Institutiones divinarum et humanarum litterarum (Učebnica božských a ľudských vied), ktorá bola úvodom do teológie a elementárnym výkladom 7 slobodných umení.

Dielo
-----

* *Historia Gothorum* (*Dejiny Gótov, 12 kn.*), 526-533 /propaguje spojenie Gótov a Rimanov do jedného národa
* *Variae* (*Rozmanitosti, 12 kn.*), 537/8
* *Institutiones divinarum et saecularium* (*Základy cirkevných a svetskych vied, 2 kn.*), nap. medzi 551 až 562, vyd. 1566, 1937, repr. 1961
* *De orthographia* (*O pravopise*), asi 578
* *Historia ecclesiastica tripartita* (*Trojdielne cirkevné dejiny*)
* *De anima* (*O duši*)
* *Chronica* (*Kronika*) /dejiny od Adama do roku 519
* *Opera*, 1855
* *Opera omnia, I-II*, 1848 – 1865

Pozri aj
--------

* rímska filozofia

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * BnF: 121582004
* GND: 118519514
* ISNI: 0000 0001 1323 199X
* LCCN: n79082349
* NK ČR: ola2002153980
* ULAN: 500315528
* VIAF: 95230707
* WorldCat: lccn-n79082349
Schematická značka memristora
**Memristor** (z angl. *memory resistor* = pamäťový rezistor) je pasívna elektronická dvojvývodová súčiastka s variabilným elektrickým odporom, ktorý závisí od predchádzajúceho napätia a prúdu.

Vyznačuje sa nielen schopnosťou meniť svoj odpor podľa veľkosti prúdu, ale aj po jeho odpojení si bude nastavenú hodnotu odporu ľubovoľne dlho pamätať. Ak prechádza materiálom prúd jedným smerom, jeho odpor sa zvyšuje, ak druhým smerom, odpor sa znižuje. Môže tak fungovať ako analógová pamäť, alebo ako odporový prepínač, ktorý môže vďaka čiastočne lineárnej volt-ampérovej charakteristike teoreticky nadobúdať nekonečný počet stavov. 

Model memristora vypracoval už v roku 1971 Leon Chuon z Univerzity v Berkeley.
Funkčnú vzorku vyrobila spoločnosť Hewlett-Packard v roku 2008. Fakt, že aj po odpojení napájania si memristor zachová hodnoty odporu (ktoré je možno následne prečítať aj bez zmeny stavu) predikuje počítače s úplne novou architektúrou, ktoré sa okamžite vypnú aj zapnú bez potreby presúvať dáta z rýchlej pamäte RAM, ktorá sa pri odpojení napájania vymaže na pomalý harddisk, ktorý dáta uchová aj po odpojení napájania a naopak. Od memristorov sa očakáva sľubná budúcnosť v oblasti "mysliacich strojov" podobných ľudskému mozgu. Ich analógový charakter dokonale napodobňuje synapsie v ľudskom mozgu a vytvára veľký priestor pre vývoj samoučiacich sa systémov.
**Aurélie Dupontová** (franc. Aurélie Dupont; \* 15. január 1973, Paríž) je francúzska baletná tanečnica, vedúca tanca v Opéra National de Paris.

Svoju tanečnú kariéru začala v roku 1983 kedy sa dostala do Baletnej školy Parížskej opery (*L’École de danse de l’Opéra de Paris*). V súbore tancovala od svojich šestnástich rokov, od roku 1987 a v decembri 1996 sa stala *première danseuse*. V roku 1998 bola po stvárnení Kitri v produkcii baletu Rudolfa Ňurejeva *Don Quixote* menovaná za vedúcu sólistku (*Étoile*). Účinkovala tiež v revivale Ňurejevovej verzie *Spiacej krásavice*.

V roku 2010 Cédric Klapisch prezentoval dokumentárny film o Dupontovej s názvom *L'espace d'un instant*, ktorý natočil počas predchádzajúcich dvoch rokov.

Dupontová oficiálne odišla na dôchodok z javiska Parížskej opery 18. mája 2015 po predstavení *Manon* Kennetha MacMillana. 5. februára 2016 bolo oznámené, že sa stane nasledujúcou vedúcou tanca Parížskej opery po rezignácii Benjamina Millepieda.

Referencie
----------

1. ↑   *Aurélie Dupont, Étoile* [online]. Opéra National de Paris, [cit. 2015-05-12]. Archivované na:. Dostupné online. (po francúzsky)
2. ↑  *L'espace d'un instant* v Internet Movie Database (po anglicky)
3. ↑   *La danseuse étoile Aurélie Dupont fait ses adieux à la scène* [online]. Vanity Fair, 2015-05-19, [cit. 2015-06-02]. Dostupné online. (po francúzsky)
4. ↑   *Benjamin Millepied to Step Down From Paris Opera Ballet* [online]. New York Times, 2016-02-05, [cit. 2016-02-08]. Dostupné online. (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Aurélie Dupont na anglickej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Aurélie Dupont v Internet Movie Database (po anglicky)
* Rozhovor v časopise *Ballet*, december 2003

Autoritné údaje: * BnF: 14173880r
* GND: 1121320244
* ISNI: 0000 0001 1035 1398
* LCCN: n97853920
* VIAF: 1769020
* WorldCat: lccn-n97853920
Achilleus a Memnón, čiernofigúrová amfora, cca 520 pred Kr.
**Memnón** (starogr. *Μέμνων* – *Memnón*) je v gréckej mytológii syn Tithóna a jeho manželky Éóie, bohyne ranných zôr.

Etiopský kráľ Memnón bol synovec trójskeho kráľa Priama a brat egyptského kráľa Émathióna. Keď potom Achájci napadli Tróju, prišiel im s veľkým vojskom na pomoc. Kráľ Memnón vynikal mohutnou postavou, silou a telesnou krásou a v trójskej vojne patril medzi najchrabrejších bojovníkov. Nebolo to preto nič nečakané, keď ho po smrti Priamovho syna Hektora vymenovali za veliteľa trójskeho vojska.

V epickej básni *Posthomerica* od antického autora Quinta zo Smyrny Memnón bojuje mečom, ktorý mu vyrobil boh kováčskeho remesla Héfaistos a jeho obeťou sa stáva mnoho achájskych bojovníkov. Aj Memnón však nakoniec umiera v tejto krvavej vojne. Keď v bitke na trójskej pláni usmrtil Antilocha, ktorý vlastným telom zachytil oštep hodený do svojho otca, zomrel onedlho rukou najväčšieho achájskeho hrdinu Achillea, ktorý smrť svojho priateľa Antilocha pomstil.

Po smrti ho potom matka Éós odniesla na Olymp, kde ho najvyšší boh Zeus učinil nesmrteľným.. Podľa legendy z egyptských Théb trójsku vojnu prežil a vládol ešte v Etiópii päť generácii. Kolosálna socha, jedna z dvoch sediacich sôch Amenhotepa III. v Luxore, bola považovaná za spodobnenie Memnóna.

Podľa inej legendy Éós odniesla jeho mŕtvolu do Etiópie a nikdy sa s jeho smrťou nezmierila. Každé ráno prelieva nad ním slzy, ktoré sa objavujú ako rosa.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 292.
2. ↑  Hesiodos, *Theogonia*, 984-993.
3. 1 2 3 4 5  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 335.
4. ↑  Lucius Septimius, *Dictys Cretensis,* 4,4.
5. ↑  Quintus, *Posthomerica* 2, 665.
6. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca, Epitome*, E,5,3.
7. ↑  Homér, *Odysea*, 11,522.
8. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 57.
9. ↑  Quintus, *Posthomerica* 2, 666-679.
10. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 1,42,3.
11. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 126.

| * z
* d
* u
Hrdinovia trójskej vojny |
| --- |
| Grécki hrdinovia | 
* Agamemnón
* Achilles
* Aias
* Diomédes
* Epeios
* Filoktétes
* Idomeneus
* Machaón
* Menelaos
* Menestheus
* Neoptolemos
* Nestor
* Odyseus
* Patroklos
* Prótesilaos
* Sinón
* Teukros

 | Achilles nad Hektorovou mŕtvolou |
| Trójski hrdinovia | 
* Aineias
* Anténor
* Hektor
* Helenos
* Memnón
* Pandaros
* Paris
* Priamos

 |
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Čepček* pozri *Čepček*.
**Čepček** (iné názvy: **čepčík**, **čepeček**; zriedkavo: *čepiec*, *čapec*, *čapiec*) je (nárečový) názov prikrývky hlavy dojčaťa.

Detský čepček sa používal ako pokrývka hlavy pre deti od narodenia po vek troch rokov. Bol vyrobený z plátna alebo kupovanej látky ako kartún. Predná časť a dienko boli strihané spolu, dve bočné časti boli osobitne pridané. Zaväzovaný bol šnúrkami pod bradou. Dominantnou farbou bola červená, ktorá mala chrániť dieťa pred negatívnymi silami. Čepček použitý pri krste bol darovaný od krstnej mamy a bol zdobenejší ako bežné čepčeky.

Referencie
----------

1. ↑  čepček. In:  *Slovník slovenských nárečí*. 1. vyd. Zväzok I A – K. Bratislava : Veda, 1994. 933 s. ISBN 80-224-0183-8. S. 245.
2. ↑  čepiec. In:  *Slovník slovenských nárečí*. 1. vyd. Zväzok I A – K. Bratislava : Veda, 1994. 933 s. ISBN 80-224-0183-8. S. 246.
3. ↑  BENŽA, Mojmír. *Tradičný odev Slovenska*. Bratislava : Ústredie ľudovej umeleckej výroby, 2015. 293 s. ISBN 978-80-89639-26-7. S. 37-38.
**Buitreraptor** bol rod malého dravého dinosaura z čeľade Dromaeosauridae, žijúceho v období vrchnej kriedy (asi pred 94 miliónmi rokov) na území dnešnej Južnej Ameriky. Typový a tiež jediný známy druh rodu je **Buitreraptor gonzalezorum**.

Opis
----

Veľkosť Buitreraptora v porovnaní s človekom
Buitreraptor má niektoré odlišné telesné znaky od typického dromaeosaura zo Severnej Ameriky a to predovšetkým štíhly rypák a čeľuste so zasadenými úzkymi, dovnútra zahnutými zubami. Z tohto vedci, ktorí ho pôvodne opísali došli k záveru, že tento dinosaurus nebol lovec relatívne veľkých zvierat, ako niektoré iné dromaeosaury, ale skôr lovec malých zvierat, ako sú jašterice a cicavce. Predné končatiny Buitreraptora boli dlhé a zakončené troma prstami. Prsty boli proporciálne kratšie ako u iných dromaeosaurov, ale v podstate rovnako dlhé na rozdiel od väčšiny svojich príbuzných, ktorí mali prsty rôznych dĺžok.

Paleobiogeografia
-----------------

Kostra Buitreraptora (vpredu) a Deinonycha (vzadu) vo Field Museum of Natural History (Fieldovom prírodovedom múeu)
Iné známe dromaeosaury z južných kontinentov sú Neuquenraptor, Austroraptor a Unenlagia z Južnej Ameriky, Rahonavis z Madagaskaru a neidentifikované dromaeosaurie zuby z Austrálie. Tieto objavy v južnej pologuli pomohli vedcom objasniť, že čeľad Dromaeosauridae bola rozšírená po celom svete. Dôkazy naznačujú, že dromaeosaury sa najprv objavili počas jurského obdobia, kedy všetky kontinenty boli oveľa bližšie k sebe, než je tomu dnes. S objavom Buitreraptora vedci navrhli, že dromaeosaury sa vyvinuli niekedy pred 180 miliónmi rokov, keď sa rozpadávala Pangea.

Objav a pomenovanie
-------------------

Buitreraptor pochádza zo súvrstvia Candeleros, čo je známe nálezisko skamenelých kostí, tiež nazývane *La Buitrera*. Hoci sú fosílie dinosaurov v tejto lokalite veľmi zriedkavé, našli sa tu pozostatky Giganotosaura, jedného z najväčších známych mäsožravých dinosaurov.

Rodové meno je odvodené zo španielskeho slova *buitre* (sup) a *raptor* (lupič). Okrem toho, oblasť, v ktorej boli nájdené jeho pozostatky sa nazýva *La Buitrera*.

Referencie
----------

1. 1 2 3  Makovicky, Peter J. Apesteguía, Sebastián & Agnolín, Federico L.. The earliest dromaeosaurid theropod from South America. *Nature*, 2005, číslo 437, str. 1007–1011.
2. ↑  *EurekAlert!*: Newly discovered birdlike dinosaur is oldest raptor ever found in South America: Relative of Velociraptor rewrites evolutionary charts, Prístup: 12. október 2005. (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Buitreraptor**
Katedrála svätej Cecílie
**Katedrála svätej Cecilie** (fr. *Cathédrale Sainte-Cécile*) je katolícky katedrálny kostol vo francúzskom meste Albi, sídlo miestneho arcibiskupa. Katedrála, ktorá patrí k najväčším tehlovým kostolom na svete, je zasvätená svätej Cecílii. Má tiež štatút baziliky minor. 

Stavba je od roku 1862 chránená ako monument historique

Dejiny
------

Dnešná katedrála mala viacero predchodcov. Prvý kostol, ktorý tu vznikol v 4. storočí, v roku 666 zhorel. V roku 920 bol zriadený nový kostol, ktorý bol vo 13. storočí nahradený súčasnou katedrálou.

V roku 1282 biskup Bernard z Castanetu začal stavbu katedrály v štýle tehlovej gotiky. Stavba bola z väčšej časti dokončená v roku 1383, napriek tomu boli stavebné práce definitívne ukončené až v roku 1492. Ešte pod vplyvom albigénskej križiackej výpravy bola katedrála vybudovaná ako jednoloďová stavba a pevnosť, a mohla slúžiť ako opevnený kostol. Jej steny sú až šesť metrov silné. V rokoch 1355 - 1366 bola postavená zvonica vysoká 78 metrov. Veža je v dolnej časti štvorcová so zaoblenými rohmi. Novšia osemboká horná časť pochádza z rokov 1485 - 1492. Okolo strechy sa nachádzajú chrliče z bieleho kameňa.

Pohľad na chór a lektorium

Interiér
--------

V protiklade ku strohému zovňajšku je interiér katedrály bohato umelecky vyzdobený. Talianski umelci vytvorili fresky v štýle ranej renesancie. Freska na klenbe je 97 m dlhá a 28 m široká, čo z nej robí najväčšie dielo talianskej renesancie vo Francúzsku. Bola zhotovená v rokoch 1509-1512 umelcami z Modeny a Bologne. Maľba na západnej stene lode predstavuje Posledný súd. Dielo neznámeho franko-flámskeho maliara z rokov 1474 - 1484 je jedným z najvýznamnejších umeleckých diel neskorého stredoveku. Biskup Ľudovít I. z Amboise dal na konci 15. storočia postaviť lektórium v štýle plamienkovej gotiky.

Organ vytvoril v rokoch 1734 - 1736 Christophe Moucherel a v rokoch 1977 - 1981 ho reštaurova] Bartolomeo Formentelli. Nástroj patrí k najväčším a najvýznamnejším barokovým organom vo Francúzsku.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  . Dostupné online.
2. ↑   *Base Mérimée* [online]. Ministère français de la Culture, [cit. 2005-10-20]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Katedrála svätej Cecílie (Albi)**

Externé odkazy
--------------

* Záznam v evidencii historických pamiatok
* Katedrála na Structura
* Virtuálna prehliadka katedrály

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Katedrála svaté Cecilie (Albi) na českej Wikipédii.*
Lady Sovereign
**Lady Sovereign**, vlastným menom **Louise Amanda Harman** (\* 19. december 1985, Wembley), je anglická MC.

V detstve sa venovala futbalu, ale vážny úraz na strednej škole ju zbavil možnosti ďalšej hry. Vo veku 14 rokov začala písať rapové skladby a zverejňovala ich na internete, na fóre fanúšikov britskej skupiny So Solid Crew. Vďaka tomu spoznala DJ Frampstera, s ktorým čoskoro začala spolupracovať. O dva roky neskôr ju vyhodili zo školy. Účinkovala v seriáli o mladých MC, vďaka čomu sa o ňu začal zaujímať londýnsky producent Medasyn. Jej debutový album "*Public Warning*" vydalo hip-hopové hudobné vydavateľstvo Def Jam v októbri 2006. Neskôr jej vyšlo EP s názvom Vertically Challenged. V roku 2009, v Apríli by jej mal vyjsť druhý album a bude sa volať Jigsaw. Promo klip k prvej pesničke z tohto albumu je hotový, a pesnička I got zou dancing uzrela svetlo sveta 12. Decembra 2009.

Rodina
------

Jej matka je Lynette Parsons a otec Aden Harman. Má taktiež dvoch súrodencov, staršiu sestru Chloe a mladšieho brata Richie.

Diskografia
-----------

### Albumy

* 2006 – Public Warning
* 2009 – Jigsaw

### EP

* 2006 – Vertically Challenged
* 2006 – Blah Blah
* 2007 – Those Were The Days

### Single

* 2005 – Random
* 2005 – 9 to 5
* 2005 – Hoodie
* 2006 – Nine2Five
* 2006/2007 – Love Me or Hate Me
* 2007 – Those Were The Days
* 2008 – I Got You Dancing
* 2009 – So Human

### Promo single

* 2004 – „The Battle" (Featuring Frost P, Shystie & Zuz Rock)
* 2004 – „Ch Ching (Cheque 1 2)"
* 2005 – „A Little Bit of Shhh"
* 2006 – „Blah Blah" (featuring Kalie Burgess)
* 2008 – „I Got You Dancing

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Lady Sovereign**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
* Lady Sovereign v Internet Movie Database (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Lady Sovereign na poľskej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Autoritné údaje: * GND: 135473276
* ISNI: 0000 0000 7881 892X
* LCCN: no2006089831
* NK ČR: js20070216008
* VIAF: 84261400
* WorldCat: lccn-no2006089831
Katedrála svätej Hedvigy v Berlíne
**Katedrála svätej Hedvigy** (nem.  *Sankt-Hedwigs-Kathedrale*) je hlavný a najväčší rímskokatolícky chrám v Berlíne, katedrála berlínskej rímskokatolíckej arcidiecézy, od roku 1927 nesie titul basilica minor.

Dejiny
------

Bola postavená v rokoch 1747 až 1773 v klasicistickom architektonickom štýle. Veľmi sa podobá na Panteón v Ríme. Postavená bola ako prvý rímskokatolícky chrám po období reformácie, keď sa obyvateľstvo východnej časti Nemecka priklonilo k protestantizmu. Keď pruský kráľ Fridrich II. porazil cisárovnú Máriu Teréziu a získal hospodársky vyspelé Sliezsko, naraz sa v prevažne protestantskom kráľovstve ocitla silná komunita rímskych katolíkov. Práve tí žili v nedávno pripojenom Sliezsku a postupne sa sťahovali aj do hlavného mesta Berlína. Fridrich II. sa rozhodol vybudovať dôstojný chrám pre stále zvyšujúci sa počet rímskych katolíkov v Berlíne. Po troch deleniach Poľska sa v Prusku ocitla aj ďalšia silná komunita rímskych katolíkov z pripojených území Poľska. Katedrála sa tak stala hlavným rímskokatolíckym svätostánkom berlínskych katolíkov.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Katedrála svätej Hedvigy (Berlín)**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Sankt-Hedwigs-Kathedrale na nemeckej Wikipédii.*
Héra Barberiniovcov, Vatikánske múzeá, Vatikán
**Praxiteles** alebo **Praxitelés** (starogr. *Πραξιτέλης*) bol grécky sochár v 5. storočí pred Kr.

Sochár Praxiteles Starší pochádzal z Atén. Niektorí odborníci ho považujú za žiaka sochárskeho majstra Kalamida a za otca sochára Kéfisodota. Svoju umeleckú činnosť vykonával približne v rokoch 445 až 425 pred Kr. a inšpirovali ho i diela Feidia, s ktorým pracoval na Akropole. Špecializoval sa na odlievanie z bronzu a je možné, že pomáhal Feidiovi pri realizácii veľkej bronzovej sochy *Atény Promachos*.

Z jeho diel sa nič nezachovalo, ale traduje sa, že bol autorom sochy bohyne Héry z chrámu v Platajách, ktorá je známa z viacerých rímskych kópií. Je možné, že originál tejto sochy bol predlohou aj grandiózne stvárneného diela *Héry Barberiniovcov*, ktorej držanie tela, jemné detaily a dokonale vytvarované drapérie prezrádzajú príslužnosť k Feidiovej škole.

Zo staroveku máme o staršom Praxitelovi dve písomné správy aj to iba od autorov schólií (poznámok na okraji starých gréckych textov), a to v Aristeidovom diele *Panathenaikos* (187, 20) a v Theokritovej *Eidylii* (5, 105.), preto niektorí znalci pochybujú či skutočne existoval.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Arthur Bernard Cook, *Zeus a Study in Ancient Religion*, str. 933
2. 1 2  *American journal of archaeology*, str. 215
3. ↑  José Pijoan. *Dejiny umenia 2*. Bratislava : Tatran, 1982. 61-377-82. S. 125.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Grécky zázrak*. Bratislava : Mladé letá, 1990. ISBN 80-06-00122-7. S. 375.
5. 1 2 3 4  José Pijoan. *Dejiny umenia 2*. Bratislava : Tatran, 1982. 61-377-82. S. 123.
6. ↑  Antonio Corso. *Studia archaeologica*. Roma : L'Erma di Bretschneider, 2004. ISBN 978-8882652951. S. 37.
7. ↑  Lewis Richard Farnell, *The Cults of the Greek States*, str. 378
**Koloman Makovíny** (\* 9. november 1904, Banská Bystrica – † 5. február 1963, Bratislava) bol slovenský sochár.

Rodina
------

* otec Ján Makovíny
* matka Zuzana rod. Králiková
* manželka Elvíra rod. Šišáková

Životopis
---------

V roku 1920 – 1924 študoval na Umeleckopriemyselnej škole (u prof. E. Luxa a A. Orbána), 1925 – 1929 na AVU v Budapešti, absolvoval študijné cesty do Ríma, Rakúska a Nemecka. Od roku 1920 sochár v Budapešti, od roku 1947 v Bratislave. Nadviazal na neoklasicizmus 20. a 30. rokov. Po vojne pracoval na reštaurovaní umeleckých pamiatok v Bratislave (Modrý kostolík sv. Alžbety, kostol sv. Trojice, 1949; plastiky Primaciálneho paláca, 1955 – 1957. Jeho tvorba je v zbierkach Galérie mesta Bratislavy, Szépművészeti múzea a Mestskej galérie v Budapešti. Člen Umeleckej besedy slovenskej, Bratislavského umeleckého spolku a neskôr Zväzu výtvarných umelcov.

Dielo
-----

* Pomník padlých príslušníkov ČA, Vinica (1950 s A. Szönyim)
* Prameň života v kúpeľoch Lúčky (1951)
* Pomník J. Wolkra, Tatranská Polianka,
* Reliéf na budove SVŠT, Bratislava
* Pieta (bronz 1936),
* Matka s dieťaťom (1942),
* Svätopluk (patinovaná sadra 1949),
* Proti vojne, Rodina, (sadra, 50. roky),
* Matkina bolesť (betón 1962),
* Presídlenci, (pálená hlina).

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Diela autora v katalógu Web umenia Slovenskej národnej galérie
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 43383
* Web umenia: 6188
**Kavický** (ženský variant: **Kavická**) je slovenské a české priezvisko so zaznamenaným rozšírením na Slovensku aj v Česku.

Na Slovensku sa v roku 1995 nachádzalo 385-krát. Najčastejšie sa vyskytovalo v lokalitách ako Stupava, okres Bratislava-vidiek (od roku 1996 Malacky) (42);
Skalica, okres Senica (od roku 1996 Skalica) (22); Petržalka (obec Bratislava), okres Bratislava V (20); Vysoká pri Morave, okres Bratislava-vidiek (od roku 1996 Malacky) (19); Brestovec, okres Senica (od roku 1996 Myjava) (18); Vrbovce, okres Senica (od roku 1996 Myjava) (17); Myjava, okres Senica (od roku 1996 Myjava) (16); Kopčany, okres Senica (od roku 1996 Skalica) (16); Trnava, okres Trnava (7); Brezová pod Bradlom, okres Senica (od roku 1996 Myjava) (6); 
Stará Turá, okres Trenčín (od roku 1996 Nové Mesto nad Váhom) (6) a Malacky, okres Bratislava-vidiek (od r. 1996 Malacky) (6).

V roku 2016 sa v Česku nachádzalo 152-krát. Najčastejšie sa vyskytovalo v lokalitách ako Kroměříž (14), Hodonín (13), Karviná (11), Říčany (9), Praha (8), Český Těšín (8), Most (8), Krnov (5), Prachatice (5), Kladno (4), Frýdlant (4), Pohořelice (4), Ostrava (4), Židlochovice (4), Bučovice (3), Česká Třebová (3), Bystřice pod Hostýnem (3), Světlá nad Sázavou (3), Blansko (2), Frýdek-Místek (2), Hořovice (2), Jeseník (2), Karlovy Vary (2), Moravské Budějovice (2), Plzeň (2), Přeštice (2), Veselí nad Moravou (2), Kutná Hora (1), Liberec (1), Náměšť nad Oslavou (1), Přelouč (1), Slaný (1), Strakonice (1), Vodňany (1) a Žamberk (1).

Známi nositelia
---------------

* Martin Kavický (\* 1922 – † 1944), partizán, veliteľ oddielu Hurban (neskôr Uher) po smrti Miloša Uhra

* plk.Ing. Vladimír Kavický, PhD. ,(\*1970 Zilina) generálny riaditeľ a národný riaditeľ pre vyzbrojovanie sekcie modernizácie Ministerstva obrany Slovenskej republiky, autor odborných kníh v oblasti bezpečnosti a terorizmu

Referencie
----------

1. 1 2  Durčo, Peter; et al. (1998), „Kavický", *Databáza vlastných mien a názvov lokalít na Slovensku*, Paris: ELRA
2. 1 2  Malačka, Ondřej (c2018), „Kavický", *Příjmení: 'Kavický', počet výskytů 74 v celé ČR*, [s. l.]: KdeJsme.cz
3. 1 2  Durčo, Peter; et al. (1998), „Kavická", *Databáza vlastných mien a názvov lokalít na Slovensku*, Paris: ELRA
4. 1 2  Malačka, Ondřej (c2018), „Kavická", *Příjmení: 'Kavická', počet výskytů 78 v celé ČR*, [s. l.]: KdeJsme.cz
**Koloman Šándor** (\* 23. marec 1905, Prešov – † 15. február 1984, Trenčianske Teplice) bol slovenský technik, múzejný pracovník a entomológ – hlavne lepidopterológ, menej koleopterológ. Bol členom Slovenskej entomologickej spoločnosti pri SAV.

Biografia
---------

Narodil sa v v Prešove. Po skončení štúdií sa v svojom aktívnom veku venoval povolaniu zememerača. Neskôr, už ako dôchodca, dlhé roky pracoval ako zamestnanec *Vlastivedného múzea Spiša* v Spišskej Novej Vsi. Zomrel v roku 1984 v Trenčianských Tepliciach.

Entomologické aktivity
----------------------

V entomológii sa ako amatér zameral na zber a faunistiku motýľov (Lepidoptera). V menšej miere sa zaoberal tiež radom chrobákov (Coleoptera). Svoje zbery prevádzal na rôznych miestach Slovenska, hlavne v okolí Spišskej Novej Vsi. Zbieral i na iných miestach na území Slovenska, ako napr. v Malej Fatre: (Štefanová, Rozsutec), Veľkej Fatre: (Gaderská dolina, Dedošová, Široká, Ostrá). Ďalšie svoje zbery vykonával tiež na území Slovenského raja v Suchej Belej, v okolí Margecan v Rolovej Hute, v okolí obce Mlynky na Slovenskom raji, ale i inde. Svoje lepidopterologické údaje poskytol viecerým autorom k publikovaniu: napr. Andrejovi Reiprichovi, A. Čaputovi, alebo i Iľjovi Okálimu. Jeho zbierka hmyzu sa nachádza vo Vlastivednom múzeu Spiša v Spišskej Novej Vsi.

Zdroje
------

* Okáli, I.: 1984, Súpis entomologických zbierok v múzeách na Slovensku. ÚSMaG Bratislava, p. 39
* Koleška, Z.: 1995, Seznam biografii čs. entomologů. 15. [Šafr, E. - Žoha, S.]. In: Klapalekiana, Supplementum, 31, p. 564 - 775: (Koloman Šandor, p. 567)
* Okáli, I.; Országh, I.; Matoušek, B. & Hrabovec, I. 1996: *Slovník slovenských zoológov a zoológov so vzťahmi k územiu Slovenska*. Stimul, Bratislava: 1 - 137, p. 114
* Groll, E. K. [ed.]: 2006, Entomologen der Welt (Biographien, Sammlungsverbleib). Datenbank 2. Version, DEI im ZALF e. V.: „Šándor Koloman"

Autoritné údaje: * SNK: 160153
* VIAF: 5138156565697923500009
**Koloman Kolomi Geraldini** (\* 24. október 1908, Terchová, Slovensko – † 27. október 1994, Miramar, Argentína) bol slovenský básnik, literárny kritik a prekladateľ.

V rokoch 1937 až 1945 pôsobil v Matici slovenskej ako blízky spolupracovník jej správcu Jozefa Cígera Hronského a tajomníkov Jozefa Cincíka, Františka Hrušovského a Stanislava Mečiara. Podieľal sa na založení tlačiarne Neografia.

Bol okresným veliteľom Hlinkovej gardy a členom Prezidentskej stráže Jozefa Tisa. Udalosti v čase SNP ho donútili, aby v roku 1945 odišiel do exilu a od roku 1948 žil v Argentíne. Je pochovaný na Národnom cintoríne v Martine.

Dielo
-----

* *Na ceste k démonom* - básnická zbierka, 1932
* *Rosa v kalichu* - básnická zbierka, 1936
* *Piesne spod Triglava* - antológia slovinskej medzivojnovej lyriky, 1940
* *Za krížom* - antológia modernej slovinskej prózy, 1942
* *Démonov návrat* - výber z diel, 1991

Externé odkazy
--------------

* Terchovská sieň slávy

Autoritné údaje: * LCCN: no2017000316
* NK ČR: ola2002150184
* SNK: 148977
* VIAF: 84961520
* WorldCat: lccn-no2017000316