recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Mirko Nešpor** (\* 28. september 1924, Skalica – † 17. december 1944, Bratislava) bol slovenský vysokoškolák, študent Stavebnej fakulty SVŠT v Bratislave, antifašista a účastník Slovenského národného povstania.

Život
-----

Narodil sa ako jedno z piatich detí Antona Nešpora a Ľudmily Nešporovej, rodenej Korčákovej v Skalici. Tu aj študoval na osemročnom gymnáziu. Neskôr sa spolu s rodičmi presťahoval do Holíča. Napriek tomu, že vynikal v matematike a fyzike, s pokračovaním štúdia na vysokej škole z finančných dôvodov váhal. Na Vysokej škole technickej v Bratislave začal študovať až po tom, čo si zabezpečil štipendium, ktoré ho však zaväzovalo zostať pracovať po skončení štúdia 5 rokov v štátnej službe. Už v tej dobe bol presvedčený antifašista.

Do ilegálnej činnosti sa zapojil v lete 1944. Po skončení 1. ročníka odišiel na prázdninovú prax na stavbe priehrady v Ústí nad Oravou. Tam sa spolu s Ľubomírom Linhartom podieľal na organizovaní a zakladaní národných výborov v obciach na Orave. Po príchode do Banskej Bystrice bol poverený odovzdávať politické inštrukcie ilegálnemu hnutiu na Orave, tam sa tiež niekoľkokrát zapojil so zbraňou v ruke do ozbrojeného boja. Cestu cez územie obsadené nacistami uskutočnil dvakrát. Svoje postrehy z obsadeného územia, protifašistického hnutia na Orave a partizánskych bojov odovzdával redakcii povstaleckých novín *Pravda*. Koncom októbra sa zúčastnil partizánskeho boja v Nízkych Tatrách, kde ochorel a na odporúčanie velenia jednotky sa vrátil do rodiska, kde žil v ilegalite.

Pred zatknutím sa rozhodol ujsť do Bratislavy, na železničnej stanici v Skalici ho 13. decembra zatkli príslušníci Hlinkovej gardy. Tam bol podrobený krutému dvojdňovému výsluchu. Dňa 16. decembra ho previezli na Ústredňu štátnej bezpečnosti do Bratislavy na Vlčkovej ulici 35, no po tom, čo vyšlo najavo, že dobitý väzeň nehodlá vypovedať ani po krutom mučení, sa ho rozhodli vyšetrovatelia zbaviť. Mirko Nešpor bol popravený v pivničnej cele. Podľa oficiálnej správy väzeň Nešpor spáchal samovraždu a obesil sa. Odporuje tomu skutočnosť, že v čase smrti mal ruky pevne zviazané reťazou, ktorá sa mu zarezala hlboko do rúk. Tieto rany boli tak bolestivé, že ruky prakticky nemohol dať od seba.

Pamiatka
--------

V Bratislave bola v minulosti po ňom pomenovaná ulica a vysokoškolský internát, v Holíči mu bol odhalený pomník. Pamätnú tabuľu má aj v rodnej Skalici. V súčasnosti je po ňom pomenovaná ulica v Trenčíne, Šali, Prešove, Košiciach, Senici, Malackách, Michalovciach, Námestove, Palárikove, Šaštíne-Strážach, Lučenci, Holíči, Gbeloch, Žiline, Kysuckom Novom Meste, Liptovskom Mikuláši, Bystričanoch, Poprade-Veľkej a v Banskej Bystrici. In memoriam bol vyznamenaný Radom SNP I. triedy. V roku 1946 mu bol udelený titul Ing.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mirko Nešpor**

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5808 4930
* NK ČR: xx0085319
* VIAF: 85865496
Realizácia variabilného časovania ventilov v motore Honda K20 (systém i-VTEC)
**Variabilné časovanie ventilov**, alebo **rozvod s premenlivým časovaním** (v angličtine *Variable Valve Timing - VVT*) je konštrukčné riešenie ventilového rozvodu piestového spaľovacieho motora, ktoré umožňuje prispôsobiť okamih otvárania a zatvárania ventilov podľa potreby, nezávisle od polohy kľukového hriadeľa. 

Pri štandardnom rozvode je časovanie dané jeho geometriou a pohyb ventilov je pevne zviazaný s polohou kľukového hriadeľa.

Pri variabilnom časovaní sa prihliada na otáčky motora, zaťaženie, podmienky okolia a iné faktory. Technicky to znamená vniesť do konštrukcie rozvodu ďalší stupeň voľnosti, ktorý umožňuje dynamicky meniť parametre časovania podľa vhodného algoritmu.

Konštrukčné riešenie
--------------------

Konštrukčne možno variabilné časovanie ventilov dosiahnuť napríklad nasledovnými spôsobmi:

* mechanicky ovládaný vačkový hriadeľ,
* hydraulické presúvače vačkového hriadeľa,
* hydraulické ovládanie ventilov,
* elektromagneticky ovládané ventily.

História
--------

Počiatky variabilného časovania ventilov spadajú do roku 1903, kedy bol v USA podaný patent na zlepšenie spaľovacieho motora variabilným mechanizmom.

Výhody
------

Variabilné časovanie ventilov sa používa hlavne pri zážihových motoroch. Ich zásadnou nevýhodou je regulácia škrtením, ktorá spôsobuje pokles účinnosti pri nízkych zaťaženiach. Variabilným časovaním je možné redukovať, alebo odstrániť škrtiacu klapku, čím sa zvýši hydraulická čistota sacieho potrubia a zvýši sa plniaca účinnosť najmä pri nízkych zaťaženiach. 

Ďalším faktorom u piestových spaľovacích motorov sú dynamické javy nestacionárneho prúdenia pri plnení a vyprázdňovaní valcov. Tieto javy sú závislé od otáčok motora, preto motor s pevným časovaním, pracuje efektívne len v úzkom rozpätí otáčok, kedy vlnové efekty podporujú plnenie alebo vyprázdňovanie valcov. V iných režimoch môžu vlnové efekty plnenie a vyprázdňovanie zhoršovať. Variabilné časovanie umožňuje prispôsobiť prácu ventilového rozvodu tak, aby využíval pozitívne vplyvy vlnových efektov v čo najširšom rozmedzí otáčok.

Výsledkom je dosiahnutie lepšej momentovej charakteristiky motora. Konkrétne použitie variabilného časovania ventilov môže priniesť:

* 10 - 30 % zníženie spotreby paliva,
* 20 - 25 % zníženie produkcie emisií výfukových plynov (najmä nespálených uhľovodíkov)
* 10 - 15 % zvýšenie efektívneho výkonu a krútiaceho momentu.

Zdroje
------

* Dickens J.N. : VVT variables. (in) Engine technology international, November 1997, UIP UK & International Press UK, 1997.
* Goldstein R.J. : Variables of electromagnetic valve actuator performance. (in) Engine technology international, November 1997, UIP UK & International Press UK, 1997.
**Credit-linked note** (skr. **CLN**, niekedy prekladané ako **úverový dlhopis, kreditný dlhopis, úverovo viazaná poukážka, dlhový nástroj viazaný na kredit** či **úverový dlhový cenný papier**) je druh kreditného derivátu.

CLN je financovaný kreditný derivát. To znamená, že strana predávajúca zaistenie poskytne zdroje na krytie rizika druhej strane vopred.

Charakteristika CLN
-------------------

1. Subjekt A odkúpi úverový dlhopis nakúpený subjektom B (môže ísť aj o kupónový, aj o bezkupónový dlhopis; subjekt B je väčšinou banka).
2. Ak nedôjde k úverovej udalosti vo vzťahu k referenčnému nástroju, splatnosť celej hodnoty úverového dlhopisu bude v stanovený deň podľa kontraktu.
3. Ak k úverovej udalosti dôjde, úverový dlhopis bude odkúpený späť za cenu a v termíne stanovenom v kontrakte. Platnosť kreditného derivátu obvykle končí.

Subjekt B tak prevádza úverové riziko emitenta referenčného aktíva na subjekt A po dobu trvania kontraktu alebo do úverovej udalosti.

V niektorých prípadoch subjekt B môže využiť k operáciám súvisiacim s úverovým dlhopisom SPV (special purpose vehicle, zvyčajne účelovo založená nebanková inštitúcia), ktoré je bankou B založené. Toto SPV vydá úverový dlhopis, ktorý predá subjektu A. Prostriedky takto získané investuje do kolaterálu, ktorý je stanovený v kontrakte. Úverový dlhopis je kombináciou dlhopisu a swapu úverového zlyhania.

Zdroje
------

Pozri v článku kreditný derivát
**Credé/Düwag 6EGTW** je typ električky vyrábanej v rokoch 1966 – 1967 a 1971 podnikmi Credé a Wegmann s použitím hotových dielov zo závodu Düwag v nemeckom Düsseldorfe. Tento typ bol dodaný výhradne prevádzkovateľovi kasselskej električkovej siete v počte 16 kusov.

Konštrukcia
-----------

6EGTW sú jednosmerné šesťnápravové vysokopodlažné motorové električkové vozne. Vozová skriňa električky sa skladá z dvoch článkov, každý z nich je usadený na vlastnom krajnom podvozku a spoločnom podvozku strednom, kde sa nachádza aj kĺbový mechanizmus spájajúci obe časti karosérie. Krajné podvozky boli vybavené trakčným motorom, z ktorých každý poháňal dve nápravy (celkom teda štyri hnacie nápravy), stredný podvozok je bežný (bezmotorový). Na pravej strane karosérie sa nachádza štvoro štvorkrídlových skladacích dverí pre cestujúcich. Horná časť okien je otvárateľná, výklopná. Elektrický prúd je odoberaný z trolejového vedenia pantografom na prednom článku.

Prevádzka
---------

V rokoch 1995 – 1996 zakúpil poľský dopravný podnik MZK Gorzów Wielkopolski 5 ojazdených kasselských vozňov 6EGTW vyrobených podnikom Credé. Električky dostali č. 221–224, pričom piaty voz nikdy nebol v prevádzke s cestujúcimi. Ďalšie dodávky električiek 6EGTW prebehli v rokoch 2003 – 2004, tentoraz išlo o 7 vozňov 6EGTW vyrábaných firmou Wegmann. Vozne boli označené číslami 261–266 a 272. V roku 2004 pribudla do Gorzówa posledná električka typu 6EGTW (ev. č. 271). V roku 2020 bolo v stave MZK 5 vozňov 6EGTW.

Dodávky električiek
-------------------

| Súčasný štát | Mesto | Stránka | Typ | Roky dodávok | Počet vozňov | Evidenčné čísla | Zdroj |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nemecko Nemecko | Kassel | stránka | 6EGTW | 1966–1971 | 16 |  |  |

Referencie
----------

1. 1 2  LUBKA, ARKADIUSZ,. *Atlas tramwajów*. [s.l.] : [s.n.]. 227 s. Dostupné online. ISBN 978-83-920784-6-3,  83-920784-6-2.
2. ↑   Гожув-Велькопольский, Трамвай — Статистика подвижного состава. *transphoto.org*. Dostupné online [cit. 2020-04-15].

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Credé/Düwag 6EGTW**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Credé/Düwag 6EGTW na českej Wikipédii.*
**Credo BC 11** je maďarský mestský midibus s dĺžkou 10,7 m vyrábaný v rokoch 2002 až 2005. Autobusy boli vybavené motormi typu Iveco Tector s výkonom 176 kW. V prednej časti vozidla mali bubnové brzdy typu Rába 501 a vzadnej časti vozidla Rába 106. Neexistovala žiadna nízkopodlažná verzia týchto autobusov. Od medzimestského typu Credo EC 11 sa tento autobus líši v počte dverí. V prednej a zadnej časti vozidla sú jedny jednokrídlové dvere a v strednej časti vozidla sú jedny dvojkrídlové dvere. Credo BC 11 koncepčne vychádza z typu SOR B 10.5 od českého výrobcu SOR, v Maďarsku prebiehala licenčná výroba týchto autobusov na základe dohody.

Opis
----

Karoséria autobusu je panelová a polosamonosná, jeho skelet je z ocele a je zvarený s podvozkom autobusu. Na výstup a nástup cestujúcich sú zabezpečené jedny jednokrídlové dvere v prednej a zadnej časti vozidla a jedny dvojkrídlové dvere v strednej časti vozidla, ktoré taktiež slúžia na nástup s kočíkom alebo invalidným vozíkom. Dvere fungujú na pneumatickom pohone od firmy ISAF. Interiér autobusu je pokrytý protišmykovou podlahou. Vetranie je zabezpečené stropnými vetrákmi a kúrenie teplovodnými radiátormi.

Referencie
----------

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Credo BC 11**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Credo BC 11 na maďarskej Wikipédii.*
**Rainier III.** *zvrchované monacké knieža* (***Rainier Louis Henri Maxence Bertrand Grimaldi*** ; 31. máj, 1923 – 6. apríl, 2005), nazývaný *Jeho Jasnosť monacké knieža*, vládol Monackému kniežatstvu takmer 56 rokov. Aj keď bol mimo Európy najviac známy pre svoju svadbu s americkou herečkou Grace Kellyovou, bol tiež zodpovedný za reformy Monackej ústavy a za rozvoj ekonomiky kniežatstva a jeho premenu na bohaté a elegantné letovisko.

Rodokmeň
--------

Rainier bol jediným synom monackej princeznej Charlotty a Pierra z Polignacu. Má taktiež sestru, princeznú Antoinettu, mladšiu o dva roky. Jeho starý otec Ľudovít II. bol generálom francúzskej armády počas druhej svetovej vojny. Jeho nástupcom od roku 2005 je Albert II..

Na čele Monaka
--------------

Rainier III. vládol v Monaku od roku 1949 do 2005, čo znamená, že bol najdlhšie vládnuci monarcha v Európe a druhá najdlhšie vládnuca hlava štátu na svete. Za svoju dlhú vládu Monako veľmi pozdvihol a doviedol ho do OSN a do Rady Európy. Taktiež nechal postaviť mnoho stavieb. 

V marci 2005 Rainier vážne ochorel a 6. apríla 2005 chorobe podľahol.

Referencie
----------

1. ↑  Tituly kniežaťa Rainiera

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Rainier III.**

Externé odkazy
--------------

* Biografia Rainiera
* Grace Kellyová a Princ Rainier

  


|  |
| --- |
| Rainier III.**Grimaldiovci** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Ľudovít II.** | **zvrchované monacké knieža**1949 – 2005 | Nástupca**Albert II.** |

Autoritné údaje: * BnF: 12259279t
* GND: 118921053
* ISNI: 0000 0001 1447 5718
* LCCN: n86102524
* NK ČR: xx0032127
* VIAF: 71448012
* WorldCat: lccn-n86102524
**Ján Husárik** (\* 18. apríl 1935, Zvolenská Slatina – † 24. november 2013 ) bol slovenský choreograf, režisér a osvetový pracovník.

Životopis
---------

Absolvoval trojročné diaľkové školenie choreografov pri Osvetovom ústave v Bratislave. V rokoch 1953 – 1954 pôsobil v SĽUK-u, v roku 1955 v Krajskom dome pionierov a mládeže v Banskej Bystrici, v rokoch 1956 – 1957 vo VUS-e v Bratislave, v rokoch 1958 – 1963 v Krajskom dome osvety a v rokoch 1964 – 1968 v Závodnom klube ROH Slovenka. V rokoch 1961 – 1971 bol pracovníkom Stredoslovenského krajského národného výboru a od roku 1972 riaditeľom Okresného osvetového strediska v Banskej Bystrici. 

V roku 1957 stál pri zrode folklórneho súboru Urpín v Banskej Bystrici, pre ktorý vytvoril do 30 choreografií najmä z oblasti Podpoľania a Horehronia. Ako choreograf hosťoval vo folklórnych súboroch Čarnica Košice a Zobor Nitra, v Banje Luke a v Békešskej Čabe. Pôsobil aj ako režisér programov folklórnych festivalov v Strážnici, vo Východnej, v Detve a v Heľpe.

Ocenenie
--------

* Cena P.O. Hviezdoslava za rozvoj ZUČ a súboru Urpín a Poctu J. Fándlyho za rozvíjanie osvetovej práce.

Literatúra
----------

* *Encyklopédia dramatických umení Slovenska*

Referencie
----------

1. ↑   *Za zakladateľom FS Urpín Jánom Husárikom* [online]. bystricoviny.sk, 2013-11-27, [cit. 2017-01-06]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Raj* pozri *Raj (rozlišovacia stránka)*.
*Raj* (Jan Brueghel, cca 1620)
**Raj** (po hebrejsky eden či edem) je v niektorých náboženstvách miesto, kde po smrti existujú duše spravodlivých a bohabojných veriacich (v kresťanstve vo večnej blaženosti, v islame v rozkoši). Opak je peklo.

Je to súčasť onoho sveta. Podľa kresťanských predstáv bol raj stratený v dôsledku prvotného hriechu, je symbolicky situovaný na Východe, ktorý je aj symbolom Ježiša Krista. Aj preto kresťanské kostoly boli spravidla orientované tak, aby presbytérium (svätyňa) a oltár smerovali na východ, k Raju. Raj (resp. Nebo) je cieľom najvyššej nádeje. Pozri aj rajská záhrada.

Myšlienka raja a pekla ako dva aspekty - odmena a trest za pozemský život - vznikla z pôvodných nediferencovaných predstáv o ríši mŕtvych pre všetkých mŕtvych bez rozdielu. Medzi najstaršie známe raje patrí staroegyptský raj na svätých poliach Aalu.

Iné projekty
------------

CommonsWikicitáty
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Raj**
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Raj**

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
***Taxi*** je francúzska akčná komédia režiséra Gérarda Pirèsa podľa scenára Luca Bessona, v hlavnej úlohe so Samym Nacerim.

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Daniel (Samy Naceri) žije v Marseille a pracuje ako poslíček pre rozvoz pizze na skútri. Vďaka tomu sa v meste vyzná. Rozhodne sa skončiť s neperspektívnym zamestnaním a pustí sa do kariéry taxikára. Začne sa mu dariť aj v osobnom živote, pretože začne chodiť so svojou kamarátkou Lily (Marion Cotillardová), ale obaja prakticky nie sú schopní nájsť pre seba v noci čas. Pretože je ale milovník rýchlosti, nemôže byť jeho taxík obyčajný. Svoj Peugeot 406 vybaví športovým motorom a aerodynamickými prvkami a stane sa nedostihnuteľným pre tunajšiu dopravnú políciu. Tá medzitým pracuje na pláne, ako chytiť nemecký gang bankových lupičov, jazdiacich na rýchlych autách Mercedes-Benz. U polície pracuje aj smoliar Emilián (Frédéric Diefenthal), ktorému sa nedarí získať vodičský preukaz. Daniel raz zvezie jeho matku a spriatelí sa s ňou. Ona však tají, že jej syn je policajt. Daniel ho raz zvezie do práce, ale nedodrží predpisy. Emilián ho tak zatkne, ale nezavrie ho. Chce prelomiť svoju smolu a tak sa s Danielom dohodne, že mu pomôže chytiť gang. Obaja zistia, že lupiči miznú tak, že Mercedesy prelakujú. Vymyslia plán ako gang vylákať z mesta na rozostavanú diaľnicu, kde ich chytí polícia. Za svoj čin obaja získajú vyznamenanie a polícia zaistí Danielovi štart na Veľkej cene Francúzska.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Predaj
------

Pokiaľ ide o predaj, je „Taxi" jednou z najúspešnejších francúzskych sérií vôbec, čím celosvetovo zarobil 200 miliónov USD a 23 miliónov USD vo Francúzsku.

Referencie
----------

1. ↑  Alison James. *Gauls hail a cab with fourth 'Taxi'* [online]. Variety. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Francúzsky portálFilmový portál |

* *Taxi* v Internet Movie Database (po anglicky)
* *Taxi* v Česko-Slovenskej filmovej databáze

| * z
* d
* u
Filmy série Taxi |
| --- |
| Pôvodné filmy | 
* *Taxi* (1998)
* *Taxi 2* (2000)
* *Taxi 3* (2003)
* *Taxi 4* (2007)
* *Taxi 5* (2018)

 |
| Remaky | 
* *New York Taxi* (2004)

 |
| Postavy | 
* Daniel Morales
* Émilien Coutant-Kerbalec
* Lilly Bertineau
* Petra Coutant-Kerbalec
* komisár Gérard Gibert
* Édouard Montoute
* generál Edmond Bertineau
* Sylvain Marot
* Eddy Maklouf

 |
| Herci | 
* Samy Naceri – (1. až 4. film)
* Frédéric Diefenthal – (1. až 4. film)
* Marion Cotillard – (1. až 3. film)
* Emma Sjöberg – (1. až 4. film)
* Bernard Farcy – (1. až 5. film)
* Édouard Montoute – (1. až 5. film)
* Jean-Christophe Bouvet – (2. až 4. film)
* Franck Gastambide – (5. film)
* Malik Bentalha – (5. film)

 |
| Režiséri série | 
* Gérard Pirès – (1. film)
* Gérard Krawczyk – (2. až 4. film)
* Franck Gastambide – (5. film)
* Tim Story – (remake)

 |
| Ľudia, ktorí prispeli | 
* Luc Besson

 |
| Pozri aj | 
* *Taxi Brooklyn*

 |
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Reflex* pozri *Reflex (rozlišovacia stránka)*.
Schéma polysynaptického reflexného oblúka
**Reflex** je adaptačná reakcia živočíchov, podmienená podráždením receptorov a sprostredkovaná centrálnou nervovou sústavou. Je základnou funkčnou jednotkou nervovej sústavy. 

Charakter reflexu je určený usporiadaním systému receptor – riadiace centrum – efektor, tzv. reflexného oblúka. Najjednoduchší reflexný oblúk (monosynaptický) tvoria 2 neuróny. Zmenou vonkajšieho prostredia sa aktivuje vzruch v neuróne, ktorý ho vedie dostredivým smerom (centripetálne) do centra (ktoré v tomto prípade chýba) a synapsou sa prenáša na druhý neurón, ktorý vedie vzruch odstredivým smerom (centrifugálne) k efektoru.
Kompletný (polysynaptický) reflexný oblúk sa skladá z piatich častí:

* receptor (napr. hmatové teliesko)
* aferentná dráha (napr. senzitívny nerv)
* centrum spracovania informácie (napr. mozog)
* eferentná dráha (napr. motorický nerv)
* efektor (napr. sval)

Klasifikácia reflexov
---------------------

* podľa typu receptorov: interoceptívne (receptory vnútorného prostredia), proprioceptívne (receptory v pohybovej sústave) a exteroceptívne (receptory vonkajšieho prostredia)
* podľa riadiaceho centra: centrálne (miechové a mozgové), periférne (axónové a gangliové)
* podľa typu efektora: somatické a autonómne
* podľa vzniku: podmienené (získané) a nepodmienené (vrodené)

Nepodmienený reflex
-------------------

Nepodmienený reflex je vrodená reakcia organizmu, rovnaká u členov daného druhu. Nepodmienené reflexy sa vyznačujú trvalou a jednoznačnou súvislosťou medzi pôsobením na ten či onen receptor a určitou odpoveďou, zabezpečujúcou prispôsobenie sa organizmov stabilným podmienkam života. Nepodmienené reflexy sa spravidla uskutočňujú prostredníctvom miechy a nižších častí mozgu. Zložité komplexy a reťazce nepodmienených reflexov sa nazývajú inštinktmi.

Podmienený reflex
-----------------

Podmienený reflex je reakcia, ktorú organizmus získava počas života, a ktorou odpovedá na
podráždenie receptorov. U človeka a vyšších živočíchov sa podmienené reflexy vypracúvajú tvorením dočasných spojov v mozgovej kôre a slúžia ako mechanizmy pri prispôsobovaní sa zložitým premenlivým podmienkam vonkajšieho prostredia. Podmienený reflex sa nekončí činnosťou, ale vnímaním a hodnotením jej výsledku
(cf spätná väzba).

Referencie
----------

1. ↑  FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
2. ↑  FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
3. ↑  Filozofický slovník. Bratislava, Pravda 1989. 616 s. (Hl. red. I. T. Frolov)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Reflex**

Zdroje
------

* \*KITTNAR, Otomar a kol. *Lékařská fyziologie*. Praha : Grada, 2011. ISBN 978-80-247-3068-4. (po česky)
**Kazimierz Przerwa-Tetmajer** (\* 12. február 1865, Ludźmierz, Poľsko – † 18. január 1940 Varšava, Poľsko) bol poľský básnik, predstaviteľ poľskej literatúry a horolezec. Bol bratom poľského maliara Włodzimierza Tetmajera.

Život
-----

Narodil sa v rodine Adolfa Tetmajera a jeho druhej manželky Julie Grabowskej. Navštevoval I. Liceum Ogólnokształcące Bartłomeja Nowodworského v Krakove , Gymnázium sv. Anny v Krakove. V rokoch 1884 – 1886 študoval na Jagelonskej univerzite. 

Debutoval v roku 1886 roku poémovou prózou *Illa,* ale pravdepodobne jeho faktickým debutom bola novela "*Rekrut"* (jej text sa stratil). V roku 1888 roku Tetmajer dostal literárnu cenu za báseň venovanú pamiatke Mickiewicza, a rok neskôr za báseň venovanú na počesť Kraszewského. V rokoch 1888 – 1893 začal spolupracovať s novinami „Tygodnik Ilustrowany", „Kurjer Warszawski" a krakovským denníkom „Czas". Vydal osem pokračovaní *Poezji*.

Tatranské aktivity
------------------

Počas pobytu v Ludźmierzu poznal veľmi dobre Podhale, Spiš, Liptov i Vysoké Tatry. V rokoch 1881 – 1891 veľakrát so svojim bratom a priateľmi navštívil medzi inými s Januszom Chmielowskim a Jerzym Żuławskim Vysoké Tatry. V roku 1892 urobil prvovýstup na Bradavicu a Kupolu. Okrem toho spolu s Tadeuszom Boyem-Żeleńskim s horskými vodcami vystúpili v rokoch 1889 – 1893 ako prví na Furkotský štít. Po roku 1896 pre zdravotné problémy už nechodil na horolezecké túry. Navštevoval tatranské doliny a Podhalie. V roku 1902 horolezci pomenovali jeho menom Gerlachovské sedlo  a Towarzystwo Tatrzańskie mu udelilo čestné členstvo.

Z tvorby
--------

Fascinovaný goralským folklórom napísal cyklus povestí „Na skalnym Podhalu" a tatranskú epopeju „Legenda Tatr", ktorá má dve časti: „Maryna z Hrubego" a „Janosik Nędza Litmanowski."

V roku 1896 žil v Heidelbergu. Cestoval po Taliansku, Švajčiarsku, Francúzsku a Nemecku. Po prvej svetovej vojne žil v Krakove a Zakopanom. Nakoniec sa usadil vo Varšave. V rokoch 1918 – 1919 bol účastníkom rokovaní v česko – slovensko – poľskom spore o hranice v Tatrách a pod nimi. Bol prezidentom Towarzystwa Literatów a Dziennikarzy Polskich (rok 1921), v roku 1928 mu udelili literárnu cenu mesta Varšava a v roku 1934 sa stal čestným členom poľskej Polskiej Akademii Literatury.

Básne Kazimierza Przerwy-Tetmajera boli mnohokrát zhudobnené a zdramatizované. V roku 1964 slovenský režisér Martin Ťapák nakrútil televízny film podľa Tetmajerovej predlohy „Balada o Vojtovej Maríne". V roku 1978 Martin Ťapák znova siahol po jeho tvorbe, keď nakrútil film „Krutá ľúbosť".

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kazimierz Przerwa-Tetmajer na poľskej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 93349
* BnF: 12175812g
* GND: 12350175X
* ISNI: 0000 0001 0718 7646
* LCCN: n79046296
* NK ČR: jn20000605293
* SNK: 155331
* VIAF: 68971652
* WorldCat: lccn-n79046296
**Bystrý potok** je potok v Podpoľaní, v severnej časti okresu Detva. Je to pravostranný prítok Slatiny, má dĺžku 7,8 km a je tokom IV. rádu. 

Pramení v pohorí Poľana, v podcelku Vysoká Poľana, na južnom svahu vrchu Poľana (1 457,8 m n. m.) a východne od sedla Priehybina (1 281 m n. m.) v nadmorskej výške cca 1 310 m n. m. Tečie v podstate severojužným smerom, na hornom toku vytvára 23 metrov vysoký vodopád (PP Vodopád Bystrého potoka), potok tu prepadáva cez andezitovú stenu, pričom ide o jeden z najmohutnejších vodopádov v sopečných pohoriach Slovenska. Potom sa stáča viac na juhojuhovýchod, zľava priberá prítok z oblasti Bystrého a opäť tečie severojužným smerom. Ďalej tečie cez Detvianske predhorie, okrajom osady Bystré-Vrátka, kde sprava priberá kratší prítok. Pokračuje lazníckou oblasťou mesta Hriňová, popri jej časti Krivec I. stáča sa na juhovýchod a vstupuje do Zvolenskej kotliny, do podcelku Detvianska kotlina, kde v nadmorskej výške cca 485 m n. m. priberá svoj najvýznamnejší prítok, ľavostrannú Riečku. Napokon preteká intravilánom mesta Hriňová, okrajom Hriňovej-sídliska, a v nadmorskej výške približne 404 m n. m. ústi do Slatiny.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-04-15]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-04-15]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Slatiny |
| --- |
| *Slatina* → *Hron* → *Dunaj* |
| 
* Banský potok
* Bartková
* Biela voda
* Bratkovica
* Budáčov jarok
* Bystrý potok
* ***Detviansky potok***
* Dežmová
* Drieňovský potok
* Gondova jama
* Grúňový potok
* Hájnikovský kanál
* ***Hradná***
* Hrdzavec
* Hukava
* Janovský potok
* Javorinka
* Klátový potok
* Klokočský potok
* ***Kocanský potok***
* Kolárov potok
* Korčínsky potok
* Korytársky potok
* Košútka
* Kriváň
* Krivec
* Krvavník
* Kubová
* Lazný potok
* Liešňanský potok
* Lipov potok
* Lohyňa
* Lučenčík
* Ľubica
* Ľuľovka
* Nemcovka
* ***Neresnica***
* Osikovec
* Piešť
* Pomiaslo
* Pulpava
* Rakytný jarok
* Riečka
* Sekier
* Serava
* Skalený potok
* Slanec
* **Slatina**
* Slatinský potok
* Snoha
* Stožocký potok
* Studená voda
* Sučí potok
* Škrinin
* Trkotský potok
* Tŕňový jarok
* Vígľašský potok
* Závozný jarok
* ***Zolná***

 |
**Obscenita** alebo **obscénnosť** (z lat. *obscenus*) je nehanebnosť, oplzlosť, necudnosť, neslušnosť.

Obscenita podľa Baudrillarda
----------------------------

Podľa Baudrillarda je obscenita súčasný stav ľudstva po konci dejín (posthistoire), keď sa uzavreli všetky očakávané horizonty, niet možnosti ďalších inovácií, tajomstvo je v koncoch a kultúry môžu byť len epigonálne. Táto situácia, označovaná ako posthistória transpolitického, vylučuje možnosť aktívnej fikcionalizácie reálneho, simulácie zmyslu, narácie, iluzionizmu a hry, ktoré poskytovala vrcholiaca moderna. Všetky jej ilúzie, akokoľvek neznesiteľné, sa naplnili, budúcnosť už nastala, všetko už nastalo, všetko je už tu. To, čo nastalo, je éra holej, nahej fakticity, ktorá sa nezastaví pred ničím, ktorá likviduje scénu, na ktorej sa - zahalené tajomstvom ilúzií a studu - odohrávalo všetko sociálne a kultúrne konštitutívne. Obscenita je éra obscénneho, oplzlej transparentnosti a necudnej blízkosti fakticity. Obscenita je javovou formou reálneho a koncom každej scény ako javovej ilúzie: panika, ktorú vyvoláva v politike, hospodárstve, umení a pod. môže vyústiť len do neslýchaného teroru, kedy sa tzv. sociálne vzťahy premenia na nekonečnú a pritom uzavretú reťaz (analogicky Möbiovej páske) vzájomného rukojemníctva informáciami o faktickom.

Zdroj
-----

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Marietta Kucháriková** (\* 2. december 1907, Martin – † 9. jún 1970, Martin) bola slovenská pedagogička a kultúrna pracovníčka.

Životopis
---------

Jej otec bol Samuel Kuchárik a matka Anna rod. Búľovská. Študovala na vyššej škole pre ženské povolania, na učiteľskom ústave v Turčianskych Tepliciach. Bola učiteľkou odborných škôl pre ženské povolania v Bratislave a v Banskej Bystrici (1932 – 1937). Ako riaditeľka pôsobila v Trenčíne (1937 - 1945, odborná škola pre ženské povolania) a v Martine (1945, združené školy pre ženské povolania v Ústave M. R. Štefánika). Krátko pôsobila aj ako pracovníčka Štátneho archeologického ústavu v obci Bystrička. V rokoch 1953 – 1965 zorganizovala, budovala a viedla obrazové oddelenie Literárneho archívu Matice slovenskej v Martine.

Zomrela v roku 1970 v Martine, kde je aj pochovaná v rodinnom hrobe na Národnom cintoríne.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5  ĎURIŠKA, Zdenko. *Národný cintorín v Martine. Pomníky a osobnosti*. 1. vyd. Martin : Matica slovenská, 2007. ISBN 978-80-7090-800-6. S. 205 - 206.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 158732
* VIAF: 3985156565752523500002
**Translácia** je preklad genetickej informácie z poradia nukleotidov v mRNA do poradia aminokyselín v polypeptidovom reťazci prostredníctvom genetického kódu. Aminokyseliny sa na miesto syntézy (do ribozómov) transportujú pomocou tRNA. Druh aminokyseliny určuje kodón mRNA a komplementárny antikodón tRNA. Takže každá tRNA je špecifická pre každú aminokyselinu a spolu nadviazaný vytvárajú *aminoacyl-tRNA*.

Fázy translácie
---------------

### Naviazanie mRNA na ribozóm

Na malú podjednotku ribozómu sa napája mRNA. Ribozóm sa po molekule presúva, pričom sa na voľný koniec mRNA môže nadviazať ďalší ribozóm (vzniká polyribozóm, t. j. komplex molekuly mRNA po ktorej sa posúvajú viaceré ribozómy). V ribozóme sa nachádzajú dve oblasti veľkosti kodónu, cez ktoré sa presúva mRNA, a na ktoré sa viaže tRNA:

* ***aminoacylové miesto väzby (miesto A)*** – tu sa viaže tRNA nesúca aminokyselinu

* ***peptidylové miesto väzby (miesto P)*** – tu sa viaže tRNA nesúca svoju aminokyselinu + už nadviazaný polypeptidový reťazec, na tomto mieste bielkovina rastie

### Iniciácia translácie

Translácia začne, keď sa posunom na peptidylové miesto väzby dostane iniciačný kodón molekuly mRNA, u eukaryotických buniek je to AUG, na ktorý sa naviaže iniciačná tRNA s antikodónom UAC s nadviazanou iniciačnou aminokyselinou, metionínom.

**Modrý obdĺžnik** – aminoacylové miesto väzby   
**Červený obdĺžnik** – peptidové miesto väzby.
### Elongácia

Posunom mRNA sa na aminoacylové miesto väzby dostane nasledujúci kodón, na ktorý sa napojí príslušný komplex aminoacyl-tRNA. Medzi obidvoma aminokyselinami vzniká peptidová väzba (vzniká dipeptid). Nastane ďalší posun o jeden kodón a tRNA sa z aminoacylového miesta presunie s nadviazaným dipeptidom na peptidylové miesto, odkiaľ vytesní predchádzajúcu tRNA. Na aminoacylové miesto sa dostane nový kodón, na ktorý sa napojí ďalší aminoacyl-tRNA s komplementárnym antikodónom a príslušnou aminokyselinou. Medzi aminokyselinami vzniká peptidová väzba (vzniká tripeptid). tRNA sa presunie na peptidylové miesto a vytesní predchádzajúcu tRNA. Tento proces sa opakuje a polypeptid narastá.

### Terminácia translácie

Translácia sa skončí, keď na aminoacylové miesto príde terminačný kodón mRNA (UGA, UAA, UAG), pre ktorý neexistuje komplementárny antikodón tRNA, nemôže sa teda napojiť ďalšia aminokyselina. K terminačnému kodónu sa naviaže terminačný faktor, ktorý hydrolyzuje väzbu medzi peptidovým reťazcom a tRNA v P mieste. Novovytvorený polypeptidový reťazec sa z ribozómu uvoľní.

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portálBiologický portál |

* Transkripcia
* Ribozóm
**Moët & Chandon**, tiež **Moët et Chandon** alebo **Moët**, je francúzska spoločnosť vyrábajúca šampanské. Spolumajiteľ tejto značky je koncern LVMH - Moët Hennessy Louis Vuitton. Moët et Chandon patrí medzi najväčšie svetové firmy distribuujúce šampanské. Podnik bol založený v roku 1743 vinárom Claude Moëtom. Dnes firma vlastní vyše 1 000 ha viníc a ročne vyprodukuje približne 26 miliónov fliaš.

História
--------

### Začiatky fungovania

Moët et Chandon začali podnikať najprv pod názvom Moët et Cie, (Moët & Co.); firmu založil vinár z Épernay Claude Moët v roku 1743 a začal predávať svoje víno zo Champagne do Paríža. Počas vlády Ľudovíta XV. sa zvýšil vo Francúzsku dopyt po šumivom víne, a po prebratí podniku synom Claude Moëta Claude-Louisom, začala byť firma Moët hlavným dodavateľom pre šľachtu a aristokraciu v krajine.

Moët začal v roku 1750 podnikať s Madame de Pompadour, ktorá priniesla toto šampanské do Compiègne. V tomto roku tiež začal vyvážať svoje produkty do Nemecka, Španielska, východnej Európy a koloniálnej britskej Ameriky. V roku 1792, po smrti Claude Moëta, jeho vnuk Jean-Rémy Moët prevzal kontrolu nad firmou Moët et Cie, a rozšíril podnikania o nákup viníc Abbey of Hautvillers, kde benediktínsky mních Dom Pérignon zdokonalil výrobu šampanského. 

### Pôsobenie v 19. storočí

Na začiatku 19 storočia pozdvihol firmu na medzinárodnom trhu Napoleon Bonaparte. Dopomohol k tomu vtedajší riaditeľ firmy Jean-Rémy, keď sa osobne stretol v roku 1804 s Napoleonom, ktorý bol ubytovaní spolu so svojím vojskom v sídle firme 20 rue de Champagne. Vďaka väčšej pozornosti Napoleona sa toto šampanské vyzdvihlo na vysokú úroveň. Jean-Rémy dostal dôstojnícky kríž čestnej légie. Na počesť Napoleona sa vyrába kolekcia Brut Imperial na jeho počesť. 

Po jeho vyzdvihnutý začala spoločnosť Moët & Chandon byť obľúbená medzi osobnosťami ako napríklad u Alexandra II. Františka II. Arthura Wellesley, 1. vojvodu z Wellingtonu, Madame de Staël a aj u kráľovnej Viktórie. V 20. rokoch 19. storočia bola ročná produkcia 20 000 fliaš. Vedenia spoločnosti v roku 1832 opustil Jean-Rémy, a nahradil ho jeho syn Victor Moët a jeho zať Pierre-Gabriel Chandon de Briailles. Po ich nástupe sa zmenil názov M.Chandon na Moët et Chandon. V roku 1842 zaradila firma do svojej výroby svoj prvý ročník šampanské. Ich najpredávanejšou značkou, Brut Imperial bol prvýkrát predstavený v roku 1860.

V roku 1879 odkúpila firma oblasť Val-de-Marne, aby rozšírila výrobu. Taktiež odkúpili oblasti Cramant, Le Mesnil-sur-Oger, Bouzy, Ay a aj Verzenay. Taktiež stúpol počet zamestnancov. V tejto dobe bolo zamestnaných u Moët & Chandon 2 000 ľudí. Títo ľudia boli veľmi dobre sociálne zabezpečení, ako napríklad mali zadarmo lekársku starostlivosť, bývanie, penzióny, peňažnú výpomoc v materstve, nemocenské, a bezplatnú právnu pomoc. V roku 1872 bola ročná produkcia 2 milióny fliaš a v roku 1880 už 2,5 miliónov fliaš.
**Britské ozbrojené sily** (angl. *British Armed Forces*), známe tiež ako **Ozbrojené sily Jeho Veličenstva** (angl. *His Majesty’s Armed Forces*), predstavujú ozbrojené sily Spojeného kráľovstva, ktorých úlohou je obrana krajiny, jej zámorských území a Korunných dependencií, podpora britských záujmov, podpora mierových medzinárodných úsilí a poskytovanie humanitárnej pomoci. Skladá sa z Kráľovského vojenského námorníctva (Royal Navy), Kráľovskej námornej pechoty (Royal Marines), Britskej armády a Kráľovského letectva (Royal Air Force).

Vrchný veliteľ Britských ozbrojených síl je britský panovník kráľ Karol III. (Spojené kráľovstvo), ktorému vojaci prisahajú vernosť. Ozbrojené sily sú riadené radou ministerstva obrany Spojeného kráľovstva na čele s ministrom obrany.

Spojené kráľovstvo je tiež aktívnym a pravidelným účastníkom operácií Severoatlantickej aliancie. Jej nedávne operácie zahŕňali vojnu v Afganistane a Iraku, Intervencie v Sierra Leone, mierové zodpovednosti na Balkáne a Cypre. Zámorské posádky a zariadenia sa nachádzajú na ostrove Ascension, Belize, Brunej, Kanada, Diego Garcia, Falklandy, Nemecko, Gibraltár, Keňa, Katar a Cyprus.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku British Armed Forces na anglickej Wikipédii.*
Poloha ostrova Mljet
Ostrovy strednej Dalmácie
Pohľad na Polače
Veľké jazero
**Mljet** (tal. *Meleda*, lat. *Melita*) je chorvátsky ostrov v južnej časti Jadranského mora. Administratívne patrí do Dubrovnícko-neretvianskej župy, má rozlohu 100,4 km² a 1 111 (2002) obyvateľov. Dosahuje dĺžku 37 a maximálnu šírku 3,2 km. Najvyšší vrch Veliki grad dosahuje výšku 514 m n. m.

Charakteristika
---------------

Mljet leží v južnej Dalmácii, juhozápadne od Dubrovnika a južne od polostrova Pelješac. Podnebie je stredomorské mierne, sneh sa vyskytuje priemerne raz za 10 rokov. Spojenie s pevninou zabezpečuje trajekt, ktorý premáva zo Sobry do prístavu Prapatno na polostrove Pelješac i do Dubrovnika.

Príroda
-------

Ostrov je známy svojou lesnatosťou, ktorá dosahuje až 72 %, čo ho radí medzi najzelenšie lokality v krajine. V západnej časti ostrova bol 12. novembra 1960 vytvorený národný park. Medzi zaujímavosti patrí dvojica jazier, úzkymi úžinami spojených s Jadranským morom a majú tak slanú vodu. *Velké jazero* má rozlohu 45 ha a dosahuje hĺbku 46 m, *Malé jazero* má rozlohu 24 ha a hĺbku 29 m.

Obyvateľstvo
------------

Ostrov patrí do Dubrovnícko-neretvianskej župy a najväčšie osady sú:

* Babino Polje – 336 obyv.
* Goveđari – 165 obyv.
* Polače – 115 obyv.
* Sobra – 105 obyv.

Hospodárstvo
------------

Hospodárstvo ostrova je založené najmä na pestovaní olív a viniča, rybolove a turistickom ruchu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mljet**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne webové stránky
* Chorvátske turistické združenie

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Mljet na českej Wikipédii a Mljet na chorvátskej Wikipédii.*

  


| * z
* d
* u
Chorvátske ostrovy |
| --- |
| 
* Biševo
* Brač
* Cres
* Čiovo
* Drvenik Mali
* Drvenik Veliki
* Dugi otok
* Hvar
* Ilovik
* Ist
* Iž
* Kaprije
* Koločep
* Kornat
* Korčula
* Krapanj
* Krk
* Lastovo
* Lopud
* Lošinj
* Male Srakane
* Mljet
* Molat
* Murter
* Olib
* Ošljak
* Pag
* Pašman
* Premuda
* Prvić
* Rab
* Rava
* Rivanj
* Sestrunj
* Silba
* Susak
* Šipan
* Šolta
* Ugljan
* Unije
* Vele Srakane
* Vir
* Vis
* Vrgada
* Zlarin
* Zverinac
* Žirje

 | Vlajka Chorvátska |
Opátstvo v Solesmes
Pohľad na opátstvo spod hradieb
**Opátstvo Saint-Pierre de Solesmes** je benediktínske opátstvo v Solesmes vo francúzskom departemente Sarthe. Nachádza sa blízko mestečka Sablé-sur-Sarthe v trojuholníku miest Laval, Le Mans a Angers na rieke Sarthe.

Dejiny kláštora
---------------

Kláštor bol založený roku 1010 ako závislé priorstvo opátstva St. Pierre La Couture v neďalekom Le Mans. Počas storočnej vojny bolo opátstvo dvakrát vyplienené a raz takmer úplne zničené. V 15. storočí sa za priora Philiberta de la Croix začalo so stavbou kostola, ktorá bola dokončená za jeho nástupníka Jeana Bouglera. Po Bouglerovej smrti roku 1556 nemal kláštor určitú dobu priora a bol spravovaný priormi *in commendam*. Počas hugenotskej vojny bol kláštor bezprostredne ohrozený a mnísi museli postaviť na jeho ochranu barikády. 

V roku 1664 prevzala kláštor reformná vetva benediktínov, tzv. mauríni. V roku 1722 bol prestavaný, po francúzskej revolúcii bol roku 1791 zrušený a začal chátrať.

V roku 1832 ho kúpil kňaz Prosper-Louis-Pascal Guéranger, zrekonštruoval ho a znovu otvoril 11. júla 1833. Založil tam komunitu, ktorá bola roku 1837 povýšená na opátstvo. To sa čoskoro stalo centrom francúzskeho katolicizmu. Opátstvo bolo ultramontánne a výrazne prispelo k šíreniu tradičnej rímskej liturgie a potláčaniu diecéznych liturgií. Prispelo tiež k novému rozkvetu gregoriánskeho chorálu. Od konca 19. storočia museli mnísi opátstvo kvôli laicistickým zákonom trikrát opustiť, definitívne v roku 1901. Usídlili sa na ostrove Wight. Do Francúzska sa mohli vrátiť až v roku 1922.

Externé odkazy
--------------

* Abbaye de Solesmes (po francúzsky)/(po anglicky)/(po španielsky)
EGR vo vozidle značky Saab 90
**Recirkulácia výfukových plynov** je technológia, ktorá umožňuje zvýšiť ekonomické a ekologické parametre spaľovacích motorov. Je založená na tom, že časť odvedených výfukových plynov sa privedie v nasledujúcom pracovnom cykle späť do spaľovacieho priestoru. Technológia je známa aj pod skratkami EGR – *Exhaust Gas Recirculation*, alebo AGR – *Abgasrückführung*.

Pod recirkuláciou v tomto zmysle sa presnejšie myslí **riadená recirkulácia výfukových plynov**. K neriadenej recirkulácii môže dochádzať u spaľovacích motorov pri nepriaznivých tlakových a dynamických podmienkach vo výfukovom potrubí, keď časť spalín zostáva vo valci. Takáto recirkulácia je všeobecne považovaná za nežiaducu.

Recirkulácia sa využíva viac u vznetových motorov, ale jej využitie je možné aj pri zážihových.

Prvýkrát sa objavila recirkulácia výfukových plynov v roku 1972, keď sa výrobcovia motorov snažili splniť limity emisií NOx.

Vplyv recirkulácie
------------------

Hlavnými riadiacimi parametrami pre recirkuláciu sú otáčky, zaťaženie a teplota motora. Prítomnosť spalín v obehu riedi pripravenú zmes, následkom čoho klesá rýchlosť spaľovania, znižujú sa maximálne teploty a prispieva sa tak k znižovaniu emisií NOx a hluku. Na druhej strane recirkulácia spôsobuje zvýšenie počtu oblastí, v ktorých je nedostatok kyslíka pre dokonalé spaľovanie, čo má za následok zvýšenie emisií pevných častíc a CO v režimoch mimo voľnobehu.

Na veľkosť účinku popísaných javov má vplyv podiel recyklovaných výfukových plynov v náplni valca. Optimálny podiel recirkulovaných plynov je v rozmedzí 10 až 20 %. Pre oblasť voľnobehu, kde recirkulácia pôsobí priaznivo aj na emisie pevných častíc môže byť podiel aj vyšší (70 %). Lepšie výsledky sa dosahujú pri použití chladenia recirkulovaných výfukových plynov. Vplyv na zníženie emisií pevných častíc je podobný ako znižovanie teploty náplne v celom rozsahu zaťažení, pri vyšších zaťaženiach dochádza aj k miernemu zlepšeniu emisií NOx.

Pri nižších zaťaženiach dochádza naopak k miernemu zvýšeniu NOx a hluku vplyvom zväčšenia času prieťahu vznietenia a tým zväčšenia množstva pripraveného paliva pre druhú fázu. Toto mierne zvýšenie emisií NOx je ale vyvážené výrazným zlepšením emisií pevných častíc, navyše je možné posunúť podiel recirkulovaných plynov k vyšším hodnotám, ktoré kompenzujú nepriaznivý vývoj emisií NOx.

Zdroje
------

* Zelenka P. Kriegler W. Herzog P.L. Cartellieri W.P. : Ways Toward the Clean Heavy-Duty Diesel. SAE paper 900602. International Congress and Exposition, Feb.1990.(in) Diesel Particulate Emissions: Measurement Techniques, Fuel Effects and Control Technology PT-42, (ed.) Johnson J.H. SAE, Inc Warrendale, PA USA,1992.
* Zelenka P. Burgler L. Herzog P.L. Winklhofer E. Cartellieri W.P. : NOx Reduction Strategies for DI Diesel Engines. SAE paper 920470. International Congress and Exposition, Feb.1992.(in) Diesel Particulate Emissions: Measurement Techniques, Fuel Effects and Control Technology PT-42, (ed.) Johnson J.H. SAE, Inc Warrendale, PA USA,1992.
„**Will the Circle Be Unbroken?**" je anglická kresťanská pieseň zložená v roku 1907, ktorej autorkou textu je Ada Ruth Habershonová a autorom hudby Charles Hutchinson Gabriel. Ako dielo publikované v Spojených štátoch pred rokom 1923 je z hľadiska autorského práva public domain (voľné dielo).

Text
----

*There are loved ones in the glory*
*Whose dear forms you often miss.*
*When you close your earthly story,*
*Will you join them in their bliss?*
Refrén:
*Will the circle be unbroken*
*By and by, by and by?*
*Is a better home awaiting*
*In the sky, in the sky?*
*In the joyous days of childhood*
*Oft they told of wondrous love*
*Pointed to the dying Saviour;*
*Now they dwell with Him above.*
(Refrén)
*You remember songs of heaven*
*Which you sang with childish voice.*
*Do you love the hymns they taught you,*
*Or are songs of earth your choice?*
(Refrén)
*You can picture happy gath'rings*
*Round the fireside long ago,*
*And you think of tearful partings*
*When they left you here below.*
(Refrén)
*One by one their seats were emptied.*
*One by one they went away.*
*Now the family is parted.*
*Will it be complete one day?*
(Refrén)

V populárnej kultúre
--------------------

Soundtrack k počítačovej hre *BioShock Infinite* obsahuje dve verzie tejto piesne – pôvodnú chórovú, zaranžovanú Marcom Lacuestom a naspievanú chórom so sólistkou Maureen Murphyovou, a akustickú od Troya Bakera (gitara) a Courtnee Draperovej (spev), hlasových hercov hlavných postáv Bookera DeWitta a Elizabeth. Táto akustická verzia vyhrala cenu „Najlepšia pieseň v hre" (*Best Song in a Game*) v súťaži VGX 2013. *BioShock Infinite Soundtrack* vydaný 26. marca 2013 obsahuje chórovú verziu (skladba č. 3, dĺžka 2:56), krátku akustickú verziu (č. 14, 0:40) a plnú akustickú verziu (č. 28, 4:43).

Referencie
----------

1. ↑  Habershon a Gabriel 1910, s. 33
2. ↑  *Details for BioShock Infinite Soundtrack Revealed*, Quincy, MA: Irrational Games, 2013 (vyd. 2013-03-06), dost. 2014-12-24
3. ↑  *Best Song in a Game*, New York: Spike, 2013, dost. 2014-12-25
4. ↑  Jones, Elton (2013), „VGX 2013: The Full List of Video Game Award Winners", *Heavy* (New York: Heavy Inc.), 2013-12-07, dost. 2014-12-25

Literatúra
----------

* Habershon, Ada R.; Gabriel, Charles H. (1910), „Will the Circle Be Unbroken", in Alexander, Charles M. *Alexander's Gospel Songs No. 2* (2. vyd.), New York: Fleming H. Revell Company, str. 33, OCLC 6317109,   (pieseň č. 28)
**Gustáv Zeman** (\* 7. jún 1906, Myjava – † 1. marec 1980, Banská Bystrica) bol slovenský staviteľ, podnikateľ, účastník SNP, poslanec Slovenskej národnej rady za Demokratickú stranu (1945 – 1948) a mešťanosta Banskej Bystrice (1945 – 1946).

Život
-----

Narodil sa 7. júna 1906 v Myjave v rodine Daniela Zemana a Márie rod. Krupičková. Študoval na Vyššej priemyselnej škole staviteľskej v Bratislave, následne pokračoval v štúdiu v odbore architektúra a pozemné staviteľstvo na Vysokej škole technickej v Brne, avšak vysokoškolské štúdium nedokončil. Ako spolumajiteľ spoločnosti Ivaška a Zeman realizoval stavby všetkých druhov na strednom Slovensku.

Zúčastnil sa a organizačne prispel k Slovenskému národnému povstaniu. Bol spoluzakladateľom Revolučneho národného výboru (RNV) na Horehroní (1944) a predsedom RNV v Banskej Bystrici, ktorý sídlil v priestoroch jeho firmy. Po ústupe povstania do hôr slúžil ako príslušník partizánskej skupiny mjr. Petrova v Balážoch, jeho poradca pre otázky týkajúce sa Banskej Bystrice a okolia. Po oslobodení organizoval obnovenie miestnych orgánov v Banskej Bystrici, kde zastával funkciu mešťanostu (1945 – 1946). Na zjazde delegátov národných výborov 29. augusta 1945 v Banskej Bystrici bol zvolený za poslanca Slovenskej národnej rady za Demokratickú stranu. Slávnostný sľub zložil 14. septembra 1945.

V rokoch 1948 – 1950 bol vedúcim prevádzky Československých stavebných závodov v Banskej Bystrici, vykonávateľom stavebného dozoru generálneho projektanta Zdravoprojektu Bratislava na stavbe nemocnice v Banskej Bystrici (1976 – 1979). Popri svojej práci bol členom Mestského divadelného združenia v Banskej Bystrici, členom telovýchovných spolkov a organizátorom lyžiarskych aktivít v meste. Zomrel 1. marca 1980 v Banskej Bystrici.

Vyznamenania
------------

* 1947 – Rad SNP 1. triedy

Referencie
----------

1. ↑  *Slovenská národná rada 1945 – 1946. Stenoprotokoly, 12. schôdza, Piatok 14. septembra 1945*, Praha: Poslanecká sněmovna parlamentu České republiky, 1945, dost. 2014-08-28

Literatúra
----------

* Klimová, Anna; Némethová, Mária; Lauková, Oľga, edi. (2002), „Zeman, Gustáv", *Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000*, Banská Bystrica: Štátna vedecká knižnica v Banskej Bystrici, str. 225, ISBN  8085169622
* Maťovčík, Augustín, ed. (1994), „Zeman, Gustáv", *Slovenský biografický slovník*, 6 (T – Ž), Martin: Matica slovenská, ISBN  807090111X
* *Banská Bystrica 1255 – 1995*, Banská Bystrica: Vidas, 1995, str. 8
* Fremal, Karol, ed. ([1997]), *Zimný sen : Z dejín lyžovania v Banskej Bystrici a okolí do roku 1945*, Banská Bystrica: Klub lyžiarov, str. 98

Pozri aj
--------

* Zoznam predstaviteľov mesta Banská Bystrica

Zdroj
-----

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.