recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Theantos** alebo **Theas** (starogr. *Θέαντος, Θέας* – *Theantos, Theas*) bol olympijský víťaz v boxe dorastencov v roku 420 pred Kr.

Theantos, syna Alkaineta z élidskeho Leprea, bol na 90. olympijských hrách v roku 420 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v boxe dorastencov. V Olympii sa box dorastencov zaviedol na 41. hrách v roku 616 pred Kr. a prvým víťazom tejto disciplíny bol Filótas zo Sybaridy.

Za toto víťazstvo sa Theantovi dostalo veľkej pocty, keď mu v Olympii postavili sochu. Jeho sochu si ešte v druhom storočí mohol prezrieť cestovateľ a spisovateľ Pausanias, ktorý zaznamenal: „*Rovnako leprejský Alkainetos, syn Theantov, a jeho synovia získali olympijské víťazstvá. Sám Alkainetos zvíťazil v pästnom zápase medzi mužmi a ešte predtým medzi chlapcami. Hellanikovi, synovi Alkaineta, sa podarilo, že bol za pästný zápas vyhlásený víťazom chlapcov počas osemdesiatej deviatej olympiády (424 pred Kr.), Theantovi pri nasledujúcich. Aj oni všetci majú v Olympii sochy."*

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Ole Thomsen, *Classica Et Mediaevalia*, str. 84
2. 1 2 3  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 445.
3. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 247.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Ian George Brown** (\* 20. február 1963, Warrington, Spojené kráľovstvo) je britský spevák, najznámejší ako spevák skupiny The Stone Roses. Po rozpade kapely sa vydal na sólovú dráhu a vytvoril 10 sólových albumov.

Hudobná kariéra a The Stone Roses
---------------------------------

The Stone Roses vznikla v roku 1984 v anglickom meste Manchester. Brown v nej pôsobil ako hlavný vokalista a taktiež skladateľ. The Stone Roses boli inšpiráciou legendárnych neskorších kapiel a to najmä tvorcov legendárneho hudobného hnutia 90-tych rokov, tzv. Britpopu - Oasis, Blur, Suede, no aj mladších Coldplay, Franz Ferdinand, či Arctic Monkeys. Triumf Iana Browna ako aj skupiny Stone Roses bol taký veľký, že si slávna štvorica povedala, že budú najväčšou kapelou na svete, čo sa im aj podarilo, pretože takí inšpirační boli len 20 rokov pred nimi The Beatles. V apríli 1996 sa napriek Brownovmu nesúhlasu rozhodol gitarista Stone Roses John Squire opustiť kapelu, ktorá fungovala ešte 6 mesiacov, ale potom sa po katastrofálnych koncertoch, kde ich diváci vypískali, rozhodli kapelu rozpustiť. Odvtedy Ian Brown a John Squire spolu ani neprehovorili. John Squire sa začal venovať maľovaniu a dokonca povedal že keby mu Ian zavolal, ihneď by mu zložil.

Sólová cesta
------------

Po rozpade Stone Roses sa Ian Brown vydal na sólovú dráhu. Vydal spolu 10 samostatných albumov a mnoho singlov, ktoré sa umiestňovali v top 10. Spieval trikrát na festivale v Glastonbury, na V festivale alebo v T-In The Park. Od hudobnej spoločnosti NME získal ocenenie Godlike Genius za hudobnú tvorbu. Je tvárou reklamy známej spoločnosti Adidas, ktorú zviditeľňuje spolu so svojim dobrým priateľom, Noelom Gallagherom z Oasis.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ian Brown**

Autoritné údaje: * BnF: 140088972
* GND: 133737454
* ISNI: 0000 0001 1462 8892
* LCCN: nb2002001868
* NK ČR: pna2005262026
* VIAF: 100987334
* WorldCat: lccn-nb2002001868
**Theano** alebo **Theanó** (starogr. *Θεανὼ* – *Theano/iný prepis: Theanó*) je v gréckej mytológii dcéra líbyjského kráľa Danaa a jeho manželky Polyxo.

Theano bola jedna z päťdesiatich dcér líbyjského kráľa Danaa, o ktoré sa uchádzalo päťdesiat synov jej strýka Aigypta, ktorý vládol v susednom Egypte. Danaos však so svadbou nesúhlasil a preto mu Aigyptos vypovedal vojnu a v boji ho porazil. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.

Theane za manžela vybrali Fanta, syna Aigypta a jeho manželky Kaliadny. Keď sa potom chystala hromadná svadba, Danaos dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem Hyperméstry, Theano a aj ostatné jej sestry príkaz otca splnili a bohovia ich po smrti za tento hrozný skutok odsúdili na večný trest nosiť v podsvetí do deravého suda vodu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,1,5.
2. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 32.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 314.
Súradnice: 48°10′23″S 17°08′02″V﻿ / ﻿48,1731°S 17,1339°V﻿ / 48.1731; 17.1339

Ihrisko a park na Varšavskej ulici
**Zátišie** alebo aj **Štvrť Emyháza** je pomenovanie priestoru v bratislavskej mestskej časti Nové Mesto v miestnej časti Slovany medzi ulicami Kukučínova, Hattalova, Zátišie, Vajnorská ulica a Riazanská ulica, v ktorom sa nachádzajú národné kultúrne pamiatky č. 10503/1-8 Zátišie č. 3, 5, 7, 9, 11, 13, 15, 17 – rodinné domy z 20. rokov 20. storočia, tzv. *zamestnanecká kolónia* a nesúrodá zástavba od rodinných domov zo začiatku dvadsiateho storočia, staršie činžiaky, panelová zástavba, budova školy (v súčasnosti je sídlom Špeciálnej ZŠ pre žiakov s autizmom, Hálkova 54 a Základnej umeleckej školy, Hálkova 56), Štátny pedagogický ústav a výrobné haly.

V 19. storočí sa tu podľa plánu z roku 1894 nachádzalo vidiecke sídlo Villa Hidvégház. Bol to menší kaštieľ s hospodárskymi budovami s upravenou zeleňou v okolí, s veľkým záhradným priestorom deleným na úžitkovú a rekreačnú časť. Nachádzal sa v lokalite ohraničenej ulicami Hálkova, Varšavská a Brezovská ulica. V 20. storočí bol záhradný priestor rozparcelovaný na individuálnu výstavbu. Časť slúžila ako pionierska záhrada a v časti sa postavili objekty bývalého národného výboru.

Referencie
----------

1. ↑   *Register nehnuteľných NKP : Bratislavský kraj : Okres BA III : DOM BYTOVÝ : č. ÚZPF 10503* [online]. Bratislava: Pamiatkový úrad SR, [cit. 2017-03-19]. Dostupné online.
2. 1 2  TETTINGER, Marek. *Štvrť Emyháza* [online]. Miestny úrad Bratislava-Nové Mesto, 2012-01-26, [cit. 2017-03-18]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Mestská časť Nové Mesto |
| --- |
| Nové Mesto | 
* Biely kríž\*
* Dynamitka\*
* Gaštanový hájik\*
* Jurajov dvor
* Ľudová štvrť\*
* Hostinského sídlisko\*
* Mierová kolónia
* Mladá garda\*
* Pasienky
* Pokrok\*
* Pomoriny\*
* Slovany
* Tehelné pole
* Zátišie\*

 |  |
| Vinohrady | 
* Ahoj
* Briežky
* Bratislavský lesný park\*
* Kamzík\*
* Koliba
* Koziarka\*
* Kramáre
* Slanec\*
* Stráže\*
* Vtáčnik
* Železná studnička

 |
| Poznámky: \* neoficiálne štvrte |
**Postmoderná kultúra** je nový spôsob artikulácie pohybu a prebývania, prinajmenšom euroamerického, človeka vo svete, identifikovaný zvláštnym vzťahom voči modernej kultúre. Postmoderná kultúra prichádza s novým spôsobom zvýznamňovania sveta, ktorý sa prejavil zreteľne najprv v umení, neskôr aj vo vedení a náboženstve. Je to kultúra geneticky spojená s pozíciami kontrakultúry a subkultúr 50. a 60. rokov 20. storočia, ktoré sa časom zmenili na dominantné orientačné body. Postmoderná kultúra je určená silným pritakávaním komunikatívnemu pluralizmu kultúr a dištanciou voči moderne, bez toho, že by modernu celkom vylučovala z hry. Snáď najnápadnejšou črtou postmoderného spôsobu zvýznamňovania sveta je zmysel a cit pre rozdiely, najmä v porovnaní so zmyslom modernizmu pre jednotné a identické.

Postmoderná kultura je ne-auratická (nevytvára okolo seba auru jedinečnosti a neopakovateľnosti, ktorá by ju odlišovala od všednosti každodenného sociálneho života). Neoddeľuje sa od bežnej sociálnej sféry,
miznú rozdiely medzi vyššou a populárnou kultúrou, medzi profesionálnou a populárnou kritikou, medzi autorom a príjemcom, autorom a dielom. To má za následok tvrdú diskvalifikáciu avantgardy v postmodernej kultúre, pretože funkciu *avantgardy* plní celá postmoderna.

Pozri aj
--------

* postmoderná filozofia
* postmoderna
* postmoderné umenie
* postmoderná veda

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
***The Wall Street Journal*** (***WSJ***) je medzinárodný denník, publikovaný spoločnosťou Dow Jones & Company v New Yorku (spolu s ázijskými a európskymi verziami), písaný je v angličtine. 

Má denný náklad väčší než 2 milióny kusov, spolu s 931 000 odberateľmi platiacimi online. *WSJ* bol denník s najväčším nákladom v celých Spojených štátoch až do novembra 2003, keď ho prekonali noviny USA Today. Jeho hlavný rival (medzi finančnými denníkmi) je londýnsky Financial Times, ktorý tiež publikuje veľa medzinárodných verzií.

*WSJ* hlavne zahrnuje správy z oblasti amerického a medzinárodného podnikania a financií - názov novín pochádza z Wall Street, ulice z New York City, ktorá je srdcom finančnej štvrte. Je nepretržite tlačený od 8. júla 1889, keď bol založený Charlesom Doweom, Edwardom Jonesom a Charlesom Bergstresserom. Denník vyhral 33 Pulitzerových cien.

Dejiny
------

### Začiatky

Dow Jones & Company, nakladateľ *Journalu*, bol založený v roku 1882 reportérmi Charlesom Doweom, Edwardom Jonesom a Charlesom Bergstresserom. Jones premenoval malý *Customers' Afternoon Letter* na *The Wall Street Journal*, po prvýkrát publikovaný v roku 1889, a začal ho dodávať cez telegraf. 

Novinár Clarence Barron kúpil v roku 1902 kontrolu nad spoločnosťou za 130 000 amerických dolárov; náklad bol potom 7 000 kusov, a do konca dvadsiatych rokoch 20. storočia stúpol na 50 000 kusov. Barron zomrel v roku 1928, rok pred krachom na newyorskej burze, ktorý spustil Veľkú hospodársku krízu. Barronovi nasledovníci, rodina Bancroftovcov, ovládali spoločnosť až do roku 2007.

*Journal* získal svoju modernú podobu a dôležitosť v štyridsiatych rokoch 20. storočia, v čase priemyselného rozvoja Spojených štátov a finančných inštitúcií v New Yorku. V roku 1941 bol vymenovaný za vedúceho editora spravodajstva Bernard Kilgore a v roku 1945 spoločnosť CEO, ktorá nakoniec 25 rokov stála na čele *Journalu*. Kilgore bol tvorcom ikonového vzhľadu hlavnej strany plátku, ako aj stratégie národnej distribúcie, ktorá zvýšila náklad z 33 000 kusov v roku 1941 na 1,1 miliónov kusov v roku 1967, keď Kilgore zomrel. 

Aj napriek povesti popredných národných finančných novín sa *The Wall Street Journal* z dôvodu klesajúcej reklamy a zvyšujúcej sa cene potlače zažil v deväťdesiatych rokoch minulého storočia neisté obdobie, keď sa začalo špekulovať, že by spravodajstvo mohlo byť drasticky zmenené alebo dokonca predané.

Externé odkazy
--------------

* The Wall Street Journal - oficiálne stránky

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku The Wall Street Journal na českej Wikipédii.*
**Grada Publishing, a. s.** je najväčšie vydavateľstvo odbornej literatúry, ktoré pôsobí v Česku, v roku 2010 to bolo druhé najväčšie medzi českými vydavateľmi vôbec. Pôsobí aj na Slovensku. Vzniklo v roku 1991. Pokrýva široké spektrum odbornej literatúry z najrôznejších oblastí ľudskej činnosti.

V jeho produkcii sú tituly s právnou tematikou, knihy ekonomické, tituly z oblasti financií a účtovníctva, manažérske tituly, psychologické, zdravotnícke, knihy s počítačovou tematikou, o architektúre a stavebníctve, knihy technické z najrôznejších odborov a profesií. Túto škálu dopĺňa aj náučno-odborná literatúra, ktorá ponúka rad publikácií s veľkým záberom pre denný praktický život.

Jediný akcionár spoločnosti Grada Publishing, a. s. je Roman Sviták.

Referencie
----------

1. ↑  Šestice odborných publikací získala Ceny Grady za rok 2009
2. ↑  Roman Sviták: E-knihy jsou pro nás v tržbách "nula, nula, nic"
3. ↑  ROMAN SVITÁK: Kolegové mi říkají Tlačič
4. ↑  Základní fakta o produkci knih v Česku za rok 2010

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka nakladateľstva Grada (po česky)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Grada na českej Wikipédii.*
Súradnice: 61°41′26″S 35°39′20″V﻿ / ﻿61,69056°S 35,65556°V﻿ / 61.69056; 35.65556

**Onežské jazero** (po rusky: *Онежское озеро*, po fínsky: *Ääninen* alebo *Äänisjärvi*) je jazero na území Ruskej federácie. Jeho rozloha je 9 700 km² (iné zdroje uvádzajú 9 894 km²) a obsahuje 285 km³ vody. Je druhým najväčším jazerom Európy. 

Jazero je tektonického pôvodu, neskôr domodelované glaciálnou činnosťou. Jeho maximálna hĺbka je 127 metrov. Jeho hladina sa nachádza 33 m n. m. Prieplavy spájajú jazero s riekou Volgou, Baltským a Bielym morom. 

Pohľad na jazero z pobrežia Petrozavodska
Na západnom brehu jazera leží Petrozavodsk, hlavné mesto Karelskej republiky, v ktorej väčšina jazera leží. Južná časť jazera tvorí hranicu medzi Karelskou republikou, Leningradskou a Vologdskou oblasťou.

V severnej časti jazera leží ostrov Kiži, na ktorom sa nachádza múzeum ruskej drevenej architektúry. Jeho súčasťou sú dva drevené kostoly z 18. storočia a mnoho ďalších drevených stavieb (časť z nich bola na ostrov dovezená). Ostrov je pod ochranou UNESCO.

Z južnej časti jazera odteká rieka Svir tvoriaca južnú hranicu Karelskej republiky, ktorá spája Onežské jazero s Ladožským jazerom.

V rokoch 1918 – 20 bola oblasť na západ od jazera miestom zúrivých bojov medzi Bielymi Fínmi a Červenými gardami. 

Počas druhej svetovej vojny (v rokoch 1941 – 44) sa stala oblasť okolo Onežského jazera a rieky Svir bojiskom, na ktorom sa odohrávali ostré bitky medzi jednotkami Červenej a Fínskej armády. Fínska armáda si totiž rieku a jazero zvolila ako hranicu svojho postupu a prirodzené prírodné opevnenie a na záver svojej ofenzívy v roku 1941 dobyla Petrozavodsk.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Onežské jazero**

| * z
* d
* u
Jazerá v Rusku |
| --- |
| 
* Bajkal
* Biele jazero
* Boloň
* Bustach
* Čany
* Čudské jazero
* Čukčagirskoje ozero
* Chanka
* Chantajskoje ozero
* Iľmenské jazero
* Imandra
* Janisjarvi
* Jessej
* Kaspické more
* Kereť
* Keta
* Kizi
* Kovdozero
* Krasnoje
* Kronockoje ozero
* Kubenské jazero
* Kulundinskoje ozero
* Kungasalach
* Labaz
* Lača
* Ladožské jazero
* Lama
* Lovozero
* Manyč-Gudilo
* Melkoje ozero
* Mogotievo
* Morskoje boľšoje ozero
* Nerpičie (Kamčatka)
* Nerpičie (Sacha)
* Nižneje Kujto
* Ňuk
* Onežské jazero
* Oreľ
* Pekuľnejskoje ozero
* Piaozero
* Piasino
* Pjuhjajarvi
* Siamozero
* Sartlan
* Segozero
* Seliger
* Sredneje Kujto
* Tajmýrske jazero
* Teleckoje ozero
* Topozero
* Ubinskoje ozero
* Udyľ
* Umbozero
* Uvs núr
* Verchneje Kujto
* Vivi
* Vodlozero
* Vože
* Vygozero

 |
| Poznámka: prírodné jazerá v Rusku s plochou väčšou ako 200 km² (bez ruských priehrad) |
**Kallikles** (starogr. *Καλλικλῆς*) bol grécky sochár z prelomu 4. 3. storočia pred Kr.

Sochár Kallikles, syn Eunika z Megary, bol činný okolo roku 300 pred Kr. Od starovekých autorov o ňom nemáme správy. Meno tohto umelca sa stalo známe až po náleze jeho signatúry (*Καλλικλῆς Εὑνίκου* – *Kallikles syn Eunika*) na podstavci zo sochy z Megary. Na základe výskumu (hlavne epigrafického) sa zistilo, že tento podstavec bol zrejme základňou bronzovej sochy, ktorú venovali ako votívny dar bohu Dionýzovi. Nápis na podstavci je podľa typu písma datovaný približne na koniec 4. storočia pred Kr.

Podľa znalcov nie je isté, či bol Kallikles príbuzným svojho rodáka Kallikla, syna Theokosmovho, a tiež či tu ide o sochára, ktorého rímsky spisovateľ Plínius uvádza ako autora niekoľkých sôch filozofov.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Kallikles*
2. 1 2  SCHMUCK, Hilmar. *Biographischer Index der Antike*. Berlin : Walter de Gruyter, 2001. 1073 s. ISBN 978-31-1095-441-8. S. 491. (po nemecky)
3. ↑  American journal of archaeology, 1904, str. 361
4. ↑  Plínius, *Naturalis Historia*, 34,87.
**Kallidiké** alebo **Kallidika** starogr. *Καλλιδίκη* – *Kallidiké*) je v gréckej mytológii dcéra líbyjského kráľa Danaa a jeho družky Krino.

Kallidiké bola jedna z päťdesiatich dcér líbyjského kráľa Danaa, o ktoré sa uchádzalo päťdesiat synov jej strýka Aigypta, ktorý vládol v susednom Egypte. Keďže jej otec so svadbou nesúhlasil, Aigyptos mu vypovedal vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.

Keď sa potom chystala hromadná svadba, na ktorej sa Kallidiké mala vydať za Pandióna, Danaos dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Kallidiké so sestrami, okrem Hyperméstry, príkaz otca splnili a bohovia ich za tento hrozný skutok odsúdili na večný trest nosiť v podsvetí do deravého suda vodu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,1,5.
2. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 32.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 314.
Obraz Krista vytvorený pre hlavný pražský utrakvistický oltár. Zobrazuje Krista, ako sám seba dáva pod obomi spôsobmi.
**Kališníctvo, utraquizmus** alebo **utrakvizmus** (po česky: *kališnictví*, *utraquismus* alebo *utrakvismus*) bolo české kresťanské reformné hnutie a súhrn náboženských predstáv a liturgických praktík umierneného husitstva od 15. storočia do začiatku 17. storočia. Kališníctvo vychádzalo z idey zrovnoprávnenia radových kresťanov s kňazmi pri prijímaní Eucharistie, aby aj oni mohli príjmať pod obomi spôsobmi (čiže nie len posvätený chlieb, ale aj posvätené víno). Názov utrakvizmus pochádza z latinčiny (*sub utraque specie - pod obomi spôsobmi*). Uznanie kališníctva bolo zakotvené v kompaktátoch. Kališníctvo bolo po roku 1620 potlačené. Utrakvisti vždy sami seba považovali za súčasť nerozdelenej katolíckej cirkvi. Eucharistia sa prvýkrát pod obomi spôsobmi vysluhovala na podnet Jakoubka ze Stříbra. Stalo sa tak v roku 1414 v pražskom kostole svätého Martina v múre. Vysluhoval miestny farár Jan z Hradce.

Názov
-----

Označenie utrakvisti vznikol z latinského *sub utraque specie*, čiže pod obomi spôsobmi. Označenie husiti vzniklo pejoratívne zvonku, no utrakvisti ho za svoj nikdy neprijali. Ferdinand Hrejsa pre obdobie utrakvizmu v 15. storočí dal názov *staroutrakvizmus* a pre obdobie 16. storočia pojem *novoutrakvizmus*. Niektorí historici však toto odmietajú a novoutrakvizmus nazývajú českým luteránstvom.

Liturgia a vierouka
-------------------

Utrakvisti podávali Eucharistiu aj deťom, asi vzhľadom na rovnakú prax v pravoslávi. Čeština sa však do liturgie dostávala pomaly a nikdy sa nestala hlavnou požiadavkou hnutia. Poväčšine omšový kánon zostal latinský. Špecifický bol sviatok Božieho Tela a Krvi, kedy sa konali procesia na dôraz reálnej prítomnosti. Jan Hus a Jeroným Pražský boli oslavovaní ako svätí. Inak úcta k svätým nehrala žiadnu väčšiu rolu, ale tradičné české sviatky zostali zachované. Utrakvisti trvali na svätení duchovných v apoštolskej postupnosti.

Súčasnosť
---------

K odkazu utrakvistického hnutia sa dnes hlási Starokatolícka cirkev v Českej republike a Cirkev československá husitská.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Joaquín Valverde Durán** (\* 27. február 1846, Badajoz – † 17. marec 1910, Madrid) bol španielsky skladateľ, dirigent a flautista. Ako skladateľ je známy najmä spoluprácou s inými skladateľmi pri komponovaní zarzuel.

Život
-----

Narodil sa 27. februára 1846 v Badajoze, v španielskej provincii Extremadura, v blízkosti portugalských hraníc. Študoval na madridskom konzervatóriu. Jeho učiteľmi boli Pedro Sarmiento (flauta), José Aranguren (harmónia) a Emilio Arrieta (skladba). Bol vynikajúcim flautistom. Od 13 rokov hral v rôznych vojenských kapelách a divadelných orchestroch. Prvú cenu v hre na flautu získal už v roku 1867 a cenu za kompozíciu v roku 1870. Napísal aj dve učebnice hry na flautu.

V rokoch 1871 – 1889 pôsobil ako dirigent divadelných orchestrov. Svoju prvú symfóniu *Batylo* skomponoval roku 1871. Preslávil sa však hlavne svojou spoluprácou na kompozíciách zarzuel so skladateľom Federicom Chuecom. Chueca poskytoval väčšinu melódií a Valverde im dodával orchestrálny lesk. Ich spolupráca sa začala v roku 1877 zarzuelou *Un maestro de obra prima*, ale ich majstrovským dielom sa stala zarzuela *La gran vía* (premiéra v Madride 2. júna 1886), ktorá sa hrala v Španielsku, Mexiku, Argentíne, New Yorku, Viedni, Londýne a i v ďalších európskych mestách. 

Okrem Chueca spolupracoval aj s ďalšími skladateľmi. Boli to Manuel Fernández Caballero, Julián Romea, Ruperto Chapí, Arturo Saco del Valle, José Rogel, Tomás Bretón, Tomás López Torregrosa a José Serrano. Menej úspešné už boli opery, ktoré skomponoval sám, ako napr. *La Baraja francesa* z roku 1890.

Joaquín Valverde Durán zomrel v Madride v roku 1910. Jeho syn sa stal tiež hudobným skladateľom.

Dielo
-----

Okrem celého radu zarzuel a komických opier skomponoval dve symfónie a nad 200 orchestrálnych skladieb.

Zarzuela (výber)
* *Un maestro de obra prima* (1877)
* *Alos toros* (libreto Ricardo de la Vega, 1877 Madrid)
* *La Cancion de la Lola* (libreto Ricardo de la Vega, 1880 Madrid)
* *Luces y Sombras* (libreto Manuel Lastra, Andrés Ruesga a Enrique Prieto, 1882 Madrid)
* *Fiesta nacional* (libreto Tomás Lucena a Javier de Burgos, 1882 Madrid)
* *De la noche a la Maňana* (libreto Manuel Lastra, Andrés Ruesga a Enrique Prieto, 1883 Madrid)
* *Vivitos y coleando* (libreto Manuel Lastra, Andrés Ruesga a Enrique Prieto, 1884 Madrid)
* *Medidas sanitarias* (libreto Manuel Lastra, Andrés Ruesga a Enrique Prieto, 1884 Madrid)
* *En la tierra como en el cielo* (libreto Manuel Lastra, Andrés Ruesga a Enrique Prieto, 1885 Madrid)
* *La Gran Vía* (libreto Felipe Ferez, 1886 Madrid)
* *Cádiz* (libreto Javier de Burgos, 1886 Madrid)
* *De Madrid a París* (libreto Eusebio Sierra a José Jackson Veyán, 1889 Madrid)

Externé odkazy
--------------

* Životopis
* Životopis
* Zoznam javiskových diel
* Opery na Stanford University
* História a obsah Zarzuela La Gran Vía

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Joaquín Valverde Durán na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 147967930
* GND: 121502589
* ISNI: 0000 0000 8106 2916
* LCCN: n82076249
* NK ČR: mzk2010593865
* VIAF: 27253484
* WorldCat: lccn-n82076249
Arašidové maslo v pohári
**Arašidové maslo** je potravina pochádzajúca z USA. Pomleté arašidy spolu s rastlinným olejom, soľou a cukrom vytvára homogénnu, ťahajúcu sa hmotu. Chutí ako slaná arašidová kaša. Má vysoký podiel tuku – 2 500 kJ (597 kcal) na 100 g – a je aj bohaté na vitamíny E a H.

Použitie
--------

Maslo sa používa na chlieb, sendviče, hrianky a ovocie. Používa sa aj so želé, alebo sa mieša s marmeládou, a je súčasťou mnohých amerických receptov.

Dejiny
------

Prvé arašidové maslo bolo do USA dovezené domorodými Mexičanmi. Najskôr sa používalo ako liek, potom pacienti zistili príjemnú chuť hmoty a začali si ho pridávať do svojich jedál. 
Hoci objav arašidového masla býva často pripisovaný J. H. Kelloggovi v roku 1895, už v roku 1884 si Kanaďan Marcellus G. Edson dal patentovať podobný produkt, a v roku 1890 George A. Bayle Jr. predával *Peanut butter*.
24 január je národny deň arašídového masla v USA.

Rozšírenie
----------

Arašidové maslo je populárne najmä v Severnej Amerike, Veľkej Británii, Južnej Afrike, Holandsku (Pindakaas), Filipínach a Indonézii.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Arašidové maslo**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Burákové máslo na českej Wikipédii.*
**Rombická** (alebo aj **ortorombická**, v staršom názvosloví aj **kosoštvorcová**) kryštálová sústava je jedna zo siedmich kryštálových sústav. Možné prvky súmernosti sú: maximálne tri dvojnásobné osi súmernosti (symbol **2**), maximálne tri roviny súmernosti (**m**), stred súmernosti (**1**) a ich kombinácie (tri dvojnásobné osi + stred súmernosti a jedna dvojnásobná os + dve roviny súmernosti). Bravaisove mriežky sú zastúpené všetky štyri: **primitívna** (**P**), **bázicky centrovaná** (**C**), **priestorovo centrovaná** (**I**) a **plošne centrovaná** (**F**).

Typy mriežok
------------

* Primitívna mriežka
* Bázicky centrovaná mriežka
* Priestorovo centrovaná mriežka
* Plošne centrovaná mriežka

Výber súradnicovej sústavy
--------------------------

Logický je výber súradnicových osí totožných s kryštalografickými, alebo ležiacich v rovinách súmernosti. Označovanie jednotlivých súradnicových osí sa robí na základe veľkosti jednotlivých vektorov na nich, podľa pravidla b > a > c.

Kryštálové tvary
----------------

V jednotlivých grupách sú možné nasledovné tvary:

* **mmm** - pinakoid, rombická prizma a rombická dipyramída
* **mm2** - pedión, pinakoid, rombická prizma, rombická pyramída a dóma
* **222** - pinakoid, rombická prizma a rombický disfenoid


| * z
* d
* u
Kryštálové sústavy |
| --- |
| 
* Triklinická
* Monoklinická
* Rombická (ortorombická)
* Trigonálna
* Tetragonálna
* Hexagonálna
* Kubická

 |
**Vojnová hmla** je termín opisujúci situáciu, kedy jedna alebo obidve bojujúce strany majú len malý alebo nulový prehľad o rozmiestnení a konaní nepriateľa a svoje vlastné dôležité rozhodnutia vykonávajú na základe odhadov nepriateľskej činnosti, založených spravidla na nepodložených čiastočných správach, intuícii a psychologickom cítení. 

Vojnová hmla môže byť veľkou nevýhodou tak na taktickej, ako aj na strategickej úrovni.

Ak tápu vo vojnovej hmle obe strany, je dôležité, ktorá z nich ju pretrhne ako prvá, lebo jej to poskytne veľkú výhodu. Dôležitú rolu v pretrhávaní a rozháňaní vojnovej hmly hrajú špionáž, hliadky a prieskum. Naopak prehĺbiť ju na strane protivníka majú klamné manévre, skryté presuny a opatrenia proti úniku informácií.

Známe príklady
--------------

Klasickým príkladom je bitka pri Zente, kde výpoveď zajatca umožnila Eugenovi Savojskému zaskočiť turecké vojská pri prechode Tisy (treba ale dodať, že mu veľmi pomohol fakt, že sultán presvedčený o správnosti vlastných odhadov Eugenovho postupu a o tom, že je ešte ďaleko, nepovažoval za nutné rozostaviť patričné hliadky a vyslať prieskumníkov). Vojnová hmla zastierajúca oči admirála Naguma a jeho štábu bola jednou z hlavných príčin drvivého víťazstva Spojencov v bitke o Midway. Vojnová hmla zapríčinená skutočnou hmlou viedla k porážke rusko-rakúskych vojsk v bitke pri Slavkove. Napoleon mal zo svojej pozorovateľne na nepriateľské vojská dobrý výhľad a oblasť, v ktorej sa nachádzali jeho vlastné jednotky, bola skrytá v hmle. Mohol tak prevádzať skryté presuny, ktoré jeho protivníci zaznamenali, až keď bolo neskoro. Hrubá chyba admirála Lütjensa, ktorý v kritickej chvíli odoslal rádiovú depešu svojmu veleniu, pretože sa mylne domnieval, že nepriateľ aj tak vie, kde sa nachádza, pretrhla závoj vojnovej hmly na očiach britských prenasledovateľov a viedla k dolapeniu Bismarcka.

Zahustenie hmly
---------------

Ak existuje možnosť, že nepriateľ sa utápa vo vojnovej hmle, je vždy dobré mu ešte viac zahmliť situáciu napr. klamnými manévrami. Jeden z vrcholov tohoto umenia predviedli generáli Jackson a Lee v bitke pri Chancellorsville, kde Lee s malou časťou vojska predstieral hlavné sily, zatiaľ, čo tie sa pod vedením Jacksona skryto presúvali okolo pravého krídla unionistického generála Hookera. Obaja si počínali tak dokonalo, že keď nakoniec unionisti Jacksonov presun zaznamenali, Hooker síce pochopil, že ide o lesť, ale vyložil si situáciu úplne opačne – že hlavné síly sú pred ním a okolo jeho krídla sa presúva malá diverzná jednotka, ktorá ho má znepokojiť a umožniť konfederačným silám ústup. Tento omyl bol hlavnou príčinou následnej drvivej porážky Únie.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Válečná mlha na českej Wikipédii.*
Súradnice: 7°32′30″J 110°26′30″V﻿ / ﻿7,54167°J 110,44167°V﻿ / -7.54167; 110.44167

**Merapi** (indon. *Gunung Merapi* - *Hora ohňa*) je aktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v centrálnej časti ostrova Jáva, patriaceho Indonézii. Je to jedna z najaktívnejších sopiek jednak samotného ostrova, ako aj celej krajiny, od roku 1548 bolo zaznamenaných približne 60 erupcií. Napriek tomu, že sopka upozorňuje na svoju aktivitu dymom z krátera prakticky celý rok, niektoré erupcie si vyžiadali aj obete na životoch. V jej blízkosti sa totiž nachádza viacero miest, obývané sú dokonca aj jej úpätia. Posledná z katastrof sa odohrala v roku 1994, keď kolaps lávového dómu uvoľnil pyroklastické prúdy, ktoré prešli vzdialenosť niekoľko kilometrov a vyžiadali si 43 ľudských životov. V minulosti, v roku 1006 bola veľká erupcia príčinou úpadku kráľovstva Mataram a následnej expanzie islamu do oblasti. Ďalšia katastrofická erupcia sa odohrala v roku 1930, keď sa počet obetí rátal na 1 300.

Geologický vývoj
----------------

Merapi je jedna z najmladších sopiek Jávy. Jej aktivita, ako aj aktivita ostatných sopiek Jávy je zapríčinená poklesom austrálskej platne pod sundskú. Stratigrafické záznamy odhadujú, že erupcie v oblasti Merapi započali pred 400 000 rokmi a až do roku 10 000 pred Kr. to boli prevažne efuzívne výlevy bazaltových láv. Neskôr sa začala meniť chemická charakteristika eruptovanej magmy, až po dnešné explozívne erupcie andezitov, s častým vznikom dómov (ich kolapsy spôsobujú vznik nebezpečných pyroklastických prúdov). Sekundárnym nebezpečenstvom sú laháry, ktoré vznikajú presunom uložených pyroklastík dažďovou vodou.

Monitorovanie
-------------

Sopka je monitorovaná od roku 1924, najstaršie stanice sa nachádzajú na severozápadnom a južnom svahu (*Badaban* a *Plawangan*) a v sedle medzi Merapi a Merbabu (*Selo*). Najskôr to bolo len zaznamenávanie seizmickej aktivity, v súčasnosti sú merané aj zmeny zakrivenia povrchu a magnetické anomálie. Viaceré stanice boli zničené počas erupcie v roku 1930, momentálne monitoruje aktivitu Merapi 8 staníc.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **stratovulkán Merapi**.

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu - stratovulkán Merapi na Global Volcanism Program (po anglicky)
Square Alexandre-et-René-Parodi
**Square Alexandre-et-René-Parodi** je square v Paríži v 16. obvode. Námestie sa nachádza nedďaleko boulevard périphérique pri križovatke Porte Maillot medzi Boulevard de l’Amiral-Bruix a Boulevard Thierry-de-Martel.

Námestie s parkom bolo vytvorené v roku 1958 s trojuholníkovým pôdorysom o rozlohe 23 595 m², čo z neho robí najväčšie námestie v tomto obvode. 

Bolo pomenované po bratoch, ktorí boli aktívni odbojári počas okupácie Francúzska cez druhú svetovú vojnu. Alexandre Parodi (1901-1979) bol politik a René Parodi (1904-1942) bol sudca, ktorý bol nacistami pre svoju účasť v Résistance popravený.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Square Alexandre-et-René-Parodi**

Externé odkazy
--------------

* Námestie na stránkach Paríža

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Square Alexandre-et-René-Parodi na českej Wikipédii.*
Ostrov Hans, august 2003. Na fotografii Per Starklint.
**Vojna whisky** alebo **vojna o whisky**
(angl. *Whisky War*, dánsky *også kaldt whiskykrige* alebo aj *den dansk-canadiske grænsekonflikt*) bola pseudokonfrontáciou a hraničným sporom medzi Dánskom a Kanadou o ostrov Hans v Kennedyho kanáli pri severozápadnom pobreží Grónska. V rokoch 1978 až 2022 bol ostrov Hans bodom sporu medzi oboma krajinami.

Kanadské noviny *The Globe and Mail* 10. júna 2022 informovali, že kanadská a dánska vláda sa dohodli na hranici vedúcej cez ostrov, ktorá ho rozdelí medzi kanadské územie Nunavut a dánske autonómne územie Grónsko. Stalo sa tak v čase, keď v roku 2022 prebiehala ruská invázia na Ukrajinu. Ukončenie územného sporu malo predstavovať signál pre ostatné krajiny (najmä Rusko), že spory sa dajú riešiť mierovou cestou.

Pozadie konfliktu
-----------------

Ostrov Hans sa nachádza uprostred Kennedyho kanála medzi Grónskom a ostrovom Ellesmere (Kanada). Teoretická línia v strede prielivu prechádza ostrovom. Kanada a Dánsko sa v roku 1973, keď bola podpísaná zmluva o hraniciach, nedokázali dohodnúť na ostrove Hans, čím vznikla medzera v popise jeho hraníc.

Priebeh
-------

V roku 1984 kanadskí vojaci na ostrove vyvesili kanadskú vlajku a nechali tam fľašu kanadskej whisky. V tom istom roku prišiel na ostrov samotný dánsky minister pre záležitosti Grónska s dánskou vlajkou, fľašou *Schnappsu* a listom, v ktorom stálo: "Vitajte na dánskom ostrove" (*Velkommen til den danske ø*). Obe krajiny sa potom striedali vo vyvesovaní svojich vlajok na ostrove a vo výmene alkoholických nápojov. Vlajky boli zložené správne a s úctou. Na "propagáciu svojich nárokov" boli použité aj reklamy Google. Napriek vážnosti sa celá konfrontácia niesla v priateľskom duchu.

Obe krajiny sa v roku 2005 dohodli na procese riešenia tohto problému, ktorý bol nakoniec vyriešený v roku 2022.

Tento menší hraničný spor medzi oboma národmi sa často považuje za humorný. Napriek vážnej oficiálnej povahe veci bol spôsob, akým sa konflikt vyriešil, odľahčený, o čom svedčí aj dĺžka trvania urovnania sporu. Oba národy majú priateľské vzťahy a sú aj zakladajúcimi členmi NATO. Prakticky nedošlo k žiadnej významnej zmene okrem celkovej rozlohy oboch krajín. 

Zaujímavosťou je, že rezolúcia mala aj vedľajší účinok - Kanada a Dánsko získali vzájomnú pozemnú hranicu.

Referencie
----------

1. ↑  RTVS. *Kanada a Dánsko uzavreli spor o arktický ostrov* [online]. Bratislava: Rozhlas a televízia Slovenska, 2022-06-15, [cit. 2023-01-19]. Dostupné online.
2. ↑   *Canada and Denmark end decades-long dispute over barren rock in Arctic* [online]. the Guardian, 2022-06-14, [cit. 2023-01-18]. Dostupné online. (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Whisky War na anglickej Wikipédii.*
**Orhan Terzi** (\* 28. jún 1964, Trabzon, Turecko) je nemecký DJ a producent známy najmä pod umeleckým menom **DJ Quicksilver**.

Biografia
---------

### 1995 – 1996: Začiatky kariéry

Začínal ako hudobný producent spoločne s Tomassom De Donatisom, kedy spoločne pracovali a vydali niekoľko skladieb pre niekoľko spevákov ako Avex Trax, Positiva, Telstar, Edel, Alphabet City, alebo Sub Terranean.

### 1997 – 1998: Prelom a úspech

V roku 1997 vydal prvý album *Quicksilver* spoločne zo skladbou „Bellissima". Po vydaní sa skladba umiestnila v rebríčkoch hitparád v Spojenom kráľovstve na #4 pozícii na niekoľko týždňov. V Európe dosiahla vysoký predaj čím Terzi dostal zlaté ocenenie za rok 1997. Album taktiež obsahoval aj niektoré známe skladby ako „Free" alebo „Planet Love".

### 1999 – 2003: Ostatné úspechy

Vydal skladbu „Heart of Asia" pod názvom „Watergate" v roku 1999. V roku 2002 získal ECHO ocenenie *Najlepší celosvetový tanečný akt* singlom „Ameno" z roku 2000. Celkovo vydal 3 albumy.

### Ostatná spolupráca

Terzi taktiež spolupracoval ako remixér na skladbách od Ian van Dahla, Faithlessa, alebo skupiny The Verve a ich skladby „Bittersweet Symphony".

Diskografia
-----------

### Albumy

* 1997 *Quicksilver* – Dos Or Die Recordings, CD, MC
* 1998 *Escape 2 Planet Love* – Dos Or Die Recordings, CD, MC
* 2003 *Clubfiles - The Album* – Zeitgeist, CD

### Single

* 1995 „Bingo Bongo"
* 1996 „I Have A Dream"
* 1996 „Boing!"
* 1996 „I Have A Dream / Bellissima"
* 1997 „Free"
* 1997 „Bellissima"
* 1997 „Planet Love"
* 1998 „Escape To Paradise"
* 1998 „Timerider"
* 1999 „Cosmophobia"
* 1999 „Heart Of Asia (12")"
* 2000 „Ameno"
* 2001 „DJ Quicksilver & Shaggy - Boombastic"
* 2002 „New Life"
* 2002 „DJ Quicksilver & Base Unique - Always On My Mind"
* 2002 „DJ Quicksilver & Base Unique - Voyage Voyage (12")"
* 2003 „Clubfiles One"
* 2003 „Fragma & DJ Quicksilver - Positiva 10/7 (10")"
* 2003 „Equinoxe IV (12")"
* 2013 „I'll Be Waiting"

Referencie
----------

1. ↑

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku DJ Quicksilver na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 135057175
* ISNI: 0000 0003 7185 919X
* NK ČR: ola2009507813
* VIAF: 79939099
**Arpád Matejka** (\* 2. apríl 1939, Chorvátsky Grob) je bývalý politik VPN a HZDS a bývalý poslanec SNR a NR SR.

Vzdelanie a kariéra
-------------------

Arpád Matejka sa vyučil za sústružníka a neskôr absolvoval odborné stredoškolské štúdium a Energetický inštitút. V rokoch 1956 – 1963 pracoval v podniku Kovosmalt Trnava, potom do roku 1971 v Bytovom podniku. V rokoch 1971 – 1972 pôsobil vo Výskumnom ústave liehovarníckom. Následne, do roku 1975 pôsobil v Bytovom družstve. Od polovice sedemdesiatych rokov do roku 1989 pracoval na rôznych pozíciách v poľnohospodárskom sektore.

Politická kariéra
-----------------

V roku 1989 nastúpil na Okresný národný výbor v Trnave, pričom od roku 1990 pôsobil vo funkcii jeho prednostu. V Trnave patril k zakladateľom VPN. Po rozkole v hnutí sa podieľal na založení HZDS, v ktorom pôsobil ako prednosta okresnej organizácie HZDS v Trnave, člen politického grémia HZDS a v deväťdesiatych rokoch aj podpredsedom hnutia pre územnú správu.

Vo voľbách do SNR v roku 1992 za HZDS kandidoval v západoslovenskom volebnom kraji a bol zvolený za poslanca. V parlamente pôsobil v mandátovom a imunitnom výbore a vo výbore pre štátnu správu, územnú samosprávu a národnosti. Zároveň bol aj podpredsedom poslaneckého klubu HZDS. V roku 1992 podporil Deklaráciu SNR o zvrchovanosti SR zo 17. júla 1992 a 1. septembra 1992 zahlasoval aj za Ústavu SR. V roku 1993 sa stal splnomocnencom vlády SR  pre regionálnu samosprávu a územné členenie Slovenska, ako aj splnomocnencom pre zriadenie Najvyššieho kontrolného úradu. V júni 1993 bol aj kandidátom HZDS na predsedu NKÚ, no nebol zvolený. Za poslanca bol zvolený aj vo voľbách do NR SR v roku 1994 (opäť kandidoval v západoslovenskom volebnom kraji) za koalíciu HZDS – RSS. Bol členom Výboru NR SR pre štátnu správu, územnú samosprávu a národnosti a od roku 1995 bol aj vo výbore pre nezlúčiteľnosť funkcií štátnych funkcionárov. V parlamente zotrval do konca volebného obdobia a v ďalších parlamentných voľbách v roku 1998 už nekandidoval.

Zaujímavosti
------------

V roku 1998 mu bol udelený Rad Andreja Hlinku I. triedy za mimoriadne zásluhy o vznik samostatného Slovenska. Pôsobil aj ako prezident charitatívnej humanitárnej spoločnosti Slovenska Rena - Saluš. Bol autorom viacerých československých vynálezov z oblasti stavebných hmôt.

Zdroje
------

* Adamec, V. a kol. : *Kto je kto na Slovensku*. Bratislava: Konzorcium ENCYKLOPÉDIA, 1991. 236 s. ISBN 80-85226-06-5
* 
* 
* 

Autoritné údaje: * SNK: 164438
* VIAF: 2008156565746923500003
**Joan Girardiová** je fiktívna postava amerického televízneho seriálu *Joan z Arkádie*. Jej postavu stvárnila Amber Tamblynová.

Charakteristika
---------------

Joan je 16-ročná študentka 10. triedy na arkádskej škole. Má dar hovoriť s Bohom, ktorý jej zadáva rôzne úlohy, komplikujúce jej život. 

Má dvoch bratov: Kevina a Luka. Keď bola mladšia, mala fiktívnu korytnačku Lady. Neznáša mačky, ale zoberie si kocúra Larryho, ktorý sa povahovo ponáša na tetu Oliv. Bojí sa klaunov a neznáša mímov. Pieseň z Titanicu ju vždy rozplače. Jej otec nemá rád, keď nosí mejkap. Film *Zamilovaný profesor* videla asi stokrát.

Jej najlepšie priateľky sú Grace Polková a Judith Montgomeryová. Grace spoznala na novej škole a s Judith sa stretla na letnom psychiatrickom tábore *Tiché lúky*, kam odišla na 6 týždňov, keď je lekári diagnostikovali boreliózu a myslela si, že Boh je prelud. 

Už sa venovala žonglovaniu, roztlieskavačkám, šachovému krúžku, debatnému klubu (viedol prof. Endfield), pomáhala v ročenke (odkiaľ ju vyhodil Brain) a natáčala video pre verejnú televíziu. Na podnet Boha sa rozhodla pomáhať Brainovi s kampaňou za jeho zvolenie za predsedu študentskej rady, ale odmietla vyhrať nekalo a tak prehrali s obrovskou stratou. Vyhrala šach nad najlepším šachistom na škole. Momentálne pracuje v kníhkupectve.

Vzťahy
------

Prvú známosť mala v 6. triede s Jimom Daysom. Priatelí sa aj s Adamom a spolu začnú aj chodiť.  No ani s Adamom to nie je večný vzťah. Odlúčia sa, keď odmietne mať s ním sex.

Hlášky
------

* „Volám sa *ja som* nie *ja som bol*." (Boh Joan 1×23)
* „Chýbaš sama sebe? Lebo mne áno..." (Boh Joan 2×01)
* „Zasadila som netýkavku, ale týka sa ma to riadne." (Adamovi 2×03)

Referencie
----------

1. seriál Joan z Arkádie

| * z
* d
* u
**Joan z Arkádie** |
| --- |
| Girardiovci | 
* Joan Girardiová
* Will Girardi
* Helen Girardiová
* Luke Girardi
* Kevin Girardi

 |
| Ostatní | 
* Grace Polková
* Adam Rove
* Judith Montgomeryová
* Friedman

 |
| 
* Zoznam častí
* Zoznam postáv
* Kategória článkov

 |
**Deutsche Fußball Club Prag** bol rakúsky, neskôr česko-slovenský futbalový klub z dnes českého hlavného mesta Praha a začiatkom 20. storočia patril medzi najlepšie futbalové mužstvá v Európe. Svojou účasťou vo finále prvých futbalových majstrovstiev Nemecka, kde zohral zápas proti mužstvu *VfB Leipzig* dňa 31. mája 1903, sa zapísal do dejín futbalu ako prvý nemecký vicemajster. Hráči mužstva sa nemohli zúčastniť výberu do národného mužstva Nemeckej Ríše, pretože takýto výber bol podmienený štátnou príslušnosťou.

Vznik klubu
-----------

DFC Prag založili 25. mája 1896 židia nemeckého pôvodom s národným povedomím, ktorí krátko predtým odišli z futbalového oddelenia športového klubu *Deutschen Eis- und Ruder-Clubs Regatta Prag*. Napriek tomu, že klub sídlil v Rakúsko-Uhorsku, zúčastňoval sa na futbalových majstrovstvách ako víťaz regionálneho kola. Nemecký futbalový spolok *Deutscher Fussbal-Bund e.V. (DFB)* v tom čase zháňal nových členov a umožnil rakúskym resp. českým futbalovým mužstvám do spolku vstúpiť a zúčastniť sa na nemeckých pohárových majstrovstvách.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **DFC Prag**

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku DFC Prag na nemeckej Wikipédii.*
**Vojnová hra** je jednou z metód plánovania, trénovania a testovania taktiky a stratégie.

Vojnové hry existujú dlhšie ako počítače a používali sa a aj sa používajú úplne profesionálne v armádach.

Matematika
----------

Oblasť matematiky, ktorá sa používa pri vojnových hrách, sa nazýva teória hier a obsahuje umelú inteligenciu a genetické algoritmy (pod prezývkou mutácia).

História
--------

### Začiatky

Najstaršie známe vojnové hry poznáme zo starej Číny spred zhruba 3000 rokov.

Prvé známe príklady z Európy sú z doby Starých Rimanov, ale je možné, že aj u starých Egypťanov. 

Prvé vojnové hry sa hrali na veľkom stole s figúrkami, kde sa odskúšavali všetky kombinácie ťahov nepriateľa a vlastných. Napríklad nemecká armáda mala hromadu oddelení, ktoré nerobili nič iné ako hrali tieto hry a vypracovávali dostupné správy a možné postupy (samozrejme prísne tajné), ktoré si pre danú operáciu vyzdvihol ten-ktorý veliteľ.

### Moderná doba

Dnes sa na vojnové hry používajú samozrejme aj počítače. Dokonca už sa dajú hrať (v primitívnej forme) doma a to nielen taktika boja jednotiek ale aj taktika boja jednotlivcov  – napr. americká námorná pechota používa hry typu Doom, Quake a Counter Strike na taktický a koordinačný výcvik – dôvodom je nízka cena takéhoto vybavenia a vysoká tréningová účinnosť.
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Fakulta* pozri *Fakulta (rozlišovacia stránka)*.
**Fakulta** (zo str. lat. *facultas* – vedný odbor ← lat. *facultas* – možnosť, príležitosť; schopnosť, znalosť) je základný organizačný útvar vysokej školy na riadenie výchovno-vzdelávacej činnosti a na vykonávanie a kontrolu zverenej vedeckej, odbornej, výskumnej, vývojovej alebo umeleckej činnosti. Ako fakulta sa tiež označuje budova, v ktorej je tento útvar umiestnený.

Na čele fakulty je dekan, ktorého zastupujú na určených úsekoch činnosti fakulty prodekani. Na riadení fakulty sa zúčastňuje vedecká rada (na fakulte umeleckého smeru umelecká rada) ako poradný a iniciatívny orgán. Stálym zástupcom dekana vo veciach správnych a hospodárskych je tajomník fakulty. Výkonným orgánom fakulty na zabezpečovanie jej administratívnych úloh je dekanát.

Základným pracoviskom fakulty na výchovno-vzdelávaciu, vedeckú, výskumnú alebo umeleckú činnosť sú katedry, na ich čele je vedúci katedry. Podrobnosti o vnútornej organizácii fakulty ustanovujú ich organizačné poriadky, ktoré vydáva rektor v súlade so štatútom vysokej školy.

Referencie
----------

1. ↑  Rejzek, Jiří (2001), „fakulta", *Český etymologický slovník*, Vozice: Leda, str. 166, ISBN  8085927853
2. ↑  Pražák, Josef M.; Novotný, František; Sedláček, Josef, edi. (c1955), „facultās", *Latinsko-český slovník*, 1. (A – K), Praha: Státní pedagogické nakladatelství, str. 535, OCLC 247199643
3. ↑  Buzássyová, Klára; Jarošová, Alexandra, edi. (2006), „fakulta", *Slovník súčasného slovenského jazyka*, A – G, Bratislava: Veda, ISBN  8022409324
4. ↑  Kačala, Ján; Pisárčiková, Jana; Považaj, Matej, edi. (2003), „fakulta", *Krátky slovník slovenského jazyka* (4. vyd.), Bratislava: Veda, ISBN  802240750X

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Pieseň **L-Innu Malti** (slov. Maltská hymna) je hymna Malty. Hudbu zložil Robert Samut (1870-1934) a text napísal Dun Karm Psaila (1871-1961).

História hymny
--------------

Prvé prevedenie piesne *L-Innu Malti* sa konalo v roku 1923, ale oficiálnou národnou hymnou sa stala v roku 1964. Autor textu Dun Karm Psaila bol požiadaný, aby napísal slová na existujúcu hudbu školskej hymny Roberta Samuta. Text má formu modlitby.

Text a slovenský preklad
------------------------

### L-Innu Malti

Lil din l-Art ħelwa, l-Omm li tatna isimha,  

Ħares, Mulej, kif dejjem Int ħarist:  

Ftakar li lilha bil-oħla dawl libbist.

Agħti, kbir Alla, id-deh'n lil min jaħkimha,  

Rodd il-ħniena lis-sid, saħħa 'l-ħaddiem:  

Seddaq il-għaqda fil-Maltin u s-sliem.

### Maltská hymna

Našu vlasť tak drahú, ktorej meno nosíme,  

stráž, ó Pane, ako si to dosiaľ činil.  

Pamätaj na tu, ktorú si pokryl chválou.

Daj Bože, vládnucim múdrosť, bohatým milosrdenstvo,  

sílu robotníkom, nech slúžime poctivosti, pravde a viere:  

Povzbuď maltský národ v jednote a mieri.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Maltská hymna na českej Wikipédii.*