recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Súradnice: 51°45′12″S 1°15′14″Z﻿ / ﻿51,75333°S 1,25389°Z﻿ / 51.75333; -1.25389

**Radcliffe Camera** je neoklasicistická budova vedeckej knižnice patriaca ku komplexu Oxfordskej univerzity z prvej polovice 18. storočia ležiaca na námestí Radcliffe Square v centre mesta Oxford v grófstve Oxfordshire v Anglicku v Spojenom kráľovstve. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.

Charakteristika a dejiny
------------------------

Budova bola postavená v rokoch 1737 – 1749 z dotácií Dr. Johna Radcliffa na základe plánov Jamesa Gibbsa, Williama Townesenda a Williama Smitha.

Celková ceny výstavby dosiahla čiastky 40 000 libier. Dr. John Radcliff, ktorý bol významným anglickým lekárom daroval peniaze na výstavbu knižnice ešte dva roky pred jeho smrťou v roku 1714. Vo svojej poslednej vôli určil, že za jeho majetok má byť kúpený pozemok, postavená budova knižnice, zakúpené knihy a najatý pracovník. S plánováním budovy sa začalo v roku 1721 a súťaže sa zúčastnilo veľké množstvo architektov. V roku 1734 booli vybraní dvaja architekti (James Gibbs a Nicholas Hawksmoor), aby predložili finálne plány. Z nich bol nakoniec vybraný na realizáciu stavby James Gibbs. Budova bola fakticky dokončená už v roku 1748, oficiálne otvorená však bola v roku 1749. Oficiálny otvárací ceremoniál prebehol 13. apríla 1749. Pri stavbe budovy bol použitý lokálny materiál, spodná časť budovy bola postavená z headingtonského vápenca a vrchná časť z tayntonského vápenca. V roku 1863 boli zrenovované arkády a severný vchod do budovy. V roku 1913 prebehla reštaurácia budovy pod vedením Sira Thomasa Grahama Jacksona.

Až do druhej polovice 19. storočia budova niesla názov Radcliffe Science Library, v roku 1860 však prešla pod správu Bodleian Library a bola premenovaná na Radcliffe Camera. V tej dobe bola aj veľká časť kolekcie kníh premiestnená do iných univerzitných knižníc a nadzemné časti budovy sú využívané predovšetkým ako čitáreň. Pod budovou sa nachádzajú podzemné priestory, kde sa nachádza približne 600 000 kníh.

Na zoznam kultúrnych pamiatok Anglicka v kategórii I bola budova zaradená 12. januára 1954.

Zaujímavosť
-----------

* Budova je považovaná za najikonickejšiu stavbu Oxfordu.

Galéria
-------

* Pohľad na budovy zvrchuPohľad na budovy zvrchu
* Detail kupole budovyDetail kupole budovy
* Detail z fasádyDetail z fasády
* Interiér budovyInteriér budovy
* Na druhom poschodí v interiéri budovyNa druhom poschodí v interiéri budovy
* Budova na kresbe z roku 1807Budova na kresbe z roku 1807

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5  historicengland.org.uk
2. 1 2 3 4 5  discoveroxfordshire.com
3. 1 2 3 4 5  cotswolds.info
4. 1 2 3 4 5 6  british-history.ac.uk
Vrchol stožiaru s anténnym systémom základňovej stanice
**Celulárna** čiže **bunková rádiová sieť** je rádiová telekomunikačná sieť, v ktorej komunikáciu v rozľahlejšej geografickej oblasti zabezpečuje množstvo základňových staníc, ktoré svojím dosahom vytvárajú sústavu vzájomne sa prekrývajúcich pomerne malých buniek. Názov **celulárnej** pochádza z latinského slova "celula" čiže bunka.

Vďaka použitiu rádiových vĺn nie sú jednotlivé stanice viazané na miesta, kde končí komunikačné vedenie, preto hovoríme o **mobilných staniciach**. Spojenie jednotlivých buniek poskytuje rádiové pokrytie väčšej geografickej oblasti. To umožňuje, aby väčšie množstvo prenosných staníc (napr. Mobilné telefóny, pagery, a pod.) mohlo komunikovať spolu navzájom s pevnými stanicami a telefónmi kdekoľvek v sieti, prostredníctvom základňových staníc, aj keď sa niektoré z mobilných staníc počas vysielania pohybujú medzi bunkami.

Každá bunka celulárnej siete je obsluhovaná vysielačom a prijímačom, ktoré pokrývajú určité územie, ktorý nadväzuje na územie pokryté inými bunkami (vysielačmi). Mobility management siete vhodným spôsobom automaticky prepája mobilného účastníka medzi jednotlivými bunkami, aby mohol používať služby siete bez potreby manuálneho prepínania a výberu jednotlivých vysielačov. Celulárnej rádiovej siete sa používajú pre prenos hovorov a dát a je možné ich ďalej deliť na verejné (napr. Siete mobilných telefónov) a neverejné (firemné siete, polícia, atď.).

V Česku bola ako prvá verejná celulárnu sieť sprevádzkovaná sieť NMT 450 firmy Eurotel v poslednom desaťročí dvadsiateho storočia. V súčasnej dobe sa prevádzkujú siete GSM, UMTS, CDMA a v neverejných službách potom systémy na báze MATRA, TETRA, TETRAPOL, MPT1327, SmartNet a ďalšie.

Celulárne systémy pracujú frekvenciách od 300 MHz do cca 3 GHz.

Štruktúra mobilnej siete 2.5G
Bunkové siete majú nasledujúce výhody oproti iným riešeniam:

* Sú dostatočne flexibilné, aby používali vlastnosti a funkcie dostupné vo väčšine verejných aj privátnych sietí
* Väčšia kapacita
* Menší potrebný vysielací výkon
* Väčšiu oblasť pokrytia
* Obmedzené rušenie inými signálmi

Príklad jednoduchého bunkového systém, ktorý je predchodcom mobilných telefónnych sietí je rádiový systém používaný taxislužbou. Spoločnosť prevádzkujúca taxislužbu má niekoľko vysielačov rozmiestnených po meste, ktoré môžu komunikovať spolu navzájom.

Pozri aj
--------

* GSM
* MIMO (multiple-input, multiple-output)
* Elektrosmog
**Celtic League** (po slov. *Keltská liga*) je keltská mimovládna organizácia, ktorá vedie kampaň za politické, jazykové, kultúrne a sociálne práva šiestich keltských národov – Bretónsko (*Breizh*), Cornwall (*Kernow*), Írsko (*Éire*), Man (*Mannin*), Škótsko (*Alba*) a Wales (*Cymru*). Organizácia sa tiež zameriava na prehĺbenie práva každého keltského národa na nezávislosť a propagovať výhody spoluprácu medzi keltskými národmi. Organizácia bola založená keltskými nacionalistami v roku 1961, ktorí videli potrebu založiť organizáciu, ktorá by zastrešovala keltské národy a upovedomovala ich o vzájomnej jazykovej, historickej a kultúrnej blízkosti. Keltská liga vydáva štvrťročník *Carn*. Organizácia má 10 vetiev: po jednej v šiestich keltských územiach, v USA, Anglicku a Patagónii a jedna je medzinárodná.

Referencie
----------

1. 1 2 3   *Celtic League - Home* [online]. Celtic League, [cit. 2013-11-15]. Dostupné online. (po anglicky)
2. 1 2   *Celtic League - About us* [online]. Celtic League, [cit. 2013-11-15]. Dostupné online. (po anglicky)

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka (po anglicky)
Súradnice: 44°36′15″S 79°25′26″Z﻿ / ﻿44,60417°S 79,42389°Z﻿ / 44.60417; -79.42389

**Orillia** je mesto v kanadskej provincii Ontário. Nachádza sa na brehoch jazier Lake Simcoe and Lake Couchiching, názov pravdepodobne pochádza zo španielskeho slova *orilla* znamenajúceho breh. V roku 2021 mala 33 411 obyvateľov.

Dejiny
------

Miesto bolo pôvodne osídlené Huron-Wendat, ktorí v mieste The Narrow (poloostrove oddeľujúcom obe jazerá) chytali ryby. Neskôr miesto osídlili Ojibway. Ako *village* bola založená v roku 1867, status *town* má od roku 1875 a *city* od roku 1969.

V polovici 19. storočia sa vďaka železničnému spojeniu s Torontom a zálivom Georgian Bay sa mesto stalo centrom obchodu a turizmu. K rozvoju dopomohol aj kanál Trent-Severn Waterway. Od roku 1902 malo mesto prvú obecne vlastnenú vodnú elektráreň, postavená bola na Severn River. V roku 1912 mesto ako prvé zaviedlo letný čas. Od roku 1995 v meste sídli provinčná polícia Ontario Provincial Police.

Demografia
----------

V sčítaní obyvateľstva v roku 2021 malo mesto 33 411 obyvateľov, v roku 2016 to bolo 31 166. V roku 2021 80 ľudí uviedlo ako etnický pôvod český, 35 slovenský a 20 československý.

Doprava
-------

Mesto má vlastnú autobusovú mestskú dopravu. Mestom prechádzajú provinčné cesty 11 a 12

Ekonomika
---------

V meste je významný turizmus aj výrobný priemysel.

Kultúra
-------

Orillia slúžila ako predloha fiktívneho mesta „Mariposa" v diele Stephena Leacocka *Sunshine Sketches of a Little Town*. Leacock mal v meste letný domov, ktorý je dnes autorovým múzeom. Ďalšie múzeá sú Orillia Museum of Art & History a Ontario Provincial Police Museum. V Orillii sa nachádza divadlo Orillia Opera House.

Galéria
-------

* RadnicaRadnica
* Múzeum ekonóma a spisovateľa Stephena LeacockaMúzeum ekonóma a spisovateľa Stephena Leacocka
* Lake CouchichingLake Couchiching
* J. B. Tudhope Memorial ParkJ. B. Tudhope Memorial Park
* Centrum mestaCentrum mesta

Referencie
----------

1. 1 2 3   *Census Profile, 2021 Census of Population Profile table* [online]. www12.statcan.gc.ca, [cit. 2022-12-09]. Dostupné online.
2. 1 2 3 4 5 6  FRANCIS, Daniel. *Orillia* [online]. thecanadianencyclopedia.ca, 2012-10-25, rev. 2022-06-30, [cit. 2022-12-09]. Dostupné online.
3. 1 2 3 4 5   *City Profile* [online]. orillia.ca, [cit. 2022-12-09]. Dostupné online.
4. ↑   *OPP General Headquarters* [online]. Orillia: Ontario Provincial Police, [cit. 2022-12-09]. Dostupné online.
5. ↑   *OpenStreetMap* [online]. openstreetmap.org, [cit. 2022-12-09]. Dostupné online.
6. ↑   *Discover & Do* [online]. orillia.ca, [cit. 2022-12-09]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Orillia**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka mesta

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Orillia na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * LCCN: n87846206
* NK ČR: ge1028287
* VIAF: 267450262
* WorldCat: lccn-n87846206
**Celé čísla** sa skladajú z prirodzených čísel (0, 1, 2, 3, …) a záporných čísel (−1, −2, −3, …). Množina celých čísel sa v matematike väčšinou označuje **Z**, alebo {\displaystyle \mathbb {Z} }, podľa *Zahlen* (nemecky *čísla*). Podobne ako prirodzené čísla, tvoria celé čísla nekonečnú, spočítateľnú množinu. Štúdiom celých čísel sa zaoberá teória čísel.

Algebrické vlastnosti
---------------------

Množina celých čísel **Z** je uzavretá pre operácie sčítanie (výsledkom sčítania ľubovolných dvoch celých čísel je tiež celé číslo) a násobenie. Navyše oproti prirodzeným číslam je uzavretá i pre odčítanie. Nie je však uzavretá pre delenie, pretože podiel dvoch celých čísel nemusí byť celé číslo.

Podľa algebry tvorí **Z** s operáciou sčítanie Abelovu grupu. S operáciou násobenie grupu netvorí, pretože chýbajú inverzné prvky (nie je uzavretá pre operáciu delenie). **Z** s operáciou sčítanie a násobenie je okruh. Opäť z dôvodu chýbajúcich inverzných prvkov to ale nie je teleso. Najmenším telesom obsahujúcim celé čísla je množina racionálnych čísel.

Pozri aj
--------

* Zoznam čísel

Externé odkazy
--------------

* Celé čísla
**Najstarší paleolit** alebo **raný paleolit** je najstaršie obdobie starej kamennej doby (paleolitu), a tým aj celých dejín. Zahŕňa obdobie približne 2,6/2,5 mil. pred Kr. - 0,6/0,7/1 mil. pred Kr.

Časové vymedzenie
-----------------

Časový začiatok je výroba prvých kamenných nástrojov (podľa súčasného stavu poznania zhruba pred 2,6/2,5 mil. rokov) alebo prvé nálezy druhu Homo (podľa súčasného stavu poznania pred 2,5/2,4 mil. rokov, podľa staršieho datovania sa udávalo 3 mil. rokov).

Časový koniec je daný výskytom druhu Homo heidelbergensis (podľa rôznych zdrojov 900 000/800 000/700 000/600 000, v Európe zrejme až 600 000/500 000 pred Kr.; 900 000 sa "zaokrúhľuje" na 1 miliónov). 

Nasleduje po ňom starý paleolit (v užšom zmysle). Je súčasťou spodného paleolitu, čiže starého paleolitu v širšom zmysle.

Geológia
--------

Tomuto obdobiu geologicky zodpovedá:

* od 2,588 mil. rokov pred Kr.:
	+ štvrtohory (podľa inej definície začínajú až pred 1,806 mil. rokov)
	+ ľadová doba so striedajúcimi sa glaciálmi (ľadovými dobami) a integlaciálmi (interglaciálmi)
* koniec pliocénu (trval do 1,806 mil. pred Kr.) a starý pleistocén (1,806 mil. rokov - 0,781 mil. rokov pred Kr.)

Antropogenéza
-------------

Z predchodcov človeka sem patria:

* čiastočne: australopitek a iné australopitekorodé

Z ľudských druhov sem patrí:

* †Homo sp. (Hadar v Etiópii, 2,33 miliónov rokov)
* †človek zručný (Homo habilis)
* †človek turkanský (Homo rudolfensis)
* †človek pracujúci (Homo ergaster)
* †Homo georgicus
* čiastočne: †človek vzpriamený (Homo erectus)
* †človek predchodca (Homo antecessor) - na "hranici", lebo starý asi 800 000 (prípadne viac) rokov

Slovensko
---------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Najstarší paleolit na Slovensku*
Bolsal, 4. stor. pred Kr. Múzeum Albacete
**Bolsal** je typ starogréckej keramickej nádoby.

Bolsal (umelo vytvorený názov od mestských názvov Bologna a Solún) je široký plytký pohár s kolmými stenami a dvomi horizontálnymi uchami, ktorý je kópiou tvaru jeho kovového originálu.

Bolsal bol sporadicky produkovaný od 5. storočia pred Kr. až do poslednej štvrtiny 4. storočia pred Kr. Je pomerne dobre zastúpený z nálezov zo starovekých cintorínov Alexandrie, dve alebo tri boli nájdené vo *Vari* (starogr. *Βάρη* – *Varé*, južného predmestia Atén, bývalej obce vo východnej Atike), jeden bol vykopaný pri hlavnej bráne starovekých Atén (pri *Dipylone*) a nepatrné množstvo jeho fragmentov sa našlo v archeologickej lokalite aténskej Agory (11 kusov v helenistickej vrstve).

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 379.
2. 1 2  Susan I. Rotroff. *Hellenistic Pottery*. Princeton : ASCSA, 1997. ISBN 978-08-7661-229-3. S. 97.
3. ↑  S. C. Bakhuizen, Gorítsa Team. *A Greek City of the Fourth Century B.C.*. Roma : L'Erma di Bretschneider, 1992. ISBN 978-88-7062-720-6. S. 300.
4. ↑  Susan I. Rotroff, Jarvis Thurston and Mona Van Duyn Professor in the Humanities Susan I Rotroff, John Howard Oakley. *Debris from a Public Dining Place in the Athenian Agora*. Princeton : ASCSA, 1992. ISBN 978-08-7661-525-6. S. 19.

Pozri aj
--------

* Typológia starogréckej keramiky
Súradnice: 48°S 18°V﻿ / ﻿48°S 18°V﻿ / 48; 18

**Podunajská rovina** je krajinný celok (juhozápadná časť) Podunajskej nížiny. Nachádza sa na nivách Dunaja a Váhu a zaberá plochu 3 500 km².

Charakteristika
---------------

Je charakteristická minimálnou členitosťou terénu, pričom absolútne výšky sa pohybujú od 107 m n. m. na juhu po 160 m n. m. na severe. Relatívne výškové rozdiely neprekračujú 30 m. Podnebie je teplé a suché, zrážky dosahujú 500 – 600 mm za rok. Veľkú časť Podunajskej roviny zaberá Žitný ostrov.

Polohopis
---------

Podunajská rovina zaberá Žitný ostrov a dolné toky Váhu a Nitry a na území Slovenska susedí na západe s pohorím Malé Karpaty, na severe a východe ju obklopuje Podunajská pahorkatina a južnú hranicu vymedzuje rieka Dunaj. Z miest sa tu nachádza Bratislava, Pezinok, Senec, Šamorín, Sládkovičovo, Galanta, Veľký Meder, Dunajská Streda, Sereď, Šaľa, Kolárovo, Nové Zámky, Hurbanovo a Komárno. Žije tu značná maďarská menšina.

Delenie
-------

Podunajská rovina zahŕňa 8 geomorfologických časti (nepokrývajú celé územie Podunajskej roviny):

* Úľanská mokraď
* Čiližská mokraď
* Potônska mokraď
* Okoličnianska mokraď
* Salibská mokraď
* Martovská mokraď
* Novozámocké pláňavy
* Šúr

Turizmus
--------

Turisticky a rekreačne sa využívajú vodné toky (Dunaj, Malý Dunaj, Čierna voda, Váh), termálne vody (Senec, Veľký Meder, Sládkovičovo, Dunajská Streda) a lužné lesy. Nachádzajú sa tu viaceré národné prírodné rezervácie.

Pozri aj
--------

* Podunajská nížina
* Podunajská pahorkatina

Referencie
----------

1. 1 2  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2018-12-25]. Dostupné online.
2. ↑   *mapový portál HIKING.SK* [online]. mapy.hiking.sk, [cit. 2018-12-25]. Dostupné online.
Veľký (patriarchálny) omofor. (Vladyka Sviatoslav, hlava Ukrajinskej katolíckej cirkvi.
Malý omofor. (Vladyka Anatolij, Ukrajinská autokefálna pravoslávna cirkev v diaspore.
**Omofor** je asi 3,5 metrov dlhý pruh látky, zväčša bielej farby, s vyšívanými krížmi. Jeho konce splývajú cez vrchný odev na hrudi a chrbáte. Je to prvok liturgického odevu v arménskom, byzantskom, koptskom a sýrskom obrade. Nosia ho iba biskupi. Počas čítania Evanjelia v priebehu liturgie si ho nositeľ z úcty ku Kristovi snímal. Pôvodne bol utkaný výhradne z ovčej vlny, ktorá symbolizovala stratenú ovcu, ktorú Kristus niesol na ramenách. Jeho obdobou v západnej cirkvi je pálium.
V byzantskom obrade existuje aj tzv. malý omofor, ktorý nie je prekladaný na chrbtovej časti ani na hrudi.

Referencie
----------

1. ↑  OMOFOR / NÁRAMENÍK. In: FARRUGIA, Edward G.; AMBROS, Pavel, ed. *Encyklopedický slovník křesťanského Východu*. Preklad Adam Mackerle. Vyd. 1. Olomouc : Refugium Velehrad-Roma, 2010. 1039 s. (Prameny spirituality; zv. 15.) ISBN 978-80-7412-019-0. S. 644.
2. ↑  OMOPHORION. In: KAZHDAN, Alexander P. ed. *The Oxford Dictionary of Byzantium*. New York : Oxford University Press, 1991. 2232 s. ISBN 0-19-504652-8. S. 1526.
3. ↑  Omoforion. In: VAVŘÍNEK, Vladimír; BALCÁREK, Petr. *Encyklopedie Byzance*. 1. vyd. Praha : Libri, 2011. 552 s. ISBN 978-80-7277-485-2. S. 364.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Omofor**

Externé odkazy
--------------

* heslo Omofor na www.zoe.sk
**Ján Lehký** (\* 18. máj 1906, Čestín - † 15. október 1979, Bratislava) bol verejný činiteľ, redaktor, knihovník.

Rodina
------

* otec František Hehký
* matka Rozália rod. Kroupová
* manželka Lenka rod. Molnárová

Životopis
---------

Štud. na gymnáziu v Prievidzi a Prešove. Filológiu a filozofiu na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Pôsobil v knihovníctve, pracovník Univerzitnej knižnice, riaditeľ Slovenskej pedagogickej knižnice v Bratislave, v knihovníckej práci spolupracoval pri výchove mladej knihovníckej generácie. Zakladateľ a člen spoločenských organizácií, vedeckých a redakčných rád. Publikoval v denníkoch a odbornej tlači. V roku 1944 redaktor časopisu Povstanie v Prievidzi, vedúci vnútropolitickej redakcie SSV v Banskej Bystrici.

Dielo
-----

* Polytechnická výchova Bratislava roku 1953
* O ústrednej katalogizácii na Slovensku Martin roku 1963

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * GND: 126921210
* ISNI: 0000 0001 0966 9390
* LCCN: no98093382
* NK ČR: mzk2002142549
* SNK: 164988
* VIAF: 42844584
* WorldCat: lccn-no98093382
Súradnice: 57°36′S 7°20′Z﻿ / ﻿57,600°S 7,333°Z﻿ / 57.600; -7.333

**North Uist** (angl. *North Uist*, škg. *Uibhist a Tuath*) je tretí najväčší ostrov súostrovia Vonkajšie Hebridy v Atlantickom oceáne pri západnom pobreží Škótska.

Podľa sčítania v roku 2011 na ostrove žije 1 254 obyvateľov, čo je nepatrné zníženie oproti sčítaniu v roku 2001, kedy tu žilo 1 271 obyvateľov. V hlavnom sídle ostrova, Lochmaddy, ktoré slúži ako rybársky prístav sa nachádza aj múzeum a kultúrne centrum. Z Lochmaddy premávajú aj trajekty spoločnosti *Caledonian MacBrayne* na ostrov Skye.

Obyvateľstvo ostrova je prevažne protestantské, významná časť obyvateľov ostrova ovláda škótsku gaelčinu (podľa sčítania z roka 2011 ide o 887 obyvateľov – 61%).

Geografia
---------

North Uist je desiaty najväčší škótsky ostrov a 13. najväčší z ostrovov obklopujúcich ostrov Veľká Británia. Je len o o 20 km² menší ako jeho južný sused South Uist. S výnimkou juhovýchodnej časti je North Uist veľmi rovinatý a prevažne pokrytý rašeliniskami. Najvyšší vrch ostrova, Eaval, dosahuje nadmorskú výšku len 347 m n. m.

Ostrov je umelými násypmi spojený s ostrovmi *Benbecula* (prostredníctvom prílivového ostrova *Grimsay*), *Berneray* a *Baleshare*.

Galéria
-------

* North Uist v rámci Vonkajších HebrídNorth Uist v rámci Vonkajších Hebríd
* Satelitná snímka ostrovaSatelitná snímka ostrova
* Trajekt opúšťajúci LochmaddyTrajekt opúšťajúci Lochmaddy
* Miestny presbyteriánsky kostolMiestny presbyteriánsky kostol
* Príklad miestneho cestného značeniaPríklad miestneho cestného značenia
* Násyp z ostrova Benbecula (vpredu) vedúci na North UistNásyp z ostrova Benbecula (vpredu) vedúci na North Uist

Referencie
----------

1. ↑   *2011 Census: First Results on Population and Household Estimates for Scotland - Release 1C (Part Two)* [online]. National Records of Scotland, 2013-08-15, [cit. 2017-03-18]. Dostupné online. (angličtina)
2. ↑   *Crìonadh mòr sa Ghàidhlig anns na h-Eileanan* [online]. BBC, 2013-11-15, [cit. 2017-03-18]. Dostupné online. (angličtina)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **North Uist**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku North Uist na anglickej Wikipédii.*
**Podtajchovský potok** je potok na Horehroní, v južnej časti okresu Brezno. Je to ľavostranný prítok Vydrova, meria 5,3 km a je tokom V. rádu.

Prameň
------

Pramení vo Veporských vrchoch, v podcelku Balocké vrchy, na východojuhovýchodnom svahu Zákľuk (1 011,5 m n. m.), v nadmorskej výške približne 880 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie smerom na severovýchod, na hornom toku sa prudko stáča smerom na sever a zľava priberá Hlbokú. Odtiaľ pokračuje znovu severovýchodným smerom, zľava postupne priberá Kolesnú, prítok prameniaci východne od kóty 999 m, Pančíkovú, Féretku a stáča sa smerom na východ. Následne priberá opäť zľava dva krátke prítoky z juhozápadného svahu Ludkovho vrchu (893,6 m n. m.) a taktiež ľavostrannú Máličku a prechodne pokračuje severovýchodným smerom. Napokon ešte priberá ľavostrannú Zvarovu jamu, stáča sa definitívne na východ a v doline Vydrovo, juhozápadne od horárne pri vyústení Obrubovanskej doliny a zároveň juhozápadne od stredu obce Čierny Balog, ústi v nadmorskej výške cca 605 m n. m. do Vydrova.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2023-07-06]. Dostupné online.
2. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2023-07-06]. Dostupné online.
3. 1 2   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2023-07-06]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Vydrova |
| --- |
| *Vydrovo* → *Čierny Hron* → *Hron* → *Dunaj* |
| 
* Féretka
* Fľúdričky
* Frnajska
* Hlboká
* Kolesná
* Korytársky potok
* Krivá
* Laboška
* Málička
* Obrubovanský potok
* Palantovica
* Pančíková
* Podtajchovský potok
* Pusté
* Skalová
* Tmavá
* Včelienová
* **Vydrovo**
* Zvarova jama

 |
Socha sediaceho muža, autor:Zeuxis, Metropolitan Museum of Art New York
**Zeuxis** (starogr. *Ζεῦξις*) bol starogrécky sochár.

Zeuxis, grécky sochár neznámeho rodiska, tvoril zrejme na konci 2. alebo na začiatku 1. storočia pred Kr. Zo sochárskych diel tohto umelca sa zachovala len mramorová socha sediaceho muža (zrejme socha filozofa Karneada z Kyrény). Niektorí znalci antického umenia predpokladajú, že tu ide o rímsku kópiu (Lippold, Adriani). Táto značne poškodená socha, datovaná do 1. stor. pred Kr. je zhotovená z pentelského mramoru, na podstavci má signatúru svojho zhotoviteľa:

|  |  |
| --- | --- |
| *Ζεῦξις ἐπόησεν.*  | preklad: *Zeuxis ma zhotovil* |

- text v starogréčtine
Objavili ju v roku 1902 v Ríme. Dnes je uložená v Metropolitan Museum of Art v New Yorku.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Zeuxis 2*
2. 1 2  SCHMUCK, Hilmar. *Biographischer Index der Antike*. Berlin : Walter de Gruyter, 2001. 1073 s. ISBN 978-31-1095-441-8. S. 1031. (po nemecky)
3. ↑  Inscriptiones Graecae, *IGUR IV 1559*

  

Autoritné údaje: * GND: 102410089
* ULAN: 500075807
* VIAF: 44693057
**Ján Longauer** (\* 27. október 1868, Donovaly-Hanesy  –  † 28. október 1936, Lovča) bol slovenský rímskokatolícky kňaz a ľudovýchovný pracovník. Pseudonym: Janko, Nik.

Životopis
---------

Narodil sa v rodine Jána Longauera a jeho manželky Rozálie. V roku 1880-1888 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1888-1892 študoval teológiu na seminári v Banskej Bystrici. Ako rímskokatolícky kňaz pôsobil na viacerých miestach Slovenska. Roku 1930 titulárny kanonik. Člen Slovenského literárneho krúžku v Banskej Bystrici, autor obrany slovenčiny, finančne podporil kňazský seminár a sirotinec v Banskej Bystrici. Propagoval spolky triezvosti. Náboženskými a ľudovýchovnými článkami prispieval do slovenskej tlače.

Dielo
-----

* *Najväčší nepriateľ slovenského ľudu*, Banská Bystrica, 1913
* *Zdravý byt*, Banská Bystrica, 1913

Literatúra
----------

* *Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000*
* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike digitalizovaný záznam číslo 30 - farnosť Donovaly
Súradnice: 49°28′57″S 18°15′15″V﻿ / ﻿49,4826°S 18,2542°V﻿ / 49.4826; 18.2542

**Radegast** (1 106 m n. m.) je vrch v Moravsko-sliezskych Beskydách. Leží na severnej Morave nad Trojanovicami, približne 7 km juhovýchodne od Frenštátu pod Radhoštěm. Patrí do CHKO Beskydy a na severovýchodnom úpätí je sedlo a turistické stredisko Pustevny.

Poloha
------

Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Radhošťská hornatina a jej časti Pustevenský hřbet. Leží na hranici Moravsko-sliezskeho a Zlínskeho kraja, okresov Nový Jičín a Vsetín a zasahuje na katastrálne územie obcí Trojanovice, Dolní Bečva a Prostřední Bečva. Najbližším sídlom je na severe ležiaca obec Trojanovice, južným smerom sa nachádza Prostřední a Horní Bečva.

Opis
----

Radegast je súčasťou hrebeňa, ktorý vedie z vrchu Čertův mlýn (1 205 m n. m.) západným smerom na Radhošť (1 129 m n. m.). Severne susedí Okrouhlý (986 m n. m.) a Nořičí hora (1 047 m n. m.), východne Tanečnice (1 084 m n. m.), Čertův mlýn a Magura (1 067 m n. m.), južne Malinová (734 m n. m.) a Bečovská Kýčera (783 m n. m.) a západne vrch Radhošť. Severné svahy odvodňujú prítoky Lomnej do rieky Lubiny v povodí Odry, voda z južných svahov odteká do Rožovskej Bečvy v povodí Moravy. Na vrchol vedie značený chodník z Pusteven a severovýchodne je vybudovaná vyhliadková Stezka Valaška. V blízkosti vrcholu stojí viac ako 3 metre vysoká socha slovanského boha Slnka, hojnosti a úrody, Radegasta. Masív má tri vrcholy a ich dostupnosť uľahčuje neďaleké stredisko Pustevny.

### Výhľady

Hlavný vrchol pokrýva lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z lokalít s riedkou vegetáciou a vyhliadok na hrebeni možno pozorovať najmä vrchy Moravsko-sliezskych Beskýd, no tiež okolité kotliny a pri vhodných podmienkach aj Hostýnsko-vsetínskú hornatinu, Biele Karpaty, Javorníky, Malú Fatru a Hrubý Jeseník.

Prístup
-------

* po  modrej značke:
	+ od severu z Trojanovic cez Pustevny
	+ od západu z Radhošťa po hrebeni
* po  červenej značke cez Pustevny:
	+ od juhu z lokality Martiňák
	+ od východu z rázc. Horní Čeladná cez vrch Čertův mlýn
* po  zelenej značke cez Pustevny:
	+ od juhu z obce Prostřední Bečva (s možnou skratkou na vrchol po )
	+ od severu z rázc. Na Pekliskách cez sedlo Tanečnice

Referencie
----------

1. 1 2 3 4   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-05-26]. Dostupné online.
2. ↑  Zeměměřický úřad. *Geoprohlížeč* [online]. ags.cuzk.cz, [cit. 2022-05-26]. Dostupné online.
3. ↑   *Mapy.cz* [online]. sk.mapy.cz, [cit. 2022-05-26]. Dostupné online.
4. ↑   *Peakfinder* [online]. peakfinder.org, [cit. 2022-05-26]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Radegast (mytológia)
* Moravsko-sliezske Beskydy
* Zoznam vrcholov v Moravsko-sliezskych Beskydách

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Radegast (Moravsko-sliezske Beskydy)**

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej trase
**Acer Incorporated** je taiwanská spoločnosť, ktorá patrí medzi päť popredných dodávateľov osobných počítačov. Spoločnosť vznikla v roku 1976.

Acer sa zaoberá sa výrobou a vývojom osobných počítačov (notebooky, desktopy), serverov, systémov pre uloženie dát, monitorov, periférnych zariadení, digitálnych zariadení a televízorov s LCD obrazovkou. Ďalším sortimentom je riešenie v oblasti elektronického obchodovania pre podniky, pre štátne a vzdelávacie inštitúcie a pre domácich užívateľov. V roku 1998 vznikla pobočka spoločnosti Acer tiež na českom trhu so sídlom v Prahe. Niektoré výrobky spoločnosti získali rôzne ocenenia, napríklad notebook Acer TravelMate 3000 získal jedno z celosvetovo najvyhľadávanejších ocenení za design, cenu Red Dot, ktorá sa udeľuje za kvalitný design a úroveň inovácie. Monitor Acer LCD AL2032 W získal ocenenie za design iF Design Award 2005.

V súčasnosti je Acer tretím najväčším dodávateľom PC (desktopov) a druhým najväčším dodávateľom notebookov. Firma zamestnáva viac ako 5000 ľudí po celom svete. Tržby v roku 2007 dosiahli 14,07 miliárd USD.[chýba zdroj]

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Acer Inc.**
Prof. RNDr. **Ján Kubis** (\* 17. január 1911, Banská Bystrica-Radvaň – † 14. marec 1982, Bratislava) bol slovenský chemik a vysokoškolský pedagóg.

Rodina
------

* otec: Ján Kubis
* matka: Augustína rod. Lipková

Životopis
---------

Do roku 1929 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, do 1934 chémiu na Prírodovedeckej fakulte KU v Prahe, 1934 RNDr, 1950 docent, 1960 univerzitný profesor. Po štúdiách asistent Ústavu pre anorganickú a súdnu chémiu KU v Prahe, vedúci chemického oddelenia. Št. rafinérie minerálnych olejov v Dubovej, 1948 – 1978 vedúci ústavu a Katedry lekárskej chémie Lekárskej fakulty UK v Bratislave.

Vo svojej vedeckej práci sa zameral na problémy lekárskej chémie, najmä na toxikológiu a súdnu chémiu. Zaoberal sa aj mikrochémiou pre potreby medicíny. Autor vysokoškolských učebníc, okolo 20 štúdií a článkov. Funkcionár Československej chemickej spoločnosti, člen Societé chimique de France. Účastník protifašistického odboja.

Ocenenie
--------

* 1969 – Zlatá medaila UK

Dielo
-----

* *Lekárska chémia anorganická*, Bratislava, 1952
* *Lekárska chémia obecná a anorganická*, Bratislava, 1952
* *Lekárska chémia organická*, Bratislava, 1949

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 7 - farnosť Radvaň; pokrstený ako János Antal Kubin

Autoritné údaje: * NK ČR: nlk20010095771
* VIAF: 84823007
**Artaxerxes II. (Mnémón)** alebo **Artaxerxés II. (Mnémón)** (\* asi 430 pred Kr. – † 359 pred Kr.) bol perzský kráľ z rodu Achajmenovcov panujúci v rokoch 404 pred Kr. – 359 pred Kr. Jeho rodné meno znelo podľa gréckeho spisovateľa Plutarcha Arsikás.

Na trón dosadol Artaxerxés po smrti svojho otca Dareia II. a takmer od začiatku sa musel zaoberať množstvom vnútropolitických problémov. Jeho mladší brat Kýros sa nechcel uspokojiť s hodnosťou satrapy Lýdie, Frýgie a Kapadócie, ktorú mu udelili na príhovor kráľovnej-matky Parysatidy, a s pomocou najatých gréckych vojakov sa pokúšal zmocniť vlády v ríši. Iba šťastná náhoda – Kýrova smrť v bitke pri Kunaxe 3. októbra 401 pred Kr. – zbavila Artaxerxa vážneho ohrozenia. Návrat gréckych žoldnierov do vlasti popísal vo svojom spise Anabasis grécky historik a básnik Xenofón (\* asi 430 pred Kr. – † 355 pred Kr.), očitý svedok udalostí.

Za Artaxerxa II. si nezávislosť od ríše opäť vydobyl Egypt, v ktorom nepokoje prebiehali už od konca vlády Dareia II. Vďaka obratnej politike faraónov 28. – 30. dynastie si odbojná provincia udržala svoju suverenitu viac ako šesť desaťročí. Lepších výsledkov dosiahol kráľ vo vzťahu ku Grécku, kde sa mu podarilo sprostredkovať mier medzi jednotlivými mestskými štátmi a nechať si potvrdiť aj územné nároky na Malú Áziu. Podľa Artaxerxa II. sa mier z rokov 387/386 pred Kr. niekedy nazýva „kráľovský".

Artaxerxova náboženská politika nadväzovala na tradičnú perzskú toleranciu voči cudzím kultom a v tejto oblasti tak k vážnym problémom nedochádzalo. Zdá sa, že kráľ uctieval predovšetkým bohyňu Anáhitu, z ktorej sa vo 4. storočí stalo nadregionálne božstvo. Tiež mitraizmus dosiahol v iránskych krajoch mimoriadnej popularity.

Ku koncu vlády zasiahlo Artaxerxa II. niekoľko rodinných tragédií. Jeho syn Dareios proti nemu zorganizoval sprisahanie, ktoré však rýchlo odhalili, a kráľ musel dať princa popraviť. Mladší syn Óchos potom prikázal zabiť dvoch iných kráľovských princov, Ariaspa a Arsama, ktorí mu prekážali na ceste k moci. Keď otec v krátkom čase zomrel, dosadol Óchos na perzský trón ako Artaxerxes III.

Artaxerxa II. pochovali na novozaloženom pohrebisku v Perzepolise (pri Kúh-i Rahmát). Jeho biografiu napísal Plutarchos.

Externé odkazy
--------------

* Hrobka Artaxerxa II. (foto)

  


|  |
| --- |
| Artaxerxes II.**Achajmenovci** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Dareios II.** | **kráľ**404 – 359 | Nástupca**Artaxerxes III.** |

  


|  |
| --- |
| Artaxerxes II.**1. perzská dynastia** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Dareios II.** | **kráľ**404 – 399 | Nástupca**Amenardis** |

Autoritné údaje: * BnF: 14979312q
* GND: 137407769
* LCCN: n2007055710
* NK ČR: jn20000700082
* VIAF: 224111652
* WorldCat: lccn-n2007055710
Tektonická mapa znázorňujúca alpínske pohoria Európy a západnej Ázie.
**Alpínske vrásnenie** správnejšie **Alpínska orogenéza** je súbor orogenetických pohybov, ktoré sa odohrali v druhohorách a najmä v treťohorách a podmienili vznik alpínskej sústavy. Názov pochádza od Álp, jedného z najdôležitejších pohorí, ktoré pri vrásnení vznikli. Bolo spôsobené konvergentným pohybom africkej, indickej a eurázijskej platne, pri ktorom subdukoval oceán Tethys.

Priebeh
-------

Vrásnenie bolo spôsobené pohybmi tektonických platní bývalého superkontinentu Gondwana, ktoré sa začali v druhohorách, keď sa africká, indická a arabská platňa pohybovali na sever, kde narážali eurázijskú platňu. V tomto období boli k Európe pripojené jej južné časti. Arabská platňa oddelila z východu časť mora Tethys a vzniklo Stredozemné more, ktoré sa zase na západe otvorilo do práve vznikajúceho Atlantického oceánu. Indická platňa, ktorá pôvodne patrila k juhovýchodnej Afrike, sa spolu s Madagaskarom pred asi 70 miliónmi rokov na rozhraní vrchnej kriedy a paleocénu, oddelila a vydala relatívne rýchlo na severovýchod. Madagaskar zostal v blízkosti Afriky, indická platňa pokračovala v pohybe na sever. Pred ňou bol pohlcovaný pod kontinentálnu zemskú kôru zvyšok mora Tethys, za ňou vznikal Indický oceán. Keď sa indická platňa priblížila k Ázii, začalo Tibetské more pred asi pred 7 až 10 miliónmi rokov koncom miocénu subdukovať. Po zrážke Indického kontinentu s Euráziou boli orogeneticky vyzdvihnuté Himaláje.

Fázy alpínskeho vrásnenia
-------------------------

Alpínska orogenéza je podľa svojich časových prejavov v rôznych častiach sveta členená na nasledovné fázy:

* starokimerská fáza: hranica triasu a jury
* mladokimerská fáza: hranica jury a kriedy, ďalej sa delí na:
	+ deisterská fáza
	+ osterwaldská fáza
	+ hilská fáza
* austrijská fáza: spodná krieda až cenoman
* mediteránna fáza skončila pred vrchnou kriedou (senón)
* subhercýnska fáza: spodný senón
	+ ilsedská fáza
	+ wernigeridská fáza
* laramská fáza: hranica kriedy a treťohôr
* pyrenejská fáza: staršie treťohory až hranica eocénu a oligocénu
* sávska fáza: staršie treťohory až hranica oligocénu a miocénu
* štajerská fáza: prelom mladších treťohôr a miocénu
* atická fáza: mladšie treťohory až hranica miocénu a pliocénu
* rodanská/valašská fáza: mladšie treťohory až hranica pliocénu a pleistocénu
* pasadenská fáza: pleistocén

Pozri aj
--------

* Orogenéza

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Referencie
----------

1. ↑  Paturi, F.R. 1995: *Kronika Zeme* ISBN 80-7153-088-3, Fortuna Print, Bratislava, s. 554

|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vedy o Zemi |
Vlajka Gréckej pravoslávnej cirkvi
**Cirkev Grécka** alebo **Grécka pravoslávna cirkev** je jedna z autokefálnych pravoslávnych cirkví. Jej najvyšším predstaviteľom je arcibiskup Atén a celého Grécka. 

Cirkev pôsobí na území Grécka a má okolo 10 miliónov veriacich. Jej kanonické teritórium pokrýva územie Grécka pred balkánskou vojnou v rokoch 1912 – 1913. De facto však spravuje aj takmer celé zvyšné územie súčasného Grécka (tzv. nové územia), ktoré je formálne v jurisdikcii Konštantínopolského patriarchátu.

Grécko patrilo k prvým centrám kresťanstva. Po vytvorení Konštantínopolského patriarchátu bola cirkev jeho súčasťou. Za autokefálnu cirkev bola vyhlásená v roku 1833, Konštantínopolský patriarchát ju však uznal až v roku 1850.

Externé odkazy
--------------

* – webstránka Cirkvi Grécka

| * z
* d
* u
Pravoslávne cirkvi |
| --- |
| Autokefálne cirkvi | 
* Konštantínopolský ekumenický patriarchát
* Alexandrijská pravoslávna cirkev
* Antiochijská pravoslávna cirkev
* Jeruzalemská pravoslávna cirkev
* Ruská pravoslávna cirkev
* Srbská pravoslávna cirkev
* Rumunská pravoslávna cirkev
* Bulharská pravoslávna cirkev
* Gruzínska pravoslávna cirkev
* Grécka pravoslávna cirkev
* Poľská pravoslávna cirkev
* Albánska pravoslávna cirkev
* Pravoslávna cirkev v českých krajinách a na Slovensku
* Pravoslávna cirkev na Ukrajine

 |  |
**Sardínia** (tal.: *Sardegna*, sard. *Sardigna*, *Sardinna* alebo *Sardinnia*) je autonómny administratívny región Talianska ležiaci na rovnomennom ostrove a okolitých menších ostrovoch v Stredozemnom mori.

Samotný ostrov Sardínia je druhým najväčším ostrovom Stredozemného mora po Sicílii. Región má rozlohu 24 090 km², 1,6 milióna obyvateľov a delí sa na 8 provincií. Hlavným mestom je Cagliari.

Na ostrove sa hovorí po taliansky a po sardínsky.

Dejiny
------

Sardínia patrí k najstaršie osídleným častiam Európy. Najstaršie archeologické pamiatky sú datované až do roku 1700 pred našim letopočtom. Pozostatkami sardínskej histórie sú nuraghi – vežové stavby z kameňa kužeľovitého tvaru. 

Sardínia patrila do roku 237 pred Kr. Kartágu, potom však padla do rúk Rimanom. 

V 6. – 8. storočí bola Sardínia súčasť Byzancie, v 11. až 13. storočí bola pod nadvládou Republiky Pisa a Janovskej republiky, od 1297 súčasť Sardínsko-korzického kráľovstva (neskôr Sardínskeho kráľovstva), ktoré bolo roku 1861 premenené na Talianske kráľovstvo.

V rámci dejín útvaru bola Sardínia od 14. storočia predmetom aragónskej expanzie, od roku 1714 súčasť Rakúska, roku 1717 ju obsadilo španielske vojsko a o rok neskôr bola predaná savojským vojvodom a stala sa (znova) súčasťou Sardínskeho kráľovstva.

Cestovanie
----------

Sardínia je s okolitým svetom spojená lietadlami alebo trajektmi. Lietadlom trvá cesta na pevninu od 1,5 hodiny, trajektom od 5 hodín.

Letiská
* Cagliari-Elmas Airport – juh
* Tortolì-Arbatax Airport – východ
* Olbia-Costa Smeralda Airport – severovýchod
* Alghero-Fertilia Airport – západ

Prístavy na Sardínii
* Cagliari
* Palau
* Porto Torres
* Santa Teresa di Gallura
* Olbia
* Arbatax
* Golfo Aranci

Prístavy z Talianska
Genova, Livorno, Piombino, Civitacchia, Neapol, Fiumicino, Palermo, La Spezia, Trapani, Propriano

Provincie
---------

* Cagliari
* Carbonia-Iglesias
* Medio Campidano
* Nuoro
* Ogliastra
* Olbia-Tempio
* Oristano
* Sassari

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sardínia**

| * z
* d
* u
Regióny Talianska |
| --- |
| Regióny | 
* Abruzzy
* Apúlia
* Basilicata
* Benátsko
* Emilia-Romagna
* Kalábria
* Kampánia
* Lazio
* Ligúria
* Lombardsko
* Marky
* Molise
* Piemont
* Toskánsko
* Umbria

 | Vlajka Talianska |
| Regióny so zvláštnymautonómnym postavením | 
* Furlansko-Júlske Benátky
* Sardínia
* Sicília
* Tridentsko-Horná Adiža
* Valle d’Aosta

 |
**Verejná telefónna sieť** (anglicky **public switched telephone network** – **PSTN**) je celosvetová verejná komutačná telefónna sieť. Je tvorená telefónnymi sieťami jednotlivých telefónnych operátorov, ktoré sa skladajú z telefónnych liniek, optických káblov, mikrovlnných spojov, mobilných sietí, komunikačných satelitov a podmorských telefónnych káblov vzájomne prepojených telefónnymi ústredňami, ktoré umožňujú komunikáciu medzi ľubovoľnými dvoma telefónnymi prístrojmi alebo účastníkmi kdekoľvek na svete. Verejná telefónna sieť bola pôvodne tvorená len analógovými pevnými telefónnymi sieťami; v súčasnosti je takmer úplne digitalizovaná a zahŕňa aj mobilné telefónnej siete.

Sieť je vybudovaná podľa štandardov a odporúčaní ITU-T, ktoré umožňujú, aby rôzne telefónne siete v rôznych krajinách spolupracovali. Sieť používa jednotný systém telefónnych čísiel podľa ITU-T odporúčania E.164.

Pozri aj
--------

* Global System for Mobile Communications

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Veřejná telefonní síť na českej Wikipédii.*
**Laodiké** alebo **Laodika** (starogr. *Λαοδίκη* – *Laodiké*, lat. *Laodice*) je v gréckej mytológii dcéra trójskeho kráľa Priama a jeho manželky Hekaby.

Homér v Iliade uvádza, že Laodika, najkrajšia dcéra trójskeho kráľa Priama sa vydala za Helikaóna syna kráľovského radcu Anténora.

V príbehu od antického autora Parthenia z Nikaie po tom, ako Paris uniesol krásnu Helenu, prišli Diomédes a Akamas do Tróje vyzvať kráľa Priama a jeho syna Parida, aby ju vrátili. Kráľ Priamos ich prijal a vypočul, ale napriek trpezlivému úsiliu ako vyjednávači neuspeli. Počas vyjednávania uvidel Akamas dcéru kráľa Priama Laodiku a na prvý pohľad sa do nej zamiloval. Laodike sa Akamas tiež zapáčil a hneď sa s tým zverila svojej priateľke Filobii, manželke dardanského kráľa Persea, ktorý bol tiež na rokovaniach.

Filobia sa rozhodla Laodike pomôcť a tak presvedčila svojho manžela, aby ich pozval do Dardanie, kde im pripravili veľkolepú hostinu. Pri tejto príležitosti Akamas a Laodika svoju lásku naplnili a po čase sa im narodil syn Mounitos, ktorého potom vychovávala Théseova matka Aithra, ktorá bola do Tróje odvedená v sprievode Heleny ako otrokyňa.

Po páde Tróje sa Mounitos s Aithrou vrátili domov. Neskôr Mounitos zomrel počas poľovačky pri Olynte v Trákii na uhryznutie hadom.

Homér sa o mnohých postavách tohto príbehu v Iliade nezmieňuje. Sú výtvorom autorov z neskorších čias.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Homér, *Iliada*, 6,237.
2. 1 2 3 4  Parthenios, *Erotica pathemata*, 16.
3. ↑  Homér, *Iliada*, 3,121.
4. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 38.
5. ↑  Lykofrón z Chalkidy, *Alexandra*, 2,1.
*Bratov Eteokla a Polyneika odnášajú mŕtvych z bojiska*, autor: Alfred John Church (1829 – 1912)
**Laodamas** alebo aj **Láodamás** (starogr. *Λαοδάμας* – *Laodamas*, lat. *Laodamas*) je v gréckej mytológii syn tébskeho kráľa Eteokla, nástupca tébskeho kráľa Kreóna.

Jeho otec Eteokles vládol spolu s Kreónom potom ako vyhnal svojho brata Polyneika z Téb po sporoch o následníctvo. Polyneikes si však našiel spojencov v Argu a následne prišiel s veľkým vojskom pred Téby bojovať o následníctvo v tzv. vojne „siedmich proti Tébam". Eteokles útočníkov odrazil, ale potom zahynul spolu s bratom Polyneikom pred hradbami mesta pri vzájomnom súboji. Vzhľadom na to, že Laodamas bol v tej dobe ešte len dieťa, nemohol ešte prevziať kráľovské žezlo a preto vládol v Tébach zatiaľ Kreón.

Keď sa Laodamas po smrti Kreóna stal kráľom, epigoni, potomkovia vodcov nevydarenej výpravy "siedmich proti Tébam" vystrojili proti Tébam ďalšiu vojenskú výpravu, aby pomstili smrť svojich otcov. Laodamas potom pri obrane svojho mesta zabil Aigialea, syna Adrasta, ale následne padol v súboji s argejským hrdinom Alkmaiónom. Útočníci tentoraz už Téby dobyli a zničené mesto mnohí obyvatelia opustili. Na trón v Tébach potom zasadol Polyneikov syn Thersandros.

Podľa inej legendy, Laodamas po prehratej bitke utiekol k Encheleom do Ilýrie. Encheleovia boli ilýrskym kmeňom, ktorí svoj pôvod odvodzovali od Kadma, ktorý vraj z Téb odišiel do Ilýrie, kde potom kraľoval až do svojej smrti.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 264.
2. 1 2 3  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 9,5,13.
3. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,7,3.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 447.
5. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 9,5,14.
6. ↑  Herodotos *História*, 5,61.
7. ↑  Herodotovy dějiny. *Bibliotéka klassiků řeckých a římských*. Praha : [s.n.], 1863. S. 165.
Logo progamu Constellation
**Orion Asteroid Mission** je plánovaná misia NASA k blízkozemnému asteroidu (NEO - Near Earth Object). Podľa plánu by mala byť použitá pripravovaná loď Orion s upraveným LSAM (Lunar Surface Access Module) - ktorého primárnou úlohou je pristátie na Mesiaci. 

Misia je plánovaná na polovicu 20. rokov a bude slúžiť ako príprava pre pilotovaný let na Mars, ktorý má byť uskutočnený okolo roku 2030. Bude to prvá pilotovaná misia na objekt slnečnej sústavy po pristátí na Mesiaci a primárnym cieľom je pomôcť vyvinúť techniky na ochranu pred NEO objektami. 

Misia bude prebiehať podobne ako štandardná misia k Mesiacu. Nosná Raketa Ares V vynesie pristávací modul na nízku orbitu. Následne bude vypustená raketa Ares I, ktorá na obežnú dráhu vynesie dvoch až troch kozmonautov. Tu je rozdiel medzi lunárnou misiou, pri ktorej budú v rakete Ares I štartovať štyria členovia posádky. Na obežnej dráhe sa spojí loď Orion s pristávacím modulom EDS (Earth Departure Stage). EDS dostane loď na stretávaciu dráhu s cieľom, ktorým bude pravdepodobne asteroid 99942 Apophis. Po pristátí skupina astronautov vystúpi na jeho povrch a bude ho zblízka študovať. Dĺžka misie, ktorá zahŕňa cestu aj pobyt na asteroide sa odhaduje na 90 - 120 dní.

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
|  | Kozmonautický portál |

* Video - priebeh misie
**Andrea Riseboroughová** (angl. Andrea Louise Riseborough; \* 20. november, 1981, Newcastle upon Tyne, Anglicko, Spojené kráľovstvo) je anglická divadelná, filmová a televízna herečka, ktorá získala v roku 2023 nomináciu na filmové ocenenie Academy Awards, za jej herecký výkon vo filme *To Leslie* (2022).

Detstvo a mladosť
-----------------

Je dcérou sekretárky a otec sa venoval predaju automobilov. Má mladšiu sestru Lauru, ktorá študovala tiež herectvo, na Royal Academy of Dramatic Art. Riseboroughová je tiež členkou National Youth Theatre of Great Britain.

Kariéra
-------

Riseboroughová sa venovala od roku 2001 prevažne divadlu. Jej prvý film natočila v roku 2005 a prvú väčšiu úlohu získala v roku 2008, vo filme *Margaret Thatcherová - Dlhá cesta do Finchley*, kde stvárnila Margaret Thatcherovú. Po boku Sally Hawkins sa objavila vo filme *Vyrobené v Dagenhame*, z roku 2010. V rovnakom roku sa objavila aj vo filme *Brighton Rock*, kde za svoj herecký výkon získala dve nominácie na ocenenie British Independent Film Awards. 

V roku 2012, sa pripojila k hereckému obsadeniu ako Jason Bateman, Alexander Skarsgård, Max Thieriot a Hope Davis vo filme *Odpojiť*. O rok neskôr hrala po boku Toma Cruisea a Olgy Kurylenko vo filme *Oblivion: Nevedomí*. V rovnakom roku bola nominovaná na ocenenie BAFTA, k kategórii Vychádzajúca hviezda. V roku 2014 sa objavila v Oscarovom filme *Birdman*. Tiež získala herecké ocenenie SAG, za najlepšie obsadenie filmu. 

V roku 2015 sa objavila v televíznom seriály *National Treasure*, kde hrala po boku Julie Walters a Robbieho Coltranea. V roku 2017 sa objavila v jednej epizóde televízneho seriálu *Black Mirror* a v rovnakom roku tiež hrala aj vo filmoch ako *Súboj pohlaví* a *Stratili sme Stalina*. O rok neskôr sa objavila v psychologickej dráme *Nancy*, kde za svoj herecký výkon, si odniesla cenu pre najlepšiu herečku na Filmovom festivale v Sitges. 

V roku 2020 sa objavila vo filmoch *Possessor*, *Nenávisť* a *Luxor* a v televíznom seriály *Nula, Nula, Nula*. V roku 2021 mali premiéru filmy ako *Here Before*, *The Electrical Life of Louis Wain* a *To Leslie*, v ktorých Riseboroughová hrá. Za svoj herecký výkon vo filme *To Leslie*, získala nomináciu na Academy Awards.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Andrea Riseborough na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 166355754
* GND: 140805710
* ISNI: 0000 0000 7893 1500
* LCCN: n2008084067
* NK ČR: xx0155405
* VIAF: 107790205
* WorldCat: lccn-n2008084067