**Murat** (aj **Východný Eufrat**, tur. *Murat Nehri*, *Murat Suyu*, v Asýrii: *Arsania* alebo starogr. Ἀρσανίας – *Arsanias*) je rieka vo východnom Turecku, najvýznamnejší prítok rieky Eufrat.

Rieka pramení v Aladağu, pod horou Muratbaşı, medzi Vanským jazerom a Ägri. Meria 722 kilometrov. Pôvodne sa rieka severozápadne od mesta Elazığ zlievala s riekou Karasu a vytvárala najväčšiu rieku Blízkeho Východu, Eufrat, dnes sa rieka vlieva do najväčšej vodnej nádrže v Turecku – Keban Barajı (postavená v roku 1974).

Názov
-----

Rieka Murat v suchej oblasti
Turecký názov *Murat* pochádza z pomenovania *Murád* (*Murād*, respektíve *Murād-Ṣū*). Podľa jednej z teórií názov Murád pôvodne označoval celú rieku Eufrat a išlo iba o ľudovú verziu názvu *Purát* (iný zápis: *Purāt*, čo je názov Eufratu už z čias Asýrie). Pomenovanie *Východný Eufrat* nie je v regióne používané a pochádza v európskeho prostredia. V ľudovom prostredí bol názov niekedy odvodzovaný z mena osmanského sultána Murada IV. ktorý dobyl v roku 1638 Bagdad.

Rieka Murat
V staroveku sa rieka nazývala *Arsania* (asýrčina), lat. a starogr. Ἀρσανίας – *Arsanias*, u Prokopia Cézarejského aj **Arsinos**. Tento názov ako *Nahr Arsanás* prevzali aj arabskí učenci (Ibn Serapion, Jakút al-Hamawí ar-Rúmí). V arménčine je rieka nazývaná *Aracani* (armén. Արածանի), respektíve viacerými inými (podobnými) názvami.

Rieka
-----

Rieka pramení pod horou Muratbaşı v Aladağu a tečie poblíž hory Ararat, severne od jazera Van. Najprv tečie v horách, smerom na severovýchod, následne sa stáča a tečie z východu na západ, cez prevažne hornatú oblasť. Významnými mestami na rieke, respektíve jej tesnej blízkosti, sú Ağrı a Malazgirt. V provincii Bingöl tvorí jeden z najdôležitejších vodných zdrojov. Striedavo prechádza strmými roklinami a širokými pláňami, až vstupuje zo severu do rozsiahlej nížiny Muş. Rieka prijíma viacero prítokov.

 Rieka Murat s priehradou Keban
Rozsiahle povodie výrazne napomáha poľnohospodárskej činnosti v inak suchej oblasti. Murat tiež prenáša veľké množstvo živín, najmä fosfátov. Prietok rieky môže na jar dosahovať až 2000 m³, no v období sucha klesá len na 30 – 40 m³. Na rieke sa nachádza niekoľko vodných nádrží (Alpaslan-1, Alpaslan-2, Keban).

Priemerná najnižšia teplota vody bola zaznamenaná v zime v dedine Murat (4,30 º C), zatiaľ čo najvyššia bola 21,80 º C v Soğukpınar a Çamlık v lete. pH vody vykazovalo zmenu medzi 8,20 v lete (dedina Murat) a 9,73 na jar (Çamlık) v priemere.

Suluchský most

História
--------

V staroveku tvorila rieka severnú hranicu kraja Alzi (Alzija, Alša). Povodie rieky bolo bohaté na históriu, nadvládu nad územím držali viaceré staroveké ríše, neskôr Rímska ríša. V neskoršom období bolo územie striedavo pod nadvládou Byzantskej ríše a Arabov, osídlené bolo však aj Arménmi. V 11. storočí oblasť ovládli Selžukovia, ktorí neďaleko dnešného Malazgirtu (ktorý leží pri rieke) porazili byzantské vojská (bitka pri Mantzikerte). Neskôr oblasť ovládli turecké nástupnícke štáty, až nakoniec Osmanská ríša. Dnes leží povodie v Turecku.

Galéria
-------

* Rieka MuratRieka Murat
* Rieka MuratRieka Murat
* Rieka MuratRieka Murat
* Suluchský mostSuluchský most
* Rieka Murat zo Suluchského mostuRieka Murat zo Suluchského mostu
* Palu, provincia Elazığ, Türkiye, most cez Murat na hradný kopec Palu, provincia Elazığ, Türkiye, most cez Murat na hradný kopec

Referencie
----------

1. 1 2  Murat. In:  *Malá slovenská encyklopédia*. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV, 1993. ISBN 80-85584-12-3. S. 464.
2. 1 2 3 4 5  AL-FURAT. In:  *The Encyclopaedia of Islam*. Ed. B. Lewis, CH. Pellat, J. Schacht. 2nd Ed. Vol. 2. C – G. Leiden, New York : Brill, 1991. S. 945 – 946.
3. ↑  ÇIFÇI, Ali. *The Socio-Economic Organisation of the Urartian Kingdom*. Leiden : Brill, 2017. ISBN 978-90-04-34759-5. S. 22.
4. 1 2 3 4 5 6  KOYUN, Mustafa et al. Seasonal Changes of Water Quality of Murat River (Bingöl, Turkey) in Terms of Physico-Chemical and Biological Parameters. *Acta Aquatica Turcica*, 2020, roč. 16, čís. 3, s. 305 – 312. ISSN 2651-5474.
5. 1 2 3  Murat River. In:  *Encyclopaedia Britannica* [online]. Encyclopaedia Britannica, [cit. 2023-12-12]. Dostupné online.
6. ↑  KIBAROGLU, Aysegul; KIRSCHNER, Adele; MEHRING, Sigrid. *Water Law and Cooperation in the Euphrates-Tigris Region: A Comparative and Interdisciplinary Approach*. Leiden : Martinus Nijhoff Publishers, 2013. ISBN 978-90-04-25835-8. S. 179.
7. 1 2 3 4  STRANGE, G. Le. *The Lands of the Eastern Caliphate: Mesopotamia, Persia, and Central Asia from the Moslem conquest to the time of Timur*. Cambridge : Cambridge at University Press, 1905. S. 115 – 117.
8. 1 2 3  BAUMGARTNER. Arsanias. In:  *Paulys Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft*. Ed. Georg Wissowa, Wilhelm Kroll et al. Halbband 3. Apollon – Artemis. Stuttgart : Metzler, 1895. S. 1271.
9. ↑  Pozri: ARACANI In: *Hajastani jev harakič šrjanneri teghanunneri barranan*.  H. 1. A – G. Jerevan: Jerevani petakan hamalsaran, 1986, s. 385.
10. ↑  ALZI. In: PROSECKÝ, Jiří. *Encyklopedie starověkého Předního východu*. Praha : Libri, 1999. ISBN 80-85983-58-3. S. 25.