recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Liečba** (iné názvy: **terapia, liečenie, medikácia**; gr. *therapeiá* = starať sa o niekoho) je zámerné odstraňovanie choroby, čoho následkom je vylepšenie celkovej zdravotnej úrovne živého organizmu. Terapia je predmetom terapeutiky.

*Kauzálna terapia* je zameraná na príčinu ochorenia a podmienky, ktoré ju spôsobujú. V prípade, keď nie je známa príčina, sú zmierňované príznaky ochorenia - *symptomatická terapia*.

Liečba zahŕňa celkové opatrenia (pokoj, diéta, príjem tekutín, teplo).

Delenie terapie
---------------

Podľa invazívnosti:

* chirurgická (radikálna),
* nechirurgická (konzervatívna).

Podľa ovplyvnenia ochorenia:

* príčinná (kauzálna),
* liečba príznakov (symptomatická).

Podľa použitých prostriedkov:

* chirurgická,
* farmakoterapia,
* fyzikálna terapia,
* rádioterapia,
* a iné.

Kombinácia rôznych liečebných metód u pacienta sa nazýva komplexná terapia.

Zdroje
------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
*Démofón a jeho stará matka Aithra*, antický kylix, cca 470–460 pred Kr.
**Démofón** alebo **Démofoón** (starogr. *Δημοφῶν, Δημοφόων* – *Démofón, Démofoón*, lat. *Demophon, Demophoon*) je v gréckej mytológii syn aténskeho kráľa Thésea a jeho manželky Faidry.

Démofón spolu so svojim bratom Akamantom bojoval v trójskej vojne. V záverečných bojoch patrili medzi hrdinov, ktorí sa v trójskom koni dostali za brány mesta a dobyli ho.V Tróji potom vyslobodili svoju starú matku Aithru, ktorú si tam pri úteku priviedla krásna Helena s trójskym princom Paridom ako slúžku.

Na spiatočnej ceste sa Démofón v Trákii zaľúbil do kráľovske dcéry Fyllidy a sľúbil jej manželstvo. Démofón potom pokračoval v ceste do Atén, ale sľúbil jej, že sa vráti. Lenže v Aténach sa zdržal priveľmi dlho a vášnivo zaľúbená Fyllis si myslela, že na ňu zabudol a zo žiaľu si vzala život.

Démofón sa preslávil aj tým, že sa po smrti najväčšieho hrdinu Hérakla, postaral o jeho matku a potomkov, ktorých prenasledoval mykénsky kráľ Eurystheus. Keď mu potom Eurystheus vypovedal vojnu, po krvavej bitke ho pri Aténach porazil.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Diodoros, *Bibliotheca historia*, 4,62,1.
2. ↑  Quintus, *Posthomerica* 12,337.
3. 1 2 3  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 110.
4. 1 2  Hyginus, *Fabulae* 16.

Pozri aj
--------

* Zoznam mýtických panovníkov Atén
Rýchlodrážna električka v Los Angeles
**Rýchlodrážna električka** je forma električkovej trate s kompletne segregovanou dráhou, ktorá používa menej masívne vybavenie a infraštruktúru ako metro, ale naopak ťažšie, rýchlejšie a dlhšie súpravy než bežné električky. Je to alternatíva k metru tam, kde sa metro nehodí z finančných alebo iných dôvodov. Na rozdiel od električky je dráha rýchlodrážnej električky vedená vždy vedľa cesty, nezapája sa do normálnej dopravy okrem prekračovania ulíc. Rýchlodrážna električka funguje ako nosný systém, podobne ako metro. Elektrickú energiu získava z trolejov. Rýchlodrážna električka je rozšírená v Spojených štátoch v Los Angeles, Bostone, Portlande a San Diegu. Okrem toho sa používa na Filipínach v Manile a v iných mestách Ázie. Na Slovensku je trať s charaktermi rýchlodráhy v Košiciach, plánuje sa výstavba v Bratislave. V Česku zas rýchlodrážne trate nájdeme v Prahe a Brne (trate na Líšeň, Starý Lískovec, Pisárky či Bystrc). Na električkových rýchlodráhach premávajú štandardné električkové vozidlá, ktoré väčšinou prechádzajú z rýchlodrážnej na štandardnú trať. V mestách s rýchlodrážnymi električkami sa spravidla zakupujú vozidlá s vyššími maximálnymi rýchlosťami.

Pozri aj
--------

* Košická rýchlodráha
* Krakowski Szybki Tramwaj
* Petržalská rýchlodráha

| * z
* d
* u
Mestská hromadná doprava |
| --- |
| cestná | omnibus • autobusová (autobus • metrobus) • trolejbus |  |
| koľajová | 

|  |  |
| --- | --- |
| električková | električka (konská • parná • plynová • pneumatická • dieselová • elektrická • vodíková) • rýchlodrážna električka • dvojsystémová električka • podpovrchová električka |
| metro (ľahké) • medzimestská električka • prímestská železnica (Esko • rýchlodráha) |

 |
| vodná | mestský trajekt • vodná tramvaj |
| mestská hromadná doprava na Slovensku |
**Amapá** je brazílsky štát, ktorý sa nachádza na severe Brazílie. Jeho hlavné mesto má názov Macapá.

Amapá leží na severnom brazílskom pobreží Atlantického oceánu, na severe má hranicu s Francúzskou Guyanou a Surinamom, na západe a juhu hraničí s brazílskym spolkovým štátom Pará.

Len päť kilometrov na juh od hlavného mesta Macapá prechádza rovník. 

V najsevernejšej časti štátu sa na hraniciach s Francúzskou Guyanou nachádza národný park Parque Nacional Cabo Orange o rozlohe 619 000 hektárov, ktorý bol založený v roku 1980.

Atlantické pobrežie je porastené mangrovníkovými krami, zvyšok spolkového štátu tvorí tropický dažďový prales.

Doprava
-------

Amapa je unikátny spolkový štát, ktorý nie je napojený na žiadne cestné prepojenie s iným štátom. Existujú tu dve federálne cesty, BR-156, ktorá spája sever s juhom štátu, začína pri hraniciach Guayany a končí pri hraniciach štátu Pará. BR-210 s odvážnym názvom Perimetral Norte prepojí Macapà so štátom Roraima ale jej výstavba bola zastavená. Dnes je v prevádzke 250 km. Tie kilometre, ktoré sú asfaltované, sú vlastnené zahraničnými firmami s cieľom prepraviť obrovské množstvo mangánu, produkovaného v regióne. Na druhej strane Amapà vlastní moderný prístav, cez ktorý vyváža výrobky a suroviny do celého sveta. Nachádza sa 30 km od Macapà. Štát vlastní medzinárodné letisko, nachádzajúce sa takmer v strede mesta, ale to už je za hranicou vyťaženosti. Federálna vláda preto nariadila výstavbu nového.

Mestá
-----

Najväčšie mestá spolkového štátu Amapá k 1. júlu 2004:

* Macapá - 326 466
* Santana (Amapá) - 91 310
* Laranjal do Jari - 32 919
* Oiapoque - 14 885
* Porto Grande - 13 217
* Mazagão (Amapá) - 13 139
* Vitória do Jari - 10 045

Ekonomika
---------

Amapá má prosperujúce hospodárstvo, ktoré sa zakladá na love krabov a ťažbe mangánu.

V Monte Dourado sa nachádzajú zvyšky nevydareného Jari projektu, nepodarený pokus amerického miliardára Daniela K. Ludwiga ,o rozlohe 1 400 000 hektárov, ktorý v pralese pri Rio Jari uskutočnil pokus založiť rýchlo rastúce eukalyptové plantáže pre výrobu celulózy.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Amapá**

Referencie
----------

1. ↑  Censo 2010: população do Brasil é de 190.732.694 pessoas

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Amapá na českej Wikipédii.*

  


| * z
* d
* u
Administratívne členenie Brazílie |
| --- |
| Členské štáty | 
* Acre
* Alagoas
* Amapá
* Amazonas
* Bahia
* Ceará
* Espírito Santo
* Goiás
* Maranhão
* Mato Grosso
* Mato Grosso do Sul
* Minas Gerais
* Pará
* Paraíba
* Paraná
* Pernambuco
* Piauí
* Rio de Janeiro
* Rio Grande do Norte
* Rio Grande do Sul
* Rondônia
* Roraima
* Santa Catarina
* São Paulo
* Sergipe
* Tocantins

 |
| Federálny dištrikt | 
* Distrito Federal (mesto Brazília)

 |
**Rüdiger Abramczik** (18. február 1956, Gelsenkirchen, Nemecko) je bývalý nemecký futbalista, ktorý hrával ako útočník. V súčasnosti je tréner FK Liepajas Metalurgs.

Klubová kariéra
---------------

Abramczik je odchovancom klubu SV Erle 08, kde začal trénovať v roku 1964. O dva roky neskôr odišiel do juniorského tímu FC Schalke 04. Do jeho prvého tímu bol presunutý v sezóne 1973/1974. Debut v Bundeslige absolvoval 11. augusta 1973 v prehratom zápase 0:3 proti VfB Stuttgart. 12. januára 1974 vo vyhratom súboji s VfL Bochum 5:2 strelil svoj prvý gól v lige. V prvej sezóne Abramczik slúžil ako rezerva pre Schalke v lige hral 14-krát a strelil 3 góly. Od začiatku budúcej sezóny sa stal hráčom základnej zostavy Schalke. V sezóne 1976/1977 sa klub stal nemeckým vicemajstrom. V prvom tíme Schalke strávil sedem sezón. Odohral tam celkom 198 zápasov a strelil 44 gólov.

V roku 1980 sa presťahoval do iného prvoligového družstva Borussia Dortmund. V jeho farbách debutoval 15. augusta 1980 vo víťaznom stretnutí 2:1 s Bayer Uerdingen. Od jeho debutu v Borussii, bol jej hlavným hráčom. V tíme z Dortmundu hral cez tri roky. V tom čase sa objavil v 90 ligových zápasoch a strelil v nich 30 gólov, a najvyššiu pozíciu v lige s klubom dosiahol 6. miesto v sezóne 1981/1982.

V roku 1983 odišiel do bundesligového 1. FC Norimberg. V tomto tíme strávil rok. Odohral tam 24 zápasov a strelil v nich 3 góly. Roku 1984 odišiel do tureckého Galatasaray, kde tiež strávil rok, počas ktorého klub získal Turecký pohár. V roku 1985 sa vrátil do Nemecka, kde podpísal zmluvu s druholigovým Rot-Weiss Oberhausen. V jeho farbách odohral dve sezóny. V roku 1987 opäť hral za Schalke 04, v ktorom hral v rokoch 1966-1980. V tom čase, v klube slúžil ako libero. Počas sezóny tam odohral 4 ligové zápasy. Potom odišiel do klubu Wormatii Worms. Bol taktiež hráčom FC Gütersloh, v ktorom v roku 1991 ukončil kariéru.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Rüdiger Abramczik na poľskej Wikipédii.*
**Severn** (anglicky *River Severn*, walesky *Afon Hafren*) je rieka v Anglicku a vo Walese (Spojené kráľovstvo). Je 310 km dlhá (s estuármi až 390 km), a je tak najdlhšou riekou v krajine. Povodie má rozlohu 21 000 km².

Priebeh toku
------------

Pramení na východných svahoch Kambrijských hôr. Tečie prevažne po rovine. Ústi do Bristolského zálivu v Keltskom mori (Atlantický oceán).

Vodný režim
-----------

Zdrojom vody sú prevažne zrážky. Najvyšší prietok dosahuje na jeseň a v zime, zatiaľ čo v lete sa stáva plytkou. Priemerný ročný prietok vody je približne 250 m³/s.

Využívanie
----------

Vodná doprava je možná od Stourportu, pričom na dolnom toku je dostupná pre námorné lode. Je spojená kanálmi s riekami Temža, Trent, Mersey. Cez estuár bol v roku 1966 postavený vysoký most Severn Bridge a neďaleko mesta Bristol bol vybudovaný tunel. Na rieke ležia mestá Shrewsbury, Worcester, Gloucester a na brehoch estuária Newport a Cardiff. Voda slúži aj na chladenie jadrových elektrární Oldbury a Berkeley.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Severn (prítok Bristolského zálivu)**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Severn (přítok Bristolského zálivu) na českej Wikipédii.*
**Kókalos** (starogr. Κώκαλος – Kókalos, lat. *Cocalus*) je v gréckej mytológii sicílsky kráľ, ochranca aténskeho umelca a vynálezcu Daidala.

Daidalos postavil pre krétskeho kráľa Minoa zložitý a rozľahlý labyrint, kde kráľ pred svetom ukrýval svojho obludného syna Minotaura. Keď po rokoch aténsky hrdina Théseus netvora zabil a labyrint bol už nepotrebný, chcel Daidalos Krétu opustiť. Medzitým však iróniou osudu poctila kráľova manželka Pasifaé Daidala svojou láskou a tak sa stal so svojim synom Ikarom kráľovým zajatcom. Dlho sa márne snažil dostať na slobodu, ale nakoniec mu to vyšlo.

Daidalos vymyslel a zostrojil dva páry krídel z vtáčieho peria lepených voskom a so svojím synom Ikarom opustili Krétu vzduchom. Cestou však jeho syn vyletel príliš vysoko, vosk sa roztopil, krídla sa rozpadli a Ikaros spadol do mora a utopil sa.

Skľúčený Daidalos zo synovej smrti však našiel ešte silu a zamieril na Sicíliu, kde ho kráľ Kókalos prijal a poskytol mu azyl. Lenže po nejakej dobe sa krétsky kráľ Minos dozvedel o Daidalovom pobyte na Sicílii, vypravil sa tam s loďstvom a žiadal o jeho vydanie. Kókalos sa bál odmietnuť Minoa, zároveň chcel poskytnúť ochranu človekovi, ktorému poskytol prístrešie a tak nakoniec dal voľnú ruku Daidalovi. Ten priviedol do kráľovskej kúpeľne potrubie a keď sa večer Minós podľa svojho zvyku kúpal, pustil mu vriacu vodu a spôsobil mu tak smrť.

Aby sa na príčinu jeho smrti neprišlo, kráľ Kókalos potom vyslovil poľutovanie nad náhlou kráľovou smrťou a akože z úcty nedovolil previezť jeho telo na Krétu a vyhlásil, že bude cťou pre Sicíliu, keď spočinú kostí najväčšieho kráľa na jej pôde.

Pôvodne sa zmienka o Kókalovej kúpeľni stratila z gréckych bájí, lebo neskorší autori to považovali za nejakú modernizáciu. Avšak v roku 1885 kúpeľňu s vodovodným potrubím z minojskej doby objavil v Tirynte Heinrich Schliemann. Neskôr aj anglický archeológ Arthur Evans našiel rad podobných kúpeľní v palácoch na Kréte. Novodobé objavy tak potvrdili údaje zo starých gréckych mýtov.

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kókalos na českej Wikipédii.*
**Marko Kovjenić** (\* 2. február 1993, Ľubľana, Slovinsko) je slovinsky futbalový záložník, ktorý v súčasnosti hráva za futbalový klub Kranj.

Futbalová kariéra
-----------------

Marko Kovjenić sa narodil v slovinskom meste Ljubljana, kde odštartoval svoju futbalovú kariéru. Svoju seniorskú kariéru odštartoval v slovinskom prvoligovom klube NK Domžale. V tomto klube získal aj Slovinsky pohár v sezóne 2010/11, nasledujúcu sezónu získal aj slovinsky Superpohár. Za klub NK Domžale odohral 28 zápasov.

V sezóne 2014/15 hrával za slovenský prvoligový klub FC ViOn Zlaté Moravce. V Zlatých Moravciach odohral päť zápasov a získal dve žlté karty.

Od sezóny 2015/16 hráva za slovinsky klub NK Radomlje. V sezóne 2015/16 postúpil s klubom do prvej Slovinskej futbalovej ligy, ale v sezóne 2016/17 klub NK Radomlje vypadol z najvyššej slovinskej súťaže do druhej ligy.

Reprezentácia Slovinska
-----------------------

Marko Kovjenić reprezentoval svoju krajinu v mládežníckych tímoch Chorvátska do 18, 19, 20 a 21 rokov. Reprezentovať začal v roku 2010, za reprezentáciu Slovinska do 18 rokov odohral štyri zápasy. V sezóne 2011/12 odohral za reprezentáciu Slovinska do 19 rokov 18 zápasov a strelil tri góly. 21. septembra 2011 nastúpil Marko za reprezentáciu Slovinska do 19 rokov v zápase Škótsko „19" - Slovinsko „19" zápas sa skončil 1:2, odohral celý zápas. 30. mája 2012 nastúpil v zápase Macedónsko „19" - Slovinsko „19" zápas sa skončil 0:1 a Marko Kovjenić streli jediný gól v zápase. Za reprezentáciu Slovinska do 20 rokov odohral päť zápasov a nestrelil žiadny gól. Za reprezentáciu Slovinska do 21 rokov odohral dva zápasy a nestrelil ani jeden gól.

Referencie
----------

1. 1 2   Marko Kovjenic - Spielerprofil 17/18. *transfermarkt*. Dostupné online [cit. 2017-09-15]. (po nemecky)
2. ↑   *Marko Kovjenić* [online]. Fortuna liga, [cit. 2017-09-15]. Dostupné online.
3. ↑   *www.nzs.si* [online]. www.nzs.si, [cit. 2017-09-15]. Dostupné online. (po anglicky)
4. ↑   *Montenegro U19 vs. Slovenia U19 - 30 May 2012 - Soccerway* [online]. int.soccerway.com, [cit. 2017-09-15]. Dostupné online. (po anglicky)

Externé odkazy
--------------

* Profil hráča - soccerway.com
Mramorová socha Boxera zo Sorrenta, Národné archeologické múzeum v Neapole (inv. č. 119917)
**Kóblanos** (starogr. *Κωβλανὸς* – *Kóblanos*) bol grécky sochár v 1. storočí.

Kóblanos, grécky sochár z maloázijského mesta Afrodisias (gréckeho mesta v Kárii), bol činný v 1. storočí. Tento umelec, ktorý sa aktívne venoval reprodukcii gréckych diel na rímskom trhu, je autorom sochy boxera objavenej v talianskom meste Sorrento. Na podstavci tejto sochy je jeho signatúra: 

|  |  |
| --- | --- |
| *Ἀφροδισιεὺς Κωβλανὸς εἰργάσατο*  | preklad: *Afrodijský Kóblanos urobil* |

- text v starogréčtine

Socha predstavuje víťazného boxera, čo dokazuje olivová koruna (olivovou ratolesťou korunovali víťazov aj na olympijských hrách) na jeho hlave. Kóblanos ju zhotovil v prvom storočí, možno v období Flaviovcov. Umelec sa pri tvorbe tejto sochy inšpiroval vkusom minulosti, lebo jej postava je akousi zmesou rôznych sochárskych štýlov klasických gréckych sôch z 5. a 4. storočia pred Kr. Hlave však čiastočne chýba realizmus portrétov boxerov z týchto storočí. Malý Hermes v podobe Herakla, ktorý stojí pri soche, je symbolom gymnasia, miesta, kde športovci trénovali.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Koblanos*
2. 1 2  SCHMUCK, Hilmar. *Biographischer Index der Antike*. Berlin : Walter de Gruyter, 2001. 1073 s. ISBN 978-31-1095-441-8. S. 507. (po nemecky)
3. ↑  Charles Freeman. *Egypt, Greece, and Rome*. Oxford : OUP Oxford, 2014. ISBN 978-01-9150-970-4. S. 494.
4. ↑   *Carnegie Institution of Washington Publication*. Washington : Carnegie Institution of Washington, 2021. S. 242.
5. ↑  Inscriptiones Magna Graecia, *IG XIV 697b*
6. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 363.
7. ↑  Eckart Köhne, Cornelia Ewigleben, Ralph Jackson. *Gladiators and Caesars*. Berkeley : University of California Press, 2000. ISBN 978-05-2022-798-9. S. 78.
**Kópia diela**, alebo **rozmnoženina diela** je predmetom Autorského zákona. Autorský zákon definuje autorské dielo, kópie diela a stanovuje možnosti zaobchádzania s nimi. Udeliť súhlas na vytvorenie kópie diela môže autor diela (podľa § 18 ods. 2 AZ); v určitých prípadoch a pri splnení určitých podmienok je možné vytvoriť kópiu diela aj bez jeho súhlasu. Tieto prípady sú takisto definované autorským zákonom: napríklad nie je potrebný súhlas autora pri vytvorení rozmnoženiny diela na školské účely (podľa § 28 AZ), kópiu (rozmnoženinu) zverejneného diela môže vyhotoviť fyzická osoba bez súhlasu autora pre svoju osobnú potrebu a na účel, ktorý nie je priamo ani nepriamo obchodný; za také použitie nevzniká povinnosť uhradiť autorovi odmenu (podľa § 24 ods. 1 AZ).

Rozmnoženinu diela je možné vyhotoviť (podľa § 5 ods. 17 AZ) prenesením diela alebo jeho časti na iný hmotný podklad priamo z originálu diela alebo nepriamo z inej rozmnoženiny diela dočasne alebo trvalo, a to akýmkoľvek spôsobom a v akejkoľvek forme; rozmnoženinu diela možno vyhotoviť najmä vo forme:

* tlačenej
* fotografickej
* zvukovej
* zvukovo-obrazovej
* stavby architektonického diela
* inej trojrozmernej rozmmnoženiny
* elektronickej, sem spadá analógové aj digitálne vyjadrenie

Kópiu, rozmnoženinu diela je možné vyhotoviť (podľa § 5 ods. 9 AZ) pomocou reprografického alebo iného technického zariadenia. Sú to zariadenia, ktoré využívajú na zhotovovanie rozmnoženiny elektromagnetické žiarenie alebo zhotovujú rozmnoženiny inak. Je to najmä kopírovací prístroj, skener, či fax.

Európska únia
-------------

Pôvodne boli štáty Európskej únie rozdelené na:

* štáty, v ktorých bolo možné zhotovovať kópie diel podliehajúcich autorskému zákonu aj bez súhlasu autora pre osobnú potrebu a ak ich užívateľ neplánoval speňažiť, napríklad aj Slovensko
* štáty, v ktorých bolo zhotovovanie kópie autorského diela pre osobnú potrebu zakázané

Vyhlásením Súdneho dvora Európskej únie zo dňa 10. apríla 2014 sa toto členenie zmenilo a v súčasnosti je možné zhotoviť kópiu autorského diela pre osobnú potrebu len v prípade, ak bude zhotovená z legálneho zdroja.

Referencie
----------

1. 1 2 3   *Autorský zákon - úplné znenie - Zákon č. 618/2003 Z. z.: 2003/618 Autorský zákon* [online]. www.vyvlastnenie.sk, [cit. 2019-01-01]. Dostupné online.
2. ↑   *PC Revue | PC REVUE* [online]. www.pcrevue.sk, [cit. 2019-01-01]. Dostupné online.
V komunikácii je **kód** pravidlo pre prevod informácie (napríklad listu, slova alebo frázy) na inú formu alebo reprezentáciu, nie nevyhnutne rovnakého typu.

Vo všeobecnosti je kód zobrazenie, ktoré každému znaku alebo postupnosti znakov daného súboru znakov (vzorov) jednoznačne priradí znak alebo postupnosť znakov (obrazov) z iného súboru znakov. Väčšina kódov je jednoznačná, to znamená, že dvom rôznym postupnostiam z množiny vzorov sa vždy priradia dve rôzne postupnosti znakov z množiny obrazov. Postup, pomocou ktorého sa preloží znak alebo postupnosť znakov z množiny vzorov do množiny obrazov, sa volá kódovanie (angl. encoding); opačnému postupu hovoríme dekódovanie (angl. decoding).

Kód sa využíva na reprezentáciu správ nesúcich údaje, z ktorých môžeme získať informácie. Typickým príkladom kódu je morseova abeceda. Kód sa však používa i v systémoch, ktoré nie sú schopné uchovať či spracovať množinu vzorov v pôvodnej podobe. Typickým príkladom takýchto systémov sú digitálne počítače, ktoré sú schopné uchovávať a spracovávať iba čísla v dvojkovej sústave. Preto na uchovanie všetkých vstupných vzorov je potrebné tieto zakódovať do obrazov, ktoré sú číslami dvojkovej sústavy. Tento spôsob kódovania sa nazýva digitalizácia. Všetky údaje (textové, zvukové aj obrazové) v počítači sú reprezentované pomocou kódov. 

Príklady: na kódovanie textových údajov sa používajú kódy ASCII, UNICODE, UTF-8 a iné. Na kódovanie farebných bodov obrazu sa používa bitová mapa a na kódovanie zvuku sa používa kód PCM.

Referencie
----------

* CLAUS, Volker; SCHWILL, Andreas, eds. *Lexikón informatiky*. Preklad Eva Stadtruckerová. 1. vyd. Bratislava : Slovenské pedagogické nakladateľstvo, 1991. 544 s. ISBN 80-08-00755-9.
**Valgaš** bol perzský veľkokráľ z rodu Sásánovcov vládnuci v rokoch 484 – 488. Jeho otcom bol kráľ Jazdkart II. (vládol 439 – 457), bratia králi Hormizd III. a Péróz I.

Valgaš preberal vládu v krajine za mimoriadne nepriaznivých podmienok, spôsobených porážkou kráľa Péróza I. vo vojne s Hefthalitmi. Zdá sa, že to bol panovník skôr slabý, stojaci pod silným vplyvom perzských veľmožských rodín. K najdôležitejším opatreniam jeho vlády patrilo uzavretie mieru s Hefthalitmi, ktorým Peržania museli na základe neho platiť tribút, a vyhlásenie náboženskej tolerancie voči arménskym kresťanom.

Hlavnou osobou na dvore bol v tom čase Zarmihr z rodu Károv, známejší pod menom Sóchrá, ktorý mal hodnosť miestokráľa v Sístáne. Druhým vplyvným predákom bol Šápúr z rodu Mihránov ovládajúci oblasť okolo mesta Raj. Medzi týmito mužmi panovala veľká osobná rivalita a nepokojnú situáciu v krajine ešte zvyšovali mocenské ašpirácie syna kráľa Péróza, Kaváda.

Valgaš sa udržal na tróne do roku 488 a nie je jasné, či zomrel prirodzenou smrťou alebo bol zvrhnutý pri prevrate zorganizovanom princom Kavádom a podporovanom Hefthalitmi a Sóchrou.

  


|  |
| --- |
| Valgaš**Sásánovci** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Péróz I.** | **kráľ**484 – 488 | Nástupca**Kavád I.** |
**Sveti Kirik** (bulharským písmom: *Свети Кирик*) alebo **Sveti Kirik i Julita** je ostrov vo vodách Čierneho mora s rozlohou 0,08 km². Leží v Sozopolskom zálive asi 250 m od Sozopolu. Tento ostrov je ako jediný spojený s pevninou mólom postaveným v roku 1927.

V minulosti ostrov dlhé roky slúžil ako vojenská základňa bulharskej armády. V roku 1925 tu postavili rybársku školu, ktorá mala rozvíjať činnosť rybárov v tejto oblasti. Škola tu zotrvala desať rokov. Ale učili sa v nej bulharskí vojaci pod zámienkou, že sa chcú stať rybármi.

V súčasnosti ostrov využíva Ministerstvo obrany Bulharskej republiky ako vojenský prístav. V roku 2007 Ministerstvo regionálneho rozvoja rozbehlo kampaň s cieľom rozšíriť na ostrove turistický ruch, aby krajina získala väčšie príjmy v tejto oblasti. To by však nevplývalo dobre na architektonicko-archeologickú unikátnosť tohto ostrova, ktorý je od roku 1965 vyhlásený za kultúrnu pamiatku mesta Sozopol.

Pozri aj
--------

* Svätý Peter
* Svätý Ivan
* Svätá Anastázia
* Svätý Tomáš
* Belene
**Démosthenes** alebo **Démosthenés** (starogr. Δημοσθένης) bol trojnásobný olympijský víťaz súťaže trubačov a hlásateľov v 1. stor. pred Kr.

Démosthenes z Milétu si pravdepodobne na 189. 190. a 191. olympijských hrách v rokoch 24, 20 a 16 pred Kr. vybojoval víťazstvá v súťaži trubačov a hlásateľov. Súťaž trubačov a hlásateľov zaviedli na 96. olympijských hrách v roku 396 pred Kr. Konala sa hneď po prísahe a jej víťaz mal právo asistovať hellanodikom pri hrách a hlavne oznamovať mená pretekárov a víťazov.

Démosthenove olympijské víťazstvá oslávil jeho súčasník epigramatik Krinagoras z Mytilény (autor 51 epigramov v gréckej antológii) epigramom: „*Tyrhénska poľnica, ktorá vylúdila svoj ostrý prenikavý tón nad pláňou v Pise, naposledy zaznela dvojnásobnému víťazovi. Ale pretože si ty, Démoshenes z Milétu, získal tri víťazstvá, nezaznel ani bronzový zvon plnším tónom než zvuk z tvojej poľnice."*

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 251.
2. ↑  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2004. ISBN 0-203-49732-5. S. 51.
3. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 127.
5. ↑  Krinagoras, *Helléniké Anthologia*, 6. 350.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
*Démodokos hrá na lýre a spieva a dojatý Odyseus si zakrýva tvár*, autor:Francesco Hayez (1791–1882)
**Démodokos** (starogr. *Δημόδoκος* – *Démodokos*, lat. *Demodocus*) je v gréckej mytológii slepý pevec na dvore fajáckeho kráľa Alkinoa.

Ithacký kráľ Odyseus na svojej ceste z trójskej vojny do vlasti prežil mnohé nebezpečné dobrodružstvá a nepríjemnosti. Keď bol raz prenasledovaný bohom Poseidónom, v rozbúrených morských vlnách z posledných síl priplával k brehom ostrova Fajákov. Fajácky kráľ Alkinoos ho bez toho, že by sa spýtal na jeho meno, priviedol do kráľovského paláca a usporiadal na jeho počesť hostinu. Pri hostine ich potom bavil svojim spevom slepý pevec Démodokos.

Spoločnosť s obdivom počúvala krásnu pieseň o udalostiach trójskej vojny, ktorej dej Démodokos líčil tak verne a presvedčivo, akoby sám bol jej účastníkom. Ich neznámy hosť si pritom ukrýval svoju tvár, aby nebolo vidieť jeho dojatie.

Jeho slzy však neušli pozornosti kráľa Alkinoa a keď sa následne z Odyseových rečí presvedčil, že má pred sebou slávneho hrdinu trójskej vojny, bohato ho obdaroval a vystrojil mu loď, ktorá ho doviezla do vlasti.

Antický svet videl v Démodokovi Homérov autoportrét. Presvedčil ich o tom najmä ôsmy spev Odysee, v ktorom Homér predstavuje Démodoka ako „*miláčika Múzy, čo dobro mu dala so zlom: síce zbavila ho zraku, ale spev mu dáva sladký.*"

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Homér, *Odysea*, 8,15-46.
2. 1 2 3 4  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 109.
3. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 42.
4. 1 2  Homér, *Odysea*, 8,62-83.
5. ↑  Homér, *Odysea*, 8,83-104.
**Démoleón** (starogr. *Δημολέων* – *Démoleón*) je v gréckej mytológii syn Anténora a jeho manželky Theano.

Démoleón bol synom Anténora, radcu trójskeho kráľa Priama. Anténor sa tešil všeobecnej vážnosti pre svoju lásku k právu a múdrosť. Tak isto si Trójania ctili aj Démoleóna a jeho bratov pre ich statočnosť v boji. 

Po únose Heleny trójskym princom Paridom, Trójania aj napriek početným vyslancom, ktorých jej manžel spartský kráľ Menelaos poslal za trójskym kráľom Priamom, odmietli vrátiť najkrajšiu z pomedzi žien. Preto museli byť kráľova česť i manželka vrátené pomocou ohňa a krvi. Na začiatku trójskej vojny sa vďaka Odyseovej odvahe ohromné achájske vojsko vylodilo a zaútočilo na trójske hradby. Útok však Trójania odrazili a Achájci boli nútení postaviť tábor a mesto obliehať. Vojsko Trójanov bolo spočiatku nepočetné, ale vďaka odvahe bojovníkov, ktorí neváhali položiť pri obrane mesta aj svoj život, mesto ubránili. Po spore medzi vrchným veliteľom achájskych vojsk Agamemnónon a hrdinom Achilleom sa v desiatom roku vojny podarilo Trójanom posilneným spojencami za pomoci bohov dobyť achájsku hradbu.

Achájci útok Trójanov odrazili, ale trójskemu princovi Hektorovi sa za božskej pomoci Dia opäť vrátila stratená sila, vrhol sa do víru bitky a dostal sa až k achájskym lodiam. Priebeh bitky sa potom znova obrátil v prospech Achájcov, keď sa do bitky zapojil Patroklos odetý v zbroji svojho priateľa Achillea. Trójania v domnienke, že majú proti sebe Achilea v zmätku ustúpili až k hradbám Tróje, kde však spoznali, že boli oklamaní a Hektor s pomocou boha Apolóna Patrokla usmrtil. V dvadsiatom speve Iliady sa Homér po prvýkrát zmieni aj o Anténorovom synovi Démoleónovi, ktorého zabíja Achilleus, zapájajúci sa do boja, aby pomstil smrť priateľa Patrokla.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 54-55.
2. 1 2  Homér, *Iliada*, 20,395-400.
3. ↑   *Atlas mytológie*. Bratislava : Ikar, 2001. ISBN 80-551-0152-3. S. 35.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Grécky zázrak*. Bratislava : Mladé letá, 1990. ISBN 80-06-00122-7. S. 84-86.
5. ↑  Aleksander Krawczuk. *Trójska vojna*. Bratislava : Obzor, 1990. ISBN 80-215-0044-1. S. 145-146.
6. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 26.
Súradnice: 42°26′19″S 27°41′34″V﻿ / ﻿42,43861°S 27,69278°V﻿ / 42.43861; 27.69278

Ostrov svätého Ivana.
**Sveti Ivan** (bulharským písmom:*Свети Иван*; doslova "Svätý Ivan") je najväčší ostrov Bulharska v jeho teritoriálnych vodách Čierneho mora s rozlohou 0,66 km². Nachádza sa 910 m od od najsevernejšieho bodu polostrova Stolec v Sozopolskom zálive. Najvyššie pohoria na ostrove siahajú do výšky 33 m. Na ostrove sa nachádza maják, ktorý moreplavcom slúži na orientáciu, aby sa ľahšie dostali k Burgasu.

Spolu s ostrovom Sveti Petăr žije na ostrove asi 70 druhov vtákov. Hniezdi tu najväčšia kolóna čajok. V roku 1993 ostrov vyhlásili za chránené územie, aby tak zabránili úbytku pôvodnej fauny zapísanej v červenom zozname Bulharskej republiky.

Dejiny
------

V 7. storočí pred Kr. ostrov osídlili Tráci a postavili si tu chrám. Súčasťou tohto chrámu bola 13,2 m vysoká socha boha Apolóna, ktorému chrám zasvätili.

Na prelome 5. – 6. storočia na ostrove postavili Chrám svätej Bohorodičky, ktorý bol pravdepodobne spojený s veľkým kláštorným komplexom svätého Jána (Ján je bulharská verzia mena Ivan) postaveným v 10. storočí. Rekonštrukcie sa dočkal v roku 1263, kedy na ostrove postavili Katedrálu svätého Ivana (Jána) Krstiteľa. Dnes sa v kláštore nachádza knižnica. Ešte v tom období kláštor vyhlásili za rezidenciu bulharských kniežat. Podľa miestnych obyvateľov si tu cár Todor Svetoslavov v roku 1308 zobral byzantskú princeznú Teodoru za ženu a od toho času sa ostrov volal aj Cársky ostrov.

Kláštor v roku 1453 po páde Konštantínopolu ostal až do rokov 1467 – 1471 celkom zničený. Vojská Osmanskej ríše ho však v roku 1629 znova zrovnali zo zemou. Po nájazde Tatárov sa miestni mnísi presťahovali na ostrov Chalkidiki.

Na ostrove sa nachádzajú hrobky dvoch konštantínopolských patriarchov a podľa niektorých historikov sa do tejto oblasti situujú počiatky života Trákov, Grékov, Bulharov, Turkov a Rusov. V roku 1985 tu archeológovia našli vykopávky dvoch katolíckych chrámov, pozostatky knižnice a cárskej rezidencie. V juhozápadnej časti ostrova mali vojská Osmanskej ríše bojujúce v Rusko-tureckej vojne (1828 – 1829) vojenský tábor.

Pozri aj
--------

* Sveti Kirik
* Sveti Petăr
* Sveti Toma
* Sveta Anastasija
* Belene
**Rút** *(hebr. **רות**)*, biblická postava, žena moábského pôvodu, prababka kráľa Dávida. O tom, ako sa dostala do Dávidovho rodokmeňa, hovorí rovnomenná kniha Rút. Rút bývala v Jeruzaleme.

Charakteristika
---------------

V Izraeli niekedy v dobe sudcov nastal hlad. Preto Efraťan Elimelech z judského Betlehema so svojou manželkou Noemi a dvomi synmi Machlonom a Kiljonom odišiel za obživou do Moábskeho kraja. Keď Elimelech zomrel, jeho synovia si vzali za manželky Moábky Rút a Orfu. Neskôr zomreli aj obaja Noemini synovia a Noemi zostala iba s nevestami. Keď sa Noemi dopočula, že v Izraeli hlad pominul, rozhodla sa vrátiť do Izraela. Obe svoje nevesty posielala, aby sa vrátili k svojim pôvodným rodinám. Rút sa rozhodla, na rozdiel od svojej švagrinej Orfy, odísť s Noemi do Izraela. V Izraeli sa potom vydala za Boaza, Dávidovho pradeda. Keďže sa Rút stala prababičkou kráľa Dávida, je o nej zmienka aj v Novom zákone spolu s ďalšími tromi ženami (Tamar, Rachab a Batšebou) v rodokmeni Ježiša Krista (Porov. Mt 1,5).

Knihy o Rút
-----------

* Riversová, Francine: Rút (Dobrá kniha, 2008)

Pozri aj
--------

* Kniha Rút
Astronauti na Medzinárodnej vesmírnej stanici v bezváhovom stave
Kvapaliny nadobúdajú v stave beztiaže tvar gule. Na snímke je astronaut Clayton Anderson.
Lietadlo NASA pripravujúce sa na manéver, ktorý na krátku chvíľu pre posádku vyvoláva stav beztiaže
**Beztiažový stav**, **bezváhový stav** alebo **stav beztiaže** je stav, pri ktorom na organizmy alebo predmety nepôsobí žiadna tiaž, ktorá je inak vyvolaná gravitačným pôsobením napríklad planét alebo hviezd; alebo odstredivou silou vyvolanou rotáciou telesa, v ktorom sa organizmy alebo predmety nachádzajú. Keďže gravitácia má nekonečný dosah, nedá sa natoľko vzdialiť od všetkých hmotných telies, aby gravitácia vôbec nebola prítomná. Bezváhový stav v reáli vzniká ako rovnováha dvoch síl, napríklad počas kozmického letu.

Beztiažový stav sa nachádza napríklad na obežnej dráhe okolo Zeme alebo iných kozmických telies alebo počas voľného pádu v prostredí, ktoré nekladie nijaký odpor. Keďže takýto stav nie je v reálnom živote dosiahnuteľný, na padajúce teleso pôsobí mikrogravitácia. Ani na obežnej dráhe nie je možné dosiahnuť absolútny bezváhový stav, iba mikrogravitáciu.

Živé organizmy v beztiažovom stave
----------------------------------

Bezváhový stav spôsobuje krátkodobé aj dlhodobé fyziologické zmeny v živých organizmoch. U stavovcov čiže aj u človeka sa v rovnovážno-polohovom centre v mozgu začnú voľne pohybovať otolity, ktoré na Zemi tlačia na zmyslové bunky a tým udávajú smer tiaže. V bezváhovom stave však otolity začnú dráždiť zmyslové bunky náhodne, čo má za následok morskú chorobu, ďalej pocity tupého tlaku v hlave, prípadne žalúdočnú nevoľnosť. Po nejakom čase (niekoľkých hodinách až dňoch) sa však rovnovážno-polohový aparát adaptuje na stav beztiaže a nepríjemné príznaky sa stratia. 

Medzi trvalejšie efekty patria redistribúcia kvapalín vo vnútri tela, hormonálne zmeny, ochabovanie svalstva a vyplavovanie vápniku z tela. Redistribúcia kvapalín vo vnútri tela znamená, že krv sa nahrnie do hornej polovice tela, keďže srdce je zvyknuté, že ju musí pumpovať proti tiaži. To spôsobí u astronautov sčervenanie až opuchnutie tváre. V priebehu niekoľkých dní až týždňov sa však cievy adaptujú a objem krvi sa zmenší. Intenzívne telesné cvičenia spojené s podtlakovým zariadením pre dolnú polovicu tela tieto nepriaznivé účinky zmenšujú a zabraňujú tiež atrofovaniu svalstva. Zmenšovanie svalovej hmoty je spôsobené predovšetkým zníženou fyzickou námahou, nízkou úrovňou fyzického zaťaženia pri práci a obmedzeným pohybom v kozmickej lodi.

Zdroje
------

* Petr Láta, Antonín Vítek. *Malá encyklopedie kosmonautiky*. [s.l.] : Mladá fronta, Praha, 1982. S. 68-69.

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Fyzikálny portálKozmonautický portál |

* gravitácia
* tiaž
* Mikrogravitácia
* preťaženie
**Rút Lichnerová** (\* 12. január 1951, Martin) je slovenská prozaička, výtvarná teoretička a výtvarná historička.

Životopis
---------

V roku 1969-1974 študovala slovenčinu a estetiku na Filozofickej fak. UK v Bratislave. V roku 1974-1975 pracovala ako teoretička umenia v Oblastnej galérii v Banskej Bystrici, 1975-1983 pracovníčka Kultúrneho strediska, 1983-1991 teoretička umenia, od 1991 vedúca galérie Jozefa Kollára v Slov. banskom múzeu v Banskej Štiavnici. Prvé poviedky publikovala v literárnych zborníkoch a časopisoch a v Slov. rozhlase, debutovala zbierkou poviedok v Kremenisku (1989). Problematikou budovania si autentických vzťahov k miestu a najbližším ľuďom pokračovala aj vo svojich ďalších prácach. Zaoberá sa teóriou výtvarného umenia a baníckym ľudovým umením, v týchto odboroch publikovala vedecké štúdie. Pripravila a realizovala desiatky výstav z diel slov. výtvarníkov doma i v zahraničí, autorka monografie Jozef Kollár (1996).

Literatúra
----------

* *Slovník slovenských spisovateľov 20. storočia*
* 2006 Anna Regina

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 104253
* GND: 1199969230
* ISNI: 0000 0000 8352 9479
* LCCN: no96053052
* NK ČR: ola2002151918
* SNK: 147982
* VIAF: 77149294098280520800
* WorldCat: lccn-no96053052
**Kôrokožec bezzubý** (lat. *Hydrodamalis gigas*) bol morský cicavec z čeľade dugongovité (*Dugongidae*).

Opis a spôsob života
--------------------

Kôrokožec bezzubý bol najväčším zástupcom celého radu sirén, meral 7 – 10 m a jeho hmotnosť presahovala 4 tony. Ako jediný z celej skupiny bol prispôsobený životu v ľadových vodách severného Tichého oceánu.

Kôrokožce žili v rodinách – rodičovský pár a rôzne staré mláďatá. Gravidita trvala 12 mesiacov, mláďatá sa rodili počas celého roku. Kôrokožci sa živili vodnou vegetáciou, ktorú strhávali z pobrežných skál kartáčmi z tuhých štetín naspodku plutvy. Kôrokožcom chýbali zuby, potravu drvili upraveným podnebím. Oči mali malé, očné viečka chýbali. Koža pripomínala drsnú kôru stromov – odtiaľ meno.

Objav a vyhubenie
-----------------

Jeho domovom boli Komandorské ostrovy, kde ho roku 1741 objavila výprava moreplavca Vitusa Beringa. Beringova loď na ostrovoch stroskotala a jedine mäso a tuk kôrokožcov stroskotancom umožnili prežiť zimu. Lekárovi a zoológovi výpravy G. W. Stellerovi vďačí veda za jediný presný popis kôrokožca a jeho spôsobu života. Preto sa tento druh niekedy tiež nazýva **dugong Stellerov**. Po návrate do Ruska expedícia oznámila svoj objav a na ostrovy sa vydali prvý lovci. Začali nevídané jatky. Lov kôrokožcov nebol obťažný, zvieratá boli veľmi dôverčivé. Najväčší záujem bol o tuk a o kožu, ktorá svojou tuhosťou a silou (4 – 6 cm) pripomínala pneumatiku. Chránila totiž telo zvieraťa pri náraze na ostré skaly pobrežia. Pod pokožkou bola vrstva tuku silná 6 – 10 cm. Roku 1768 ubil lovec posledného kôrokožca. Iba za 27 rokov od objavenia bol tento druh vyhynutý. Po kôrokožcoch ostalo len pár kúskov kože a kostry, ktoré patria k najvzácnejším exponátom svetových múzeí.

Zdroj
-----

* *časopis ABC*

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kôrokožec bezzubý**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Kôrokožec bezzubý**
Radnica
**Rüsselsheim** je najväčšie mesto okresu Groß-Gerau v hospodársko-technologickej oblasti Rhein-Main v nemeckej spolkovej krajine Hesensko. Je jedným zo siedmich miest s osobitným postavením v Hesensku. Leží na rieke Mohan, len niekoľko kilometrov pred ústím rieky v Mainzi, ktorý je však už hlavným mestom spolkovej krajiny Porýnie-Falcko. K mestu tiež patria dve predmestia – Bauschheim a Königstädten. Mesto je známe predovšetkým ako sídlo automobilky Opel.

Má približne 60 507 obyvateľov (31. 12. 2012).

Dejiny
------

Vo svojej histórii nieslo miest niekoľko mien, ktoré sa časom vyvinuli až do dnešnej podoby Rüsselsheim.

* 764/5 Rucile(n)sheim
* pred rokom 1130 Ruozcelenesheim
* 1336 Ruzelnsheim
* 1275 Ruozelsheim
* 1640 Ruselsem
* 1840 Rüsselsheim

Hospodárstvo
------------

Najväčšou firmou a zamestnávateľom v meste je automobilka Opel, ktorá tak ťaží z jeho ideálnej polohy na križovatke dôležitých diaľničných a železničných ciest. Ďalej tiež v meste pôsobí automobilka Hyundai a americká technologická firma Electronic Data Systems (EDS).

Osobnosti mesta
---------------

* Adam Opel (\* 1837 – † 1895), podnikateľ, zakladateľ spoločnosti Opel

Partnerské mestá
----------------

* Francúzsko  Évreux, Francúzsko, 1961
* Maďarsko  Kecskemét, Maďarsko, 1991
* Spojené kráľovstvo  Rugby, Spojené kráľovstvo, 1977
* Fínsko  Varkaus, Fínsko, 1979

Referencie
----------

1. ↑  . Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Rüsselsheim**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Rüsselsheim na českej Wikipédii a Rüsselsheim na nemeckej Wikipédii.*
**Henotikon** (iné názvy: **Henótikon**, v preklade: *Edikt zjednotenia* alebo *Edikt jednoty* z gréc. „zjednotenie"; z ἕν *hen* jedno) bol edikt vyhlásený roku 482 byzantským cisárom Zenónom, ktorého cieľom bolo urovnať teologické spory medzi prívržencami záverov ekumenického Chalcedónského koncilu (451) a monofyzitmi (resp. miafyzitmi), ktorí sa nachádzali najmä vo východných provinciách ríše.

Závery Chalcedónského koncilu neboli celkom odmietnuté, avšak v praxi ignorované. Definícia pravej viery, ktorú na Zenónov príkaz vypracoval konštantínopolský patriarcha Akakios a ktorá bola obsiahnutá v *Henotikone*, sa vracala naspäť k záverom predchádzajúcich koncilov, a to Prvému nicejskému (325), Prvému konštantínopolskému (381) a Efezskému (431).

Kompromisná formulácia *Henotikonu* monofyzitov (resp. miafyzitov) celkom uspokojovala, nemohla však priniesť skutočný zmier, pretože sa proti nemu postavili pápeži. Cisárov záujem nábožensky zjednotiť ríšu bol tak odsúdený na zánik. Namiesto toho viedol výnos dokonca na krátky čas k schizme medzi Rímom a Konštantínopolom (akakiánska schizma). Samotný edikt (a schizma) trvali až do roku 519, keď cisár Justín I. edikt odvolal.

Referencie
----------

1. ↑  VLADÁR, Vojtech. *Dejiny cirkevného práva*. 1. vyd. Praha : Leges, 2017. ISBN 978-80-7502-238-7. S. 122.
2. 1 2  Henotikon In: VAVŘÍNEK, Vladimír; BALCÁREK, Petr. *Encyklopedie Byzance*. 1. vyd. Praha : Libri; Slovanský ústav AV ČR, 2011. 552 s. (Práce Slovanského ústavu AV ČR. Nová řada; zv. 33.) ISBN 978-80-7277-485-2,  978-80-86420-43-1. S. 186.
3. ↑  ZÁSTĚROVÁ, Bohumila, et al. *Dějiny Byzance*. Vyd. 1. Praha : Academia, 1992. 529 s. ISBN 80-200-0454-8. S. 58.
4. ↑  Henotikon In:  *Encyclopaedia Beliana* [online]. Slovenská akadémia vied, [cit. 2020-07-14]. Dostupné online. ISBN 978-80-89524-30-3.

Pozri aj
--------

* Monofyzitizmus
* Akakiánska schizma
* Chalcedónsky koncil
* Náboženstvo v Byzantskej ríši
**Chunta** alebo **junta** [vyslov chunta] (špan. *junta* < lat. *iuncta* < lat. *iungere* - *spájať*, *dávať dohromady*, *zlučovať*) môže byť: 

* v španielčine a portugalčine všeobecne: zbor, výbor, rada, politické združenie
* v politike a histórii (najmä v Latinskej Amerike alebo Španielsku a najmä v 19. stor.): vláda či iný štátny orgán s dočasnou právomocou, najmä vláda nastolená po vojenskom prevrate

Slovo junta má v španielčine a portugalčine primárne všeobecný význam *zbor, výbor, rada, komisia, politické združenie*. V Portugalsku sa takto označuje obecná rada (*Junta de Freguesia*). 

Chunta v druhom význame môže byť súčasťou vlády alebo ju predstavovať. Princíp chunty vychádza z „prvých" chúnt, ktoré boli vytvorené na území Španielska, ako forma administratívneho riadenia počas španielskej občianskej vojny (1820). S históriou 20. storočia sú chunty väčšinou spájané s krátkodobou formou štátnej vlády v Latinskej Amerike. 

Vládna chunta môže byť akokoľvek ideologicky zameraná, od ľavicovej vlády, cez liberálnu, konzervatívnu juntu, až po nacionálnu. Chunta, ktorej členovia sú vysokí predstavitelia z radov armády, sa nazýva vojenská chunta a považuje sa za istú formu vojenskej diktatúry.

Príklady vládnych chúnt z histórie
----------------------------------

* Grécka vojenská chunta (1967–1974)
* Revolučná vládna chunta v Salvádore (1979–1982)
* Rada pre štátny mier a rozvoj v Mjanmarsku (od 1988 dodnes; v rokoch 1988-1997 pod názvom *Rada pre obnovenie poriadku a štátne právo*)
* Pravicová vojenská chunta Augusto Pinocheta v Čile (1973-1990)

Pozri aj
--------

* Absolutistická monarchia
* Totalitarizmus
* Kleptokracia
* Policajný štát
* Demokracia
* Vojenská chunta

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku junta na českej Wikipédii.*
**Rýchle správy** (iné názvy: **instant messaging, odosielanie/posielanie/zasielanie okamžitých správ, rýchle posielanie/zasielanie správ, okamžitý messaging, okamžité spracovanie správ**), skr. **IM**, je systém alebo spôsob na komunikáciu prostredníctvom textových správ, ktoré sa posielajú prostredníctvom počítačovej siete v reálnom čase.

Používajú sa protokoly ako napríklad ICQ,Skype alebo XMPP. Ide o komunikáciu v reálnom čase najčastejšie medzi dvoma osobami písaným textom cez IM program komunikujúcim prostredníctvom internetu.

Dejiny
------

Prvým z voľne dostupných programov pre instant messaging širokej verejnosti bol ICQ predstavený v roku 1996 izraelskou firmou Mirabilis. Vďaka jeho veľmi rýchlemu rastu sa stal hrozbou pre komerčnú IM sieť amerického poskytovateľa internetu AOL Instant Messenger, ktorý na to zareagoval zakúpením firmy Mirabilis. Počas niekoľkých rokov bolo vyvinutých mnoho alternatívnych IM klientov (Yahoo! Messenger, MSN Messenger,Skype, Excite, Ubique, či bezpečnejší program Lotus Sametime od firmy IBM), každý s vlastným protokolom (pochopiteľne navzájom nekompatibilným). Užívatelia preto museli používať aj niekoľko klientov zároveň. S veľkým úspechom sa preto stretli multiprotokolové klienty ako Pidgin (predtým Gaim), Miranda, Trillian, SIM alebo Kopete. S ICQ je taktiež kompatibilný nenáročný ruský klient QIP, ktorý podporuje iba túto sieť (v novej verzii QIP Infium už podporuje aj sieť XMPP a XIMMS), ale je stabilnejší a ľahšie nastaviteľný ako Miranda, ktorá však podporuje mnoho rozšírení a oveľa viac protokolov. Rozdiely medzi protokolmi zotiera otvorený XMPP protokol pre IM, ktorý dokáže okrem iného pomocou takzvaných transportov komunikovať i s ostatnými sieťami.

Pozri aj
--------

* Yahoo! Messenger
* ICQ
* XMPP (Jabber)
* Skype

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Instant messaging na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Klienty rýchlych správ (instant messaging) |
| --- |
| "Proprietárne" a/alebojednoprotokolové | 
* AIM
* Baidu Hi
* Digsby
* Fetion
* fring
* Gadu-Gadu
* IBM Lotus Sametime
* iChat
* Mail.ru Agent
* NateOn
* Nimbuzz
* Qnext
* Skype
* Tencent QQ
* Trillian
* VZOchat
* Yahoo! Messenger
* Xfire

 |
| Multiprotokolové | 
* Adium
* Ayttm
* BitlBee
* Carrier
* Centericq
* eBuddy
* Empathy
* Instantbird
* Kopete
* meebo
* Miranda IM
* Pidgin
* QIP
* qutIM
* Sim-IM

 |
| XMPP (predtým známy ako Jabber) | 
* Coccinella
* Exodus
* Gajim
* Google Talk
* Jabbim
* Jabbin
* JAJC
* JWChat
* Psi
* Tkabber
* Gizmo5

 |
| ICQ | 
* ICQ
* Licq

 |
| .NET Messenger | 
* aMSN
* emesene
* KMess
* Microsoft Messenger for Mac
* Mercury Messenger
* MSNP-Sharp
* Windows Live Messenger
* Windows Messenger

 |
**Déifontes** alebo **Déifontés** (starogr. *Δηιφόντης* – *Déifontes/iný prepis Déifontés*) je v gréckej mytológii syn Antimacha z rodu Heraklovcov.

Déifontes bol jedným z vodcov Dórov, ktorí dobýjali Peloponéz. Hlavne zásluhou jeho vodcovských schopností si Dóri nakoniec podmanili Argos. Podľa antického autora Pausania, argejský kráľ Temenos, pochádzajúci z rodu Heraklovcov, ako vojvodcovi dával neskôr prednosť Déifontovi pred svojimi synmi. Takisto sa vo všetkých štátnych záležitostiach radšej radil s ním. Dokonca ho učinil svojim zaťom, keď mu dal za manželku svoju dcéru Hyrnétho. Jeho synom sa to nepáčilo a podozrievali ho, že vládu v Argu chce preniesť na Déifonta a na Hyrnétho. Naplnení hnevom otca nakoniec po nastraženej pasci zosadili (podľa inej verzie ho dali zavraždiť) a vlády v Argu sa ujal najstarší Keisos.

Pre nezhody so synmi Temena sa Déifontes následne so svojimi priaznivcami usadil na východe Argolidy v meste Epidauros. Tam sa Déifontes a Hyrnétho stali rodičmi synov Antimena, Xanthippa, Argeia a dcéry Orsobie. Synovia Temena však proti nemu aj naďalej brojili a snažili sa sestru Hyrnéthu od neho odtrhnúť. Keď všetky ich plány zlyhali, bratia Kerynes a Falkes sa rozhodli, že sestru unesú. Po únose ich Déifontes prenasledoval a keď ich dohonil, šípom zastrelil Keryna, ale na Falka, ktorý držal Hyrnétho, nevystrelil, lebo sa bál, že schybí. Snažil sa ju preto od neho vytrhnúť, ale Falkes sa zúrivo bránil a ako bola tehotná Hyrnétho počas ich boja Falkom navlačovaná, na následky zranení umrela.

Déifontes a jeho deti potom jej mŕtve telo pochovali na mieste, ktoré neskôr dostalo meno *Hyrnéthion*. Na tomto zasvätenom mieste jej dali vybudovať *héroón*.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 161.
2. ↑  Polyainos, *Strategemata*, 2,12.
3. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,8,5.
4. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 178.
5. 1 2 3 4  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 183-184.