recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pauline** (celým menom **Pauline Vasseurová**; \* 5. február 1988, Lens) je francúzska speváčka a textárka.

Biografia
---------

Na klavíri začala hrať, keď mala 5 rokov. V 12-tich, začala navštevovať konzervatórium v Lille, kde jej učiteľ klavíra, David Masson, prednášal jeho túžby; neskôr sa pripravovala na Diplôme d'études musicales, ktorý dostala v 15-tich rokoch. Spolupracovala a písala niektoré texty s Martinom Rappeneauom, Lénou Ka, Jean-Lucom Léonardonom, Jean-Philippeom Argentom, Alexandreom Tanguyom a Françoisom Welgrynom. *Allô le monde*, jej prvý album, vyšiel 1. októbra 2007 vo vydavateľstve EMI,.Od veľkého koncertu organizovaného na Champ de Mars pri príležitosti osláv francúzskeho národného sviatku 14. júla, Pauline, vtedy 20-ročná, zaspievala svoju pieseň „Allô le monde" (franc. Haló, svet) pred 500 000 ľuďmi. Na konci roka jej má vyjsť nový singel „C'est pas toi qui m'auras" z albumu *Allô le monde*.

Diskografia
-----------

### Albumy

| Rok | Názov | Dátum vydania | Predajnosť | Najvyššie umiestnenie v hitparádach |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| FR | FR (DD) | BE (WA) | SUI |
| 2007 | *Allô le monde* | 1. október 2007 | TBA | 29 | 8 | 29 | — |

### Single

| Rok | Názov | Dátum vydania | Predajnosť | Najvyššie umiestnenie v hitparádach | Album |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| FR | FR (DD) | BE (WA) | SWI |
| 2008 | „Allô le monde" | február 2008 | TBA | 8 | 7 | 3 | 77 | *Allô le monde* |
| „C'est pas toi qui m'auras" | TBA | TBA | TBA | TBA | TBA | TBA |

Referencie
----------

1. 1 2  Lescharts.com
2. ↑  Ifop.com
3. 1 2  Ultratop.be
4. ↑  Ifop.com

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pauline (speváčka)**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
* Pauline na Myspace


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Hudobný portálFrancúzsky portálBiografický portál |

Autoritné údaje: * BnF: 155645489
* ISNI: 0000 0000 7988 6465
* VIAF: 29847319
**Ľudovít Absolon** (\* 29. august 1909, Bardejov – † 16. jún 1988, Bratislava) bol slovenský fotograf a pedagóg.

Životopis
---------

Pôvodným povolaním chemik. Fotografiu študoval v Bardejove, v rokoch 1955 - 1981 viedol fotografické oddelenie Strednej školy umeleckého priemyslu v Bratislave. Spočiatku sa venoval dokumentárnej fotografii a sústreďoval sa na židovskú komunitu, jarmoky a mestské prostredie východného Slovenska. Od 50. rokov 20. storočia upriamil svoju pozornosť na národopisné motívy (ľudová architektúra, kroje a pod.). Autor učebníc fotografie a spoluautor radu ďalších publikácií.

Referencie
----------

1. ↑   *Štátna vedecká knižnica v Košiciach - online katalóg* [online]. ŠVK Košice, [cit. 2014-04-14]. Dostupné online.

Zdroj
-----

* Absolon, Ľudovít. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 30.

Autoritné údaje: * abART: 2020
* ISNI: 0000 0001 1623 2090
* LCCN: n80128399
* NK ČR: ola2002139818
* SNK: 167739
* ULAN: 500127853
* VIAF: 38223985
* WorldCat: lccn-n80128399
**Catherine Cartan Bellisová** (angl. Catherine Cartan Bellis; \* 8. apríl 1999, San Francisco, Spojené štáty) je americká juniorská tenistka, víťazka národných juniorských majstrovstiev USA 2014. Za toto víťazstvo jej bola udelená divoká karta (*ang. wild card*), znamenajúca pre ňu právo štartu na US Open 2014 v kategórii žien.

Najlepšie výsledky
------------------

### Grandslamové turnaje

#### Ženy

V prvom kole US Open 2014 nečakane vyradila dvanástu nasadenú hráčku a finalistku Australian Open 2014 slovenskú tenistku Dominiku Cibulkovú po setoch 6:1, 4:6, 6:4, čo je v médiach označované ako veľké prekvapenie až senzácia. V druhom kole prehrala so Zarinou Diyasovou z Kazachstanu (3:6, 6:0, 2:6).

#### Juniorky

Na juniorských grandslamových turnajoch najlepší výsledok dosiahla vo štvorhre na French Open 2014, kde so svojou českou partnerkou Markétou Vondroušovou postúpili do finále. V ňom podľahli rumunskej dvojici Ioana Ducu – Ioana Loredana Roșca 1:6, 7:5 a v zápasovom tajbrejku najtesnejším rozdielom 9:11.

### Turnaje ITF

#### Ženy

Na ženských turnajoch poriadaných Medzinárodnou tenisovou federáciou (ITF) získala jeden titul vo štvorhre. So svojou krajankou Alexis Nelsonovou vyhrali vo finále nad austrálsko-americkým párom Sally Peersová – Natalie Pluskotaová 6:2, 0:6, 11:9.

Zdroje
------

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku CiCi Bellis na anglickej Wikipédii.*
**South African Open 1988** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 14. do 21. novembra 1988 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v juhoafrickom meste Johannesburg. Titul v dvojhre získal Švajčiar Jakob Hlasek, ktorý vo finále porazil Juhoafričana Van Rensburga. Bol to jeho druhý titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Američania Kevin Curren a David Pate, ktorí vo finále porazili juhoafricko-americký pár Gary Muller, Tim Wilkison. Pre Currena to bol 23. a pre Patea siedmy titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na South African Open 1988*
**Švajčiarsko Jakob Hlasek** vs. Južná Afrika Christo Van Rensburg 6-7 6-4 6-1 7-6

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na South African Open 1988*
**USA Kevin Curren / USA David Pate** vs. Južná Afrika Gary Muller / USA Tim Wilkison 7-6 6-4

  


| * z
* d
* u
Turnaje v Južnej Afrike |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| – | – | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | – | – | – | – |
| – | – | – | – | – | – | – | – | – | 2009 |
| 2010 | – | – | – | – | – | – | – | – | – |

 |
**South African Airways** je najväčšia letecká spoločnosť v Juhoafrickej republike a národný vlajkový dopravca, so sídlom v Airways Parku na Medzinárodnom letisku OR Tambo v Kemptom Parku, Ekurhuleni, Gauteng. Lieta do 37 destinácií po celom svete z hlavného letiska spoločnosti - Medzinárodného letiska OR Tambo.

Destinácie a spoločnosti
------------------------

South African Airways lieta do 30 medzinárodných destinácií v 26 krajinách v Afrike, Európe, Amerike, Ázii a Austrálii. Spolu s Air France, British Airways, Delta Air Lines, Emirates, Korean Air, Qantas, Qatar Airways, Singapur Airlines a United Airlines, lieta na všetkých 6 obývaných kontinentov. Spoločnosť má silné zastúpenie v južnej Afrike, kým v Juhoafrickej republike lieta len do 5 miest.

V decembri roku 2010 spoločnosť oznámila, že začne lety do nových destinácií, ktorými sú Cotonou, Benin, Abuja, Nigéria, Madagaskar, Konžská republika, Kamerun a Burundi. Od 1. septembra 2011 začala spoločnosť lietať tiež do Pekingu v Číne.

V novembri 2021 v rámci Strategického partnerstva (SPF), podpísanej počas slávnostného ceremoniálu za prítomnosti juhoafrického prezidenta Cyrila Ramaphosu a kenského prezidenta Uhuru Kenyattu. Kenya Airways a South African Airways budú teraz spolupracovať s cieľom „zvýšiť osobnú dopravu, možnosti nákladnej dopravy a obchod vo všeobecnosti využitím síl Južnej Afriky, Kene a Afriky", vysvetľuje sa v komuniké.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku South African Airways na českej Wikipédii.*
**Tepelný odpor** (zn. *Rth* alebo *R*) je veličina charakterizujúca prestup tepla na stenách alebo pri prechode cez steny (prípadne iné konštrukcie- strop, strecha, podlaha na teréne,...). V prípade prechodu cez stenu udáva, aký je teplotný rozdiel medzi stranami steny, ak sa cez stenu vedie tepelný výkon 1 watt. Všeobecne je definovaný analógiou k elektrickému odporu a jeho vzorec znie:

{\displaystyle R\_{th}={\frac {\Delta T}{\Phi }}}
kde  

{\displaystyle \Delta T} - (iniciačný) rozdiel teplôt (napr. rozdiel teplôt medzi jednou stranou steny a druhou stranou steny)
{\displaystyle \Phi } - tepelný tok
alebo alternatívne:

{\displaystyle R\_{th}={\frac {l}{\lambda \cdot A}}}
{\displaystyle l} - dĺžka telesa (napr. hrúbka steny)
{\displaystyle \lambda } - súčiniteľ tepelnej vodivosti
{\displaystyle A} - plošný obsah prierezu
Jednotka tepelného odporu je {\displaystyle [R\_{th}]=\mathrm {\frac {K}{W}} }.

Tepelný odpor je teda priamo závislý od hrúbky sledovanej konštrukcie a nepriamo závislý od súčiniteľa tepelnej vodivosti. Väčšia hodnota R sa dá dosiahnuť zvýšením hrúbky konštrukcie alebo voľbou jednotlivých materiálov konštrukcie s čo najnižšou hodnotou súčiniteľa tepelnej vodivosti.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Fyzikálny portál |
**Gávska kultúra** bola archeologická kultúra v 13. – 11. storočí pred Kr. (teda v mladej bronzovej dobe) v severovýchodnom Maďarsku, v Podkarpatskej Rusi, Sedmohradsku, Moldavsku a na východnom Slovensku (Východoslovenská nížina, Košická kotlina a niektoré oblasti Šariša), v širšom zmysle až do 8. storočia pred Kr. (teda v neskorej bronzovej dobe), ale vtedy už len najmä na východnom Slovensku a v priľahlej Podkarpatskej Rusi (najmä tzv. somotorský typ). V neskorej dobe bronzovej na ňu najmä na Ukrajine nadviazala gávsko-holihradská kultúra (gávsko-holihradský kultúrny komplex), ktorá v širšom zmysle zahŕňa aj (neskorú) gávsku kultúru.

Je pomenovaná podľa pohrebiska Gáva v Maďarsku. Pomenovala ju A. Mozsolicsová v roku 1957.

Vznikla z otomanskej kultúry a kultúry Suciu de Sus.

Slovensko
---------

Na východnom Slovensku okolo 1200 pred Kr. nahradila pilinskú kultúru a kultúru Suciu de Sus. Trvala tu až do konca bronzovej doby – do 750 pred Kr.

Charakteristické je budovanie hradísk (Lysá Stráž, Nižný Tvarožec-Pivničky, Šarišské Sokolovce, Obišovce, Koňuš-Starý Koňuš, Hradová hura), svojrázna keramika a rozsiahla metalurgia bronzu (šperk, zbrane, panciere, prilby, súpravy na pitie, nádoby). Vzácnym príkladom pokročilých bronziarských techník je nález zadnej časti plechového panciera z Čiernej nad Tisou. Z Obišoviec pochádza unikátny nález dvoch bronzových kolies so 4 spicami pochádzajúcich z ľahkého dvojkolesového bojového voza (bigy), ťahaného koňmi.

V záverečnej fáze gávskej kultúry (Ha B3 – 8. stor. pred Kr.) hovoríme na Slovensku a na priľahlej Ukrajine o tzv. somotorskom type (Somotor – hradisko a pohrebisko; Vojatín – pohrebisko).

Zdroj
-----

* gávska kultúra. In: NOVOTNÝ, Bohuslav, et al. *Encyklopédia archeológie*. 1. vyd. Bratislava : Obzor, 1986. 1032 s. S. 261.
* gávska kultúra. In: *Encyklopédia Slovenska.*
**South African Open 1984** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 19. do 26. novembra 1984 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v juhoafrickom meste Johannesburg. Titul v dvojhre získal Američan Eliot Teltscher, ktorý vo finále porazil krajana Gerulaitisa. Bol to jeho deviaty titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Američan Tracy Delatte a Paraguajčan Francisco González, ktorí vo finále porazili americký pár Steve Meister, Eliot Teltscher.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na South African Open 1984*
**USA Eliot Teltscher** vs. USA Vitas Gerulaitis 6-3 6-1 7-6

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na South African Open 1984*
**USA Tracy Delatte / Paraguaj Francisco González** vs. USA Steve Meister / USA Eliot Teltscher 7-6 6-1

  


| * z
* d
* u
Turnaje v Južnej Afrike |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| – | – | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | – | – | – | – |
| – | – | – | – | – | – | – | – | – | 2009 |
| 2010 | – | – | – | – | – | – | – | – | – |

 |
**South African Open 1978** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 4. do 10. decembra 1978 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v juhoafrickom Johannesburgu. Titul v dvojhre získal Američan Tim Gullikson, ktorý vo finále porazil krajana Solomona. Titul vo štvorhre získali Američan Peter Fleming a Juhoafričan Raymond Moore, ktorí vo finále porazili juhoafrický pár Bob Hewitt, Frew McMillan.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na South African Open 1978*
**USA Tim Gullikson** vs. USA Harold Solomon 2-6 7-6 7-6 6-7 6-4

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na South African Open 1978*
**USA Peter Fleming / Južná Afrika Raymond Moore** vs. Južná Afrika Bob Hewitt / Južná Afrika Frew McMillan 6-3 7-6

  


| * z
* d
* u
Turnaje v Južnej Afrike |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| – | – | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | – | – | – | – |
| – | – | – | – | – | – | – | – | – | 2009 |
| 2010 | – | – | – | – | – | – | – | – | – |

 |
**Ľudovít Benický** (*maď. Beniczky Lajos prídomky de Benicz et Micsinye*; \* 30. máj 1813, Banská Bystrica-Dolná Mičiná - † 16. júl 1868, Budapešť) bol uhorský verejný činiteľ a úradník.

Životopis
---------

Jeho otec bol Ľudovít Benický (?-1836), jeho matka Agneša rod. Puchnerová. Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, na Baníckej a lesníckej akadémii v Banskej Štiavnici a právo na univerzite v Pešti. Banícke a právnické štúdium nedokončil. Vládny komisár stredoslovenských banských miest. Začiatkom 40. rokov sa začlenil do reformného hnutia uhorskej šľachty vedeného Lajosom Kossutom. Hlavný organizátor vojenských akcií proti slovenským dobrovoľníkom počas slovenských dobrovoľníckych výprav, počas ktorých bol porazený slovenskými dobrovoľníkmi a cisárskym vojskom v známej bitke pri Budatíne. 

Ako krajinský sudca vydal zatykač na Jozefa Miloslava Hurbana, Michala Miloslava Hodžu a Ľudovíta Štúra s tým, že „kto nadzmínených buričov lapí a prislúchajúcej vrchnosti odevzdá, dostane 100 zl. v striebre".

Roku 1861 poslanec uhorského snemu za Zvolenskú župu za Rezolučnú stranu. Za účasť na tzv. Almášiho sprisahaní 1864 odsúdený, 1867 amnestovaný. Autor spomienok na revolučné roky 1848-1849, historických a sociologicko-politických úvah.

16. júla 1868 zmizol a v ten deň bolo jeho telo vylovené z Dunaja.Pravdepodobne zomrel násilnou smrťou, avšak okolnosti smrti nikdy neboli osvetlené.

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ľudovít Benický (politik)**

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrikefarnosi Banská Bystrica
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * BnF: 12359931x
* GND: 104331844
* ISNI: 0000 0000 6123 7838
* LCCN: no97030991
* PIM: PIM46251
* VIAF: 32074187
* WorldCat: lccn-no97030991





1. ↑
**South African Open 1989** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 13. do 20. novembra 1989 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v juhoafrickom Johannesburgu. Titul v dvojhre získal Juhoafričan Christo Van Rensburg, ktorý vo finále porazil Američana Chamberlina. Bol to jeho druhý a posledný titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Američania Luke Jensen a Richey Reneberg, ktorí vo finále porazili iný americký pár Kelly Jones, Joey Rive. Pre Jensena to bol druhý a pre Reneberga prvý titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na South African Open 1989*
**Južná Afrika Christo Van Rensburg** vs. USA Paul Chamberlin 6-4 7-6 6-3

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na South African Open 1989*
**USA Luke Jensen / USA Richey Reneberg** vs. USA Kelly Jones / USA Joey Rive 6-0 6-4

  


| * z
* d
* u
Turnaje v Južnej Afrike |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| – | – | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | – | – | – | – |
| – | – | – | – | – | – | – | – | – | 2009 |
| 2010 | – | – | – | – | – | – | – | – | – |

 |
Súradnice: 48°10′11″S 17°08′03″V﻿ / ﻿48,1697°S 17,1343°V﻿ / 48.1697; 17.1343

Park na Považskej ulici
**Ľudová štvrť** je obytná zóna v bratislavskej mestskej časti Nové Mesto v miestnej časti Slovany. Bola realizovaná Všeobecným stavebným družstvom počas druhej svetovej vojny v období prvej Slovenskej republiky v rokoch 1941 až 1943.

Nachádza sa v priestore ulíc Riazanská ulica, Hálkova, Za kasárňou, Letecká a Úradnícka ulica. Zložená je z dvojpodlažných rodinných domov. Domy majú dobrý dispozičný štandard a materiálové i konštrukčné prevedenie, na sídlisku však chýbala obchodná, školská, športová a kultúrna vybavenosť.

Referencie
----------

1. 1 2  TETTINGER, Marek. *Ľudová štvrť* [online]. Miestny úrad Bratislava-Nové Mesto, [cit. 2017-03-18]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Mestská časť Nové Mesto |
| --- |
| Nové Mesto | 
* Biely kríž\*
* Dynamitka\*
* Gaštanový hájik\*
* Jurajov dvor
* Ľudová štvrť\*
* Hostinského sídlisko\*
* Mierová kolónia
* Mladá garda\*
* Pasienky
* Pokrok\*
* Pomoriny\*
* Slovany
* Tehelné pole
* Zátišie\*

 |  |
| Vinohrady | 
* Ahoj
* Briežky
* Bratislavský lesný park\*
* Kamzík\*
* Koliba
* Koziarka\*
* Kramáre
* Slanec\*
* Stráže\*
* Vtáčnik
* Železná studnička

 |
| Poznámky: \* neoficiálne štvrte |
**Augustín Vrecko** (\* 12. júl 1934, Nevidzany – † 10. marec 2014, Haiti) bol slovenský misionár a saleziánsky kňaz.

Životopis
---------

Don Augustín Vrecko sa narodil 12. júla 1934 v obci Nevidzany, neďaleko Prievidze. Vysokoškolské lesnícke štúdium bol donútený komunistickým režimom prerušiť. Ako osemnásťročný odišiel ilegálne do povojnového Nemecka, kde ho situácia donútila narukovať do americkej armády. Neskôr požiadal o emigráciu do Belgicka, kde stretol saleziánov. Rozhodol sa vstúpiť medzi nich a stať kňazom. 

Po štúdiách teológie vo francúzskom Lyone bol 29. júna 1968 vysvätený za kňaza a pôsobil v Belgicku. Mal skúsenosť aj s kňazskou prácou medzi robotníkmi v továrni. 

V roku 1975 odišiel pracovať ako misionár medzi chudobných na Haiti. V dedine Bois de Lorence, kam neviedli žiadne cesty, neboli tam školy ani pitná voda, ľudia nepoznali zeleninu a báli sa miestnych šamanov, pôsobil don Augustín 20 rokov a spolu s dobrovoľníkmi tam postavil základnú školu a vyškolil učiteľov spomedzi domorodcov. V dedine postavil aj kostol, spolu s miestnymi obyvateľmi viac-menej svojpomocne aj 50 kilometrov ciest, a prívod pitnej vody.

Počas roku 1996 dostal otravu krvi. Na istý čas ostal v Belgicku, kde sa okrem iného venoval aj pastorácii a pomoci mladým Slovákom v Belgicku. 

V roku 2006 začal znovu organizovať pomoc pre Haiti a o rok neskôr sa tam znovu vrátil. S niekoľkými priateľmi založil neziskovú organizáciu *Nádej pre Haiti*. S dobrovoľníkmi začal pracovať na novom mieste, asi 140 km od hlavného mesta, v dedine L´Aguamith. 

V októbri 2013 sa poslednýkrát vrátil z Haiti do Belgicka, kde podstúpil vážny lekársky zákrok. Iba mesiac po hospitalizácii znova odletel na Haiti. Tam sa mu zdravotný stav zhoršil natoľko, že ho začiatkom marca znova hospitalizovali v americkej nemocnici. Zomrel 10. marca 2014.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| „ | Keď chceme byť šťastní, musíme sa zapojiť, aby sme stavali svet iným spôsobom. | "|

Referencie
----------

1. ↑  A.S, SITA Slovenská tlačová agentúra. *DON VRECKO: Na Haiti nie je niečo v poriadku* [online]. Webnoviny.sk, 2010-04-09, [cit. 2023-01-28]. Dostupné online.
2. ↑   *Na Haiti nie je niečo v poriadku, myslí si don Vrecko* [online]. Pravda.sk, 2010-04-09, [cit. 2023-01-28]. Dostupné online.
3. ↑  A.S, Petit Press. *Misionár, ktorý pochádzal z Nevidzian, zomrel na Haiti* [online]. myhornanitra.sme.sk, [cit. 2023-01-28]. Dostupné online.

Ďalšia literatúra
-----------------

* VRECKO, Augustín. In:  *Lexikón katolíckych kňazských osobností Slovenska*. 1. vyd. Bratislava : Lúč, 2000. 852 s. ISBN 80-7114-300-6. S. 1486.
**South African Open 1994** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 28. do 4. apríla 1994 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v juhoafrickom Sun City. Titul v dvojhre získal Nemec Markus Zoecke, ktorý vo finále porazil krajana Dreekmanna. Bol to jeho jediný titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Juhoafričania Marius Barnard a Brent Haygarth, ktorí vo finále porazili iný juhoafrický pár Ellis Ferreira, Grant Stafford. Pre Barnarda to bol druhý a pre Haygartha prvý titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na South African Open 1994*
**Nemecko Markus Zoecke** vs. Nemecko Hendrik Dreekmann 6-4 6-1

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na South African Open 1994*
**Južná Afrika Marius Barnard / Južná Afrika Brent Haygarth** vs. Južná Afrika Ellis Ferreira / Južná Afrika Grant Stafford 6-3 7-5

  


| * z
* d
* u
Turnaje v Južnej Afrike |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| – | – | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | – | – | – | – |
| – | – | – | – | – | – | – | – | – | 2009 |
| 2010 | – | – | – | – | – | – | – | – | – |

 |
**Pŕhlivce** (lat. Cnidaria) sú kmeň mechúrnikov s pŕhlivými bunkami (knidoblastami) na ramenách. Ich vývin je nepriamy cez planulu a majú vyvinuté polypové aj medúzové štádium, ale nie u všetkých druhov súčasne. Majú veľkú regeneračnú schopnosť. Sú prevažne morské druhy, ale malá časť žije aj v sladkých vodách.

Systematika
-----------

kmeň pŕhlivce (Cnidaria):

* trieda polypovce (Hydrozoa)
* trieda štvorhranovce (Cubozoa)
* trieda medúzovce (Scyphozoa)
* trieda koralovce (Anthozoa)

Opis
----

Telo je tvorené z 2 vrstiev (diblastica), z ektodermy a endodermy, medzi ktorými sa nachádza rôsolovitá mezoglea. Vnútro tela tvorí tráviaca dutina, mechúrik. Dospelé jedince sú radiálne symetrické. Pŕhlivce sa nachádzajú v 2 štádiách rodozmeny:

1. polypové štádium - prisadnuté a väčšinou nepohlavné štádium
2. medúzové štádium - plávajúce, vždy produkuje pohlavné bunky

Rodozmena (metagenéza) predstavuje striedanie pohlavnej a nepohlavnej generácie.

Orgánové sústavy
----------------

### Tráviaca sústava

Obsahuje tráviacu dutinu, mechúrik. Má iba jeden otvor, ktorý je prijímací aj vyvrhovací. Z tohto dôvodu pŕhlivce trávia cyklicky (príjem potravy - spracovanie - vyvrhnutie zvyškov). Trávenie je extracelulárne v mechúriku za pomoci tráviacich enzýmov. 

U medúzovcov sa vyskytuje gastrovaskulárna sústava - spojenie tráviacej a obehovej sústavy,

### Nervová sústava

Nemajú vyvinuté nervové centrá a nervové bunky sú úzko prepojené so svalovou sústavou.

Polypovce majú najprimitívnejší typ nervovej sústavy - rozptýlená (difúzna). Nie je rozlíšená na centrálnu a obvodovú nervovú sústavu.

Medúzovce majú kruhovú nervovú sústavu, kedy nervové vlákna vytvárajú okružné dráhy.

### Dýchacia sústava

Priama difúzia celým povrchom tela k jednotlivým bunkám.

### Obehová sústava

Cievna sústava nie je vyvinutá. Iba u medúzovcov sa nachádza hydrolymfa, ktorá sa zložením podobá vode, v ktorej medúza žije.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pŕhlivce**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Pŕhlivce**

Externé odkazy
--------------

* PaedDr. Valerián Franc CSc.: Systém a fylogenéza živočíchov – bezchordáty – zdroj, z ktorého (pôvodne) úplne alebo čiastočne čerpal tento článok.
**South African Open 1980** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 25. do 22. decembra 1980 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v juhoafrickom Johannesburgu. Titul v dvojhre získal Austrálčan Kim Warwick, ktorý vo finále porazil Američana Buehninga. Titul vo štvorhre získali Američania Robert Lutz a Stan Smith, ktorí vo finále porazili švajčiarsko-austrálsky pár Heinz Günthardt, Paul McNamee.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na South African Open 1980*
**Austrália Kim Warwick** vs. USA Fritz Buehning 6-2 6-1 6-2

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na South African Open 1980*
**USA Robert Lutz / USA Stan Smith** vs. Švajčiarsko Heinz Günthardt / Austrália Paul McNamee 6-7 6-3 6-4

  


| * z
* d
* u
Turnaje v Južnej Afrike |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| – | – | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | – | – | – | – |
| – | – | – | – | – | – | – | – | – | 2009 |
| 2010 | – | – | – | – | – | – | – | – | – |

 |
**Extasy** bola štvorčlenná dancefloorová hudobná skupina z Košíc, ktorá pôsobila v rokoch 1995 až 2000.

Biografia
---------

Skupina bola založená v auguste 1995. Repertoár skupiny bol založený na skladby žánrovo zameraných na eurodance, house, dancefloor a rave. V roku 1997 skupina vydala prvý album *Ooh Up! 1st Attack* ktorý im ihneď priniesol úspechy ako cenu Kamaward '97 v kategórii hudobný objav roka a 2. miesto skladbe „Ooh Up!" v kategórii skladba roka. V rokoch 1997 a 1998 skupina dosahovala najväčšie predaje pomedzi skupín dancefloorového žánru na Slovensku. 

Extasy vydala celkovo 3 albumy ako *Ooh Up! 1st Attack*, *Happy Life*, *b.m.p. 2000* a 2 kompilácie *Extasy & Standa Hložek - Holky z naši školky po 17. rokoch* a *Extasy & Peter Ondria - What A Wonderful World*.

Diskografia
-----------

### Albumy

* 1997 *Ooh Up! 1st Attack* – SQ Music, CD
* 1998 *Happy Life* – SQ Music, CD
* 1999 *b.m.p. 2000* – Novart/Music Slovakia, CD

### Kompilácie

* 1999 *Extasy & Standa Hložek - Holky z naši školky po 17. rokoch* – Novart/Music Slovakia, CD
* 1999 *Extasy & Peter Ondria - What A Wonderful World* – Novart/Music Slovakia, CD

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
Železná koruna Lombardie, uložená v katedrále v Monze
**Železná koruna Lombardie** (tal. *Corona Ferrea*) je kráľovská koruna a jedna z najstarších kráľovských insígnií v Európe. Koruna sa stala symbolom Longobardského kráľovstva a neskôr aj stredovekého Talianskeho kráľovstva. V súčasnosti je uložená v katedrále Duomo di Monza v meste Monza.

Koruna vznikla na začiatku alebo v druhej polovici 9. storočia. Pomenovanie železná vychádza zo železného, asi 1 cm širokého, pásika vo vnútri koruny. Pásik bol údajne vykovaný z klincov, ktoré sa používali na ukrižovanie. Vonkajšok koruny tvorí 6 segmentov z tepaného zlata, čiastočne smaltovaného, ktoré sú spojené „kĺbmi" vykladanými 22 drahokamami. Drahokamy vyčnievajú z reliéfov kvetov a krížov.

Jej veľkosť je relatívne malá. Niektorí historici sa domnievajú, že koruna bola pôvodne náramkom, pričom ostatní argumentujú tým, že bola upravená po tom ako sa dva segmenty stratili.

Korunovaní
----------

Touto korunou boli korunovaní nasledovní panovníci (výber):

* Konrád III. (1128)
* Karol IV. (1355)
* Karol V. (1530)
* Napoleon Bonaparte (1805)
* Ferdinand I. (1838, ako posledný)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Železná koruna Lombardie**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Iron Crown of Lombardy na anglickej Wikipédii.*
**Epiróti**, gr. Ηπειρώτες (Epeirótes), je označenie pre starogrécke kmene sídliace v kraji Epirus, na severozápade dnešného Grécka a juhu Albánska. Spolu ich bolo 14, no najväčšie boli tri, Thespróťania, Molossi a Chaónčania.

História
--------

Epirótske kmene sa do Grécka dostali pravdepodobne spolu s Dórmi a Macedóncami, teda medzi 14. a 12. storočím pred Kr. Podľa niektorých názorov Epiróti a Macedónci sú tiež dórskeho pôvodu. Keď sa Epiróti usadili v Epire je možné, že sa pomiešali s pôvodným, pravdepodobne Illýrskym obyvateľstvom a helenizovali ho. Epiróti boli na kraji gréckeho sveta a preto sa k nim nedostala tak vyspelá kultúra ako bola na juhu Grécka. Gréci z juhu ich považovali za polobarbarov. Epiróti nežili v mestských štátoch, no vo väčších kráľovstvách, najsilnejšie bolo kráľovstvo Molossov. Neskôr v Epire dórske mestské štáty založili svoje kolónie, ako Ambrakia (dnes Arta, Grécko) či Buthróton (dnes Butrinti, Albánsko). Prostredníctvom týchto miest sa Epiróti dostali do kontaktu s gréckou antickou kultúrou. Polovičný Epirót, po matke, bol aj Alexander Veľký. Ich definitívne helenizovanie a začlenenie do gréckej kultúry nastáva v helénistickej dobe. Počas tohto obdobia vládli Epiru Molossi a ich najznámejší kráľ bol Pyrrhos, ktorého si grécke štáty v Itálií zavolali na pomoc proti Rimanom. Počas tejto vojny bol Pyrrhos nakoniec porazený. Keď Rimania ovládli Grécko, Epirótom sa pomstili tak, že 150 000 z nich predali do otroctva. Počas Rímskej doby sa rozdieli medzi Grékmi vytratili a tak zaniká aj národné povedomie Epirótov.

Jazyk
-----

Epiróti rozprávali severozápadným dialektom starogréckeho jazyka. Podľa lingvistického výskumu epirótčina obsahovala veľa spoločných prvkov s dórskou gréčtinou, čo môže potvrdzovať hypotézu že Epiróti boli pôvodne Dóri. Jazyk sa prestal používať medzi 3. a 1. storočím pred Kr. kedy grécke dialekty ustúpili v prospech zjednocujúceho jazyka koiné, attického iónskeho pôvodu. Prvky staroepirského dialektu dnes existujú v nárečí moderných Grékov zo severného (Albánskeho) Epiru.

Zdroje
------

* Ιστορία του Ελληνικού έθνους, Τόμοι Α και Β, Εκδοτική Αθηνών Α.Ε.
* ZAMAROVSKÝ, Vojtech: *Grécky zázrak*
**Jozef Stanovský** (\* 13. november 1910, Liptovský Mikuláš - † 16. jún 1984, Žilina) bol kníhkupec, vydavateľ.

Rodina
------

* otec Jozef Stankovský
* matka Zuzana rod. Haviarová

Životopis
---------

Vyučil sa kníhkupectvu v Tranosciu a súčasne absolvoval dvojročnú obchodnú školu (1926-1929). Šíriteľ knižnej kultúry na východnom a strednom Slovensku. Vedúci obchodu, inšpektor predaja a vedúci oddelenia n.p. Kniha v Prešove. Vydavateľ edície Lúč. Účastník protifašistického odboja. Pôsobil v ilegálnej skupine P. Neckára. V roku 1953-1960 obchodný referent, kontrolór-inštruktor a vedúci účtovník krajskej správy n.p. Slovenská kniha v Banskej Bystrici. Predseda ONV v Prešove. Organizátor kultúrnych, športových a spoločenských podujatí.

Ocenenie
--------

* Roku 1946 vyznamenaný Radom SNP II. tr. roku 1947 čs. vojenskou medailou Za zásluhy I. st. roku 1968 Vzorný pracovník kultúry

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Súradnice: 49°15′10″S 20°14′59″V﻿ / ﻿49,25278°S 20,24972°V﻿ / 49.25278; 20.24972

**Dolina Javorinka**, alebo **Dolina Javorinského potoka**, ľudovo *Javorinka* (poľ. *Dolina Jaworzynka Bielska*, nem. *Kleines Urental*, maď. *Juharvölgy*) je dolina dlhá približne 2 km v Belianskych Tatrách.

Poloha
------

Nevychádza z hlavného hrebeňa Belianskych Tatier. Začína sa poniže Gáflovky (1 626 m n. m.), smeruje na juhovýchod a konči sa v Doline Bielej vo výške 870 m n. m. pri Ždiari. Charakter doliny tvoria ramená, ktoré vychádzajú z Gáflovky. Z východnej strany je to severovýchodné rameno, ktoré končí v zalesnenej Javorinke. Na východe je Dolina pod Košiare. Druhé rameno prechádza cez Gáflovku a pokračuje skalnatým hrebeňom na Veľký Grúň (1 446 m n. m.) Jeho chrbát potom smeruje na začiatku na sever a potom sa stáča na severovýchod do ústia doliny. Na západ od chrbta je Dolina Kempy.

Potok
-----

Pod Gáflovkou na konci Veľkého žľabu pramení Javorinský potok.

Turistika
---------

Do doliny nevedú turistické chodníky. Dolina je prísnou prírodnou rezerváciou TANAPu.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  GURNÍK, Jozef. Belianske Tatry. *Tatry*, roč. LVIII. čís. 4, s. 39.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dolina Javorinka**

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej mape
**Alexirhoé** alebo **Alexirhoe** (starogr. Αλεξιρρόη– Alexirhoé, lat. *Alexirhoe*) je v gréckej mytológii vodná nymfa, dcéra riečneho boha Granika.

Alexirhoé svojim pôvabom a dievčenskou krásou tak očarila trójskeho kráľa Priama, že sa stala jeho milenkou. Neskôr mu porodila Aisaka, jedného z päťdesiatich kráľových synov. Pravda však je, že iné antické pramene uvádzajú ako Aisakovu matku Arisbé, prvú manželku kráľa Priama.

Jej syna Aisaka neskôr bohovia premenili na vtáka (potápku), potom čo sa snažil zabiť skokom z vysokého útesu do mora, keď stratil svoju lásku nymfu Hesperiu.

Referencie
----------

1. 1 2 3  Ovidius, *Metamorphoses*, 11,749.
2. ↑  Apollodoros, *Kronika*, 3,12,5.
3. ↑  Ovidius, *Metamorphoses*, 11,783.

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Alexirhoé na českej Wikipédii.*
**USS Guam (CB-2)** bol druhou jednotkou bojových krížnikov triedy Alaska USA. Rozhodnutie o stavbe bolo zapríčinené obavami USA z nasadenia podobných typov Japonskom, k ničeniu konvojov USA. Pomenovaný bol podľa vtedajšieho teritória, (neskôr zámorské autonómne územie) Guamu. **USS** - označenie US Navy pre svoje plavidlá (United States Ship). **CB** - označenie US Navy pre bojové krížniky (Large Cruisers, Cruiser Battleship).

Stavba
------

Sesterská loď Guamu - USS Alaska.
Kýl lode Guam bol položený v lodenici New York Shipbuilding Corporation v Camdene v štáte New Jersey 2. februára 1942 a slávnostne spustená na vodu bola 12. novembra 1943. Štandardný výtlak lode bol 27 500 t. bojový 34 253 t. Kompletizácia, a dokončenie trvalo až do 17. septembra 1944, kedy bola oficiálne prijatá do výzbroje americkej US Navy.

Pohon a pancierovanie
---------------------

Pohonná jednotka pozostávala z ôsmich kotlov a štyroch vysokotlakových turbín, ktoré dodávali lodi výkon až 153 000 ks čo je asi 102 500 kW. Zásoba 3 619 ton paliva postačovala, pri ekonomickej rýchlosti 15 uzlov uraziť 12 000 námorných míľ. Loď mohla dosiahnuť najvyššiu rýchlosť 33 uzlov. Pancierovanie na lode bolo 152 – 228 mm na bokoch, a menej dôležité časti (napr. korma) ešte menej, na delostreleckých vežiach a mostíku od 279 – 330 mm, a paluba mala 50,8 mm. Pancierovanie pod vodou nebolo viacvrstvové, čím sa líšila od bojových lodí. I tak však bolo pancierovanie lepšie ako na ťažkých krížnikoch. Jednotka mala len jediné kormidla (ako krížnik), ktoré spôsobovalo menšie ťažkosti pri manévrovaní, hlavne pri plnej rýchlosti. Počet skrutiek - štyri.

Výzbroj
-------

USS Guam (CB-2).
Hlavná výzbroj lode pozostávala z troch trojhlavňových veží, s osadenými delami kalibru 305 mm (12"/50). Sekundárna výzbroj určená hlavne na boj s ľahšími hladinovými loďami, ako sú torpédoborce, ľahké krížniky a pod. pozostávala z dvanástich dvojhlavňových veží kalibru 127 mm rozmiestnených po dvoch na bokoch a dve boli v osi lode jedna vpredu, druhá vzadu, nad delostrelectvom hlavného kalibru. Protileteckú výzbroj zastupovalo 56 kanónov kalibru 40 mm, 34 guľometov kalibru 20 mm. Za vežou a pred jediným komínom, boli na bokoch lode bol nainštalované dva katapulty pre lietadlá. Guam mohol niesť až štyri lietadlá (hydroplány) OS-2U Kingfisher, po roku 1945 Seahawk, niesol však len dve až tri .

Služba
------

USS Guam bol po uvedení do služby v Karibiku, kde prebiehali cvičenia a testy. V januári roku 1945 bola prevelená do Pacifiku, kde v cvičeniach pokračovala, až do doby, keď bola prevelená k americkému útočnému zväzu pri Ulithi.

Dohra
-----

Po skončení vojny Guam spojil svoje osudy so svojou sesterskou loďou USS Alaska. Demonštroval silu USA v Žltom mori, kde navštívil niekoľko prístavov. V decembri sa vrátil do USA. 17. februára 1947 bol vyradený z aktívnej služby a zakonzervovaný. 1. júna 1960 ako nadbytočný bol predaný do šrotu.

Externé odkazy
--------------

* Stránka o lodi Guam (po česky)

|  |  |
| --- | --- |
| **Bojové krížniky: Trieda Alaska** |  |
| Alaska · Guam · Hawaii · Philippines · Puerto Rico · Samoa |
**Paľo Bielik a slovenská filmová kultúra** je slovenská monografia filmovej historičky Petry Hanákovej, vydaná roku 2010 pod hlavičkou Slovenského filmového ústavu v edícií Orbis Pictus.

Recenzie
--------

Český filmový kritik Jaromír Blažejovský vo svojej dvojrecenzii (recenzoval zároveň monografiu *Ján Kadár* od Václava Maceka) pre časopis *Cinepur* Hanákovej text opisuje ako „temperamentní, ´swingující´, sebareflexivní a relaxovaný", nakoľko autorka využíva anglické filmové výrazy, čím je text príťažlivejší pre mladšieho čitateľa. Aplikuje tiež feministické teórie, komentuje vlastný vývoj písania o Bielikovi, jeho písomný prejav, reflektuje vzdialenosť  - generačnú, rodovú i vzdelanostnú, ktorá ju od Bielika delí.

Blažejovský monografii vytýka niektoré nesprávne, sporné či málo konkrétne tvrdenia; „například Slovenský štát je vžité, avšak nepřesné označení pro útvar, který se po většinu své existence jmenoval Slovenská republika."[3] Dva Bielikom režírované filmy o Jánošíkovi vraj neboli distribuované s jednoročným odstupom a oba mali festivalovú premiéru v roku 1963. Šancu na Bielikovu inšpiráciu filmom *Rím, otvorené mesto* pri *Vlčích dierach* vidí Blažejovský ako malú; Rosselliniho film v Československu uvedený nebol. „Hanáková se zmíni o ´legendárním skandálu´ na festivalu v Benátkach 1936, ale když si dychtivý čtenář nalistuje příslušnou vysvětlivku, nedočte se víc, než že ´maďarské reakce jsou všeobecně známé. A kritike sa nevyhlo používanie adjektív typu „plickovské", „bielikovské"

„Text Petry Hanákové má proměnlivější puls; je senzitivní, místy udivený, jindy pobavený. Někdy jako by se autorka sama zalekla, co objevila, a raději rychle změní téma," charakterizuje ďalej Blažejovský. V záverečnom verdikte napokon píše: „Macekův *Ján Kadár* a Hanákové *Paľo Bielik* reprezentují úroveň, k níž dozrála dvacetiletá systematická dobře koordinovaná práce žáků a učitelů, přičemž polemické, osobní zaujetí zústavá."

"Autorka vo svojej monografii síce Bielika z niekdajšieho piedestálu zhadzuje, ale zároveň k jeho dielu pristupuje láskavo. Občas dokonca s prekvapujúcou úctou," opisuje prístup Hanákovej k Bielikovi filmový vedec Martin Ciel.

Interpretácie Bielikových filmov Ciel považuje za „korektné a dôsledne."[5] A hoci Hanákovej monografiu označuje ako „štandardnú" či „bez väčších inovácií", na rozdiel od väčšiny monografii Ciela nenudí. Chváli autorkine písanie, prácu s archívmi i prejavenie vlastného názoru so schopnosťou argumentácie.

„Monografia o ´veľkom´ Paľovi Bielikovi, ktorá v mnohom redefinuje dobové názory na jeho tvorbu, vyvracia (ale nevytvára) mýty o ňom je elegantnou ukážkou nového subverzného pohľadu na dlho zakonzervovaný oficiálny obraz," uzatvára Ciel.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  BLAŽEJOVSKÝ, Jaromír. Přibližování vzdáleného. *Cinepur*, 2012, roč. 21, čís. 84, s. 15, 16.
2. 1 2 3  CIEL, Martin. Hanákovej Bielik, Bielikovej Hanák. *Pravda*, 23.8.2010, roč. 20, čís. 194, s. 39.
**Theodóros** (starogr. *Θεόδωρος* – *Theodóros*) bol v starovekom Grécku olympijský víťaz v päťboji.

Theodóros z Élidy bol v Olympii korunovaný vencom za víťazstvo v päťboji. Dátum jeho olympijského víťaztva je neznámy. Päťboj (penthatlon) sa zaradil do olympijského programu na 18. hrách v roku 708 pred Kr. Antický päťboj pozostával z hodu oštepom, hodu diskom, behu, skoku a zo zápasu, Na celogréckych hrách bol jednou z najviac cenených disciplín.

Staroveký grécky cestovateľ a spisovateľ Pausanias uvádza, že v olympijskej *Altide* bola umiestnená i socha Theodóra, ktorá stála pri sochách olympionikov z Élidy.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,16,8.
2. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. S. 378.
3. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
5. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 438.
6. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 149.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Alexibios** (starogr. *Ἀλεξίβιος* – *Alexibios*) bol olympijský víťaz v päťboji v roku 312 pred Kr.

Alexibios z arkádskej Héraie si na 117. olympijských hrách vybojoval víťazstvo v päťboji. Alexibios je zaznamenaný aj ako víťaz päťboja z hier *Lykaia* z roku 313 alebo 303 pred Kr. na nápise zo svätyne Dia, ktorý archeológovia objavili na arkádskej hore Lykaion. Tieto slávnosti sa konali na počesť boha Dia. Penthatlon (päťboj) sa stal olympijskou disciplínou na 18. hrách v roku 708 pred Kr. a jej prvým víťazom bol Lampis zo Sparty. Pentathlon pozostával zo skoku do diaľky, z behu na jedno stadion, hodu diskom, hodu oštepom a zo zápasenia. V starovekom Grécku bol veľmi obľúbený.

Za toto víťazstvo sa Alexibiovi dostalo veľkej pocty, keď mu v Olympii postavili sochu. Jeho sochu si ešte v druhom storočí mohol prezrieť cestovateľ a spisovateľ Pausanias, ktorý zaznamenal, že bola dielom sochárskeho majstra Akestora.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Walter de Gruyter, *Biographischer Index der Antike / Biographical Index of the Classical World*, str. 40
2. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,17,4.
3. ↑  Inscriptiones Graecae, III. 15 V,2 550
4. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 369.
5. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
6. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
7. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 113.
8. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 466.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Héraion na ostrove Samos, architekti: Rhoikos a Theodoros cca 570 - 550 pred Kr.
**Theodóros** (starogr. *Θεόδωρος*) bol grécky sochár, architekt a vynálezca v 6. storočí pred Kr.

Theodóros, syn Téleklea (alebo Rhoika), pochádzal z ostrova Samos. Činný bol v 6. storočí pred Kr. Staroveký autor Pausanias vo svojej sprievodcovskej príručke po Grécku uvádza, že Theodóros a jeho rodák Rhoikos boli prví tvorci bronzových sôch v Grécku: „*Prví, ktorí tavili kov a odlievali z neho sochy, boli Samosania Rhoikos, syn Filaiov, a Teodóros, syn Télekleov. Theodórovým dielom bola tiež smaragdová pečať, ktorú Polykrates, tyran na ostrove Samos, veľmi často nosil a nadmieru sa ním pýšil.*" Na Kréte sa bronzové sošky mužov, žien a niektorých zvierat začali vyrábať už v neskorominojskom období I. (cca medzi rokmi 1600 až 1450 pred Kr.) Na pevnine sa s nimi môžeme stretnúť až od 8. storočia pred Kr. čiže o dve storočia skôr ako to uvádza Pausanias.

V staroveku mu pripisovali zhotovenie obrovskej striebornej vázy, ktorú lýdsky vládca Kroisos daroval delfskému chrámu. Jej objem bol údajne až šesto vedier. Vo svojej vlasti bol architektom stavby zvanej *Skias*, kde sa konali miestne snemy a podľa Plínia aj Héraionu (chrámu bohyne Héry), zvaného *labyrint* (inšpirovaného veľkými stĺpovými halami egyptských chrámov). Pripisovali mu i celý rad technických vynálezov (kľúča, sústruha, vodováhy atď.).

Staroveký historik Diogenes Laertios zaznamenal, že Theodóros sa podielal aj na výstavbe Artemidinho chrámu v Efeze, jedného zo siedmich divov starovekého sveta: „*On to bol, kto poradil položiť uhlie pod základy efezského chrámu, keďže miesto, na ktorom stál, bolo vlhké. Trvdil totiž, že uhlie po strate drevnej podstaty nadobúda prirodzenosť, ktorá je imúnna proti vode.*"

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Johann Joachim Winckelmann. *Dějiny umění starověku Stati*. Praha : Odeon, 1986. 01-519-86. S. 63.
2. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 107.
3. 1 2  Diogenes Laertios. *Životopisy slávnych filozofov*. Bratislava : Vydavateľstvo Spolku slovenských spisovateľov, 2007. ISBN 978-80-8061-286-3. S. 105.
4. ↑  Herodotos, *História*, 3,41.
5. ↑  Tzetzes, *Chiliades*, 7,22.
6. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 391.
7. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-039-73. S. 239.
8. ↑  *William Bell Dinsmoor, *The Architecture of Ancient Greece*, 124*
9. ↑  Plinius, *Naturalis Historia*, 34,83.
10. ↑  Plinius, *Naturalis Historia*, 7,198.

  

Autoritné údaje: * ULAN: 500047050
* VIAF: 95992275
Súradnice: 49°13′31″S 20°04′21″V﻿ / ﻿49,225278°S 20,0725°V﻿ / 49.225278; 20.0725

Dolina Roztoki z chodníka na Morské oko cez Świstówku.
**Dolina Roztoki** (slov. *Dolina Roztoka*) je odvetvie Bielovodskej doliny na poľskej strane Vysokých Tatier. Je dolným predĺžením Doliny Pięciu Stawów Polskich.

Poloha
------

Dolina je dlhá 4,4 km, jej plocha zaberá 7,0 km². Spolu s Dolinou Pięciu Stawów Polskich meria 7,5 km a má plochou 13,6 km². Dolinu Roztoki od Doliny Pięciu Stawów Polskich oddeľuje prah jazernej steny. Obe doliny sú najväčším odvetvím Bielovodskej doliny na poľskej strane Vysokých Tatier pod hlavným hrebeňom Vysokých Tatier na úseku Svinica – Hrubý štít. Dolina Roztoki je prostrednou s troch veľkých odvetví Bielovodskej doliny na poľskej strane Vysokých Tatier. Na severozápade hraničí s Dolinou Waksmundzka a na juhovýchodnej strane s Dolinou Rybiego Potoku. Od Doliny Waksmundzką ju oddeľuje hrebeň Wołoszyna a od Doliny Rybiego Potoku severovýchodný hrebeň Hrubého štítu. Horná časť Doliny Roztoki spolu s Dolinou Pięciu Stawów Polskich hraničí na severe s Dolinou Gąsienicowou a Dolinou Pańszczyca – oddeľuje ju dlhý východný hrebeň Svinice.

Dolná časť doliny, ktorá je oproti Polany Biała Woda (slov. *Bielovodská poľana*) vo výške približne 1 020 m n. m.. Prah Doliny Pięciu Stawów Polskich je vo výške asi 1 550 – 1 570 m n. m.. V hornej časti doliny sú jej dve bočné vetvy: Dolinka Buczynowa a Świstówka Roztocka. V doline sa nachádzajú tri neveľké jaskyne: Dziura nad Roztoką, Dziura nad Nową Roztoką a Gowoniowa Nyża.

História
--------

Dolina bola navštevovaná už od dávnych čias. V 19. storočí tu bol Stanisław Staszic, Seweryn Goszczyński, Ludwik Zejszner a mnohí iní. Turistická cesta vedúca do doliny bola označkovaná v roku 1899. Blízko Doliny Roztoki, v Bielovodskej doline na poľane Stara Roztoka v roku 1876 postavili Chatu PTTK Wincenta Pola v Doline Roztoki, ktorá nesie meno Wincenta Pola.

Turistika
---------

* po zelenej značke ku Końskiemu Żlebu (na to miesto 1:25 h), kde je rázcestie. Na ňom po  zelenej značke vedie vpravo cez sedlo Bacową Wantą, okolo vodopádu Siklawa priamo do Doliny Pięciu Stawów Polskich (45 min). V zimnom období je chodník uzavretý.
* Od rázcestia vľavo vedie chodník priesekom kosodrevinou priamo na chatu (40 min). Táto trasa je ťažšia, najmä pre staršie osoby a turistov s menšou kondíciou ako po zelenej značke.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dolina Roztoki**

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej mape

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Dolina Roztoki na poľskej Wikipédii.*