**Apelleas** (iný prepis: **Apelleás**; starogr. *Ἀπελλέας* - *Apelleas*/*Apelleás*) alebo **Apellas** (iný prepis: **Apellás**; starogr. *Ἀπελλᾶς* - *Apellas*/*Apellás*) bol grécky sochár v 4. storočí pred Kr.

Pôvod
-----

Apelleas pochádzal z rodiny megarského sochára Kallikla, Theokosmovho syna.

Pausanias
---------

Z antických autorov nám jeho sochárske diela opísal cestovateľ Pausanias. Bolo to súsošie (možno dve súsošia) venované Kyniske zo Sparty, olympijskej víťazke pretekov so štvorzáprahom koní v rokoch 396 a 392 pred Kr. Obe tieto súsošia stáli kedysi v Olympii a ich podstavce sa našli pri vykopávkach. 

Prvé bolo podľa Pausania umiestnené neďaleko sochy olympijského víťaza Tróila a skladalo sa z mohutného kvádrového podstavca, na ktorom stál voz s koňmi, vozataj a socha Kynisky. Z tohto súsošia sa zachoval len podstavec z čierneho vápenca. Objavili ho v severnej časti Prytaneia a nápis na ňom, datovaný do rokov 390 až 380 pred Kr. hlása prvé víťazstvo ženy na olympijských hrách: 

|  |  |
| --- | --- |
| Σπάρτας μὲν [βασιλῆες ἐμοὶ] πατέρες καὶ ἀδελφοί• | *Králi Sparty sú moji otcovia a bratia;* |
| ἅ[ρματι δ’ ὠκυπόδων ἵππων] νικῶσα Κυνίσκα εἰκόνα τάνδ’ ἔστασε | *víťazka vozov s rýchlymi koňmi som ja Kyniska a túto sochu vztýčila som,* |
| μόν[αν] δ’ ἐμέ φαμι γυναικῶν Ἑλλάδος ἐκ πάσας τόνδε λαβε̑ν στέφανο[ν]. | *iba ja jediná žena z celého Grécka s hrdosťou hovorím získala som víťazný veniec.* |

- signatúra

|  |  |
| --- | --- |
| Ἀπελλέας Καλλικλέος ἐπόησε. | *Apelleas syn Kallikla ma zhotovil.* |

Na inom mieste spomína Pausanias súsošie bronzových koní Kynisky, ktoré bolo venované ako votívny dar Diovi do pronaa Diovho chrámu v Olympii: „*Vlnený záves v Olympii, ozdobený asýrskym tkaním a fenickým purpurom, daroval Antiochos, od ktorého je aj zlatý štít s podobizňou Gorgony nad aténskym divadlom. Tento záves však nevyťahujú ku stropu ako v Artemidinom chráme v Efeze, ale spúšťajú ho na povrazoch k podlahe. Dary, ktoré ležia vo vnútri chrámovej predsiene, sú: trón Arimnésta, kráľa Tyrrhenčanov (Etruskov), ktorý prvý z barbarov obdaroval Dia v Olympii, a bronzové kone Kynisky, znamenie to olympijského víťazstva. Tieto zaostávajú za veľkosťou živých koní a stoja v predsieni po pravej strane vchádzajúcich.*" Meno sochára tohto diela Pausanias neuvádza. Zachoval sa podstavec z bieleho mramoru s časťou nápisu, ktorý hlása, že dielo vyrobil Kalliklov syn, z mena ktorého sa zachoval len koniec „...lleas" (čo sa v literatúre zvykne rekonštruovať na Apelleas). ale pôvod tohto podstavca a teda aj jeho súvis so súsoším spomínaným Pausaniasom je veľmi neistý.

Plinius a Suda
--------------

O tomto sochárovi sa zmieňuje aj rímsky spisovateľ Plinius vo svojom spise *O prírode*; uvádza ho tam v tvare *Apellas*. Plinius píše, že bol autorom ženských sôch. a (pri jednej interpretácii Plíniovho textu) aj sôch filozofov.

Podľa Schultza tohto sochára pravdepodobne spomína aj encyklopédia Suda v podobe Apellés.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  ORLANDINI, P.: Apelleas. In:  *Enciclopedia dell'arte antica classica e orientale : 1, A - Bar*. Roma : Istituto della Enciclopedia Italiana, 1958. S. 460-461.
2. 1 2 3  MYERS, B. S.:  *Encyclopedia of World Art: Vol. 11. Pakistan - Rembrandt*. New York; Toronto; London : McGraw-Hill, 1966. S. 165.
3. 1 2 3  LOEWY, E. Inschriften griechischer Bildhauer mit Facsimiles. Leipzig: Druck und Verlag von B. G. Teubner, 1885, str. 78-80 dostupné online
4. 1 2  Sarah B. Pomeroy, *Spartan Women*, 22
5. 1 2  Neudecker, Richard (Rom), "Apellas", in: Der Neue Pauly, Herausgegeben von: Hubert Cancik,, Helmuth Schneider (Antike), Manfred Landfester (Rezeptions- und Wissenschaftsgeschichte). Prístup 6. 3. 2017
6. 1 2  WISOWA, G. (ed.). Paulys Real-Encyklopädie der classischen Altertumswissenschaften: Neue Bearbeitung : Erster Band Aal – Apollokrates. Stuttgart: J. B. Metzlerscher Verlag, 1894, stĺpec 2686 dostupné online
7. ↑  Apellas. In SMITH, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. 1813-1893. zv. 1, str. 221
8. 1 2 3  BRUNN, H.: Geschichte der griechischen Künstler – 1. Band - die Bildhauer. 2. Auflage. Stuttgart: Verlag von Ebner & Seubert, 1889 dostupné online, str. 201
9. 1 2  BÖTTINGER,C. A. Amalthea oder Museum der Kunstmythologie und bildlichen Alterumskunde -3. 1825, str. 127-128 dostupné online
10. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. S. 559.
11. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. S. 430.
12. ↑  Inscriptiones Graecae, *IvO 160*
13. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. S. 387.
14. ↑  Inscriptiones Graecae, *IvO 634*
15. ↑  Plínius, *Naturalis Historia*, 34,86.