Doc. RNDr. **Ján Seneš**, DrSc. (\* 3. február 1924, Košice – † 28. máj 1992, Bratislava) bol významný slovenský speleológ, geológ a paleontológ. Ako geológ sa venoval hlavne výskumu neogénnych sekvencií Slovenska a okolitých oblastí.

Život
-----

Česko-slovenská delegácia na zjazde Karpatsko-balkánskej geologickej asociácie v Ľvove, 1958. Ján Seneš, sediaci úplne vpravo.
Narodil sa Košiciach, kde absolvoval aj stredoškolské štúdium. Geológiu študoval na univerzitách v Budapešti a na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave.

### Speleológ, speleopotápač, speleokartograf

Počas štúdií v Budapešti, vo vojnových rokoch, spolupracoval ako člen Sekcie pre jaskynný výskum pri Univerzitnom turistickom spolku v Budapešti s významným maďarským geológom a speleológom Károlym Bertalanom na speleologickom výskume Silickej planiny v Slovenskom krase (1942 – 1944). Zaoberal sa predovšetkým jaskynnou sústavou Vápenného vrchu, Silicko-gombaseckou jaskynnou sústavou a jej podsústavami a tiež Brezovsko-kečovskou jaskynnou sústavou.. Už v tom čase mal čulé kontakty s Jánom Majkom, objaviteľom Domice a mnohých iných jaskýň na Slovensku. Patril medzi prvých prieskumníkov, ktorí zdolali najhlbšie priepasti v severnej časti Silickej planiny (napr. Malá žomboj, -142 m). V lete 1953 bol členom veľkej expedície n. p. Turista, ktorá mala za cieľ zdolať, preskúmať a zmapovať v tom čase najhlbšiu jaskyňu v rámci vtedajšieho Česko-Slovenska – priepasť Brázda (-181 m). Viedol meračský tím, vyhotovil plán jaskyne a zároveň ju zdokumentoval z hľadiska geológie (porovnaj,, ). Mal veľký cit pre zobrazovanie podzemných priestorov. Zameral množstvo jaskýň, mnohé v spolupráci so spolupracovníkmi Z. Krupárom a Š. Vargom (porovnaj). Medzi jeho významné speleokartografické práce patria plány Drienoveckej jaskyne (Jasovská planina) a Hačavskej jaskyne (Zádielska planina). Venoval sa aj speleopotápačstvu. Preskúmal viacero sifónov (napr. Bezodná ľadnica, Majkova jaskyňa). Speleológiou sa zaoberal aj v neskorších rokoch, keď už pracoval ako geológ. Bol dokonca členom Poradného zboru pre otázky jaskyniarstva a krasových javov, ktorý vznikol pri Povereníctve školstva a kultúry v roku 1956 (porovnaj). Publikoval množstvo speleologicky orientovaných článkov a vedeckých prác (napr.). Možno aj skutočnosti, že bol Košičan a že sa vášnivo venoval speleológii, ho primäli k tomu, aby v 50. rokoch zmapoval relatívne rozsiahle historické podzemie v centre Košíc medzi Dómom svätej Alžbety a Mäsiarskou ulicou.

### Geológ, paleontológ, pedagóg, potápač, filmár

Ján Seneš patril medzi prvých slovenských geológov, ktorí absolvovali štúdium na slovenských univerzitách. Po skončení štúdia v rokoch 1947 – 1952 pracoval ako geológ v Handlovských uhoľných baniach, neskôr 3 roky pôsobil v Uhoľnom prieskume v Turčianskych Tepliciach. V tomto období sa venoval najmä tematike uhoľnej prospekcie a biostratigrafii treťohorných sedimentov južného Slovenska. V roku 1955 začal pôsobiť na Geologickom ústave D. Štúra. Tu viedol geologické mapovanie a uhoľnú prospekciu na východnom Slovensku. Venoval sa výskumu štúrovského paleogénu, ktorý koreloval s obdobnými výskytmi v Maďarsku. Koordinoval prípravu dvoch listov prehľadných geologických máp 1 : 200 000 (listy Nové Zámky – Čalovo; Trebišov, Čierna). V roku 1959 obhájil titul CSc. Následne od roku 1965 pôsobil na Geologickom ústave SAV. Roku 1967 získal hodnosť DrSc. a na Univerzite J. E. Purkyně v Brne bol habilitovaný za docenta. Venoval sa interregionálnej korelácii stratigrafických stupňov neogénu, pričom jeho prínos mal veľký zahraničný ohlas. Od roku 1967 bol členom predsedníctva *Regionálnej komisie pre stratigrafiu mediteránneho neogénu* (RCMNS) a neskôr aj jej predsedom. V rokoch 1973 až 1983 viedol medzinárodný projekt IGCP č. 25 s názvom Stratigrafická korelácia Tetýdného a Paratetýdného neogénu.

Pôsobil aj ako vysokoškolský pedagóg, prednášal na Univerzite Komenského a Univerzite J. E. Purkyně. Podieľal sa alebo sám vychoval viacero budúcich významných geológov (medzi nimi M. Kováča).

Ocenenia
--------

Za svoju dlhoročnú prácu bol ocenený viacerými medailami a oceneniami:

* Zlatá medaila Dionýza Štúra za zásluhy o rozvoj prírodných vied
* Medaila J. E. Purkyně
* čestný člen maďarskej a rakúskej geologickej spoločnosti

Publikácie
----------

Publikoval 213 vedeckých prác, z ktorých 9 boli rozsiahle monografie. 36 prác vydal v zahraničí. Vydal viacero popularizačných článkov a bol autorom 3 dokumentárnych filmov. Medzi najvýznamnejšie z jeho vedeckých prác patria:

* *Miozäan der Westkarpaten*, 1965 (spolu s T. Budayom a I. Cichom)
* *Chronostratigraphie und Neostratotypen: Miozän der zentralen Paratethys : M3 (Karpatien) Die Karpatische Serie und ihr Stratotypus. Band 1*, 1967
* *Chronostratigraphie und Neostratotypen. Miozän der zentralen Paratethys. M1 Eggenburgien. Die Eggenburger Schichtengruppe und ihr Stratotypus. Band 2*, 1971 (spolu s F. Steiningerom)
* *Chronostratigraphie und Neostratotypen: Miozän der zentralen Paratethys : M2 Ottnangien. Die Innviertler, Salgótarjáner, Bántapusztaer Schichtengruppe und die Rzehakia Formation. Band 3*, 1973
* *Chronostratigraphie und Neostratotypen: Miozän der zentralen Paratethys : M5 Sarmatien. Die Sarmatische Schichtengruppe und ihr Stratotypus. Band 4*, 1974
* *Chronostratigraphie und Neostratotypen: Miozän der zentralen Paratethys : OM Egerien. Die Egerer, Pouzdřaner, Puchkirchemer Schichtengruppe und die Bretkaer Formation. Band 5*, 1975 (spolu s T. Báldim)

Referencie
----------

1. ↑   *Osoby, ktoré získali titul na UK - Ján Seneš* [online]. Bratislava: Univerzita Komenského, [cit. 2023-01-27]. Dostupné online. Archivované 2023-01-27 z originálu.
2. ↑  Seneš, J. 1946: Výskumné práce v Juhoslovenskom krase. Krásy Slovenska, 23, 6, s. 128-132
3. ↑  Lalkovič, M. 2001: Ján Majko - životné osudy jaskyniara. Slovenské múzeum ochrany prírody a jaskyniarstva, Liptovský Mikuláš, 184 s. ISBN 80-88924-02-2
4. ↑  Seneš, J. 1953: Výsledky geologického prieskumu jaskynnej priepasti Barazdaláš. In: Krásy Slovenska, 30, 8, s. 174-181
5. ↑  Seneš, J. 1954: Geomorfologický a geologický výskum jaskynnej priepasti Barazdaláš na Silickej planine. In: Geografický časopis, 6, 1-2, s. 42-62
6. ↑  Marcel Lalkovič (1987): Meranie a mapovanie jaskýň na Slovensku v rokoch 1919-1944. In: Slovenský kras, 25, s. 109-134
7. ↑  Seneš, J. 1956: Výsledky speleologického výskumu Drienovskej (Šomody) jaskyne v Slovenskom krase. In: Geografický časopis, 8, 1, s. 16-28
8. ↑  Seneš, J. 1956: Výsledky speleologického a geomorfologického výskumu Hačavskej jaskyne v Slovenskom krase. In: Geografický časopis, 9, 1, s. 27-39
9. ↑  Lalkovič, M. 2006: Formovanie speleológie na Slovensku po roku 1918. In: Bella, P. Výskum, využívanie a ochrana jaskýň 5. SSJ, SMOPAJ, Liptovský Mikuláš, 241 - 247.
10. ↑  Seneš, J. 1950: Problémy a možnosti speleológie v Juhoslovenskom krase. Krásy Slovenska, 27, 5-8, 134-141
11. 1 2  Cambel, B. Slavkay, M. Kaličiak, M.: *Významní slovenskí geológovia.* Biografia, Veda, 2000, Bratislava, s. 395 – 397
12. 1 2  Vass, D. Kováč, M. 1992, Doc. RNDr. Ján Seneš, DrSc. *Mineralia slovaca*. 24, 5-6, s. 477-483

Autoritné údaje: * GND: 1168852188
* ISNI: 0000000063166754
* LCCN: n85370874
* NK ČR: mzk2004223251
* SNK: 161975
* VIAF: 5379252
* WorldCat: lccn-n85370874