recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lin Shayová** (angl. Linda Shaye; \* 12. október 1943, Detroit, Michigan, USA) je americká divadelná, filmová a televízna herečka. Je známa svojou rozsiahlou hereckou kariérou.

Detstvo a mladosť
-----------------

Shayová vyrastala s obomi rodičmi v meste Detroit, v štáte Michigan. Má jedného staršieho brata, ktorý pracuje ako režisér. Je židovského pôvodu, jej matka sa narodila v Rusku a rodičia z otcovej strany pochádzajú z Rumunska. Študovala herectvo na University of Michigan, než sa presťahovala do New Yorku, aby účinkovala na Broadwayi. V roku 1977 sa presťahovala do Los Angeles, kde naštartovala svoju hereckú kariéru.

Kariéra
-------

V roku 1978 si ju vybral Jack Nicholson do svojho pripravovaného filmu *Western Goin 'South*. V roku 1984 sa objavila v menšej role vo filme Wesa Cravena, *Nočná mora v Elm Street*. V roku 1998 stvárnila jednu z vedľajších postáv v komédii *Niečo na tej Mary je*, po boku herečky Cameron Diazovej. Za svoj herecký výkon bola nominovaná na cenu Blockbuster Entertainment Awards.

Za svoj herecký výkon získala pochvalu aj za jej vedľajšiu rolu v horore *Smrť prichádza v bielom*, z roku 2003.

V roku 2005 sa Shayová objavila vo filme *2001 Maniakov*, kde hrala po boku svojho hereckého kolegu Roberta Englunda. Svoju rolu si zopakovala aj v pokračovaní, *2001 Maniacs: Field of Screams* v roku 2010.

V roku 2011 si zahrala rolu Elise Rainer, v horore Jamesa Wana, *Insidious*. Shayová dostala pozitívne recenzie a bola nominovaná na cenu Fangoria Chainsaw Award za najlepšiu herečku vo vedľajšej úlohe, cenu Fright Meter za najlepšiu herečku vo vedľajšej úlohe a Saturn Award za najlepšiu herečku vo vedľajšej úlohe. V novembri 2012, spolu s jej hereckými kolegami, Rose Byrne a Patricka Wilsona oznámila, že sa objaví aj v druhej časti filmu, ktorá vyšla v septembri 2013. Film získal rovnaký úspech ako prvá časť. Shayová nakoniec si zahrala aj v tretej a štvrtej časti. Posledné dve časti sa viac zameriavajú na život Rainerovej čím získala vo filme veľa priestoru.

V roku 2019 sa objavila v jednej epizóde televízneho seriálu *Eastsiders*, za ktorú získala v roku 2020 ocenenie Daytime Emmy. Od roku 2020 účinkuje v televíznom seriáli *Penny Dreadful: Mesto anjelov*.

Súkromný život
--------------

Shayová bola dvakrát vydatá. Jej prvý manžel, Marshall Rubinoff, zomrel v roku 1968. V roku 1988 sa vydala za herca Claytona Landeyho, s ktorým má jedno dieťa. Pár sa rozviedol v roku 2003.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Lin Shayová**

Externé odkazy
--------------

* Lin Shayová v Internet Movie Database (po anglicky)
* Lin Shayová v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Lin Shaye na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 155910611
* GND: 1012004228
* ISNI: 0000 0001 1952 3352
* LCCN: no2010090778
* VIAF: 87582661
* WorldCat: lccn-no2010090778
**Mierka mapy** udáva pomer zmenšenia dĺžky meranej na mape k dĺžke v skutočnosti (na elipsoidu).
Umožňuje tak vytvoriť si približnú predstavu o podrobnosti mapy. Mierka na rôznych miestach mapy sa líši. Zmeny mierky na mape závisí predovšetkým na diaľkovom skreslení príslušného mapového zobrazenia. Mierka bežných máp obvykle platí pre stred mapy (označuje sa ako *stredná mierka*). Mierka určitého miesta na mape, nezodpovedajúca uvedenej mierke, sa dá označiť za *lokálnu mierku*. 

Existuje niekoľko typov vyjadrenia mierok na mape, medzi najpoužívanejšiu z nich patrí mierka číselná a grafická. Mierku môžeme tiež členiť podľa podrobností zobrazenia na mierky:

* veľké
* stredné
* malé.

Typy mierok podľa spôsobu zobrazenia vyjadrenia
-----------------------------------------------

### Číselná mierka

Číselná mierka udáva, koľkokrát je dĺžka odmeraná na mape zmenšená. Udáva sa pomerom **1 : M**, kde **M** je mierkové číslo. Platí teda, že mierka je otočená hodnota mierkového čísla a naopak. Pokiaľ vynásobíme dĺžku na mape mierkovým číslom, získame dĺžku v skutočnosti. Pokiaľ vynásobíme dĺžku v skutočnosti mierkou, dostávame dĺžku na mape.

#### Príklad číselnej mierky

* 1 : 1 500 000

znamená, že 1 cm na mape je 1 500 000 cm v skutočnosti. Pretože nás najčastejšie zaujíma skutočná vzdialenosť v kilometroch, stačí oddeliť päť posledných núl a dostaneme vzdialenosť v kilometroch. 1 cm na mape je 15 km.

### Grafická mierka

Príklad grafickej mierky
Na mape nájdeme veľmi často aj grafické znázornenie mierky. Pokiaľ si prenesieme toto grafické znázornenie na úzky prúžok papiera, môžeme podľa neho jednoduchým nanášaním na mape pomerne presne merať vzdialenosti.

Typy mierok podľa podrobností
-----------------------------

Podľa podrobností zobrazenia sa mapy rozdeľujú do troch skupín:

* mapy malej mierky
* mapy strednej mierky
* mapy veľkej mierky

Toto rozdelenie je ale relatívne a závisí od účelu mapy. Napríklad:

### Z pohľadu geodetického mapovania

* mapy veľkej mierky – do mierky 1 : 5 000 vrátane
* mapy strednej mierky – 1 : 10 000 až 1 : 200 000
* mapy malej mierky – mierka menšia než 1 : 200 000

### Z pohľadu geografického

* mapy veľkej mierky – 1:10 000 do 1: 200 000
* mapy strednej mierky – 1 :200 000 do 1:1 000 000
* mapy malej mierky – nad 1:1 000 000
* (mapy veľkej mierky do 1:10 000 sa označujú ako plány)

Referencie
----------

1. ↑  Lauermann, L. (1975). Technická kartografie. VAAZ Brno, 346 s.
2. ↑  M. Konečný, V. Kaplan, K. Keprtová, Z. Podhrázský, Z. Stachoň, K. Tajovská: *Kartografie a geoinformatika*, multimediální učebnice, Geografický ústav PřF MU Brno
**Ivan Fiala** (\* 25. august 1941, Bratislava – † 13. júl 2018) bol popredný slovenský horolezec a tréner.

Lezecké výkony
--------------

Stovky výstupov v Tatrách. V Alpách napr. pilier Veveričiek na Cima Ovest, prvovýstup na Blaitiére. Liezol na Pamíre, v Nórsku, v Hindúkúši, na Aljaške výstup na Mt. McKinley, v Andách Huascarán a Aconcagua. Účastník druhej výpravy na Nanga Parbat 1971, spolu s Orolinom sa stali prvými Slovákmi (a občanmi ČSSR) na osemtisícovke. Bol na oboch výpravách na Makalu, na prvej strávil spolu so Psotkom týždeň pri umierajúcom Kounickom, ktorého sa neúspešne pokúsil zniesť. Na druhej v r. 1976 dosiahol južný vrchol Makalu (8010 m). Spoluorganizoval aj dve výpravy na Mt. Everest v 80-tych rokoch, bol vedúcim tej druhej v r. 1988, keď po dosiahnutí vrcholu Justom vo víchrici zahynuli štyria naši špičkoví horolezci. Vtedy skončil s lezením.

Ocenenia a iné
--------------

Zaslúžilý majster športu, dostal Zlatý odznak IAMESu. V roku 1981 na Aconcague spolu s dvomi spolulezcami zachránili mexického horolezca. V tej dobe im to pripadalo ako samozrejmosť. Mexičan ich dodatočne vypátral a tak v r. 1982 dostali čestný diplom medzinár. výboru FAIR PLAY pri UNESCO.

Bol otcom dvoch detí, jeho dcéra je známa herečka Zuzana Fialová.

Referencie
----------

* I. Dieška a kol.: *Horolezectvo - Encyklopédia*, Šport 1989.
* M. Orolin: *Strmé cesty k Himalájam*, Šport 1980.

Publikácie
----------

* I. Fiala: *Makalu 1976*, Bratislava, ČSTK 1977
* I. Fiala: *Priateľstvo v srdci Pamíra*, Bratislava, Pressfoto, 1982.

Referencie
----------

1. ↑  TASR. Zomrel horolezec Ivan Fiala, prvý slovenský pokoriteľ Nanga Parbat. *teraz.sk* (Bratislava: TASR), 2018-07-13. Dostupné online [cit. 2018-07-13].

Externé odkazy
--------------

* Slováci na 8-tisícovkách
* História výškového horolezectva

Autoritné údaje: * ISNI: 0000000408100014
* NK ČR: xx0110406
* SNK: 149855
* VIAF: 300509547
**Australian Open 2017** bol grandslamový tenisový turnaj, ktorý sa hral od 16. januára do 29. januára 2017 v austrálskom Melbourne. Hral sa na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom Plexicushion.

Seniori
-------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Australian Open 2017*
Švajčiarsko  **Roger Federer** vs. Španielsko  Rafael Nadal 6–4, 3–6, 6–1, 3–6, 6–3

### Dvojhra žien

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Ženská dvojhra na Australian Open 2017*
Spojené štáty  **Serena Williamsová** vs. Spojené štáty  Venus Williamsová 6–4, 6–4

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Australian Open 2017*
Fínsko  **Henri Kontinen** / Austrália  **John Peers** vs. Spojené štáty  Bob Bryan / Spojené štáty  Mike Bryan 7–5, 7–5

### Štvorhra žien

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Ženská štvorhra na Australian Open 2017*
Spojené štáty  **Bethanie Matteková-Sandsová** / Česko  **Lucie Šafářová** vs. Česko  Andrea Hlaváčková / Čína  Pcheng Šuaj 6–7(4–7),, 6–3, 6–3

### Zmiešaná štvorhra

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Zmiešaná štvorhra na Australian Open 2017*
Spojené štáty  **Abigail Spearsová** / Kolumbia  **Juan Sebastián Cabal** vs. India  Sania Mirzová / Chorvátsko  Ivan Dodig 6–2, 6–4

Referencie
----------

1. ↑  ČERVENÝ, Michal; TASR. Federer v piatich setoch zdolal Nadala a vyhral Australian Open. *Denník N* (Bratislava: N Press), 2017-01-29. Dostupné online [cit. 2024-01-06].
2. ↑  ČERVENÝ, Michal; TASR. Serena vyhrala Australian Open a je najúspešnejšou v histórii. *Denník N* (Bratislava: N Press), 2017-01-28. Dostupné online [cit. 2024-01-06].

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
* Výsledky mužov na itftennis.com
* Výsledky žien na itftennis.com

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku 2017 Australian Open na anglickej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Australian Open |
| --- |
| Open Era | 
* 1969
* 1970
* 1971
* 1972
* 1973
* 1974
* 1975
* 1976
* 1977
	+ Jan
	+ Dec
* 1978
* 1979
* 1980
* 1981
* 1982
* 1983
* 1984
* 1985
* 1986
* 1987
* 1988
* 1989
* 1990
* 1991
* 1992
* 1993
* 1994
* 1995
* 1996
* 1997
* 1998
* 1999
* 2000
* 2001
* 2002
* 2003
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* 2008
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017
* 2018
* 2019
* 2020
* 2021
* 2022
* 2023
* 2024

 |


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Tenisový portál |
**Martin Vahl** (\* 10. október 1749, Bergen, Nórsko - † 24. december 1804, Kodaň, Dánsko) bol nórsky botanik a žiak Linného.

Životopis
---------

Študoval v rokoch 1766 až 1774 v Bergene, Kodani a Uppsale medicínu a botaniku. Medzi jeho vyučujúcich patril aj Carl von Linné (1707-1778). V období 1779 až 1782 prednášal v kodanskej botanickej záhrade. V roku 1786 sa stal profesorom Society for Natural History v Kodani. Bol spolupracovníkom projektu Flora Danica. V rokoch 1801 až 1804 vyučoval botaniku na Kodanskej univerzite.

Je po ňom pomenovaný rastlinný rod Vahlia z čeľade Vahliaceae.

Martin Vahl má v Medzinárodnom registri mien rastlín skratku **Vahl.**

Dielo
-----

* *Symbolae botanicae*, 1790–1794
* *Icones illustrationi plantarum americanarum*, 1798–1799
* *Enumeratio plantarum*, 1804–1805
* *Eclogae americanae*, 1796–1807

Literatúra
----------

* Robert Zander, Fritz Encke, Günther Buchheim, Siegmund Seybold: Handwörterbuch der Pflanzennamen. 1Ulmer Verlag, Stuttgart 1984, ISBN 3-8001-5042-5.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Martin Vahl**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Martin Vahl na nemeckej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 117680842
* ISNI: 0000000121263406
* NK ČR: uk2009534414
* VIAF: 30319965
**Ján zo Šarišských Sokoloviec** (maď. *Küküllei János* alebo *Tótsolymosi Apród János Kükülle;* \* 1320, Šarišské Sokolovce – † 1393) bol katolícky kňaz a kronikár.

Život a dielo
-------------

Na začiatku svojej kariéry bol verejným notárom na rôznych úsekoch kráľovskej kancelárie. Od počiatku 50. rokov 14. storočia zastával aj rôzne cirkevné úrady a obdržal množstvo benefícií, napríklad od roku 1352 bol kanonik lektor v Arade a Jágri, v roku 1353 majiteľ kanónie v Záhrebe i Stoličnom Belehrade a až do svojej smrti sedmohradský kanonik a arcikňaz vtedajšej Malokykulskej župy. Od roku 1358 bol ostrihomský kanonik, potom dvakrát vikár ostrihomského biskupa. Kráľ Ľudovít I. mu udelil mimoriadne vyznamenanie a roku 1358 ho menoval zvláštnym kaplánom a hlavným notárom svojho úradu. V 60. rokoch 14. storočia po presťahovaní na Vyšehrad v 25 kapitolách popísal neapolské výpravy svojho panovníka a po Ľudovítovej smrti napísal 30 kapitol o jeho cnostiach. Životopis kráľa Ľudovíta I. doplnil dielom zaznamenaným pod názvom *Chronicon de Ludovico rege*, čo bol prvý svetský životopis v stredovekej uhorskej literatúre. Tento text sa stal neskôr súčasťou Budínskej kroniky, Dubnickej kroniky a kroniky Jána z Turca.

Literatúra
----------

* JÁN zo Šarišských Sokoloviec. In:  *Biografický lexikón Slovenska*. Zväzok IV CH – Kl. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2010. 587 s. ISBN 978-80-89301-57-7.
* 278. JÁN APRÓD. In: KUZMÍK, Jozef. *Slovník starovekých a stredovekých autorov, prameňov a knižných skriptorov so slovenskými vzťahmi*. Vyd. 1. Martin : Matica slovenská, 1983. 608 s. (Dokumentácia.) S. 339.
* SOPKO, Július. *Kroniky stredovekého Slovenska, Stredoveké Slovensko očami kráľovských a mestských kronikárov*. 1. vyd. Budmerice : Rak, 1995. 384 s. ISBN 80-85501-06-6.
* SOPKO, Július. *Kronika uhorských kráľov zvaná Dubnická*. 1. vyd. Budmerice : Rak, 2004. 239 s. ISBN 80-85501-13-9.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov János Küküllei na poľskej Wikipédii a Küküllei János na maďarskej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 101281766
* GND: 108937951X
* ISNI: 0000 0000 7955 0099
* LCCN: n00103302
* PIM: PIM98598
* VIAF: 121452165
* WorldCat: lccn-n00103302
Dievča držiace citáty predsedu Maa (1968)
Spis **Citáty predsedu Maa,** vďaka červenej obálke vreckového vydania všeobecne známa ako **Červená kniha**, je kompilácia prejavov, spisov a základných politických myšlienok z diel čínskeho komunistického revolucionára a predsedu komunistickej strany Číny Mao Ce-tunga (1893-1976).

Kniha je jedným z najviditeľnejších symbolov radikalizmu 20. storočia. Slúžila ako propaganda a zároveň sa stala kľúčovým rysom osobnostného kultu vodcu a ikonou Číny a komunizmu. Kniha bola použitá počas Kultúrnej revolúcie nielen na zefektívnenie ideológie a ideologickej uniformity, ale ako zbraň, ktorá má byť použitá proti vnímaným „triednym nepriateľom" alebo „kontrarevolucionárom". Počas tohto obdobia bolo prakticky povinné ju vlastniť či dokonca vedieť naspamäť určité pasáže.

Prvýkrát bola vydaná v januári roku 1964 Čínskou ľudovou oslobodeneckou armádou v Čínskej ľudovej republike. Následne bola masovo distribuovaná v období Kultúrnej revolúcie (1966-1976) až do Mao Ce-tungovej smrti roku 1976. Ako už napovedá názov, bola vydávaná v červených plastových doskách malej veľkosti, aby bola ľahko prenosná a ľudia ju mohli mať stále po ruke. Kniha obsahuje 427 citátov tematicky utriedených do 33 kapitol. V úvode je napísané, že „treba študovať citáty veľkého Maa, je potrebné učiť sa ich naspamäť." Zahrnutá je aj Maova slávna poznámka: „Každý komunista si musí osvojiť túto pravdu: ‚Z pušky vzíde moc.'"

V druhej polovici roku 1966 bola táto kniha v Číne vytlačená v približne 300 tlačiarňach. Knihy sa tlačili v takom množstve, aby každý čínsky občan jednu vlastnil. Počas obdobia Kultúrnej revolúcie tak celkový objem Citátov predsedu Maa uverejnených v Číne a v zahraničí predstavoval viac ako 5 miliárd. Celkovo existuje viac ako 500 vydaní vo viac ako 50 svetových jazykoch. Mao Ce-tungova Červená knižka je po Biblii druhou najpredávanejšou knihou na svete, celkom jej bolo predaných okolo 900 miliónov výtlačkov.

Vyšla aj v češtine (1968) a v Prahe sa dala získať na čínskej ambasáde.

Referencie
----------

1. ↑   *Mao's Little red book : a global history*. [s.l.] : [s.n.]. Dostupné online. ISBN 978-1-107-05722-7.
2. ↑   *Citáty z díla předsedy Mao Ce-tunga*. [s.l.] : [s.n.], 1968. S. 75.
**Marek Morvai-Javorský** (\* 18. jún 1986, Bratislava) je slovenský a český herec.

Biografia
---------

Jeho kariéra začala v Česko-slovenskej televízii v Bratislave. Začínal v magazíne pre deti *Od Kuka do Kuka*. Potom presídlil do Ostravy a tam ako 8-ročný chlapec uvádzal magazín Českej televízie pre deti *Klubíčko*. Tu ho objavil režisér Jan Hřebejk do seriálu Českej televízie *Kde padají hvězdy*, kde si zahral rolu nešťastného "záporáka" Foxla. Po dobrom osvedčení ho Jan Hřebejk obsadil do filmu *Pelíšky*, kde si zahral syna Evy Holubovej Péťu.

Vo filme sa stretli s Janom Hřebejkom ešte raz, v televíznom seriáli *Bakaláří*. Potom hral ešte v niekoľkých rozprávkach Slovenskej televízie ako napr. *Lízankové kráľovstvo*, *O Dúhenke*. Momentálne sa venuje fotografovaniu a nepokračuje v hereckej kariére.

Filmografia
-----------

* *Kde padají hvězdy* (1996)
* *Pelíšky* (1999)

Externé odkazy
--------------

* Herec na CSFD Archivované 2010-12-11 na Wayback Machine
* Herec na Kinobox-e[nefunkčný odkaz]

Autoritné údaje: * NK ČR: xx0302224
Rozdelenie sveta medzi Španielsko a Portugalsko podľa tordesillaskej zmluvy (plná fialová čiara)
Prvá stránka uvedeného dokumentu
**Tordesillaská zmluva** alebo aj **zmluva z Tordesillas** (*Tratado de Tordesilhas*, *Tratado de Tordesillas*) bola zmluva o rozdelení sveta medzi Španielsko a Portugalsko. Bola podpísaná na nátlak pápeža Alexandra VI. dňa 7. júna 1494 v španielskom meste Tordesillas.

História
--------

Pápež tým chcel zabrániť ozbrojenému stretu medzi vtedy vedúcimi katolíckymi námornými mocnosťami. Už Kalixt III. rozdelil v roku 1456 svet medzi Kastíliu a Portugalsko rovnobežkou vedúcou cez mys Bojador. Na toto delenie nadviazala pápežská bula *Aeterni regis* z roku 1481, ktorá prisúdila oblasť južne od Kanárskych ostrovov Portugalsku. Pápež Alexander VI. (Rodrigo Borgia) v bule *Inter caetera* (máj 1493) stanovil deliacu líniu vo vzdialenosti 100 leguas (asi 480 km) západne od Kapverd. Línia prebiehala severojužným smerom Atlantikom. Všetky územia západne od nej (Amerika) mali byť vlastníctvom Španielska, všetky územia na východ (Afrika, Ázia) mali pripadnúť Portugalsku. Proti tomu sa postavil portugalský kráľ Ján II. V nasledujúcich tvrdých rokovaniach, ktoré viedol astronóm, kartograf a námorník Duarte Pacheco Pereira, sa Portugalcom podarilo posunúť líniu na 370 španielskych leguas (asi 1770 km) západne od Kapverd. Nová hraničná línia umožnila Portugalcom kolonizovať časť Brazílie ležiacej na východ od nej. Existuje domnienka, že Portugalci už pri týchto rokovaniach o existencii Brazílie vedeli.

Zmluva bola podpísaná v Tordesillas 7. júna 1494 a už 2. júla ju ratifikovalo Španielsko, 5. septembra potom Portugalsko. Text zmluvy si strany vykladali podľa svojho. Sporným miestom bolo, kde leží referenčný bod, od ktorého je poloha línie určovaná. Či je na západe, alebo na východe Kapverdských ostrovov. Rozdiel robil 60 leguas (asi 290 km). Okrem toho španielska legua sa líšila od portugalskej a tá existovala ako stará a nová legua. Došlo tak napríklad k sporu o Molucké ostrovy.

Ostatné námorné mocnosti (Anglicko, Francúzsko, Holandsko) zmluvu z Tordesillas neuznali. Zmluva bola zrušená v roku 1750 dojednaním z Madridu.

Literatúra
----------

* ZWETTLER, Otto. Tordesillaská smlouva z roku 1494. *Historický obzor*, 1995, 6 (1), s. 5-7.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tordesillaská zmluva**

Pozri aj
--------

* Kolonizácia Južnej Ameriky
* Zámorské objavy
* Kolonializmus
**Bitka pri Naseby** bola kľúčová bitka prvej anglickej občianskej vojny. 14. júna 1645 bola hlavná armáda kráľa Karola I. porazená parlamentaristickým vojskom vedeným Thomasom Fairfaxom a Oliverom Cromwellom.

Pozadie
-------

Karol I.
Na počiatku roku doporučovali Karolovi poradcovia zaútočit na parlamentaristickú armádu (*New Model Army*) pokiaľ sa ešte formovala. Avšak princ Ruprecht, nedávno vymenovaný generálom kráľovskej armády a tak aj hlavný Karolov vojenský poradca, navrhoval miesto toho pochodovať na sever krajiny a spojiť sa so škótskymi spojencami. Kráľovská armáda teda vyrazila na sever, aj keď bola oslabená o oddiely (vrátane 3 000 členov jazdectva), ktoré mali chrániť západnú časť krajiny a pokračovať v obliehaní Tautonu.

V tej istej dobe vojenská komisia parlamentu vyslala Fairfaxa, aby obliehal Oxford, kráľovo vojnové sídlo. Spočiatku Karol tento zámer privítal, ale potom, čo obdržal správu, že Oxford nebude schopný dlho vzdorovať, vyrazil Fairfaxovi naproti. Aby ho zmiatol, napadli jeho sily vojenskú posádku v Leicesteri. Potom vyrazil smerom na juh k Oxfordu. Vyslal poslov k veliteľovi oddielov, ktoré nechal na západe krajiny, aby sa k nemu pripojili, ale ten neprejavoval príliš veľké nadšenie pre tento postup.

Parlament bol informovaný o stráte Leicesteru a nariadil Fairfaxovi, aby sa stretol s hlavnou kráľovskou armádou. Podľa tohto pokynu Fairfax vyrazil 5. júna z Oxfordu severným smerom. Jeho predné oddiely sa stretli s kráľovými vojakmi 12. júna pri Daventry. Fairfax sa, s posilou Cromwellovej jazdy, ktorá nedávno dorazila, rozhodol zaútočiť na kráľovo vojsko. Král musel prijať bitku, pretože inak by mal Fairfaxa neustále za chrbtom.

Bitka
-----

Plán bitky
Oliver Cromwell
Rekonštrukcia bitky
Pamätník bitky
Obe strany sa stretli na pahorkatine v blízkosti Naseby. Bitka skončila rozhodným víťazstvom parlamentaristov, ktorí rozprášili kráľovské vojsko. Fairfax potom 18. júna oslobodil Leicester. Hneď potom postupoval so svojim vojskom na juhovýchod, aby oslobodil aj Taunton a dobyl roajalistami obsadenú západnú časť krajiny.

Kráľovské vojsko bolo pri Naseby zničené a Karol stratil svoju skúsenú pechotu (vrátane 500 dôstojníkov), delostrelectvo a veľké množstvo zbraní. Nikdy sa mu už nepodarilo zostavit armádu takých kvalít.

Parlamentaristom sa tiež aj podarilo ukoristiť Karolovu osobnú batožinu s korešpondenciou, ktorá ukazovala na jeho zámer hľadať podporu v katolíckom Írsku a s katolíckymi panovníkmi na kontinente. Zverejnením tejto korešpondencie sa zvýšila podpora parlamentaristov medzi verejnosťou a počas roku bola prvá fáza občianskej vojny ukončená ich víťazstvom.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bitka pri Naseby**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bitva u Naseby na českej Wikipédii.*
Súradnice: 48°48′51″S 16°48′46″V﻿ / ﻿48,8141889°S 16,8127056°V﻿ / 48.8141889; 16.8127056

**Minaret** je vyhliadková veža, nachádzajúca sa v Lednicko-valtickom areáli, v obci Lednice v okrese Břeclav. Od roku 1958 je pamiatkovo chránená ako súčasť zámockého parku. Postavený je v romantickom slohu. Je najstaršou stavbou Lednicko-valtického areálu a najvyššiou stavbou svojho druhu v nemoslimských štátoch, neslúžil však náboženským účelom. Stavba je jedna z najstarších svojho druhu v Európe.

Dejiny
------

Rozhľadňu nechal postaviť knieža Alojz I. Lichtenštajnský, zakladateľ lednického parku v duchu vtedy módneho orientálneho štýlu podľa vzoru anglických záhrad s romantickými stavbami (zámocký park Kew Gardnes. Postavená bola v rokoch 1797 až 1802 a náklady sa vyšplhali údajne až na milión zlatých, veľkú sumu pravdepodobne získal architekt Josef Hardtmuth.

V roku 2007 začala generálna oprava. V roku 2013 prebehla rekonštrukcia striech, drevených konštrukcií, vstupných dverí a okien. Nasledujúci rok prebehla oprava kamennej výzdoby na fasáde, fresiek a mozaík vnútri minaretu. V roku 2016 boli opravené mozaikové podlahy a v roku 2018 rekonštrukcia ukončená.

Opis
----

Minaret sa nachádza na severnom brehu Zámockého rybníka, má podobu štíhlej veže s poschodovým pavilónom v jej päte. Vnútri veže je vretenové schodište. Na troch úrovniach sú vyhliadkové balkóny, nad posledným z nich cibuľová strieška. Veža je vysoká 64,8 metra, vyhliadková plošina je vo výške 55 metrov. V minarete je orientálny salónik, kde bol omedzený počet návštevníkov. Spodná časť obsahuje osem miestností. Minaret obsahuje aj reštaurované tapety v čínskom salóne a kniežacie apartmány. Nápisy na stenách sú v arabčine.

Galéria
-------

* Pohľad z blízskaPohľad z blízska
* Strop v prízemíStrop v prízemí
* SchodiskoSchodisko
* Detail nápisuDetail nápisu

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5   *minaret* [online]. pamatkovykatalog.cz, [cit. 2023-02-12]. Dostupné online.
2. 1 2 3   *V zámeckém parku v Lednici pokračují opravy minaretu. Restaurátoři se pustili do mozaikových podlah* [online]. Česká televize, 2016-02-25, [cit. 2023-02-12]. Dostupné online.
3. ↑  ZATLOUKAL, Pavel. *Příběhy z dlouhého století : architektura let 1750-1918 na Moravě a ve Slezsku*. Olomouc/Brno : Muzeum umění Olomoucí+NPÚ Brno, 2002. 702 s. ISBN 80-85227-49-5. S. 53–57.
4. ↑  KONEČNÝ, Michal. *Minaret*. Kroměříž : NPÚ, 2018. 45 s. ISBN 978-80-906899-8-5.
5. ↑   *V zámeckém parku v Lednici pokračují opravy minaretu. Restaurátoři se pustili do mozaikových podlah* [online]. Česká televize, 2016-02-25, [cit. 2023-02-12]. Dostupné online.
6. ↑  ŠPIČKOVÁ, Petra. *Mozaiky lednického minaretu vidělo jen pár stovek lidí. Je nutná rezervace a vstupné je vysoké* [online]. Praha: Česká televize, 2017-09-06, [cit. 2023-02-25]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Minaret (Lednice)**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Minaret (Lednicko-valtický areál) na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Minaret v katalógu Národného pamiatkového úradu
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Žila* pozri *Žila (rozlišovacia stránka)*.
Prierez žilou
**Žila** alebo **véna** je cieva vchádzajúca do srdca. S výnimkou pľúcnej žily (ústiacej do ľavej predsiene) vedie odkysličenú krv. Žily sú časťou krvného obehu a spolu s tepnami, krvnými vlásočnicami a srdcom tvoria uzavretú srdcovocievnu sústavu.

Funkcia
-------

Ako súčasť obehového systému majú aj žily za úlohu transport krvi a s ňou aj živín, odpadov a tepla. Špeciálnou úlohou žíl oproti tepnám je odvádzanie oxidu uhličitého z tkanív a orgánov do srdca. Vo veľkom krvnom obehu žily odvádzajú odkysličenú krv z vlásočníc do pravej srdcovej predsiene. V malom krvnom obehu majú žily za úlohu odvádzať okysličenú krv z pľúc do ľavej srdcovej predsiene.

Anatómia
--------

Chlopne v žilách zabraňujú spätnému prúdeniu krvi
Stený žíl sú tenké, svojou stavbou sú podobné tepnám. Žily v dolnej polovici tela a v horných končatinách majú chlopne (lat. *valvulae venosae*), ktoré zabraňujú spätnému toku krvi spôsobenému gravitáciou. Na vonkajšej strane žíl sa nachádza tenká chrupavka, ktorá pomáha udržiavať krvný tlak.

Medicínsky význam
-----------------

Žily sa v medicíne využívajú ako vstup do krvného obehu umožňujúci odoberať vzorky krvi, prípadne pre tzv. intravenózne podávanie výživy a liečiv. Toto sa vykonáva vpichnutím injekcie, alebo zavedením katétra.

Ak má byť zavedený vnútrožilný katéter, je zavádzaný do žíl blízko povrchu kože, najčastejšie na ruke. Niektoré silne koncentrované tekutiny alebo agresívne medikamenty musia byť zavádzané do veľkých centrálnych žíl, ktoré sú niekedy používané ak nie je možné použiť povrchové žily.

Umiestnenie žíl je u každého človeka rôzne a rozdiely sú väčšie ako pri umiestnení tepien.

Pozri aj
--------

* tepna
* vlásočnica
* srdce

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Žila**
Súradnice: 49°12′54″S 18°46′34″V﻿ / ﻿49,215°S 18,7761°V﻿ / 49.215; 18.7761

**Rosinka** je potok na Hornom Považí, v okrese Žilina. Je to ľavostranný prítok Váhu a je tokom III. rádu. Potok Rosinka (v minulosti uvádzaný názov *Višňovka*) vyteká z Višňovskej doliny v Malej Fatre v povodí Váhu. Predstavuje unikátnu lokalitu s veľkou prírodnou zachovalosťou, s bohatým zastúpením viacerých vzácnych čistomilných druhov makrozoobentosu.

Prameň
------

Pramení v Lúčanskej Fatre na SZ úpätí vrchu Minčol (1 364 m n. m.) vo výške okolo 940 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie SZ smerom Višňovskou dolinou. V podobe bystriny sa asi po 3 km dostáva v nadmorskej výške cca 550 m n. m. do Žilinskej kotliny a zároveň obce Višňové, kde priberá niekoľko prítokov. Jej tok vytvára prirodzenú nivu, kde je sústredená zástavba, rozširujúca sa v strede obce. Rosinka tu ešte priberá vody ľavostranného Mlynárovho potoka a pravostranného, nazývaného Jarok. Na konci Višňového je nadmorská výška 420 m n. m. a znižuje sa aj sklon toku. Približne 7 km od prameňa sa tak bystrina spomaľuje a vteká do obce Rosina.

Tu je údolie potoka už široké a poskytuje priestor na rozvoj obce. Mierne kľukatým tokom sa v dolnej časti obce odkláňa od hlavnej cesty, vedúcej do Žiliny, aby v nadmorskej výške cca 370 m n. m. opustila obec. V rovinatom prostredí ešte priberá ľavostrannú Malú vodu, jediný významnejší prítok v obci.

Po kilometri pokojného toku lúkami sa opäť dostáva do obytnej zástavby, teraz už žilinskej mestskej časti Trnové. Tu priberá pravostranne Trnovku a vteká do časti Rosinky, ktoré sú predzvesťou jej konca. Rovinaté brehy tu vystupujú a vytvárajú akúsi Rosinskú bránu, ktorou Rosinka vteká do Váhu, upraveným korytom priamo pod priehradným múrom Vodného diela Žilina. Vody, pozberané na SZ svahoch Lúčanskej Malej Fatry odovzdáva najväčšej slovenskej rieke po viac ako 10 km putovaní SZ smerom a prekonaní výškového rozdielu 600 metrov.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-03-09]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-03-09]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Rosinka**

Externé odkazy
--------------

* Poloha ústia na turistickej mape

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Rosinky** |
| --- |
| *Rosinka* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Breznícky potok
* Chotárny potok
* Jarok
* Malá voda
* Mlynárov potok
* **Rosinka**
* Trnovka

 |

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Váhu (od Strečnianskeho prielomu po Kysucu a Rajčanku) |
| --- |
| 
* Breznícky potok
* Gbeliansky potok
* Chotárny potok
* Javorina
* Kotrčiná
* **Kysuca**
* Lipovec
* **Rajčanka**
* Rosinka
* Stráňavský potok
* Teplička
* Trnovka
* **Varínka**
* Všivák
* Zlatný potok

 |
| 
Súvisiace šablóny
Vodné toky v povodí Kysuce
Vodné toky v povodí Rajčanky
Vodné toky v povodí Váhu (3. časť) a (5. časť)
Vodné toky v povodí Varínky
 |
Moravianska venuša
**Moravianska venuša** je venuša z mamutoviny, vyrezaná v období gravettienskej kultúry, asi okolo roku 22 800 pred Kr. Vyoral ju roľník Štefan Hulman-Petrech pred rokom 1930 na otvorenom táborisku lovcov mamutov v Moravanoch nad Váhom, v polohe Podkovica, pri Piešťanoch. Bohaté archeologické nálezy v oblasti náleziska dokumentujú trvalejší pobyt lovcov mamutov (praľudí).

Charakteristika
---------------

Moravianska venuša je výrazná plastika ženy (torzo), vyrezaná z mamutieho kla. Jej vek sa odhaduje na 22 860 (±400) rokov. Má zvýraznené prsia a panvu, hlavné pohlavné znaky, ktoré predstavujú symboly pre zachovanie ľudského rodu. Symbolu ženy, s jej významným poslaním v spoločnosti, poslaním darkyne života. Nález sa zrejme cez viacerých nemeckých zberateľov dostal ku nemeckému archeológovi, profesorovi Lotharovi Zotzovi, ktorý vykonával archeologický výskum v Moravanoch nad Váhom v rokoch 1941 a 1943. S ním sa Moravianska venuša cez Prahu dostala do Nemecka, neskôr bol v Musée de l'Homme (Múzeum človeka) v Paríži vystavený jej odliatok. Na Slovensko sa tento exponát vrátil 16. mája 1967 zásluhou slovenského archeológa Juraja Bártu. Moravianska venuša je vystavená v dlhodobej expozícii „Skvosty dávnovekého Slovenska" v Ponitrianskom múzeu v Nitre.

Referencie
----------

1. ↑  CHEBEN, Ivan. *Moravianska venuša* [online]. Bratislava: POFIS, [cit. 2023-12-05]. Dostupné online.

Zdroj
-----

* Barbora Bártová: OBJASNENIE NIEKTORÝCH SÚVISLOSTÍ ZNOVUOBJAVENIA MORAVIANSKEJ VENUŠE
Pohľad na kopec s pamätníkom
**Furča** je kopec, ktorý leží na západ od obce Haniska v okrese Prešov.

Geograficky patrí do podcelku Sedlická brázda, ktorá je súčasťou Šarišskej vrchoviny. Jeho povrch z väčšej časti pokrýva les alebo kroviny. Na vrchole Furče, v nadmorskej výške 310 metrov nad morom, stojí monumentálny pamätník, ktorý je národnou kultúrnou pamiatkou a nesie názov Pamätník roľníckej vzbury 1831. Zo severnej strany kopca vedie k pamätníku poškodené schodisko a chodník.

Prístupová cesta
----------------

Kopec Furča je zreteľne viditeľný z obce Haniska. Dá sa k nemu prísť po miestnej komunikácii, mostom cez rieku Torysu, smerom na západ. Pod kopcom je bezplatné parkovisko, pre osobné automobily a zastávka linky č. 42 prešovskej MHD. Z asfaltovej cestičky, ktorá vedie na Borkút, odbočíme za kresťanským krížom vľavo. Tu je strmšia turistická cestička a schody, vedúce po severnej strane kopca, na vrchol k pamätníku. Chodník je trasovaný modrou turistickou značkou. Odtiaľ je pekný výhľad na obec Haniska, Slanské vrchy, okolité dediny aj mesto Prešov.

Galéria
-------

* Súsošie pamätníka na vrchole kopca FurčaSúsošie pamätníka na vrchole kopca Furča
* Kresťanský kríž pri chodníkuKresťanský kríž pri chodníku
* Schody vedúce na vrchol kopcaSchody vedúce na vrchol kopca
* Chodník tesne pred vrcholomChodník tesne pred vrcholom
* Lesný porast vedľa chodníkaLesný porast vedľa chodníka
* Pohľad z kopca na mesto PrešovPohľad z kopca na mesto Prešov

Externé odkazy
--------------

* turistická mapa

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Furča (Haniska)**

Súradnice: 48°57′26″S 21°13′58″V﻿ / ﻿48,957155°S 21,232672°V﻿ / 48.957155; 21.232672
**Sertab Erener** (\* 4. december 1964, Istanbul, Turecko ) je turecká speváčka. V roku 2003 zvíťazila s piesňou "Everyway That I Can" na Eurovision Song Contest, kde reprezentovala Turecko.

Životopis
---------

Sertab Erener sa narodila v decembri 1964, v Istanbule. Študovala spev na gymnáziu a neskôr aj na Štátnom konzervatóriu v Istanbule. So svojim silným hlasom, trénovala šesť rokov soprán. 

Na začiatku svojej kariéry spolupracovala s tureckou speváčkou Sezen Aksu. V roku 1989 vystupovala so skupinou Klips v národných kvalifikačných kolách Eurovision Song Contest s piesňou „Hasret". Vo výberovom finále obsadila tretie miesto. O rok neskôr, sa opäť kvalifikovala do kvalifikačného finále, tentoraz s piesňou „Sen benimlesin", s ktorou obsadila vo finále šieste miesto. 

V roku 1992 vydala svoj debutový štúdiový album s názvom *Sakin ol!*, z ktorého sa predalo milión kópií, čo z neho robí najpredávanejší album v Turecku. 

V roku 2003 reprezentovala Turecko, na Eurovision Song Contest, ktorá sa sa konala v Rige, v Lotyšsku. Spievala pieseň "Everyway That I Can", ktorá dostala 167 bodov a stala sa tak prvou tureckou víťazkou Eurovision Song Contest. Pieseň "Everyway That I Can" sa stala celoeurópskym hitom.

Albumy
------

Sakin Ol! (1992)

Lâ'l (1994)

Sertab Gibi (1997)

Sertab Erener (1999)

Turuncu (2001)

No Boundaries (2004)

Aşk Ölmez (2005)

Painted On Water (2009)

Rengârenk (2010)

Sade (2013)

Kırık Kalpler Albümü (2016)

Ben Yaşarım (2020)

Her Dem Yeşil (2023)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sertab Erener**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Sertab Erener na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje:
**Barking and Dagenham** (oficiálny názov - *London Borough of Barking and Dagenham*), je mestským obvodom na východe Londýna je súčasťou Vnútorného Londýna.

Mestský obvod obývajú prevažne robotníci a zahrňuje nasledujúce štvrte:

* Barking
* Becontree
* Becontree Heath
* Chadwell Heath
* Creekmouth
* Dagenham
* Rush Green

Väčšina obytných budov bola postavená v čase činnosti Rady Londýnskeho grófstva v medzivojnovom období 1918–1939. Hlavná vlna osídlenia tohto územia, predovšetkým ako únik zo slumov v *East Ende*, vznikla potom čo významná automobilová a chemické firmy vybudovali svoje závody v *Dagenhame*. Potom čo v 80. rokoch došlo k poklesu priemyslovej výroby, presunula sa zamestnanosť do sektoru služieb, ktorej rozvoj bol vyvolaný zvyšujúcim sa počtom príslušníkov strednej triedy. 

Táto mestská časť hraničí s - Haveringom na východe; časť hranice je tvorená riekou Rom – Newhamom na západe; väčšinu hranice vytvára rieka Roding; - s Bexley a Greenwichom na juhu s hranicou vedúcou riekou Temža. Na severe vytvára výbežok medzi Redbridge a Haveringom.

Tento londýnsky obvod vznikol v roku 1965 z väčšej časti oblastí Barking a Dagenham, ktoré boli začlenené do Veľkého Londýna z Essexu.

Doprava
-------

Doprava v tomto predmestí je zaisťovaná hlavne trasou londýnskeho metra *District Line*, ktorá prechádza oblasťou od východu na západ so zastávkami – *Barking, Upney, Becontree, Dagenham Heathway a Dagenham East*. Barking má rovnako spojenie prostredníctvom *Hammersmith and City Line*, *c2c*, *one* a *Silverlink* národnej železnice. Železničné zastávky sú tiež v *Dagenham Dock* a *Chadwell Heath*.

Južná časť obvodu hraničiaca s Temžou je v dosahu časti *London Riverside* dopravného systému *Thames Gateway*. V súčasnosti sa uvažuje o úprave nových verejných priestranstiev, obytných štvrtí a rozvoji dopravnej infraštruktúry, vrátane ďalších staníc linky *c2c*, rozšírenie DLR a vybudovaní Východolondýnskeho tranzitu (*East London Transit*).

Vzdelanie
---------

Medzi vzdelávacie inštitúcie v tomto obvode patrí *Barking College* a *All Saints School*, a stredné školy *Dagenham* a *Roman Catholic*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Barking and Dagenham**

Externé odkazy
--------------

* stránky mestskej časti Barking and Dagenham

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Barking a Dagenham (londýnský obvod) na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Časti Londýna |
| --- |
| Londýnske obvody | 
* Barking and Dagenham
* Barnet
* Bexley
* Brent
* Bromley
* Camden
* Croydon
* Ealing
* Enfield
* Greenwich
* Hackney
* Hammersmith and Fulham
* Haringey
* Harrow
* Havering
* Hillingdon
* Hounslow
* Islington
* Kensington and Chelsea
* Kingston upon Thames
* Lambeth
* Lewisham
* Merton
* Newham
* Redbridge
* Richmond
* Southwark
* Sutton
* Tower Hamlets
* Waltham Forest
* Wandsworth
* Westminster

 |  |
| Sui generis | 
* City of London
	+ zahŕňa enklávy Inner Temple a Middle Temple

 |
| Miestna vláda | 
* Greater London Authority
* London Assembly
* Starosta Londýna

 |
Súradnice: 49°00′23″S 20°38′12″V﻿ / ﻿49,00635°S 20,636766°V﻿ / 49.00635; 20.636766

**Most na diaľnici nad potokom Lodina** je s výškou 59 m najvyšším mostom na diaľnici D1. 

Most vybudovala spoločnosť Eurovia v rokoch 2012 – 2015, v rámci stavby II. úseku D1 Jánovce – Jablonov, projektovaný bol spoločnosťou Strásky, Hustý a partneři, s. r. o. Ide o šesťpoľový komorový most s rozpätiami polí 44,8 + 4×65 + 54,8 m, spoločný pre oba smery diaľnice, ktorý zabezpečuje premostenie hlbokého údolia potoka Lodina. Dĺžka mosta je 367 m. Z konštrukčného hľadiska ide o zaujímavosť najmä v tom zmysle, že most nie je budovaný naraz na celú šírku, ale postupne – najprv sa pomocou ťažkej hornej výsuvnej skruže BERD vybuduje po poliach len 6,5 m široký a 2,6 – 4 m vysoký komorový nosník, na ktorý sa zavesia prefabrikované vzpery dĺžky 11 m a následne sa priečny rez zmonolitní. Rovnaká technológia bola na Slovensku po prvýkrát uplatnená pri výstavbe Mostu cez údolie Hosťovského potoka na R1 v rokoch 2009 – 2011 (tento bol ale o cca 4 m užší); následne boli podobnou technológiou postavené aj 4 mosty vrátane tohto na D1.

Referencie
----------

1. ↑  Most přes údolí potoka Lodina, dálnice D1, Slovensko, Stráský, Hustý a partneři, cit. 2015-12-22
2. ↑  NOVOTNÝ, P. STRÁSKY, J. ZICH, M.: Konstrukce s postupně budovaným příčním rezem. In: *Inžinierske stavby*. 2013, č. 6, s. 124-129
Špecializovaná nemocnica na liečbu respiračných chorôb v Kvetnici
Špecializovaná nemocnica na liečbu respiračných chorôb v Kvetnici
**Kvetnica** (nem. *Blumental*) je prímestskou časťou mesta Poprad. Leží v lesoch pohoria Kozie chrbty. V Kvetnici žije 197 obyvateľov (2015). Centrálnej časti Kvetnice dominuje veľký dobre udržiavaný park s jazierkom a fontánou. V parku sa tiež nachádza kostol sv. Heleny. V roku 2003 bol zrekonštruovaný pod Zámčiskom lyžiarsky vlek, ktorý bol v prevádzke len tri roky. Pôvodne bol vybudovaný koncom sedemdesiatych rokov minulého storočia. V rokoch 2014 až 2015 bola na území Kvetnice postavená malá moderná verejne prístupná Kaplnka vzkriesenia na masíve vrchu Krížová, spolu s krížovou cestou.

História
--------

Zachovali sa tu stopy po pravekom hradisku. Neskôr podľa historika a archeológa Munnicha (vyjadril sa tak r. 1885) existoval nad Kvetnicou hrad. Vrch sa dodnes nazýva Zámčisko. V 13. storočí tu bola založená bannícka osada Stríž, ktorá zanikla okolo roku 1462. Na začiatku výstavby samotnej Kvetnice bola iniciatíva Uhorského karpatského spolku a jeho predsedu, grófa Albína Čákiho (1841 – 1912), postaviť na vrchole Zámčiska turistickú útulňu s rozhľadňou. Rekreačná osada sa začala budovať v roku 1880 pod patronátom popradského starostu Eduarda Graffa. Pri svojich potulkách Kvetnicu navštívil bulharský cár Ferdinand I. Coburg. 

Účinné klimatické podmienky ju predurčili na výstavbu klimatických kúpeľov. Nepriaznivá zdravotná situácia po 1. svetovej vojne iniciovala v roku 1920 založenie ústavu na liečbu TBC pre železničiarov. V roku 1921 bola založená Masarykova liečebňa pľúcne chorých zamestnancov československých štátnych dráh. Tuberkulóza a respiračné choroby sa tu liečili až do roku 2008, kedy liečebňa zanikla.

Referencie
----------

1. ↑   *Demografia* [online]. www.poprad.sk, 31. 3. 2015, rev. 2018-08-04, [cit. 2015-06-19]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky Popradu, mestská časť Kvetnica

Súradnice: 49°01′03″S 20°17′06″V﻿ / ﻿49,017564°S 20,284967°V﻿ / 49.017564; 20.284967

| * z
* d
* u
Mestské časti Popradu (6) |
| --- |
| 
* Kvetnica
* Matejovce
* Spišská Sobota
* Poprad
* Stráže pod Tatrami
* Veľká

 |  |
**William Harvey** (\* 1. apríl 1578, Folkestone – † 3. jún 1657, Hampstead) bol anglický lekár a anatóm. Presným opisom činnosti krvného obehu pripravil základy pre vznik modernej fyziológie.

Životopis
---------

Narodil sa ako najstarší z deviatich detí obchodníka Thomasa Harveyho a jeho manželky Joany. Ako šestnásťročný začal so štúdiom medicíny na univerzite v Cambridge, ktoré ukončil v roku 1597. Od roku 1602 študoval na univerzite v Padove, v tej dobe jednej z najrenomovanejších univerzít v Európe. Tam objavil jeden z jeho učiteľov Hieronymus Fabricius chlopne v žilách, nevedel však zistiť, aká je ich funkcia. Podľa vtedajšieho názoru, ktorý vychádzal z Galénovej náuky nebol možný obeh krvi v organizme. 

Po návrate do Anglicka si otvoril lekársku prax a pokračoval ďalej vo výskume objavu jeho učiteľa. V roku 1607 bol prijatý do *Royal Colege of Physicians*. Od roku 1608 pracoval ako lekár na anglickom kráľovskom dvore, neskôr sa stal osobným lekárom kráľa Karola I. ktorý veľkoryso podporoval jeho výskumy. V roku 1628 publikoval dielo *Exercitatio Anatomica de Motu Cordis et Sanguinis in animalibus* (Anatomická štúdia pohybu srdca a krvi v zvieratách), kde vysvetlil systém uzatvorenej cirkulácie krvi v organizme. Táto publikácia mu priniesla uznanie v celej Európe, narážal však aj na kritiku konzervatívnych zástancov Galénovej teórie. Úplne sa dala Harveyho teória potvrdiť až po vynájdení mikroskopu, ktorým sa dali skúmať kapiláry.

Zomrel na následky mozgovej porážky vo veku 79 rokov.

Externé odkazy
--------------

* encyklopedia.sme.sk
* bedekerzdravia.sk
* William Harvey: „On The Motion Of The Heart And Blood In Animals", 1628[nefunkčný odkaz]

Autoritné údaje: * BnF: 122160891
* GND: 118546481
* ISNI: 0000 0001 2095 8361
* LCCN: n79021742
* NK ČR: nlk20000079343
* VIAF: 29584187
* WorldCat: lccn-n79021742
**Simon Marius** (\* 10. január 1573 – † 26. december 1624) bol nemecký astronóm. Narodil sa v Gunzenhausene, ale takmer celý život prežil v meste Ansbach.

V roku 1614 publikoval Marius svoju prácu *Mundus Iovialis* popisujúcu planétu Jupiter a jej mesiace. V nej prehlásil, že objavil štyri mesiace planéty o niekoľko dní skôr ako Galileo. Rozpútal sa spor s Galileom, ktorý Maria obvinil nielen z klamstva, ale tiež z toho, že okopíroval jeho prácu a teda, že jeho *Mundus Iovialis* je obyčajným plagiátom. Dnes sa zdá byť možné, že Marius objavil mesiace nezávisle, ale prinajmenšom o niekoľko dní neskôr ako Galileo. Bez ohľadu na spor o prioritu faktom je, že mytologické mená týchto mesiacov, pod akými ich poznáme dodnes, im dal Marius. Io, Europa, Callisto sú pomenované podľa Diových mileniek a Ganymedes po Diovom obľúbencovi, ktorého vládca bohov spravil na svojom dvore čašníkom.

Simon Marius tiež prehlasoval, že je objaviteľom galaxie Andromeda, tá však bola známa už stredovekým arabským astronómom.

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portál |

* Portál Marius Matematik - lekár - astronóm

Autoritné údaje: * GND: 11885979X
* ISNI: 0000 0000 8388 1042
* LCCN: n85812223
* NK ČR: mzk2009533797
* VIAF: 62346133
* WorldCat: lccn-n85812223
**Elena Lucrezia Cornaro Piscopia** (\* 5. jún 1646, Benátky – † 26. júl 1684, Padova) bola talianska filozofka a matematička, prvá žena v histórii, ktorá získala na univerzite titul doktora. Išlo o titul doktora filozofie, ktorý dosiahla v roku 1678 na univerzite v Padove.

Pôvod
-----

Narodila sa v Benátkach v bohatej a urodzenej rodine, ktorej členovia patrili už po niekoľko generácií k významným mecenášom umenia a vied. Jej otcom bol Giovanni Battista Cornaro Piscopia. Od svojich siedmich rokov sa učila gréčtinu a latinčinu a od svojich dvadsiatich dvoch rokov študovala klasickú a modernú gréčtinu, filozofiu, teológiu a učila sa hebrejsky. Bola tiež mimoriadne hudobne nadaná, hrala na niekoľko hudobných nástrojov a hudbu i skladala.

Univerzitné štúdia
------------------

V dospelom veku chcela vstúpiť do benediktínskeho rádu, ale otec ju presvedčil, aby študovala na univerzite, čo bolo vtedy niečo celkom mimoriadne, keďže žiadna škola neprijímala ženy na vyššie štúdiá. Elena však bola prijatá a na univerzite sa následne venovala štúdiu filozofie a teológie. Členovia univerzitnej rady jednomyseľne odporučili, aby nakoniec dostala doktorát v oboch odboroch. Kardinál Gregorio Barbarigo, kancelár univerzity, ale udelenie titulu doktora teológie vetoval, pretože by po získaní tohto titulu mohla teológiu vyučovať, čo vtedy ženám nebolo dovolené. 25. júna 1678 získala titul doktora filozofie (ako prvá žena na svete) potom, čo úspešne zložila ústnu skúšku na tému Aristotelových *Neskorších analýz a fyziky*. V nasledujúcich sedemdesiatich rokoch Padovská univerzita žiadny ďalší titul žene neudelila.

Zomrela na tuberkulózu, je pochovaná v *Basilica di Santa Giustina* v Padove.

Je po nej pomenovaný kráter *Piscopia* na Venuši.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5  Lynn Santa Lucia, Ženy, které změnily svět, nakladatelství Alpress, s.r.o. Frýdek-Místek, 2011, ISBN 978-80-7362-873-4, str. 43-45.
2. 1 2 3  Elena Cornaro Piscopia: První žena s akademickým titulem
3. ↑  Pandovando Magazine: *Abbazia di Santa Giustina.* 17. január 2013.
4. ↑  Venus: Piscopia

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Elena Lucrezia Cornaro Piscopia**

Externé odkazy
--------------

* "Elena Lucrezia Cornaro Piscopia", Biographies of Women Mathematicians, Agnes Scott College
* Project Continua: Biography of Elena Lucrezia Cornaro

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Elena Lucrezia Cornaro Piscopia na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 16591183r
* GND: 123372178
* ISNI: 0000 0000 6124 7091
* LCCN: nr95046943
* NK ČR: osd2016911681
* VIAF: 50133485
* WorldCat: lccn-nr95046943