recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Súhvezdie Kéfeus*, autor:Jehoshaphat Aspin, Londýn 1825
**Kéfeus** (iné názvy: **Kefeus, Cefeus**  ;starogr. Κηφεύς – *Kéfeus*, latinsky *Cepheus*) je v gréckej mytológii syn egyptského kráľa Béla a jeho manželky Anchinoy. Bol etiópskym kráľom.

So svojou manželkou, kráľovnou Kassiopeiou, mal krásnu dcéru Andromedu o ktorú takmer prišiel. Pyšná a namyslená manželka totiž urazila morské nymfy tvrdením, že ich krása sa k jej nemôže ani len priblížiť, nieto rovnať. Nymfy sa posťažovali bohovi morí Poseidónovi a ten za trest zoslal na celé kráľovstvo zemetrasenie a navyše aj morskú príšeru, ktorá krajinu sužovala a ničila.

Kráľ sa opýtal vo veštiarni o radu a bolo mu povedané, že krajinu zachráni len to, ak bude morskej oblude obetovaná kráľovská dcéra Andromeda. A v kráľovstve sa nenašiel nikto, kto by princeznú zachránil. Neponúkol sa ani kráľov brat Fineus s ktorým bola Andromeda už dávnejšie zasnúbená.

V tej dobe sa však hrdina Perseus vracal z nebezpečnej cesty, na ktorej v ťažkom boji usmrtil Gorgonu Medúzu a jej smrtiacu hlavu niesol Polydektovi, kráľovi na ostrove Serifos. Perseus mal ešte pri sebe dary bohov – okrídlené črievice, prilbu neviditeľnosti a kúzelný meč. Keď z výšky zazrel nahú dievčinu na morskom brehu, zniesol sa na zem, kde neďaleko úzkostne sledovali svoju dcéru kráľovskí rodičia. Krátko s nimi prehovoril a uzavrel dohodu, že Andromedu oslobodí ak sa stane jeho manželkou. Rodičia súhlasili a Perseus bojoval s obludou dlhý a ťažký zápas. Nakoniec sa víťazstvo priklonilo k Perseovi a Andromeda bola voľná.

V paláci sa čoskoro nato konala kráľovská svadba. Kráľovná Kassiopeia ale zradila svoj sľub Perseovi, zavolala na svadobnú hostinu bývalého nápadníka Finea i s oddielom jeho vojská a vzplanul boj. Perseus sa presile statočne postavil, ale presila nepriateľov bola tak veľká, že musel použiť hlavu Medúzy. Vykríkol na svojich priateľov, aby odvrátili zrak, z kapsy vytiahol hlavu Medúzy a v okamihu sa Fineus a jeho vojaci premenili na kameň.

Keď Kéfeus zomrel, bohovia ho premenili na súhvezdie Cefeus, ktoré na severnej oblohe žiari dodnes.

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kéfeus na českej Wikipédii.*

Pozri aj
--------

* Súhvezdie Cefeus
**Wimbledon 2006** bol grandslamový tenisový turnaj, ktorý sa uskutočnil od 26. júna do 5. júla 2006 na otvorených dvorcoch s trávnatým povrchom.

Seniori
-------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Wimbledone 2006*
**Švajčiarsko Roger Federer** vs. Španielsko Rafael Nadal **6–0, 7–6(5), 6–7(2), 6–3**

### Dvojhra žien

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Ženská dvojhra na Wimbledone 2006*
**Francúzsko Amélie Mauresmová** vs. Belgicko Justine Heninová **2-6, 6–3, 6-4**

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Wimbledone 2006*
**USA Bob Bryan / USA Mike Bryan** vs. Francúzsko Fabrice Santoro / Srbsko Nenad Zimonjić **6-3, 4-6, 6-4, 6–2**

### Štvorhra žien

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Ženská štvorhra na Wimbledone 2006*
**Čína Jen C’ / Čína Čeng Ťie** vs. Španielsko Virginia Ruanová Pascualová / Argentína Paola Suárezová **6-3, 3–6, 6-2**

### Zmiešaná štvorhra

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Zmiešaná štvorhra na Wimbledone 2006*
**Rusko Vera Zvonariovová / Izrael Andy Ram** vs. USA Venus Williamsová / USA Bob Bryan **6–3, 6–2**

  


| * z
* d
* u
Wimbledon |
| --- |
| Open Era | 
* 1968
* 1969
* 1970
* 1971
* 1972
* 1973
* 1974
* 1975
* 1976
* 1977
* 1978
* 1979
* 1980
* 1981
* 1982
* 1983
* 1984
* 1985
* 1986
* 1987
* 1988
* 1989
* 1990
* 1991
* 1992
* 1993
* 1994
* 1995
* 1996
* 1997
* 1998
* 1999
* 2000
* 2001
* 2002
* 2003
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* 2008
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017

 |

| * z
* d
* u
2006 v tenise |
| --- |
| Grand Slam | 
* Australian Open
* French Open
* Wimbledon
* US Open

 |
| Okruhy | 
Muži
ATP Tour
ATP Masters Cup
ATP Masters Series
Ženy
WTA Tour
WTA Tour Championships
WTA Tier I Series
 |
| Národné súťaže | 
* Davisov pohár
	+ Svetová skupina
* Pohár federácie
	+ Svetová skupina
* Hopmanov pohár
* World Team Cup

 |
**Právny systém** je jeden z normatívnych systémov v spoločnosti. Je to zoskupenie a usporiadanie právnych noriem, právnych inštitútov a právnych odvetví vlastného, konkrétneho poriadku v danom štáte.

Právny systém pozostáva jednak z právnych noriem a jednak z väzieb medzi nimi. Tieto väzby sú pre systém určujúce rovnako ako normy samotné, lebo definujú charakter noriem a tak aj štruktúru systému. Väzby možno definovať podľa rôznych kritérií. Základným je definovanie právnych
noriem podľa právnej sily.

Podľa právnej sily sú právne normy usporiadané jednak vertikálne (hierarchicky – od ústavy cez zákony a právne predpisy nižšej právnej sily než zákon) a jednak horizontálne. Horizontálnu štruktúru tvoria jednotlivé úrovne, kde sú predpisy usporiadané vedľa seba. To znamená, že pri stanovenej hierarchii sú si predpisy na tej istej úrovni rovné (Občiansky zákonník a Trestný zákon sú vertikálne pod Ústavou SR a horizontálne vedľa seba).

Pri širšom chápaní pojmu právny systém pod neho môžeme zahrnúť aj štátne inštitúcie
či súdy ako orgány tvoriace tento systém a zabezpečujúce jeho stabilitu a efektívnosť.

Triedenie právnych systémov
---------------------------

Právne poriadky jednotlivých štátov sú charakterizované svojimi osobitnými znakmi, ale súčasne sa vyznačujú prvkami, ktoré sú blízke alebo v niektorých prípadoch aj zhodné s právnymi poriadkami iných štátov. Táto podobnosť, respektíve zhoda, vzniká predovšetkým v dôsledku spoločného historického vývoja, geografickej polohy a rovnako tak aj v dôsledku ekologických, ekonomických a etnických podmienok. Vďaka tomuto vzájomnému ovplyvňovaniu a určitej podobnosti možno právne systémy zaradiť do širších zoskupení – právnych rodín (veľkých právnych systémov), pričom hlavnými právnymi rodinami sú:

* kontinentálny právny systém (európsky právny systém)
* angloamerický právny systém (common law)
* nábožensko-filozofický právny systém
**Académie des beaux-arts** bola vytvorená v roku 1816 nariadením z 21. marca. Je dedičkou „Kráľovskej akadémie maliarstva a sochárstva" z roku 1648, „Akadémie hudby" z roku 1669 a „Kráľovskej akadémie architektúry" z roku 1671.

História akadémie
-----------------

Aktuálna Akadémia krásnych umení bola založená v roku 1816 na báze dovtedajšej triedy krásnych umení v rámci Institut de France. Tento Inštitút bol organizovaný do do 8 sekcií, z ktorých vznikla trieda krásnych umení. 

V roku 2006 bola potvrdená zákonom ako právnická osoba podľa verejného práva s osobitným postavením.

Súčasnosť
---------

Prezidentom akadémie pre rok 2012 je François-Bernard Michel - voľný člen. Doyenom je maliar Chu Teh-Chun, pôvodom Číňan, narodený v 1920.

Akadémia má 57 kresiel, no len 47 členov k 1. aprílu 2012. Päť kresiel bolo vytvorených v roku 1998, potom dve v roku 2005 kvôli vytvoreniu VIII. sekcie. 
Posledná zmena v skladbe akadémie: skon Pierre Schoendoerffera 14. marca 2012.
Počet voľných kresiel: 10.
Najstaršie voľné miesta: 5. kreslo v sekcii maliarstva, voľné od smrti Georgesa Rohnera 3. novembra 2000.
Zahraniční členovia: 16 kresiel, z nich 4 prázdne. 
Korešpondujúci členovia: 57 miest
Akadémia je rozdelená na osem sekcií:

1. I : Maľba
2. II : Sochárstvo
3. III : Architektúra
4. IV : Rytectvo
5. V : Hudba
6. VI : Voľní členovia
7. VII : Umelecká tvorba kinematografická a audiovizuálna (sekcia vytvorená v 1985)
8. VIII : Fotografovanie (sekcia vytvorená v roku 2005)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Académie des beaux-arts**

Zdroje
------

* Oficiálna stránka

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Académie des beaux-arts (France) na francúzskej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Francúzsky portál |

Autoritné údaje: * BnF: 11872833s
* GND: 4277299-0
* ISNI: 0000 0001 2150 4951
* LCCN: n82165623
* NK ČR: xx0114495
* ULAN: 500276812
* VIAF: 123832218
* WorldCat: lccn-n82165623
**Parita** je jednoduchý kontrolný súčet určený pre ochranu integrity jedného dátového slova (obvykle 8-bitov, t. j. 1 byte).

Parita je obvykle jeden bit, ktorý sa pripája k dátovému slovu, a vyjadruje, či je počet logických jednotiek v dátovom slove párny alebo nepárny. Existujú dva rôzne druhy parity: *párna* parita a *nepárna* parita. Párny paritný bit je nastavený na log.1, ak je počet jednotiek v dátovom slove nepárny (aj keď je to trocha neintuitívne - dôvodom je, že takýmto postupom sa dosiahne stav, keď je v slove spolu s paritným bitom vždy párny počet log.1). Nepárny paritný bit je logickou inverziou párneho paritného bitu.

Na paritu sa dá hľadieť ako na vzájomný XOR všetkých bitov v slove, alebo ako na súčet všetkých bitov v slove (modulo 2). Párna parita sa dá vyjadriť aj ako CRC generovaný polynómom x+1.

Parita je obvykle generovaná v integrovaných obvodoch pre prenos dát a v mikroprocesoroch a mikrokontroléroch hardvérovou sústavou hradiel XOR - pozri Generátor parity.

Pozri aj
--------

* Hradlo XOR
* Generátor parity
Rímska ríša okolo roku 120, červeným zvýraznená provincia Afrika
**Africa** alebo **Afrika** (lat. Africa) bola rímska provincia, ležiaca v severnej časti afrického kontinentu. Bola zriadená po zničení Kartága v tretej púnskej vojne, v roku 146 pred Kr..

Poloha
------

Provincia sa rozprestierala na území dnešného Tuniska, časti Líbye a Alžírska.

Etymológia
----------

Názov **Afrika** sa v západnej kultúre začal používať práve vďaka Rimanom, ktorí používali názov *Africa terra* - *zem kmeňa Afri* pre severnú časť kontinentu. *Afri* (mn. č. jedn. č. Afer) bol kmeň, pravdepodobne Berberi, ktorý sídlil v severnej Afrike v okolí Kartága. Pôvod slova Afer môže súvisieť s fenickým *`afar*, prach, používaným tiež vo väčšine ďalších semitských jazykoch.

Medzi ďalšie možné pôvody slova Afrika, ktoré sa často kladú za pravdepodobné, patria:

* latinské slovo *aprica* znamenajúce "slnečný";
* grécke slovo *aphrike* znamenajúce „bez chladu". Toto vysvetlenie bolo navrhnuté historikom Leom Africanom (1488-1554), ktorý predpokladal, že ku gréckemu slovu *phrike* (φρίκη, „chlad a hrôza") bol pridaný záporný prefix „a-", čo malo označovať zem bez chladu a hrôzy. Nakoľko k zmene výslovnosti *ph* na *f* došlo niekedy okolo 10. storočia, s veľkou pravdepodobnosťou je táto teória nesprávna.

Obyvateľstvo
------------

Afrika bola považovaná za jednu z najbohatších provincií Rímskej ríše a často bola označovaná ako „obilnica ríše". Jej hlavné mesto Kartágo bolo po Ríme druhé najväčšie mesto západnej časti impéria a celá provincia bola značne urbanizovaná. Medzi ďalšie významné centrá Afriky patrilo *Hadrumetum* (dnešné Sousse, Tunisko), *Utica* a *Leptis Magna*. Najintenzívnejší kultúrny a hospodársky rozkvet provincie prebiehal v 2. a 3. storočí.

Etnická štruktúra provincie bola veľmi pestrá, keďže okrem Púnov, obývajúcich najmä pôvodné fenické kolónie na pobreží, sa sem prisťahovalo množstvo rímskych legionárov, úradníkov a obchodníkov. Vo vnútrozemí žili príslušníci domorodých kmeňov – Berberi. 

Po dočasnom ovládnutí územia Vandalmi v 5. storočí zažila provincia Afrika na prelome 6. a 7. storočia posledné obdobie hospodárskeho a kultúrneho rozmachu. Od roku 640 muselo toto územie (exarchát Byzantskej ríše) čeliť útokom moslimských Arabov z Egypta, ktorým sa napokon v roku 698 Kartágo podarilo dobyť. Tým zanikla provincia (exarchát) Afrika a následne i kresťanská kultúra.

Pozri aj
--------

* Kartágo
* Staroveký Rím

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Afrika (provincie) na českej Wikipédii.*
Japamala
**Japamala** (sanskrit: माला; *mālā*, čín. 佛珠 „budhistické perly", jap. 念珠, 数) je typ meditačných korálikov alebo modlitebných korálikov, ktoré sa používajú hlavne v hinduizme, džinizme, sikhizme, budhizme a šintó (japonské náboženstvo). Slovo „mala" pochádza zo sanskritu (indoárijský jazyk), a znamená veniec.

Použitie a vzhľad japamaly
--------------------------

Sú to starodávne pomôcky, ktoré vznikli za účelom udržať myseľ sústredenú a čistú od myšlienok. Celá japamala tradične obsahuje 108 guličiek a jednu perlu guru alebo meru. Zvyčajne sa japamala nosí ako náhrdelník, keďže je dosť dlhá. Taktiež môže byť nosená zložená na polovicu, ktorá obsahuje 54 guľôčok, alebo ako náramok na zápästí s 27 guľôčkami. Korál guru (učiteľ) alebo meru (hora) je často väčší ako ostatné korálky na počítanie opakujúcej sa mantry. Na konci guru alebo meru reťazca je pripojený strapec. Malé korálky sa často označujú aj ako korálky mantra, meditačné korálky, hinduistické ružence alebo budhistické modlitebné korálky.

Význam čísla 108
----------------

Ako bolo spomínané, tradičná japamala má 108 guľôčok. Číslo 108 má viacero významov v závislosti od viery „modliaceho". V hinduizme znamená počet božstiev alebo 108 upanišád. V budhizme číslo 108 znamená počet cností, ktoré musí človek dosiahnuť alebo nečistôt, ktoré musí zdolať. Z astronomického hľadiska je priemer Slnka približne 108-násobok priemeru Zeme a vzdialenosť od našej planéty k jej slnečnej hviezde je v priemere 108-násobok priemeru Slnka. Podobný paralelný vzťah existuje aj medzi zemou a mesiacom. Sanskrit má v abecede 108 písmen. Ďalší význam tohto čísla sa nachádza v jóge. Číslo 108 preto, lebo máme v tele 108 marma (akupresúrnych) bodov. Typ jógy bhakti obsahuje príbehy o 108 gópiách tancujúcich s Krišnou vo Vrindávane. Zase podľa tantrickej jógy, máme v tele 108 energetických línií, ktoré sa navzájom zbiehajú a spájajú v srdcovej čakre.

Výroba
------

Japamaly sa vyrábajú z mnohých rôznych materiálov. Najbežnejšie používané druhy korálikov sú vyrobené z dreva, semien alebo polodrahokamov. V závislosti od použitého materiálu majú guľôčky určité energetické účinky. Rôzne duchovné praktiky a náboženské tradície v histórii používali korálky z konkrétneho materiálu, práve kvôli energetickým účinkom. V Indii sa japamaly primárne vyrábajú zo semien santalového dreva, tulsi a rudrakshy. V Nepále a Tibete sa väčšina vyrába zo semien bodhi, lotosových semien a kostí.

Referencie
----------

1. ↑   *Japa Mala, Rudraksha Japa Mala Uses and Benefits - Rudraksha Ratna* [online]. www.rudraksha-ratna.com, [cit. 2020-05-26]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑   *What is a Mala? Learn the history, types and benifits of Japa Mala Beads* [online]. Japa Mala Beads, [cit. 2020-05-26]. Dostupné online. (po anglicky)
3. ↑   *Gaia* [online]. [Cit. 2020-05-26]. Dostupné online. (po anglicky)
4. ↑  [Jen]. *THE JAPAMALA AND MANTRA MEDITATION*. [s.l.] : [s.n.].

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Japamala**
**Janikovský kanál** je umelo vytvorený odvodňovací kanál, ktorý sa nachádza v okrese Nitra. Je ľavostranný prítok rieky Nitra. Jeho dĺžka je 5,5 km. Vznikol oddelením sa od potoku Selenec na sídlisku Chrenová.

Tok
---

Janíkovský kanál tečie na juhovýchod. Vzniká na sídlisku Chrenová a následne pokračuje do Janíkoviec. Za obcou Janíkovce sa kanál stáča smerom k rieke Nitra. Tesne pred vlievaním sa priberá Lúčny kanál a následne v nadmorskej výške 131,5 m.n.m ústí do rieky Nitra.

Význam
------

Janíkovský kanál slúži predovšetkým pre Západoslovenskú vodárenskú spoločnosť na odvádzanie dažďových vôd z nitrianskej mestskej časti Chrenová, celého areálu Agrokomplexu, objektov a parkovísk veľkých nákupných centier. Má dôležitú protipovodňovú funkciu.

Povodne
-------

V prípade povodní spôsobuje Janíkovský kanál problémy pretože je zanesený. V roku 2015 sa na jeho 600-metrovom odkrytom úseku sa usadila už 80-centimetrová vrstva nánosov.

Zdroje
------


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Nitry (od Radošinky po ústie) |
| --- |
| 
* Betlehemský kanál
* Čierna voda
* Dobrotka
* Hrnčiarovský kanál
* **Chrenovka**
* Janíkovský kanál
* Jelšina
* **Kadaň**
* Kajšiansky kanál
* Kynecký potok
* Lúčny kanál
* **Malá Nitra**
* Nový kanál
* Paniansky potok
* Selenec
* Štitársky kanál
* Šúdol
* Tichý kanál
* Veskejský kanál
* Výčapský kanál
* **Žitava**

 |
| 
Súvisiace šablóny
Vodné toky v povodí Nitry (1. časť)
Vodné toky v povodí Nitry (2. časť)
Vodné toky v povodí Nitry (3. časť)
Vodné toky v povodí Váhu (8. časť)
Vodné toky v povodí Starej Nitry
Vodné toky v povodí Žitavy
 |
Vchod do zrúcaniny Břeštejn
Interiér zrúcaniny Břeštejn
Interiér zrúcaniny Břeštejn
**Břecštejn** alebo **Bruštejn** alebo **Silberštejn** je hradná zrúcanina asi 6 kilometrov západne od podkrkonošského mesta Trutnov. Najbližším sídlom je obec Vlčice.

Opis
----

Prvé zmienky o hrade sú z roku 1336 s pôvodným menom *Stein*, v prvej polovici pätnásteho storočia. Hrad vyrástol na strmej skalnej kryhe a z tohoto dôvodu nemohol byť rozsiahly. Prakticky neprístupný bol na severozápadnej strane, kde je skalná stena takmer zvislá. Na východe a juhovýchode musel byť hrad chránený dvojitým príkopom a valom. Po stránke fortifikačnej radíme Břečtejn medzi hrady tzv. sliezského typu, u ktorých vlastný hrad vrátane veže a obytných objektov tvorí jediný stavebný celok uzavretý obvodovou stenou.

Dnes z vlastného hradu ostali vysoké obvodové steny. Ako vchod dnes slúžia bývalé pivnice. Pod hradom je lúčka s ohniskom vhodná na prespanie.

Prístupnosť
-----------

K hradu možno dôjsť autom. Na miesto tiež vedie označená trasa. Je dobre ísť buď po ceste, alebo práve po modrej turistickej trase, z východnej strany vedie k Břeštejnu príkry kopec.

Iné odkazy
----------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Břecštejn**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Břecštejn na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Břecštejn na www.hrady.cz
Svetové dedičstvo UNESCOSvetové dedičstvo UNESCO

**Banff National Park** (*Národný park Banff*) je národný park v kanadskej provincii Alberta. Park má rozlohu 6 641 km², vďaka čomu patrí k najrozľahlejším na svete. Spolu s ďalšími parkmi v Skalnatých vrchoch patrí od roku 1984 do zoznamu Svätového dedičstva UNESCO.

Pôvodnými obyvateľmi parku sú Indiáni z kmeňa Stoney. Imigranti ho objavili až v polovici 18. storočia. Národným parkom sa územie stalo v roku 1930.

Hlavným prírodným prostredím sú hory, príroda tu je z prevažnej väčšiny nedotknutá človekom, okrem dvoch miest – Banff a Lake Louise.

Počasie
-------

Najvhodnejším mesiacom pre návštevu je júl. Teploty tu dosahujú maximum – príjemných dvadsať stupňov. V zime je tu veľmi chladno a celé územie je pokryté snehom. Aj v lete niektoré špičky najvyšších vrchov nerozmŕzajú a snehová čiapka ich pokrýva celoročne.

Turistika
---------

Park obľubujú predovšetkým milovníci prírody, hlavne zvierat. Žijú tu losy, soby, jelene, kamzíky, medvede alebo kojoti. Miestna príroda je vhodná na pozorovanie najrôznejších druhov vtákov.

V parku sa dá pohybovať po mnohých turistických chodníkoch, ktoré vedú priamo z mestečiek Banff alebo Lake Louise. Možno organizovať aj náročnejšie vysokohorské túry. Terén sa využíva i na náročnú cykloturistiku.

V oblasti boli objavené aj horúce minerálne pramene. Sú v jaskyni menom Cave and Basin National Historic site. Je tu vybudované aj múzeum a golfové ihrisko The Fairmont Banff Springs.

V parku je trinásť kempov.

Doprava
-------

Najvhodnejším dopravným prostriedkom je automobil. Z Calgary je park vzdialený cez hodinu jazdy; na vozovke sa pomerne často vyskytujú veľké zvieratá. Z Calgary alebo z Vancouveru je možné objednať okružnú jazdu parkom autobusom. Inak sem jazdia pravidelné autobusové linky spoločnosti Greyhound z miest v provinciách Alberta a Britská Kolumbia.

Referencie
----------

1. 1 2   *Banff National Park of Canada* [online]. Gatineau, Quebec: Parks Canada, [cit. 2011-03-31]. Dostupné online. (angličtina)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Banff National Park**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
Statočný cínový vojačik, ilustroval Bertall
**Statočný cínový vojačik** (dánsky: *Den standhaftige tinsoldat*) je literárna rozprávka Hansa Christiana Andersena o láske cínového vojačika k papierovej baletke. Rozprávka bola prvýkrát publikovaná 2. októbra 1838 v Kodani C. A. Reitzelom v prvej knižke *Rozprávky rozprávané pre deti*. *Nová zbierka*. Knižka pozostáva z Andersenových rozprávok *Sedmokráska* a *Divé labute*. Táto rozprávka bola Andersenovou prvou, ktorá nebola založená na ľudovej rozprávke alebo literárnej predlohe. "*Statočný cínový vojačik*" bol adaptovaný do rôznych médií vrátane baletu a animovaného filmu.

Príbeh
------

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Chlapec dostane na narodeniny sadu 25 cínových vojačikov, sú odliati z jednej starej lyžice. Chlapec ich rozloží ich na stôl. Jeden vojačik stojí na jednej nohe, pretože bol odliaty ako posledný a nezvýšilo dosť kovu na to, aby bol celý. Neďaleko vojak zbadá inú hračku, krásnu papierovú baletku s malou ozdôbkou - plieškom na šerpe. Aj ona stojí na jednej nohe v tanečnej pozícii a vojačik sa do nej zamiluje. V tú noc hračka zlý škriatok vyskakujúci z krabice, ktorý tiež miluje baletku, nahnevane upozorní vojačika, aby ju nechal na pokoji, ale vojačik ho ignoruje.

Na druhý škriatok nečakane vyskočí z krabice vo chvíli, keď vojačik stojí na parapete a on vypade von otvoreným oknom. Pristane na ulici, kde ho dvaja chlapci nájdu, umiestnia ho do papierovej loďky a pustia ho plávať do kanála. Čln aj s pasažierom odpláva do dažďovej kanalizácie. Tu vojačik stretáva potkana, ktorý od neho žiada mýto.

Loďka sa plaví ďalej a vpláva do kanála. Tam však cínového vojačika zhltne ryba a on sa ocitne v temnote. Rybu ulovia ľudia a rozrežú ju, s počudovaním v jej vnútornostiach objavia hračku. Cínový vojačik sa šťastnou náhodou opäť ocitá v dome, kde jeho púť začala. Slúžka ho zanechá na doske stola pred baletkou. 

Chlapec sa vracia k hre a z roztopaše hodí cínového vojačika do ohňa. Prievan v izbe do ohňa strhne aj papierovú baletku. 

Ráno slúžka čistí ohnisko. V popole nachádza roztopený cín v tvare srdiečka a v jeho strede malú plechovú ozdôbku. 

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku The Steadfast Tin Soldier na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
Súradnice: 4°3′S 9°41′V﻿ / ﻿4,050°S 9,683°V﻿ / 4.050; 9.683

**Douala** je najväčšie mesto Kamerunu. Je hlavným mestom provincie Littoral a obchodným strediskom celého štátu. Leží v západnej časti krajiny, na pobreží Guinejského zálivu na ploche 210 km², v nadmorskej výške 13 m n. m. S počtom obyvateľov takmer 2,5 milióna je tesne najväčším mestom krajiny.

Dejiny
------

Mesto stojí na brehu rieky Wouri a prvými Európanmi, ktorí sem prišli, boli okolo roku 1472 Portugalci. Výhodná poloha na pobreží Guinejského zálivu a obchodné záujmy kolonizátorov podnietili príchod ľudí z vnútrozemia a jeho rýchly rast. V 18. storočí bolo významným centrom obchodu s otrokmi a slonovinou. Mesto sa v roku 1884 stalo hlavným mestom nemeckej kolónie Nemecký Kamerun. Po prvej svetovej vojne bolo mesto obsadené belgickou armádou a stalo sa súčasťou Francúzskeho Kamerunu. Je hospodárskym a obchodným centrom krajiny a v rokoch 1940 – 1946 bolo hlavným mestom krajiny.

V meste sa nachádzajú administratívne a obchodné oblasti (štvrť Bonanjo), nočným životom je známa štvrť Akwa a reštaurácie, kaviarne a cukrárne sa nachádzajú na hlavnej triede. Množstvo barov a nočných podnikov sa nachádza v okolí prístavu, ktorý je najväčší v krajine. Veľká časť zahraničných prisťahovalcov pracuje v oblasti ťažby ropy.

Doprava
-------

V Douale sa nachádza dôležité medzinárodné letisko, najvýznamnejší kamerunský prístav a železnicou je spojenia, vedúce do hlavného mesta Yaoundé, Ngaoundéré, Kumba a Nkongsamba. Do Yaoundé tiež jazdia pravidelné autobusové linky po udržiavanej ceste.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Douala**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Douala na českej Wikipédii.*
**Apémosyné** alebo **Apémosyna** (starogr. *Ἀπημοσύνη* - *Apémosyné*) je v gréckej mytológii dcéra Katrea, syna krétskeho kráľa Minoa

Apémosyné bola dcérou Katrea, ktorý mal okrem nej ešte dcéry Aeropu a Klymenu a syna Althaimena. Jej otec si žil spokojne až dovtedy, kým mu veštec nepredpovedal, že zomrie rukou svojho dieťaťa. Syn Althaimenes sa o tejto veštbe dozvedel a z obavy, že sa veštba naplní, opustil so sestrou Apémosynou Krétu a doplavil sa s ňou na ostrov Rodos, kde založil mesto Kréténia.

Do Apémosyny sa neskôr zamiloval boh Hermes, ale ona jeho lásku neopätovala a zakaždým, keď sa k nej priblížil, pred ním utiekla. Boh Hermes sa však nedal odradiť, položil na cestu čerstvé kože, na ktorých sa Apémosyné v behu pošmykla a potom ju zneuctil. Apémosyné s ním otehotnela a keď sa s tým zverila bratovi, on jej neuveril, že dieťa čaká s bohom a nahnevaný ju dokopal až na smrť.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,2,1.
**Arkas** alebo **Arkás** (starogr. *Αρκάς* – *Arkas*, lat. *Arcas*) je v gréckej mytológii syn najvyššieho boha Dia a jeho milenky Kallisty, dcéry lykosúrskeho kráľa Lykaóna.

Kalisto bola jednou z dievčat družiny bohyne lovu Artemis. Jej krása upútala pozornosť najvyššieho boha Dia, ktorý ju zviedol tak, že vzal na seba podobu Artemidy. Artemis neskôr pri kúpaní spozorovala, že Kallisto čaká dieťa, nahnevala sa na ňu a zo svojej družiny ju vyhnala. Kalisto potom opustená v horách porodila syna Arkada. Keď sa to následne dozvedela žiarlivá Diova manželka Héra, tá ju za trest premenila na medvedicu.

Arkas sa stal následníkom lykosúrskeho kráľa Nyktima. Od Triptolema sa naučil pestovať plodiny, piecť chlieb, pliesť tkaniny, a mnohé iné veci. Tieto znalosti následne zaviedol vo svojom kráľovstve do praxe. Oženil sa s nymfou Eratou,(podľa inej verzie s Leaneirou , alebo s Meganeirou) a mali spolu dcéru Hyperippu a synov Azana, Afeida a Elata, ktorí sa po mnohých rokoch stali jeho následníkmi.

Kráľ Arkas bol vášnivý poľovník a jedného dňa pri love natrafil práve na medvedicu, ktorá bola jeho matkou a chcel ju zabiť. Zabránil mu v tom ale Zeus, aj jeho premenil na medveďa a potom ich oboch odškodnil tak, že ich vyzdvihol na nebo, kde dodnes žiaria ako súhvezdia *Veľkej a Malej medvedice*.

Arkada až do našich čias pripomína Arkádia, ako bol po ňom pomenovaný lykosurský kraj. Obyvatelia hornatého kraja Arkádie sú známi svojim pokojným, priam idylickým pastierskym životom.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4 5 6  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 73.
2. 1 2 3 4  Apollodoros, *Kronika*, 3,8,2.
3. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 8,4,1.
4. ↑  Apollodoros, *Kronika*, 3,9,1.
5. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 5,1,4.
6. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 10,9,5.
7. ↑  Hyginus, *Fabulae* 275.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Arkas na českej Wikipédii.*
**William LeBaron Jenney** (\* 25. september 1832, Fairhaven – † 14. jún 1907, Los Angeles) bol americký architekt, niekedy nazývaný „otec amerických mrakodrapov". To preto, že roku 1884 postavil Home Insurance Building v Chicagu, ktorá bola prvou stavbou s plne oceľovou rámovou konštrukciou a je označovaná za prvý mrakodrap na svete (dnes už neexistuje, zbúraná bola roku 1931).

Architektúru vyštudoval na *École Centrale Paris*. Absolvoval roku 1856. Do USA sa vrátil v roku 1861, aby sa zapojil do občianskej vojny návrhmi niekoľkých pevnostných systémov pre severnú armádu. Po vojne, v roku 1867, sa usadil v Chicagu, kde si otvoril architektonické štúdio. Okrem „prvého mrakodrapu" v Chicagu postavil *Ludington Building* či *Manhattan Building*, obe budovy boli zaradené na zoznam National Historic Landmark (obdoba slovenskej národnej kultúrnej pamiatky). Postavil tiež známy pavilón (*Horticultural Building*) na svetovej kolumbovskej výstave v Chicagu v roku 1893. Neskôr učil na Michiganskej univerzite. Mnoho jeho žiakov vytvorilo tzv. Chicagskú architektonickú školu. Jenney je k nej tiež niekedy radený, ako jej priekopník.

Galéria
-------

* Home Insurance Building, Chicago*Home Insurance Building*, Chicago
* Leiter II Building, Chicago*Leiter II Building*, Chicago
* Ludington Building, Chicago*Ludington Building*, Chicago
* Manhattan Building, Chicago*Manhattan Building*, Chicago
* Horticultural Building pre Svetovú výstavu*Horticultural Building* pre Svetovú výstavu

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **William Le Baron Jenney**

Externé odkazy
--------------

* Heslo v encyklopédii Britannica (po anglicky)
* Encyklopedické zdroje na Encyclopedia.com (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku William LeBaron Jenney na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 1089113145
* ISNI: 0000 0000 6704 3989
* LCCN: n78050673
* ULAN: 500027468
* VIAF: 18483025
* WorldCat: lccn-n78050673
**Apória** (gr. ἀπορία, dosl. „ne-cesta", *nepriechodnosť*, *slepá ulička*) je nevyriešiteľný rozpor medzi dvoma rovnako dobre odôvodnenými názormi, ťažký neriešiteľný problém. Je to rafinované a dôvtipné dokazovanie rozporov medzi zmyslami a rozumom. Výskum apórií uskutočňuje aporetika.

Vznik apórie prebieha tak, že sa stotožňujú dve odlišné roviny usudzovania: matematický, idealizovaný proces, v ktorom narábame s idealizovaným objektom v idealizovaných podmienkach, a faktuálny proces, v ktorom myšlienkovo narábame so zmyslovo-názorným empirickým objektom v reálnych podmienkach.

Počínajúc Kantom sa v podobnom význame používa termín antinómia.

Zenónove apórie pohybu
----------------------

Zo staroveku sú najznámejšie apórie Zenóna z Eley. Ten vychádzal z Parmenidovho presvedčenia, že súcno je len jedno a je stále rovnaké, preto sú pohyb a zmena neskutočné a klamné. Prijatie mnohosti súcna a reality pohybu preto vedie k neriešiteľným rozporom. Ako príklad jeho argumentácie možno uviesť tri z jeho dôkazov proti pohybu:

* *Dichotómia*: ak má šíp doletieť do cieľa, musí najprv doletieť do polovice, predtým však do polovice polovice a tak ďalej donekonečna. Šíp však nemôže prejsť cez nekonečne veľa miest v obmedzenom čase.
* *Achilles a korytnačka*: Achilles nikdy nedobehne korytnačku, ktorá lezie pred ním, pretože v okamihu, keď sa dostane do bodu, kde bola predtým korytnačka, ona je už o kúsok ďalej a tak donekonečna.
* *Letiaci šíp*: Letiaci šíp je vlastne nehybný, lebo v každom okamihu sa bude nachádzať na presne určenom mieste, teda v pokoji.

Referencie
----------

1. ↑  FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
2. ↑  FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
3. ↑  *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Aporie na českej Wikipédii.*
**Podarké** alebo **Podarka** (starogr. *Ποδάρκη* – *Podarké*) je v gréckej mytológii dcéra líbyjského kráľa Danaa a jeho manželky Pierie.

Podarké bola jedna z päťdesiatich dcér líbyjského kráľa Danaa, o ktoré sa uchádzalo päťdesiat synov jej strýka Aigypta, ktorý vládol v susednom Egypte. Danaos však so svadbou nesúhlasil a preto mu Aigyptos vypovedal vojnu a v boji ho porazil. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.

Podarke potom za manžela vybrali Oinea, syna Aigypta a jeho manželky Gorgo. Nezmieriteľný Danaos však následne svojim dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem najmladšej Hyperméstry, príkaz otca splnili všetky a po smrti si v podsvetí vyslúžili od bohov večný trest nalievať do deravého džbána vodu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,1,5.
2. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 32.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 314.
**Bruno Gesche** (\* 5. november 1905, Berlín, Nemecké cisárstvo – † 1980) bol Obersturmbannführer v nacistickom Nemecku a veliteľ Hitlerovej telesnej osobnej stráže SS-Begleitkommanda v rokoch 1934 – 1942 a 1942 – 1944.

Začiatky a SS-Begleitkommando
-----------------------------

Bruno Gesche pôvodne sníval o vojenskej kariére, jeho plány však pokazila Versaillská zmluva, ktorá obmedzila počet nemeckej armády na 100 000. Preto roku 1922 vstúpil ako mladík do NSDAP, a pôsobil najmä v SA. V roku 1927 Gesche SA opustil, a vstúpil do oddielu SS. Odôvodnil to tak, že do SS už predtým vstúpili jeho priatelia, a on ich chcel nasledovať. Roku 1932 sa stal členom Hitlerovej osobnej stráže SS-Begleitkommando.

Stret s Himmlerom
-----------------

Spor medzi Gescheom a jeho nadriadeným Himmlerom vypukol roku 1932, kedy Gesche skritizoval vedenie SS. Himmler to považoval za osobnú urážku a požadoval Gescheho okamžitú degradáciu a vylúčenie z SS-Begleitkommanda; Hitler však Gescheho len pokarhal. Keď bol v roku 1934 vylúčený z postu veliteľa SS-Begleitkommanda Kurt Gildisch, Hitler menoval Gescheho Gildischovým nástupcom. Himmler roku 1938 využil Gescheho najväčšej slabosti – závislosti na alkohole a donútil ho podpísať oznámenie, že sa tri roky nedotkne alkoholu, inak bude z SS vylúčený. Po niekoľkých mesiacoch Himmler na nátlak Hitlera zákaz zrušil.

Vojnové roky
------------

Gesche si však nevzal ponaučenie, a roku 1942, po ďalšom opileckom excese, ho Himmler prepustil. Tentoraz mu nepomohol ani Hitler. Gesche bol prepustený z SS-Begleitkommanda, dostal ďalší zákaz pitia alkoholu a bez akýchkoľvek bojových skúseností bol poslaný na východný front. Bol pripojený k 5. tankovej divízii SS "Viking", ktorá mala namierené na Kaukaz k tamojšom bohatým zásobám ropy. Na začiatku októbra roku 1942 bol zranený a prevezený späť do Tretej ríše. Hitler bol nadšený z jeho vojnových výkonov, a poveril ho opätovným velením SS-Begleitkommanda. V roku 1944 bol pre opilstvo a výtržnosti opäť zbavený jeho velenia, tentoraz navždy. Mimo to bol degradovaný o jedenásť hodností. V januári roku 1945 bol Gesche opäť poslaný na front do 16. divízie tankových granátnikov "Reichsführer SS". Ku koncu vojny bol zajatý Američanmi a zvyšok života strávil v ich zajatí.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bruno Gesche na českej Wikipédii.*
Príklad šónen-ai
**Jaoi** (jap. やおい; angl. Yaoi) je pôvodne japonský termín, ktorý označuje mužský homosexuálny sex, ktorý je zobrazovaný v rôznych japonských anime, mangách a hrách. Vo všeobecnosti obsahuje priame zobrazenie sexuálnych vzťahov, čím sa líši od šónen-ai. V súčasnosti vydávajú diela v žánri jaoi aj v USA a v Indonézii.

Anime/manga Jaoi
----------------

Jaoi je druh mangy alebo žáner anime, ktorý sa zaoberá sexuálnym vzťahom medzi mladými mužmi. Jaoi môže znamenať aj „bez pointy, bez zmyslu, bez deja..." Dej nebýva nijak dôležitý, hlavný je ich sexuálny život.

Charakteristickým prvkom na rozlíšenie „shonen-ai" šónen-ai (shonen-chlapec, chlapčenské; ai-láska) od „Jaoi" je teda romantizovaný, ale nie sexuálny vzťah medzi mužmi, zato sa venuje skôr tej druhej stránke rozoberajúce ich city a náklonnosť. Hlavní hrdinovia tohoto žánru často po sebe túžia ale môže dôjsť maximálne k bozku. Predchodcom žánrov bolo *tanbi*. Šónen-ai a Jaoi sú populárne hlavne v Japonsku, a to predovšetkým medzi dievčenskou populáciou a medzi ženami v domácnosti. V USA a v Európe sú hlavnou cieľovou skupinou predovšetkým ženy vo veku 18-24 rokov a homosexuálni muži.

Ako aj v jaoi tak aj v šónen-ai dochádza k jednotlivým rozdeleniam hlavných postáv na uke (ukera) čo sa používa aj pri súbojoch s katanou a dá sa to preložiť ako úder smerom dole, ináč aj ako len dole. Postava, ktorá je v homosexuálnom vzťahu označená ako uke je tá podriadená, nevyvoláva skoro žiadnu iniciatívu a plní skôr ženskú funkciu. Jeho opak je seme (semera) čo sa používa ako zdvihnutie alebo slovo hore. Seme je vo vzťahu ten nadradený, vyvoláva hlavnú iniciatívu a je mužnejší.

Pozri aj
--------

* Zoznam máng a anime šónen-ai a jaoi
**Horša** je mestská časť mesta Levice v Nitrianskom kraji, do roku 1986 samostatná obec.

Dejiny
------

Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1295, kedy je uvádzaná ako *Horhy*. Názov pochádza od mena rodu Horhy, ktorý obec vlastnil do roku 1552. V roku 1629 sa dostala do vlastníctva rodu Pomothy. Od 18. storočia bola spoločným majetkom niekoľkých šľachtických rodov, medzi tie najvýznamnejšie sa radili Belházyovci a Udvardyovci. Podľa záznamov tu v roku 1828 v 55 domoch žilo 533 obyvateľov. V roku 1876 došlo vďaka tekovskému županovi Štefanovi Majláthovi k zriadeniu školy. Roku 1927 žilo v 91 domoch 346 obyvateľov a mali tu fungovať dva mlyny. V 20. rokoch 20. storočia z dôvodu hospodárskej krízy emigrovalo 6 obyvateľov do Ameriky. Od 1. januára 1986 je bývalá obec časťou mesta Levice.

Kultúra a zaujímavosti
----------------------

### Pamiatky

* Evanjelický kostol, jednoloďová klasicistická stavba s polygonálnym ukončením presbytéria a predstavanou vežou z roku 1821. Stavba bola moderne upravená v roku 1944, kedy pristavali vežu. Zariadenie kostola je novodobé. Fasády kostola sú hladké, veža je ukončená ihlancovou helmicou. Nad vstupom do kostola je umiestnený nápis *Môj dom má byť domovom modlitby*.

* Belháziovská kúria, baroková stavba z roku 1755.

* Horný mlyn, jednopodlažná ľudová dvojpriestorová stavba z prvej polovice 19. storočia.

* Reformovaný kostol, jednoloďová neskoroklasicistická stavba s predstavanou vežou z roku 1869. Kostol je v súčasnosti v dezolátnom stave a chátra.

Referencie
----------

1. ↑   *Horša (Levice) - Evanjelický kostol* [online]. Pamiatky na Slovensku. Dostupné online.
2. ↑   *Register nehnuteľných národných kultúrnych pamiatok* [online]. Pamiatkový úrad Slovenskej republiky. Dostupné online.
3. ↑   *Horša (Levice) - Reformovaný kostol* [online]. Pamiatky na Slovensku. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka mesta Levice

Súradnice: 48°14′23″S 18°41′30″V﻿ / ﻿48,239607°S 18,691692°V﻿ / 48.239607; 18.691692

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Horša na českej Wikipédii.*
Mapa sveta, zobrazujúca umiestnenie vybraných horúcich škvŕn (červené bodky).
**Horúca škvrna** (angl. hotspot) je geologická lokalita na povrchu Zeme (resp. iného telesa), kde dochádza počas dlhého obdobia (milióny rokov) k sopečnej činnosti.

Toto pomenovanie prvýkrát použil geofyzik John Tuzo Wilson v roku 1963 pri opise reťaze sopečných Havajských ostrovov v Tichom oceáne. Tam sa hlboko pod Pacifickou tektonickou platňou nachádza miesto výstupu horúceho materiálu z hranice plášťa a jadra. Horúca škvrna je „fixovaná" a počas dlhého obdobia pohybu platne ponad ňu sa vytvorila reťaz ostrovov.

Vystupujúcemu materiálu sa hovorí aj plášťový chochol. Novšie výskumy označujú za príčinu horúcej škvrny konvekčný tepelný pohyb vo vrchnom plášti. Iná teória hovorí o tom, že vznik horúcej škvrny môže zapríčiniť pád meteoritu.

Geológovia evidujú približne 50 horúcich škvŕn na povrchu Zeme. Medzi najznámejšie patria už spomínané Havajské ostrovy, ďalej Island, Yellowstone, Galapágy a Réunion.

Externé odkazy
--------------

* Mechanizmus horúcich škvŕn (anglicky)
* Stránka USGS o plášťových chocholoch (anglicky)


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vedy o ZemiAstronomický portálPortál slnečná sústava |
Bentley Continental GT Coupé
**Kupé** (franc. *coupé*, angl. *coupé* alebo *coupe*) je automobil väčšinou športového charakteru s uzavretou dvojdverovou karosériou. Má jeden alebo dva rady sedadiel, pričom v prípade dvoch radov sú zadné sedadlá menšie a poskytujú menší komfort pri cestovaní. Pred nástupom motorizovaných vozidiel označovalo slovo kupé prednú časť kontinentálneho dostavníka.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kupé (automobil)**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kupé na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Automobilové karosérie |
| --- |
| otvorené | 
* Roadster
* Kabriolet
* Targa

 |
| zatvorené | 
* Sedan
* Hardtop
* Kupé
* Limuzína
* Notchback

 |
| zadné dvere | 
* Kombi
* Hatchback
* Liftback
* Shooting Brake

 |
| ostatné | 
* SUV
* Leisure activity vehicle
* Minibus
* Dodávkový automobil
* Pick-up
* Crossover
* MPV
	+ kompaktné MPV
	+ mini MPV

 |
Dážďovka zemná, známy saprofág (konkrétne detritofág)
**Saprofág** (tiež **saprotrof**, **saprob**), je heterotrofný organizmus (predovšetkým živočíchy či huby, iné skupiny sa označujú skôr ako rozkladače), ktorý ale na rozdiel od predátorov získava energiu z organických látok *odumretých* organizmov alebo ich časťami. Takýto spôsob aspoň čiastočnej výživy sa niekedy nazýva **hniložijnosť** či **saprotrofia**. Saprofágy sa považujú za konzumenty a za rozkladače (dekompozitory), na rozdiel od zelených producentov s fotosyntetickými farbivami.

Saprofyt
--------

Zastaraným termínom **saprofyt** sa skôr označovali niektoré nezelené vyššie rastliny (napr. Hniezdovka hlístová, rôzne orchideje), o ktorých sa myslelo, že sa vyživujú z odumretých organických látok (viac tiež epifyt). Výraz ss používal všeobecne aj pre huby a niektoré baktérie. Dnes ide o zastaraný termín, pretože sa zistilo, že ss spomínané vyššie rastliny vyživujú vďaka zvláštnej symbiózy (mutualizmu) s hubami (mykoheterotrofia).

Niekedy je termín saprofyt (napr. v mykológii, v lichenológii) stále používaný.

Delenie saprofágov
------------------

Saprofágy sa delia na zdochlinožravce (mršiny), detritofágy – rozkladače (detrity) a koprofágy (výkaly).

Referencie
----------

1. ↑  Hershey, David R. (1999). Myco-heterophytes and parasitic plants in food chains. American Biology Teacher 61, 575-578.

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Saprofág na českej Wikipédii.*
Sírne fumaroly sopky White Island na Novom Zélande.
**Fumarola** (z lat. *fumus* - *dym*, *dymiť*) je forma prejavu sopečnej činnosti (v podstate je to indikátor aktívneho vulkanizmu danej oblasti). Sú to trhliny, alebo *„prieduchy"* v zemskom povrchu, cez ktoré unikajú do okolia plyny s teplotou 200 až 800 °C. Chemické zloženie plynov je nasledovné: vodné pary (H2O), oxidy síry (SO2 a SO3), oxid uhličitý (CO2), chlorovodík (HCl), sírovodík (H2S).

Termínom **solfatára** sa označujú fumaroly, produkujúce prevažne sírne zlúčeniny. Fumaroly sa väčšinou nevyskytujú osamotene, ale združujú sa do *„fumarolových polí"*, často sprevádzaných inými hydrotermálnymi aktivitami (gejzírmi, horúcimi prameňmi a bahennými sopkami). Motorom, ktorý poháňa emisie plynov a pár, je prítomnosť magmy, resp. neutuhnutých intrúzií (vo všeobecnosti miest so zvýšeným geotermálnym gradientom), nachádzajúcej sa blízko povrchu, z ktorej unikajú plyny, prípadne teplo zohrieva spodné vody.

Veľké fumarolové polia sa nachádzajú na Aljaške v okolí sopky Novarupta (známe aj ako Údolie desaťtísícov dymov), v Yellowstone (USA) a Campi Flegrei (Taliansko).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **fumaroly**.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vedy o Zemi |
Sapéri francúzskej Cudzineckej légie v tradičnej uniforme
Francúzski sapéri zo začiatku 19. storočia
**Sapér** (franc. *sapeur*, od *saper*, podkopávať) je staršie označenie pre ženistu, príslušníka stavebného vojska, ktorý pripravuje cesty a odstraňuje prekážky, buduje zákopy a opevnenia.

Dejiny
------

Sapéri alebo tiež priekopníci čiže pionieri boli vojaci, ktorí pred postupujúcim vojskom odstraňovali prekážky a zátarasy, kopali zákopy, stavali mosty a podkopávali nepriateľské opevnenia, najmä pri obliehaní. Ich hlavnou výzbrojou bola dlhá sekera, ktorá slúžila tiež ako zbraň. Po zavedení strelného prachu pripravovali tiež podkopy, aby sa nepriateľské opevnenia dali vyhodiť do vzduchu.

Samostatné sapérske jednotky zaviedol do armády Napoleon a prevzali ich potom aj ďalšie armády. Nemecká armáda ich označovala ako pionieri, inde prevládlo označenie sapér (ang. *sapper*). Vo Francúzsku sa označenie *sapeur* používa aj v spojení s požiarnikmi (*sapeurs-pompiers*), tradíciu sapérov s dlhými sekerami a fúzmi uchováva Cudzinecká légia. 

S rastúcou zložitosťou vojenskej aj stavebnej techniky nahradili v 20. storočí sapérske sekery stavebné stroje, žeriavy a pontóny, takže sapéra nahradil vojenský inžinier, technik a ženista, anglicky *combat engineer*.

Referencie
----------

1. ↑  *Ottův slovník naučný*, heslo Průkopník.

Literatúra
----------

* *Ottův slovník naučný*, heslo Průkopník (sapeur). Sv. 20, str. 832

Pozri aj
--------

* Ženijné vojsko

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Sapér na českej Wikipédii.*
Fullerén C540
**Fullerény** alebo **fulerény** je súhrnné označenie (skupina) guľovitých molekúl tvorených pospájanými päťuholníkovými a šesťuholníkovými prstencami atómov uhlíka. Pre uzatvorené štruktúry platí, že počet päťuholníkov je presne 12, čo vyplýva z Eulerovej rovnice pre mnohosteny. Fullerény sú jedna z alotropických modifikácií uhlíka (ďalšie formy sú grafit, diamant, lonsdaleit, grafén, uhlíkové nanorúrky...). Najmenším stabilným členom rodiny fullerénov je C60 (buckminsterfullerén). Je to zároveň prvý syntetizovaný fullerén. Má tvar futbalovej lopty a symetriu*Ih*.

Objav fullerénov pochádza z Japonska z roku 1970[chýba zdroj], resp. pre svet mimo Japonska až od výskumníkov z Rice University z roku 1985. Majú veľmi zaujímavé fyzikálne vlastnosti, ktoré ich stavajú zatiaľ na prvé miesto v oblasti nanotechnologicky (pozri nanotechnológia) využiteľných materiálov[chýba zdroj]. Vyrábajú sa z nich nanorúrky, ktoré slúžia napr. na výrobu elektrotechnických súčiastok (tranzistorov) a veľmi ľahkých a pevných materiálov (časti lietadiel, tkaniny).

Väzby v molekule fullerénov sú tvorené kombináciou hybridných orbitálov sp3 pre diamant a sp2 pre grafit. Počet hybridných sp2 orbitálov závisí od počtu uhlíkov v molekule - od 20 pre najmenšiu možnú, aj keď nestabilnú molekulu C20, až po nekonečno v prípade grafitu, ktorý by mohol byť považovaný extrém fullerénovej štruktúry.

Zdroje
------

1. ↑  fullerény. In: Encyclopaedia Beliana
2. ↑
3. 1 2  PIERSON, Hugh. *Handbook of carbon, graphite, diamond and fullerenes*. New Yersey : Noyes Publications, 1993. 399 s. ISBN 0-8155-1339-9. Kapitola The Fullerene Molecules, s. 356-373. (po anglicky)
4. 1 2  HIRSCH, Andreas. *Fullerenes: Chemistry and Reactions*. [s.l.] : Wiley, 2005. 440 s. ISBN 3-527-30820-2. (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **fullerény**.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |
**Aladár Wahlner** (Walner) (\* 1. február 1861, Betliar – † 11. august 1930, Budapešť) bol banský inžinier, právnik.

Jeho otec bol Karol Walhner a matka Júlia rod. Ščavnická.

Životopis
---------

Od roku 1883 študoval na Baníckej a lesníckej akadémii v Banskej Štiavnici, neskôr na právnickej akadémii v Košiciach, Ing. Od roku 1885 praktikant na banskom úrade v Sedmohradsku, od 1891 banský komisár v Banskej Bystrici, od 1896 hlavný banský komisár na Ministerstve financií v Budapešti. Významným podielom sa zúčastnil na príprave banských zákonov a na organizovaní banskej administratívy. Venoval sa najmä problémom banského práva, autor početných štúdií uverejňovaných v odborných časopisoch. Vydával ročenku banského a hutníckeho priemyslu *Magyarország bánya*. V roku 1899 – 1903 hovorca odbornej komisie pre prípravu banských zákonov; 1909 ministerský radca.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike farnosti Veľká Poloma; záznam číslo 5; pokrstený ako Aladar Robert Victor Walner

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 7943 7731
* PIM: PIM116365
* VIAF: 121491909