**Abwehrgruppe 218**, známa aj pod krycím menom **Edelweiss** (Plesnivec) alebo **Kampfgruppe Edelweiss**, bola nacistická protipartizánska jednotka pôsobiaca počas 2. svetovej vojny na území Slovenska. V období od septembra 1944 do apríla 1945 to bola najaktívnejšia nemecká protipartizánska jednotka na Slovensku pôsobiaca v súčinnosti s Einsatzkomando 14. Sídlo jednotky bolo v Žiline a Kremnici. Mala približne 300 členov a jej veliteľom bol major Erwein von Thun-Hohenstein. Veliteľom slovenského oddielu, ktorý mal približne 130 členov, bol od 15. decembra 1944 Ladislav Nižňanský. Slovenská časť jednotky formálne podliehala vtedajšej slovenskej vláde. V priebehu asi 50 represívnych akcií na strednom a západnom Slovensku zavraždili príslušníci Edelweiss vyše 300 ľudí (väčšinou civilistov) a asi 600 zajatcov odovzdali Nemcom.

Organizácia
-----------

Jednotka Abwehrgruppe 218 „Edelweiss" mala asi 300 mužov v 4 oddieloch:

* tzv. partizánsky oddiel, asi 25 mužov pod priamym velením majora Erweina von Thun-Hohensteina, ktorý velil aj 25 člennej jednotke bývalých partizánov.
* tzv. ruský (kozácky) oddiel, asi 50 mužov pod vedením šikovateľa (nemecky Waffen-Oberscharfűhrer) Berlisova
* tzv. kaukazský oddiel, asi 50 mužov pod vedením šikovateľa Chana
* tzv. slovenský oddiel, asi 131 mužov pod vedením kapitána Nižňanského. Slovenská časť jednotky formálne podliehala vtedajšej slovenskej vláde.
	+ 1. čata Tomík Ján (\*26.10.1897)
	+ 2. čata Maťko Karol (\*1.1.1912)
	+ 3. čata Hodas Pavol (\*16.12.1908)
	+ 4. čata Gúrsky Bartolomej (\*26.8.1923)

Vznik, výzbroj a sídlo
----------------------

Vytvorením protipartizánskej jednotky bol v septembri 1944 vo Viedni poverený skúsený dôstojník major gróf Erwein von Thun-Hohenstein. Thun-Hohenstein mal už predtým skúsenosti s vytváraním podobných jednotiek na území ZSSR, pôsobil tiež v jednotke Abwehru Brandenburg. Protipartizánska jednotka niesla krycí názov Edelweiss (nemecký názov kvetu plesnivec alpínsky). Pôvodných 30 nemeckých vojakov, ktorý pochádzali zväčša z horských a výsadkových jednotiek divízie Brandenburg, naverbovali ďalších asi 100 ľudí zo zajateckých a koncentračných táborov. Mužstvo tvorili rôzne národnosti občanov ZSSR, Ukrajinci, príslušníci kaukazských národov, Nemci. 

Jednotka sa formovala v posledných septembrových dňoch roku 1944 v Nemcami okupovanej Žiline (v Krasňanoch pri Varíne). Slováci (občania Slovenskej republiky). Slováci pridelení k jednotke boli dobrovoľníkmi vybranými spomedzi bývalých príslušníkov Špeciálnej jednotky Slovenskej pracovnej služby - SPS (trojmesačné dobrovoľnícke pracovné nasadenie). Slovenský oddiel mal okolo 220 mužov. 131 Slovákov z SPS robili protipartizánske akcie už v novembri 1944, no oficiálne sa pričlenili k Edelweissu až v decembri 1944 po trojmesačnom špeciálnom výcviku a to prísahou Führerovi. Okrem týchto Slovákov, ktorým velil kpt. Nižňanský, ktorý bol aj príslušník štábu bolo do jednotky naverbovaných asi 25 bývalých partizánov a bývalých povstaleckých vojakov (všetci okrem jedného Čecha boli Slováci). Tí slúžili najmä na prieskum a provokácie a preto im bolo ponechané ich partizánske resp. vojenské oblečenie. Slovenský oddiel najprv viedol strážnu službu pri Budatíne a budoval zákopy pri Varíne, neskôr výcvik smeroval k protipartizánskej službe, najmä nácviku prečesávania lesov a nočných poplachov. Slovenský oddiel bol za súčasť Abwehrgruppe 218 prijatý po úspešných protipartizánskych akciách v priestore Počúvadlo a Jabloňovce-Nová Baňa v druhej polovici roku (novembri) 1944.

Stále oporné stanovište mala skupina v Žiline, no v decembri 1944 už sídlom jednotky boli kasárne vybudované v Kremnici v roku 1935, ktoré od roku 1957 slúžia ako psychiatrická liečebňa, dnes ako Psychiatrická nemocnica Prof. Matulaya v Kremnici. 15. decembra 1944 prebral po Martinovi Kaniokovi velenie slovenského oddielu Ladislav Nižňanský, ktorý skladal prísahu fúhrerovi v Kremnici.

Príslušníci Abwehrgruppe 218 boli dobre vyzbrojení a vybavení. Používali výzbroj nemeckej, československej a sovietskej výroby. Nosili nemecké aj slovenské uniformy. Väčšina mužstva bola vyzbrojená československými puškami vz. 24 menej nemeckými Kar98k. Vojaci boli vyzbrojení aj granátmi a niesli mnoho podporných zbraní, vrátane relatívne veľkého počtu guľometov. Jednotka mala aj mínometnú čatu.

Taktika
-------

Edelweiss tvorili bývalí bielogvardejci a vlasovovci, ale aj bývalí slovenskí povstaleckí vojaci a partizáni, ktorých vyberal a preveroval Nižňanský. Nálada v jednotke sa stále sledovala a dá sa povedať, že mužstvo tvorili skoro samí ideoví fašisti alebo žoldnieri. Samotný Nižňanský sa najprv zapojil do SNP, padol do nemeckého zajatia a potom aktívne kolaboroval s nacistami. Činnosť pozostávala najmä z výzvednej činnosti a potom dostať sa medzi partizánov a ilegálnych pracovníkov a likvidovať ich. Abwehrgruppe 218 si na tento účel udržiavala sieť informátorov. S informátormi formovali aj falošné provokatérske partizánske oddiely, zložené z príslušníkov viacerých národností, ktoré mali za úlohu dezorientovať obyvateľstvo a diskreditovať skutočných partizánov lúpežami, násilnosťami a vraždami.

Najčastejšia taktika operácií bola takáto: skupina členov Edelweiss prezlečených za partizánov prenikla k partizánskej skupine. Pobudla s ňou zopár dní a potom vyslala spojku so správou o polohe a sile oddielu na štáb. Ten vyslal ostatných vojakov na zásah. Zatiaľ čo hlavné sily útočili, prezlečení "partizáni" rozsievali medzi skutočnými partizánmi paniku a útočili na nich a nedovolili im ustúpiť.

Protipartizánske akcie
----------------------

Do polovice marca 1945 Abwehrgruppe 218 uskutočnila asi 50 akcií proti povstalcom. Medzi významné akcie jednotky patrilo aj zajatie príslušníkov styčných misií západných Spojencov OSS pod vedením poručíka Jamesa Holt Greena a SOE majora Johna Sehmera 26. decembra 1944 v chate nad Polomkou v oblasti Veľkého boku v Nízkych Tatrách. Za túto akciu bolo velenie jednotky zvlášť pochválené H. Himmlerom. 

Napadli partizánmi vyprázdnené dediny Kľak (21. januára 1945) a Ostrý Grúň (24. januára 1945). Pozri Masaker v Kľakovskej doline. Tieto prepady, pri ktorých došlo k brutálnym masovým vraždám civilného obyvateľstva (zavraždenie 146 civilistov) sú považované za jedny z najbrutálnejších nacistických protipartizánskych akcií na území Slovenska.

Vo februári 1945 za zavraždenie skupiny Židov nad obcou Kšinná.

4. januára 1945 nemecké oddiely prepadli obec Prochot. Zajali 12 partizánov a 42 civilistov, ktorých odvliekli do Kremnice, kde ich popravili.

Ďalšou známou akciou bol prepad partizánov 2. čs. partizánskej brigády 27. februára 1945 v okolí Lubiny, pri ktorom padol veliteľ partizánskej brigády Miloš Uher.

Ústup a porážka
---------------

V dôsledku postupu sovietskych, československých a rumunských vojsk bol oddiel stiahnutý smerom na Makov. V jednotke sa množili dezercie, najmä Slovákov. Väčšina Slovákov chcela zostať v krajine a vrátiť sa do svojich domovov, zatiaľ čo Nemci a príslušníci národov ZSSR ustupovali rozhodnutí vzdať sa západným Spojencom. Koncom apríla 1945 sa jednotka presunula do Vsetína, kde spolu s ďalšími nemeckými jednotkami začala ústup smerom na Olomouc-Tábor a napokon 5. mája došla do Českých Budějovíc. Tu bol major Thun-Hohenstein 9. mája 1945 zajatý sovietskymi jednotkami a 12. februára 1946 popravený guľkou do tyla v maďarskom Šoproni.

Súvislosti
----------

Jednotka Edelweiss vznikla ako súčasť Abwehru, čo bola vojenská spravodajská služba armády (Wehrmachtu). Koncom roku 1944 Hlavný ríšsky bezpečnostný úrad (RSHA), pod ktorý pôvodne patrili zložky SD, Gestapo a Kripo začalo preberať najprv Allgemeine-SS a potom aj Abwehr, ale ten si ponechal svoju organizačnú štruktúru. Jednotke Edelweiss boli ponechané hodnosti a štruktúra Wehrmachtu a to nielen pri Slovákoch, ale aj pri nemeckých vojakoch napriek tomu, že nemali hodnosti SS spolupracovali s SS.

Koncom roku 1944 (13.9.1944) bol Otto Skorzeny poverený vytvorením takzvaných stíhacích zväzov SS (SS-Jagdverbänd). Tieto zvláštne oddiely mali uskutočňovať protipartizánske akcie a rôzne druhy sabotážnych akcií za nepriateľskými líniami. Na Slovensku a Morave od jari 1945 pôsobil stíhací zväz SS Juhovýchod. Jeho súčasťou bola stíhacia skupina SS Slovensko, ktorá sa skladala z jednotiek okrem Abwehrgruppe 218- Edelweiss z podobných oddielov: SS-Jagdgruppe 232 Slowakei známa ako „Josef" a oddiel „Schneewitchen".

Nižňanského prípad bol v neprítomnosti v roku 1962 riešený Okresným súdom v Banskej Bystrici. V procese zohralo úlohu aj svedectvo očitých svedkov. V procese proti Nižňaskému v roku 2001 bol jediným svedkom ochotným proti nemu svedčiť Ján Repašský, ktorý tvrdil, že Nižňaský sa osobne podieľal na zločinoch spáchaných v Kľaku a Ostrom Grúni. Nižňanský bol odsúdený na trest smrti v neprítomnosti. 24 slovenských vojakov Edelweiss bolo v rokoch 1962 a 1963 odsúdených na 12–15 rokov väzenia. Vtedy dostal Repašský trest 8 alebo 9 rokov.

Dňa 16. januára 2004 Ladislava Nižňanského v nemeckom Mníchove zatkli pre podozrenie z účasti na vraždách z konca druhej svetovej vojny. Úspešne sa bránil tak že odmietol svoju účasť na všetkých obvineniach a súd ho v roku 2005 zbavil viny.

Referencie
----------

1. ↑  Abwehrgruppe 218. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 36.
2. ↑  Potocký, P.. *Slovenskí dobrovoľníci v špeciálnych jednotkách Otta Skorzenyho II.* [online]. druhasvetova.sk, 01.10.2006, [cit. 2013-08-26]. Dostupné online. Archivované 2007-10-12 z originálu.
3. ↑   *Kauza Nižňanský: Repaský pokračuje v protichodných vyjadreniach* [online]. TASR, [cit. 2020-04-14]. Dostupné online.
4. 1 2   *Abwehrgruppe 218 a Waffen SS na Slovensku : Diskuse o WW2* [online]. Valka.cz, 2004-06-16, [cit. 2023-06-09]. Dostupné online. (po česky)
5. 1 2 3 4 5 6   *Abwehrgruppe 218 a Waffen SS na Slovensku : Diskuse o WW2* [online]. , [cit. 2020-04-14]. Dostupné online. (po česky)
6. ↑  Stanislav, J. *Represálie nacistov a príslušníkov Pohotovostných oddielov Hlinkovej gardy na Slovensku koncom druhej svetovej vojny* [online]. muzeumsnp.sk, [cit. 2013-08-26]. Dostupné online. Archivované 2013-10-02 z originálu.
7. ↑   *Kremnica, Kasárny Kremnica [1935-2011] : Vojenské objekty* [online]. , [cit. 2020-04-14]. Dostupné online. (po česky)
8. ↑   *V kremnickej psychiatrii sa vystriedali tisícky pacientov, stovky sestier a desiatky lekárov* [online]. Pravda.sk, 2019-05-18, [cit. 2020-04-14]. Dostupné online.
9. ↑   *Psychiatrická nemocnica Prof. Matulaya v Kremnici* [online]. www.pnkca.sk, [cit. 2020-04-14]. Dostupné online.
10. ↑   *Kaniok, Martin: Spomienky na povstanie - Povstanie '44 – je čo oslavovať?* [online]. www.29august1944.sk, [cit. 2020-04-15]. Dostupné online.
11. ↑  CSÉFALVAY, František. *Slovensko a druhá svetová vojna*. Bratislava: Vojenský historický ústav, 2000, 427 strán
12. 1 2   *Nositeľa nacistického kríža pred doživotím zachránila smrť* [online]. TASR, [cit. 2023-06-09]. Dostupné online.
13. ↑   *Edelweiss nie je len plesnivec* [online]. 2023-05-14, [cit. 2023-06-09]. Dostupné online.
14. 1 2  CSÉFALVAY, František. *Vojenské osobnosti dejín Slovenska 1939 – 1945*. Bratislava : Vojenský historický ústav, 2013. Dostupné online. S. 181. Archivované z originálu.
15. ↑  Lacko, M.: Slovenské národné povstanie 1944. Bratislava, Slovart, 2008, s. 177
16. ↑  Plevza, V. a kolektív: Dejiny Slovenského národného povstania 1944 - 5. zväzok. Bratislava, Nakladateľstvo Pravda 1985, s. 426
17. ↑  Potocký, P. *Slovenskí dobrovoľníci v špeciálnych jednotkách Otta Skorzenyho II.*. druhasvetova.sk, 01.10.2006, [cit. 2014-02-09].
18. 1 2   *Repaský: Nižňanský dával príkazy na vraždenie* [online]. Petit Press, [cit. 2023-01-22]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Masaker v Kľakovskej doline
* Vojnové zločiny na území Slovenska počas druhej svetovej vojny