recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Bohinjsko jezero
Bohinjsko jezero
**Bohinjsko jezero** (doslova *Bohinjské jazero*, nem. *Wocheinersee*) je najväčšie jazero v Slovinsku, keď nepočítame nestále Cerkniško jezero. Leží v nadmorskej výške 525 m. Má rozlohu 3,18 km², je 4,35 km dlhé a 1,25 km široké a pobrežia má dĺžku 10,9 km. Dosahuje maximálnu hĺbku 45 m.

Jazero je ľadovcovo-tektonického pôvodu: priehlbina vznikla intenzívnym eróznym pôsobením ľadovca. Vo východnej časti jazera sa nachádzajú početné morény. Hlavným prítokom jazera je rieka Savica napájaná z Čierneho jazera, ktorá sa v západnej časti prebíja balvanovými morénami a pri osade Ukanc sa rozlieva v Bohinjsko jezero. Ide o prietokové jazero, vyteká z neho druhá najkratšia rieka v Slovinsku, rieka Jezernica, ktorá sa po menej ako sto metroch zlieva s z ľavej strany pritekajúcou Mostnicou v Sava Bohinjku. Na severnom okraji jazera sa nachádza väčšie množstvo krasových prameňov, najznámejší z nich je Govic.

Na konci poslednej ľadovej doby bola hladina jazera o 16 metrov vyššie ako dnes a jazero siahalo až do dnešnej Starej Fužine.

Bohinjsko jezero leží v povodí riečky Sava Bohinjka, ktorá je horným tokom rieky Sáva.

Nachádza sa na území Triglavského národného parku, ktorého súčasťou sa stalo roku 1981. Za jasného počasia je možné z neho vidieť aj vrchol najvyššej hory Slovinska, Triglav (2 864 m n. m.).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bohinjsko jezero**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bohinjské jezero na českej Wikipédii.*
**Ligurček** (lat. *Levisticum*) je rod z čeľade mrkvovité (*Apiaceae*). Zahŕňa jediný druh **ligurček lekársky** (lat. *Levisticum officinale*). Je to mohutná rastlina, využívaná hlavne v gastronómii.

Opis
----

Je 100-200 cm vysoká, trváca aromatická rastlina s hrubým, dužinatým a rozvetveným podzemkom a dlhými koreňmi. Byle sú priame, hrubé, duté a oblé, so striedavými, k vrcholu ústretovými až praslenovitými vetvami po troch. Listy sú striedavé, dolné so stopkou. Kvety sú obojaké, lúčovito, okrem piestika päťpočetné, s voľnými obalmi. Kalich je nezreteľný. Plodom je žltohnedá, elipsoidná hladká dvojnažka. Kvitne v júli až auguste.

Využitie
--------

Pestuje sa na záhradkách ako korenie. V gastronómii sa využívajú všetky jej časti. Listy ako korenie do polievok, omáčok, šalátov, do pečenia. Plody do nakladanej zeleniny aj niektorých druhov pečiva. Podzemky možno kandizovať. Pôsobí silne močopudne - je súčasťou čajových zmesí, odstraňuje plynatosť a zlepšuje trávenie.

Literatúra
----------

* V. Jirásek; F. Starý; F. Severa: *Kapesní atlas léčivých rostlin* (SPN)

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ligurček**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Ligurček**

Externé odkazy
--------------

* Gernot Katzer 's Spice Pages (angl. / Nemecky)
* Web Botanika Wendys
* Web Českej bylinky

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Libeček lékařský na českej Wikipédii.*
Kancelária hajtmana Juhomoravského kraja
**Hajtman kraja** (- oficiálny názov; iné názvy: **krajský hajtman**, **hajtman**; etymológiu pozri v článku hajtman) je súčasnosti najvyšší predstaviteľ kraja v Česku (čes. *hejtman kraje, krajský hejtman, hejtman*). V minulosti (do konca 2. sv. vojny) to bol najvyšší predstaviteľ kraja v Sasku (nem. *Kreishauptmann*).

Česko
-----

### Podobné funkcie v dejinách Česka

Od 16. storočia do roku 1918 boli krajinskí hajtmani zástupcami panovníka na čele českých krajín okrem Čiech. 

Do roku 1945 boli v rámci Česko-Slovenska v Česku okresní hajtmani na čele okresov; na Slovensku sa táto funkcia volala okresný náčelník.

### Hajtman kraja v súčasnom Česku

V Česku bola funkcia hajtmana kraja zriadená v roku 2000 spolu so zriadením trinástich samosprávnych krajov ako vyšších územno-správnych celkov. Na čele štrnásteho kraja, hlavného mesta Prahy, stojí primátor.

Hajtmana na svoje čelo volí zo svojich radov krajské zastupiteľstvo, ktorému hajtman zodpovedá za výkon svojej funkcie. Hajtman navonok zastupuje kraj. Na úkony, ktoré vyžadujú schválenie zastupiteľstvom alebo krajskou radou, musí mať ich poverenie. Povinnosti a právomoci hajtmana sú dané zákonom o krajoch.

Zdroje
------

1. ↑  Zákon č. 129/2000 Sb.
2. ↑  okresný náčelník. In:  *Slovenský náučný slovník : príručná encyklopedia vedomostí v troch dieloch*. Ed. Pavel Bujnák. Zväzok III N – Ž. Bratislava; Praha : Litevna, 1932. 348 s.

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Krajský hejtman na českej Wikipédii.*
**Perióda** je skupina číslic za desatinnou čiarkou, ktorá sa stále opakuje donekonečna. Periódu značíme dlhou čiarou nad číslicami, ktoré sa opakujú, napr.: 

{\displaystyle {\frac {1}{3}}=0{,}{\overline {3}}} (čítame: nula celých tri periodických)

Periodické čísla **musia** byť desatinné čísla, nikdy nie celé čísla!

Prevod periodických čísiel na zlomok
------------------------------------

Prevod periodického čísla na zlomok nie je komplikovaný. Vypočítame ho nasledovnou metódou: 

{\displaystyle 0{,}{\overline {8}}}

{\displaystyle x=0{,}{\overline {8}}}

{\displaystyle 10x=8{,}{\overline {8}}}

{\displaystyle 10x-x=8{,}{\overline {8}}-0{,}{\overline {8}}}

{\displaystyle 9x=8}

{\displaystyle x={\tfrac {8}{9}}}

{\displaystyle 0{,}{\overline {8}}={\tfrac {8}{9}}}

Pri dlhšej perióde sa namiesto 10x použije 100x, 1000x, 10000x - toľko núl, aká je dĺžka periódy.

Napr.:

{\displaystyle 0{,}{\overline {854386}}}

{\displaystyle 1000000x=854386{,}{\overline {854386}}}

{\displaystyle 1000000x-x=854386{,}{\overline {854386}}-0{,}{\overline {854386}}}

{\displaystyle 999999x=854386}

{\displaystyle x={\tfrac {854386}{999999}}(={\tfrac {65722}{76923}})}

Referencie
----------

1. ↑   *Desatinné rozvoje racionálnych čísel* [online].. Dostupné online.
Súradnice: 49°58′54″S 15°20′46″V﻿ / ﻿49,98167°S 15,34611°V﻿ / 49.98167; 15.34611

**Zámok Kačina** patrí medzi najvýznamnejšie stavby empírovej architektúry v Čechách. Stojí asi 6,5 km severovýchodne od Kutnej Hory v katastrálnom území obce Svatý Mikuláš, pri ceste do Nových Dvorů.

Opis
----

Veľkolepý zámok na pôdoryse otvorenej podkovy má dvojpodlažnú strednú časť s klasickým portikom so šiestimi stĺpm s tympanónom. Na ňu nadväzujú na oboch koncoch prízemné oblúkovité obytné budovy so stĺpovou ochodzou, zakončené poschodovými budovami knižnice a divadla. V strednej časti je kruhová bývalá kaplnka a tanečná sála. Celá stavba meria 227 m. V zámku sa nachádza múzeum českého vidieka založené už v roku 1891 patriace pod správu Národního zemědělského muzea. Ďalej je tu knižnica so 40 000 kníh z 16. až 19. storočia, divadlo, lekáreň a skleník.

Stavitelia
----------

Zámok, zvaný tiež "Husa", dal postaviť gróf Jan Rudolf Chotek v rokoch 1802 – 1822 staviteľovi J. Fischerovi z Prahy podľa plánov drážďanského architekta Ch. F. Schurichta. Na sochárskej výzdobe sa podíleli A. Schrott a V. Prachner.

Pozri aj
--------

* Zoznam národných kultúrnych pamiatok Českej republiky
* Empír

Referencie
----------

1. ↑  *Ottův slovník naučný*, heslo Husa, zámek u Kutné Hory. Sv. 11, str. 923
2. ↑  Poche, *Umělecké památky Čech* 2. str. 10 – 11.

Literatúra
----------

* *Ottův slovník naučný*, heslo Kačina. Sv. 13, str. 728
* E. Poche (red.), *Umělecké památky Čech* 2. Praha: Academia 1978. Str. 10 – 11.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Zámok Kačina**

Externé odkazy
--------------

* Stránky múzea Kačina

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kačina na českej Wikipédii.*
Súradnice: 49°46′46″S 14°39′24″V﻿ / ﻿49,77944°S 14,65667°V﻿ / 49.77944; 14.65667

**Zámok Konopiště** je zámok v rovnomennej časti Benešova v stredných Čechách, 40 km juhovýchodne od Prahy. Leží asi 2 km na západ od centra Benešova. Preslávil sa ako posledné sídlo Františka Ferdinanda d'Este, dediča trónu Rakúsko-Uhorska. Atentát na neho sa pokladá za jednu z historických udalostí, ktoré viedli k začatiu prvej svetovej vojny.

Bol vybudovaný ako gotický hrad v 13. storočí, neskôr ho prestavali na zámok v barokovom slohu.

František Ferdinand d’Este zámok kúpil v roku 1887 a rozsiahle ho prestaval. Zaviedol na zámok vodovod a elektrinu. Je tu aj jeden z prvých elektrických výťahov.

Rozšíril i zámocký park v ktorom vášnivo lovil. Steny chodieb a izieb sú plné jeho trofejí.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Zámok Konopiště**

Externé odkazy
--------------

* 
* 
* fotogalerie Konopiště | zajimavosti.rajce.net

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Konopiště na českej Wikipédii.*
Zámok Chenonceau
**Chenonceau** (franc. Château de Chenonceau) je zámok situovaný cca 240 km juhozápadne od Paríža, neďaleko sútoku riek Cher a Loira. Stojí na mieste pôvodného vodného mlyna, ktorý bol v rokoch 1513 – 1521 nahradený zámkom. V rokoch 1556 – 1559 boli pristavené mostné oblúky, ktoré zámok spojili s druhým brehom rieky. Na oblúkoch je teraz umiestená dvojpodlažná galéria, kedysi využívaná ako obľúbené miesto spoločenských stretnutí francúzskej aristokracie. Túto prístavbu pravdepodobne iniciovala Katarína Medicejská.

Zámok šiestich žien
-------------------

Zámok je niekedy nazývaný „zámok šiestich žien", pretože bol postupne vo vlastníctve šiestich žien.

* Katarína Briçonnet (1513 – 1547)
* Diane de Poitiers (1547 – 1559)
* Katarína Medicejská (1559 – 1589)
* Lujza Lotrinská (1589 – 1601)
* Madame Dupinová (1733 – 1799)
* Madame Pelouze (1864 – 1913)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Zámok Chenonceau**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Chenonceau na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Francúzsky portálArchitektonický portál |
Zámok Langeais
**Zámok Langeais** stojí v meste Langeais na pravom brehu Loiry vo Francúzsku. Pôvodne to bola pevnosť postavená v 10. storočí grófom Fulko Nerra z Anjou. Z pôvodnej pevnosti dnes ešte stoji donjon, jeden z prvých postavených z kameňa. Počas storočnej vojny padol hrad do rúk Angličanov a v roku 1428 bol, až na donjon, zničený.

Nový zámok vznikol v roku 1465 na ochranu kráľovského majetku. Staviteľom bol Jean Bourré, člen Tajnej rady Ľudovíta XI. na príkaz kráľa. 

Veľkou udalosťou na zámku bola prepychová svadba Karola VIII. a Anny Bretónskej v roku 1491, ktorá mala vplyv na dejiny Francúzska i Európy, pretože vďaka nej pripadlo Bretónsko Francúzsku a nie Habsburgovcom.
Dnešným návštevníkom zámku ju pripomína animácia vo Veľkej sále.

Zámok leží v strede mesta a očarí prichádzajúcich tromi silnými okrúhlymi vežami a padacím mostom. Zámocká záhrada bola zrekonštruovaná podľa miniatúr z 15. storočia.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Zámok Langeais**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Schloss Langeais na nemeckej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
**Periéres** alebo **Periérés** (starogr. *Περιήρης* - Periéres/iný prepis Periérés) bol v gréckej mytológii kráľ Sparty. 

Pôvod a identifikácia postavy Periéra na základe dochovaných antických textov je plná rozporov. V najstarších mýtoch bol kráľom v Messénii a pravdepodobne až neskôr ho Sparťania začlenili do genealógie spartských kráľov, aby si aj tým podložili nároky na dobytú Messéniu.

Podľa jednej verzie bol Periéres synom Aiola, ktorý vládol v Tesálii. Aiolos so svojou manželkou Enaretou mali päť dcér, Kanaku, Alkyonu, Perimédu, Kalyku, Peisidiku a sedem synov, ktorí sa všetci stali vládcami. Krétheus vládol v Iólku, Salmóneus v Salmónii, Sizyfos v Korinte, Magnes v Magnésii, Athamas v boiótskom Orchomene, Deión vo Fókide a Periéres sa stal kráľom v Messénii.

Pausanias tiež považoval Periéra za syna Aiola a píše, že sa Periéres oženil s Gorgofonou dcérou Persea a mali dvoch synov Afarea a Leukippa, ktorí sa po jeho smrti stali kráľmi v Messénii. Gorgofóna sa potom vydala za spartského kráľa Oibala a boli rodičmi Tyndarea a Hippokoóna. Historik Apollodóros z Atén vo dvoch pasážach tvrdí, alebo naznačuje, že jeho otec bol Aiolos, ale na inom mieste píše, že ním bol spartský kráľ Kynortas. Vyzerá to tak, akoby išlo o dve rozličné postavy. Prvý Periéres bol synom Aiola a Enarety  a otcom Afarea, Leukippa, Tyndarea, a tiež Ikaria  a druhý bol synom spartského kráľa Kynorta a otec Oibala.

Referencie
----------

1. ↑  Pseudo-Apollodoros, *Bibliotheca*, 1,7,2 – 3.
2. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 4,2,4.
3. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 3,1,4.
4. ↑  Apollodóros z Atén, *Kronika*, 1,7,3.
5. ↑  Apollodóros z Atén, *Kronika*, 1,9,5.
6. ↑  Apollodóros z Atén, *Kronika*, 3,10,3.

Literatúra
----------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)

Pozri aj
--------

* Zoznam kráľov Sparty
**Baryonyx** (v preklade *silný pazúr*) bol 10 až 11 m dlhý, štíhly dravý dinosaurus zo skupiny Tetanurae, konkrétne z čeľade Spinosauridae. Žil pred 130 až 125 miliónmi rokov; nájdený bol v Anglicku a v Nigeri. Známa je veľká časť jeho kostry. Jeho jediný druh je **Baryonyx walkeri**.

Znaky
-----

Medzi dravými dinosaurami išlo v pripade baryonyxa o nezvyčajnú formu, ktorá sa odlišovala od zástupcov ostatných skupín. Baryonyx sa totiž vyznačoval nápadne nízkou hlavou pripomínajúcou hlavu krokodíla, dlhším krkom, trojprstými prednými končatinami s veľkými zahnutými pazúrmi a dlhým chvostom. Najväčší pazúr mal na palci, ktorý meral za života (aj s vrstvou rohoviny) až 35 cm. Na lebke rodu Baryonyx je zaujímavé umiestnenie nozdier, ktoré boli viac vzadu ako u iných teropódov. V úzkych čeľustiach mával baryonyx až 96 zubov (dvakrát toľko ako tyranosaurus), tvarom podobných zubom krokodíla. Zrejme teda nešlo o predátora poľujúceho na bylinožravé dinosaury, ale skôr o rybožravca, pravekú obdobu dnešného grizlyho.

Potrava
-------

Teóriu, že nešlo o klasického mäsožravca, ale skôr o rybožravca žijúceho podobným spôsobom života ako medveď grizly, podporuje okrem tvaru zubov aj nález skamenených pozostatkov nestrávenej metrovej ryby na mieste, kde mal baryonyx za života žalúdok. Baryonyx teda obýval plytčiny riek, kde lovil veľké ryby, pričom mu boli veľkou pomocou pazúry predných končatín. Samozrejme, že nepohrdol zdochlinou, hoci skonzumoval len jej hlbšie vrstvy a vnútornosti. Je možné, že v nepriaznivých časoch mu padol vhod aj malý ornitopód.

Galéria
-------

* Kostra baryonyxa vystavená v Natural History Museum v LondýneKostra baryonyxa vystavená v Natural History Museum v Londýne
* Model mŕtveho jedinca z rodu BaryonyxModel mŕtveho jedinca z rodu Baryonyx

Referencie
----------

1. ↑  BUFFETAUT, E.. The spinosaurid dinosaur Baryonyx (Saurischia, Theropoda) in the Early Cretaceous of Portugal. *Geological Magazine*, 2007, roč. 144, čís. 6, s. 1021 – 1025. DOI: 10.1017/S0016756807003883.

Pozri aj
--------

* Suchomimus
Účastník olympijských hierÚčastník olympijských hier

**Haki Doku** (\* 18. jún 1969, Krujë) je albánsky cyklista, rekordér a aktivista. V roku 2012 bol prvým reprezentantom Albánska na Paralympijských hrách.

Životopis
---------

Vo veku 27 rokov pri práci na stavbe v Taliansku spadol z lešenia a utrpel zranenia chrbtice. Zranenie spôsobilo paraplégiu. Po mesiacoch rehabilitácie sa Doku začal pohybovať na vozíku. Nechtiac sa vzdať športu, začal bežkovať na špeciálne upravených saniach a bicyklovať na trojkolesovom bicykli poháňanom silou rúk. Podarilo sa mu nájsť sponzorov.

Športová činnosť
----------------

V roku 2011 vyhral na bicykli medaily na Slovensku a v Srbsku a tiež paralympijskú kvalifikáciu v Afrike. Albánsko vtedy ešte nemalo paralympijskú organizáciu, ale paralelne so športovým snažením sa ju podarilo založiť.

V roku 2012 sa Doku stal prvým športovcom reprezentujúcim Albánsko na Paralympijských hrách. So svojim trojkolesovým bicyklom sa zúčastnil Letnej paralympiády v Londýne. Vlajku mu pred Paralympiádou odovzdal prezident Bujar Nishani.

Na Paralympiáde získal 13. miesto v cestných pretekoch kategórie H2 a v disciplíne trial kategórie H2 získal 14. miesto.

Rekordy
-------

* najvyšší počet schodov zdolaný na vozíku za hodinu: 2917, rekord sa uskutočnil v Soule 27. marca 2019. 2917 schodov veže Lotte World Tower zdolal za 49:56
* najdlhšia vzdialenosť na ručne poháňanom bicykli za 12 hodín: 121 kilometrov

Referencie
----------

1. ↑   *HAKI DOKU* [online]. Haki Doku, [cit. 2020-05-02]. Dostupné online.
2. 1 2 3  CORRITORE, Nicole. *Paralympics 2012: Albania's first time* [online]. balcanicaucaso.org, 2012-09-11, [cit. 2020-05-02]. Dostupné online.
3. ↑   *President Nishani hands the National Flag to Haki Doku, the Albanian athlete competing at the London 2012 Paralympics Games* [online]. Tirana: president.al, 2012-08-27, [cit. 2020-05-02]. Dostupné online.
4. ↑   *Haki Doku* [online]. paralympic.org, [cit. 2020-05-02]. Dostupné online.
5. ↑   *Most stairs descended in a wheelchair in one hour* [online]. guinnessworldrecords.com, [cit. 2020-05-02]. Dostupné online.
6. 1 2  LEE, Gyu-lee. *Albanian para-cyclist sets Guinness record in 'Most stairs descended in a wheelchair'* [online]. koreatimes.co.kr, 2019-03-27, [cit. 2020-05-02]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Osobná stránka
Zámok Kunštát
**Zámok Kunštát** je zámok vypínajúci sa na výbežku plochej výšiny juhozápadne nad rovnomenným mestečkom.

Dejiny
------

Hrad bol založený už v prvej polovici 13. storočia, čo dokladajú románske prvky na stavbe. Bol teda stavaný už Gerhardom zo Zbraslavi, otcom prvého známeho držiteľa Kunštátu a kolonizátorom okolitého územia Kunu zo Zbraslavi a Kunštátu, ktorý sa po hrade píše v roku 1279. 

Hrad rozšíril v prvej polovici 14. storočia Gerhard (Heralt) z Kunštátu, ktorý bol vo významných funkciách brnianskeho a znojemského komorníka. Kunštátska vetva rodu pánov z Kunštátu hrad držala až do roku 1414, kedy zomrel jej posledný mužský potomok Erhart mladší z Kunštátu. Hrad získala poděbradská vetva, resp. Boček starší z Poděbrad. Pretože jeho syn Viktorín Boček z Kunštátu a Poděbrad predčasne zomrel, hrad získal poručník Jiřího z Poděbrad Heralt z Kunštátu a Líšnice, ktorý bol známym odbojníkom rakúskeho vojvodu Albrechta II. Habbsburského, ktorý v roku 1436 Kunštát obliehal a dobyl. 

V druhej polovici 15. storočia začala výstavba predhradia a štítového múru, stavebníkom bol český kráľ Jiří z Poděbrad, preto sa veža v prehradí nazýva Poděbradská. V jeho diele pokračovali Procek z Kunštátu a Opatovic a po ňom jeho o jednu generáciu mladší bratanec Jan Heralt z Kunštátu a Líšnice. Gotickú stavebnú aktivitu zavŕšil ich príbuzný Hynek Boček z Polné na začiatku 16. storočia. Rod Kunštátovcov hrad stratil nadobro v roku 1521, kedy ho kúpil Vilém II. z Pernštejna. 

V roku 1560 získal hrad Jan Černický z Kácova. Ten začal vykonávať renesančnú prestavbu a hrad dostal podobu zámku. V roku 1593 kúpil panstvo rod grófov z Hardeku. V roku 1680 podnikol nový majiteľ Kašpar Fridrich, gróf z Lamberka, gotickú prestavbu a objekt sa tak definitívne zmenil na reprezentatívny zámok. V roku 1701 bola pristavená zámocká kaplnka sv. Jozefa. Približne v roku 1800 bola uskutočnená klasicistická úprava, o ktorú sa zaslúžili Honrichsovci, ktorí sídlili na zámku do roku 1945. 

V roku 1948 bol kunštátsky zámok zoštátnený a slúžil ako depozitár Moravského zemského archívu v Brne. Od 1. januára 2005 je Kunštát v správe Národného pamiatkového ústavu a je sprístupnený pre verejnosť.

Pozri aj
--------

* Zoznam národných kultúrnych pamiatok Českej republiky

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Zámok Kunštát**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka

Súradnice: 49°30′08″S 16°30′40″V﻿ / ﻿49,5023°S 16,511°V﻿ / 49.5023; 16.511

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kunštát (zámek) na českej Wikipédii.*
Súradnice: 40°39′22″S 140°52′51″V﻿ / ﻿40,65611°S 140,88083°V﻿ / 40.65611; 140.88083

**Hakkóda** je názov v súčasnosti neaktívneho vulkanického pohoria, tvoreného asi štrnástimi stratovulkánmi a lávovými dómami, nachádzajúceho sa na severe japonského ostrova Honšú, asi 20 km juhovýchodne od mesta Aomori. V podloží komplexu sa nachádzajú zvyšky staršej, pleistocénnej kaldery, v rámci ktorej sa nachádzajú novšie vulkanické formy. Severná skupina vulkánov je geneticky mladšia ako južná.

V 13. až 17. storočí bolo zaznamenaných viacero menších erupcií komplexu, v súčasnosti sú v oblasti aktívne len fumaroly a horúce pramene, nachádzajúce sa viacerých miestach v rámci kaldery.

Zoznam vulkanických foriem komplexu Hakkóda
-------------------------------------------

* **Troskové kužele**
	+ Akakura-dake
	+ Hakkóda-dake
	+ Ido-dake
	+ Curugi-dake

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu - pohorie Hakkóda na Global Volcanism Program (po anglicky)
Súradnice: 44°53′27″S 19°21′18″V﻿ / ﻿44,8909°S 19,355°V﻿ / 44.8909; 19.355

**Drina** (srb. Дрина) je rieka v Bosne a Hercegovine a Srbsku, tvoriaca na časti úseku ich štátnu hranicu. Vzniká v pohraničnom mestečku Šćepan Polje sútokom riek Tara a Piva, prameniacich v Čiernej Hore a bez zdrojníc má dĺžku 346 km. Odvodňuje územie s rozlohou 19 700 km² a ústi pri meste Sremska Rača do Sávy ako jej najväčší prítok. V dávnych dobách tvorila rieka hranicu medzi Východorímskou a Západorímskou ríšou.

Opis toku
---------

Rieka vzniká v krasovej oblasti na hraniciach Bosny a Hercegoviny a Čiernej Hory pri meste *Šćepan Polje*. Tečie prevažne severným smerom zalesneným údolím s mnohými perejami k mestám Foča (Srbinje), Goražde a Višegrad, kde začína 24 km dlhý *Kaňon Driny*. Tu sa začína bosniansko-srbská hranica, ktorú tvorí rieka až po ústie.

Pod kaňonom je vybudovaná 93 m vysoká Peručacká priehrada (Perućačko jezero), ktorej vzduté vody siahajú 50 km proti prúdu. Ďalšou priehradou je Zvornická priehrada (Zvorničko jezero) a za prítokom Lim nasledujú vodopády. Pri srbskom meste Loznica už rieka opúšťa hornatú krajinu a pokračuje nížinou, kde vytvára množstvo meandrov a slepých ramien. Medzi mestami *Bosanska Rača* a *Sremska Rača* sa vlieva do rieky Sáva.

### Prítoky

Prítoky: Sutjeska (L), Bistrica (L), Čeotina (P), Prača (L), Lim (P), Rzav (P), Križevica (L), Drinjača (L), Janja (L), Jadar (P)

### Vodný režim

Vodný režim Driny má ako iné balkánske rieky snehovo-dažďový charakter s najvyššími prietokmi na jar a počas letných a jesenných povodní. Priemerný ročný prietok dosahuje v ústí 341 m³/s, čo z nej robí najväčší prítok Sávy.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Drina**

Zdroje
------

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Drina na českej Wikipédii a Drina na bosnianskej Wikipédii.*
Súradnice: 49°46′53″S 14°10′44″V﻿ / ﻿49,78139°S 14,17889°V﻿ / 49.78139; 14.17889

**Zámok Dobříš** v stredočeskom meste Dobříš je rozsiahla rokoková trojkrídlová stavba s takmer štvorcovým dvorom a zaujímavým francúzskym a rozsiahlym anglickým parkom na južnej strane. Nachádza sa vo východnej časti mesta oproti kostolu.

História
--------

Súčasná podoba zámku pochádza z rokov 1745 – 1765, kedy Henrich Pavol Mansfeld uskutočnil rokokovú prestavbu. Až do 2. svetovej vojny ho vlastnil šľachtický rod Colloredo-Mansfeld. V roku 1942 ho vyvlastnili nacisti a bolo v ňom sídlo ríšskeho protektora. V roku 1945 ho získal československý štát a od tejto doby až do 90. rokov 20. storočia slúžil Klubu českých spisovatelů ako Domov spisovateľov. V roku 1998 bol vrátený potomkom bývalých vlastníkov, rodine Colloredo-Mansfeld.

Súčasnosť
---------

Nádvorie zámku
Zámok i parky sú prístupné verejnosti, anglický celoročne bez vstupného. V zámku sa mimo iné nachádza múzeum motocyklov a časť zbierok mestského múzea. Miestna koniareň je využívaná pre svadby, zrkadlová sála je okrem honosnejších svadieb (vrátane celebrít) využívaná ako koncertná sála. V zámku sa koná veľa rôznych akcií, vrátane časti programu kulturného festivalu "Dobříšské záření".

Často sa tu natáčajú rôzne filmy, napr:

* Au Pair 2 (2001)
* Princ a ja 2 (2006)
* Princezná z mlyna 2
* Anjel a prezident

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Zámok Dobříš**

Externé odkazy
--------------

Oficiálna stránka

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Dobříš (zámek) na českej Wikipédii.*
Zámok Dětenice
**Zámok Dětenice** sa nachádza v rovnomennej obci v okrese Jičín, na okraji Českého raja.

História
--------

Pôvodná tvrdza bola doložená už v roku 1404. Koncom 16. storočia bola renesančne prestavaná Křineckým z Ronova. Až keď Dětenice kúpil Jan Kristián, gróf Clam-Gallas, došlo k neskorobarokovej výstavbe. V rokoch 1762 - 65 staviteľ Zachariáš Fiegert určil dnešnú podobu objektu. Pri opravách, vykonávaných pre maltézskych rytierov, došlo len k menším zmenám.

Súčasnosť
---------

Zbierka zbraní v múzeu
Dnes sú zámku dochované gotické, renesančné a barokové fresky, nástenné maľby a rokokové a klasicistické štukové výzdoby. Mimo to je tu umiestnená zbierka obrazov, historických zbraní a loveckých trofejí. Na zámku sa konajú historické programy, rokokové plesy a stredoveké hostiny. V parku sa zachoval rad sôch klasicizujúceho baroka.

Súčasťou Zámockého rezortu Dětenice je aj originálna stredoveká krčma Dětenice.

V susedstve zámku je zámocký pivovar, dnes múzeum.

Referencie
----------

1. ↑  *Toulavá kamera 1*, str. 62-64, ISBN 80-7316-228-8

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Zámok Dětenice**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
* Turistické informácie, turistické ciele v okolí

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Dětenice (zámek) na českej Wikipédii.*
**Rovina** je základný geometrický útvar, plocha určená troma bodmi alebo priamkou a
jedným bodom ležiacim mimo priamky. Pojem roviny ako geometrický pojem vznikol abstrakciou z napätých blán alebo koží, pokojnej vodnej hladiny, ľadovej vrstvy, rovných častí zemského povrchu. Euklides uviedol, že rovina má len dĺžku a šírku.

**Rovina** je v matematike *dvojrozmerný* geometrický útvar, ktorý si môžeme predstaviť ako neobmedzenú dokonale rovnú plochu. Algebraicky povedané, ide o množinu bodov izomorfných s dvojrozmerným lineárnym priestorom.

Rovina môže byť určená troma rôznymi bodmi, alebo priamkou a bodom, ktorý neleží na tejto priamke, alebo dvoma rovnobežnými netotožnými priamkami.

Označovanie
-----------

Rovina je buď plocha, na ktorú sa kreslí (nárysňa), alebo sa znázorňuje niektorým rovinným útvarom pomocou niektorej z metód geometrického premietania. Rovina sa označuje malým písmenom z gréckej abecedy.

Znázornenie:

Vzájomná poloha dvoch rovín
---------------------------

Dve rôzne roviny {\displaystyle \rho ,\sigma } v trojrozmernom priestore, ktoré majú spoločnú priamku {\displaystyle p}, sa nazývajú **rôznobežné** a značíme {\displaystyle \rho \nparallel \sigma }. Priamka {\displaystyle p} predstavuje priesečnicu oboch rovín {\displaystyle \rho } a \sigma .

Dve rôzne roviny {\displaystyle \rho } a \sigma , ktoré nemajú v priestore žiaden spoločný bod, sa nazývajú **rovnobežné** a značíme {\displaystyle \rho \|\sigma }. Ak sú si roviny \sigma  a \sigma  rovné, označujeme ich **(totožné)**.

Vlastnosti
----------

**Rovinným rezom** geometrického útvaru {\displaystyle U} rovinou {\displaystyle \rho } sa nazýva prienik roviny {\displaystyle \rho } a útvaru {\displaystyle U}.

Referencie
----------

1. ↑  J. FECENKO - Ľ. PINDA. *Matematika 1*. Bratislava: Vydavateľstvo technickej a ekonomickej literatúry, 2006, [cit. 2006-03-08]. ISBN 80-8078-091-9.
2. ↑  P. HORÁK - Ľ. NIEPEL. *Prehľad matematiky*. Bratislava: Vydavateľstvo technickej a ekonomickej literatúry, 1982, [cit. 1982-03-08].

Pozri aj
--------

* Geometria
* Základné geometrické útvary
* Polrovina

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**100 slovenských korún** (**sto slovenských korún, slovenská stokorunová bankovka, slovenská stokorunáčka** alebo hovorovo **slovenská stokoruna**) je bankovka, ktorá platila na Slovensku od roku 1993 do 16. januára roku 2009.

Lícna strana
------------

Na lícnej strane bankovky je zobrazená Madona podľa plastiky z oltára Narodenia v kostole svätého Jakuba v Levoči. Autorom gotickej plastiky je významný stredoveký sochár a rezbár Majster Pavol z Levoče.

Rubová strana
-------------

Na rubovej strane bankovky je miesto pôsobenia Majstra Pavla - Levoča s dvoma dominantami, kostolom svätého Jakuba a historickou radnicou. Týmto motívom sa prelína vyobrazenie svorníka zo sakristie starého minoritského kostola v Levoči.

Externé odkazy
--------------

* Informácie na stránkach NBS

| * z
* d
* u
Slovenská koruna |
| --- |
| Mince | 
* 10 halierov
* 20 halierov
* 50 halierov
* 1 Sk
* 2 Sk
* 5 Sk
* 10 Sk

 |
| Bankovky | 
* 20 Sk
* 50 Sk
* 100 Sk
* 200 Sk
* 500 Sk
* 1000 Sk
* 5000 Sk

 |
**KN-06 *Pon’giu-5*** je severokórejský protilietadlový raketový systém stredného dosahu.

História
--------

Začiatkom 21. storočia spustila KĽDR vývoj vlastného systému protivzdušnej obrany, ktorý by doplnil zastaraný sovietsky raketový systém S-200 a kanónový systém typu ZSU-23-4 "Šilka". Dôvodom bolo, že KĽDR nedokázala kúpiť čínsky HQ-9/FT-2000 alebo ruský S-300. KN-06 bol prvýkrát predstavený verejnosti na vojenskej prehliadke 10. októbra 2010.

Nie je známe, odkiaľ získala Severná Kórea potrebnú technológiu pre vyvinutie KN-06. Analytici sa však domnievajú, že technológia bola tajne dodaná KĽDR buď Čínou alebo Ruskom. V prospech týchto hypotéz hovorí viacero podobností medzi KN-06 a čínskym HQ-9/FT-2000 alebo ruským S-300P.

Od zverejnenia systému v roku 2010 boli zaznamenané tri testy KN-06. V júni 2011 informovala juhokórejská spravodajská spoločnosť Chosun Ilbo o uskutočnení úspešného testu rakiet, o ktorých sa predpokladá, že sú zo systému KN-06. Rakety leteli 150 km a následne dopadli do mora pri západnom pobreží KĽDR. Zábery z druhého testu, na ktorom sa zúčastnil aj Kim Čong-un, boli vydané severokórejským štátnym spravodajstvom KCNA dňa 2. apríla 2016. Po treťom teste z 28. mája 2017 Kim Čong-un vyhlásil, že po odstránení viacerých nedostatkov sa raketa stala operačne spôsobilou.

Popis
-----

KN-06 je mobilný protilietadlový raketový systém. Jednotlivé rakety majú dĺžku 6,8−7,25 m, priemer 466 - 514 mm a hmotnosť 1 300 - 1 700 kg. Na základe správ z testovania sa dá usudzovať, že rakety majú dosah približne 150 km. Odpaľovacie zariadenia rakiet sú nesené na nákladnom vozidle 6X6 s podvozkom Taepaekasan-96, ktorý vznikol v spolupráci s ruskou spoločnosťou KAMAZ. Každé vozidlo môže viesť buď dvojicu alebo trojicu odpaľovacích zariadení. 

Celý systém tak pozostáva z dvoch nákladných automobilov. Na jednom z nich sú odpaľovacie zariadenia s raketami a na druhom radarový systém 5N63 "Flap Lid", ktorý pracuje v pásme 8,0 až 12,0 GHz. Flap Lid sa javí byť severokórejskou verziou fázovaných radarov, ktoré Rusko používalo v systémoch S-300P. Ak KN-06 skutočne vychádza z prvých verzií S-300 alebo HQ-9, tak jedna batéria pravdepodobne pozostáva z riadiaceho stanovišťa, jedného rádiolokátora Flap Lid a troch až štyroch odpaľovacích zariadení.

Používatelia
------------

* KĽDR  KĽDR - na základe počtu zostáv, ktoré KAMAZ poslal Severnej Kórei, by Severná Kórea mohla mať až 156 odpaľovacích zariadení KN-06

Referencie
----------

1. ↑  KN-06 (Pon’gae-5)
**Gaius Julius Solinus** bol rímsky gramatik a kompilátor náučných diel, ktorého tvorba spadá do 4. storočia. Podľa Theodora Mommsena ale žil v 3. storočí.

*De mirabilibus mundi*
----------------------

Solinus bol autorom diela *De mirabilibus mundi* (Divy sveta), ktoré bolo známe aj ako *Collectanea rerum memorabilium* (Zbierka podivuhodností) a *Polyhistor*. *De mirabilibus* sa žánrovo radí k zbierkam podivuhodností (*mirabilia*), ktoré boli počas cisárskeho obdobia v Ríme veľmi obľúbené. Obsahuje mimo iné krátky opis v staroveku známeho sveta, jeho politického, spoločenského a náboženského usporiadania, geografie, prírodných podmienok aj dejín. Solinov súbor je venovaný istému Adventovi, ktorý býva stotožňovaný s Oclatiniom Adventom, konzulom na rok 218.

Z pôvodného textu diela vznikla významne prepracovaná verzia, pravdepodobne v 7. storočí a dostala názov *Polyhistor*. Obe edície *De mirabilibus* kolovali počas neskorej antiky aj stredoveku, kedy bolo označenie Polyhistor prevzaté ako meno autora. Zo stredoveku tiež pochádzajú veršované výťahy z Iulia Solina, ktoré vytvorili Theodoricus a Petrus Diaconus.

### Pôvod

Veľké časti *De mirabilibus* sú prevzaté z *Naturalis Historia* encyklopedistu Plínia Staršieho a od zemepisca Pomponia Melu. Podľa Mommsena Solinus navyše použil kroniku Cornelia Boccha a *Chorographia pliniana* (Plíniov zemepis), výťah z Plíniovho diela so špeciálnym záberom na vládu cisára Hadriána. Podľa nemeckého historika Martina Schanza patrili k Soliniovým zdrojom skôr nedochované Suetoniove diela – *Roma* a *Pratum*.

Referencie
----------

1. ↑  SOLINUS. In: KUŤÁKOVÁ, Eva; VIDMANOVÁ, Anežka, a kol. *Slovník latinských spisovatelů*. 2. přeprac. a dopl. vyd. Praha : Leda, 2004. 671 s. ISBN 80-7335-042-4. S. 539. (po česky)

Externé odkazy
--------------

* Gaii Julii Solini de Mirabilibus Mundi (po latinsky)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Gaius Julius Solinus na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Autoritné údaje: * BnF: 12459920f
* GND: 118797948
* ISNI: 0000 0000 8381 8625
* LCCN: n86113763
* NK ČR: ola2002161365
* VIAF: 51672454
* WorldCat: lccn-n86113763
Socha ženy, personifikácia Odysey, zrejme z knižnice Pantainos, 2. stor. pred Kr. múzeum starovekej Agory v Aténach.
**Iasón** (starogr. *Ἰάσων*) bol grécky sochár v 2. stor. pred Kr.

Iasón, sochár z Atén, pôsobil v 2. stor. pred Kr. Jeho autorský podpis je vyrytý na fragmente ženskej sochy z pentelského mramoru, a to na záhybe šiat vo výške kolien, nájdeného v roku 1869 na aténskej Agore.

|  |  |
| --- | --- |
| *Ἰάσων Ἀθηνα[ῖ]ος ἐπο[ί]-ει.* |  *Iasón Aténsky zhotovil* |

Jej trup, odetý v brnení, zosobňuje Odyseu. Stopy po meči pri pravici vedľajšej sochy sa hodia pre Iliadu, ktorá svojou veľkosťou naznačuje, že je jej staršia sestra. Identifikáciu tejto sochy potvrdil nápis (epigram) na jej podstavci: 

|  |  |
| --- | --- |
| *Ἰλιὰς ἡ μεθ’ Ὅμηρον ἐγὼ καὶ πρόσθεν Ὁμήρ[ου] {²⁷Ὁμήρ[ωι] Merkelbach}²⁷ πάρστατις ἵδρυμαι τῶι μὲ τεκόντι νεῶ[ι].* |  *Iliada, ja, ktorá som bola po Homérovi aj pred Homérom, som bola postavená vedľa neho, na (podstavec) ten, ktorý ma nosil v predchádzajúcich rokoch* |

Okrem podstavca sa našla aj ľavá noha Iliady (nevystavená). Na základe tohto epigramu môže byť táto dvojica sôch i so sochou Homéra zreštaurovaná (ako súsošie), Homéra, možno sediaceho, pri ktorom stoja po jeho pravom a ľavom boku personifikácie jeho dvoch veľkých diel, ako otca so svojimi dcérami. Toto súsošie (ako vhodný námet) sa kedysi zrejme nachádzalo v knižnici Pantainos.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Laura Gawlinski, Craig A. Mauzy. *The Athenian Agora*. Princeton : American School of Classical Studies at Athens, 2014. ISBN 978-16-2139-017-6. S. 37.
2. 1 2 3  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Iason*
3. ↑  Inscriptiones Graecae, Regions: Attica (IG I-III): Attica *IG II² 4313*
4. ↑  Louis Robert. *L'hellénisme d'époque romaine*. Paris : De Boccard, 2004. ISBN 978-27-0180-174-2. S. 150.
5. ↑  Inscriptiones Graecae, Regions: Attica (IG I-III): Attica *SEG 29:192*
6. ↑   *Hesperia*. Princeton : Institute for Advanced Study, 1954. ISBN 978-27-0180-174-2. S. 63.
**Vladimír Popovič** (\* 27. november 1939, Vysoká nad Uhom) je slovenský maliar, výtvarník, a pedagóg.

Životopis
---------

Vladimír Popovič, narodený v 1939 na východnom Slovensku (Vysoká nad Uhom), detstvo prežil na Zamagurí a Spiši.

Keď končil štúdiá na VŠVU v Bratislave ( 1959 – 1965), boli „zlaté šesťdesiate" - vystavoval prvé papierové krkváže, asambláže a robil akcie s papierom, papier bol pre neho rovnocenný tvorivý materiál. Významne sa podieľal na výtvarnom výsledku filmu „Slávnosť v botanickej záhrade" (1968-9), v takzvanom „divadle obrazov" presadzoval spojenie slova, obrazu a hudby.

Po sedemdesiatych rokoch, ktoré šťastne prekonal zotrvačnosťou ešte výbušnou gestickou maľbou, prišlo orwellovské obdobie 80-tych rokov tlmenej šedej maľby „betónových sonát", „kongresov" a zlostných ironických kresieb, vyrytých do pasty.

Po roku 1989, teóriou objavený a uznaný, usporiadal rad svojich retrospektívnych výstav.

Bol pozvaný učiť na VŠVU v Bratislave, kde viedol multimediálny ateliér sedemnásť rokov ako profesor (1990 – 2007). Slovenská národná galéria uviedla rozsiahlu autorskú prehliadku jeho diela „Veľká retrospektíva" (2002).

Zúčastňuje sa viacerých medzinárodných sympózií v maľbe, smalte a papieri.

Jeho diela bývajú zastúpené na mnohých domácich a zahraničných výstavách, stali sa súčasťou významných galerijných, bankových a súkromných zbierok. 

Žije a pracuje v Bratislave.

Referencie
----------

1. ↑  Zora Rusinová: *Vladimír Popovič* Bratislava: Vydalo Vydavateľstvo Slovart, 2002. 207 s. ISBN 80-7145-685-3

Zdroj
-----

* Vladimír Popovič oficiálny web

Autoritné údaje: * abART: 1116
* GND: 124430139
* ISNI: 0000 0001 1472 4067
* LCCN: n2010051576
* NK ČR: mzk2003171606
* SNK: 172906
* VIAF: 50160468
* Web umenia: 8022
* WorldCat: lccn-n2010051576
**Boéthos** (starogr. *Βόηθος*) bol grécky sochár v 1. storočí.

Boéthos, syn Apollodóra z Kartága, bol grécky sochár, činný pravdepodobne v prvej polovici 1. storočia. Svedectvom tvorby tohto umelca je jeho menom signovaný podstavec z nezachovanej sochy objavený v roku 1912 v Efeze. Poškodený nápis na podstavci hlása, že socha zhotovená na počesť rímskeho cisára Tiberia, má podporiť jeho zdravie a stabilitu rímskej hegemónie.

Signatúra autora:

|  |  |
| --- | --- |
| **Βόηθος Ἀπολλοδώρου Καρχηδόνιος ἐποίει**  | preklad: *Boéthos syn Apollodóra z Kartága ma zhotovil* |

- text v starogréčtine
Staroveký cestovateľ Pausanias vo svojej sprievodcovskej príručke po Grécku uvádza, že v Olympii videl sochárske dielo kartáginského Boétha. Bola to pozlátená bronzová socha nahého sediaceho chlapca, ktorú venovali ako votívny dar do chrámu bohyne Héry.

Identická zhoda Boétha s autorom sochy dieťaťa, uvedeným Pausaniom, nie je dokázaná. Podľa väčšiny znalcov tu zrejme ide o jeho menovca z Chalkédónu, a že rozdiel v etnickom pôvode sochára bol spôsobený chybou transkripcie, a to v prepise z *Chalkedónu* (Καλχηδόνιος - Kalchédonios) - z *Kartága* (Καρχηδόνιος - Karchédonios).

Punské Kartágo Rimania v roku 146 pred Kr. úplne zničili a o sto rokov ho dal znova vybudovať rímsky politik Caesar, ale už ako rímske (kozmopolitné) mesto.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Ephesos Inscriptions, *Ephesos 724*
2. 1 2 3 4  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Boethos*
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 398.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Dejiny písané Rímom*. Bratislava : Mladé letá, 1988. 066-140-88. S. 186-187.
**Relácia ekvivalencie** alebo jednoducho **ekvivalencia** je binárna relácia, ktorá je súčasne reflexívna, symetrická a tranzitívna.

Definícia
---------

Ak ~ je relácia na množine *X*, tak ide o reláciu ekvivalencie, ak pre ľubovoľné prvky *a*, *b*, *c* množiny *X* platí:

* *a* ~ *a*. (reflexívnosť)
* Ak *a* ~ *b*, tak aj *b* ~ *a*. (symetrickosť)
* Ak *a* ~ *b* a *b* ~ *c*, tak *a* ~ *c*. (tranzitívnosť)

Relácie ekvivalencie a rozklady
-------------------------------

Relácie ekvivalencie sú v úzkom vzťahu s rozkladmi. Ak máme reláciu ~ na množine *M*, tak pre každý prvok {\displaystyle a\in X} definujeme jeho *triedu* ako

{\displaystyle [a]=\{x\in X;a\sim x\}.}
Inak povedané, *[a]* je množina všetkých prvkov, ktoré sú v relácii s prvkom *a*.

Pre ľubovoľné dve triedy *[a]* a *[b]* platí buď *[a]=[b]* alebo {\displaystyle [a]\cap [b]=\emptyset }, t.j. dve rôzne triedy sú navzájom disjunktné. Zjednotenie všetkých tried je celá množina *X*. Teda množina 

{\displaystyle \{[a];a\in X\}}
všetkých tried ekvivalencie tvorí rozklad množiny *X*.

Takto dostaneme z ľubovoľnej relácie ekvivalencie rozklad. Obrátene, z každého rozkladu množiny *X* sa dá vyrobiť zodpovedajúca relácia ekvivalencie na *X*. Dva prvky budú v relácii práve vtedy, keď ležia v tej istej triede rozkladu.

Máme teda jednojednoznačnú korešpondenciu medzi rozkladmi množiny *X* a reláciami ekvivalencie na *X*.

Referencie
----------

1. ↑  Katriňák a kol. 1985, Veta 1.4.2, s. 25
2. ↑  Katriňák a kol. 1985, Veta 1.4.3, s. 26

Literatúra
----------

* KATRIŇÁK, Tibor; GAVALEC, Martin; GEDEONOVÁ, Eva; SMÍTAL, Jaroslav. *Algebra a teoretická aritmetika (1)*. Bratislava : Alfa, 1985.
**Relácia identity** (iné názvy: **identická relácia, identické zobrazenie, identita, relácia rovnosti, vzťah rovnosti, diagonála**) na množine {\displaystyle A} je binárna relácia, ktorá dáva každý prvok množiny {\displaystyle A} do vzťahu iba a len so sebou samým. Identita na {\displaystyle A} je teda množina

{\displaystyle \{\,(x,x)\,|\,x\in A\}}.
Keďže identická relácia dáva každý prvok množiny {\displaystyle A} do vzťahu s nanajvýš jedným iným prvkom množiny {\displaystyle A}, konkrétne so sebou samým, je to súčasne zobrazenie. Pojem **identické zobrazenie** alebo **identická funkcia** sa používa vtedy, ak treba zdôrazniť, že sa v konkrétnom kontexte identita chápe ako zobrazenie. Pre identitu ako reláciu sa najčastejšie používa symbol {\displaystyle =}, identita na {\displaystyle A} ako zobrazenie sa označuje znakom {\displaystyle \textstyle \mathrm {Id} \_{A}}.

Vlastnosti
----------

* Identitická relácia na {\displaystyle A} je permutácia a dokonca involutívna. V permutačnej grupe množiny {\displaystyle A} zohráva úlohu neutrálneho prvku.
* Identická relácia na {\displaystyle A} je najmenšia ekvivalencia na {\displaystyle A} vzľadom k inklúzii.
* Identická relácia je príkladom relácie, ktorá je súčasne symetrická aj antisymetrická.
**Rudolf Machovič** (\* 16. apríl 1940, Banská Bystrica – † 10. máj 1994, Banská Bystrica) bol slovenský redaktor, básnik a publicista.

Životopis
---------

Základnú a strednú školu navštevoval v Banskej Bystrici. Ako redaktor literárno dramatického oddelenia Československého rozhlasu štúdio Banská Bystrica (2. pol. 60 rokov-1972), spoluzakladateľ relácie Rádiovíkend a Sobotník. Venoval sa aj výtvarnému umeniu a ochotníckemu divadlu. Člen a predseda porôt prehliadok ochotníckych divadiel, speváckych súťaží v Banskej Bystrici Sládkovičova Radvaň, Bystrické zvony, festivaly džezovej hudby a i. Podieľal sa na org. Slovenských gagov v Kremnici.

Člen literárno-umeleckej skupiny Bója a Zväzu slovenských výtvarných umelcov. Autor poézie, krátkych próz, scenárov,literárno-umeleckých pásiem, krátkych humoristických a satirických žánrov, textov piesní. Prispieval do almanachov, zborníkov, odbornej tlače a denníkov. Fragmenty jeho tvorby vydala Bója pod názvom *Báseň a slza*, kompletná zbierka básní *Letokruhy* vyšla posmrtne. 

Počas normalizácie stratil pôvodné zamestnanie (od roku 1972).

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 95135
* LCCN: n98027099
* NK ČR: mzk2008458979
* VIAF: 84750580
* WorldCat: lccn-n98027099
**Rudolf Masný** (\* 21. marec 1907, Banská Štiavnica  –  † 17. júl 1985, Bratislava) bol slovenský dôstojník a protifašistický bojovník.

Rodina
------

* otec: Pavol Masný
* matka: Anna rod. Moravčíková
* manželka: Božena rod. Vejdová

Životopis
---------

Pôvodne pedagóg, riaditeľ meštianskej školy v Ľubietovej, neskôr absolvoval tylový odbor Vysokej školy vojenskej v Prahe. V roku 1940-1944 v hodnosti kapitána veliteľ automobilovej roty a práporu v Banskej Bystrici. Od roku 1942 aktívny účastník ilegálneho protifašistického odboja v armáde, 1944 spolupracovník Vojenského ústredia SNR. Po prechode SNP do hôr príslušník partizánskej skupiny. Po oslobodení pracovník hospodárskych organizácií.

Ocenenie
--------

* 1945 - Za zásluhy II.st.
* 1946 - Československý vojnový kríž 1939
* Rad SNP I.tr.
* 1977 - Zaslúžilý bojovník proti fašizmu

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Vlajka kráľovstva Ankole
Poloha kráľovstva Ankole na mape Ugandy
**Ankole** alebo tiež **Nkore** je tradičné kráľovstvo na juhozápade Ugandy, zahrnujúce distrikty Bushenyi, Mbarara a Ntungamo, ktoré sú súčásťou formálnej Západnej oblasti. Na severe hraničí s kráľovstvom Toro, na východe s kráľovstvom Buganda, na západe s územím bývalého distriktu Kigezi, na juhu potom s Rwandou a Tanzániou; ku kráľovstvu však patrí aj časť Edwardovho jazera, kde hraničí tiež s Demokratickou republikou Kongo. Jeho metropolou je mesto Mbarara. Tunajší kráľ má titul *omugabe*.

Demografia
----------

Ako v celej Ugande je aj tu úradným jazykom angličtina. Inak sa tu hovorí hlavne bantuskými jazykmi. Ankole obýva prevažne kmeň *Baňankole* hovoriaci jazykom *ruňankole*. Medzi ďalšie kmene patrí *Bakonjo*, hovoriaci jazykom *lukonja*; a *Bakiga*, hovoriaci jazykom *rukiga*.

Dejiny
------

Kráľovstvo Ankole vzniklo roku 1901 v rámci britského protektorátu Uganda, zlúčením 11 malých kráľovstiev, ktorými boli *Nkore, Nshenyi, Rujumbura, Igara, Kajara, Obwera, Rukiga, Buzimba, Buhweju, Kitagwenda* a *Bunyaruguru*, pričom tu aj naďalej vládla dynastia vládnuca v doterajšom kráľovstve Nkore. Roku 1962 vznikla nezávislá Uganda, v ktorej rámci malo kráľovstvo Ankole do roku 1967 na základe vtedajšej ugandskej federalistickej ústavy obmedzenú autonómiu a bolo súčasťou formálnej Západnej oblasti. Vo februári 1966 previedol vtedajší ugandský predseda vlády Milton Obote štátny prevrat, zrušil ústavu a prehlásil sa prezidentom. Potom vnútil ugandskému parlamentu schválenie novej centralistickej ústavy, ktorá začala platiť od 8. septembra 1967. Toho dňa bolo kráľovstvo Ankole spolu s ostatnými ugandskými kráľovstvami zrušené, premenené v obyčajný distrikt centralizovanej Ugandy a ankolský kráľ *Charles Godfrey Rutahaba Gasyonga II.* odišiel do exilu. V rokoch 1972 - 1973 bol distrikt rozdelený na dva distrikty *West Ankore* a *East Ankore*, premenované roku 1974 na Bushenyi a Mbarara. Roku 1976 potom bola Západná oblasť zrušená a oba distrikty sa stali súčasťou novo zriadenej Južnej provincie. Roku 1989 potom bola táto provincia zase zrušená a jej území začlenené do obnovenej Západnej oblasti.

Roku 1993 prijala Uganda novú ústavu, ktorá umožnila obnovu tradičných kráľovstiev. Skoro na to sa vrátil z exilu princ Rutashijuka Ntare VI. syn posledného ankolského kráľa, a 20. novembra 1993 bolo kráľovstvo Ankole formálne obnovené. Inštitúcia ankolskej kmeňovej monarchie však má dosť kontroverznú minulosť, a tak nebol ankolský princ dosadený na tunajší trón. Ankolský obyvatelia sú kvôli tejto minulosti rozdelený na dve skupiny, z ktorých si jedna praje dosadenie princa na trón a tým aj plnú obnovu Ankolského kráľovstva, zatiaľ čo je druhá skupina proti. V roku 1993 vznikol vyčlenením časti územia distriktov Bushenyi a Mbarara, nový distrikt Ntungamo.
**Rudolf Macášek** (\* 7. apríl 1901, Kysucké Nové Mesto – † 7. september 1974, Bratislava) bol slovenský dopravný odborník a odbojár.

Rodina
------

* otec: Andrej Macášek
* matka: Terézia rod. Deánková
* manželka: Gertrúda rod. Vnuková

Životopis
---------

Do roku 1947 študoval na gymnáziu v Žiline, neskôr na VŠE v Bratislave. Účastník protifašistického odboja, zapojil sa do príprav SNP, príslušník 1. československej partizánskej brigády M. R. Štefánika, zúčastnil sa bojov pri Hričove, Žiline, Strečne, v okolí Martina, Čremošného a Banskej Bystrice. Po oslobodení organizoval rekonštrukciu železničnej dopravy. 

Vedeckovýskumný pracovník, riaditeľ Výskumného ústavu dopravného v Bratislave. V roku 1953 – 1961 sa venoval výskumu bezpečnosti dopravy a kultúre cestovania. Článkami prispieval do Technických novín.

Ocenenie
--------

* 1945 – Rad SNR Za hrdinstvo v práci I. tr.
* 1948 – Rad SNP II. tr.
* 1971 – Rad práce

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.