Takzvaná „Atalanta", 1. stor. pred Kr. predstavuje pravdepodobne víťazku tzv. dievčenských olympijských hier, *Héraií*, Vatikánske múzeá, Vatikán
**Pasiteles** (starogr. *Πασιτέλης*) bol grécky sochár a spisovateľ v 1. storočí pred Kr.

Sochár Pasiteles pochádzal pravdepodobne z južnej Itálie (pôv. *Magna Graecia*). V roku 89 pred Kr. na základe rímskeho zákona *Lex Plautia Papiria* získal rímske občianstvo. Bol zakladateľ neapolskej helenistickej školy, umelec s eklektickým vkusom, ktorého pôvodná tvorba sa nezachovala. Pracoval váčšinou v Ríme, kde hlavne odlieval a cizeloval (rytím ozdoboval kovové predmety).

Napísal aj knihu (dnes stratenú) o piatich zväzkoch o gréckom umení, ktorá bola podľa rímskeho spisovateľa Plínia základným prameňom pri štúdiu estetiky: „*Obdivu sa tešil i Pasitelés, ktorý napísal tiež päť zväzkov o umení, po celom svete slávnych. Ten sa narodil v gréckej osade na brehoch Itálie a spolu s tamojšími obyvateľmi miest mu bolo udelené rímske občianstvo. Zhotovil zo slonoviny Iova v chráme Metellovom tam, odkiaľ sa vychádza na Martovo pole. Prihodilo sa mu, že keď bol v lodeniciach, kde chovali africké šelmy, tesal podľa skutočnosti leva cez klietku, z inej klietky unikol panter a vážne ohrozil svedomitého umelca. Vytvoril údajne premnoho diel, nepoznáme však ich mená.*"

Pasiteles o sebe napísal, že k svojim sochám zhotovoval hlinené modely, ktoré potom jeho žiaci reprodukovali do mramoru. Žiakom Pasitela bol Stefanos, ktorý signoval sochu z Villy Albani pri Ríme (na nápise *IGUR IV 1584* sa Stefanos sám vyhlasuje za jeho žiaka) a žiakom Stefana bol Menelaos, autor mramorového súsošia Oresta a Elektry, umiestneného v Museo delle Terme.

O sochárskych dielach Pasitela nám podávajú svedectvá signatúry z podstavcov jeho nezachovalých sôch, a pripisujú sa mu aj originály dnešných mramorových kópií diel, súsošia *Dioskúrov*, umiestnenom v Museo del Prado v Madride a sochy tzv. *Atalanty* v Musei Vaticani, pravdepodobne víťazky *Héraií* (odetú v chitóne), o ktorých Pausanias uvádza: „*Bežia takto: majú rozpustené vlasy, chitón siaha čiastočne nad kolená a pravé rameno ukazujú až po prsia. Aj im je určený olympijský stadion, ale pre beh im zmenšujú stadion na šestinu. Víťazkám dávajú olivové vence a kus mäsa z kravy obetovanej Hére, môžu tiež venovať do chrámu svoju namaľovanú podobizeň.*"

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Nicola Bonacasa, Antonino Buttitta. *La statua marmorea di Mozia*. Roma : L'Erma di Bretschneider, 1988. ISBN 887062742X. S. 75.
2. ↑  Vojtech Zamarovský. *Dejiny písané Rímom*. Bratislava : Mladé letá, 1988. 066-140-88. S. 200.
3. 1 2 3  José Pijoan. *Dejiny umenia 2*. Bratislava : Tatran, 1982. 61-377-82. S. 238.
4. ↑  Mária Ivanová-Šalingová, Zuzana Maníková. *Slovník cudzích slov*. Bratislava : Slovenské pedagogické nakladateľstvo, 1982. 67-001-83. S. 170.
5. ↑  Plínius Starší. *Kapitoly o přírode*. Praha : Svoboda, 1974. 25-006-74. S. 285.
6. ↑  Plínius Starší. *Kapitoly o přírode*. Praha : Svoboda, 1974. 25-006-74. S. 296.
7. ↑  Inscriptiones Graecae, *IGUR IV 1584*
8. ↑  Inscriptiones Graecae, *SEG 38:1021*
9. ↑  Inscriptiones Graecae, *SEG 46:1356*
10. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 396.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pasiteles**

  

Autoritné údaje: * ULAN: 500111199
* VIAF: 96515709