**Paul Celan** (\* 23. november 1920, Černovice, Rumunsko, dnes Ukrajina – † 20. apríl 1970, Paríž, Francúzsko), vlastným menom **Paul Antschel**, resp. **Ancel**, bol jeden z najvýznamnejších nemeckých povojnových lyrických básnikov a najoriginálnejších básnikov 20. storočia. Pôsobil aj ako prekladateľ a spisovateľ. V roku 1960 obdržal najvýznamnejšiu nemeckú literárnu Cenu Georga Büchnera.

Životopis
---------

Narodil sa v po nemecky hovoriacej židovskej rodine v Bukovine. Navštevoval nemeckú a hebrejskú základnú školu, rumunské a ukrajinské štátne gymnázium. V roku 1938 odišiel študovať medicínu do Tours vo Francúzsku, o rok nato sa však vrátil, aby vo svojom rodnom meste študoval románske jazyky. Štúdium prerušil, keď Černivci v roku 1940 obsadila sovietska armáda. Po obsadení mesta rumunskými a nemeckými vojskami v roku 1941 ho spolu s ostatnými Židmi odsunuli do geta, kde popri upratovaní trosiek písal poéziu a preložil Shakespearove *Sonety*. V roku 1942 transportovali jeho rodičov do tábora v Podnestersku, kde Celanov otec zomrel na týfus a matku zastrelili. Až do roku 1944 pracoval Celan na nútených prácach v rozličných táboroch. Po oslobodení pracoval v Bukurešti ako lektor a prekladateľ. V roku 1947 kvôli nástupu komunistického režimu z Rumunska ušiel a cez Viedeň sa prisťahoval do Paríža (1948). V tom istom roku vydal svoju prvú zbierku básní *Piesok z urien*.

Ešte vo Viedni Celan nadviazal krátky milostný vzťah s významnou rakúskou spisovateľskou Ingeborg Bachmannovou. Napriek tomu, že ho sa v roku 1950 pokúsili vzťah obnoviť, nedokázali spolu žiť, pretože si, podľa jej vlastných slov, *„z neznámych, démonických dôvodov navzájom odoberali vzduch."* V roku 1951 Celan spoznal grafičku Gisèle Lestrangeovú, s ktorou sa oženil 21. decembra 1952 a ktorá bola neskôr ilustrátorkou jeho zbierok.

V Paríži pôsobil ako prekladateľ a učiteľ na École Normale Supérieure. V roku 1952 vyšla zbierka *Mak a pamäť*, ktorá obsahovala slávnu báseň *Fúga smrti* (*Todesfuge*) opisujúcu hrôzy koncentračných táborov.

V roku 1960 ho vdova po jeho zosnulom priateľovi Yvanovi Gollovi Claire obvinila z plagiátorstva diel jej manžela. Celan trpel čoraz častejšie psychickými problémami. V roku 1965 svoju manželku napadol nožom a musel byť na pol roka hospitalizovaný na psychiatrickej klinike. Od roku 1967 bývali manželia oddelene. V roku 1970 za doposiaľ nevyjasnených okolností spáchal samovraždu skokom do Seiny. Jeho telo bolo vylovené 1. mája 1970 pri Courbevoie, asi 10 km po prúde rieky.

Diela
-----

* *Der Sand aus den Urnen* (1948)
* *Mohn und Gedächtnis* (1952)
* *Von Schwelle zu Schwelle* (1955)
* *Sprachgitter* (1959)
* *Die Niemandsrose* (1963)
* *Atemwende* (1967)
* *Fadensonnen* (1968)
* *Lichtzwang* (1970)
* *Schneepart* (1971)

### Výbery v slovenčine

* *Piesok z urien* (Bratislava, 1966, preklad Ivan Kupec)
* *Slabika bolesť* (Bratislava, 1998, preklad Mila Haugová)

Poznámky
--------

1. **^**  *Celan* je anagram rumunskej formy jeho priezviska - *Ancel*

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Paul Celan**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Paul Celan**

Autoritné údaje: * abART: 26449
* BnF: 11895717d
* GND: 118519859
* ISNI: 0000000368652462
* LCCN: n50034310
* NK ČR: jn20030827047
* SNK: 162337
* VIAF: 106122570
* WorldCat: lccn-n50034310