recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Lower Lough Erne a Upper Lough Erne.
**Lough Erne** (ír. *Loch Éirne*) je pomenovanie dvoch jazier na severozápade ostrova Írsko v historickej provincii Ulster. Nižšie položené Lower Lough Erne sa nachádza v grófstve Fermanagh v Severnom Írsku a vyššie položené Upper Lough Erne leží nielen v Severnom Írsku, ale aj v grófstve Cavan v susednej Írsku. Z juhu na sever preteká jazerami rieka Erne a vytvára významnú vodnú cestu.

Jazerá
------

|  | Jazero | Grófstvo | rozloha(km²) | dĺžka(km) | šírka(km) | maximálnahĺbka (m) | nadmorskávýška (m) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Lower Lough Erne | Fermanagh | 105 | 29 |  ? | 69 | 45 |
| 2 | Upper Lough Erne | Fermanagh, Cavan | 43 | 19 |  ? | 27 | 46 |

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Lough Erne**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Lough Erne na anglickej Wikipédii a Lough Erne na českej Wikipédii.*
*Tento článok sa týka bridžu a používa špecifickú bridžovú terminológiu. Pozri článok Bridžová terminológia pre vysvetlenie neznámych slov a fráz. Pokiaľ tam nejaký termín nenájdete, upozornite na to prosím v diskusii.*
**Barometer** je taký spôsob organizácie párového turnaja, v ktorom sa po každom kole vyhodnotia odohrané rozdania a do ďalšieho kola nastupujú voči sebe páry takto: 1-2, 3-4, 5-6, ... (na prvom mieste sú uvedené páry linky sever).

Môže sa stať, že súperi budú hrať proti sebe viackrát po sebe. Z organizačných dôvodov sa môže barometer organizovať tak, že prvé dve kolá sa hrá podľa náhodného losu, v ďalších kolách sa hrá podľa poradia po predposlednom kole. Je to kvôli tomu, aby sa nemuselo čakať na vyhodnotenie kola.

Tento spôsob organizácie turnaja je veľmi náročný na počet krabíc, pre každé kolo musia byť dopredu pripravené krabice s rozdaniami pre každý stôl. Ak sa hrá napríklad 9 kolový barometer na 25 stoloch 
s tromi rozdaniami v jednom kole, musí byť k dispozícii 25x9x3 krabíc t. j. 675 krabíc, v prípade spriahnutých stolov (tri stoly zdieľajú 3 krabice) 225 krabíc. V prípade klasicky organizovaného turnaja by stačilo iba 54 krabíc.

Systémom Barometer sa hráva hlavne na online turnajoch na internete, hráči okamžite vedia, ako na tom sú a prináša to adrenalínové napätie, hlavne hráčom hrajúcim na popredných stoloch.

Pozri aj
--------

* Švajčiarsky systém (bridž)
* Pohyby (bridž)
* skupinovka
**Robert Michael "Bob" Gainey** (\*13. december 1953, Peterborough, Ontário, Kanada) je bývalý profesionálny hokejista a v súčasnosti viceprezident a generálny manažér hokejového klubu Montreal Canadiens. Je po ňom pomenované ocenenie Bob Quequét Gainey Award, určené pre najobľúbenejšieho generálneho manažéra sezóny.

Hráčska kariéra
---------------

V rokoch 1970 až 1973 hrával za Peterbourgh Petes v súťaži Ontario Hockey League. Bol draftovaný Montrealom v prvom kole draftu. Ako defenzívny špecialista Gainey hral za Canadiens od sezóny 1972/73 až do sezóny 1988/89. Vyhral štyrikrát Trofej Franka J. Selkeho. Vyhral päťkrát Stanley Cup. V roku 1979 získal Conn Smythe Trophy. Gainey odohral v NHL 1139 zápasov. 

### Klubové štatistiky

```
                                  Základná sezóna              
Sezóna  Klub                    Liga  GP   G   A    Pts  PIM   
       
1971-72 Peterborough Petes      OMJHL 4    2   1    3    33
1972-73 Peterborough Petes      OMJHL 52   22  21   43   99
1973-74 Montreal Canadiens      NHL   66   3   7    10   34
        Nova Scotia Voyageurs   AHL   6    2   5    7    4
1974-75 Montreal Canadiens      NHL   80   17  20   37   49
1975-76 Montreal Canadiens      NHL   78   15  13   28   57
1976-77 Montreal Canadiens      NHL   80   14  19   33   41
1977-78 Montreal Canadiens      NHL   66   15  16   31   57
1978-79 Montreal Canadiens      NHL   79   20  18   38   44
1979-80 Montreal Canadiens      NHL   64   14  19   33   32
1980-81 Montreal Canadiens      NHL   78   23  24   47   36
1981-82 Montreal Canadiens      NHL   79   21  24   45   24
1982-83 Montreal Canadiens      NHL   80   12  18   30   43
1983-84 Montreal Canadiens      NHL   77   17  22   39   41
1984-85 Montreal Canadiens      NHL   79   19  13   32   40  
1985-86 Montreal Canadiens      NHL   80   20  23   43   20
1986-87 Montreal Canadiens      NHL   47   8   8    16   19
1987-88 Montreal Canadiens      NHL   78   11  11   22   14
1988-89 Montreal Canadiens      NHL   49   10  7    17   34

                   Spolu NHL         1139 239 262  501  585
```
**Michail Leontievič Miľ** (rus. Михаил Леонтьевич Миль; \* 22. november 1909, Irkutsk – † 31. január 1970, Moskva) bol zakladateľ a hlavný konštruktér sovietskej konštrukčnej kancelárie Miľ (továrenský prefix Mi), celosvetovo preslávenej najmä výrobou vrtuľníkov.

Životopis
---------

Michail Leontievič Miľ sa narodil v Irkutsku v židovskej rodine strednej triedy. Jeho otec bol zamestnancom Transsibírskej magistrály, matka bola zubárka. Mladý Miľ získal vo veku 12 rokov svoju prvú cenu za model klzáku. V roku 1926 bol prijatý na Sibírsky technologický inštitút v Tomsku (rus. Сибирский технологический институт). Tu však nemohol študovať odbor letectvo, a tak prestúpil v roku 1928 na Donský polytechnický inštitút v Novočerkassku, kde sa mohol venovať štúdiu aviatiky. Oženil sa so spolužiačkou P. G. Rudenkovou a mal s ňou štyri dcéry a jedného syna. 

V roku 1929 začal pracovať Nikolaj Iľjič Kamov spoločne s Nikolajom Kirilovičom Skržinským na projekte autogíry s kĺbovým rotorom KASKR-1 (skratka KA*mov*-SKR*žinskij*). Medzi členmi tímu KASKR bol v tej dobe aj študent Michail Leontievič Miľ. V roku 1940 bol založený na letisku Podosinki neďaleko železničnej stanice Uchtomskaja Závod č. 290, prvá konštrukčná kancelária v ZSSR špecializovaná na produkciu autogír. Autor myšlienky N. I. Kamov sa stal hlavným konštruktérom a vedúcim mužom, M. L. Miľ bol ustanovený jeho zástupcom. 

Po vypuknutí druhej svetovej vojny bojoval v roku 1941 v Červenej armáde na východnom fronte blízko Jeľni. V roku 1943 bol z bojov stiahnutý a povolaný k leteckému výskumu. Úlohou bolo zlepšiť stabilitu a ovládanie vojenských lietadiel. Dokončil dizertačnú prácu a v roku 1947 prevzal vedenie vrtuľníkového oddelenia v CAGI (Centrálny aerohydrodynamický inštitút), ktoré sa vzápätí transformovalo na Moskovskij vertoľotnyj zavod imeni M. L. Miľa. 

Stroje vyrobené pod Miľovým vedením ustanovili mnoho domácich aj svetových rekordov. Podieľal sa, napríklad na konštrukcii vrtuľníkov Mi-1, Mi-2, Mi-4, Mi-6, Mi-8, Mi-10 a V-12. Poruchovosť posledného menovaného stroja (V-12) mala nepriaznivý vplyv na konštruktérovo zdravie a bola príčinou jeho predčasnej smrti. Michail Leontievič Miľ zomrel v januári 1970 v Moskve a bol pochovaný na cintoríne Judinskoje neďaleko Moskvy.

Galéria
-------

* Pomník na pamiatku M. L. MiľaPomník na pamiatku M. L. Miľa
* Mil Mi-1, prvý sériovo vyrábaný vrtuľník v Sovietskom zväzeMil Mi-1, prvý sériovo vyrábaný vrtuľník v Sovietskom zväze

Externé odkazy
--------------

* russianhelicopters.aero

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Mikhail Mil na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 1042137943
* ISNI: 0000 0000 5167 150X
* LCCN: no93020520
* VIAF: 48799209
* WorldCat: lccn-no93020520
Súradnice: 53°02′00″J 72°36′00″V﻿ / ﻿53,03333°J 72,60000°V﻿ / -53.03333; 72.60000

**McDonald Island** (staršie: **MacDonald Island, Macdonald Island, Mac Donald Island, Macdonald Isle**; po slovensky **McDonaldov ostrov, MacDonaldov ostrov, Macdonaldov ostrov**) je malý neobývaný ostrov tvorený aktívnou sopkou. Patrí do súostrovia McDonald Islands, ktoré je súčasťou austrálskeho teritória Heardov ostrov v južnom Indickom oceáne.

Ostrov leží asi 40 km západne od Heardovho ostrova. Vulkán je aktívny od 80. rokov 20. storočia a za ten čas erupcie dramaticky zmenili jeho tvar - základňa ostrova sa rozšírila približne dvojnásobne, a výška sa zvýšila o 100 metrov. Vulkanická stavba ostrova je tvorená prevažne fonolitickými tufmi, dajkami a lávovými dómami. Keďže nie je trvalo obývaný, prípadná vulkanická aktivita je zaznamenaná len satelitmi, alebo náhodnými moreplavcami, ktorí sú v tom čase v blízkosti ostrova.

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu - Macdonaldov ostrov na Global Volcanism Program (po anglicky)
**Louis Braille** (vyslov Lui Braj) (\* 4. január 1809, Coupvray, Francúzsko – † 6. január 1852, Paríž) bol francúzsky učiteľ a vynálezca slepeckého písma (Braillovo písmo). V skutočnosti Louis Braille upravil, zjednodušil a systematizoval už existujúce dvanásťbodové písmo Charlesa Barbiera, dôstojníka francúzskej armády. Znak, ktorý obsahoval dovtedy dvanásť bodov (boli usporiadané v dvoch stĺpcoch po dva body), Braille zjednodušil (odstránil šesť bodov) a vytvoril systém znakov, ktorých kombinácie postačovali na zápis všetkých znakov abecedy a číslic. Braillovo bodové písmo sa „ujalo" až o niekoľko rokov po jeho smrti.

Oslepol vo veku 3 rokov nešťastnou náhodou. Desaťročného ho prijali do Ústavu slepcov v Paríži a ako nadaný žiak tam aj od svojich dvadsiatich rokov učil.

V roku 1829 vydal metodickú pomôcku *Postup pri písaní atď. pre potreby slepcov*, v ktorej predstavil vlastné slepecké písmo, ktoré sa vyznačovalo tým, že bolo oveľa jednoduchšie než tie predošlé. Dnes sa používa po celom svete, a to aj pre texty písané azbukou, arabským, čínskym písmom a pod.

Prvou knihou napísanou týmto písmom boli *Dejiny Francúzska* (1837). Braille roku 1838 napísal učebnicu aritmetiky a neskôr dal základy aj slepeckému notopisu (ako učiteľ hudby a vynikajúci hudobník).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Louis Braille**

Autoritné údaje: * BnF: 11958679r
* GND: 11916258X
* ISNI: 0000 0000 7358 5426
* LCCN: n50065102
* NK ČR: nlk20020107423
* VIAF: 815771
* WorldCat: lccn-n50065102
Súradnice: 54°37′S 6°23′Z﻿ / ﻿54,617°S 6,383°Z﻿ / 54.617; -6.383

**Lough Neagh** (ír. *Loch nEathach*) je jazero v Severnom Írsku (Spojené kráľovstvo). Je to najväčšia sladkovodná plocha na ostrove Írsko aj na Britských ostrovoch (33. najväčšie v Európe). Brehy jazera sú rozdelené medzi 5 zo 6 severoírskych grófstiev: Antrim, Armagh, Londonderry, Down, Tyrone. V roku 1976 bolo zahrnuté do Ramsarského zoznamu mokradí medzinárodného významu.

Má rozlohu 392 km². Je 30 km dlhé a 15 km široké. Leží asi 30 km na západ od Belfastu v nadmorskej výške 16 m n. m.. Jazero je veľmi plytké s priemernou hĺbkou len okolo 9 m. Maximálná hĺbka dosahuje 25 m.

Pobrežie
--------

Rozkladá sa na plošine Antrim. Brehy jazera sú nízke, často močaristé, na severe vyvýšené.

Ostrovy
-------

Na jazere je mnoho ostrovov. Najvýznamnejšie sú Coney Island, Coney Island Flat, Croaghan Flat, Derrywarragh Island, Padian, Phil Roe's Flat a The Shallow Flat.

Vodný režim
-----------

Prítoky jazera sú napríklad rieky Bann, Ballinderry a Main. Deväť percent povodia jazera leží v Írsku, kým zvyšných 91 percent v Spojenom kráľovstve. Z jazera odteká rieka Bann do Atlantického oceánu. Hoci je jazero využívané na rôzne rekreačné a komerčné aktivity, počasie na ňom je často búrlivé a veterné. Miestna záchranná služba je v pohotovosti 24 hodín denne.

Doprava
-------

Na jazere je rozvinutá lodná doprava.

Fauna
-----

Na jazere je rozvinuté rybárčenie (pstruhy, úhory), pričom úhory z jazera sa vyvážajú do celého sveta.

Osídlenie
---------

Na brehoch ležia mestá Antrim, Toomebridge, Ballyronan, Lurgan, Craigavon a Magherefelt.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Lough Neagh**

Pozri aj
--------

* Zoznam britských jazier
* Zoznam jazier Írska
* Zoznam jazier v Severnom Írsku

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Lough Neagh na anglickej Wikipédii a Lough Neagh na českej Wikipédii.*
**Mária Brabantská**  (\* 13. máj 1254, Leuven, Belgicko – † 12. január 1321, Les Mureaux, Francúzsko) bola francúzska kráľovná (1275 – 1285).

Dcéra vojvodu Henricha III. Brabantského a Adelaidy Burgundskej, dcéry burgundského vojvodu Huga IV.

Mária sa vydala 21. augusta 1274 vo Vincennes za ovdoveného francúzskeho kráľa Filipa III.. Korunovaná bola 24. júna 1275 v Paríži. 

Ich deti:

* Ľudovít (\* máj 1276 – † 19. máj 1319), gróf z Évreux
* Blanka (\* 1278 – † 19. marec 1305) ∞ 1300 rakúsky vojvoda Rudolf Habsburský
* Margaréta (\* 1282 – † 14. február 1317) ∞ 1299 anglický kráľ Eduard I.

Márii sa nepochybne podarilo získať vplyv na kráľa. Podporovala ambície Filipovho strýka Karola z Anjou, ktorému králi Aragónska a Kastílska upierali nárok na Sicíliu. Povzbudzovala svojho manžela k výprave proti Aragónsku, ktorá sa Filipovi 5. októbra 1285 stala aj osudnou.

Po ovdovení stratila akýkoľvek politický vplyv. Venovala sa výchove svojich detí a Filipa prežila o 36 rokov.

Mária Brabantská zomrela v roku 1321 vo veku 67 rokov v kláštore, do ktorého sa utiahla v roku 1316. Pochovali ju v kláštore Couvent des Cordeliers Paríži.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mária Brabantská**

Autoritné údaje: * LCCN: no2017097405
* NK ČR: jo20201061698
* VIAF: 24150170646200012688
* WorldCat: lccn-no2017097405
**Sequential One** (neskôr **SQ1**) bola nemecká tanečná skupina pôsobiaca v rokoch 1993 až 2002.

Založil ju nemecký producent André Tanneberger dnes známy aj pod menom ATB. Skupina dostala názov podľa Sequential Pro One syntetizátora.

Hudobná kariéra
---------------

Vo februári 1993, Sequential One vydali ich prvý debutový singel „Let Me Hear You", nasledovaný hlavne štýlom Dance alebo tak nazvaným Happy Hardcore. Tento singel zabezpečil skupine malé finančné benefity. André dostal príležitosť si zabezpečiť malé štúdio. V roku 1994 sa v skupine objavili nový členovia ako Ulrich Pöppelbaum, Woody van Eyden a vokalista Morpha. Začiatkom roku 1995 vydavateľstvo House Nation vydalo prvý album skupiny pod názvom, *Dance*.

Po veľkom úspechu v Nemecku sa skupina dostala do povedomia aj v iných krajinách v Európe. Druhý album, *Energy* bol okrem Nemecka, vydaný aj v Holandsku, Rakúsku, Švajčiarsku a Maďarsku. Napriek úspechu a rastúcou popularitou, dvaja členovia projektu — Woody van Eyden a Morpha — odišli zo skupiny v roku 1998. André a Ullrich zostali v tejto zostave aj naďalej. Avšak v roku 1999 skupina smerovala k zániku. Krátko pred ukončením hudobnej skupiny v roku 1999 pod názvom Sequential One, André vypustil posledný singel pod názvom *Angels* a rovnako aj kompiláciu *Decades*, potom premenoval skupinu z právnych dôvodov na SQ-1, ale skupina už nebola taká úspešná ako počas minulých rokov. Posledný singel skupiny „Balarte", vyšiel 29. apríla 2002.

Diskografia
-----------

### Albumy

* 1995 *Dance* - Rough Technology, CD, LP
* 1998 *Energy* - House Nation, CD, MC
* 1999 *Decades* - House Nation, CD,

### Skladby pod názvom *Sequential One*

* 1993 „Dance/Raving"
* 1993 „Let me hear you"
* 1994 „Back to unity"
* 1994 „Here we go again"
* 1995 „Happy feelings"
* 1995 „Pump up the bass"
* 1996 „Never start to stop"
* 1996 „My love is hot"
* 1997 „I wanna make you/Get down"
* 1997 „Dreams"
* 1998 „Imagination"
* 1998 „Inspiration vibes"
* 1999 „Angels/Moments in atmosphere"

### Skladby pod názvom *SQ1*

* 1999 „Can you feel..."
* 1999 „Music so wunderful"
* 2000 „One, two, three"
* 2001 „Dance!"
* 2002 „Balare"

### Videoklipy

* 1994 „Back to unity"
* 1995 „Happy feelings"
* 1995 „Pump up the bass"
* 1996 „My love is hot"
* 1997 „I wanna make you"
* 1997 „Dreams"
* 1997 „Imagination"
* 1998 „Inspiration vibes"
* 1999 „Can you feel..."
* 2000 „One, two, three"
* 2001 „Dance!"
* 2002 „Balare"

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Sequential One na nemeckej Wikipédii.*
Satelitný pohľad na Chórezm južne od vyschnutého Aralského jezera
**Chórezm** (iné názvy: **Chorezm**, **Chwárezm**, **Chvárezm**, **Chwárizm**, **Chvárizm**, **Chovárazm**, najmä v staroveku aj **Chorasmia**) je historické územie v strednej Ázii, na dolnom toku a v delte rieky Amudarja v dnešnom Uzbekistane a Turkménsku.

Od 1. tisícročia pred Kr. do 14. storočia po Kr. tu žili Chórezmovia (Chorezmijci), ktorí hovorili iránskym jazykom nazývaným chórezmčina. Od 8. storočia začalo na územie prenikať aj turkicko-mongolské obyvateľstvo, ktoré neskôr v 15. storočí prevládlo.

V 1. tisícročí pred Kr. v Chórezme Chórezmovia vytvorili ríšu, o ktorej politickom vývoji sa málo vie. Od 4. storočia po Kr. už poznáme aj prvú známu miestnu dynastiu Chórezmov - dynastiu Afrígovci. V roku 712 stor. po Kr. územie ovládli Arabi, ktorý sem dosadili svojho emira sídliaceho v meste Gurgandž (Konja Urgenč), ale v časti územia do 10. storočia stále vládli Afrígovci. V roku 995 územie Chórezmu zjednotil gurgandžský emir, ktorý založil dynastiu Ma’múnovcov. 

V roku 1017 sa Chórezm stal súčasťou Ghazníjskeho sultanátu a v roku 1043 Seldžuckej ríše. Od konca 11. storočia tu postupne vznikala Chórezmská ríša, ktorej vznik bol dokonaný osamostatnením od Seldžukov v druhej polovici 12. storočia. 

V roku 1221 Chórezmskú ríšu zničil Džingischán; Chórezm bol začlenený do ulusu Džičiho a v polovici 13. storočia do Zlatej hordy. Na konci 14. storočia bol Chórezm dobytý Tímúrom na počas nasledujúcich desaťročí Chórezm patril striedavo raz pod Tímúrovcov, raz naspäť pod chánov Zlatej hordy. 

Začiatkom 16. storočia Chórezm ovládla dynastia Šajbáníovcov a vznikol tu Chivský chanát (v ruskej a západoeurópske literatúre sa volal Chivský chanát, ale miestny názov znel Chórezm). Tento sa v roku 1873 stal ruským protektorátom. V roku 1920 bola na území dovtedajšieho chanátu vyhlásená jedna zo sovietskych republík. V roku 1924 bolo územie rozdelené medzi Uzbeckú sovietsku socialistickú republiku, Turkménsku sovietsku socialistickú republiku a Karakalpackú autonómnu oblasť (dnes autonómna republika v rámci Uzbekistanu).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chórezm (historické územie)**

Zdroje
------

* Chórezm. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 2010. 686 s. ISBN 978-80-970350-0-6. Zväzok 6. (His – Im), s. 536.
* Chorezm. In:  *Malá československá encyklopedie*. Vyd. 1. Zväzok II. D – CH. Praha : Academia, 1985. 976 s. S. 948.
**Irena Tonkovičová**, rod. *Zehenterová* (\* 31. január 1908, Zvolen – † 12. august 1996, Bratislava) bola slovenská pedagogička a výtvarníčka.

Jej manžel bol Pavol Tonkovič.

Životopis
---------

Študovala na Učiteľskom ústave v Banskej Bystrici, kde roku 1927 maturovala, neskôr prírodné vedy v Bratislave. Učiteľka vo Zvolene, vo Svätom Jure, riaditeľka meštianskej a Rodinnej školy v Bratislave, učiteľka v Košiciach, od mája 1949 výtvarníčka, návrhárka ľudových krojov a spoluorganizátorka SĽUK-u v Bratislave. Zakladateľka národopisnej scénografie na Slovensku. Už počas štúdia prekresľovala návrhy ľudových krojov, neskôr sa venovala zberateľsko-výskumnej činnosti, absolvovala množstvo výskumov v teréne, ale aj v múzeách a v knižniciach. Zaujal ju i český, moravský, maďarský, rumunský, bulharský a srbský folklór. Spolupracovala so SND, s Osvetovým ústavom v Bratislave, Slovenským domom ľudovej tvorivosti, Českým národným divadlom v Prahe, Ostrave a i. okrem SĽUK-u robila návrhy aj pre súbory Gymnik, Technik, Trenčan a i. Podieľala sa na vydávaní knižných pomôcok pre súbory, venovala sa prednáškovej a inštruktážnej činnosti. Ovplyvnila tvorbu maliarok V. Fridrichovej, S. Greinerovej, L. Mrázovej a iných. Zaslúžilá pracovníčka kultúry.

Literatúra
----------

* TONKOVIČOVÁ, Irena. In:  *Lexikón slovenských žien*. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2003. 288 s. ISBN 80-89023-30-4. S. 250 – 251.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Chézyho rovnica** je vzťahom pre výpočet rýchlosti vody v otvorenom koryte. Rovnicu odvodil roku 1775 francúzsky inžinier Antoine de Chézy.

Rovnica má tvar:

{\displaystyle v=C{\sqrt {R.i}}}

kde {\displaystyle v} označuje rýchlosť, {\displaystyle R} hydraulický polomer (m), {\displaystyle i} sklon čiary energie (pre rovnomerné prúdenie je rovný pozdĺžnemu sklonu dna koryta) a {\displaystyle C} je Chézyho rýchlostný súčiniteľ (m0,5.s−1), ktorý možno určiť na základe drsnostného súčiniteľa a hydraulického polomeru napríklad podľa vzťahu Bazina, Manninga a ďalších.

Po dosadení do rovnice kontinuity získame vzťah pre prietok:

{\displaystyle Q=vS=CS{\sqrt {Ri\_{0}}}=K{\sqrt {i\_{0}}}}

kde S je prietočná plocha (m2) a {\displaystyle K} je modul prietoku (m3s−1)

Pre výpočet rýchlosti prúdenia v otvorenom koryte možno okrem Chézyho rovnice, Manningovej rovnice alebo Darcyho-Weisbachovej rovnice, ktoré zahrňujú drsnostný súčiniteľ, použiť aj rovnice, ktoré tento súčiniteľ neobsahujú. Ide hlavne o rovnicu Brettingovu a Jarretovu.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Chézyho rovnice na českej Wikipédii.*
Torzo budovy Septizonia na ilustrácii z roku 1582
**Septizonium** alebo **Septizodium** alebo **Septicodium** bola budova v starovekom Ríme. Bola postavená v roku 203 po Kr. za vlády cisára Septimia Severa.

Pôvod jej mena je nejasný; podľa jednej verzie bola pomenovaná po siedmich planetárnych božstvách (Saturn, Hélios, Mars, Merkúr, Jupiter, Venuša), ktorých sochy sa v budove nachádzali; podľa inej teórie jej meno znamená, že budova bola rozdelená na sedem častí. Stavba nemala žiaden praktický účel; slúžila ako nymfeum, t.j. miesto zasvätené nymfám a vyznačovala sa veľmi dekoratívnou, bohato zdobenou fasádou.

Septizonium stála na južnom úpätí Palatína na mieste, kde známa Via Appia sa z východnej strany primkýnala k Cirku Maximu. Malo rozmery asi 90 m (na šírku) a skladalo sa z troch radov stĺpov nad sebou.

O jej ďalšom osude nie je veľa poznatkov. Vie sa, že v 8. storočí už bola v značne narušenom stave. K jej definitívnemu zániku prišlo počas pontifikátu Sixta V. (1585 - 1590). Počas jeho vlády Rím prechádzal mohutnou prestavbou, na ktorú však bolo treba množstvo stavebného materiálu. Preto v rokoch 1588 - 1589 prikázal „dvornému" architektovi Domencovi Fontanovi už i tak schátranú budovu Septizonia strhnúť a materiál z nej použiť na iné stavby.

S jej existenciou je spojená i časť pápežských dejín. Trikrát sa medzi jej múrmi konalo konkláve - v roku 1198 (pápežom sa stal Inocent III.), roku 1227 (Gregor IX.) a v roku 1241 (Celestín IV.). Konkláve v roku 1241 sa konalo za zvlášť dramatických okolností. Pretože vzhľadom k politickej situácii v Európe bolo jasné, že po smrti zosnulého Gregora IX. nedôjde k dohode voličov na novom pontifikovi, vec zobral do svojich rúk rímsky ľud. Voličov v Septizoniu zavrel a pod hrozbami psychického a fyzického nátlaku ich prinútil dohodnúť sa (traduje sa, že počas tohto stavu jeden z kardinálov zomrel). Po mesiaci kardináli zvolili Celestína IV.

Referencie
----------

1. ↑  nymfaion. In: SVOBODA, Ludvík, a kol. *Encyklopedie antiky*. 1. vyd. Praha : Academia, 1973. 741 s. S. 423. (po česky)
2. ↑  nymfeum. In: NOVOTNÝ, Bohuslav, et al. *Encyklopédia archeológie*. 1. vyd. Bratislava : Obzor, 1986. 1032 s. S. 639.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Septizodium na anglickej Wikipédii.*
Členovia prétoriánskej gardy proklamujú Claudia cisárom po tom, čo zavraždili cisára Caligulu (olejomaľba Lawrenca Almu-Tadema z roku 1867)
**Prétorianizmus** sa často chápe ako vojenská vláda, ale môže znamenať aj nadmerný vplyv vojakov na politické dianie. Tento termín pochádza od rímskej prétorianskej gardy čo bola vojenská jednotka určená na ochranu politického vedenia štátu. Časom sa garda stávala autonómnejšou a mocnejšou, niekoľkých cisárov zavraždila a iných vyniesla k moci. V súčasnom kontexte tento pojem naznačuje situáciu, keď ozbrojené sily vstupujú do politiky, zohrávajú rolu politických arbitrov a občas si uzurpujú plnú kontrolu nad politickým systémom a priamo vykonávajú moc. Býva to vtedy, keď si vojenskí hodnostári povedia, že sú schopní vyriešiť vojenské i politické problémy lepšie než civilná vláda. Tento jav býva jasným signálom nedostatočnej oddanosti elít krajiny demokratickému spôsobu vlády, svedectvom o krehkosti politických inštitúcii, o ideologickej polarizácii, o previazanosti politickej elity s vojenskou špičkou a o všeobecnej prijateľnosti vojakov ako legitímnych držiteľov moci. Armáda si postupne upevňuje svoju dominanciu a stáva sa centrálnym politickým faktorom a to najmä v časoch politických alebo ekonomických kríz. 

Prétoriánske tendencie sú najväčšmi viditeľné v rozvojovom svete, najčastejšie sa spomínajú v takých regiónoch ako je Latinská Amerika, južná Ázia a subsaharská Afrika. V mnohých krajinách bola armáda v čase vyhlásenia nezávislosti najvýkonnejšou politickou inštitúciou, a preto vojaci aj po desaťročiach vystupujú ako sprostredkovatelia v civilných politických konfliktoch.

Referencie
----------

1. ↑   TAYLOR, Steven L.. *30 sekúnd politiky*. Prvé. vyd. Bratislava : Fortuna Libri, 2012. 160 s. (Fortuna Factum.) ISBN 978-80-8142-013-9. Kapitola vláda niekoľkých, s. 48.
Súradnice: 56°5′S 54°15′V﻿ / ﻿56,083°S 54,250°V﻿ / 56.083; 54.250

**Neftekamsk** (rus. Нефтекамск, baškirsky Нефтекама) je mesto v Baškirsku v Ruskej federácii. Pri sčítaní ľudu v roku 2010 mal cez 120 tisíc obyvateľov, takže bol štvrtým najľudnatejším mestom republiky po Ufe, Sterlitamaku a Salavate.

Poloha
------

Neftekamsk leží na severozápade Baškirska, neďaleko hraníc s Udmurtskou republikou a 
Permským krajom, niekoľko kilometrov východne od rieky Kamy. Hlavné mesto Baškirska Ufa je vzdialené 220 kilometrov na juhovýchod, najbližšie mestá sú Agidel tridsať kilometrov na juhozápad a Kambarka dvadsať kilometrov na sever.

Dejiny
------

Neftekamsk bol založený v roku 1957 po objavení ložiská ropy, názov mesta je zložením mena rieky "Kamy" a ruského slova pre ropu - *Nefť* (rus. нефть).

V roku 1963 sa Neftekamsk stal mestom.

Obyvateľstvo
------------

Pri sčítaní ľudu v roku 2010 mal Neftekamsk vyše 120 tisíc obyvateľov, z toho 31,5% Tatárov, 29,7% Rusov, 25,8% Baškirov a 9,9% Marijcov.

### Rodáci

* Vladimir Vladimirovič Jakušev (\* 1968), politik
* Denis Rimovič Chismatullin (\* 1984), šachista

Priemysel
---------

V Neftekamsk sídli NefAZ, významný výrobca autobusov.

Šport
-----

V meste sídli hokejový klub Toros Neftekamsk.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Neftekamsk**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Něftěkamsk na českej Wikipédii.*
**Publius Sempronius Asellio** (?-91? pred Kr.) bol rímsky historik, prvý predstaviteľ analytickej školy.

Asellio pochádzal s veľkou pravdepodobnosťou z plebejského rodu Semproniovcov (*gens Sempronia*). Zúčastnil sa obliehania Numantie (134 pred Kr.) ako vojenský tribún pod velením Scipiona Aemiliana. Podobne ako dramatik Terentius alebo satirik Lucilius, bol Asellio členom Scipionovského krúžku.

Sempronius Asellio sa odklonil od analistickej tradície, ktorá prevládala do tej doby v rímskej historiografii. Na rozdiel od analistov, ktorí si vystačili s chronologickým zaznamenávaním historických faktov od najstarších čias, Asellio sa rozhodol venovať len tým udalostiam, ktoré sám zažil a hlavne „ukázať to, z čieho popudu a z akého dôvodu k nim došlo" (*quo consilio quaque ratione gesta essent demonstrare*). Jeho vzorom bol grécky historik Polybius.

Dielo Sempronia Asellia, označované jednoducho ako *Rerum gestarum libri* (Dejiny) malo najmenej 14 kníh. Údajne nadviazal na Polybia, ktorého práca končila rokom 146 pred Kr. Máme dochovaný zlomok pojednávajúci o roku 137 pred Kr. a zlomok z poslednej knihy viažuci sa k roku 91 pred Kr.

Referencie
----------

1. ↑  Gellius V 18, 8

Literatúra
----------

* CONTE, Gian Biagio. *Dějiny římské literatury*. Preklad Dagmar Bartoňková et al. Vyd. 1. Praha : KLP, 2003. 790 s. ISBN 80-85917-87-4.

Autoritné údaje: * GND: 102368325
* LCCN: nr95028757
* VIAF: 59144814342924971191
* WorldCat: lccn-nr95028757
Embraer Legacy vo farbách ABS Jets
**ABS Jets, a.s.** je letecká spoločnosť sídliaca v Prahe na letisku Ruzyně. Do portfólia služieb ABS Jets patrí: správa lietadiel, údržba lietadiel, executive handling a hangárovanie, predaj lietadiel, plánovanie letov a podpora leteckej prevádzky, charter a brokerage, poradenské služby a travel management. ABS Jets je EASC (autorizované servisné stredisko Embraer) pre údržbu špecifických typov lietadiel.

Spoločnosť bola založená v júni 2004 a prevádzka začala v decembri toho istého roku. Od svojho vzniku rýchlo rástla a dnes je so svojimi 12 prevádzkovanými lietadlami v kategóriách od light po super mid-size najväčším business aviation operátorom v nových členských štátoch Európskej únie.

V roku 2007 spoločnosť kúpila hangár C v priestoroch ruzyňského letiska, ktorý bude slúžiť na hangárovanie a údržbu vlastnej flotily rovnako ako lietadiel iných prevádzkovateľov. ABS Jets je certifikovaná ako Embraer Executive Aircraft Service Centre a čoskoro sa zrejme stane tiež najväčším európskym prevádzkovateľom typu Embraer Legacy.

ABS Jets je členom European Business Aviation Association (EBAA) a Russian Business Aviation Association (RUBAA).

Spoločnosť ABS Jets prevádzkuje tieto typy lietadiel (stav k Novembru 2020):

* 4 × Embraer Legacy 600
* 2 × Embraer Legacy 650
* 2 x Gulfstream 650
* 2 × Gulfstream 550
* 1 x Dassault Falcon 7X
* 1 x Airbus helicopters H145

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku ABS Jets na českej Wikipédii.*
Súradnice: 48°56′23″S 18°57′38″V﻿ / ﻿48,9398589°S 18,9605436°V﻿ / 48.9398589; 18.9605436

**Mažarná** je jaskyňa a prírodná pamiatka v správe príspevkovej organizácie Správa slovenských jaskýň. Je dlhá približne 130 m. Našli sa tu pozostatky jaskynného medveďa, stopy z doby bronzovej (kultúra s kanelovanou keramikou) a granáty z SNP.

Priestory jaskyne boli vytvorené priesakovými vodami, obohatenými o oxid uhličitý, neskôr sa však rozširovali aj odrobovaním skalného masívu vplyvom mrazového zvetrávania. Zo 45 metrov dlhej vstupnej siene jaskyňa pokračuje dvomi smermi: smerom na juh Granátovou chodbou (pomenovanou podľa nálezov ručných granátov z obdobia Slovenského národného povstania) a na severovýchod Stĺpovou chodbou, ktorá je zdobená kvapľovými stĺpmi, stalagmitmi a sintrovými misami. Za chodbou je pokračovanie do Jazierkovej siene.

Lokalita
--------

Nachádza sa v katastrálnom území obce Blatnica v okrese Martin v Žilinskom kraji. Široký vchod do jaskyne sa nachádza pod záverečnou skalnou stenou žľabu vo Vápennej doline, v masíve Tlstej.

Ochrana
-------

Územie bolo vyhlásené v roku 1994 a naposledy novelizované v roku 2009. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je jaskyňa, ktorá je prístupná návštevníkom s cieľom zotavovať sa a poznávať jej prírodné a historické hodnoty.

### Prístup

* po  značke z Blatnice do Vápennej doliny, ústie odtiaľ po

Referencie
----------

1. 1 2  Informačná tabuľa pred vstupom do jaskyne. Pozri commons.
2. ↑  Mažarná. In:  *Zoznam osobitne chránených častí prírody SR* [online]. Banská Bystrica: Štátna ochrana prírody SR. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Mažarná v Zozname osobitne chránených častí prírody SR
* Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mažarná**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Mažarná na českej Wikipédii.*
**ABN AMRO World Tennis Tournament 2010** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 8. do 14. februára 2010 v hale na tvrdom povrchu v holandskom Rotterdame. Titul v dvojhre získal Švéd Robin Söderling, ktorý vo finále porazil Rusa M. Južného. Bol to jeho piaty titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul získali Kanaďan Daniel Nestor a Srb Nenad Zimonjić, ktorí vo finále porazili švédsko-austrálsky pár Simon Aspelin, Paul Hanley. Pre Nestora to bol 66. a pre Zimonjića 34. titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na ABN AMRO World Tennis Tournament 2010*
**Švédsko Robin Söderling** vs. Rusko Michail Južnyj 6-4 2-0 skreč

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na ABN AMRO World Tennis Tournament 2010*
**Kanada Daniel Nestor / Srbsko Nenad Zimonjić** vs. Švédsko Simon Aspelin / Austrália Paul Hanley 6-4 4-6 10-7

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka turnaja

| * z
* d
* u
Turnaje v Rotterdame |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1972 | ---- | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

 |
*Serafín znamená aj básnicky anjel.*
Zobrazenie serafína v stredovekom rukopise (ľudská hlava, tri páry krídel, dva z toho pokryté očami)
**Serafín** alebo zriedkavo **seraf** (hebr. שרף, pl. שרפים *serafím*) je jedna z mnohých nebeských bytostí, o ktorých sa hovorí v Starom zákone, konkrétne v Knihe proroka Izaiáš. Napriek predstavám neskorého židovstva sa zo serafov stal v kresťanstve jeden z rádov anjelov.

V stredovekej teológii, vychádzajúcej predovšetkým z diela mystika 6. storočia, Pseudo-Dionýza Areopagitu, tvoria serafovia v hierarchii anjelov najvyšší anjelský chór. Chápu sa ako ochrancovia Božieho trónu, ktorí podľa Iz 6,3 neustále spievajú: „Svätý, svätý, svätý Pán, Boh zástupov! Nebo a zem sú plné tvojej slávy." Tento spev sa nazýva tiež hebrejsky *Kádóš* či grécky *Trisagion*. Podľa kresťanskej teológie sú serafovia bytosti z čistého svetla a priamo komunikujú s Bohom. Ich názov je spojený so slovom, ktoré evokuje horenie či žeravosť -- preto sú i oni spojovaní s ohňom, ktorý symbolicky znázorňuje očistu a lásku. Bývajú znázorňovaní so šiestimi peruťami.

Medzi serafov podľa klasického židovského chápania, ktoré sa výrazne líši od kresťanského, patria:

* Michael
* Serafiel
* Gabriel
* Metatron
* Uriel
* Nathanael
* Jehoel
* Chamuel alebo Šemuel, tiež Kamael
* Satan (pred svojim pádom)
* Vehuel
* Abaddon
* Asmodeus
* Astarot
* Leviatan
* Samael
* Semyazza
* Lucifer (pred svojím pádom)

Pozri aj
--------

* cherubín

Referencie
----------

1. ↑  Peciar, Štefan, ed. (1964), „serafín", *Slovník slovenského jazyka*, IV. S – U (1. vyd.), Bratislava: Vydavateľstvo Slovenskej akadémie vied, dost. 2022-04-01

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Serafín (anjel)**
**Serapión** (starogr. Σεραπίων) bol olympijský víťaz súťaže trubačov a hlásateľov v roku 217

Pouplios Ailios Serapión z Efezu si pravdepodobne na 249. olympijských hrách v roku 217 vybojoval víťazstvo v súťaži trubačov a hlásateľov. Súťaž trubačov a hlásateľov zaviedli na 96. olympijských hrách v roku 396 pred Kr. Konala sa hneď po prísahe a jej víťaz mal právo asistovať hellanodikom pri hrách a hlavne oznamovať mená pretekárov a víťazov.

Historických správ a epigrafických nálezov o olympijských víťazoch z tohto obdobia dejín je veľmi málo a zväčša ich obsah má len skromné a neúplné informácie. Patrí medzi ne aj grécky epigrafický nález *IG VII 1776* (Inscriptiones Graecae, VII. Inscriptiones Megaridis, Oropiae, Boeotiae, ed. Wilhelm Dittenberger. Berlin 1892.), ktorý uvádza meno Serapióna z Efezu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Hans Willer Laale, *Ephesus*, str. 269
2. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 127.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 200.
5. ↑  Inscriptiones Graecae, *IG VII 1776*, 13. a 14. riadok

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Gaius Vibius Trebonianus Gallus**, narodený okolo roku 206 v Perusii, bol rímsky cisár, ktorý vládol v rokoch 251 – 253 po Kr. Jeho otcom bol pravdepodobne C. Vibius Veldumnianus doložený nápisovo, meno matky je neznáme.

Kým sa dostal k moci, prešiel Gallus klasickou kariérou príslušníka vyšších vrstiev, od prijatia do senátu až po konzulát, ktorý zastával niekedy okolo roku 245. Potom, ako sa roku 250 stal legátom oboch Moesií, bojoval s gótskym kráľom Knivom pri meste Novae na Balkáne a tam sa k nemu pripojil cisár Decius po svojej porážke pri Beroie. Cisár chcel na jar roku 251 skrížiť Gótom ústupovú cestu cez Dunaj, utrpel však porážku pri Abritte a spolu so svojím synom padol. V polovici júna vojsko zvolilo Treboniana Galla za Augusta a jeho synovi Volusianovi udelilo titul Caesara.

Prvým opatrením nového cisára bola dohoda s Gótmi – Rimania im ponechali všetku korisť a zaviazali sa platiť ročný tribút. Ďalší problém predstavoval Deciov mladší syn Hostilianus, ktorý sa v čase vojny s Gótmi zdržiaval v Ríme. Gallus vyriešil chúlostivú situáciu tak, že Hostiliana adoptoval a udelil mu titul Augusta, čím ho formálne postavil na svoju úroveň. Hostilianus však onedlho zomrel, vraj na mor.

Hneď ako Gallus usporiadal pomery na Balkáne, ponáhľal sa do Ríma, kde sa potom zdržiaval až takmer do konca svojej krátkej vlády. Z tej doby sú prakticky známe len dve význačné udalosti – ustanovenie Caesara Volusiana za Augusta na jeseň roku 251 a vypuknutie morovej epidémie, ktorá zdecimovala značnú časť ríše. Na odvrátenie moru prinášali občania smierne obety bohom. Keďže kresťania sa zdráhali robiť podobne, stali sa prenasledovaní. Napriek tomu, že toto prenasledovanie sa veľmi nerozšírilo, predsa až dvaja pápeži – Kornelius a Lucius – boli za svoje presvedčenie popravení.

Až o posledných mesiacoch Gallovho panovania máme k dispozícii viac faktických informácií. Asi v máji 253 vtrhli do impéria Peržania vedení rímskym prebehlíkom Mariadom a vydrancovali celý rad sýrskych miest vrátane legendárnej Antiochie nad Orontom. Ich plieniace oddiely zastavil až pred Emesou kňaz boha Baala Sampsigeramos, ktorý sa pod menom Uranius Antoninus vyhlásil za cisára.

Gallus však v tej dobe nemal čas, aby pomýšľal na trestnú výpravu proti Peržanom alebo vyriešil situáciu so Sampsigeramom. Na jar roku 253 porazil moesijský legát Aemilianus silný oddiel Gótov, nadšení vojaci ho vyhlásili za cisára a začala občianska vojna. Gallus ešte stihol poslať do zaalpských oblastí Licinia Valeriana, aby odtiaľ priviedol posily, keď prišla správa, že Aemilianus je už v Itálii. Nezostávalo nič iné, než bojovať so silami, ktoré boli momentálne po ruke. Gallovým vojakom sa od začiatku do bitky veľmi nechcelo, a hneď ako neďaleko Interamny zistili, že protivník má značnú prevahu, zabili cisára aj so synom a prešli k Aemilianovi (august 253). Po krátkom období, kedy boli po celej ríši ničené Gallove sochy a nápisy, nasledovala za Valerianovej vlády konsekrácia Volusiana a zrejme aj Galla.

Externé odkazy
--------------

* Gallove mince (po anglicky)

Pozri aj
--------

* Zoznam rímskych cisárov

Autoritné údaje: * GND: 129344966
* ISNI: 0000 0000 1758 8606
* VIAF: 77390962
Trebuchet využívajúci prak
**Trebuchet** je druh obliehacieho stroja – vrhač kameňov, ktorý využíval protizávažie. Rozkvet veľmi dobre chránených hradov v 12. storočí priniesol potrebu mimoriadne výkonného stroja, schopného rozbiť ich múry a vrhať strely dostatočne vysoko a ďaleko, aby dokázali ničiť vnútorné stavby. Tiež sa občas využívali na ničenie tesných formácii pechoty. V 15. storočí ich vytlačili obliehacie delá.

Konštrukcia
-----------

Základom trebuchetu boli dve rámové konštrukcie v tvare písmena A, pripevnené na drevenom podstavci. Medzi vrcholmi týchto konštrukcií bolo na otočný čap uložené vrhacie rameno tak, že asi jedna osmina jeho dĺžky bola pred osou otáčania a zvyšok za ňou. Veľké protizávažie – debna naložená kameňmi – bolo zavesené na kratšom konci vrhacieho stroja. Na dlhšom konci bol pripevnený kladkostroj, aby sa dal koniec vrhacieho ramena stiahnuť dolu (pomocou rumpálu), a tým sa dvíhalo protizávažie. Niekedy mal koniec vrhacieho ramena tvar lyžice, aby udržal strelu. Častejšie sa používal princíp praku, s koncom ramena upevneným tak, aby sa uvoľnil jeden závesný remeň v momente, keď rameno dosiahne zvislú polohu. Prakom sa dali vrhať strely značnej veľkosti. Tiež sa občas ako strely používali mŕtve kone, kravy, či dokonca mŕtvoly ľudí, ktoré sa strieľali do hradov a miest aby rozniesli rôzne choroby a vyvolali paniku.

Nevýhodou trebuchetu bola jeho veľkosť a nepohyblivosť. Nedal sa prepravovať vo vzpriamenej polohe, bolo ho treba rozobrať, dostaviť na miesto boja a tam znova zostaviť. Jedno zmontovanie zabralo veľa času a vyžadovalo značné úsilie, a pri tom sa to muselo vykonať mimo dosah bojových strojov nepriateľa. Z toho dôvodu sa trebuchety používali len pri veľkých a významných obliehaniach.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Trebuchet**
Veľmi daľeko a veľmi dávno - Willy Pogany 
**Hati Hródvitnisson** (prvé meno znamená „*Ten, kto nenávidí; Nepriateľ*") je v severskej mytológií vlk, ktorý - ako spomína *Gylfaginning* – naháňa mesiac po nočnej oblohe. Rovnako ako vlk Sköll naháňa slnko počas dňa, až do Ragnaröku, keď vlci dobehnú a zhltnú tieto nebeské telesá, po čom sa Fenrir vyslobodí z povrazov a zabije Odina.

Hatiho priezvisko je Hródvitnisson (Hróðvitnisson), spomínané rovnako ako v *Grímnismály* tak aj v *Gylfaginningu*, čo naznačuje že je Fenrirov syn, ktorého prezývka je Hródvitnir („slávny vlk"). Hatiho matka je bezmenná obryňa, avšak spomenutá vo *Völuspá* a *Gylfaginningu*, ktorá prebýva na východ od Midgardu v lese Járnvidr („železné drevo"). Snorri Sturluson uvádza, že táto obryňa a čarodejnica rodí veľa obrov, všetkých v podobe vlkov vrátane jedného s menom Mánagarm („*naháňať mesiac*"), ktorý by mal zhltnúť mesiac a preto je považovaný za Hatiho. Preto sa tiež predpokladá, že Sköll je Hatiho brat.

Pop kultúra
-----------

* V januári 2011 sa Hati objavil v online videohre Runescape.
* V talianskom komikse Dylan Dog sa Hati a jeho brat Sköll objavujú, v príbehu číslo 289 „La via degli enigmi" a v čísle 290 „L'erede Oscuro", ako príšery slúžiace hlavnej zápornej postave.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hati Hróðvitnisson na anglickej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Severská mytológia |
| --- |
| Severskí bohovia | 
* Asovia
* Vanovia
* Dísy
* Obri
* Elfovia
* Valkýry
* Einherjovia
* Norny
* Odin
* Thor
* Frey
* Freya
* Loki
* Baldr
* Týr
* Yggdrasil
* Ginnungagap
* Ragnarök

 | Kresba Thórovho kladiva z roku 1877 |
| Literárne zdroje | 
* Poetická Edda
* Prozaická Edda
* Ságy
* Snorri Sturluson
* Runy
* Runové kamene
* Staroseverčina

 |
| Severská kozmológia |
**Normand Léveillé** (\* 10. január 1963, Montreal, Quebec, Kanada) je bývalý kanadský hokejový útočník, ktorý nastupoval v tíme Boston Bruins v National Hockey League. Léveillé bol považovaný za jedného z najväčších hokejových talentov svojej doby, ale už v devätnástich rokoch bol nútený ukončiť hokejovú kariéru, keď sa mu priamo počas zápasu vyduli mozgové cievy a dočasne stratil schopnosť chodiť.

Hokejová kariéra
----------------

### Chicoutimi Saguenéens (1979 - 1981)

Léveillé sa pripojil k juniorskému tímu Chicoutimi Sagueneéns hrajúcom v QMJHL na jeseň 1979, keď mal 16 rokov. V prvej sezóne zaznamenal 36 bodov v 60 zápasoch, z ktorých 24 tvorili góly. V play-off pridal ďalších desať bodov v dvanástich stretnutiach, ale Chicoutimi vypadlo v druhom kole proti neskoršiemu víťazovi súťaže Cornwallu Royals.

V nasledujúcom ročníku zaznamenal Léveillé razantné zlepšenie. V 72 stretnutiach základnej časti získal povesť ostrostrelca, keď nastrieľal hneď 55 gólov, ku ktorým pridal 46 asistencií na zisk 101 bodov. Vo vyraďovacej časti zastával rovnako podstatnú úlohu. V dvanástich dueloch zaknihoval hneď 26 bodov, ale Chicoutimi sa opäť nedostalo cez druhé kolo.

Po fantastickej sezóne bol Léveillé vymenovaný do druhého All-star tímu ligy. V drafte NHL naňho zase ukázal Boston Bruins už v prvom kole.

### Boston Bruins (1981 - 1982)

Léveillé si vybojoval miesto na súpiske NHL okamžite, ako osemnásťročný začal pravidelne nastupovať za Boston Bruins. V sezóne 1981-82 stihol odohrať 66 stretnutí, v ktorých zapísal 33 bodov. Podarený vstup zaznamenal aj do ročníka 1982-83, v prvých ôsmich zápasoch pozbieral deväť bodov za tri góly a šesť asistencií. V priebehu deviateho zápasu základnej časti, ktorý Bruins hrali vo Vancouveri proti Canucks, sa však začal sťažovať na závrat a pichanie v ramene. Počas ošetrenia pred štartom druhej tretiny stratil vedomie.

Léveillé bol okamžite prevezený do najbližšej nemocnice, kde mu doktori diagnostikovali mozgovú aneuryzmu. Nasledujúce tri týždne strávil v kóme a nebolo vôbec isté, či prežije. Hoc sa neskôr zotavil a opäť naučil chodiť, k hokeju sa už nikdy nemohol vrátiť.

Referencie
----------

1. ↑   *Normand Léveillé at eliteprospects.com* [online]. www.eliteprospects.com, [cit. 2022-12-15]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑   *The Montreal Gazette - Vyhľadávanie v archíve Správ Google* [online]. news.google.com, [cit. 2022-12-15]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Biografické informácie a štatistiky na NHL.com, alebo Eliteprospects.com, alebo Hockey-Reference.com, alebo The Internet Hockey Database

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 7627 6573
* VIAF: 106586582
Normanské ostrovy
Dependencia Guernsey
**Normanské ostrovy** (angl. Channel Islands, franc. Îles Anglo-Normandes), sú skupinou britských malých ostrovov ležiacich pri Francúzsku, v Lamanšskom prielive. 

Hlavné ostrovy tvoria:

* Jersey - 116 km², 90 000 obyvateľov
* Guernsey - 65 km², 65 000 obyvateľov
* Alderney - 8 km², 2 130 obyvateľov
* Sark - 5 km², 550 obyvateľov

Dependencia Guernsey je tvorená ostrovmi:

* Guernsey
* Alderney
* Sark
* Herm
* Jethou
* Brecqhou
* Burhou
* Lihou

Dependencia Jersey je tvorená ostrovmi:

* Jersey
* Minquiers
* Ecréhous

Ostrovy riadia zástupcovia britského panovníka. Každý z ostrovov ma vlastnú ústavu a volenú vládu. Ostrov Sark je od 16. storočia spravovaný ako léno dedičného pána (*seigneur* alebo *dame*), ktorý nie je volený. Ostrovy spravujú aj svoje dane.

Úradnou rečou na ostrovoch sú angličtina a francúzština, na ostrovoch Jersey a Guernsey sa však rozpráva aj tradičným dialektom, normanskou francúzštinou, ktoré sú známe pod názvami jerseyčtina (*Jèrriais*) na ostrove Jersey a guernseyčtina (*Dgèrnésiais*) na Guernsey. V mestách sa rozpráva prevažne po anglicky.

Ostrovy žijú prevažne z finančných a bankových služieb a turistického ruchu, ale sú známe aj chovom dobytka, záhradníctvom či ťažbou granitu.

Pozri aj
--------

* Normanské vojvodstvo

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Normanské ostrovy**
Potok Skalka pretekajúci Kremnicou
**Skalka** je potok na Strednom Pohroní, v severovýchodnej časti okresu Žiar nad Hronom. Je to ľavostranný prítok Kremnického potoka, meria 7,5 km a je tokom IV. rádu. 

Preteká Kremnickými vrchmi, pramení v podcelku Flochovský chrbát na južnej stráni vrchu Skalka (1 231,6 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 1 130 m n. m. Tečie viac-menej juhozápadným smerom, sprava priberá prítok z juhozápadného svahu Skalky, potom tečie na krátkom úseku na západ a sprava priberá dva prítoky z oblasti Zadných plání. Ďalej sa oblúkom stáča opäť na juhozápad, z pravej strany priberá krátky prítok a následne zľava významný prítok (cca 773 m n. m.) zo severozápadného svahu vrchu Zlatej studne (1 265,4 m n. m.). Ďalej sa stáča na juhozápad, priberá pravostranný prítok z oblasti Predných plání a zľava významný Smrečník. Oblúkom sa potom stáča na západ, vytvára hranicu medzi podcelkami Kunešovská hornatina na severe a Jastrabská vrchovina na juhu a preteká mestom Kremnica. Južne od centra mesta ústi v nadmorskej výške okolo 535 m n. m. do Kremnického potoka.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-04-10]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-04-10]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Kremnického potoka |
| --- |
| *Kremnický potok* → *Hron* → *Dunaj* |
| 
* Čierna voda
* Grošova lúka
* Jelšový potok
* Košová
* Krahuľský potok
* **Kremnický potok**
* Lúčanský potok
* Lutilský potok
* Novodolinský potok
* Skalka
* Smrečník
* Švábsky potok
* Úkladný jarok

 |