recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Súradnice: 49°04′23″S 22°32′34″V﻿ / ﻿49,072985°S 22,542856°V﻿ / 49.072985; 22.542856

**Kamenistý potok** je potok v najseverovýchodnejšej časti Slovenska, na území okresu Snina. Je to ľavostranný prítok Stužickej rieky, meria 2,2 km a je tokom VIII. rádu.

Prameň
------

Tečie v Bukovských vrchoch, kde pramení v podcelku Bukovce na juhozápadnom svahu Kremenca (1 221 m n. m.) v lokalite Pod Kremencom, v nadmorskej výške približne 1 130 m n. m. na katastrálnom území obce Nová Sedlica a v blízkosti štátnych hraníc s Poľskom a Ukrajinou.

Opis toku
---------

Spočiatku tečie juhozápadným smerom súbežne s ukrajinskou hranicou na ľavom brehu, na severnom úpätí Kalnice (1 004,4 m n. m.) sa stáča a na krátkom úseku tečie na západ. Sprava ďalej priberá prítok z juhovýchodného svahu Kamennej lúky (1 200,9 m n. m.) a pokračuje juhojuhozápadným smerom. Na dolnom toku už tečie severojužným smerom a severoseverovýchodne od Novej Sedlice a západne od hranice s Ukrajinou sa v nadmorskej výške cca 650 m n. m. vlieva do Stužickej rieky.

Potok tečie husto zalesneným územím Národného parku Poloniny, konkrétne územím národnej prírodnej rezervácie Stužica. Prameň Kamenistého potoka je najvýchodnejšie lokalizovaným prameňom vodného toku na území Slovenska.

Fotogaléria
-----------

* 
* 
*

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2024-01-10]. Dostupné online.
2. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2024-01-10]. Dostupné online.
3. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2024-01-10]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kamenistý potok (prítok Stužickej rieky)**

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Uhu (na území Slovenska) |
| --- |
| *Uh* → *Laborec* → *Latorica* → *Bodrog* → *Tisa* → *Dunaj* |
| 
* ***Čierna voda***
* Čierny potok
* Čiernopoľský kanál
* Kamenistý potok
* Kapovniansky kanál
* Petrovský potok
* Slemenný potok
* Stužická rieka
* ***Ublianka***
* **Uh**
* ***Ulička***
* ***Veľké Revištia-Bežovce***
* Vysocký kanál

 |
***Do divočiny*** je kniha, ktorú napísal Jon Krakauer v roku 1996. Ide o rozšírenie článku Krakauera o Chrisovi McCandlessovi s názvom „Death of an Innocent" (Smrť nevinného), ktorý sa objavil v januárovom čísle časopisu *Outside* z roku 1993. V roku 2007 vznikol na námet knihy film Útek do divočiny, ktorý režíroval Sean Penn a hlavnú rolu McCandlessa stvárnil Emile Hirsch. Kniha je medzinárodný bestseller, ktorý bol vydaný v 30 jazykoch a 173 vydaniach a formátoch. Kniha je často používaná ako súčasť povinného čítania na stredných a vysokých školách. Dielo chvália mnohý recenzenti a v roku 2019 ho časopis *Slate* zaradil medzi 50 najlepších diel literatúry faktu za posledné štvrťstoročie.

Kniha opisuje skutočný príbeh Chrisa McCandlessa a jeho zážitkov, ktoré predchádzali jeho tragickému koncu. Predtým ako ho v septembri 1992 našli mŕtveho v opustenom autobuse na Aljaške, Chris v roku 1990 opustil svoj domov a vydal sa na túlavú cestu po Spojených štátoch. Kniha opisuje jeho cestovanie a ľudí, ktorých cestou spoznal. 

Krakauer čelil aj kritike, pretože čerpal zo strohého denníka a viaceré poznatky, ktoré uvádza ako fakty, si musel vymyslieť alebo odvodiť.

Autobus z príbehu sa stal navštevovaným miestom ale turisti sa dostávali do ohrozujúcich situácií. 18. júna 2020 bol preto autobus vrtuľníkom odstránený. Od 24. septembra 2020 je vystavený v University of Alaska Museum of the North vo Fairbankse.

Referencie
----------

1. ↑   *Death of an Innocent: How Christopher McCandless lost his way in the wilds* [online].. Dostupné online. Archivované 2010-08-29 z originálu.
2. 1 2   *Formats and Editions of Into the wild*. [s.l.] : [s.n.].
3. ↑  MILLER, Dan Kois, Laura. *The 50 Best Nonfiction Books of the Past 25 Years* [online]. 2019-11-18. Dostupné online. Archivované 2021-12-10 z originálu.
4. ↑  MEDRED, Craig. *The fiction that is Jon Krakauer's 'Into The Wild'* [online]. 2016-09-28. Dostupné online. Archivované 2021-04-11 z originálu.
5. ↑   'Into the Wild' bus removed from Alaska backcountry. *Star Tribune*, June 18, 2020. Dostupné online [cit. 2020-08-12].
6. ↑  HORTON, Alex. *Into the Wild* author torn over removal of iconic bus: 'I wrote the book that ruined it'. *The Washington Post*. Dostupné online [cit. 2020-06-20].
7. ↑   *Bus 142 | Museum of The North* [online]. September 24, 2020. Dostupné online. Archivované 2020-11-30 z originálu.
8. ↑  OSBORNE, Ryan. *Famous McCandless 'Bus 142' moved to UAF's Museum of the North* [online].. Dostupné online. Archivované 2020-09-25 z originálu.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Into the Wild (book) na anglickej Wikipédii.*
**Efraim Zuroff** (\* 5. august 1948, New York, USA) je izraelský historik, riaditeľ kancelárie Strediska Simona Wiesenthala pre nacistické vojnové zločiny, a prenasledovateľ ešte žijúcich a nepotrestaných nacistických vojnových zločincov z 2. svetovej vojny. Má prezývku „posledný lovec nacistov".

Efraim Zuroff je izraelský a americký občan židovského pôvodu, má 4 deti, žije v Efrate v Izraeli a v USA. Študoval históriu na Yeshivskej univerzite a holokaust na Hebrejskej univerzite. Počas 2. svetovej vojny mu nacisti zabili starú matku.

Zásluhy a práca
---------------

Efraim Zuroff napomáhal pri chytení stoviek vojnových zločincov, ktorí sa desiatky rokov po vojne ukrývali v USA, vo Veľkej Británie, či v Kanade. Títo ľudia boli následne postavení pred súd a odsúdení. 

V roku 2002 vyhlásil operáciu *"Posledná šanca"*, ktorej cieľom je pochytať a potrestať posledných žijúcich nacistických vojnových zločincov z 2. svetovej vojny. Za informácie vedúce k dolapeniu takéhoto človeka ponúka značnú finančnú odmenu až 20-tisíc €. Na prvom mieste v jeho zozname je sadistický nacistický lekár Aribert Heim, prezývaný aj *Doktor Smrť*, a za informácie smerujúce k jeho dolapeniu ponúka až 315-tisíc €.

Sporná a diskutabilná je otázka v prípade *Johna Demjamjuka*, ktorý bol aj Zuroffovov zásluhou niekoľkokrát predvedený pred súd, pretože mnohí si myslia, že ide o tzv. *Ivana Hrozného z Treblinky*, dozorcu v koncentračnom tábore, ktorý brutálne zabíjal a mučil väzňov, pred vstupom do plynových komôr. Demjamjukovi však dodnes nebola dokázaná vina.

Mottá a myšlienky
-----------------

"Čas môže pomáhať zabudnúť, ale nemôže prepáčiť zabitie."
"Čas vinu zabijakov nezmazáva, obete a ich rodiny si zaslúžia, aby vinníci boli potrestaní".[chýba zdroj]

Referencie
----------

1. 1 2 3  ROUND, Simon. *Interview: Efraim Zuroff* [online]. The Jewish Chronicle, February 4, 2010. Dostupné online.
2. ↑   *Simon Wiesenthal Center* [online]. Operation: Last Chance, [cit. 2013-12-27]. Dostupné online.
3. ↑  Filip Gańczak, "Modlę się, by oprawcy byli zdrowi". Łowca nazistów dla "Newsweeka", 28 listopada 2010[nefunkčný odkaz]

Externé odkazy
--------------

* „Die Jagd nach den letzten Kriegsverbrechern"
* „Karadzic, Heim, Bin Ladin - Gesucht: Kriegsverbrecher"

Autoritné údaje: * BnF: 12900025b
* GND: 119367505
* ISNI: 0000 0001 0928 3084
* LCCN: n77018632
* NK ČR: zmp2014818413
* VIAF: 98329990
* WorldCat: lccn-n77018632
Dolly vystavená v Royal Museum of Scotland
**Dolly** (\* 5. júl 1996 – † 14. február 2003) bola ovca (resp. bahnica), ktorá bola prvým cicavcom vyklonovaným z dospelých telových buniek. Na klonovanie boli použité bunky z prsníka (vemena), čo bolo podnetom na to, aby dostala meno po dobre formovanej americkej country hviezde Dolly Partonovej. Ovca bola naklonovaná v Roslinskom inštitúte v Edinburghu, (Škótsko), kde sa dožila šesť rokov. Jej narodenie bolo oznámené vo februári 1997.

Pri klonovaní Dolly bola použitá technológia nukleárneho prenosu somatických buniek. Bunkové jadro z dospelej bunky je presunuté do neoplodnenej materskej vaječnej bunky, z ktorej bolo pôvodné jadro odstránené. Táto hybridná bunka je potom stimulovaná elektrickým šokom, aby sa rozdelila. Keď sa vyvinie na blastocyt, je implantovaná „náhradnej matke".

Rok predtým tento istý tím naklonoval ovcu zo zárodočnej bunky, čo však nebolo považované za objav, pretože dospelé klonované zvieratá boli z embryonálneho tkaniva klonované už od roku 1958, kedy sa používali bunky žaby *Xenopus laevis*.

Dolly bola prvým klonom vytvoreným z bunky vzatej z dospelého zvieraťa. Tento proces je však stále veľmi neefektívny, vzhľadom na to, že Dolly bola jediným jahňaťom, ktoré sa dožilo dospelosti z 277 pokusov. Je tiež uznávaná ako jeden z najväčších pokrokov vo vývoji modernej biológie. Wilmut, vedúci tímu, ktorý vytvoril Dolly, v roku 2007 oznámil, že technológia prenosu jadra nemôže byť nikdy dostatočne efektívna pre použitie pri ľuďoch. 

15. februára 2003 bolo verejnosti oznámené, že u Dolly musela byť vykonaná eutanázia, lebo sa u nej rozvinulo pľúcne ochorenie a poškodenie ciev. Dolly sa dožila iba šiestich rokov. Je známe, že rasa, z ktorej pochádzala sa dožíva okolo 12 – 15 rokov. Medzi vysvetleniami tohto rozdielu sa uvádza, že Dolly bola klonovaná z genetického materiálu „darkyne", ktorá mala šesť rokov, teda sa geneticky narodila ako šesťročná.

Dolly prežila celý svoj život v Roslin Institute. Tam žila spolu s Waleským horským capom a porodila dokopy šesť jahniat. Jej prvé jahňa nazvané Bonnie sa narodilo v apríli 1998. V nasledujúcom roku Dolly porodila dvojičky Sally a Rossie. Rok potom Dolly porodila trojičky Lucy, Darcy a Cotton. Na jeseň v roku 2001 vo veku 5 rokov sa u Dolly vyvinula artritída a začala chodiť strnulo. Toto sa však úspešne podarilo vyliečiť protizápalovými liekmi.

Prekvapivý bol výsledok pitvy, ktorý zistil nádorové zmeny na jej pľúcach, ktoré sú bežné pri ochorení oviec, ktoré spôsobuje retrovírus JSRV (choroba Jaagsiekte). Vedci z Roslinského inštitútu si nemyslia, že by toto ochorenie malo priamy súvis s tým, že bola Dolly klonovaná. Riziko pľúcnych ochorení je bežné pre ovce, ktoré sú držané vo vnútri, ako bola práve Dolly, ktorá musela z bezpečnostných dôvodov prespávať vo vnútri. Dolline pozostatky sú v súčasnosti vystavené v Škótskom kráľovskom múzeu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dolly (ovca)**
**Doktor teológie** (skratka **ThDr.**, lat. *Theologiae Doctor*) je akademický titul písaný pred menom, ktorý na Slovensku dostávajú absolventi magisterského štúdia v teologických študijných programoch (okrem katolíckych) po absolvovaní rigoróznych skúšok.

Vo svete sa titul doktor teológie udeľuje absolventom druhého stupňa doktorandského štúdia teológie (katolíckej i nekatolíckej) a často má inú skratku, napríklad v Česku, Kanade, USA sa používa skratka **Th.D.**[chýba zdroj] Na Slovensku sa však absolventom prvej ucelenej časti doktorandského štúdia v oblasti katolíckej teológie udeľuje titul licenciát teológie (ThLic.) a po absolvovaní celého doktorandského štúdia udeľuje titul doktor (PhD.). Tieto tituly by teda nemali byť zamieňané.

Referencie
----------

1. 1 2   *Zákon č. 131/2002 Z. z. o vysokých školách a o zmene a doplnení niektorých zákonov* [online]. Bratislava: Úrad vlády SR, 2002-02-21, [cit. 2022-01-30]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Akademické tituly používané na Slovensku |
| --- |
| Akademické tituly: | 
* Bc.
* ICDr.
* Ing.
* Ing. arch.
* JUDr.
* Mgr. art.
* Mgr. arch.
* Mgr.
* MDDr.
* MUDr.
* MVDr.
* PaedDr.
* PharmDr.
* PhDr.
* PhMr.
* RNDr.
* RSDr.
* RTDr.
* ThDr.
* ThLic.

 |
| Vedecké hodnosti: | 
* ArtD.
* CSc.
* (Dr.)
* DrSc.
* Ph.D.
* Th.D.

 |
| Vedecko-pedagogické tituly: | 
* doc.
* prof.

 |
| Čestné tituly: | 
* Dr. h. c.

 |
| Príbuzné termíny: | 
* bakalárska práca
* diplomová práca
* rigorózna skúška
* rigorózna práca
* dizertačná práca
* habilitácia

 |
| Zoznam profesorov: | 
* 1990 – 1999
* 2000 – 2009
* 2010 – 2019
* 2020 – 2029

 |
Súradnice: 45°32′0″S 7°16′0″V﻿ / ﻿45,53333°S 7,26667°V﻿ / 45.53333; 7.26667

**Gran Paradiso** je najvyšší vrch pohoria Grajské Alpy, ležiaceho v Taliansku v provincii Aosta. Nachádza sa v južnej časti pohoria, kde sa nachádzajú najvyššie štíty pohoria. Vrch je obklopený tromi ľadovcami (Tribolazzione, Laveciau a Gran Paradiso). Vrchol patrí medzi ľahko dostupné štvortisícovky Álp.

Dejiny
------

Vrchol vrchu prvýkrát dosiahli 4. septembra 1860 sprievodcovia J. Payote a J. Tairrazo a ich družina (od juhozápadu). „Madonna" na vrchole bola vztýčená 4. júla 1954. Severozápadná stena a ľavý skalný hrebeň prvýkrát zdolala skupina L. Bon, R. Chabot a A. Cretier 11. júna 1930. Kompletný priestup severozápadnou stenou vykonali C. Bertolone, F. Cappa a G. Giorda v roku 1958. Vrcholová madonna bola nedávno reštaurovaná vo Florencii.

Prístup
-------

Gran Paradiso je veľmi často navštevovaný vrch. Normálna cesta je ľahkou vysokohorskou a ľadovcovou túrou (obťažnosť F/ I-II.UIAA v závere výstupu). Najvýhodnejšie východzie body sú obec Pont Canavese (1 960 m) na západe masívu a Cogne (1 534 m) na východe.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Gran Paradiso**

Pozri aj
--------

* Národný park Gran Paradiso

Externé odkazy a zdroje
-----------------------

* Výstup na Gran Paradiso od západu(po česky)/(po anglicky)
* Gran Paradiso na Summitpost(po anglicky)
**Štyri modernizácie** bol program reforiem čínskeho hospodárstva, formálne ohlásených Čou En-lajom a implementovaných Teng Siao-pchingom. Cieľom štyroch modernizácií bolo dosiahnutie "mierne prosperujúcej spoločnosti."

O „štyroch modernizáciách", t.j. modernizácii krajiny v štyroch oblastiach – modernom poľnohospodárstve, priemysle, vede a technike a národnej obrane – hovoril Čou En-laj na zasadnutiach novozvoleného parlamentu (Všečínskeho zhromaždenia ľudových zástupcov) už v decembri 1964 a znovu v januári 1975. Po smrti Čou En-laja a Mao Ce-tunga získal v druhej polovici roku 1978 kontrolu nad Komunistickou stranou Číny Teng Siao-pching. V decembri 1978 Teng Siao-pching vyhlásil štyri modernizácie za cieľ politiky Komunistickej strany Číny a formálne tým začal reformný proces.

V dôsledku štyroch modernizácií sa mala Čínska ľudová republika na začiatku 21. storočia zmeniť na hospodársku veľmoc. Dôležitou zložkou štyroch modernizácií bol dôraz na hospodársku sebestačnosť. Otvorením domáceho trhu mal byť zvýšený objem zahraničných investícií, modernizácia výrobnej základne mala byť dosiahnutá nákupom zariadenia z Japonska, a napokon zo Západu mal byť získaný prístup k moderným výrobným postupom.

Čou En-laj roku 1964 hovoril o potrebe moderného poľnohospodárstva, moderného priemyslu, modernej vedy a techniky a modernej národnej obrane. Následne boli spomínané štyri oblasti modernizácie vždy uvádzané v rovnakom poradí až do roku 1981, kedy komunistická strana, štátne úrady i médiá posunuli priemysel na prvé miesto. Odvtedy hovoria čínski predstavitelia - dôsledne a bez výnimiek - o modernizácii priemyslu, poľnohospodárstva, vedy a techniky a národnej obrany.

Štyri modernizácie predstavovali liberalizáciu ekonomiky bez toho, aby zároveň došlo k piatej modernizácii, tj. liberalizácii politického systému, ktorú žiadala časť intelektuálov. Teng Siao-pching to dal zreteľne najavo, keď v marci 1979 vytýčil štyri základné princípy, ktorých sa musí Čína držať, a síce socialistickej cesty, diktatúry proletariátu, vedúcej úlohy strany a marxizmu-leninizmu v spojení s Mao Ce-tungovým učením. 

Implementácia začala ešte pod vedením Maovho nástupcu Chua Kuo-fenga, ktorý naväzoval na tradične poňaté päťročnice a stanovoval gigantické plány. Jeho projekty boli pre neúspech zastavené v polovicu roku 1979, vedenie prebral Teng Siao-pching, ktorý sa v prvej fáze sústredil na reformy v poľnohospodárstve.

Referencie
----------

1. 1 2  . Dostupné online.
**Ján Beblavý** (\* 27. marec 1898, Vrbovce – † 10. apríl 1968, Jasenová) bol slovenský evanjelický farár, doktor teológie, profesor, cirkevný historik a spisovateľ.

Rodina
------

Pochádzal z rodiny Beblavých z Vrboviec, ktorej členom boli Pavel Beblavý, spisovateľ a evanjelický farár, autor prvého románu o Jánošíkovi, a Miroslav Beblavý, poslanec NR SR a predseda strany SPOLU-občianska demokracia.

* otec Michal Beblavý
* matka Anna, rod. Štefková

Životopis
---------

Teológiu študoval na fakultách v Bratislave, Edinburghu, Paríži a Štrasburgu, kde mu v roku 1922 na základe dizertačnej práce *Les idées eschatologiques de saint Paul et des Pères Apostoliques* bol udelený titul doktora teológie. Po krátkom pôsobení na kňazských miestach na Slovensku bol v roku 1927 vymenovaný za profesora systematickej teológie a novozmluvných vied v Kaunase v Litve, odkiaľ sa vrátil v roku 1934, keď sa stal profesorom na Slovenskej evanjelickej bohosloveckej fakulte (SEBF) v Bratislave. Bol jej dekanom v rokoch 1939 – 1942 a 1944 – 1948. Bol editorom Cirkevných listov (1951 – 1952) a spolueditorom odborného časopisu Theologica evangelica (1948 – 1951). 

Po komunistickom prevrate v roku 1948 a následnom zoštátnení vysokých škôl sa aj na SEBF uskutočnili rozsiahle čistky. Na základe rozhodnutia Slovenského úradu pre veci cirkevné (SLOVÚC) bol označený za „reakčného" profesora a zbavený funkcie profesora na SEBF rozhodnutím ministra Z. Fierlingera k 31. júlu 1952. Po krátkom pôsobení na mieste seniorálneho kaplána v Bratislave od apríla 1953 bol preložený do Jasenovej za zborového farára. Z Bratislavy bola v rámci Akcie „B" vysťahovaná aj rodina profesora Beblavého. V Jasenovej po 15-ročnej službe cirkvi na Veľkú noc roku 1968 zomrel.

Dielo (výber)
-------------

* *Sadhu Sundar Singh, apoštol XX. storočia* (1925)
* *Dve krásne duše: Adele Kammová a Renée de Benoitová* (1928)
* *Správnosť pomenovania, Nová zmluva*: odtlačok z Cirkevných listov č. 22 – 24 (1943)
* Sborník venovaný Dr. Jánovi Jamnickému, profesorovi teológie, k 70. narodeninám (1948)
* *Čtyři vyznání ; vyznání Augsburské, Bratrské, Helvetské a České, se čtyřmi vyznáními staré církve a se Čtyřmi články pražskými*, spolu s Rudolfom Říčanom (1951)
* *Lietuvių-čekų santykiai Vytauto didžiojo laikais* (1930)
* *Čekoslovakų Respublika* (1931)
* *Naujojo Testamento gadynés istorija* (1933)
* *Ivadas i Naująjį Testamentą* (1933)

Ocenenia (výber)
----------------

* Rad Vitolda Veľkého
* 1947 – Československý vojnový kríž

Referencie
----------

1. ↑  BEBLAVÝ, Ján. In:  *Biografický lexikón Slovenska*. Zväzok I A – B. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2002. 638 s. ISBN 80-89023-16-9. S. 284.
2. ↑  BATKA, Ľubomír: Prof. ThDr. Ján BEBLAVÝ (1898-1968).
3. ↑  KACHNIČOVÁ-BEBLAVÁ, Zora: Akcia „B". Naše svedectvo 13 (6) 2012, 18-20.

Literatúra
----------

* UHORSKAI, Pavel, TKÁČIKOVÁ, Eva a kolektív: Evanjelici v dejinách slovenskej kultúry 1, 2. Tranoscius Liptovský Mikuláš, 1997.

Autoritné údaje: * abART: 138568
* NK ČR: kpwa4749
* SNK: 164915
* VIAF: 84465361
Master System II
**Sega Master System** je 8-bitová herná konzola vydaná firmou Sega v roku 1986. Jej originálne japonské meno bolo Sega Mark III, ale Master System sa v Japonsku tiež používalo. Na Európskom trhu bol jej predaj porovnateľný s jej hlavným konkurentom, firmou Nintendo, vďaka jej veľkej dostupnosti, ale príliš neuspela na severoamerickom a japonskom trhu. Master System vyšiel ako priamy konkurent NES v tretej generácii herných konzol. Jej nástupca Sega Game Gear je vrecková konzola Master System, s pár vylepšeniami a Sega Mega Drive.

Neobvyklá vlastnosť Master Systemu bol dvojitý vstup pre mádiá, na kazety a na karty. Vstup na karty používal malé karty s veľkosťou kreditnej karty, podobne ako PC Engine/TurboGrafx-16. Kazety mali oveľa vyššiu kapacitu, zatiaľ čo karty boli o dosť menšie a používali sa pre lacnejšie hry. 3D okuliare sa pripájali pomocou kartového vstupu, a umožnili tak 3D efekty pre špeciálne navrhnuté kazetové hry. Týmto spôsobom oba vstupy pracovali dohromady. Vstup na karty bol odstránený u Master System II, a používal iba kazety, to pomohlo znížiť cenu výroby. Keďže boli karty nepopulárne, vyšlo na nich len pár hier, väčšina z nich potom vyšlo aj ako kazety. Vo vývoji bola tiež disketová mechanika pre Mega Drive, ale nikdy nevošla do predaja.

Príslušenstvo
-------------

Ovládač
**Master System ovládač** mal len 2 tlačidlá, jedno vykonáva funkciu Štart tlačidla, pause tlačidlo je priamo na konzole. Ovládač používa 9-pin konektor a môže byť prepojený aj s konzolami: SEGA MegaDrive (Genesis), Atari 2600, Commodore Amiga, Atari ST, Commodore 64, Amstrad CPC alebo ZX Spectrum.

Light Phaser
**The Light Phaser** bola svetelná pištoľ vytvorená pre Master System, bola ťažšia ako jej náprotivok Nintendo Zapper. Mala viac citlivú spúšť a presnejšie mierenie. 

3D okuliare
**SegaScope 3D okuliare** používali malú LCD obrazovku rýchlo sa meniacu medzi ľavou a pravou šošovkou, premietali 2 rôzne obrázky synchronizované s TV k vytvoreniu stereoskopického 3D efektu. Rovnaká technika sa používala s podobnými okuliarmi pre niektoré 3-D filmy v kinách, aj keď tieto sú väčšinou nahradené novými metódami ktoré už nebudú pracovať s domácou TV. Je len osem 3-D kompatibilných Master System hier.

* Ovládač - 2 tlačidlá, 6 tlačidiel (veľmi podobný Mega Drive ovládaču, vyšiel len v Brazílii).
* Joystick - 2 tlačidlá
* Light Phaser - nebola kompatibilná s Mega Drive hrami.
* Sega Rapid Fire Unit - adaptér na rýchlu streľbu.
* Sega Sports Pad
* Sega Handle Controller
* SG Commander

Technické parametre
-------------------

|  |  |
| --- | --- |
| Procesor: | Zilog Z80, 8 bitov pri frekvencii 3,58 MHz |
| Koprocesor (Zvukový ovládač): | Texas Instruments SN76489 |
| Pamäť: | 8 KB, video RAM: 16 KB |
| Zobrazovaných farieb: | 32 |
| Maximum zobrazených spritov: | 64 |
| Rozlíšenie: | 256 × 192, 256 × 224 a 256 × 240 |
| Zvuk: | Yamaha YM2413, mono zvuk |

Pozri aj
--------

* Sega
* Herná konzola
* Sega Mega Drive
* Dreamcast
* Sonic the Hedgehog

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Sega Master System na českej Wikipédii.*

1. ↑  YVES. Sega Master System. *BiT*, 1992, roč. 9, s. 7.
**Živá latinčina** (lat. *Latinitas viva*) je označenie pre bežné používanie latinského jazyka, ktorý je inak obvykle uvádzaný ako mŕtvy.

Zástancovia
-----------

Zástancov živej latinčiny možno rozdeliť do dvoch skupín. Jedni presadzujú aktívne používanie jazyka ako prostriedok k tomu, aby jeho učenie bolo príjemnejšie, ale aj účinnejšie ako je v súčasnosti, pričom vychádzajú zo skúseností s poslednými zmenami v metodológii v oblasti moderného vyučovania jazykov. Druhí si želajú návrat latinčiny ako medzinárodného komunikačného prostriedku medzi ľudmi alebo ako akademického jazyka, ako tomu v Európe bolo od čias starého Ríma do 18. storočia.

Inštitúcie
----------

Medzi inštitúcie, ktoré poskytujú výuku živej latinčiny patrí americká univerzita v Kentucky alebo belgická nadácia Fundatio Melissa Archivované 2011-02-25 na Wayback Machine. Zástancom filozofie živej latinčiny je Severoamerický inštitút pre štúdium živej latinčiny SALVI. Veľa záujmových skupín z celého sveta, v ktorých sa hovorí latinsky združuje spoločenstvo Societas Circulorum Latinorum Archivované 2008-05-17 na Wayback Machine. Aktívnu činnosť vyvíja aj komunita priaznivcov latinčiny Vita latinitatis, medzi ktorej aktivity patrí aj jedno z mnohých výročných stretnutí nadšencov pre latinčinu v Európe Septimanae latinae, ktoré celé prebieha v latinčine. Veľmi známy je taliansky latinista a pedagóg Luigi Miraglia.

Latinskú verziu má aj slobodná encyklopédia Wikipédia -

Pozri aj
--------

* Latinčina
* Nová latinčina

Externé odkazy
--------------

* Latinské konverzačné fráze na Wikibooks Archivované 2007-05-04 na Wayback Machine (preklad v angličtine)
* Latinské konverzačné fráze na Lingua Latina Aeterna Archivované 2007-01-27 na Wayback Machine (preklad v angličtine)
* Nuntii Latini - rozhlasové správy v latinčine
* Poeta ex Machina strojové čítanie latinskej poézie

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Živá latina na českej Wikipédii.*
**Holubnica** je potok na Spiši, na území okresu Spišská Nová Ves. Je to pravostranný prítok Hornádu a má dĺžku 12,5 km. V pramennej oblasti vytvára dolinku Flajšer, pri horárni Rybník napája dva malé rybníky.

*Prameň:* vo Volovských vrchoch, v podcelku Havranie vrchy, na východnom úpätí Holého kameňa (1 106,6 m n. m.) v nadmorskej výške cca 840 m n. m.

*Smer toku:* po Novoveskú Hutu na východ, potom na severovýchod, územím mesta Spišská Nová Ves opäť na východ

*Geomorfologické celky:* 1.Volovské vrchy, podcelok Havranie vrchy, 2.Hornádska kotlina, podcelok Hornádske podolie, časť Novoveská kotlina

*Prítoky:* sprava Hutiansky potok, Suchohorský potok, zľava spod Medvedej hlavy (903,0 m n. m.)

*Ústie:* do Hornádu na okraji mesta Spišská Nová Ves v nadmorskej výške približne 446 m n. m.

*Obce:* Novoveská Huta, Ferčekovce, Spišská Nová Ves

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Hornádu (od prameňa po Levočský potok) |
| --- |
| 
* Biely potok
* Boršov
* **Brusník**
* **Bystrá**
* Červenec
* Čingovský potok
* Dubinský potok
* Dubnica
* **Gánovský potok**
* Hlboká
* Hlinica
* **Holubnica**
* Hrabušický potok
* Hutiansky potok
* Jedlinský potok
* Kláštorský potok
* Kraviansky potok
* Krížový potok
* Kyseľ
* Labanec
* Lesnica
* **Levočský potok**
* Malý Hornád
* Malý Kyseľ
* Mraznica
* Olšovec
* Polákov
* Sokolí potok
* Suchohorský potok
* Špotov
* Teplický Brusník
* Tepličný potok
* Tomášovský potok
* Trnovský potok
* **Veľká Biela voda**
* **Vernársky potok**
* Vikartovský potok
* Ždiar

 |
| 
Súvisiace šablóny
Vodné toky v povodí Brusníka
Vodné toky v povodí Bystrej
Vodné toky v povodí Hornádu (2. časť)
Vodné toky v povodí Levočského potoka
Vodné toky v povodí Veľkej Bielej vody
Vodné toky v povodí Vernárskeho potoka
 |
**Silvia Šuvadová** (\* 4. apríl 1973, Ružomberok) je známa slovenská herečka a spiritualistka.

Absolvovala štúdium herectva na Vysokej škole múzických umení v Bratislave. Po štúdiu ostala ako herečka v slobodnom povolaní, avšak hosťovala vo viacerých divadlách: najmä v Divadle Astorka Korzo '90, v nitrianskom Divadle Andreja Bagara, vo zvolenskom Divadle Jozefa Gregora Tajovského a v Činohre SND.

Účinkovala vo veľmi úspešnom česko-slovenskom filme Kolja, ktorý v roku 1996 získal Oscara ako najlepšia inojazyčná snímka. Stvárnila postavu cellistky Blanky.

Moderovala, nakrúcala reklamy, hrala v televíznych inscenáciách a vo filme. V roku 2002 odcestovala do Spojených štátov amerických, do Los Angeles, kde sa snaží presadiť ako filmová herečka. Má za sebou viacero menších rolí a reklamných kampaní.

V roku 2011 nastúpila do sprituálnej školy Mystery School v Mount Shasta v Kalifornii. Sprituálnej stránke, meditáciam a sebapoznávaniu sa venuje až dodnes. V roku 2012 zverejnila svoje prvé video zo série Medzi Nebom a Zemou na server YouTube.

Viedla viacero duchovných seminárov a učí ľudí meditovať.

V roku 2018 päť týždňov vystupovala v televíznej reality show Farma ako člen tímu Bohatých.

Silvia Šuvadová v Hollywoode v roku 2007

Filmografia
-----------

* 1994 – *Na krásnom modrom Dunaji* (Kamila)
* 1996 – *Kolja* (Blanka)
* 2001 – *Melting Glass* (Katka)
* 2004 – *Puppet Master vs. Demonic Toys* (TV), r. Ted Nicolau, USA (seržantka Jessica Russel)
* 2005 – *From the Outside In* (Snowflake), USA
* 2006 – *Lords of the Underworld* (Savannah)
* 2006 – *The Fast and the Furious: Tokyo Drift* (Ruská modelka)
* 2008 – *Ďáblova lest* (TV film) (Dr. Beerová)
* 2009 - *Rýchlo a zbesilo*

Referencie
----------

1. ↑   *Šuvadová, Silvia, 1973-* [online]. Bratislava: Slovenský filmový ústav, [cit. 2019-10-17]. Dostupné online.
2. ↑  DVOŘÁKOVÁ, Barbora. Neúspech nesmieme brať osobne. *sme.sk* (Bratislava: Petit Press), 2004-09-18. Dostupné online [cit. 2019-10-17]. ISSN 1335-4418.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Silvia Šuvadová**

Externé odkazy
--------------

* Silvia Šuvadová v Česko-Slovenskej filmovej databáze
* Silvia Šuvadová v Internet Movie Database (po anglicky)
* *Silvia Šuvadová* na portáli SK CINEMA Slovenského filmového ústavu

Autoritné údaje: * GND: 1018351841
* ISNI: 0000 0001 3134 3303
* LCCN: no2014128027
* VIAF: 220964352
* WorldCat: lccn-no2014128027
**Antalov potok** je potok na strednom Spiši, v severovýchodnej časti okresu Levoča. Je to pravostranný prítok Slavkovského potoka, meria 5,6 km a je tokom VII. rádu.

Pramení v pohorí Branisko, v podcelku Smrekovica, na severnom svahu Kravcovej (1 036,4 m n. m.) v nadmorskej výške približne 890 m n. m. Na hornom toku tečie viac-menej severozápadným smerom, zľava priberá prítok zo severovýchodného svahu Smrekovice (1 199,9 m n. m.), preteká Suchou dolinou a sprava priberá Zubrík. Následne sa stáča západným smerom, vstupuje do Levočských vrchov, do podcelku Levočské planiny a zľava priberá prítok z lokality Geredziny. Ďalej sa stáča na sever až severoseverozápad a preteká obcou Vyšný Slavkov, pričom v obci priberá pravostranný Podhorský potok a ľavostranný prítok zo severoseverovýchodného svahu Michaličky (784,6 m n. m.). Napokon tečie na krátkom úseku severným smerom popri osade Vlčia a severoseverozápadne od Vyšného Slavkova sa v nadmorskej výške cca 536 m n. m. vlieva do Slavkovského potoka.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Antalov potok**

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Slavkovského potoka (Torysa)** |
| --- |
| *Slavkovský potok* → *Torysa* → *Hornád* → *Slaná* → *Tisa* → *Dunaj* |
| Antalov potok · Čierny močiar · Kunišovský potok · Michalička · Podhorský potok · Rovinka · **Slavkovský potok** · Strieborný potok · Vysocký potok · Zubrík |
**Havária v jadrovej elektrárni Fukušima I** je séria prebiehajúcich porúch zariadení a úniku rádioaktívnych materiálov v jadrovej elektrárni Fukušima 1 po zemetrasení a tsunami v Tóhoku dňa 11. marca 2011.
 Keď tieto poruchy a úniky prešli do druhého mesiaca, odborníci skonštatovali, že Fukušima I síce nie je najhoršia jadrová havária, ale napriek tomu je veľmi komplikovaná.

K jadrovej havárii došlo po zemetrasení s magnitúdou 9,0 a následnom cunami, ktoré postihlo oblasť Tóhoku dňa 11. marca 2011. Toto pobrežné zemetrasenie v blízkosti ostrova Honšú prinieslo veľké cunami, pred ktorým bolo varovaných viac, ako 20 krajín. Zemetrasenie spôsobilo vypnutie troch zo šiestich aktívnych reaktorov v jadrovej elektrárni Fukušima 1. Elektráreň sa skladá zo šiestich samostatných varných reaktorov, ktoré udržuje Tokyo Electric Power Company (TEPCO).

Následné cunami poškodilo pripojenie do prenosnej sústavy a zaplavilo stanice so záložnými dieselovými generátormi, čo spôsobilo výpadok elektrického prúdu. Následné neochládzanie viedlo k výbuchu a čiastočnému zrúteniu budov reaktorov Fukušimy 1, k problémom na všetkých šiestich blokoch reaktorov a výbuchu v sklade vyhoreného paliva.

Referencie
----------

1. ↑  BLACK, Richard. *Fukushima - disaster or distraction?* [online]. BBC News, 18. marec 2011. Dostupné online. (anglicky)
2. ↑   *Japan's unfolding disaster 'bigger than Chernobyl* [online]. New Zealand Herald, 2. apríl 2011. Dostupné online. Archivované 2020-03-30 z originálu. (anglicky)
3. ↑   *Analysis: A month on, Japan nuclear crisis still scarring* [online]. International Business Times, 9. apríl 2011, [cit. 2011-04-12]. Dostupné online. Archivované 2011-04-16 z originálu. (anglicky)
4. ↑   *Magnitude 9.0 – near the East coast of Honshu, Japan* [online]. Earthquake.usgs.gov, [cit. 2011-03-17]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Druhý výbuch v Reaktore č. 3 na YouTube
* Rebríček radiačnej dávky
**Iiro Tarkki** (\* 1. júl 1985, Rauma, Fínsko) je bývalý fínsky profesionálny hokejový brankár, ktorý krátko pôsobil v National Hockey League v tíme Anaheim Ducks. Väčšinu kariéry strávil v najvyššej fínskej súťaži Liiga, kde s tímom Oulun Kärpät získal v roku 2015 majstrovský titul.

Kariéra
-------

Iiro Tarkki bol odchovancom fínskeho juniorského hokeja. Od detstva sa pripravoval na profesionálnu kariéru v tíme Lukko Rauma, kde od roku 2002 až do roku 2006 pôsobil aj v seniorskom tíme.

V najvyššej fínskej súťaži Liiga (s krátkymi prestávkami v nižšej fínskej lige Mestis) pôsobil v dresoch rôznych tímov až do roku 2012, keď s ním vstupný kontrakt podpísal tím NHL - Anaheim Ducks.

V tréningovom kempe si Tarkki získal záujem vedenia a väčšinu sezóny 2011/2012 strávil na „farme" v American Hockey League v drese tímu Syracuse Crunch. Odchytal až 50 zápasov so ziskom 24 výhier a 92,5% úspešnosťou zákrokov. Napriek tomu sa však Crunch nedostali cez prvé kolo Play-Off Calder Cupu.

V drese Anaheim Ducks dostal Tarkki šancu v jedinom zápase, ktorý síce vyhral, ale pripísal si 70% úspešnosť zákrokov. Po sezóne s ním Anaheim zmluvu nepredĺžil a Tarkki putoval do KHL. Tu strávil dve sezóny v tíme Salavat Julajev CHK. Počas ročníka 2013/2014 sa presunul do švédskej najvyššej súťaže Elitserien, kde nastupoval ako náhradný brankár tímu Linköpings HC.

Posledné dve sezóny v kariére strávil znova vo fínskej Liige, kde nastupoval za tím Oulun Kärpät. Aj tu však pôsobil ako náhradný brankár a napriek zisku majstrovského titulu v roku 2015 (keď sa vo vyraďovacích bojoch dokonca nakrátko stal hlavným brankárom), v roku 2016 ukončil profesionálnu hráčsku kariéru.

Tarkki trikrát reprezentoval Fínsko v prípravných zápasoch pred Majstrovstvami sveta s názvom Euro Hockey Tour (2009, 2010, 2011) a raz zastával pozíciu tretieho brankára priamo na Majstrovstvách sveta (2010) - do bránky sa však nedostal.

Štýl
----

Hokejový expert a scout Ulf Andersson napísal o Tarkkim pre web eliteprospects.com, že Tarkki je robustným brankárom bez zjavných slabín. Vyzdvihol jeho schopnosť nepodliehať tlaku a jeho atletické schopnosti. Tarkki bol predstaviteľom známeho brankárskeho štýlu *butterfly (motýlik)*.

Rodina
------

Tarkkiho starší brat - Tuomas Tarkki bol tiež hokejovým brankárom, ktorý rovnako pôsobil najmä vo fínskej Liige. Z hľadiska úspechov aj dĺžky kariéry bol Tuomas úspešnejší z bratov, avšak narozdiel od Iira v NHL nikdy nedebutoval.

Štatistiky v NHL
----------------

| Sezóna | Tím | Z | V | P | R | GAA | SV% | SO |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011/12 | Anaheim Ducks | 1 | 1 | 0 | 0 | 4,41 | 70,0 | 0 |

Referencie
----------

1. ↑   *Iiro Tarkki at eliteprospects.com* [online]. www.eliteprospects.com, [cit. 2023-08-13]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑   *Iiro Tarkki* [online]. Syracuse Crunch, [cit. 2023-08-13]. Dostupné online. (po anglicky)
**Pohreb emeritného papeže Benedikta XVI.** sa konal 5. januára 2023. Benedikt XVI. zomrel 31. decembra 2022 o 9:34 miestneho času.

Smrť
----

Benedikt XVI. sa už dlhodobo stretával so zdravotnými problémami, čo bolo tiež jedným z dôvodov, prečo sa dňa 28. februára 2013 rozhodol na svoju funkciu rezignovať.

Posledné roky svojho života trávil vo vatikánskom kláštore Mater Ecclesiae. V decembri 2022 ale začal lekára znepokojovať jeho zdravotný stav a 28. decembra pápež František vyzval veriacich, aby sa za emeritného pápeža modlili. Benedikt XVI. zomrel o tri dni neskôr.

Pohreb
------

Pohreb Benedikta XVI. sa konal vo štvrtok 5. januára a začal o 9:30. Pohrebnej omše na Námestí svätého Petra (Piazza San Pietro), ktorú celebroval kardinál Giovanni Battista Re sa zúčastnil aj jeho nástupca pápež František.

Ešte predtým boli 2. januára pápežove pozostatky vystavené v bazilike sv. Petra, ktorou boli veriaci môcť navštíviť, a kde boli tiež uložené.

Pohrebná omša Benedikta XVI. bola prvým pohrebom pápeža od 6. storočia, kedy nebude pri omši použitý rímsky kánon, teraz v novej omši známy ako prvá eucharistická modlitba. Namiesto nej bola použitá novšia a kratšia tretia eucharistická modlitba.

Obradu sa zúčastnilo aj množstvo cirkevných predstaviteľov a svetových politikov, vrátane premiéra Slovenskej republiky Eduarda Hegera. Po ukončení obradov bola rakva s pápežovým telom uložená do hrobky.

Referencie
----------

1. ↑  PROGLAS. *Pohřeb Benedikta XVI. bude 5. ledna. Výjimečný člověk, vzpomínají státníci i představitelé církve* [online]. zpravy.proglas.cz, [cit. 2023-01-12]. Dostupné online.
2. ↑  iDNES.cz, ČTK. Zdraví Benedikta XVI. se náhle zhoršilo. Papež František vyzval k modlitbám. *iDNES.cz* (Praha: MAFRA), 2022-12-28. Dostupné online [cit. 2023-01-12].
3. ↑   Pohreb Benedikta XVI. sa uskutoční 5. januára, povedie ho pápež František. *ta3.com* (Bratislava: C.E.N.), 2022-12-31. Dostupné online [cit. 2023-01-12].
Mgr. **Imrich Gazda**, PhD. ( \* 25. júl 1982, Vranov nad Topľou ) je slovenský novinár, publicista, vysokoškolský pedagóg a cirkevný analytik. Založil a vedie webové sídlo *Svet kresťanstva*, ktoré je od roku 2015 súčasťou denníka Postoj, kde sa venuje náboženským témam.

Kariéra
-------

Vyštudoval dejepis a náboženskú výchovu na Katolíckej univerzite v Ružomberku. Pokračoval doktorandským štúdiom v odbore teória a dejiny žurnalistiky, po absolvovaní od roku 2009 pôsobil na Katedre žurnalistky Filozofickej fakulty KÚ. Počas štúdia začal prispievať do týždenníka Domino fórum, neskôr pokračoval v .týždni. Od roku 2015 pracuje ako redaktor Konzervatívneho denníka Postoj, kde vedie rubriku Svet kresťanstva.

Je víťazom Novinárskej ceny za rok 2006 v kategórii Najlepší komentár v printových médiách.

### Cirkevný analytik

Gazda opakovane vystupuje v masmédiách ako tzv. *cirkevný analytik*. Ide o jeho vlastné označenie, keďže oslovujúce médiá mu "*potrebovali k menu uviesť nejakú charakteristiku*". Ako vyštudovaný žurnalista nie je teológom ani vatikanistom, tak začal používať označenie cirkevný analytik, ktoré sa v mediálnych výstupoch napokon etablovalo.

### Čestný titul Milanovi Fiľovi

Gazda ako prednášajúci na Katolíckej univerzite v roku 2017 upozornil na zámer univerzity udeliť podnikateľovi Milanovi Fiľovi čestný doktorát za dar univerzite 400-tisíc eur. Fiľo je považovaný za kontroverznú osobnosť, ako jeden z najbohatších Slovákov bol spájaný s viacerými kauzami počas vlád Roberta Fica. Spolu s Gazdom sa voči zámeru udeliť titul ohradila aj časť pedagógov a absolventov. Fiľo si napokon čestný doktorát prevzal.

Referencie
----------

1. 1 2   *Imrich Gazda, PhD.* [online]. ff.ku.sk, [cit. 2021-09-13]. Dostupné online. Archivované 2013-07-23 z originálu.
2. 1 2  GDOVINOVÁ, Denisa. Cirkevný analytik Gazda: Čakal som väčšie nadšenie. Keby nebol covid, aj na Františka by prišli státisíce. *Denník N* (Bratislava: N Press), 2021-09-10. Dostupné online [cit. 2021-09-13]. ISSN 1339-844X.
3. 1 2 3   Imrich Gazda: Z biskupov nás verejne ocenil iba kardinál Duka. *Denník Postoj* (Bratislava: Postoj Media), 2017-04-09. Dostupné online [cit. 2021-09-13]. ISSN 1336-720X.
4. ↑  KERNOVÁ, Miroslava. *Vzniká nový konzervatívny denník* [online]. Bratislava: omediach.com, 2021-09-12, [cit. 2021-09-13]. Dostupné online.
5. ↑   *Víťazi NC 2006* [online]. novinarskacena.sk, [cit. 2021-09-13]. Dostupné online.
6. 1 2  FOLENTOVÁ, Veronika. Milan Fiľo môže získať od Katolíckej univerzity čestný doktorát, aj za to, že jej daroval 400-tisíc eur. *Denník N* (Bratislava: N Press), 2017-11-27. Dostupné online [cit. 2021-09-13]. ISSN 1339-844X.
7. ↑  TASR. Podnikateľ Milan Fiľo si na KU v Ružomberku prebral čestný doktorát. *Denník Postoj* (Bratislava: Postoj Media), 2017-12-13. Dostupné online [cit. 2021-09-13]. ISSN 1336-720X.
Alfred Dreyfus
Dreyfusova degradácia
**Dreyfusova aféra** bol politický škandál vo Francúzsku prebiehajúci koncom 19. storočia. V roku 1894 bol dôstojník francúzskeho generálneho štábu Alfred Dreyfus, ktorý mal židovský pôvod, na základe sfalšovaných dôkazov obvinený vojenským súdom zo špionáže pre Nemecko. Stalo sa tak na základe rukou písanej správy, ktorú zachytila francúzska kontrašpionážna služba. Písmo bolo na základe nesprávneho písmoznaleckého rozboru stotožnené s rukopisom A. Dreyfusa. Navyše boli voči nemu vykonštruované dva falošné dôkazy a priebeh procesu bol zmanipulovaný vtedajším ministrom vojny a jeho generálmi. Dreyfus bol nespravodlivo odsúdený za velezradu. Zbavili ho hodnosti a poslali na doživotie do vyhnanstva na Diabolský ostrov pri pobreží Guayany.

Neskôr Georges Picquart, dôstojník úradu kontrašpionáže, odhalil tieto skutočnosti a referoval ich svojim nadriadeným. Následne bol odvelený mimo Paríž a v neskoršom vojenskom súdnom procese odsúdený na základe vykonštruovaných dôkazov. Vo všeobecnosti sa vojenská mašinéria bránila opätovnému prešetreniu prípadu. V roku 1898 sa vystupňoval tlak na otvorenie procesu. Émile Zola sa rozhodol v tomto prípade využiť svoj vplyv a v periodiku L'Aurore uverejnil pamflet J'accuse! (Obviňujem!). Za tento bol Zola postavený aj s vydavateľom pred súd. Obhajoval ho Georges Clemenceau, no bol uznaný vinným a preto emigroval do Londýna.

V nasledovnom procese s Dreyfusom, opäť vojenskom a ovplyvnenom, sa prihliadlo na „poľahčujúce okolnosti" a bol odsúdený na desať rokov väzenia. Následne bol prezidentom Émile Loubetom omilostený, ale až v roku 1906 bol plne rehabilitovaný a opäť uvedený do radov armády.

K jeho obhajcom patrili intelektuáli a socialisti, predovšetkým spisovateľ Émile Zola. Zločinu prezradenia tajných vojenských dokumentov sa dopustil iný dôstojník, major Charles Walsin Esterházy.

Viedenský novinár Theodor Herzl, ktorý sa zúčastnil degradácie Alfreda Dreyfusa, si vtedy uvedomil, že v Európe sú Židia v nebezpečenstve. Herzl bol autorom myšlienky sionizmu, návratu Židov do pôvodnej vlasti v Palestíne.

Vo Francúzsku ako dôsledok tejto aféry vzrástol antiklerikalizmus, ktorý mal za následok roku 1905 koniec rímskokatolíckeho náboženstva ako oficiálneho náboženstva vo Francúzsku.

Referencie
----------

1. ↑  KOSTOLNÝ, MATÚŠ. *Alfred Dreyfus – zradca, ktorý Francúzsko nikdy nezradil* [online]. Petit Press, [cit. 2022-10-17]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Alfred Dreyfus
*Sociálna poisťovňa s malým s je všeobecné označenie pre poisťovňu pôsobiacu v oblasti sociálneho poistenia, pozri pod sociálne poistenie.*

**Sociálna poisťovňa** je na Slovensku verejnoprávna inštitúcia založená v novembri 1994, ktorá (podľa právneho stavu platného od roku 2005) vykonáva sociálne poistenie v zmysle zákona č. 461/2003 Z. z. o sociálnom poistení, t.j. nemocenské poistenie, dôchodkové poistenie, úrazové poistenie, garančného poistenia a poistenia v nezamestnanosti, a niektoré činnosti v rámci starobného dôchodkového sporenia. Jej vlastníkom je štát. Sídlo má v Starom meste v Bratislave na Ulici 29. augusta.

Dejiny a predmet činnosti
-------------------------

Ku dňu vzniku samostatného Slovenska, t.j. 1. januára 1993, bola na Slovensku zriadená Národná poisťovňa ako verejnoprávna inštitúcia na vykonávanie povinného zdravotného poistenia, nemocenského poistenia (a zabezpečenia) a dôchodkového zabezpečenia (resp. "poistenia"). Národnú poisťovňu 1. novembra 1994 nahradila jednak Všeobecná zdravotná poisťovňa (pre oblasť zdravotného poistenia) a jednak Sociálna poisťovňa (pre ostatné oblasti). Spomínaná Sociálna poisťovňa bola konkrétne zriadená zákonom o Sociálnej poisťovni (zák. č. 274/1994 Z.z.) ako verejnoprávna inštitúcia na vykonávanie nemocenského poistenia (vrátane nemocenského zabezpečenia) a dôchodkového zabezpečenia.. 

Sociálna poisťovňa od Slovenskej poisťovne prevzala 1. apríla 2002 aj poistenie zodpovednosti zamestnávateľa za škodu pri pracovnom úraze a pri chorobe z povolania – úrazové poistenie. 

Podľa nového zákona o sociálnom poistení od 1. januára 2004 Sociálna poisťovňa prevzala od Národného úradu práce vykonávanie poistenia v nezamestnanosti a garančného poistenia a dôchodkové zabezpečenie bolo zmenené na dôchodkové poistenie.

Od 1. januára 2005 Sociálna poisťovňa vykonáva aj činnosti v rámci starobného dôchodkového sporenia – predovšetkým vyberá príspevky, postupuje ich dôchodkovým správcovským spoločnostiam a registruje zmluvy o starobnom dôchodkovom sporení (§ 226 zákona o sociálnom poistení).

Orgány
------

Orgány Sociálnej poisťovne sú: 

* a) generálny riaditeľ Sociálnej poisťovne,
* b) Dozorná rada Sociálnej poisťovne,
* c) riaditeľ pobočky Sociálnej poisťovne.

Zdroje
------

1. ↑  HORSKÝ, Michal. Bujňák: Vážneho odvolanie je neplatné. *Pravda* (Bratislava: Perex), 2020-09-13. Dostupné online [cit. 2020-09-14]. ISSN 1336-197X.
2. 1 2 3 4  zákona č. 461/2003 Z. z. o sociálnom poistení
3. 1 2 3   *Sociálna poisťovňa - Základná charakteristika* [online]. www.socpoist.sk, [cit. 2020-09-13]. Dostupné online. Archivované 2021-05-14 z originálu.
4. ↑   *Register organizácií* [online]. Bratislava: Štatistický úrad SR, [cit. 2020-09-14]. Dostupné online.
5. ↑  zákon NR SR č. 7/1993 o zriadení Národnej poisťovne a o financovaní zdravotného poistenia, nemocenského poistenia a dôchodkového poistenia
6. ↑  zákon NR SR č. 273/1994 Z. z.o zdravotnom poistení, financovaní zdravotného poistenia, o zriadení Všeobecnej zdravotnej poisťovne a o zriaďovaní rezortných, odvetvových, podnikových a občianskych zdravotných poisťovní
7. ↑  zákon NR SR č. 274/1994 Z.z. o Sociálnej poisťovni
**Random early detection** (**RED**) je algoritmus pre správu frontu a pre prevenciu zahltenia.

Pri bežnom algoritme tail drop zaraďuje do frontu (buffera) router či iný sieťový komponent toľko paketov, koľko sa vojde a ostatné jednoducho zahodí. Zahltenie je stav, kedy je front neustále plný. Tail drop nerozdeľuje rovnomerne miesto vo fronte medzi jednotlivé toky. Tiež môže spôsobiť, že všetky TCP spojenia sa súčasne odmlčia a potom súčasne znova začnú vysielať - TCP globálna synchronizácia. Tak sa sieť v cykloch nevyužíva a následne preťažuje.

RED existuje na riešenie týchto problémov. Neustále sleduje priemernú dĺžku frontu a zahadzuje (alebo označuje - v prípade použitia s ECN) pakety na štatistickom základe. Ak je front takmer prázdny, všetky prichádzajúce pakety sú prijaté. S nárastom dĺžky frontu rastie aj pravdepodobnosť zahodenia paketu. Pri zaplnení frontu je pravdepodobnosť zahodenia 1 a zahadzujú sa všetky prichádzajúce pakety.

RED preto rozdeľuje miesto vo fronte rovnomernejšie ako tail drop. Čím väčší je tok, tým častejšie budú jeho pakety zahadzované. Tým aj predchádza TCP globálnej synchronizácii.

RED činí diferenciáciu QoS nemožnou. Weighted RED (WRED) a RED In/Out (RIO) poskytujú skorú detekciu s istými ohľadmi na QoS.

Externé odkazy
--------------

* Všeobecný jednoduchý simulátor RED pre vzdelávacie účely
Ovad hovädzí
**Ovad hovädzí** (lat. *Tabanus bovinus*) je bodavý hmyz hnedej až tmavo hnedej farby z čeľade múch ovadovité. 

Bodajú iba samičky, živia sa tak krvou, ktorá je zdrojom bielkovín na produkciu vajíčok. Krv samičky cicajú prevažne dobytku (kone, hovädzí dobytok, ovce), divokej zveri, ale sú schopné prisať sa i na človeka. Samce sa krvou neživia a konzumujú predovšetkým nektár.  

Larva ovada dorastá do veľkosti 20 až 25 milimetrov. V dospelého jedinca sa vyvinie za 3 týždne. Dožíva sa 1 roku.

Referencie
----------

1. ↑  STUBBS, A. & DRAKE, M. British Soldierflies and Their Allies: A Field Guide to the Larger British Brachycera. *Tabanus bovinus*. [s.l.] : British Entomological & Natural History Society, 2001. Page Version ID: 879908157. ISBN 1-899935-04-5. S. 512. (po anglicky)
2. ↑   *Ovád hovězí | Atlas škůdců | DeraPlus* [online]. www.deraplus.cz, [cit. 2019-07-21]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ovad hovädzí**
**Anton Hodinka** (\* 13. január 1864, Ladomirov – † 15. júl 1946, Budapešť) bol rusínsky historik. 

Študoval na gymnáziu v Marosille, Užhorode, Budapešti a na historickom inštitúte vo Viedni. V roku 1891 PhDr. 1912 univerzitný profesor, 1910 člen korešpondent, 1933 riadny člen UAV.
Roku 1892 archivár Ministerstva financií, knihovník knižnice cisárskeho rodu vo Viedni, 1906 prof. Právnickej akadémie, 1912 prednášal na Alžbetínskej univerzite v Bratislave, po jej zániku odišiel do Maďarska, 1923 prednášal na univerzite v Pécsi, od 1935 na odpočinku.

Venoval sa najmä dejinám Srbov a Rusínov, ako aj cirkevnej histórii, najmä dejinám grécko-katolíckej cirkvi. Autor monografických prác, prispieval do maďarských a inojazyčných odborných časopisov. Bádal v archívoch v monarchii v Taliansku, zúčastnil sa na vydávaní prameňov k uhorským dejinám. Jeho práce, poznačené cirkevných uhrofilským vedením, stopa na bohatom faktografickom materiálu a dodnes majú pramennú hodnotu. 

V rokoch 1932 – 33 rektor univerzity v Pécs.

Literatúra
----------

* HODINKA, Anton. In:  *Slovenský biografický slovník II E – J*. Martin : Matica slovenská, 1987. 599 s. S. 344.
* Енциклопедія історії та культури Карпатських Русинів, Ужгород 2010, c. 136.
* *Encyklopédia histórie a kultúry karpatských Rusínov*, Užhorod 2010, s. 136). ISBN 978-966-387-044-1

Autoritné údaje: * GND: 119399296
* ISNI: 0000 0001 0890 6403
* LCCN: n98037789
* NK ČR: js20020805772
* SNK: 152872
* VIAF: 40187490
* WorldCat: lccn-n98037789