**Ustanovenia svätých otcov o pokání za vraždu a o každom hriechu** (iné názvy: **Príkazy svätých otcov**, **Ustanovenia svätých otcov**, **Prikázania svätých otcov**) je starosloviensky penitenciál (kniha, ktorá obsahuje pokuty za hriechy pri spovedi) veľkomoravského pôvodu.

Pôvod
-----

Ustanovenia svätých otcov vznikli prekladom z latinských penitenciálov. Tie sa v origináli používali na Veľkej Morave už pred príchodom byzantskej misie, šlo o základnú pomôcku, ktorú predpisovalo cirkevné právo.:137-146 Text preložil niekto z Metodových žiakov, ktorý vedel dobre po latinsky. Do úvahy pripadajú Gorazd a Kliment, je to však iba hypotéza.:137-146 Možné je aj, že Ustanovenia pochádzajú priamo od Konštantína Filozofa.

Text sa zachoval v rukopise (hlaholika) Euchologium sinaiticum macedónskeho pôvodu z 11. storočia, a potom v dvoch mladších opisoch (v cyrilike) v staroruských rukopisoch (Ustjužskaja kormčaja kniga z konca 13. storočia a Joasafskaja kormčaja kniga zo 16. storočia).:137-146

V texte sa zachovali úryvky evanjelia aj s prvkami veľkomoravského jazyka. Z jazykového hľadiska: „Nápadné je najmä hojné využívanie particípií v substantívnom význame a v determinatívnych syntagmách. Autor hojne využíval tento prostriedok na to, aby zostručnil a zhustil text právnych ustanovení".

Doposiaľ (2006) nebol objavený latinský originál, z ktorého tento preklad vznikol. Ponúka sa možnosť, že latinská predloha je penitenciál Merseburskej katedrálnej bibliotéky (kódex č. 103), ktorý pochádza z polovice 9. storočia:137-146, alebo text jemu veľmi podobný. Zakon sudnyj ľudem bol už zostavený s ohľadom na Ustanovenia.

Obsah Ustanovení
----------------

V porovnaní s Merseburským penitenciálom, ktorý má vyše 90 článkov, sú Ustanovenia výrazne skrátené. Ustanovenia svätých otcov obsahujú 51 článkov, ruské rukopisy obsahujú ešte dva ďalšie. Z latinskej predlohy sa preberali ustanovenia, ktoré boli na Veľkej Morave aktuálne. Nadväzovali na veľkomoravské zvykové právo a dopĺňali ho o prvky, ktoré sa v ňom nevyskytovali.

Preberanie prvkov z latinského západu nevystihuje dokonale situáciu veľkomoravského prostredia. Napríklad o prežitkoch pohanského náboženstva sa zmieňuje iba posledný (51.) článok, resp. 24. článok o novoročnej kolede:142 a potom jeden z dodatočne pripojených v staroruských rukopisoch.

Množstvo článkov sa zaoberá pokutami za hriechy, ktoré súvisia so sexualitou, k čomu sa v literatúre rôzni autori aj vyjadrili: „Predkresťanská morálka v dožívajúcom rodovom zriadení asi pripúšťala rozmanité formy pohlavného spolužitia, ktoré podľa kresťanskej morálky nie sú prípustné. Preto sa v týchto zákonníkoch obšírne pertraktujú." Z. Měřínský spomína 12 ustanovení, ktoré sa týkajú prečinov vo veciach ako sú smilstvo a sodomia (a pritom nerozoberá všetkých 51 článkov).

Ako častú pokutu Ustanovenia určujú pokánie o chlebe a vode: „Formula o „chlebe a vode" je charakteristická pre západné penitenciály a ustanovuje najprísnejšie pokánie. […] rozlišuje u tohto prísneho pôstu o chlebe a vode prísnejší spôsob *per mensurum*, kedy kajúcnik mohol požívať len určité množstvo chleba a miernejší spôsob s dovolením xerofácie, t. j. s požívaním suchých pokrmov. Inak tento kajúcnický pôst zakazoval hlavne požívanie mäsa a vína.":138-139

Hoci ide o kanonický text: „ odrážal [sa v ňom] svetonázor jeho autorov, život a mravy ich prostredia".

Poznámky
--------

1. ↑  Existujú názory, že ide o preklad zo západnej gréčtiny, pozri а podrobnejšie.
2. ↑  Na konci Života Metodovho sa píše, že Gorazd vedel dobre po latinsky.
3. ↑  „Slovo „koleda", nárečove i koľäda, zo staroslov. koleda je výpožička z latinského (predstredovekého) lexika, v ktorom označovalo vždy začiatok mesiaca. V nárečí podunajských Slovanov sa termínom koleda označovali hry a slávnosti, venované zimnému slnovratu a potom dobrodružstvo vôbec, ako vyplýva z maďarského kaland. Cirkev uvedené zvyky sa usilovala zatlačiť tým, že namiesto ľudovej koledy vznikla cirkevná koleda."

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  PAULINY, Eugen. *Slovesnosť a kultúrny jazyk Veľkej Moravy*. 1. vyd. Bratislava : Slovenské vydavateľstvo krásnej literatúry, 1964. 248 s. (Pamäti a dokumenty; zv. 18.) S. 166 – 179.
2. 1 2 3   *Pramene k dejinám Veľkej Moravy*. Ed. Peter Ratkoš. 2. opr. a rozš. vyd. Bratislava : Vydavateľstvo Slovenskej akadémie vied, 1968. 532 s. (Odkazy našej minulosti; zv. 4.) S. 251 – 255.
3. ↑  AVENARIUS, Alexander. *Byzantská kultúra v slovanskom prostredí v 6. – 12. storočí: k problému recepcie a transformácie*. 1. vyd. Bratislava : Veda, 1992. 280 s. ISBN 80-224-0359-8. S. 82, 94.
4. ↑  KONŠTANTÍN A METOD. In:  *Encyklopédia slovenských spisovateľov*. Ed. Karol Rosenbaum. 1. vyd. Zväzok 1. : A – O. Bratislava : Obzor, 1984. 484 s. S. 307 – 310.
5. 1 2 3  STANISLAV, Ján. *Starosloviensky jazyk*. 1. vyd. Zväzok 1 : Veľká Morava a Panónia. Kultúrny jazyk a písomníctvo. Konštantín Filozof, Metod a Kliment sloviensky. Fonetika. Bratislava : Slovenské pedagogické nakladateľstvo, 1978. 371 s. S. 207, 210 – 211.
6. 1 2 3 4 5 6 7   *Magnae Moraviae fontes historici*. Ed. Lubomír Emil Havlík et al. Vyd. 1. Zväzok IV : Leges, textus iuridici, supplementa. Brno : Universita J.E. Purkyně – filosofická fakulta, 1971. 453 s. (Spisy filosofické fakulty; zv. 156.)
7. 1 2  DVORNÍK, František. *Byzantské misie u Slovanů*. Preklad Vladimír Vavřínek. Vyd. 1. Praha : Vyšehrad, 1970. 393 s. (Historica.) S. 191.
8. 1 2  PAULINY, Eugen; ONDRUŠ, Šimon. *Život a dielo Metoda prvoučiteľa národa slovienskeho*. 1. vyd. Bratislava : Tatran, 1985. 205 s. (Pamäti a dokumenty; zv. 52.) S. 158, 170 – 174.
9. 1 2 3 4 5  MĚŘÍNSKÝ, Zdeněk. *České země od příchodu Slovanů po Velkou Moravu*. 1. vyd. Zväzok II. Praha : Libri, 2006. 967 s. ISBN 80-7277-105-1. Kapitola Zapovědi svętyichъ otьcь, s. 491 – 493.
10. ↑   *Dejiny Slovenska*. Ed. Samuel Cambel. Vyd. 1. Zväzok I : (do roku 1526). Bratislava : Veda, 1986. 534 s. S. 102.
11. 1 2 3  VAŠICA, Josef. *Literární památky epochy velkomoravské 863 – 885*. Praha : Lidová demokracie, 1966. 287 s. S. 80 – 84.

Ďalšia literatúra
-----------------

* 116. STAROSLOVIENSKY PENITENCIÁL VEĽKOMORAVSKÉHO PÔVODU. In: KUZMÍK, Jozef. *Slovník starovekých a stredovekých autorov, prameňov a knižných skriptorov so slovenskými vzťahmi*. Vyd. 1. Martin : Matica slovenská, 1983. 608 s. (Dokumentácia.) S. 193 – 195.