recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
V rímsko-katolíckej cirkvi na podporu vhodného rozdeľovania presbyterov alebo na uskutočňovanie osobitných pastoračných alebo misijných diel pre rozličné krajiny alebo rozličné sociálne skupiny Apoštolská stolica môže po vypočutí mienky Konferencií biskupov, ktorých sa to týka, zriadiť osobné prelatúry, ktoré pozostávajú z presbyterov a diakonov svetského kléru.

Osobná prelatúra sa riadi štatútom vydaným Apoštolskou stolicou a na jej čele je prelát ako vlastný ordinár, ktorý má právo zriadiť národný alebo medzinárodný seminár, ako aj inkardinovať chovancov a povýšiť ich do posvätných radov na titul služby prelatúre.

Prelát sa musí starať tak o duchovné formovania tých, ktorých na spomínaný titul povýšil, ako aj o ich slušné materiálne zabezpečenie.

Na základe dohôd uzavretých s prelatúrou sa laici môžu venovať dielam apoštolátu osobnej prelatúry; avšak spôsob tejto organickej spolupráce, ako aj hlavné povinnosti a práva, ktoré sú s ňou spojené, majú sa v štatúte vhodne vymedziť.

Štatút má rovnako určiť vzťahy osobnej prelatúry k miestnym ordinárom tých partikulárnych cirkví, v ktorých po predchádzajúcom súhlase diecézneho biskupa táto prelatúra vykonáva alebo mieni vykonávať svoje pastoračné alebo misijné diela.

Poznámky
--------

1. ↑   *Osobná prelatúra* [online].. Dostupné online.
**Bönizmus** alebo **bon** je pôvodné tibetské náboženstvo s prvkami mnohých primitívnych náboženstiev, ako je uctievanie démonov, mágie, prirodných síl a čarodejnej moci kňazov. Neskôr bolo ovplyvnené budhizmom, pôvodný bönizmus však celkom nevymizol. Preto sa rozlišuje čierny (pôvodný) bönizmus a biely bönizmus (budhizmom očistený), zvaný bönpoizmus.

Bönizmus je predlamistické náboženstvo Tibeťanov. Budhizmus, prenikajúci do Tibetu, bol silne ovplyvnený bönizmom, takže z neho vznikla odroda budhizmu, ktorú nazývame lamaizmus. Ale aj bönizmus bol silne ovplyvnený budhizmom.

Pôvodný bönizmus má mnoho spoločného so sibírskym a mongolským šamanizmom a jeho písomníctvo je vlastným tibetským výtvorom alebo prekladom zo sanskritu.

Referencie
----------

1. ↑  ELIADE, Mircea. *Dejiny náboženských predstáv a ideí*. Preklad Peter Solivajs. Vyd. 1. Zväzok III : Od Muhammada po reformy. Bratislava : Agora, 1997. 294 s. ISBN 80-967210-3-8. S. 217.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bönizmus**

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Karol Lilge** (\* 28. marec 1888, Mošovce – † 22. november 1953, Beška) bol pedagóg, vlastivedný a osvetový pracovník, prekladateľ z chorvátskej literatúry.

Pseudonym: K.L. Dragovič, Lilge-Dragovič. K. Lilge-Dragovič.

Životopis
---------

Jeho otec bol farbiarsky majster Samuel Lilge a matka Hermína rod. Ajchlerová. Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, na učiteľskom ústave v Šoproni, v Szarvasi, roku 1908 v Osijeku. Učiteľ v Beške, od roku 1925 katechéta v Starej Pazove. Od roku 1931 tajomník Matice slovenskej, od roku 1925 Slovenskej pospolitej čitárne a od roku 1928 Slovenského národného domu. Pôsobil aj ako režisér divadelného krúžku a člen výboru Sokola v Starej Pazove. Cenné sú jeho *Príspevky k histórii Slovákov v Juhoslávii*, ale najmä monografia *Stará Pazova*, v ktorej spracoval dejiny tamojších Slovákov, ich školstvo a spolkovú činnosť, hospodárstvo a národopis. Prekladateľ z chorvátskej literatúry.

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 22 – evanjelická farnosť

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5871 3901
* NK ČR: mzk2006363681
* SNK: 149268
* VIAF: 306141920
**Kostol Premenenia Pána** vo Varnsdorfe je kostol Starokatolíckej cirkvi. Stavba kostola v novorománskom slohu započala v roku 1873 a už v októbri 1874 bolo možné osadiť vežný špic. Na vežu boli osadené štyri zvony. 27. decembra 1874 bol kostol slávnostne otvorený.

Súradnice: 50°54′27″S 14°37′50″V﻿ / ﻿50,9075°S 14,63055556°V﻿ / 50.9075; 14.63055556

História
--------

Koncom augusta 1880 začala stavba fary. K 1. januáru 1897 došlo k preloženia biskupského sídla z Viedne do Varnsdorfu a k povýšeniu kostola na katedrálu. Najkrásnejšou ozdobou kostola je alabastrová socha Krista na oltári, kam bola umiestnená v júli 1882.

Kostol a mesto Varnsdorf zohrali dôležitú úlohu v cirkevných dejinách. Zvolanie Prvého vatikánskeho koncilu 8. decembra 1869 bolo podnetom k náboženskému rozkolu. Ten vyvolal v Nemecku veľké hnutie, ktoré sa prenieslo aj do Rakúska. Duchovným pôvodcom tohto hnutia sa stal Anton Nittel. Vyvrcholením tohto hnutia bol vznik Starokatolíckej cirkvi. Štát uznal Starokatolícku cirkev v roku 1877 a v Rakúsko-Uhorsku vznikli tri farnosti: Viedeň, Varnsdorf a Ried. 

Nacisti jej počas Druhej svetovej vojny príliš nepriali. Po odsune sudetských Nemcov sa Starokatolícka cirkev stala ľahkou obeťou komunistickej diktatúry a kostol slúžil mnohým účelom, napr. bol mestkým kolumbáriom. 

V roku 1995 sa rozhodlo o presune biskupstva z Varnsdorfu do Prahy. Kostol sa stal chrámom konkatedrálnym a po dokončení opráv bol premenovaný na kostol Premenenia Pána. V roku 2000 započala oprava vitrážových okien.

Starokatolícka farnosť Varnsdorf
--------------------------------

Kostol je súčasťou Starokatolíckej farnosti Varnsdorf, ktorej farárom je Mgr. Roland Solloch.

Pozri aj
--------

* Starokatolícka cirkev
* Starokatolícka cirkev v Českej republike
* Katedrála svätého Vavrinca v Prahe, na Pětříne

Externé odkazy
--------------

* Facebook Starokatolickej farnosti vo Varnsdorfe
* O kostole na hrady.cz
* O kostole na nockostelu.cz
* O starokatolíckej varnsdorfskej farnosti a kostole na starokatolici.cz

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kostel Proměnění Páně (Varnsdorf) na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
Sodný katión solvatovaný molekulami vody
**Solvatácia** je proces obaľovania rozpustených častíc látky molekulami rozpúšťadla. Špeciálnym prípadom, kedy je rozpúšťadlom voda, je hydratácia.

Počas rozpúšťania látky dochádza k rozkladu kryštálovej štruktúry a prechodu jednotlivých molekúl látky do rozpúšťadla. Samotný dej rozpúštania látky je endotermický (vyžaduje dodanie tepla), ale vďaka solvatácii dochádza k stabilizácii látky (často iónov) a zabráneniu opätovnej tvorby kryštálu.

Typy interakcií
---------------

Podľa povahy látky dochádza počas solvatácie k vzniku rôznych interakcií. Typicky vznikajú ión-dipólové interakcie, kedy sa rozpúšťadlo (zvyčajne voda) orientuje tak, aby vznikali výhodné elektrostatické interakcie. Takéto interakcie vznikajú pri katiónoch (napríklad alkalických kovov alebo kovov alkalických zemín) i aniónoch. Okrem toho môže dochádzať i k tvorbe dipól-dipólových interakcií (pre polárne nenabité látky). Molekuly rozpúšťadla môžu tvoriť s rozpúšťanou látkou i koordinačné väzby, ako je tomu typicky napríklad u iónov prechodých kovov. V tomto prípade molekuly vody vystupujú ako ligandy.

Referencie
----------

1. ↑  solvatácia. In: BÍNA, Jaroslav. *Malá encyklopédia chémie*. Bratislava : Obzor, 1981. S. 624.
2. ↑  solvatácia. In: HORECKÝ, Ján. *Terminológia anorganickej a fyzikálnej chémie*. Bratislava : Vydavateľstvo SAV, 1956. S. 150.
3. 1 2 3 4 5  GAŽO, Ján. *Všeobecná a anorganická chémia*. Bratislava : Alfa, 1978. S. 208 – 209, 272.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Solvatácia**


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Fyzikálny portálChemický portál |
**Erik Lesser** (\* 17. máj 1988 Stuhl, Nemecko) je nemecký reprezentant v biatlone.

Život
-----

Narodil sa v meste Suhl vo východonemeckom Durínsku. Profesionálne sa začal venovať biatlonu v roku 2000 a momentálne (apríl 2013) je členom nemeckého reprezentačného družstva a klubu SV Eintracht Frankenhain. Jeho reprezentačným trénerom je bývalý nemecký biatlonista Mark Kirchner.

Lesser je držiteľom 3 zlatých a 2 bronzových medailí. Jedna zlatá pochádza zo seniorských MS v biatlone, jedna zlatá a jedna bronzová sú z JMS v biatlone a 2 zlaté sú z JMS v letnom biatlone. Dosiaľ nebol účastníkom ZOH.

Povolaním je vojak a v súčasnej dobe je slobodný. Medzi jeho záľuby patrí čítanie a futbal.

Svetový pohár
-------------

Najlepšie umiestnenie v rámci celkového hodnotenia svetového pohára dosiahol v sezóne 2012/13, keď sa v konečnom poradí umiestnil na 16. mieste. Vo svojej kariére sa zatiaľ umiestnil dvakrát na treťom mieste.

| Sezóna | Miesto |
| --- | --- |
| **2012/13** | 16. |
| **2011/12** | 65. |
| **2010/11** | 91. |

### Umiestnenia na stupni víťazov

**Individuálne umiesntnenia na stupni víťazov v SP:** *Aktuálne k dátumu:* 2. apríl 2013

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Sezóna** | **Umiestnenie** | **Číslo SP** | **Mesto** | **Krajina** | **Preteky** |
| 2012/13 | 3. miesto | 1 | Östersund | Švédsko  Švédsko | vytrvalostné preteky na 20 km |
| 2012/13 | 3. miesto | 7 | Oslo-Holmenkollen | Nórsko  Nórsko | preteky s hromadným štartom na 15 km |
|

Majstrovstvá sveta
------------------

Zatiaľ sa zúčastnil seniorských MS v biatlone iba raz v kariére a to v roku 2013. Na týchto MS získal svoju prvú medailu z vrcholného seniorského podujatia, keď ako člen štafety vybojoval bronzovú medailu.

| Sezóna | D | Miesto | SP | PU | MS | IN | TE |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | MS | Česko  Nové Město na Moravě | 12. | 14. | 5. | 34. | 3. |
|

Juniorské majstrovstvá sveta
----------------------------

Z juniorských MS v biatlone má v zbierke 2 medaily, z toho jednu zlatú a jednu bronzovú. Obe vybojoval v roku 2009 v kanadskom stredisku Canmore.

| Sezóna | D | Miesto | SP | PU | MS | IN | TE |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009 | JMS | Kanada  Canmore | 11. | 11. | - | 3. | 1. |
| 2008 | JMS | Nemecko  Rupholding | 16. | 8. | - | 7. | - |

*Legenda*

* *SP* – *šprint*
* *PU* – *stíhacie preteky*
* *MS* – *preteky s hromadným štartom*
* *IN* – *vytrvalostné preteky*
* *TE* – *preteky štafiet*

Zdroje
------

* Erik Lesser na stránke Biathlon.com.ua
* Erik Lesser na stránke IBU Datacenter
**Plutvové plávanie** (Finswimming) je šport, pri ktorom plavec používa špeciálne plutvy, konkrétne tzv. monoplutvu a silu svojich svalov. Disciplíny sa plávajú na hladine, pod vodou alebo na nádych. Ide o vzdialenosti od 50 m až po 1 500 m.

Disciplíny
----------

* plávanie na hladine (Surface) sú: 50 m, 100 m, 200 m, 400 m, 800 m, 1 500 m.
* plávanie pod vodou (Immersion) sú: 100 m, 400 m, 800 m.
* plávanie na nádych (Apnea): 50 m.
* plávanie s krátkymi plutvami (Bifins) sú: 50 m, 100 m, 200 m, 400m.

História
--------

Prvýkrát plutvy použil Francúz Lieutenant Collier v roku 1927. Boli vyrobené z gumy a použité na armádnej súťaži v Marne.
Prvá súťaž v plutvovom plávaní konaná v bazéne sa uskutočnila vo Francúzsku v roku 1936.
Plutvové plávanie získalo popularitu až po roku 1967, keď plutvy nadobudli nový dizajn, podobný dnešnému. Boli vyvinuté v Rusku, obsahovali laminátový list často dopĺňaný kovovou výstužou a gumenými papučkami.
Prvé Majstrovstvá Európy sa konali v roku 1967. Plutvové plávanie zastrešuje Confédération Mondiale des Activiés Subaquatiques (CMAS), organizácia založená v roku 1959.

Plutvové plávanie na Slovensku
------------------------------

Ako prvý na Slovensku sa začal plutvovému plávaniu venovať Vladimír Jendek a založil klub športových potápačov Neptún.
V roku 1966 vznikol v Žiline Manta Klub, ktorého zakladateľmi boli Peter DERKITS a Andrej DVORECKÝ. V roku 1973 došlo k zmene názvu, Manta klub Žilina sa premenoval na Klub športového potápania Delfín Žilina.
Postupne vznikali ďalšie kluby. V súčasnosti ich ja na Slovensku 9, a to v Bratislave – 4 kluby, vo Zvolene – 2 kluby, v Šali, v Banskej Bystrici a v Žiline - 2 kluby, v Senci - 1 klub.

Externé odkazy
--------------

* 
* 
*
Krajiny, kde je podporované Android Auto
Autorádio s Android Auto
**Android Auto** je štandard projekcie smartfónov, ktorý vyvinula spoločnosť Google, aby umožnila prevádzkovať operačný systém Android verzie 5.0 a vyššej v automobiloch cez displej autorádia na prístrojovej doske. Android Auto bolo predstavené 25. júna 2014 na Google I/O 2014. Mobilná aplikácia Android Auto bola vydaná 19. marca 2015.

Štandard ponúka vodičom ovládanie GPS navigácie, prehrávanie hudby, SMS, telefonovanie a vyhľadávanie na webe, cez dotykovú obrazovku a tlačidlá, hoci sa uprednostňuje hlasové ovládanie na zabezpečenie bezpečnej jazdy. Medzi kompatibilné aplikácie patria Google Maps, Google Play Music, MLB at Bat, Spotify, Songza, Stitcher, iHeart Radio, Radioplayer a TuneIn.

Hoci oficiálna webová stránka Android Auto uvádzala väčšinu výrobcov automobilov ako podporujúce Android Auto, mnoho vozidiel uvedených v roku 2015 a 2016 ho ešte oficiálne nepodporovalo.

Android Auto je súčasťou Open Automotive Alliance, ktorá bola predstavená 6. januára 2014 a je to spoločná snaha s 28 výrobcami automobilov a spoločnosťou Nvidia. V máji 2015 sa Hyundai stal prvým výrobcom, ktorý ponúkol Android Auto, keď ho sprístupnil v modeli Hyundai Sonata.

Partnerskí výrobcovia
---------------------

Výrobcovia automobilov, ktorí budú ponúkať Android Auto vo svojich autách, zahŕňajú Abarth, Acura, Alfa Romeo, Audi, Bentley, BMW, Cadillac, Chevrolet, Chrysler, Dodge, Fiat, Ford, GMC, Honda, Hyundai, Infiniti, Jaguar Land Rover, Jeep, Kia, Lamborghini, Lexus, Lincoln, Mahindra and Mahindra, Maserati, Mazda, Mercedes-Benz, Mitsubishi, Nissan, Opel, RAM, Renault, SEAT, Škoda, Subaru, Suzuki, Tata Motors Cars, Volkswagen, Volvo.

Medzi dodávateľov elektroniky patria Kenwood a Pioneer.

Partneri pri uvedení
--------------------

* Hyundai Sonata (máj 2015)
* Škoda Fabia (jún 2015)
* Škoda Rapid (jún 2015)
* Škoda Superb (jún 2015)
* Škoda Octavia (jún 2015)
* Volkswagen Fox (jún 2015)
* Honda Accord (august 2015)
* Audi Q7 (august 2015)
* Honda Civic (september 2015)
* Volkswagen Golf/GTI/R (september 2015/2016)
* Volkswagen Touran (september 2015)
* Mitsubishi Pajero (september 2015)

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Android Auto na anglickej Wikipédii.*
**Miriam Leone** (\* 14. apríl 1985, Catania, Taliansko) je talianska herečka, moderátorka a modelka, ktorá vyhrala súťaž krásy *Miss Italia 2008*.

Životopis
---------

Miriam Leone sa narodila 14. apríla 1985 v Catanii na talianskom ostrove Sicília. Vyrastala v Aci Catene odkiaľ jej mama Gabriella a jej otec Ignazio pochádzali. Od roku 1999 žila v Acireale, kde navštevovala gymnázium Gulli and Pennisi. Neskôr pokračovala v štúdiu na Fakulte literatúry a filozofie Univerzity Cataniana. Súčasne študovala aj herectvo.

Miriam sa zúčastnila súťaže krásy *Miss Italia 2008*, ktorú vyhrala. Na túto súťaž sa kvalifikovala výhrou titulu *Miss Prima dell'Anno*2008 a výhrou titulu v programe Carla Contiho *L'anno che verrà.* Taktiež vyhrala súťaž *Miss Cinema*.

Leone spolumoderovala rannú reláciu *Unomattina Estate* v televízii *Rai Uno.* V roku 2010 bola porotkyňou v súťaži *Ciak! Si Canta.* Od roku 2010 taktiež moderovala *Mattina in famiglia* na *Rai Uno*. O rok neskôr, v roku 2011, moderovala galavečer odovzdávania cien *Nastro d'Argento.*

Svoju hereckú kariéru začala s menšími rolami, neskôr dostala hlavnú úlohu v televíznych dramatických seriáloch *Non uccidere* and *La dama velata*.

Slovenskí diváci ju môžu poznať zo seriálu *Na krok od neba* (*Un Passo dal cielo*), kde hrala Astrid, priateľku komisára a sestru policajta Hubera.

Filmové a televízne role
------------------------

### Filmy

* 2010 *Genitori & figli - Agitare bene prima dell'uso*
* 2011 *I soliti idioti - Il film*
* 2014 *Fratelli unici*
* 2014 *La scuola più bella del mondo*
* 2016 *Un paese quasi perfetto*
* 2016 *In guerra per amore*
* 2016 *Fai bei sogni*
* 2018 *Metti la nonna in freezer*
* 2018 *Il testimone invisibile*

### Televízne seriály

* 2010 *Il ritmo della vita* (Canale 5)
* 2011 *Camera café* (Italia 1)
* 2011 *Big end – Un mondo alla fine* (Rai 4)
* 2011 – 2012 *Distretto di polizia* (Canale 5)
* 2012 *Na krok od neba (Un passo dal cielo)* (Rai 1)
* 2014 *Il tredicesimo apostolo* (Canale 5)
* 2015 *La dama velata* (Rai 1)
* 2015 – 2016 *1992* (Sky Atlantic)
* 2015 – 2016; 2017 *Non uccidere* (Rai 3, Rai 2)
* 2016 *I Medici* (Rai 1)
* 2017 *1993* (Sky Atlantic)
* 2017 *In arte Nino* (Rai 1)

Televízne programy
------------------

* 2008 *Miss Italia* (Rai 1) (súťažiaca*)*
* 2009 *Unomattina Estate* (Rai 1)
* 2009 *Mare latino* (Rai 1)
* 2009 *Aspettando Miss Italia* (Rai 1)
* 2009 – 2010; 2010 – 2011 *Mattina in famiglia* (Rai 2, Rai 1)
* 2011 – 2013 *Unomattina in famiglia* (Rai 1)
* 2011 *Nastri d'Argento* (Rai 1)
* 2011 *A&F - Ale e Franz Show* (Italia 1)
* 2012 *Drugstore* (Rai Movie)
* 2012 *Wikitaly - Censimento Italia* (Rai 2)
* 2013 *Movie Drugstore* (Rai Movie)
* 2016 *Le iene* (Italia 1)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Miriam Leone**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Miriam Leone na talianskej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 1070190365
* ISNI: 0000 0004 4879 1497
* LCCN: no2018112819
* VIAF: 315940194
* WorldCat: lccn-no2018112819
**Propionáty** (tiež **propionány**, systematicky **propanoáty**) sú soli alebo estery kyseliny propiónovej. Väčšina z nich je vo vode pomerne dobre rozpustná.

Výroba
------

Väčšinu propionátov možno pripraviť reakciou kyseliny s kovom. Príklady týchto reakcií sú:

{\displaystyle {\ce {2 C2H5COOH + Zn -> Zn(C2H5COO)2 + H2}}}
{\displaystyle {\ce {6 C2H5COOH + 2 Fe -> 2 Fe(C2H5COO)3 + 3 H2}}}
Reakcia takto prebieha so všetkými kovmi, ktoré sú v Beketovom rade kovov naľavo od vodíka, teda reaktívnejšie, než je vodík. Reakcie prebiehajú aj so soľami slabých kyselín (alebo s hydroxidy alebo oxidy) kovov ušľachtilých aj neušľachtilých:

{\displaystyle {\ce {CuCO3 + 2 C2H5COOH -> Cu(C2H5COO)2 + CO2 + H2O}}}
{\displaystyle {\ce {NaOH + C2H5COOH -> C2H5COONa + H2O}}}
Pre reakciu s čistými ušľachtilými kovmi je potrebné použiť oxidačné činidlo, vhodným príkladom je najmä peroxid vodíka:

{\displaystyle {\ce {Cu + H2O2 + 2 C2H5COOH -> Cu2+ + 2 C2H5COO- + H2O -> Cu(C2H5COO)2 + H2O}}}
### Vznik esterov

Táto kyselina tvorí estery. Vznikajú reakciou kyseliny propiónovej s príslušným alkoholom, pričom sa odštiepi z karboxylové skupiny OH a z alkoholovej skupiny H, čo vytvorí vodu. Táto reakcia prebieha sama, vďaka oxóniovým iónom v kyseline octovej, avšak reakcia prebieha podstatne rýchlejšie a úplnejšie za prítomnosti silnej kyseliny, obvykle kyseliny sírovej, ktorá napomáha pri odštepovaní vody. Reakcia prebieha takto:

{\displaystyle {\ce {C2H5COOH + HOR ->[H2SO4] C2H5COOR + H2O}}}

Využitie ako potravinárske aditíva
----------------------------------

Kyselinu propiónovú a jej soli využíva potravinársky priemysel ako konzervačné činidlo predlžujúce trvanlivosť potravín, napríklad chlebov, toastov, sendvičov, bagiet, ale aj výrobkov z mäsa az rýb. Na obaloch potravín ich nájdeme pod kódmi E 280 – kyselina propiónová, E 281 – propionát sodný, E 282 – propionát vápenatý alebo E 283 – propionát draselný.

Príklady
--------

* Propionát sodný C2H5COONa
* Propionát draselný C2H5COOK
* Propionát vápenatý Ca(C2H5COO)2
* Propionát železitý Fe(C2H5COO)3
* Propionát zirkoničitý Zr(C2H5COO)4

Referencie
----------

1. ↑  ŠUTA, Miroslav; ŠŤOVÍČEK, Vladimír. *Může trvanlivé pečivo za cukrovku a obezitu? Myši ztloustly po oblíbených „éčkách" Český rozhlas Plzeň* [online]. Český rozhlas, 2019-06-01, [cit. 2022-12-22]. Dostupné online. (po česky)

Iný projekt
-----------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Propionát**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Propionát na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |
**Ján VII. Grammatikos** (iné mená: **Ján Grammatikos**, starogr.  Ιωάννης Ζ΄ Γραμματικός – *Ióannes VII. Grammatikos*; \* koniec 8. storočia, Konštantínopol – † pred 867, Európa) bol byzantský mních a úradník, konštantínopolský ekumenický patriarcha v rokoch 837/838 – 843. Spočiatku patril k prívržencom ikonodúlie, neskôr sa za vlády Leva V. stal horlivým nasledovníkom obrazoborectva. Keď sa cisárovná Theodora rozhodla obnoviť kult ikon, bol Ján pre svoj odpor zosadený a vyhnaný do exilu. Prezývku grammatikos získal pre svoju veľkú učenosť. Možno bol kompilátorom zbierky *Gnómai*.

Životopis
---------

Ján sa narodil v Konštantínopole do aristokrarickej rodiny Morocharzianovcov (aj Morokardaniovci, Morocharzamiovci). Rod mal možno arménsky pôvod. Niekedy v rokoch 811 – 813 (vláda cisára Michala I.) sa stal nižším klerikom *anagnostom* v monastieri Hodegon. V tomto období bol zástancom písania ikon a podľa neskoršieho patriarchu Fótia ich zrejme i sám písal. Jeho postoj potvrdzujú aj tri dochované listy, ktoré mu adresoval horlivý ikonodul Theodoros Studitský. Po tom, čo sa cisárom stal Lev V. zmenil Ján stranu a stal sa horlivým obrazoborcom. V roku 814 bol cisárom vybraný, aby preštudoval patristické texty, ktoré by podporili obrazoboreckú doktrínu. Výsledkom Jánovej činnosti bolo florilegium, ktoré bolo následne o rok neskôr použité na obrazoboreckom koncile. Ján bol za svoju podporu odmenený postom igumena Monastiera svätých Sergia a Bakcha. V nasledujúcom období Ján viedol mnohé učené dišputy a bola mu dokonca zverená výchova princa Theofila.

Po tom, čo sa Theofilos stal cisárom, bol Ján menovaný synkellom a ako diplomat bol v rokoch 829/830 vyslaný k abbásovskému kalifovi Al-Ma’múnovi. Misia dosiahla veľký úspech a po smrti patriarchu Antónia bol v roku 837 menovaný patriarchom. O jeho patriarcháte sa veľa nevie, niesol sa však v obrazoboreckom duchu. Náuka v tomto období už ale nemala veľký ohlas a okrem Konštantínopola a intelektuálnych kruhov veľkú podporu nemala. V roku 842 cisár Theofilos zomrel a za maloletého Michala III. začala ako regentka vládnuť jeho matka Theodora. Theodora sa rozhodla obnoviť kult ikon a Ján, ktorý patril k rozhodným prívržencom obrazoborectva bol v roku 843 zosadený. Novým patriarchom sa stal Metod I. a za oficiálnu bola na synode obnovená ikonodulská doktrína. Ján bol poslaný do vyhnanstva, kde neskôr zomrel.

Referencie
----------

1. ↑  Ioannes VII. Gramatikos In: VAVŘÍNEK, Vladimír; BALCÁREK, Petr. *Encyklopedie Byzance*. 1. vyd. Praha : Libri; Slovanský ústav AV ČR, 2011. 552 s. (Práce Slovanského ústavu AV ČR. Nová řada; zv. 33.) ISBN 978-80-7277-485-2,  978-80-86420-43-1. S. 220.
2. 1 2 3  JOHN VII GRAMMATIKOS In:  *The Oxford Dictionary of Byzantium*. Ed. Alexander P. Kazhdan. 1. vyd. New York : Oxford University Press, 1991. 2338 s. ISBN 0-19-504652-8. S. 1052. (po anglicky)
3. ↑  ZÁSTĚROVÁ, Bohumila. *Dějiny Byzance*. Vyd. 1. Praha : Academia, 1992. 529 s. ISBN 80-200-0454-8. S. ,134.

Autoritné údaje: * GND: 100949673
* VIAF: 29887116
**Piperidín** alebo **azinán** je heterocyklická organická zlúčenina so Sumárnym vzorcom C5H11N. Je to 6-článkový nenasýtená zlúčenina, ktorá obsahuje 5 metylénových skupín (CH2) a jednu amínovú skupinu (NH). Názov zlúčeniny pochádza z latísnkeho slova *piper*, ktoré v preklade znamená piepor. Piperidín je bežná organická zlúčenina, ale piperidínové jadro sa často vyskytuje v štruktúre mnohých alkaloidov a farmaceutík.

Príprava
--------

Piperidín prvýkrát syntetizoval v roku 1850 škótsky chemik Thomas Anderson a o dva roky neskôr ho nezávsle od neho pripravil francúzsky chemik Auguste André Thomas Cahours, ktorý ho aj pomenoval.Obidvaja ho pripravili reakciou piperínu s kyselinou dusičnou.  

Priemyselne sa vyrába hydrogenáciou pyridínu, väčšinou za použitia sulfidu molybdeničitého ako katalyzátoru.  

C5H5N + 3 H2 → C5H10NH  

Takisto sa dá pripraviť pomocou Birchovej redukcie pyridínu sodíkom v etylalkohole

Výskyt v prírode
----------------

Piperidínové jadro sa vyskytuje v mnohých prírodných alkaloidov, ako napríklad piperín (z ktorého bol prvýkrát pripravený), ktorý je zodpovedný za pálivú chuť pieporu čiernemu. Takisto sa vyskytuje v jede solenopsíne mravcov z druhu solenopsis.v jedovatom alkaloide koniíne vyskutujúcom sa v bolehlave škvrnitom, ktorým bol otrávený Sokrates.

Reakcie
-------

Piperidín je sekundárny amín, ktorý sa využíva v reakcii na prípravu enamínov z ketónov  

Z piperidínu sa dá takisto pripraviť reakciou s chlórnanom vápenatým chlóramín C5H10NCl. Ten sa potom dehydrohalogenáciou vytvára cyklický imín.

Farmaceutiká obsahujúce piperidínové jadro
------------------------------------------

Neuroleptiká:

* Haloperidol
* Droperidol
* Melperón
* Risperidón
* Tioridazín

Opioidy:

* Dipipanón
* Fentanyl
* Loperamid

Nootropiká a psychostimulanty:

* Metylfenidát
* Pipradrol
* Desoxypipradrol

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
**Livia Klausová** rod. Mištinová (\* 10. november 1943, Bratislava) je manželka bývalého prezidenta Česka Václava Klausa. Pôvodom Slovenka.

Vláda českého premiéra Jiřího Rusnoka koncom júla 2013 súhlasila s vymenovaním Klausovej za veľvyslankyňu na Slovensku.

Vzdelanie
---------

V roku 1966 vyštudovala obchodnú fakultu Vysokej školy ekonomickej v Prahe, odbor zahraničný obchod. V tom roku tiež získala aj diplom na Université Internationale de Sciences Comparées v Luxemburgu. V roku 1969 študovala na Europe Institut v Amsterdame.

Pracovné skúsenosti
-------------------

Po krátkom pôsobení v PZO Centrotex sa stala odbornou, neskôr vedeckou pracovníčkou Ekonomického ústavu ČSAV, kde pracovala až do roku 1993. V rokoch 1994 až 2000 pôsobila ako výkonná tajomníčka České společnosti ekonomické.

V Ekonomickom ústave ČSAV sa zaoberala predovšetkým problematikou medzinárodných financií a medzinárodných menových inštitúcií. Vedľa početnej publikačnej činnosti sa od roku 1990 zúčastnila aj rady medzinárodných konferencií venovaných ako transformácii českej ekonomiky tak aj konferenciám zameraných na financie a bankovníctvo. Po roku 1990 pracovala ako členka dozornej rady v České spořitelně a.s. v ČEZ a.s. a v ZVVZ a.s. Milevsko.

Od decembra 2017 pôsobí ako veľvyslankyňa Česka na Slovensku. Podľa informácií z konca marca vo funkcii skončí na vlastnú žiadosť ku koncu apríla 2018. Svoj post k tomuto dátumu ukončila, jej nástupcom sa ako chargé d’affaires ad interim stal Pavel Sladký.

Rodina
------

Livia Klausová a manžel Václav Klaus (2011)
S manželom Václavom Klausom majú dvoch synov Václava (\* 1969) a Jana (\* 1974).

Patronát
--------

Od samotného vzniku Registru darcov kostnej drene v Česku je jeho čestnou patrónkou. Pomáhala deťom z Ústavu sociální péče v Bystřici nad Úhlavou a nadácii „Život 90".

Referencie
----------

1. ↑   *Rusnokova vláda bez důvěry schválila 'velvyslankyni' Klausovou. Utajeně* [online]. lidovky.cz, 13.08.2013. Dostupné online.
2. ↑   *Livia Klausová na vlastní žádost končí jako velvyslankyně na Slovensku* [online]. Český rozhlas, 2018-03-31, [cit. 2018-04-21]. Dostupné online.
3. ↑   *Pavel Sladký dočasně povede ambasádu v Bratislavě* [online]. zurnal.upol.cz, [cit. 2018-09-13]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Livia Klausová**

Zdroj
-----

* Manželka prezidenta České republiky

| * z
* d
* u
Veľvyslanci Česka na Slovensku |
| --- |
| 
* Filip Šedivý (1993 – 1996)
* Rudolf Slánský mladší (1997 – 2004)
* Vladimír Galuška (2004 – 2009)
* Jakub Karfík (2009 – 2013)
* Livia Klausová (2013 – 2018)
* Pavel Sladký Chargé d‘affaires a.i. (2018)
* Tomáš Tuhý (2018 – 2023)
* Rudolf Jindrák (2023 – súčasnosť)

 |

| * z
* d
* u
Prvé dámy Českej republiky |
| --- |
| 
* Olga Havlová (1993 – 1996)
* Dagmar Havlová (1997 – 2003)
* Livia Klausová (2003 – 2013)
* Ivana Zemanová (2013 – 2023)
* Eva Pavlová (od 2023)

 |

Autoritné údaje: * abART: 81073
* GND: 140829733
* ISNI: 0000 0000 7893 1738
* LCCN: n86030744
* NK ČR: jo2002077855
* VIAF: 107810789
* WorldCat: lccn-n86030744
**Bartosz Zmarzlik** (\* 12. apríl 1995, Štetín) je poľský plochodrážny jazdec, poľský reprezentant, odchovanec a dlhoročný pretekár (2011 – 2022), ako aj kapitán (2019 – 2022) Stal Gorzów Wielkopolski. Od sezóny 2023 pretekár Motoru Lublin. Súťaží aj vo švédskej lige, kde súťaží za Lejonen Speedway.

Trojnásobný majster sveta jednotlivcov (2019, 2020, 2022), juniorský majster sveta jednotlivcov (2015), juniorský majster Európy jednotlivcov (2012), trojnásobný majster sveta družstiev (2016, 2017, 2023), majster Európy družstiev (2022, 2023), štvornásobný majster sveta juniorských družstiev (2012, 2014, 2015, 2016) a dvojnásobný juniorský majster Európy v družstvách (2013, 2014). Deväťnásobný medailista z majstrovstiev Poľska družstiev vrátane dvojnásobného zlata (2014, 2016) a dvojnásobného individuálneho majstra Poľska (2021, 2022). Súťaže PGE Ekstraligy ukončil päťkrát s najvyšším priebežným priemerom (2016, 2017, 2018, 2021, 2022). Víťaz plebiscitu Przeglad Sportowy 2019. Rytier Rádu Polonia Restituta.

V roku 2019 sa stal po Jerzym Szczakielovi a Tomaszovi Gollobovi tretím Poliakom, ktorý získal titul individuálneho majstra sveta. V roku 2020 sa stal tretím jazdcom v histórii cyklu Grand Prix – po Tonym Rickardssonovi a Nicki Pedersen – a desiatym v histórii majstrovstiev sveta jednotlivcov, ktorý tento titul obhájil.

### Súkromný život

Pochádza z Kiníc, kde dodnes žije. Plochodrážnikom bol aj jeho starší brat Paweł Zmarzlik a teraz je jedným z Bartoszových mechanikov. Je ženatý so Sandrou Zmarzlikovou, rod Grochowskou, s ktorou je vo vzťahu od roku 2011. Svadba sa konala 18. novembra 2022 v kostole Nepoškvrneného Srdca Panny Márie v Barlineku. 17. marca 2021 sa im narodil syn Antoni. Bartosz Zmarzlik je prezývaný F-16.

Vyznamenania
------------

* Rytiersky kríž Rádu Polonia Restituta – 2019
* Medaila stého výročia získania nezávislosti – 2022
* Čestný odznak za zásluhy o Lubuské vojvodstvo – 2022

Referencie
----------

1. ↑   [s.l.] : [s.n.]. ISBN 978-83-949638-0-4.
2. ↑  ,
3. ↑  ,
4. ↑  . Dostupné online.
5. ↑  . Dostupné online.
6. ↑  . Dostupné online.
7. ↑  . Dostupné online.
8. ↑  . Dostupné online.
9. ↑  ,
10. 1 2  . Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bartosz Zmarzlik**

Autoritné údaje: * VIAF: 9383148997664659870000
**ALGOL W** je programovací jazyk. Bol založený na ešte nedokončenom návrhu jazyka ALGOL X od Niklausa Wirtha a C. A. R. Hoareho ako nasledovník ALGOLu 60 v pracovnej skupine IFIP Working Group 2.1. Keď komisia rozhodla, že návrh nebol dostatočne dobrým zdokonalením ALGOLu 60, návrh bol publikovaný ako „*A contribution to the development of ALGOL*". Po malých úpravách jazyka skupina pod vedením Wirtha vytvorila jeho vysoko kvalitnú implementáciu pre IBM/360 na Stanfordskej univerzite. Táto implementácia sa následne široko rozšírila.

Jazyk reprezentoval relatívne konzervatívnu modifikáciu oproti ALGOLu 60: pridané boli reťazce, bitové reťazce, komplexné čísla, referencie na odkazovanie na záznamy a pre call-by-result predávanie parametrov, pridanie príkazu `while`, nahradenie kľúčového slova `switch` kľúčovým slovom `case`, a všeobecné „utesnenia" jazyka.

Implementácia bola napísaná v PL/360, čo je jazyk inštrukčnej úrovne podobný ALGOLu navrhnutý Wirthom. Medzi významné črty implementácie patrila schopnosť ladenia a profilovania programov.

Referencie
----------

1. ↑  Niklaus Wirth & C. A. R Hoare (1966) A contribution to the development of ALGOL. Communications of the ACM, Vol.9, pp. 413 – 432
2. ↑  Niklaus Wirth (1966), ''Additional notes on "A Contribution to the Development of ALGOL"'', ALGOL Bulletin, Number 24 pp. 13 – 17.
3. ↑  Stanford Computer Science Department Technical Report CS-TR-68-89 (Rôzne dokumenty o Stanfordskej implementácii ALGOLu W z roku 1972; táto technická správa obsahuje ''ALGOL W Language Description''.)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku ALGOL W na anglickej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Informatický portál |
Súradnice: 49°07′13″S 16°20′38″V﻿ / ﻿49,1203778°S 16,3440111°V﻿ / 49.1203778; 16.3440111

Bývalá elektráreň v Oslavanoch
**Elektráreň Oslavany** (čes. *Elektrárna Oslavany*) je bývalá tepelná elektráreň v meste Oslavany v okrese Brno-venkov.

Postavená bola pre spaľovanie čierneho uhlia z južnej časti rosicko-oslavanského revíru (predovšetkým z bane Kukla, neskôr z bane Františka a bane Jindřich II) vyrobená elektrina bola dodávaná do Brna a okolia. Výstavba vykonaná firmou AEG Union prebehla v rokoch 1911 – 1913, bolo tu inštalovaných šesť kotlov a dva turboalternátory s celkovým výkonom 6,8 MW. Oficiálne bola prevádzka elektrárne začatá 1. apríla 1913. Podľa Českej televízie bola v rokoch 1913 až 1930 najmodernejšou elektrárňou južnej Moravy a zaslúžila sa o postupnú elektrifikáciu kraja. Archivár E.ON Ondřej Šretr mieni, že „V té době to byla nová myšlenka, postavit elektrárnu nikoli v místě spotřeby elektřiny, ale v místě zdroje surovin."

Elektráreň bola v priebehu rokov postupne rozširovaná, boli tu vystavené ďalšie kotle a elektrické soustroje, takž v roku 1929 mala inštalovaný výkon 49,8 MW. Aj v ďalších rokoch dochádzalo k navyšovaniu výkonu a modernizácii starších zariadení, ako posledný bol v roku 1964 do prevádzky uvedený blok s výkonom 50 MW, maximálny inštalovaný výkon elektrárne dosiahol 115 MW. Prevádzka elektrárne bola ukončená 30. mája 1993 v súvislosti s ukončením ťažby uhlia v rosicko-oslavanskej panve.

Areál bol vedený na zozname brownfieldov Juhomoravského kraja. Jeho súčasný majiteľ, firma Palivotrans časť areálu využíva, časť chce využiť na výrobu elektriny biomasou a ďalšiu časť chce prenajať. Budovy 01, 02, 03 a 13 sú prenajaté. Investor však čaká kým štát na vlastné náklady odstráni environmentálnu záťaž.

Elektráreň spolu s baňami zvýšili počet obyvateľov Oslavan a tým im pomohli stať sa mestom.

Referencie
----------

1. ↑   *Důl Kukla v Oslavanech* [online]. Zdarbůh.cz, 2009-08-14, [cit. 2014-09-26]. Dostupné online.
2. ↑   *Důl Františka v Padochově* [online]. zdarbuh.cz, 2009-04-20, [cit. 2018-01-30]. Dostupné online.
3. ↑   *Důl Jindřich II ve Zbýšově* [online]. Zdarbůh.cz, 2009-04-03, [cit. 2018-01-30]. Dostupné online.
4. 1 2 3  KYSELÁK, Jan. *Elektrárna Oslavany* [online]. Vlastivědný spolek Rosicko-Oslavanska, [cit. 2013-04-01]. Dostupné online.
5. 1 2 3 4   *Sto let elektrárny v Oslavanech* [online]. Praha: Česká televize, 2013-04-06, [cit. 2019-04-26]. Dostupné online.
6. ↑   *Elektrárna Oslavany* [online]. RRAJM - Regionální rozvojová agentura jižní Moravy, [cit. 2019-04-26]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Elektráreň Oslavany**

Externé odkazy
--------------

* Elektrárna Oslavany, rosicko-oslavansko.cz

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Elekrárna Oslavany na českej Wikipédii.*
Avetik Isahakjan na bankovke 10 000 dram
**Avetik Isahakjan** (armén. Ավետիք Իսահակյան \* 19. október 1875, Gjumri – † 17. október 1957, Jerevan) bol arménsky básnik. Pre vlastenecký obsah rady jeho veršov je v Arménsku považovaný za národného básnika. Mnoho jeho veršov bolo zhudobnených a tieto piesne nezriedka zľudoveli.

Život
-----

V rokoch 1889 – 1892 študoval na Kevorkianovom seminári v Ečmiadzine. Prvýkrát publikoval v roku 1892. O štyri roky neskôr bol zatknutý za proticársku aktivitu a poslaný do vyhnanstva do Odesy. V roku 1897 vydal prvú zbierku veršov, ktoré charakterizoval lyrizmus, emocionalita, muzikálnosť, smútok a vlastenectvo. Znovu bol zatknutý v roku 1908. Počas rokov 1909 – 1911 napísal dlhú filozofickú báseň *Abul-Ala-Mahar* popisujúcu stret silného jedinca s „krvilačnou silou" zákona, súdov a morálky. Báseň bola cenzúrou zakázaná. Pretože sa tlak cárskeho režimu na neho stupňoval, roku 1911 emigroval. V exile sa jeho poézia epizovala, napísal tiež zbierku orientálnych legiend, pracoval aj na románe *Usta Karo*, ktorý však nikdy nedokončil. Počas prvej svetovej vojny napísal historickú baladu *Naši predkovia* (1917), oslavu nesmrteľnosti arménskeho národa. Roku 1926 sa rozhodol vrátiť do Arménska, vtedy už súčasti Sovietskeho zväzu. Roku 1930 znovu odišiel do zahraničia, pôsobil v Paríži. V roku 1936 sa nadobro vrátil do Arménska. Počas Veľkej vlasteneckej vojny (1941 – 1945) skladal vlastenecké a burcujúce verše, za ktoré roku 1946 dostal Štátnu cenu ZSSR. Od roku 1943 bol akademikom Akadémie vied arménskej SSR. V rokoch 1946 – 1957 potom pôsobil ako predseda arménskeho Zväzu spisovateľov.

Jeho portrét dnes zdobí arménsku bankovku v hodnote 10 000 dramov.

Referencie
----------

1. ↑

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Avetik Isahakjan na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Avetik Isahakjan**

Autoritné údaje: * BnF: 13091844h
* GND: 119041529
* ISNI: 0000 0000 8342 3527
* LCCN: n83066764
* NK ČR: xx0004745
* VIAF: 24738496
* WorldCat: lccn-n83066764
**Bartolomeo Diaz** (alebo **Bartholomeu Dias**; \* okolo 1450, Algarve, Portugalsko – † 29. máj 1500, Mys dobrej nádeje) bol portugalský moreplavec, ktorý pomohol nájsť juhovýchodnú námornú cestu medzi západnou Európou a Áziou.

Životopis
---------

Ako mladík vstúpil do nebezpečného obchodu so zlatom a slonovinou pozdĺž afrického Zlatého pobrežia a dosiahol hodnosť kapitána. V tej dobe bohatli talianske mestá obchodovaním s Indiou a Ďalekým východom. Portugalsko a iné európske národy túžili po podiele z tohto obchodu. Taliani ale ovládali Stredozemné more, ktoré bolo hlavnou obchodnou cestou na východ. Portugalsko snívalo o objavení inej námornej cesty okolo Afriky. Princ Henrich Moreplavec poslal lode na plavbu pri africkom pobreží. V prieskume pokračoval jeho synovec kráľ Ján II. Keď sa Diogo Cao vrátil do Portugalska so slovami, že sa plavil okolo ústí rieky Kongo, Ján II. plánoval vyslať ďalšiu expedíciu, ktorá by priplávala bližšie k južnému koncu kontinentu. Diaz bol vybraný ako veliteľ tejto expedície. 

Lisabon opustil v auguste 1487 s dvomi loďami. Bola to karavela a obchodná loď.Diaz pred expedíciou poznamenal: *„Dnes bol pekný slnečný deň a moja posádka a ja sa pripravujeme na toto skvelé dobrodružstvo. Trvalo nám asi desať mesiacov na vlastnú prípravu a aby sme vybudovali dve plavidlá, ale už sme s tým u konca. Použili sme najlepšie dubové stromy, aké sme mohli nájsť."* 

Na Nový rok 1488 zasiahla jeho lode silná víchrica a odviala ich na juh. Po 13 dňoch sa mu podarilo obrátiť na východ, ale nenašiel ochranu pobrežia. Takmer pri vstupe do Indického oceánu Diazova posádka, unavená a vystrašená, ho prakticky prinútila vrátiť sa. Na spiatočnej ceste mapoval južné vody a v máji 1488 videl prvýkrát Mys dobrej nádeje. Diaz ho nazval Cabo Tormentoso (búrlivý mys). Domov sa vrátil v decembri 1488. Úlohu, ktorú začal, dokončil o 10 rokov neskôr Vasco da Gama, ktorý sa plavil okolo Mysu dobrej nádeje a do Indie. Diaz dohliadal na stavbu lodí na túto plavbu.

V roku 1500 sa plavil ako jeden z kapitánov veľkej flotily, ktorej velil Pedro Álvares Cabral. Ich cieľom bola India, ale išli širokou okľukou do južného Atlantiku a boli aj pri pobreží Brazílie. Potom zamierili na juhovýchod kde ich zastihli silné búrky. Štyri lode išli ku dnu, a všetci na ich palubách, vrátane Diaza sa utopili.

Oboplával Afriku v rokoch 1497-1499 pri svojej ceste do Indie

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bartolomeo Diaz**

Zdroj
-----

* Bartolomeo Diaz na thepirateking.com
* Bartholomeu Dias na stormtogoodhope.blogspot

Autoritné údaje: * BnF: 12192419g
* GND: 118678159
* ISNI: 0000 0001 1436 8787
* LCCN: n84803595
* VIAF: 3891248
* WorldCat: lccn-n84803595
**Teplička** je vodný tok na strednom Považí. Je to ľavostranný prítok Váhu s dĺžkou 26,5 km.

Pramení v Strážovských vrchoch, v podcelku Zliechovská hornatina, v priestore medzi vrchmi Vápeč (955,5 m n. m.) a Homôľka (906,6 m n. m.), v nadmorskej výške cca 560 m n. m.

Spočiatku tečie juhozápadným smerom cez obec Dolná Poruba, na území ktorej priberá viaceré krátke prítoky z oboch strán. Následne sa stáča na západ, preteká niekoľkými osadami a po pribratí ďalších krátkych prítokov vstupuje do intravilánu obce Omšenie. Za obcou napája vodnú nádrž Teplička a pokračuje viac severozápadným smerom. Tečie okrajom časti Baračka, kde priberá pravostranný prítok spod Kamenných vrát, viac rozširuje svoje koryto a ďalej preteká Trenčianskymi Teplicami. Priberá ľavostranný prítok, tečúci časťou Červené Kopanice a vstupuje do Trenčianskej kotliny. Preteká obcou Trenčianska Teplá, za ňou sa stáča na západ a vzápätí na juh, tečie súbežne s Kočkovským kanálom okolo Opatovej. Spoločne s korytom kanála sa oblúkom stáča opäť na západ a preteká intravilánom mesta Trenčín. Z ľavej strany ústi do Tepličky potok Kubrica a v blízkosti sídliska Sihoť I, a pod vodnou nádržou, sa vlieva do Kočkovského kanála, ktorý sa po 1,5 km spája s hlavným korytom Váhu.

Ústie Tepličky do Kočkovského kanála
Súradnice: 48°55′54″S 18°05′43″V﻿ / ﻿48,931627°S 18,095319°V﻿ / 48.931627; 18.095319

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Tepličky |
| --- |
| *Teplička* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Baračka
* Bežákov potok
* Dobriansky potok
* Kubrica
* Opatovský potok
* **Teplička**

 |

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Váhu** (od Bielej vody po Biskupický kanál) |
| --- |
| 
* Bolešovský potok
* Dubnický potok
* Kebliansky potok
* Klobušický potok
* Kľúčovský potok
* **Kočkovský kanál**
* Kolačniansky potok
* Kolačínsky potok
* Košariský potok
* Krivoklátsky potok
* **Lednica**
* Lieskovec
* Lučkovský potok
* Ľuborča
* Orechovský potok
* **Podhradský potok (prítok Váhu, Ilava)**
* Podhradský potok (prítok Váhu, Pruské)
* Prejtiansky potok
* **Pružinka**
* Sedmerovský potok
* Seličný potok
* **Súčanka**
* **Teplička**
* **Tovarský potok**
* **Vlára**
* Závadský potok

 |
| 
Súvisiace šablóny
Vodné toky v povodí Lednice
Vodné toky v povodí Podhradského potoka
Vodné toky v povodí Pružinky
Vodné toky v povodí Súčanky
Vodné toky v povodí Tepličky
Vodné toky v povodí Váhu (5. časť) a (7. časť)
Vodné toky v povodí Vláry
 |
Ultras
**Ultras** alebo **Hnutie Ultras** je hnutie, ktoré vzniklo v Taliansku v 60. - 70. rokoch 20. storočia, keď niektoré kluby znížili ceny vstupeniek, do určitých častí štadióna. Ultras sú aktívne povzbudzujúci fanúšikovia, ktorí sa držia niekoľkých zásad: Počas zápasu si nikdy nesadajú, povzbudzujú svojich hráčov za akéhokoľvek výsledku, navštevujú najvyšší možný počet zápasov na svojich, aj súperových ihriskách. Skupiny Ultras existujú v súčasnosti v celej Európe a mierne podobné náznaky tejto aktivity sú v Ázii, dokonca aj v USA. Môžu ich byť desiatky, stovky, ale aj tisíce, v závislosti od mentality národa, či významu klubu. Neodmysliteľnou súčasťou aktivít ultras, je choreo, teda choreografia, ktorá je najkrajším prejavom priazne ku klubu. Môžu ho tvoriť tyčové, obojručné, či sektorové vlajky, balóny, kartóny papiera, alebo rôzne druhy pyrotechniky. Príprava obrovského chorea býva časovo i finančne náročná a fanúšikom nikto nemôže zaručiť, že jeho prezentácia bude úspešná.

Ultras na Slovensku
-------------------

Na Slovensku pôsobia najvýznamnejšie Ultras skupiny v Bratislave, Trnave, Žiline, Nitre, Košiciach, Trenčíne, Martine, Banskej Bystrici ale aj ostatných väčších mestách kde fungujú v menších počtoch, napríklad Zvolen, Púchov, Rimavská Sobota, Prievidza či Dunajská Streda. Okrem futbalových existujú skupiny Ultras aj pri hokejových kluboch. Medzi najsilnejšie tábory na Slovensku patria Zvolen, Nitra, Martin, Trenčín, Žilina, Topoľčany či Banská Bystrica. Ultras sa spravidla rozdeľujú do menších skupín, či už podľa istých názorov, veku, alebo jednoducho podľa známosti. Nie vždy sú všetky skupiny na štadióne v jednom sektore-kotli.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ultras**
**Vinársky lexikón** je jednozväzková slovenská špecializovaná encyklopédia, ktorá vyšla vo vydavateľstve Fedor Malík a syn v roku 2012 v náklade 3000 kusov. Obsahuje okolo 1200 hesiel z oblasti vinárstva, enológie, pôdy, viniča a vinohradníctva. Okrem textu obsahuje čiernobiele fotografie a vyše 100 autorských ilustrácií. V prílohe obsahuje kategorizáciu hroznových vín, súbory aróm v bielych a modrých muštových odrôd viniča, opisy chute, vzhľadu, vône (v štyroch jazykoch) a použitú literatúru.

V recenzii pre časopis *Vinič a víno* recenzent uviedol: „Myslím si, že je vhodným darom pre hobby vinára, či zapáleného konzumenta vína, odborník ju jednoducho chce ako dielo, aby v prípade pochybností mal po čom siahnuť v slovenskom jazyku, pre účely prekladu, či informačnej skratky."

Autorský kolektív
-----------------

* Fedor Malík
* Katarína Furdíková
* Tibor Ruman
* Fedor Malík ml.

Referencie
----------

1. ↑   V Paríži ocenili Vinársky lexikón zo Slovenska. *Pravda*, 4. január 2014, s. 40.
2. ↑  PISÁR, Vladimír. *Fedor Malík a kolektív: Vinársky lexikón* [online]. Pravda.sk, 16.07.2012, [cit. 2013-07-15]. Dostupné online.
3. 1 2  SLUGEŇ, Dušan. *Ako starého psa novým kúskom naučili Zamyslenie nad knihou Vinársky lexikón* [online]. Vinič a víno, 16.05.2012, [cit. 2013-07-15]. Dostupné online.

Bibliografický odkaz
--------------------

* MALÍK, Fedor, a kol. *Vinársky lexikón*. Ilustrácie Peter Cpin. 1. vyd. [Modra] : Fedor Malík a syn, 2012. 144 s. ISBN 978-80-97086-30-5.
**Tibor** je mužské krstné meno. Meniny na Slovensku má 10. novembra, v Česku 13. novembra. 

Pôvod mena z latinského Tiburtius, čo znamená **pochádzajúci z mesta Tibur** (dnes Tivoli). Základom mena je slovo „čestný". Meno Tibor je rozšírené najmä v Maďarsku, Slovensku a Česku. Českou obdobou mena je Ctirad, tiež Chval. No môžeme ho nájsť aj v nemčine (ako Tibor či Tiburtius), taliančine (Tiburzio), francúzštine (Tiburce) alebo španielčine (Tiburcio). Pozná ho aj ruština (Tivurtij) alebo poľština (Tyburcy, Tybury a Tyburcjusz).

Známi nositelia
---------------

* Tibor Andrašovan – slovenský hudobný skladateľ a dirigent
* Tibor Bábi –  maďarský básnik
* Tibor Bártfay –  slovenský sochár
* Tibor Csernus –  maďarský maliar
* Tibor Kalman  – americký grafik
* Tibor Menyhért – slovenský bridžista
* Tibor Radó  – maďarský matematik
* Tibor Sedlický – slovenský hudobník
* Tibor Sekelj – juhoslovanský právnik, esperantista, spisovateľ, objaviteľ
* Tibor Géci – slovenský fotograf

Referencie
----------

1. ↑   *Oficiálne kalendárium* [PDF online]. Bratislava: Ministerstvo kultúry SR, rev. 2022-02-02. Dostupné online.