recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Laktol** je cyklický ekvivalent poloacetálu alebo poloketálu. Táto zlúčenina vzniká intramolekulárnou nukleofilnou adíciou hydroxylovej skupiny na karbonylovú skupinu aldehydu alebo ketónu.

Laktolová funkčná skupina, zvýraznená modrou farbou, je prítomná v mnohých cukroch, ako napríklad v ribóze na obrázku.
Laktoly sa v roztokoch často nachádzajú v rovnováhe s príslušnými hydrodyaldehydmi. Táto rovnováha môže byť posunutá oboma smermi v závislosti na veľkosti kruhu a iných konformačných efektoch.

Laktolová funkčná skupina sa v prírode bežne vyskytuje v štruktúre aldózových cukrov.

Chemická reaktivita
-------------------

Laktoly môžu podliehať rôznym chemickým reakciám, a to napríklad:

* Oxidácii na laktóny
* Reakcia s alkoholom za vzniku acetálu
	+ Reakcia cukrov s alkoholmi a inými nukleofilmi vedie k tvorbe glykozidov
* Redukcia (deoxygenácia) za vzniku cyklických éterov

Referencie
----------

1. ↑  IUPAC Gold Book lactols
2. ↑  Lundt, Inge. Oxidation, reduction and deoxygenation of carbohydrates. *Glycoscience*, 2001, s. 501–531.

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Lactol na anglickej Wikipédii.*
Nositeľ Nobelovej cenyNositeľ Nobelovej ceny

**James Edward Meade** (\* 23. jún 1907 Swanage, Dorset, Anglicko - † 22. december 1995 Cambridge, Cambridgeshire, Anglicko), bol britský ekonóm a nositeľ Nobelovej ceny za ekonómiu.

Život
-----

Vyrastal v meste Bath v Anglicku. Študoval na školách Lambroo v rokoch 1917 - 1921 a Malvern College v rokoch 1917 - 1926. Jeho štúdium bolo zamerané na latinský a grécky jazyk. Na univerzite Oriel College v Oxforde, kde študoval v rokoch 1925 – 1930, pokračoval v klasickom vzdelaní až do roku 1928. Potom prešiel na dva roky do novootvorenej školy filozofie, politológie a ekonómie.

V rokoch 1930 – 1931 strávil postgraduálne rok na Trinity College v Cambridge, kde sa zapojil do rokovaní Johna Maynarda Keynesa „Pojednanie o peniazoch", ktoré viedli k vývoju všeobecnej teórie Keynesovej zamestnanosti, úroku a peňazí. To bolo možno to obdobie, ktoré dalo Meadeovej politike práce trochu ľavicovú príchuť.
V rokoch 1946 – 1947 slúžil ako vojnový ekonóm počas druhej svetovej vojny a bol vedúci ekonóm v pracovnej vláde. Meadeova skorá dôležitá práca vyústila v teórii Medzinárodnej hospodárskej politiky, ktorá bola vydávaná v dvoch vydaniach: Platobná bilancia v roku 1951 a Obchod a sociálna starostlivosť v roku 1955. V prvej z kníh sa snažil syntetizovať keynesiánske a neoklasické prvky v modeli, ktorý umožní zistiť rôzne účinky menovej a fiškálnej politiky na platobnú bilanciu. V druhom zväzku Meade skúmal účinky na hospodársku prosperitu rôznych druhov obchodnej politiky a poskytuje podrobnú analýzu sociálnych vplyvov regulácie obchodu. Meade svoje práce tiež viedol k neskoršej práci o obchode diskriminácii a účinnú ochranu.

James Edward Meade zomrel 22. decembra 1995.

Publikované práce
-----------------

* *The Theory of International Economic Policy - The Balance of Payments* (1951)
* *The Theory of International Economic Policy - Trade and Welfare* (1955)
* *Principles of Political Economy* (1965–76)
* *The Intelligent Radical's Guide To Economic Policy* (1975)

  


| * z
* d
* u
Nositelia Nobelovej ceny za ekonómiu |
| --- |
| 
* Milton Friedman (1976)
* Bertil Ohlin / James Meade (1977)
* Herbert Simon (1978)
* Theodore Schultz / Arthur Lewis (1979)
* Lawrence Klein (1980)
* James Tobin (1981)
* George Stigler (1982)
* Gérard Debreu (1983)
* Richard Stone (1984)
* Franco Modigliani (1985)
* James M. Buchanan (1986)
* Robert Solow (1987)
* Maurice Allais (1988)
* Trygve Haavelmo (1989)
* Harry Markowitz / Merton Miller / William Forsyth Sharpe (1990)
* Ronald Coase (1991)
* Gary Becker (1992)
* Robert Fogel / Douglass North (1993)
* John Harsanyi / John Forbes Nash / Reinhard Selten (1994)
* Robert Lucas, Jr. (1995)
* James Mirrlees / William Vickrey (1996)
* Robert C. Merton / Myron Scholes (1997)
* Amartya Sen (1998)
* Robert Mundell (1999)
* James Heckman / Daniel McFadden (2000)

 |
| 
* 1969 – 1975
* **1976 – 2000**
* 2001 – 2025

 |

Autoritné údaje: * BnF: 12121241d
* GND: 118782789
* ISNI: 0000 0001 0913 6826
* LCCN: n80015713
* NK ČR: vse2006339208
* VIAF: 71423411
* WorldCat: lccn-n80015713
**Lakónikos** (starogr. Λακωνικός – Lakónikos) bol kráľ Sparty v roku 192 pred Kr.

Po víťazstve rímskeho vojska a achájskeho spolku v roku 193 pred Kr. vo vojne proti Sparte bol spartský kráľ Nabis prinútený vzdať sa trónu. Nasledujúci rok, keď rímsky veliteľ Titus Flamininus so svojim vojskom opustil Spartu, aby sa pripravil na vojnu proti Antiochovi a aitólskemu spolku, Nabis sa za pomoci vojsk aitólskeho spolku pokúsil zmocniť vlády. Alexamenos, veliteľ aitólskeho spolku, ho však zákerne zavraždil a pobúrení Sparťania monarchiu obnovili a Alexamena i veľkú časť jeho vojska pobili. Rímsky historik Livius o tejto udalosti zaznamenal: „*Niektorí z nich vyhlásili, že je nutné Aitólov vyhnať a znovu si vydobyť slobodu, ktorá im bola násilím odňatá pod rúškom politickej slobody; iní tvrdili, že je treba vyzdvihnúť aspoň pre formu niekoho z kráľovského rodu, aby tu bola vedúca osobnosť pre ďalšie akcie. Zostal tu z toho rodu Lakónikos, ešte malý chlapec, vychovaný s tyranovými deťmi; posadili ho na koňa, chopili sa zbraní a zabíjali Aitólčanov...*" Zmätok, ktorý zavládol v Sparte využilo početné vojsko achájskeho spolku, vedené Filopoimenom a prinútilo Spartu do achájskeho spolku vstúpiť. Aký bol ďalší osud mladého spartského kráľa, nie je známe.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Alfred S. Bradford. *Leonidas and the Kings of Sparta: Mightiest Warriors, Fairest Kingdom: Mightiest Warriors, Fairest Kingdom*. Santa Barbara : ABC-CLIO, 2011. ISBN 978-03-1338-599-5. S. 213.
2. ↑  Titus Livius. *Dějiny VI.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1976. 25-122-76. S. 65-66.
3. ↑  John D. Grainger. *The League of the Aitolians*. Leiden : BRILL, 1999. ISBN 978-90-0410-911-7. S. 440.
4. ↑  Titus Livius. *Dějiny VI.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1976. 25-122-76. S. 141.
5. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 72-73.
6. ↑  J. F. Lazenby. *The Spartan Army*. Barnsley : Pen and Sword, 2012. ISBN 978-18-4884-996-9. S. 190-220.

  


|  |
| --- |
| Lakónikos |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Nabis** | **kráľ**192 pred Kr. – | Nástupca**posledný kráľ Sparty** |
**MAHLE Powertrain** je strojársky servis na sto percent vlastnený divíziou MAHLE GmbH. Má sídlo v Northampton v Spojenom kráľovstve a sesterskú spoločnosť v Novi, Michigan v USA, ktorá sa špecializuje na dizajn, vývoj, testovanie a výrobu spaľovacích motorov a poskytuje široké spektrum inžinierskych a výrobných služieb pre svoje globálne zákaznícke centrá. Inžinieri a technický špecialisti z MAHLE Powertrain sú takisto vo výskumných a vývojových centrách v Stuttgarte v Nemecku, São Paulo v Brazílii a v Šanghaji v Číne.

Dňa 1. januára 2005 MAHLE získalo spoločnosť Cosworth Technology Group, ktorá je kompetentná a bola vytvorená v roku 1958 kvôli výrobe vysokovýkonných motorov. Jej začlenenie do skupiny MAHLE a zmena názvu na MAHLE Powertrain dňa 1. júla 2005 otvára možnosti pre dlhodobú spoluprácu.

Referencie
----------

1. ↑  MAHLE GmbH, Annual Report 2009
2. ↑  MAHLE GmbH, Annual Report 2005

Externé odkazy
--------------

* MAHLE Powertrain webstránka
* MAHLE webstránka korporácie
MAT 49
**MAT 49** je francúzsky kompaktný samopal, ktorý vyrábala firma *Manufacture Nationale d'Armes de Tulle* (MAT). Zbraň sa dobre hodila pre výsadkárov.

Používa náboje 9 × 19 mm Parabellum a zásobník na 20 alebo 32 nábojov. Zbraň bola používaná vietnamskými jednotkami ešte dlho po francúzskom odchode z Vietnamu, kým neboli vyčerpané zásoby munície 9 mm Parabellum. Okrem toho dochádzalo k úpravám zbrane, aby mohla používať sovietsky náboj 7,62 × 25 mm Tokarev.

Pre policajné jednotky bola vyrábaná špeciálna verzia pod označením MAT 49/54. Tá mala dlhšiu hlaveň a drevenú pažbu a tiež poskytovala možnosť jednotlivých výstrelov.

Aj keď je dnes štandardnou puškou francúzskych síl FAMAS, používajú MAT 49 naďalej policajné a vojenské jednotky.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **MAT 49**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku MAT 49 na českej Wikipédii.*
**Gerúzia** (iné názvy: **gerúsia; gerousia, gerusia; gerousiá, gerúsiá, gerusiá**; gr. *Γερουσία*- Gerousia/iné prepisy: Gerusia, Gerousiá, Gerúsiá, Gerusiá) bola aristokratická inštitúcia v starovekom Grécku (najznámejšia je spartská gerúzia). Existovala aj počas tureckej nadvlády nad Gréckom. Slovo pochádza z gréckeho *geron-starec*.

Sparta
------

Gerúziu tvorilo dvadsaťosem gerontov (starci), ktorí dovŕšili šesťdesiat rokov a pochádzali z významných rodín. Jej členmi boli aj dvaja spartskí králi. Členstvo v gerúzii bolo doživotné, po smrti člena rady starších bol doplnený ďalší člen. Gerúzia bola kráľovský poradný orgán a zároveň pripravovala podklady a návrhy na rokovania spartského ľudového zhromaždenia. V Aténach mal obdobnú funkciu areopág. Ale už v priebehu peloponéskej vojny si gerúzia osvojila výkonné právomoci vrátane rozhodnutii proti kráľom. V priebehu 4-3 stor. prnl. na seba strhla výkonnú moc.

Turecká nadvláda
----------------

Potom ako Turci dobyli Byzantskú ríšu, na území dnešného Grécka sa grécky hovoriace kresťanské obyvateľstvo začalo organizovať do rôznych zoskupení (či už ako spojenci tureckej moci alebo jej odporcovia), ktorého pôvod bol staroveký a pretrval aj počas byzantského obdobia. Gréci, hlavne z Peloponézu a z Rumélie, boli organizovaní do vidieckych zoskupení, na čele ktorých stál bohatý Grék, zvaný dimojerondas (zo slov *dimos-ľud* a *jerondas-starec*, po starogrécky *geron*) alebo poturčene *kotsabasis*. Dimojerondas podliehal tureckej správe a pri rozhodovaní o rôznych veciach, týkajúcich sa gréckych obyvateľov mu pomáhala práve gerúzia, tvorená vplyvnými miestnymi Grékmi. 
Gerúzia existovala aj u nomádskeho gréckeho kmeňa Sarakacanov. Sarakacani sa organizovali do tzv. tselingádu, na jeho čele bol *tselingas*, ktorému tiež v rozhodovaní radila gerúzia. Tu však išlo prevažne o otázkach týkajúcich sa chovu zvierat či o migrácii. Gerúzia existovala aj v autonómnom gréckom kraji Zagori, ktorí leží v Epire a tu bola jej úloha dôležitá, zagorskí Gréci mali veľkú autonómiu a boli to dôležití podnikatelia. Zagori malo povolené zostaviť aj grécke vojsko, ktoré viedla práve gerúzia. Gerúzia existovala aj na polostrove Chalkidiki a aj na ostrove Chios. Gerúzie boli zrušené ustanovením nezávislého Grécka a definitívne do polovice 20. storočia.
**Chasdaj ben Abraham Kreskas** (\* 1340, Barcelona – † 1411, Zaragoza) bol španielsko-židovský filozof, talmudista, halachista a aragónsky rabín. V rámci judaizmu kritizoval aristotelovský prúd, ktorý reprezentoval najmä Maimonides. Jeho najvýznamnejšie filozofické dielo sa nazýva *Or Adonai* (*Svetlo Pána*), vyšlo roku 1410. Roku 1398 napísal tiež známy traktát *Odmietnutie základných princípov kresťanstva*. Bol žiakom Nissima Ben Reubena. Mal vplyv na mladého Barucha Spinozu. Jeho priamym žiakom bol Josef Albo. Roku 1378 bol uväznený kvôli obvineniu, že zneuctil kresťanskú hostiu. Jeho jediný syn bol zavraždený počas veľkého pogromu v Barcelone roku 1391. Kreskas o masakre spísal správu, ktorá mala formu listu spoluveriacim v Avignone, a ktorá je dnes cenným historickým zdrojom.

Externé odkazy
--------------

* Heslo v Jewish Encyclopedia (po anglicky)
* Heslo vo Stanford Encyclopedia of Philosophy (po anglicky)
* Heslo v encyklopédii Britannica (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Chasdaj Kreskas na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 137782790
* GND: 11852271X
* ISNI: 0000 0001 0923 3378
* LCCN: nr90014657
* NK ČR: zmp20191033248
* VIAF: 89645771
* WorldCat: lccn-nr90014657
Trasa linky M4
**M4** (doslovne **Délnyugat-kelet metró** (slov. Juhozápadno-východné metro), alebo aj **Zöld metró** (*Zelené metro*) je štvrtou linkou budapeštianskeho metra. Do prevádzky bola uvedená 28. marca 2014. Spája juhozápadnú časť mesta s východnou od Kelenföld vasútállomás na budínskej strane mesta po Keleti pályaudvar (doslova „Budapešť Východná železničná stanica") na peštianskej strane mesta. Tento úsek má zatiaľ dĺžku 7,4 km a 10 staníc. Neskôr je v pláne linku predĺžiť až do stanice Bosnyák tér a ďalej na východ na východnej strane a do stanice Madárhegy na západnej strane.

História
--------

Keleti pályaudvar [prestup na M2]
Szent Gellért tér – Műegyetem
Kálvin tér [prestup na M3]
Prvé plány na štvrtú linku metra v Budapešti boli spracované už v roku 1972, ale trať a zoznam staníc bola dokončená až v roku 1996. Po niekoľkých omeškaniach sa stavebné práce na tomto úseku linky začali až v roku 2004. Linka M4 má dva prestupné body na staniciach Kálvin tér na linke M3 a Keleti pályaudvar na linke M2.

**Otvorenie sekcií budovania linky M4**

* 1. sekcia 28. marca 2014: Kelenföld vasútállomás – Keleti pályaudvar
* 2. sekcia, plán na rok 2017: Keleti pályaudvar – Bosnyák tér
* 3. sekcia, plán na rok 2017: Kelenföld vasútállomás – Madárhegy

Stanice
-------

| Stanica | Prestup |
| --- | --- |
| Kelenföld vasútállomás |  |
| Bikás tere |  |
| Újbuda-Központ |  |
| Móricz Zsigmond körtér |  |
| Szent Gellért tér – Műegyetem |  |
| Fővám tér |  |
| Kálvin tér |  |
| Rákóczi tér |  |
| II. János Pál pápa tér |  |
| Keleti pályaudvar |   |

Zaujímavosti
------------

* Začiatok stavebných prác: 23.01.2006
* Koniec stavebných prác: 28.03.2014
* Dĺžka linky: 7,34 km (medzi Etele tér a Baross tér)
* Dĺžka tunelovania: 170 týždňov
* Rozchod koľajníc: 1,435 m
* Hĺbka staníc: 14,5 až 31 m
* Dĺžka nástupištia: 80 m
* Plánovaný počet osôb: 300 až 360 tisíc cestujúcich za deň (na dokončenej prvej etape)
* Počet vlakov: 15 súprav
* Typ systému: automatické riadenie vlaku (bez vodiča)
* Celkový rozpočet: 452 500 000 000 Ft (1 443 381 180,22 €)

Súprava Alstom Metropolis AM4-M4 na stanici Szent Gellért tér

Vozový park
-----------

Na linke premávajú vozne typu Alstom Metropolis.
| Egyptská mau |
| --- |
| CFA Premier Shainefer's Albion Argent |
| **Krajina pôvodu** | Egypt (Spojené štáty) |
| **EMS kód** | MAU |
| **Štandardy (linky)** | AACE, ACFA, CCA, CFA, FIFe, TICA |
| **Charakter** | priateľská, inteligentná |
| **Hmotnosť** | 2,5-5 kg |
| **Synonymá** |  |
| Zoznam mačacích plemien |

**Egyptská mau** je mačacie plemeno. Je to krátkosrstá, robustná mačka. Typickým znakom plemena je charakteristická kresba na čele vo forme skarabea.

Pôvod
-----

Egyptská mau bola vyšľachtená v Spojených štátoch v 50. rokoch 20. storočia z pouličných káhirských mačiek.

Dohady a legendy
----------------

Egyptská mau sa považuje za egyptskú chrámovú mačku. Táto mačka patrila medzi posvätné plemená a legenda vraví, že práve mau je najoddanejšou služobníčkou bohyne Bastet, ktorá mala telo ženy a hlavu mačky. Vraví sa že len do mau sa mohla bastet prevteliť a tým mohla viac zasahovať do ľudských životov. Doteraz sa traduje, že mau má zázračnú schopnosť predvídať udalosti a keď chce, môže daného človeka vystríhať pred istým nebezpečenstvom.
M48 Patton
**M48 Patton** je stredný tank, ktorý bol navrhnutý v Spojených štátoch. Pomenovaný bol po generálovi George S. Pattonovi, ktorý bol veliteľom americkej Tretej armády počas druhej svetovej vojny a jedným z prvých amerických zástancov využitia tankov vo vojne. Išlo o následníka tanku M47 Patton. M48 Patton slúžil ako dočasný tank v službách americkej armády do doby, než bol nahradený prvým americkým hlavným bojovým tankom M60. Typ M48 bol hlavným bojovým tankom americkej armády a námornej pechoty počas Vietnamskej vojny. Počas studenej vojny bol značne rozšírený medzi americkými spojencami, najmä v krajinách Severoatlantickej aliancie (NATO).

M48 Patton bol navrhnutý tak, aby nahradil skoršie tanky M47 Patton a M4 Sherman. Aj keď sa do značnej miery podobal typu M47, išlo o úplne nový návrh tanku. Niektoré modely M48A5 slúžili až do 80. rokov a rad rôznych modelov tanku M48 Patton slúžil dodnes po celom svete. Tento typ bol posledným americkým tankom, na ktorý bol montovaný 90 mm hlavňový kanón a jeho posledný model, M48A5, už bol modernizovaný a niesol nový typ, používaný v tanku M60, a to 105 mm kanón.

Najväčším operátorom modernizovaných tankov M48 MBT je v súčasnosti Turecká armáda, ktorá má vo svojich skladoch viac ako 1 400 tankov tohto typu.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku M48 Patton na českej Wikipédii.*
Súradnice: 48°17′0″S 9°43′25″V﻿ / ﻿48,28333°S 9,72361°V﻿ / 48.28333; 9.72361

**Ehingen** je mesto v krajinskom okrese Alb-Donau v spolkovej krajine Bádensko-Württembersko v Nemecku. Mesto má 25 941 obyvateľov a rozlohu 178,40 km².

Geografia a poloha
------------------

Mesto Ehingen leží na juhovýchode Bádenska-Wurttemberska, asi 23 km na juhozápad od mesta Ulm alebo 67 km na juhovýchod od mesta Stuttgart. Je to najväčšie mesto krajinského okresu Alb-Donau. Od 1. januára 1974 je Ehingen veľké krajské mesto (*Große Kreisstadt*) (doposiaľ jediné v okrese Alb-Donau). 

Mesto Ehingen susedí (zo severu v smere hodinových ručičiek): s mestom Schelklingen, s obcami Allmendingen, Altheim, Öpfingen a Griesingen, mestom Laupheim a obcou Schemmerhofen (obidva okres Biberach), ďalej s obcami Unterstadion, Rottenacker, mestom Munderkingen, obcami Untermarchtal a Lauterach ako aj s mestom Hayingen a obcou Münsingen (obidva okres Reutlingen).

Stručné dejiny
--------------

Mesto Ehingen (1826)
Prvá zmienka o meste v písanom dokumente je z roku 961. V rokoch 1346 až 1805 Ehingen patril k Rakúsku. V roku 1805 mesto patrilo do nového kráľovstva *Württemberg*. V rokoch 1688 a 1749 boli veľké časti mesta zničené ohňom.

V roku 1974 Ehingen so 17 obklopujúcimi obcami pod jeho mestskou kontrolou dostal titul *„Grosse Kreisstadt"*, prakticky najvyšší možný titul pre mesto jeho veľkosti.

Hospodárstvo
------------

Ehingen je v kraji známy ako sídlo obchodného reťazca s drogériou firmy Schlecker, ktorá má svoje filiálky v celom Nemecku ako aj v Európe. Ďalšie firmy v meste sú Liebherr (žeriavy), Sappi (papiereň), HTE Tries (hydraulické prvky), Berg-Brauerei – pivovar v mestskej štvrti Berg, a firma Ziegelwerke Rimmele (tehly).

Sídlo firmy v Schlecker v Ehingene

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ehingen (okres Alb-Donau)**

Externé odkazy
--------------

Oficiálna stránka

  


| * z
* d
* u
Mestá a obce v krajinskom okrese Alb-Donau |
| --- |
| 
* Allmendingen
* Altheim
* Altheim (Alb)
* Amstetten
* Asselfingen
* Ballendorf
* Balzheim
* Beimerstetten
* Berghülen
* Bernstadt
* Blaubeuren
* Blaustein
* Börslingen
* Breitingen
* Dietenheim
* Dornstadt
* Ehingen
* Emeringen
* Emerkingen
* Erbach
* Griesingen
* Grundsheim
* Hausen am Bussen
* Heroldstatt
* Holzkirch
* Hüttisheim
* Illerkirchberg
* Illerrieden
* Laichingen
* Langenau
* Lauterach
* Lonsee
* Merklingen
* Munderkingen
* Neenstetten
* Nellingen
* Nerenstetten
* Oberdischingen
* Obermarchtal
* Oberstadion
* Öllingen
* Öpfingen
* Rammingen
* Rechtenstein
* Rottenacker
* Schelklingen
* Schnürpflingen
* Setzingen
* Staig
* Untermarchtal
* Unterstadion
* Unterwachingen
* Weidenstetten
* Westerheim
* Westerstetten

 | Znak |
**Židovský domov** (hebr. הבית היהודי‎ – Ha-bajit ha-jehudi) je izraelská pravicová národno-náboženská sionistická politická strana. Vznikla v novembri 2008 zlúčením Národnej náboženskej strany a strán Moledet a Tkuma. Moledet aj Tkuma neskôr zoskupenie opustili a spoločne so stranou Ha-tikva sformovali Národnú jednotu, ktorá pred predčasnými parlamentnými voľbami v roku 2013 utvorila alianciu so Židovským domovom. Celkom získali 12 poslaneckých mandátov.

Dejiny
------

Národná náboženská strana a Národná jednota boli dve samostatné strany, ktoré spoločne kandidovali vo voľbách v roku 2006. 3. novembra 2008 oznámila Národná náboženská strana a dve frakcie Národnej jednoty (Moledet a Tkuma), že spoločne vytvoria novú stranu. Naopak ďalšie frakcie Národnej jednoty (Achi a Ha-tikva) zlúčenie odmietli. Vodca Achi, Efrajim Ejtam, odmietol, pretože podľa neho je charakter novej strany príliš náboženský, vodca Ha-tikvy Arje Eldad odmietol zlúčenie z dôvodu absencie primárnych volieb v strane. 

Zo začiatku bola nová strana bez mena. Bolo navrhnutých päť názvov: Ha-bajit ha-jehudi („Židovský domov"), Šorašim („Korene"), Acma'ut („Nezávislosť"), Šalem („Celok") a Amichaj. V hlasovaní, ktoré prebehlo na internete, bol nakoniec vybraný názov „Židovský domov."

Za predsedu verejnej komisie, ktorá bude vyberať osobnosti na kandidátnu listinu strany pre voľby v roku 2009, bol zvolený Ja'akov Amidror. Predsedom novej strany sa 8. decembra 2008 stal matematik z Technionu, rabín Daniel Hershkowitz. Od novembra 2012 je predsedom Naftali Benet.

Vo voľbách do Knesetu v roku 2009 získala strana tri mandáty. Pred predčasnými parlamentnými voľbami v januári 2013 strana utvorila alianciu s Národnou jednotou. Spoločne potom získali 12 poslaneckých mandátov.

Súčasní poslanci
----------------

Nižšie uvedení poslanci boli zvolení vo voľbách do 19. Knesetu v januári 2013:

* Naftali Benet
* Uri Ariel
* Nisan Slomianski
* Elijahu Ben Dahan
* Ajelet Šaked
* Uri Orbach
* Zevulun Kalfa
* Avi Wortzman
* Moti Jogev
* Orit Strook
* Jonatan Chetboun
* Šuli Mualem

Referencie
----------

1. 1 2   *19th Knesset to see Right, Left virtually tied* [online]. Ynetnews, 2013-01-23, [cit. 2013-01-23]. Dostupné online. (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Židovský domov**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne internetové stránky (po hebrejsky)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Židovský domov na českej Wikipédii.*
**T-Flex** je parametrický 3D CAD systém. T-Flex je plne funkčný parametrický program umožňujúci profesionálnu tvorbu parametrických 3D modelov vrátane plôch a výkresov. V Česku a Slovensku je T-Flex nový CAD systém, pričom ruský vývojári pracujú stále na systéme už od roku 1989.

Oblasť nasadenia a použitia
---------------------------

T-Flex je komplexný CAD/CAM/CAE/PDM systém určený predovšetkým pre profesionálnu prácu. T-Flex systém je postavený na báze plne spolupracujúcich modulov, pričom spoločným základom je parametrický i plošný modelár T-Flex CAD. Využitie má v každej oblasti vývoja, nielen pri všeobecnom strojárstve, ale aj v ďalších špecifických oblastiach, napr.: elektronika, stavebníctvo a umelecké kováčstvo.

Rozdelenie riešenia - modulárnosť
---------------------------------

### T-Flex CAD

Plne parametrický i plošný modelár postavený na overenom jadre Parasolid Parasolid ®. T-Flex CAD obsahuje škálu parametrických modelovacích nástrojov, ktoré dovoľujú konštruktérom vytvárať základné tvary a pridávať bežné mechanické tvary ako diery, zaoblenia alebo zrazenie hrán, rovnako ako geometriu ako sú úkosy, priehyby, parametrické oblúky, prieniky troch tvarov a skrutkové tvary.

### T-Flex CAM

Profesionálny CAM systém umožňujúci až 5-osé kontinuálne obrábanie. T-FLEX CAM je plne integrovaný technologický modul aplikácie T-FLEX CAD pre tvorbu NC programov, kontrolu dráhy nástroja a simuláciu strojného delenia (odoberania materiálu. Podporuje obrábacie postupy pre široké spektrum výrobných odvetví.

### T-Flex Analysis

Obsahuje špecializované analytické nástroje. Využíva metódy konečných prvkov] pre uskutočnenie statickej, frekvenčnej, vzpernej, teplotnej, únavovej analýzy a iných analýz a optimalizácií.

### T-FLEX Dynamics

Modul pre simuláciu pohybov, virtuálny prototyping, určený konštruktérom zaoberajúcich sa analyzovaním a skúmaním sa správania mechanických zostáv a celkov.

Externé odkazy
--------------

* Webové stránky výrobcu
Svätý Jeremiáš, mramorová socha od Giovanniho Ferrariho
**Giovanni Ferrarri**, zvaný Torretto (\* 5. jún 1744, Crespano del Grappa, Taliansko – † 2. november 1826, Benátky) je taliansky sochár tvoriaci na konci 18. storočia a na začiatku 19. storočia, tzn. na konci obdobia klasicizmu a jeho premeny na neoklasicizmus.

Život
-----

Otec Giovanniho, Gaetano, bol kamenár a obchodník. Jeho matka bola Domenica Tedesca. Je posledným dobre známym umelcom z dynastie Torretti, do ktorej patrili jeho prastrýko Giuseppe Torretto a jeho strýko Giuseppe Bernardi. V roku 1755 sa presťahoval do Benátok do ateliéru svojho strýka Giuseppe Bernardiho. Po jeho smrti v roku 1773 zdedil jeho ateliér.

Ferrari dokončil zdedené práce svojho predchodcu, pričom mu pomáhal Antonio Canova, ktorý s ním pracoval od 1774. Ale v 1777 Ferrari zatvoril ateliér a presťahoval sa do Mantovy, Modeny a nakoniec do Bologne. Na začiatku 1779 sa už nachádzal v Ríme v ateliéri Lorenza Cardelliho a neskôr spolupracoval s Francescom Antoniom Franzonim. Potom sa vrátil do Benátok, kde pracoval do roku 1796 na 22 sochách pre námestie Prato della Valle v Padove.

Pre divadlo „La Fenice", ktoré otvorili v 1792, Ferrari urobil dve sochy Melpomené a Terpsichoré na jeho fasádu a pomáhal Giovannimu Antoniovi Moschinimu skompletizovať basreliéfy v interiéri, z ktorých zostali po požiari v 1837 len dva. Chvíľu po tejto monumentálnej práci vytvoril monumentálnu sochu admirála Angela Ema dielo, ktoré považujú za jeho chef-d'œuvre.

V roku 1804 bol menovaný ako pridelenec v Akadémii krásnych umení v Benátkach.

Na konci svojej kariéry začal pracovať pre rodinu Savorgnan (sochár nazýval grófa Giulia „môj mecenáš"). Vzťah sa stal napätým z dôvodu chýbajúcich platieb, čo priviedlo Ferrariho pred tribunál.

Jeho syn Gaetano († 1847) sa stal tiež sochárom. Učil sa u Rinalda Rinaldiho a pracoval s Antonio Canova. Býval a pracoval v Benátkach, kde zomrel ešte pred rokom 1847.

Referencie
----------

1. ↑  Instituto Treccani

Bibliografia
------------

* Paolo Mariuz, FERRARI, Giovanni, detto il Torretto, v Dizionario biografico degli italiani, diel. 46, Rím, Istituto dell'Enciclopedia Italiana, 1996.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Giovani Ferrarri na francúzskej Wikipédii a Giovanni Ferrari na talianskej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 136132619
* GND: 1020212896
* ISNI: 0000 0003 6714 858X
* LCCN: no2015085797
* VIAF: 232150884
* WorldCat: lccn-no2015085797
**Giovanni Giustiniani Longo** ( po latinsky: *Ioannes Iustinianus Longus*, \* ? - † 1453), bol slávny janovský kapitán a žoldnier v období stredoveku a protostrátor[1] Byzantskej ríše. Bol považovaný za jedného z najstatočnejších a najvýkonnejších bojovníkov svojej doby.

Životopis
---------

Bol príbuzným významného janovského rodu Doria.[2]
V roku 1453 viedol jednotku 700 mužov na obranu Konštantínopolu proti osmanskému vojsku sultána Mehmeda II.. Osobne financoval, organizoval a viedol túto expedíciu z vlastnej iniciatívy, a po príchode ho cisár Konštantín XI. menoval za veliteľa pozemných vojsk v Konštantínopole. Bol kľúčovou osobou v kontrole pozemných vojsk a zabraňoval hádkam medzi Benátčanmi, Janovčanmi a Grékmi, okrem toho sa zameral na opravách dier vo valoch po útokoch osmanských kanónov. Bola to vlastne aj Giustinianiho charizma, vďaka ktorej boli schopné byzantské vojská odolávať tak dlho proti niekoľkonásobnej presile.

29. mája 1453, počas záverečného útoku Mehmed II. bol Giustiniani zranený počas obrany konštantínopolských valov osmanským kanónom. Pramene sa líšia v popise závažnosti aj typu jeho zranenia. Zatiaľ, čo niektorí tvrdili, že bol zranený len ľahko na ramene a zbabelo utiekol, podľa iných bol ťažko zranený na hrudníku alebo bruchu bol odnesený proti svojej vôli, prípadne v bezvedomí. Zranený mal byť delovou guľou alebo strelou z kuše. Nech sa stalo čokoľvek, museli ho odniesť z jeho postavenia na hradbách. Odišiel cez uzavretú bránu do mesta, ktorej otvorenie využili bojazliví Gréci a panicky sa rozutekali von z mesta za hradby.

Strata veľmi schopného a cteného veliteľa demoralizovala jeho vojakov a viedla k zrúteniu obrany hradby. Keď sultán Mehmed II. videl demoralizáciu vojakov na hradbách, obnovil útok. Keď pri vpáde Osmanov do mesta krátko potom padol v boji cisár Konštantín, obrana mesta sa zrútila úplne. Sultán úplne porazil Byzantíncov a Konštantínopol bol dobytý Turkami. Hoci Giustinianiovým mužom sa podarilo uniknúť s ich generálom na palube galéry po dobytí Konštantínopolu, taliansky generál zomrel na následky zranení na začiatku júna 1453 (takže jeho zranenia neboli také bezvýznamné, ako tvrdili jeho odporcovia z rád obrancov, ktorí prežili a väčšina ktorých utekala z hradieb po svojich, nezranená).

Populárna kultúra
-----------------

* Giovanni účinkuje v hre Legendary Warriors. Je tu vykreslený ako hrdinský vodca, ktorý je známy ako záchranca bezbranných. Mnohé iné postavy naňho hľadia s úctou, hlavne Andreas a Kyriake. V hre používa ako zbraň meč.

Referencie
----------

1. ↑  David Nicolle, John Haldon. The fall of Constantinople: the Ottoman conquest of Byzantium.
2. ↑  Runciman, Steven. The fall of Constantinople, 1453

Literatúra
----------

* Murr Nehme, Lina (2003). 1453: The Fall of Constantinople. Aleph Et Taw. ISBN 2-86839-816-2.

Pozri aj
--------

* Pád Konštantínopola
Interiér rímskeho Pantheonu
**Giovanni Paolo Pannini** alebo aj **Panini** (\* 17. jún 1691, Piacenza, Taliansko – † 21. október 1765, Rím), bol taliansky maliar a architekt. 

Je známy najmä ako jeden z maliarov - vedutistov. Maľoval pohľady na Rím, pričom sa obzvlášť zaujímal o antické pamiatky. Bol prvým maliarom, ktorý sa zameriaval na ruiny. Medzi jeho najznámejšie diela patrí pohľad do interiéru rímskeho Panteónu a pohľady do interiérov galérií s obrazmi Ríma. Vo väčšine jeho malieb ruín ich vkladá do vymyslených súvislostí a prikrášleného prostredia, čo je charakteristické pre žáner označovaný ako *capriccio*. Maľoval tiež portréty, vrátane pápeža Benedikta XIV.

V rodnom meste Piacenza boli jeho učiteľmi Giuseppe Natali a Andrea Galluzzi, neskôr scénograf Francesco Galli-Bibiena. Roku 1711 sa Pannini presťahoval do Ríma, kde študoval kreslenie u Benedetta Lutiho. 

Preslávil sa ako dekoratér palácov, medzi inými *Villa Patrizi* (1719–1725), *Palazzo de Carolis* (1720) alebo *Seminario Romano* (1721–1722). Roku 1719 bol prijatý do *Congregazione dei Virtuosi al Pantheon*. Neskôr vyučoval na *Akadémii sv. Lukáša* (*Accademia di San Luca*) a Francúzskej akadémii (*Académie de France à Rome*), kde ovplyvnil mladého Jeana-Honoré Fragonarda. Roku 1754 bol riaditeľom Akadémie sv. Lukáša. 

V roku 1729 bol zainteresovaný na slávnosti, ktorú usporiadal kardinál Melchior de Polignac, francúzsky vyslanec pri Svätej stolici, na počesť narodenia následníka francúzskeho trónu, *dauphina* Ľudovíta Ferdinanda. Obrazy z tejto slávnosti sú v Louvri (1729 a 1730). Tým začalo Panniniho dlhodobé spojenie s Francúzskom a Francúzskou akadémiou v Ríme.

Jeho pohľady na súčasný Rím, práve tak ako jeho capriccia sú založené na dobrých znalostiach rímskej architektúry. Pannini bol enormne populárny medzi bohatými turistami a jeho diela možno nájsť vo väčšine slávnych svetových galérií. 

Pannini priamo ovplyvnil svojich žiakov, Francúza Huberta Roberta, Taliana Antonia Joliho a svojho syna Francesca Panniniho. Giovanni Battista Piranesi, maliar a rytec, ním bol ovplyvnený viac ako archeológ. V Panniniho štýle pokračovali Canaletto a jeho synovec Bernardo Bellotto. Niektorí britskí krajinári, napríklad William Marlow, Skelton a Joseph Wright of Derby, tiež napodobňovali Panniniho capriccia.

Zoznam diel
-----------

*Liste d'œuvres de Giovanni Paolo Panini*

Galéria
-------

* Bazilika Sv. PetraBazilika Sv. Petra
* Pohľad na starý Rím (1758)Pohľad na starý Rím (1758)
* Pohľad na moderný Rím (1759)Pohľad na moderný Rím (1759)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Giovanni Paolo Pannini**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Giovanni Paolo Panini na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 59620
* BnF: 149784013
* GND: 119117851
* ISNI: 0000 0001 2331 1299
* LCCN: n87901560
* ULAN: 500018296
* VIAF: 95793281
* Web umenia: 7600
* WorldCat: lccn-n87901560
Súradnice: 48°08′40″S 17°06′55″V﻿ / ﻿48,144544°S 17,115385°V﻿ / 48.144544; 17.115385

Sídlo združenia na Lazaretskej 12
Sídlo klubovne na Dunajskej 14
**Progressbar** je občianske združenie v Bratislave, so sídlom na Lazaretskej 12, ktoré prevádzkuje priestor vo forme klubovne na ul. Dunajská 14. Združenie vzniklo v roku 2010.

V Progressbare sa stretávajú rôzne komunity a konajú sa tu workshopy na témy okolo voľných internetových projektov akými sú napríklad OpenStreetMap, slobodná internetová encyklopédia Wikipédia a pod. Prvoradým cieľom občianskeho združenia je podpora rozvoja vedomostí a zručností v oblasti technológií, vedy, umenia a kultúry. V priestoroch klubovne - tzv. hackerspace, sa pravidelne konajú stretnutia občianskeho združenia Wikimedia Slovensko.

Po presťahovaní klubu na Dunajskú 14 v marci 2018 sa rozšíril priestor pre spoločné kancelárie (coworking space), ktorý využívajú viaceré start-upové spoločnosti a jednotlivci. Naďalej však tvorí základ činnosti nezisková prevádzka pre členov aj pre široký okruh návštevníkov.

Referencie
----------

1. ↑   *Evidence of Civil Associations* [online]. www.ives.sk, [cit. 2018-03-17]. Dostupné online. (po anglicky)

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky združenia Progressbar
Excalibur City, 2016
**Excalibur City** je malé nákupné mestečko v Česku medzi Chvalovicami a hraničným prechodom Haugsdorf (Rakúsko). Ponúka početné možnosti nákupu, reštaurácie, duty-free obchodov, parfumérie, čerpacia stanica a predaj zvierat. Známe je aj veľkým množstvo vietnamských predajných stánkov, ktoré sú všetky postavené za tzv. „Čínskym múrom". Majiteľ Ronnie Seunig bol osobný priateľ rakúskeho speváka Falca, ktorý tu mal svoje posledné živé vystúpenie na Silvestra a Nový rok 1998.

Ronnie Seunig plánoval v roku 2004 otvoriť nový zábavný park „Zem klamstiev" v zadnej časti Excalibur City. Zatiaľ sa tento gigantický projekt odkladá.

Budovy Excalibur City sú postavené v rôznych stavebných slohov.

20. decembra 2006 podvečer došlo pri výbuchu pyrotechniky k veľkému požiaru, pri ktorom bola stará časť nákupného centra z roku 1998 úplne zničená. Nikto nebol pri požiari zranený alebo usmrtený. Vlastník nákupného centra Ronnie Seunig bol v čase nešťastia v Austrálii. Podľa Karla Hudeca, generálneho manažéra Excalibur City, spôsobil požiar škodu 3,6 milióna EUR. Oheň ťažko poškodil asi štvrtinu nákupného centra. Tieto zóny boli zbúrané, a časť po časti znovu otvorené.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Excalibur City**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky
**Diyllos** (starogr. *Δίυλλος*) bol grécky sochár v 5. storočí pred Kr.

Rodiskom sochára Diylla bol Korint. Zo starovekých autorov nám jedinú správu o jeho sochárskych dielach zaznamenal Pausanias vo svojej sprievodcovskej príručke po Grécku: „*Takisto dórski Korinťania vybudovali pokladnicu. Uložili tam lýdske zlato. Socha Herakla je dar Tébanov za to, že zvíťazili v zápase s Fókmi v takzvanej Svätej vojne. Kovové sochy venovali Fókovia, keď počas druhej bitky obrátili na útek jazdecké jednotky Tesálie. Obyvatelia Fliasie dopravili do Delf kovového Dia a s ním podobu Aiginy. Z arkádskej Mantineie pochádza ako dar kovový Apolón. Stojí neďaleko pokladnice Korinťanov. Herakles a Apolón sa vrhajú po trojnožke, takmer sa o ňu pustia do bitky. Léto s Artemidou utišujú hnev Apolónov, Aténa Heraklov. Takisto táto votívna skupina pochádza od Fókov na pamiatku doby, keď ich proti Tesálčanom viedol Eliďan Tellias. Sochy vytvoril Diyllos spoločne s Amyklaiom, ale Aténu a Artemidu Chionis. Boli to vraj Korinťania.*"

Fókovia venovali votívny dar Delfám na počesť svojho víťazstva nad Tesálčanmi približne z roku 500 pred Kr. (podľa historika Herodota pred vojnou s Peržanmi, t. j. pred rokom 480 pred Kr.) Diyllove a Amyklaiove sochy umiestnené v Delfách boli vyrobené z bronzu. Epigrafický text objavený v Delfách potvrdil Pausaniovo svedectvo, že tieto diela zhotovili menovaní umelci.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Sir William Smith, *A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, str. 153
2. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 360.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 290.
4. ↑  Herodotos, *História*, 8,27.
5. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 414.
6. ↑  Inscriptiones Graecae, *Syll.³ 202A*
Celkový pohľad v septembri 2018
**Židovský cintorín v Lipanoch** bol založený v prvej polovici 19. storočia. V súčasnosti nie je aktívny. Nachádza sa v ulici Poľná. Je známy aj ako nový židovský cintorín. Podľa Pamiatkového úradu SR cintorín vznikol okolo roku 1855.

Pred vznikom tohto cintorína miesta židovská obec pochovávala zosnulých na cintoríne v obci Brezovica. Od roku 1840 v meste pôsobilo pohrebné bratstvo (chevra kadiša). V roku 2005 uskutočnilo detašované pracovisko ÚZŽNO v Banskej Bystrici rekonštrukciu cintorína. Obsahuje asi 150 náhrobných kameňov, náhrobné kamene pochádzajú z polovice 19. storočia.

17. júla 2000 bol rozhodnutím MK SR-1610/99-400 vyhlásený za kultúrnu pamiatku.

Galéria
-------

* Vstup na cintorínVstup na cintorín
* Cintorín v septembri 2013
* NáhrobkyNáhrobky
* NáhrobokNáhrobok
* NáhrobokNáhrobok

Referencie
----------

1. 1 2   *Lipany* [online]. holocaust.cz, [cit. 2018-09-22]. Dostupné online.
2. 1 2 3 4 5   *Pamiatkový objekt - podrobnosti* [online]. Bratislava: Pamiatkový úrad SR, [cit. 2018-09-23]. Dostupné online.
3. ↑  Okresný úrad Sabinov. *Rozhodnutie* [online]. Krivany: Obec Krivany, 2016-06-27, [cit. 2018-09-22]. Dostupné online.
4. 1 2  LIPANY. In:  *Encyklopédia židovských náboženských obcí*. Ed. Robert J. Büchler. Vyd. 1. Zväzok 2 L – R. Bratislava : Slovenské národné múzeum – Múzeum židovskej kultúry, 2010. 239 s. (Judaica Slovaca; zv. 91.) ISBN 978-80-8060-228-4. S. 19–20.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Židovský cintorín v Lipanoch**

Súradnice: 49°09′26″S 20°57′54″V﻿ / ﻿49,157245°S 20,964879°V﻿ / 49.157245; 20.964879


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Slovenský portál |
Cupressus dupreziana
**Cupressus dupreziana** (*Cupressus dupreziana*) je veľmi vzácny, vždyzelený ihličnan z čeľade cyprusovité, domáci na saharskej planine Tassili n'Ajjer na juhovýchode Alžírska. V Tassili n'Ajjer je rovnomenný národný park, v ktorom rastie už len 233 exemplárov Cupressus dupreziana, i vďaka postupujúcej dezertifikácii Sahary. Od roku 1987 prebieha projekt na udržanie a reintrodukciu cyprusu na plošinu Tassili. Ide o kriticky ohrozený druh.

Výskyt
------

Cupressus dupreziana patrí medzi najodolnejšie rastliny voči suchu, rastie na štrkoch a pieskoch vádí, vo výške 1000 - 1800 m nad morom. Často slúžil nomádom ako úkryt pred horúčavou. Taktiež je odolný voči mrazom.

Opis
----

Strom dorastá 20 m, koruna býva guľovitá, príp. podlhovastá. Kôra je červenohnedá, s pozdĺžnymi trhlinami. Konáre, často skrútené, vyrastajú z kmeňa smerom nahor. Vetvičky ihličia sú výrazne oddelené, xerofytné, ihličie malé, trojuholníkové, matnozelené. Stromy sa dožívajú vysokého veku, viac ako 2000 rokov, za najstarší a najväčší z nich sa považuje Tin-Balalan, s obvodom kmeňa 12 m.

Rozmnožovanie
-------------

Cupressus dupreziana je jednodomá rastlina. Je u neho vyvinutý ojedinelý reprodukčný systém apomixie, akoby forma samčej partenogenézy, keď semienka vznikajú priamo z neoplodeného peľu, čo sa dáva do súvislosti s izoláciou tohto druhu.

Význam
------

Drevo je veľmi kvalitné, stredne husté, aromatické, žiaľ využívané aj ako palivo. Predovšetkým z ochranárskych iniciatív zachovania genofondu sa jednotlivé stromy pestujú v južnej a západnej Európe. Cupressus dupreziana je pekný druh cyprusu, využiteľný aj ako dekoratívny strom.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Cupressus dupreziana**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Cupressus dupreziana**

Zdroj
-----

Conifers.org
**Židovské meno** je meno, používané k náboženským alebo právnym účelom v judaizme.

Chlapec dostáva meno hneď po obriezke, kedy mohel prednáša požehnanie, ktoré obsahuje pomenovávaciu formulku - „nech je v Izraeli nazývaný menom ... syn (otcove meno)". Dievča dostáva meno, keď je jej otec vyvolaný po jej narodení k Tóre a potom chazan alebo gabaj odrieka požehnanie nazývané mišeberach.

Od bar micva je muž vyvolávaný k Tóre svojim židovským menom, s pripojením mena otca (David ben Jišaj). Aškenázi pri modlitbách za chorých či za Židov v zajatí sa modlia s použitím židovského mena s menom matky (napr. Gil'ad ben Malka).

Na oficiálnych židovských dokumentoch (napr. ketube) sa uvádza len židovské meno, pri rozvodovej listine (get) všetky mena, pod ktorými je dotyčný známy (vrátane prezývok), ale zapísané hebrejským písmom.

Aškenázi často pomenovávajú deti po zomrelom prarodičovi či inom príbuznom, Sefardi po žijúcom prarodičovi. Aškenázi tiež tradične spojovali meno s jeho ekvivalentom v jidiš - napr. Zeev Volf či Arje Lejb. Pri ženských menách je jidiš slovo skôr lichôtkou (napr. Rivke Frume - *Rivka Zbožná*).

V prípade kohenských a levitských rodín je súčasťou židovského mena vyjadrenie tohto rodinného pôvodu (ha-kohen, ha-levi).

V Izraeli je zvykom u praktikujúcich Židov dať meno skutočne až po obriezke (teda ôsmy deň po narodení) či počas mišeberachu (u dievčat). Rodičia často do poslednej chvíle váhajú a nikto sa ich nepýta na meno narodeného dieťaťa. To je niekedy problém u predčasne narodených, nedonosených chlapčekov, kedy sa obriezka odkladá. Vtedy obvykle dostanú meno pri mišeberachu ako dievčatá, aby sa mohli ostatní už modliť za zdravie týchto chlapcov. (Problém robí táto prax pomenovávania v krajinách diaspory, kedy úrady chcú vedieť meno dieťaťa už pred pôrodom).

Zmena mena
----------

Je občasným zvykom u osôb veľmi vážne chorých pridávať dodatočné meno. Tento zvyk sa odvoláva na Talmud (Roš ha-šana 16b), že táto zmena môže zvrátiť „nepriaznivý výnos" v nebi. Najčastejšie sa pridáva meno Chajim (*život*), u žien Chaja (*živá*).

Pozri aj
--------

* Hebrejské meno

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Židovské jméno na českej Wikipédii.*
Surová paradajková omáčka s olivami, zelerom, špenátom, vlašskými orechmi na zeleninových cestovinách
**Vitariánstvo** je spôsob stravovania, pri ktorom sa preferuje konzumovanie surových, tepelne neupravených potravín rastlinného pôvodu. Ide o formu vegánstva, pretože väčšinu potravín tvorí zelenina, ovocie, orechy, obilniny a vylučujú sa potraviny živočíšneho pôvodu. Kombinuje sa tak forma vegánstva a surového stravovania. Dôvodom pre konzumovanie surovej stravy býva názor, že je pre človeka prirodzená a má lepší prospech pre organizmus a zdravie.

**Vitariani**, od slova Vita, čiže život, konzumujú iba surovú (raw food) stravu, bez tepelnej úpravy. Ich jedálniček tvorí prevažne ovocie, zelenina, listy, byliny, semená, orechy, klíčky.

Referencie
----------

1. ↑  www.vitarian.cz FAQ získané 19.2.2008

Externé odkazy
--------------

* vitrawian.eu (po česky) (stará stránka a fórum vitarian.cz, presunutá na novú adresu)
* www.living-foods.com (po anglicky)

| * z
* d
* u
Vegetariánstvo |
| --- |
| Diéty | 
* Frutariánstvo
* Laktoovovegetariánstvo
* Lakto vegetariánstvo
* Ovo vegetariánstvo
* Pesceteriánstvo
* Vegánstvo
* Vitariánstvo

 |
| Informácie | 
* Dejiny vegetariánstva
* Vegetariánstvo vo svete
* Zoznam vegetariánov

 |
| Súvislosti | 
* Freeganstvo
* Makrobiotika
* Prírodná hygiena

 |
| Organizácie | 
* Európska vegetariánska únia
* Medzinárodná vegetariánska únia
* Slovenská vegetariánska spoločnosť
* Vegánska spoločnosť
* Vegetariánska spoločnosť

 |
modul Cupola v Kennedyho vesmírnom stredisku
Cupola namontovaná na ISS, s odklopenými krytmi okien.
Výhľad z modulu Cupola
**Cupola** (z angl. ***kupola***) je modul kozmickej stanice ISS, ktorý zaistila Európska kozmická agentúra a ktorý umožní prácu a 180° výhľad až dvom členom posádky stanice. To zjednoduší prácu napr. s robotickým ramenom alebo pri vykladaní nákladového priestoru amerického raketoplánu.

Modul bol navrhnutý a vyrobený talianskou firmou Alenia – má tvar kupoly tvorenej šiestimi bočnými a jedným vrchným oknom vybavenými poklopmi slúžiacimi ako ochrana pred mikrometeoritmi a vesmírnym smetím. Celá konštrukcia má priemer takmer 3 metre a výšku 1,5 metra a mala by byť pripojená na jeden z napojovacích uzlov amerického modulu Unity. Okrem komunikačnej techniky môže byť v module Cupola umiestnené jedno z dvoch identických ovládaní kanadského robotického ramena.

Do februára 2010 bola Cupola majetkom NASA (prevedená za dopravu a servis ISS pre ESA) a čakala na vynesenie do vesmíru počas letu raketoplánu. Do vesmíru ju vyniesol raketoplán Endeavour v priebehu misie STS-130. Najprv bola dočasne pripojená na spájací uzol CBM (Common Berthing Mechanism) modulu Tranquility, 15. februára 2010 ju staničný manipulátor premiestnil k spodnému bočnému uzlu toho istého modulu.

Technické podrobnosti
---------------------

* celková výška: 1,5 m
* maximálny priemer: 2,95 m
* hmotnosť: 1,880 kg

Externé odkazy
--------------

* ESA: špecifikácia modulu Cupola
* Umiestnenie CupolaESA: najväčšie okno do vesmíru hotové

Referencie
----------

1. ↑  Modul Cupola na ISS - na stránke mek.kosmo.cz

|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |

| * z
* d
* u
 Medzinárodná vesmírna stanica |
| --- |
| Komponenty | 

|  |  |
| --- | --- |
| Moduly | Ruský segment: Zaria • Zvezda • Pirs • Poisk • Rassvet  Americký segment:  Unity • Destiny • Quest • Harmony • Columbus • Kibó • Tranquility • Cupola • Leonardo |
| Konštrukcie | Integrated Truss Structure • Canadarm2 • ExPRESS Logistics Carrier |

 |  |
| Lode | 

|  |  |
| --- | --- |
| Pilotované | Aktívne: Sojuz • Crew Dragon • Vyradené: Space Shuttle |
| Bezpilotné | Aktívne: Progress • Cygnus • HTV • Vyradené: ATV • Dragon |

 |
| Lety, posádky | Bezpilotné lety • Pilotované lety • Posádka na stanici (Základné posádky • Návštevné posádky) • Výstupy do vesmíru |
„**Vitamin R (Leading Us Along)**" je singel z albumu *This Type of Thinking (Could Do Us In)* americkej alternatívno-metalovej skupiny Chevelle. Bol to ich druhý hit číslo 1 v rebríčku časopisu *Billboard*, Hot Mainstream Rock Tracks, a dosiahol číslo 3 v rebríčku Hot Modern Rock Tracks. V rozhovoroch bolo uvedené, že "Vitamin R" (slov. *Vitamín R*) je Ritalín. Skladba bola napísaná o priateľovi bratov Loefflerových, ktorý bol nesprávne diagnostikovaný na ADHD a vyvinula sa u neho závislosť na Ritalíne.

Hudobné video skladby sa otáča okolo snímok, ktoré sa nachádzajú v položkách boxu. Snímky sa stávajú reálnymi, krajiny v životnej veľkosti, kde je videný spevák Pete Loeffler ako je cez ne unášaný.

Umiestnenia
-----------

| Rebríček (2004) | Umiestnenie |
| --- | --- |
| *Billboard* Hot 100 | 68 |
| *Billboard* Hot Modern Rock Tracks | 3 |
| *Billboard* Hot Mainstream Rock Tracks | 1 |
|

Externé odkazy
--------------

* Video
* Chevelle - história umiestnení umelca
* Text tejto skladby na MetroLyrics

Referencie
----------

1. ↑   *Exclusive! Interview With Chevelle Drummer Sam Loeffler* [online]. 21. február 2005, [cit. 2015-03-08]. Dostupné online.
2. ↑   *Chevelle - Vitamin R (Leading Us Along) [VEVO]* [online]. YouTube, [cit. 2019-04-10]. Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Vitamin R (Leading Us Along) na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*