recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Nicolás de Jesús López Rodríguez** (\* 31. október 1936, Barranca) je dominikánsky kardinál, emeritný arcibiskup arcidiecézy Santo Domingo.

Životopis
---------

Študoval na Pápežskej univerzite sv. Tomáša Akvinského v Santo Domingo a neskôr v Ríme na Pápežskej univerzite Gregoriana a Pápežskej univerzite sv. Tomáša Akvinského, kde získal doktorát v oblasti sociálnych vied.

Za kňaza pre diecézu La Vega bol vysvätený 18. marca 1961 tamojším diecéznym biskupom. Pracoval v pastorácii ako kaplán katedrály a neskôr kancelár diecéznej kúrie. Následne mal na starosti mládež v diecéze, stal sa duchovným v katedrále a neskôr aj generálnym vikárom diecézy.

V roku 1978 ho pápež Pavol VI. menoval prvým biskupom novej diecézy San Francisco de Macorís. Biskupskú vysviacku mu dňa 25. februára 1978 udelil arcibiskup Santo Domingo kardinál Octavio Antonio Beras Rojas. Spolusvätiteľmi boli biskup diecézy La Vega Juan Antonio Flores Santana a pomocný biskup diecézy Santiago de los Caballeros Jesús María de Jesús Moya. V rokoch 1979 – 1984 bol zároveň rektorom miestnej univerzity. 15. novembra 1981 bol menovaný arcibiskupom Santo Domingo. Zároveň sa stal veľkým kancelárom Univerzity Santo Domingo. Popri pôsobení v úrade metropolitného arcibiskupa bol zároveň vojenským ordinárom Dominikánskej republiky. V rokoch 1984 – 2002 a neskôr opäť 2009 – 2014 bol predsedom konferencie biskupov Dominikánskej republiky. V rokoch 1991 – 1994 bol tiež predsedom Latinskoamerickej biskupskej konferencie.

Pápež Ján Pavol II. ho menoval za kardinála s titulárnym kostolom San Pio X alla Balduina 28. júna 1991.

Okrem členstva v rôznych vatikánskych úradoch bol pápežským legátom pri viacerých príležitostiach. V roku 1993 zastupoval pápeža na Medzinárodnom eucharistickom kongrese v Seville. V roku 2000 bol pápežským vyslancom na päťstom výročí slávenia prvej svätej omše v Hondurase. V rokoch 2005 a 2013 sa ako volič zúčastnil konkláve, na ktorých boli zvolení pápeži Benedikt XVI. a František. V roku 2011 požiadal o uvoľnenie z úradu, čomu však pápež vyhovel až 4. júla 2016.

Zaujímavosti
------------

* Kardinál López Rodríguez osobne informoval pápeža Františka o vážnych obvineniach z pedofílie voči nunciovi Józefovi Wesołowskému. Nuncius bol neskôr vyšetrovaný Vatikánom v spolupráci s dominikánskymi úradmi.
* Kardinál otvorene vystupoval proti menovaniu a pôsobeniu Jamesa Brewstera, veľvyslanca USA v Dominikánskej republike kvôli jeho homosexuálnej orientácii a zväzku, ktorý uzavrel s osobou rovnakého pohlavia.

Referencie
----------

1. ↑   *The Cardinals of the Holy Roman Church* [online].. Dostupné online. (anglicky)
2. ↑   *Catholic Hierarchy* [online].. Dostupné online. (anglicky)
3. ↑   *Cardinals Created by John Paul II.* [online].. Dostupné online. (anglicky)
4. ↑   *RINUNCE E NOMINE* [online].. Dostupné online. (taliansky)
5. ↑   *Reuters* [online].. Dostupné online. (anglicky)
6. ↑   *Boston Globe* [online].. Dostupné online. (anglicky)

Autoritné údaje: * GND: 1056535679
* ISNI: 0000 0001 0911 6315
* LCCN: n92120794
* VIAF: 68133029
* WorldCat: lccn-n92120794
Ulsterská červená ruka
Ulsterská vlajka s ulsterskou červenou rukou
**Ulsterská červená ruka** (ír.  *Lámh Dhearg Uladh*) je symbol používaný v heraldike pre írsku provinciu Ulster. Je to otvorená pravá ruka červenej farby s prstami smerujúcimi nahor, palec držiaci rovonobežne s prstami a dlaňou smerom dopredu. Tiež je menej známa pod meno *O´Niellova červená ruka*. Jej počiatky by sa dali pripísať mýtickej írskej postave Labraid Lamh Dhearg z cyklu Fenian v írskej mytológií a tiež sa objavuje v iných mýtických príbehoch odovzdávajúcich sa z generácie na generáciu ústnym podaním. Symbol má korene v írskej galskej kultúre. V niektorých verziách je použitá ľavá ruka a/alebo s otvoreným palcom.

Mýtické korene
--------------

Je všeobecne známe, že tento írsky galský symbol vznikol v pohanských dobách a bol najprv spojený s mýtickou postavou Labraid Lamh Dhearg z írskej mytológie.

Podľa jedného mýtu, Ulsterské kráľovstvo raz nemalo žiadneho právoplatného dediča. Z tohto dôvodu bolo dohodnuté, že sa uskutočnia preteky s loďami že "kohokoľvek ruka sa ako prvá dotkne brehu Írska, ten bude korunovaný za kráľa". Jeden potenciálny kráľ žiadal korunu tak, že keď videl že prehráva preteky, odrezal si ruku a hodil ju na írsky breh. A tak pravdepodobne červená farba reprezentuje skutočnosť, že bola celá od krvi.

Iný mýtus rozpráva o dvoch obroch ktorý medzi sebou bojovali. Jeden obor odrezal ruku tomu druhému a červený odtlačok rouky ostal na skalách.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Red Hand of Ulster na anglickej Wikipédii.*
**Daniel Vražda** (\* 28. september 1938, Poprad-Veľká – † 9. november 1984, Bratislava) bol slovenský hokejista, hokejový tréner a futbalista.

Absolvoval štúdium na Strednom odbornom učilišti elektrotechnickom v Banskej Bystrici a v rokoch 1964 – 1967 študoval na Fakulte telesnej výchovy a športu Univerzity Komenského v Bratislave. Pôsobil ako futbalista v banskobystrickom futbalovom klube, ktorý vystupoval pod názvami Šk Banská Bystrica (1956 – 1957), TJ ČH Banská Bystrica (1957 – 1962) a TJ Partizán Banská Bystrica (1962 – 1963).

Ako hokejista hral za klub TJ Iskra Smrečina Banská Bystrica, kde následne pôsobil ako tréner ľadového hokeja prvej a druhej triedy. V rokoch 1958 – 1984 bol pracovníkom podniku Smrečina Banská Bystrica. Pôsobil ako tréner štátnej reprezentácie hokejistov do 20 rokov na majstrovstvá sveta v Prešove (1968). Vychoval niekoľko hokejistov československej reprezentácie (Miroslav Miklošovič, Oto Sýkora a i.).

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Ulsterská škótčina** (ul. šk. *Ulster-Scotch*) sú dialekty Škótov žijúcich v častiach Ulsteru v Írsku. Podľa niektorých definícií pojem zahŕňa aj slová spisovnej angličtiny vyslovované s ulsterskoškótskym prízvukom. Ulsterská škótčina je ovplyvnená aj stredoulsterskou angličtinou, čo je dialekt, ktorý používa väčšina ľudí v Ulsteri. V dôsledku konkurenčných vplyvov angličtiny a škótčiny možno rôzne varianty ulsterskej škótčiny označiť buď ako "skôr anglické" alebo "skôr škótske".

Škótsky jazyk bol prinesený do Ulsteru na začiatku 17. storočia, keď v rámci osídľovania Ulsteru do Ulsteru prišlo veľa škótsky hovoriacich ľudí. Najstaršie škótske texty v Ulsteri pochádzajú z tohto obdobia a konca 20. storočia bola písaná škótčina z Ulsteru skoro totožná s písanými textami zo Škótska. V rámci oživenia záujmu o ulsterskú škótčinu v Severnom Írsku v 90. rokoch však boli vytvorené nové pravopisy, ktoré sa podľa írskeho jazykového aktivistu Aodánom Mac Póilinom snažia byť "čo najodlišnejšie od angličtiny (a občas aj škótčiny)".

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ulster Scots dialects na anglickej Wikipédii.*
**Štylizácia** je v širšom zmysle celý proces výstavby a formovania jazykového prejavu/textu alebo jeho častí, v užšom zmysle len proces konečnej formulácie (zostavenia) prejavu/textu alebo jeho častí.

Štylizácia v širšom zmysle
--------------------------

Štylizácia sa skladá sa z týchto fáz: a) zbieranie a triedenie materiálu so zreteľom na chystaný prejav; b) vyhotovenie konceptu alebo písomných fragmentov ako podkladov na súvislý prejav; c) vlastná štylizácia, t. j. plynulé písanie (alebo prednášanie) textu; d) pri štylizácii písomného prejavu cizelácia so zreteľom na funkciu a adresáta prejavu.

Štylizácia v užšom zmysle
-------------------------

V štylizácii sa spája pomenovací akt (hľadanie primeraných lexikálnych prostriedkov, pomenovaní) s usúvzťažňovacím aktom (spájanie pomenovaní v rámci syntagiem a viet na základe morfologických a syntaktických pravidiel a zákonitostí). Je to teda proces hľadania či výberu gramatických (hlavne syntaktických) a lexikálnych prostriedkov v okamihu vytvárania konkrétneho jazykového prejavu a hľadania jeho konečnej podoby.

Referencie
----------

1. ↑  štylizácia in: Filit
2. ↑  štylizácia. In: FINDRA, Ján; GOMBALA, Eduard; PLINTOVIČ, Ivan. *Slovník literárnovedných termínov*. 2. dopl. vyd. Bratislava : Slovenské pedagogické nakladateľstvo, 1987. 410 s. S. 365.
**Štylistická klasifikácia frazém** je jedno z najstarších triedení jednotiek frazeológie. Spočiatku sa z tohto hľadiska frazémy delili na príznakové a bezpríznakové (u nás J. Mihál). Toto triedenie však nebolo pre frazeológiu primerané. Ďalšie štylistické triedenie vychádzalo z vydeľovania niekoľkých špecifických skupín frazém (humorné, ironické, dysfemické a pod.), ale ani toto triedenie nebolo dostatočne všeobecné. Novší prístup k štylistickému triedeniu frazém vychádza z predpokladu, že v rámci takejto klasifikácie je potrebných viacej stupňov rozdelenia. Na prvej rovine ide podľa neho o rozdelenie podľa základnej štylistickej opozície, teda na frazémy knižné a hovorové. Na druhom stupni sa postupuje podľa toho, či je uvedená polarizácia zastúpená vo výraznej miere alebo tlmene. Spojením týchto dvoch krokov sa vydeľujú štyri základné druhy frazém zo štylistického hľadiska, a to výrazne knižné, výrazne hovorové frazémy, frazémy s tlmenou hovorovosťou a frazémy s tlmenou knižnosťou. Posledné dva typy sa vyznačujú tým, že sa môžu uplatňovať takmer vo všetkých textoch, a preto sa označujú súborne aj termínom medzištylová, resp. neutrálna frazeológia (p.). Až na ďalšom, už treťom stupni štylistického triedenia sa vydeľujú také typy, ako básnická frazeológia, publicistická frazeológia (v rámci pólu knižnej frazeológie) a na druhej strane žartovná, ironická, familiárna a pod. frazeológia (v rámci pólu hovorovej frazeológie). V minulosti sa štylistický charakter pripisoval aj termínu ľudová frazeológia. Jeho štylistická povaha sa však inkorporovala do názvu hovorová frazeológia, a tak sa názov ľudová frazeológia novšie uplatňuje v rámci klasifikácie frazém podľa pôvodu, a to ako označenie frazém ľudového pôvodu.

Literatúra
----------

* J. Mihál, 1959; J. Mlacek, 1979.

*Článok pôvodne čerpal z diela ĎURČO, Peter (ed.). Frazeologická terminológia (1995) uverejneného na webe Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied.*
***Ako sa kalila oceľ*** (rus. *Как закалялась сталь*) je socialisticko-realistický román, ktorý napísal Nikolaj Ostrovskij (1904 – 1936). S 36,4 miliónmi predaných výtlačkov je jednou z najpredávanejších kníh všetkých čias a najpredávanejšou knihou v ruskom jazyku.

Zhrnutie
--------

Príbeh sleduje život Pavla Korčagina vrátane jeho bojov v ruskej občianskej vojne a jej následkov. Korčagin počas vojny bojoval na strane boľševikov a bol zranený. Román skúma, ako sa hlavný hrdina lieči zo svojich zranení a stáva sa tak silným ako oceľ.

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Román sa začína, keď má Korčagin 12 rokov a žije v meste Šepetivka na Ukrajine. Vyhodia ho zo školy za to, že do cesta na chlieb nasypal tabak, a musí ísť pracovať ako umývač riadu. Ako umývača riadu ho zbijú kolegovia, ale jeho brat Arťom ho bráni. Román sa posúva do veku 16 rokov, keď pracuje v elektrárni. Po strete s cárskou tajnou políciou sa stretáva s boľševikom Žuchrajom. Žuchraj mu rozpráva o boľševikoch a Leninovi. Zoznámi sa aj s Toniou Toumanovou, svojou láskou. Dej románu sa opäť presúva do roku 1917, keď nemecká armáda vtrhne do Šepetovky. Korčagin bojuje proti Nemcom a nakoniec sa pridá k boľševikom v občianskej vojne. Je vážne zranený a čiastočne stráca zrak. Po vojne pracuje ako robotník, okrem iného stavia železnice. Nakoniec je zranený znova a príde o nohy a ruku. Odchádza na Krym, kde dožíva svoje dni. Kniha sa končí tým, že Korčagin si sadá k písaniu autobiografie, čím sa kniha vytvára ako sebarealizačný rámcujúci prvok.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

História vydania
----------------

Prvá časť knihy *Ako sa kalila oceľ* vyšla na pokračovanie v roku 1932 v časopise *Mladá garda (Молодая гвардия)*. Druhá časť románu vychádzala v tom istom časopise od januára do mája 1934. Román vyšiel v roku 1936 knižne v silne upravenej verzii, ktorá zodpovedala pravidlám socialistického realizmu. V seriálovej verzii Ostrovskij opísal napätú atmosféru Pavlovho domova, jeho utrpenie, keď sa stal invalidom, zhoršenie jeho vzťahu s manželkou a ich rozchod. To všetko sa vo vydaní z roku 1936 a v neskorších vydaniach románu vytratilo.

Adaptácie
---------

V Sovietskom zväze vznikli podľa tohto románu tri filmy:

* *Ako sa kalila oceľ* (1942),
* *Pavel Korčagin* (1956),
* *Ako sa kalila oceľ* (1973, televízny seriál, 6 epizód).

V Číne bol román v roku 2000 adaptovaný do rovnomenného televízneho seriálu. Všetci členovia hereckého obsadenia boli z Ukrajiny.

V iných médiách
---------------

Tretí štúdiový album ruskej experimentálnej skupiny Shortparis má názov Так закалялась сталь (Tak sa kalila oceľ, 2019).

Pozri aj
--------

* Socialistický realizmus

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ako sa kalila oceľ**

Externé odkazy
--------------

* Ako sa kalila oceľ v Databáze kníh (po česky)

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Ruský portál |

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku How the Steel Was Tempered na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * VIAF: 311118732
**Motyčka** je potok v Hornom Zemplíne, v južnej časti okresu Humenné. Je to pravostranný prítok Ptavy, má dĺžku 4,7 a je tokom VII. rádu.

Pramení vo Vihorlatských vrchoch, v podcelku Vihorlat, na západnom svahu Kyjova (821,1 m n. m.) v nadmorskej výške cca 720 m n. m. Na hornom toku tečie územím Vojenského obvodu Valaškovce. V pramennej oblasti tečie juhozápadným smerom, zľava priberá prítok zo západného svahu Kyjova a prudko sa stáča na severozápad. Následne vytvára oblúk smerujúci na juhozápad, sprava priberá prítok zo severozápadného svahu Čiernej hory (742,7 m n. m.), esovito sa stáča a opúšťa územie vojenského obvodu. Na krátkom úseku tečie na západ, vteká do výbežku Beskydského predhoria, rozvetvuje sa na dve ramená, pričom ľavostranné koryto (cca 0,5 km) tečie na juhozápad a v obci Porúbka vteká v nadmorskej výške cca 294 m n. m. do Fenkovho potoka. Pravostranné koryto pokračuje severozápadným smerom a do Ptavy ústi severne od Porúbky v nadmorskej výške približne 266 m n. m. 

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Ptavy |
| --- |
| *Ptava* → *Laborec* → *Latorica* → *Bodrog* → *Tisa* → *Dunaj* |
| Vodné toky | 
* Banka
* Bystrý potok
* Fenkov potok
* Motyčka
* **Ptava**
* Ptavka

 |
| Vodná plocha | 
* Vodná nádrž Chlmec

 |
**Sillimanit** je tvrdý rombický hlinitokremičitanový minerál zo skupiny nesosilikátov s podobnou štruktúrou a podmienkami vzniku ako kyanit a andaluzit.

Je pomenovaný podľa americkom chemikovi B. Sillimanovi (1779 – 1864). Prvýkrát bol opísaný v roku 1824 na základe výskytu v Chichestri v Middlesex County, v štáte Connecticut v USA mineralógom G. T. Bowenom.

Vlastnosti
----------

Tento minerál vytvára dlhoprizmatické, ihličkovité kryštály s vertikálnym ryhovaním. Vyskytuje sa aj vo forme lúčovito vláknitých, chumáčikovitých agregátov, ktoré sa nazývajú fibrolit. Je bezfarebný, prípadne sfarbený prímesami do siva, hnedasta, zelenkasta a pod. Je to priehľadný až priesvitný minerál so skleným alebo hodvábnym leskom. Nerozpúšťa sa v kyselinách a pod dúchavkou sa netaví.

Vznik
-----

Vzniká predovšetkým v regionálne metamorfovaných horninách, vznikajúcich pôsobením veľkých teplôt a tlakov (svory, ruly). Vyskytuje sa aj v pegmatitoch.

Výskyt
------

Vyskytuje sa buď ako súčasť premenených hornín stredného a vysokého stupňa, alebo v termálnych aureolách okolo intruzívnych komplexov vysokých teplôt.

Lokality
--------

### Vo svete

Známy z USA zo štátov Oklahoma, Pennsylvania, New York a Severná Karolína. Ale aj z Kanady, Írska, Škótska, Nemecka, Srí Lanky, Mjanmarska, Indie, Kórey. Tiež zo Zimbabwe a Kene. V Česku je známy z pararúl Českomoravskej vrchoviny a Krušných hôr.

### Na Slovensku

Na Slovensku ho možno nájsť v premenených horninách tatrika v Západných Tatrách – Jamnícka, Žiarska, Jalovecká dolina. Vyskytuje sa aj v iných jadrových pohoriach, napr. v Nízkych Tatrách v oblasti Besnej (Králičky), v Malej Fatre (Dubná Skala), Malých Karpatoch a Považskom Inovci (väčšinou akcesorický).

Referencie
----------

1. 1 2 3   *Sillimanit, Minerály a horniny Slovenska* [online]. mineraly.sk, [cit. 2013-11-16]. Dostupné online.
2. ↑  Manutchehr-Danai, M. 2009, *Dictionary of Gems and Gemology.* Springer-Verlag, Berlin Heidelberg, s. 780
3. ↑  Jedickeová, L. 2003: Nerasty a horniny. *Cesty*, s. 150

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sillimanit**

Externé odkazy
--------------

* Sillimanit na mindat.org
**Motýle** je kniha, ktorej autorom je známy slovenský spisovateľ, entomológ a fotograf Jozef Ponec. V roku 1982 to bola v Československu práca, ktorá v najväčšom rozsahu zobrazovala motýle a húsenice vo farebnom prevedení. 

Kniha vyšla vo vydavateľstve Obzor v Bratislave. Má 384 strán, 7 čierno-bielych fotografií a 330 farebných vyobrazení motýľov a húseníc, ktoré sa vyskytujú na území Slovenska. 

Vo všeobecnej časti pojednáva autor o stavbe tela motýľov (Lepidoptera), ich vývoji, ekológii, parazitoch húseníc, mimikry a o pohlavnej a sezónnej dvojtvárnosti. Táto časť je uzatvorená krátkymi kapitolami o hospodárskom význame, zemepisnom rozšírení a systematickom rozdelení motýľov. Každý obrázok motýľa je doplnený textom, kde je uvedený pomerne podrobný popis základných údajov o spôsobe života, ktoré sú uvedené vždy na strane oproti obrázku daného druhu motýľa. Práca je na záver doplnená registrom slovenských českých a vedeckým mien jednotlivých druhov motýľov.

Zdroje informácií o knihe (recenzia)
------------------------------------

* Kaděra, M.: 1983, J. Ponec - Motýle. Recenzia literatúry. In: Živa, XXXI (LXIX), p. 80.
Prepodobný **Siluan Atoský** (1866, Šovskaja - 24. september 1938) bol ruský pravoslávny mních a svätec.

Pochádzal z Tambovskej gubernie. Bol obdarený veľkou fyzickou silou a raz na ulici takmer zabil obuvníka. Keď končil vojenskú službu v Peterburgu, napísal Jánovi Kronštadtskému, že chce byť mníchom. V roku 1892 prišiel na horu Athos a vstúpil do ruského monastiera sv. Panteleimona. Stal sa poslušníkom - bratom Simeonom. V roku 1896 prijal postrihnutie za mnícha. V r. 1911 prijal schimu.

Ako poslušník pracoval v mlyne, kde musel ťahať a prevracať ťažké vrecia s múkou. S príchodom do monastiera sa dal aj na duchovný boj, ktorý znamenal veľa modlitieb v kélii, pôsty, bdenia, častú spoveď a prijímanie, čítanie a poslušnosť. V chráme proroka Eliáša sa mu zjavil Christos.

V pravoslávnej cirkvi sa slávi jeho pamiatka 11. septembra podľa juliánskeho kalendára (čo v súčasnosti pripadá na 24. septembra podľa gregoriánskeho kalendára).

Literatúra
----------

* Archimandrita Sofronij (Sacharov): *Ctihodný Siluan Atoský.* Prešov : Misijné spoločenstvo svätého veľkomučeníka Juraja Víťaza, 2005. 284 s. ISBN 80-969360-5-0

Externé odkazy
--------------

* Преподобный Силуан Афонский
* Силуан Афонский

Autoritné údaje: * BnF: 11924764d
* GND: 1037015584
* ISNI: 0000 0001 0916 9513
* LCCN: n50058842
* NK ČR: xx0036021
* VIAF: 76322907
* WorldCat: lccn-n50058842
**Manická nálada** je nálada, ktorá sa vyznačuje veselosťou a rozjarenosťou so sústavným sklonom
k veselým afektom, ako sú smiech, žartovanie pri celkovej vzrušenosti, sprevádzanej pospevovaním a podobne živou motorikou. Chorí bývajú sebavedomí, vystatujú sa, miešajú sa do činnosti iných a usilujú sa ich zaujať, rozkazovať im, robiť si z nich žarty a pod. Ich správanie je poznačené tým, že vyššie
zábrany sú utlmené, konanie je odbrzdené, myslenie zrýchlené, niekedy sa vyskytuje aj vystupňovaná sexuálna dráždivosť. Celkové je povznesená aktivita natoľko rozšírená, že ruší aj spánok, a chorí trpia na nespavosť. Zavše sa vyskytne pohybový nepokoj. Pritom sa každý podnet spracuje v smere veselosti.
Opačné podnety nielenže nezvrátia manickú náladu, ale naopak, chorý ich vie brať tak, že zvyšujú a rozohňujú jeho veselosť. Táto porucha emotivity sa vyskytuje v typickej podobe pri mánii a odtiaľ má aj pomenovanie. V týchto prípadoch môže expanzívny nepokoj prejsť až do zúrivosti.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Manifest českých spisovateľov** bolo prvé domáce verejné vyhlásenie za prvej svetovej vojny, ktoré požadovalo sebaurčenie českého národa. Bolo vydané 17. mája 1917. Bol adresovaný českým poslancom Ríšskej rady a podpísalo ho cez 200 českých spisovateľov, novinárov a vedcov. Autorom je Jaroslav Kvapil, vtedajší riaditeľ činohry českého Národného divadla. Poslanci mali podľa manifestu prestať byť lojálni k Rakúsko-Uhorsku a podporovať práva českého národa a českého štátu alebo odstúpiť z Ríšskej rady.

Signatári manifestu
-------------------

Manifest podpísali napr. Jindřich Šimon Baar, Otokar Březina, Josef Čapek, Karel Čapek, Karel Matěj Čapek-Chod, Jakub Deml, Viktor Dyk, Vladimír Helfert, Jan Herben, Adolf Heyduk, Alois Jirásek, Jan Kapras, Jan Klecanda, Karel Klostermann, Eliška Krásnohorská, Kamil Krofta, Petr Krick, Jaroslav Kvapil, Jiří Mahen, Josef Svatopluk Machar, Marie Majerová, Helena Malířová, Alois Mrštík, Zdeněk Nejedlý, Arne Novák, Ivan Olbracht, Emanuel Rádl, Karel Václav Rais, Antonín Sova, Antal Stašek, František Xaver Svoboda, Růžena Svobodová, František Xaver Šalda, Anna Marie Tilschová a ďalší.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Manifest českých spisovatelů na českej Wikipédii.*
**Pop-up reštaurácia** je koncept v gastro podnikaní, pri ktorom organizátor spája gastronómiu s iným kultúrnym alebo zážitkovým aspektom. Jej cieľom je ponúknuť návštevníkom nezvyčajný gurmánsky zážitok. Cieľovou skupinou tohto typu podnikania sú ľudia, ktorý chcú okrem jedla zažiť aj dobrodružstvo.

Pop-up reštaurácie sa otvárajú krátkodobo, čiže niekedy len na jeden deň, týždeň alebo mesiac. Slúžia aj ako nástroj propagácie reštaurácie, šefkuchára, produktov alebo aj charity, festivalu či verejnej zbierky.

Miesto pre pop-up reštauráciu
-----------------------------

Najjednoduchšie je otvorenie pop-up reštaurácie už na mieste, kde je vytvorené kuchynské a stolovacie zázemie. To znamená v existujúcich reštauráciach, ktoré sú otvorené len určitú časť dňa (napr. len počas raňajok a obedov) alebo zariadená reštaurácia, ktorá sa dlhodobo neprenajíma.

Pop-up reštaurácia sa dá otvoriť aj na netradičných miestach ako skatepark, v prírode, múzeu či galérií. Sú však tak navýšené náklady na zariadenie kuchyne a jedálne.

Restaurant Day
--------------

V tento deň si môže otvoriť svoju jednodňovú pop-reštauráciu ktokoľvek. Tento koncept vznikol v roku 2011 vo Fínsku, kde Restaurant Day (fín. *Ravintolapäivä*) mal propagovať gastronomickú kultúru a priniesť nové recepty a inšpirácie do gastronómie. V roku 2015 už do tohto projektu bolo zapojených 1698 pop-up reštaurácií v 35 krajinách sveta, medzi ktoré patrí aj Bratislava, Praha a Viedeň.

Externé odkazy
--------------

* Nebojte sa mať vlastnú reštauráciu! Skúste to aspoň na jeden deň - varecha.pravda.sk
**Ulsterský obranný pluk** (angl. *Ulster Defence Regiment*, skr. **UDR**) bol pechotný pluk britskej armády vytvorený v roku 1970 a rozpustený v roku 1992. Jeho oficiálnou úlohou bola „obrana života a majetku v Severnom Írsku proti ozbrojeným útokom alebo sabotážam", ale na rozdiel od vojakov zo Spojeného kráľovstva, nebol nikdy použitý na zvládnutie davu alebo vykonávanie poriadkových povinností v mestách. Išlo o najväčší peší pluk v britskej armáde, ktorý bol tvorený zo 7 práporov a ďalšie 4 sa pridali v priebehu dvoch rokov. UDR pozostával väčšinou z dobrovoľníkov na čiastočný úväzok, až do roku 1976, kedy bola pridaná aj služba na plný úväzok. Nábor v Severnom Írsku prebiehal kvôli vnútrokomunitnému sporu. Niektorí členovia UDR (hlavne ulsterskí protestanti) boli obvinení z náboženskej diskriminácie. Pluk bol pôvodne zamýšľaný, aby odrážal demografiu Severného Írska a začal regrutovať katolíkov, ktorí tvorili 18 % jeho vojakov. Do roku 1972 tento počet klesol z rôznych príčin na 3 %. Pluk bol pod takou trvalou kritikou, neporovnateľne výraznejšou než iné jednotky britskej armády.

Tento pluk bol v britskej armáde jediný, ktorý bol v aktívnej službe po celú jeho 22 ročnú existenciu. Bol to tiež prvý britský pluk, ktorý do svojej štruktúry začlenil aj ženy.

V roku 1992 bol pluk zlúčený s Kráľovskými írskymi jazdcami a vznikol Kráľovský írsky pluk.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ulster Defence Regiment na anglickej Wikipédii.*
**Ulsterskí dobrovoľníci** (angl. *Ulster Volunteers*) bola unionistická milícia založená v roku 1912, aby blokovala snahy vytvorenia vlastnej samosprávy pre Írsko, ktoré bolo vtedy súčasťou Spojeného kráľovstva. Ulsterskí dobrovoľníci vznikli v provincii Ulster v Írsku, kde unionisti a ulsterskí protestanti tvoria väčšinu obyvateľstva. Mnohí protestanti v Ulsteri sa báli katolíckej vlády v Dublinskom parlamente a začali strácať svoje silné väzby s Britániou. V roku 1913 sa milície spojili do organizácie **Ulsterské dobrovoľnícke sily** (**UVF**) a sľúbili britskej vláde, že zničia akýkoľvek pokus o zavedenie írskej vlády do Ulsteru. Neskôr, toho istého roku, založili írski nacionalisti organizáciu Írski dobrovoľníci, ktorá chcela zachovať írsku nadvládu v Ulsteri. V apríli 1914 UVF prepašovalo do Ulsteru 25 000 pušiek. Kríza medzi týmito dvoma organizáciami bola zastavená v auguste 1914 po vypuknutí prvej svetovej vojny. Mnoho členov UVF narukovalo do britskej armády v 36. (Ulsterskej) divízií a išli bojovať na západný front.

Po prvej svetovej vojne britská vláda súhlasila, že rozdelí Írsko do dvoch samosprávnych krajov: Severné Írsko (vytvorené zo štyroch ulsterských grófstiev s protestanskou väčšinou a z dvoch zvyšných grófstiev) a Južné Írsko. V roku 1920 však začala zúriť britsko-írska vojna a Írska republikánska armáda (IRA) vyhlásila Írsku republiku a začala útočiť na britské sily v Írsku. V reakcii na tieto útoky bolo UVF znovu obnovené, toto obnovenie bolo do istej miery neúspešné a UVF sa včlenilo do Ulsterskej špeciálnej polície (USC).

V roku 1966 vznikla polovojenská skupina, ktorá sama seba volala Ulsterské dobrovoľnícke sily. Tvrdila, že je priamym nástupcom staršej organizácie a používala rovnaké logo, ale nie sú medzi nimi žiadne organizačné väzby.

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ulster Volunteers na anglickej Wikipédii.*
**Ulsterské dobrovoľnícke sily** (angl. *Ulster Volunteer Force* skr. **UVF**) lojalistická polovojenská skupina v Severnom Írsku. Objavila sa v roku 1966 a je pomenovaná podľa pôvodnej UVF zo začiatku 20. storočia. Jej prvým vodcom bol Gusty Spence, bývalý britský vojak. Skupina vykonávala ozbrojenú kampaň vyše 30 rokov počas Problémov. V roku 1994 vyhlásila prímerie a v roku 2007 oficiálne ukončila svoju ozbrojenú kampaň aj keď niektorí jej členovia sa ďalej podieľajú na násilnostiach. UVF je klasifikovaná ako teroristická organizácia v Spojenom kráľovstve, Írsku a Spojených štátoch.

Hlavným cieľom UVF bolo bojovať proti írskemu republikanizmu (najmä proti IRA) a udržať Severné Írsko ako súčasť Spojeného kráľovstva. Sú zodpovedný za smrť najmenej 500 ľudí, z toho sú dve tretiny írski katolícki civilisti. Ich najsmrteľnejší útok počas konfliktu bol bombový útok v McGurk's Bar pri ktorom zahynulo 15 civilistov. UVF tiež útočilo aj v Írsku. Najväčší z nich bol bombový útok v Dubline a Monaghane pri ktorom zahynulo 33 civilistov a bol to najsmrteľnejší teroristický útok konfliktu. Bezvarovné bombové útoky boli vykonávané jednotkami z Belfastskej a Stredo-Ulsterskej brigády. Stredo-Ulsterská brigáda za zabitie troch členov írskej kabaretnej skupiny Miami Showdown v roku 1975. Obete boli zastrelené na falošnom vojenskom stanovišti ozbrojencami v britských armádnych uniformách. Posledný väčší útok UVF bol Loughinislandský masaker v ktorom jej členovia zastrelili šesť katolíckych civilistov v dedinskej krčme.

Od prímeria bola UVF zapojená do nepokojov, organizovaného zločinu a do sporov s ostatnými lojalistickými skupinami. Niektorí jej členovia boli tiež iniciátormi série rasistických útokov.

Referencie
----------

* Steve Bruce, The Red Hand, 1992, ISBN 0-19-215961-5
* Jim Cusack & Henry McDonald, UVF, 2000, ISBN 1-85371-687-1
* Martin Dillon, The Dirty War
* Brendan O'Brien, The Long War – the IRA and Sinn Féin
* Peter Taylor, Loyalists
* David Boulton, UVF 1966–1973: An Anatomy of Loyalist Rebellion, ISBN 978-0717106660
* Tony Geraghty, The Irish War
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ulster Volunteer Force na anglickej Wikipédii.*
**Arthur Betz Laffer** (\* 14. august 1940) je americký ekonóm, predstaviteľ ekonómie strany ponuky. Bol poradca amerického prezidenta Ronalda Reagana a tvorcom Lafferovej krivky, ktorá ilustruje vzťah daňového výnosu a výšky daní v ekonomike.

Život
-----

Americký ekonóm, ktorý sa narodil v Youngstowne v Ohio. Vyštudoval Yaleskú univerzitu a Stanfordovu univerzitu. Je zakladateľ a riaditeľ *Laffer Associates* v Nashville. Je to výskumná a poradenská spoločnosť, ktorá poskytuje investično-poradenské služby rôznym finančným inštitúciám, korporáciám, penzijným fondom atď. 

V rokoch 1981–1989 pracoval ako poradca amerického prezidenta Ronalda Reagana. Najznámejší je ako tvorca Lafferovej krivky. Arthur Laffer sa v „Lafferovej krivke" pokúsil graficky znázorniť vzťah medzi veľkosťou príjmov do štátneho rozpočtu z daní a mierou zdanenia. Pri zdôvodnení tejto závislosti vychádzal z názorov amerického ekonóma 19. storočia Henry Georgea, ktorý poukazoval na potrebu stanovenia primeranej miery zdanenia už v roku 1879 ako aj z poznatkov arabského mysliteľa Ibn Chaldúna, ktorý sa touto problematikou zaoberal už v 14. storočí.

Autoritné údaje: * BnF: 123057123
* GND: 170105628
* ISNI: 0000 0001 1560 1149
* LCCN: n79079003
* NK ČR: vse2014826853
* VIAF: 12374881
* WorldCat: lccn-n79079003
Znak Ulsterskej špeciálnej polície
**Ulsterská špeciálna polícia** (angl. *Ulster Special Constabulary*, tiež nazývaný **B-Specials**  alebo **B-Men**, skr. **USC**) kvázi-vojenská rezervná polícia v Severnom Írsku. Bola zriadená v októbri 1920 krátko pred rozdelením Írska. Bol to ozbrojený zbor, organizovaný čiastočne vojensky a bol povolávaný v časoch núdze ako boli povstania a vojny. Túto úlohu vykonávala počas Írskej vojny za nezávislosť v rokoch 1920 – 1922 a v 50-tych rokoch počas Pohraničnej kampane Írskej republikánskej armády.

Počas jej existencie, bolo zabitých 54 členov USC členmi IRA.

Takmer všetci jej členovia boli ulsterskí protestanti z tohto dôvodu mali katolíci v nich veľkú nedôveru. Tiež vykonali niekoľko odvetných zabíjaní a opatrení proti katolíckym civilistom v britsko-írskom konflikte počas rokov 1920 – 1922. Unionisti všeobecne podporovali USC ako príspevok k obrane Severného Írska.

Ulsterská špeciálna polícia bola rozpustená v máji 1970 po správe baróna Hunta, ktorý riadil reštrukturalizáciu bezpečnostných síl Severného Írska aby prilákal viac katolíckych regrútov a odzbrojil políciu. Funkcie a členstvo USC bolo z veľkej časti prevzaté Ulsterským obranným plukom (UDR) a zálohami Kráľovskej ulsterskej polície.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ulster Special Constabulary na anglickej Wikipédii.*
**Leopard škvrnitý amurský** (iné názvy: **leopard škvrnitý mandžuský, leopard amurský, leopard mandžuský**; lat. *Panthera pardus orientalis*) je ohrozený poddruh leoparda, pôvodom zo severovýchodného Ruska (Prímorský kraj) a juhovýchodnej Číny (provincia Ťi-lin).

Charakteristika
---------------

Samce leoparda amurského môžu dorasť od 1,2 – 1,5 metra. Samice sú menšie a dorastajú do dĺžky 107 do 136 cm, chvost 82 – 90 cm, výškou 64 – 78. Dospelý samec môže dosiahnuť hmotnosti 32,2 – 48 kilogramov a samica môže dosiahnuť 25 – 42,5 kilogramov. Tieto mačkovité šelmy majú dlhé nohy, ktoré im pomáhajú v zime pri chodení po vysokom snehu. Jeho srsť je svetlohnedej až oranžovej farby a má charakteristické tmavé škvrny, ktoré sú vidieť u všetkých leopardov. Srsť tohto leoparda sa počas ročných období mení, počas zimy bledne a v lete je veľmi svetlá, aby splynula s okolitým prostredím. V zimných mesiacoch rastie srsť rýchlejšie, pretože leopardovi dodáva teplo.

Rozšírenie
----------

Leopard amurský obýva ruský Ďaleký východ, pričom väčšina žije na juhovýchode Ruska. Niektoré žili aj v severovýchodnej Číne a v Severnej Kórei (v týchto častiach je pravdepodobne vyhynutý). Obývajú zalesnené a horské oblasti, predovšetkým tajgy.

Potrava a lov
-------------

Sú skúsení lovci a lovia predovšetkým v noci. Pri love sa vyhýbajú tigrom, ktoré sú omnoho agresívnejšie. Títo leopardi sú dobrí horolezci a plavci, čo im pomáha pri chytaní a zabíjaní koristi. Hlavnú potravu tvoria: diviaky, zajace, jelene, hlodavce, srnce, kabary a jazvece.

Rozmnožovanie
-------------

Leopardy amurské sa rozmnožujú na jar a začiatkom letných mesiacov. Gravidita samice trvá tri a pol mesiaca. Mávajú jedno až šesť mláďat. Mláďa je po troch mesiacoch odstavené a učí sa loviť. Po dvoch rokoch sa môžu od rodičov osamostatniť.

Ohrozenie
---------

Tento poddruh leoparda sa považuje za jednu z najvzácnejších veľkých mačiek na svete. Jeho populácia sa zmenšuje. Po sčítaní v roku 2007 žije v Prímorskom kraji len 14 – 20 dospelých jedincov a 5 – 6 mláďat. Je vážne ohrozený druh a dokonca mu hrozí aj vyhynutie. V Kórei a Číne sa považuje za vyhynutého.

Ohrozuje ho najmä pytliactvo ale aj odlesňovanie a inbríding.

Referencie
----------

1. 1 2 3  Jackson, P. & Nowell, K. 2008. *Panthera pardus ssp. orientalis. The IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.2. <www.iucnredlist.org>. Downloaded on 22 August 2014.*
2. ↑  Geptner, V.G. Sludskii, A. A. (1972). *Mlekopitaiuščie Sovetskogo Soiuza.* Vysšaia Škola, Moskva. (In Russian; English translation: Heptner, V. G. Sludskii, A. A. Komarov, A. Komorov, N. (1992). *Bars (Leopard)*. Pages 203 – 273 in: *Mammals of the Soviet Union. Volume II, Part 2: Carnivora (Hyenas and Cats)*. Smithsonian Institution and the National Science Foundation, Washington DC).
**Cayleyho-Hamiltonova veta** (pomenovaná podľa Arthura Cayleyho a Williama Rowana Hamiltona) je v lineárnej algebre veta, ktorá hovorí, že každá štvorcová matica je koreňom svojho charakteristického polynómu, teda platí:

{\displaystyle \chi \_{A}\left(A\right)=0.}

Pomocné pojmy
-------------

Definujme pojem mocniny štvorcovej matice {\displaystyle A\,\!} ({\displaystyle A\in M\_{n,n}}) nasledovne:

{\displaystyle A^{0}=I\_{n}\,\!}, kde {\displaystyle I\_{n}\,\!} je jednotková matica z {\displaystyle M\_{n,n}\,\!}

Indukčne definujme:
{\displaystyle A^{n+1}=A^{n}\cdot A}

  

Charakteristický polynóm {\displaystyle \chi \_{A}(t)\,\!} je definovaný pre ľubovoľnú {\displaystyle A\in M\_{n,n}} nasledovne:
{\displaystyle \chi \_{A}(t)=\det(tI\_{n}-A)\,\!}, kde {\displaystyle \lambda } je jeho koreňom práve vtedy, ak je vlastnou hodnotou {\displaystyle A\,\!}.

Formulácia vety
---------------

Nech {\displaystyle A\,\!} je štvorcová matica a jej charakteristický polynóm {\displaystyle \chi \_{A}(t)=\sum \_{i=0}^{n}a\_{i}t^{i}}, pre vhodné koeficienty {\displaystyle a\_{i}}.
Potom {\displaystyle \sum \_{i=0}^{n}a\_{i}A^{i}={\begin{pmatrix}0&\cdots &0\\\vdots &\ddots &\vdots \\0&\cdots &0\end{pmatrix}}}

  

Neformálne: {\displaystyle \chi \_{A}(A)=0\,\!}.

Využitie
--------

Najdôležitejším dôsledkom Cayleyho-Hamiltonovej vety je, že charakteristický polynóm je násobkom minimálneho polynómu danej štvorcovej matice {\displaystyle A\,\!}.

Referencie
----------

1. ↑  Zlatoš 2011, Veta 21.1.4, s. 397

Externé odkazy
--------------

* dôkaz z PlanetMath (angl.)

Literatúra
----------

* ZLATOŠ, Pavol. *Lineárna algebra a geometria. Cesta z troch rozmerov s presahmi do príbuzných odborov*. Bratislava : Marenčin PT, 2011. Dostupné online. ISBN 978-80-8114-111-9.
**Systém na riadenie výučby** (iné názvy: **learning management system (LMS), systém riadenia výučby, systém riadenia vzdelávania**, zriedkavo **systém na správu výučby, systém riadenia výuky/na riadenie výuky, systém na riadenie vzdelávania**) je aplikácia na administratívu a organizáciu výuky v rámci e-vzdelávania.

LMS sú aplikácie, ktoré v sebe integrujú spravidla nejrôznejšie on-line nástroje pre komunikáciu a riadenie štúdia (nástenka, diskusné fórum, chat, evidencie atď.) a zároveň sprístupňujú študentom učebné materiály či výukový obsah on-line alebo aj off-line. LMS aplikácií je rada - od tých jednoduchých cez najrôznejšie LMS z akademickej sféry až po rozsiahle širokospektrálne komerčné aplikácie.

Za bežné funkcie systémov riadeného vzdelávania môžeme považovať nasledujúce moduly:

* Evidencia a správa študentov
* Evidencia a správa skupín študentov
* Evidence a správa kurzov
* Evidencia a správa skupín kurzov
* Katalog resp. zoznam výukových kurzov a objektov
* Správa študijných plánov - vytváranie podmienok medzi kurzami
* Evidencia hodnotenia študentov - reporting výsledkov
* Testovanie študentov
* Správa prístupových práv
* Komunikačné nástroje
* Autorské nástroje k vytváraniu výukových kurzov a objektov
* Úložisko výukového obsahu

Pre všetky tieto funkcie je dôležitá požiadavka na ich prenositeľnosť a štandardizáciu. LMS by mal byť otvorený a schopný napríklad ľahko a rýchlo začleniť výukový obsah, vytvorený napríklad pred zavedením LMS. Medzi štandardizované formáty výukových jednotiek patrí napr. SCORM, AICC, IMS, IEEE a Ariadne.
**Leopold Ján Belohorský** (\* 17. november 1776, Dražkovce - † 14. apríl 1841, Kráľovce-Krnišov) bol evanjelický kňaz, zberateľ piesní. Jeho otec bol Andrej Belohorský a jeho matka bola Zuzana rod. Sekerková

Životopis
---------

Navštevoval školu v Dražkovciach, vo Vrútkach a v Martine, študoval v Ožďanoch, na evanjelických lýceách v Banskej Štiavnici a v Bratislave, od 1804 na univerzite vo Wittenbergu. V roku 1802 - 1804 bol pomocný učiteľ v Banskej Bystrici, neskôr vychovávateľ v šľachtických rodinách, začas kaplán v Banskej Bystrici, od 1813 evanjelický farár v Slatine, od 1824 farár, 1829 - 1836 seniorátny notár v Kráľovciach. Zomrel na následky popálenín utrpených pri požiari fary. Početnou zbierkou ľudových piesní prispel do Kollárových Národných spievaniek.

Literatúra
----------

* BELOHORSKÝ, Leopold Ján. In:  *Biografický lexikón Slovenska*. Zväzok I A – B. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2002. 638 s. ISBN 80-89023-16-9. S. 331.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike - evanjelická farnosť
Kódy **ISO 3166-2** pre Líbyu identifikujú 34 obcí. Prvá časť (LY) je medzinárodný kód pre Líbyu, druhá časť pozostáva z dvoch písmen identifikujúcich obec.

Spravodaj
---------

* 2003-09-05

Zoznam kódov
------------

```
LY-AJ Ajdābiyā 
LY-BA Banghāzī 
LY-BU Al Buţnān 
LY-BW Banī Walīd 
LY-DR Darnah 
LY-GD Ghadāmis 
LY-GR Gharyān 
LY-GT Ghāt 
LY-HZ Al Hizām al Akhdar 
LY-JA Al Jabal al Akhdar 
LY-JB Jaghbūb 
LY-JI Al Jifārah 
LY-JU Al Jufrah 
LY-KF Al Kufrah 
LY-MB Al Marqab 
LY-MI Mişrātah 
LY-MJ Al Marj 
LY-MQ Murzuq 
LY-MZ Mizdah 
LY-NL Nālūt 
LY-NQ An Nuqaţ al Khams 
LY-QB Al Qubbah 
LY-QT Al Qaţrūn 
LY-SB Sabhā 
LY-SH Ash Shāţi' 
LY-SR Surt 
LY-SS Şabrātah Şurmān 
LY-TB Ţarābulus 
LY-TM Tarhūnah-Masallātah 
LY-TN Tājūrā' wa an Nawāḩī al Arbāʻ 
LY-WA Al Wādah 
LY-WD Wādī al Hayāt 
LY-YJ Yafran-Jādū 
LY-ZA Az Zāwiyah 
```

Pozri aj
--------

* ISO 3166-2, zoznam kódov územno správnych celkov všetkých krajín.
* ISO 3166-1, zoznam kódov všetkých krajín, používaných súčasne ako ich doménové mená na internete.
Nasávacie potrubie motora s otvormi pre umiestnenie vstrekovačov systému viacbodového vstrekovania
**Systém viacbodového vstrekovania paliva** (anglicky **Multi Point Injection** so skratkou **MPI**) je systém nepriameho vstrekovania paliva viacvalcových zážihových motorov. Palivo sa vstrekuje pred nasávací ventil: do nasávacieho kanála, prípadne zriedkavejšie do nasávacieho potrubia. Názov vychádza zo skutočnosti, že vstrekovačov je oproti systému jednobodového vstrekovania viac. Typicky sa používa jeden vstrekovač pre každý valec, ale sú možné aj riešenia jedného vstrekovača pre skupinu valcov.

Systém viacbodového vstrekovania dosahuje v porovnaní so systémom jednobodového vstrekovania lepšie parametre hospodárnosti, emisií aj výkonu motora, pretože umožňuje presnejšie dávkovanie paliva a lepšiu tvorbu zmesi pre každý valec. Práve z tohoto dôvodu sa skratka MPI používa z marketingových dôvodov na označenie "pokrokovosti" motora.
Motor MPI teda znamená motor so systémom viacbodového vstrekovania.

Pozri aj
--------

* Vstrekovanie paliva
**The Jerusalem Post** je izraelský veľkoformátový po anglicky písaný denník, ktorý založil novinár Geršon Agron, 1. decembra 1932 ako **The Palestine Post** (v roku 1950 premenovaný na súčasný názov). Počtom čitateľov síce The Jerusalem Post neprevyšuje ostatné hlavné po hebrejsky písané denníky, presahuje ich však svojim záberom a skutočnosťou, že publikuje celosvetovo. Medzi jeho čitateľov patria izraelskí politici, zahraniční novinári a turisti. 

V minulosti bol denník považovaný za ľavicové noviny, avšak koncom 80. rokov zaznamenal zmenu a posun k pravej časti politického spektra. Po získaní nového majiteľa a nástupe nového šéfredaktora Davida Horovitza v roku 2004 sa denník posunul do centristickej pozície. Príkladom tohto posunu môže byť podpora Šaronovho plánu stiahnutia z Gazy v auguste roku 2005 a obhajoba privatizácie izraelských náboženských inštitúcií.

Referencie
----------

1. ↑  
CHARTRAND, Sabra. *Outcry Erupts at The Jerusalem Post Over New Publisher's Editorial Bent* [online]. The New York Times, [cit. 2012-11-09]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑   *The Press in Israel* [online]. BBC, [cit. 2012-11-09]. Dostupné online. (po anglicky)

Externé odkazy
--------------

Oficiálne internetové stránky (po anglicky)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku The Jerusalem Post na českej Wikipédii.*
**Decentralizované riadenie (systému)** je (v kybernetike) spôsob riadenia, pri ktorom je riadený systém (úplne alebo čiastočne) rozdelený na väčšie množstvo podsystémov, ktoré sú riadené (čiastočne alebo úplne) samostatne. Jednotlivé podsystémy sú teda riadené najmä na základe informácii z vlastného podsystému, informácie z iných podsystémov sa pri ich riadení používajú iba v obmedzenej miere a centrálne riadenie je obmedzené. 

Opakom je centralizované riadenie. Decentralizované riadenie môže byť aj adaptívne - pozri adaptívne decentralizované riadenie.

Zdroj
-----

* аdaptívne decentralizované riadenie. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 48.  (Poznámka: V online verzii tohto hesla je text výrazne skrátený oproti pôvodnému zneniu (hoci na to online nie je upozornené).)
* decentralizované riadenie systému. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 2003. 702 s. ISBN 80-224-0761-5. Zväzok 3. (Č – Eg), s. 238.
Stránka z časti Starého zákona z Gutenbergovej Biblie
**Inkunábuly** (lat. *in cunabulis*, teda: „v kolíske") alebo **prvotlače** sú najstaršie tlačené knihy pochádzajúce z Európy, ktoré vznikli v období medzi vynálezom kníhtlače, t.j. tlače s pohyblivými literami (okolo roku 1450), a koncom 15. storočia. 

Za vynálezcu kníhtlače je považovaný Johannes Gutenberg, ktorý v roku 1455 vytlačil v Mohuči tzv. 42-riadkovú Bibliu.

Najväčšia zbierka inkunábulí (takmer 20 000 exemplárov) sa nachádza v Bavorskej štátnej knižnici (Bayerische Staatsbibliothek) v Mníchove, potom v Britskej knižnici (British Library) v Londýne, v Národnej knižnici (Bibliothèque nationale) v Paríži (viac ako 12 000) a vo Vatikánskej apoštolskej knižnici v Ríme (okolo 8 000).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Inkunábula**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Inkunábule na českej Wikipédii.*

Literatúra
----------

* KOTVAN, Imrich: *Inkunábuly archívov, múzeí a niektorých historických knižníc na Slovensku.* Martin : Matica slovenská, 1964. 192 s. + 16 s. obrazových príloh.
**Krach viedenskej burzy** alebo **Gründerkrach** je rozsiahly burzový bankrot z roku 1873, pričom sa tým detailnejšie myslí prepad finančných trhov. Príčinami krízy boli hlavne prehriatie konjunktúry, ktorá bola pozitívne ovplyvnená rôznymi faktormi. Tento krach vyznačil koniec tzv. epochy *Gründerzeit* a v častiach vtedajšej nemecky hovoriacej Európy je nasledovná fáza ekonomickej depresie označovaná aj ako *Gründerkrise*. Tieto germanistické pojmy sa používajú na označenie stavu predovšetkým v Nemeckej ríši a v Rakúsko-Uhorsku. 

V roku 1873 sa finančné trhy prepadli ale aj globálne, čo teoretici ekonómie 1920 rokov označujú pojmom Veľká depresia. Nakoľko sa dovtedy jednalo o najväčšiu globálnu ekonomickú krízu sa tento pojem sa udržal až do čias Veľkej hospodárskej krízy, ktorý tento názov prekryla. Národné hospodárstva priemyselných krajín prešli do fázy spomaleného ekonomického rastu a deflácie, ktorá pretrvávala až do konca 90-tich rokov 19. storočia.

Fenoménom tejto krízy boli aj samovraždy skrachovaných burzových maklérov alebo investorov.

Referencie
----------

1. ↑  DAVENPORTOVÁ, M. *Údolí rozhodnutí*. Praha : Melantrich, 1947. Beletristické stvárnenie samovraždy investora zapríčinenej globálnym prepadom finančných trhov v roku 1873 v románe o rodine vlastníkov železiarskej a oceliarskej hute v Spojených štátoch amerických. Kapitola 1. a 2. s. 15 - 36. (po česky)
Kados
**Kados** (starogr. κάδος – kados) je typ starogréckej nádoby.

Kados (mn. č. *kadoi*), veľký vydutý keramický džbán so širokým otvorom a dvomi malými vertikálnymi uchami, bola nádoba na uchovávanie tekutín. Pri preprave sa priväzoval lanom. Grécky nápis z 3. stor. pred Kr. vyrytý na bronzovej doske pripomína nákup 40 plných kadoi za cenu 3 statérov za každý kados. Kados bol teda aj objemovou mierou (cca 40 litrov) známou i v rímskom svete, kde sa termín *cadus* používal na označenie nádob na skladovanie vína alebo ovocia. Je tiež pravdepodobné, že sa používal aj na uskladnenie múky.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 380.
2. 1 2   Ritual, *Kados*
3. ↑  Fabio Fabiani, Emanuela Paribeni. *Archeologia a Massa*. Roma : Edizioni Nuova Cultura, 2016. ISBN 978-88-6812-727-5. S. 79.
4. ↑  Michel Gras. *Mélanges de l'Ecole française de Rome*. Rome : Ecole française de Rome, 2005. ISBN 978-27-2830-745-6. S. 876.

Pozri aj
--------

* Typológia starogréckej keramiky