**Mustafa İsmet İnönü**, predtým **Mustafa İsmet Bey** alebo **İsmet Pasha**, narodený ako **Mustafa İsmet** (\* 24. september 1884, İzmir – † 25. december 1973, Ankara) bol turecký politik, druhý turecký prezident, viacnásobný predseda vlády a generál, náčelník Generálneho štábu Turecka.

Mladosť
-------

Narodil sa v starovekom gréckom meste Smyrne v roku 1884. Základnú a strednú školu v Sivase, následne začal jeden rok navštevovať v rovnakom meste Prípravnú školu pre štátnych úradníkov. Po roku však prestúpil do Istanbulu na Prípravnú školu pre inžinierov a nakoniec v roku 1901 nastúpil na Imperiálnu školu vojenského inžinierstva, ktorú ukončil v hodnosti druhého poručíka delostrelectva v roku 1903. Následne İnönü promoval ako najlepší v ročníku na Vojenskej akadémii v roku 1906.

Vojenská kariéra
----------------

Po ukončení školy bol İnönü pridelený do 8. regimentu 2. armády Osmanskej ríše v Adrianopole v hodnosti kapitána. V roku 1908 vstúpil do reformného hnutia Výbor pre jednotu a pokrok (tzv. Mladoturci).
Ako dôstojník sa medzi rokmi 1910-1913 zúčastnil sa balkánskych vojen a na potláčaní povstania v Jemene. Slúžil tiež v prvej svetovej vojne, kde sa na kaukazskom fronte spoznal s Mustafom Kemalom, svojím neskorším politickým spojencom.

Po skončení vojny odišiel do Anatólie, kde sa pripojil k tureckému národnému hnutiu, ktorému sa nepáčilo územné delenie pozostatkov Osmanskej ríše Dohodovými mocnosťami. V rokoch 1920 až 1921 bol veliteľom západného frontu a náčelníkom generálneho štábu Mladotureckého hnutia počas Tureckej vojny za nezávislosť, neskôr bol opätovne náčelníkom generálneho štábu Turecka v rokoch 1922-1924. Za jeho veľký triumf sa pokladá porážka Grékov v druhej bitke pri İnönü od marca do apríla 1921, čo predstavovalo prvé významné víťazstvo tureckých vojsk v grécko-tureckom konflikte a praktický obrat vojny. Ako zástupca Turecka sa tiež zúčastnil rokovaní na konferencii v Lausanne v roku 1923, ktorá znamenala pre Turecko odvrátenie nepriaznivej mierovej zmluvy zo Sévres pri Paríži z roku 1919. 24. júla 1923 tu za Turecko podpísal mierovú zmluvu, ktorá znamenala medzinárodné uznanie krajiny.

Politická kariéra po vzniku Turecka
-----------------------------------

Neskôr v roku 1923 se po vyhlásení Tureckej republiky stal prvým predsedom vlády. Bol predstaviteľom kemalistickej strany Cumhuriyet Halk Partisi (Republikánskej ľudovej strany) a jej podpredsedom pri Mustafovi Kemalovi Atatürkovi. Úrad premiéra zastával trikrát (1923-1924, 1925-1937 a 1961-1965). Po zavedení zákona o priezviskách v roku 1934 mu prezident Atatürk dal priezvisko İnönü podľa obce, kde sa konala jeho víťazná bitka z dôb Tureckej vojny za nezávislosť. Po smrti Atatürka v roku 1938 se stal tureckým prezidentom. Ako prezident vládol do roku 1950. Na jeho politickej kariére býva vyzdvihovaný jeho pragmatický a optimistický postoj, skutočné štátnictvo a podporu tolerancie a sekularizmu. V porovnaní s despotickou vládou Atatürka komentátori oceňujú inteligentnú a realistickú cestu, ktorú Inönü zvolil na prechod z nedemokratického štátu jednej strany (CHP) na pluralitnú demokraciu. Snažil sa rozvíjať zahraničnú politiku dobrých vzťahov s čo možno najväčším počtom krajín, vrátane USA, Spojeného kráľovstva, Francúzska, nacistického Nemecka či ZSSR. Jeho zásluhou ostalo Turecko počas druhej svetovej vojny neutrálne. Prvé slobodné voľby, o ktoré sa Inönü pričinil, v roku 1950 CHP prehrala a Inönü prešiel "s radosťou" do opozície. Označil túto volebnú porážku od Demokratickej strany ako jeho "najväčšie víťazstvo". Po skončení mandátu prezidenta sa vrátil do úradu predsedu vlády v roku 1961 po vojenskom prevrate. Počas jeho premiérstva na uzmierenie západných spojencov Turecka pri kríze na Cypre v roku 1964 zapojil Turecko do Bandungskej skupiny. Na záver politickej kariéry sa angažoval v tureckom parlamente, Veľkom národnom zhromaždení. 

Zomrel v roku 1973 v Ankare, jeho pozostatky boli 28. decembra 1973 uložené v ankarskom mauzóleu Anıtkabir na protiľahlej strane nádvoria oproti Atatürkovým.

Referencie
----------

1. 1 2 3  LIEBMANN, George W.. *Diplomacy Between the Wars: Five Diplomats and the Shaping of the Modern World*. Londýn : Tauris, 2008. ISBN 9781845116378. S. 174-175. (po anglicky)
2. 1 2  VANDER LIPPE, John M.. *The "Other" Treaty of Lausanne: The American Public and Official Debate on Turkish-American Relations* [online]. The Turkish Yearbook, Vol. XXIII, 1993, [cit. 2019-05-17]. [dergiler.ankara.edu.tr/dergiler/44/683/8687.pdf Dostupné online.] (po anglicky)
3. 1 2 3 4   *İsmet İNÖNÜ* [online]. Ankara: Presidency of The Republic of Turkey, [cit. 2019-05-19]. Dostupné online. (po anglicky)
4. 1 2  HEPER, Metin. *Ismet Inönü: The Making of a Turkish Statesman*. Leiden : E.J.Brill, 1998. S. 274. (po anglicky)
5. ↑   *Anıtkabir* [online]. Ankara: Ministerstvo kultúry a turizmu Tureckej republiky, [cit. 2019-05-19]. Dostupné online. (po anglicky)

Externé odkazy
--------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **İsmet İnönü**

  


| * z
* d
* u
Prezidenti Turecka |
| --- |
| 
* Mustafa Kemal Atatürk (1923-1938)
* Mustafa Abdülhalik Renda (1938)
* İsmet İnönü (1938-1950)
* Celal Bayar (1950-1960)
* Cemal Gürsel (1960-1961)
* Cemal Gürsel (1961-1966)
* Cevdet Sunay (1966-1973)
* Tekin Arıburun (1973)
* Fahri Korutürk (1973-1980)
* İhsan Sabri Çağlayangil (1980)
* Kenan Evren (1980-1982)
* Kenan Evren (1982-1989)
* Turgut Özal (1989-1993)
* Hüsamettin Cindoruk\* (1993)
* Süleyman Demirel (1993-2000)
* Ahmet Necdet Sezer (2000-2007)
* Abdullah Gül(2007-2014)
* Recep Tayyip Erdoğan (od 2014)

 |
| **^1**  úradujúci prezidenti, **^2**  vojenskí vodcovia |

| * z
* d
* u
Predsedovia vlády Turecka |
| --- |
| 
* İsmet İnönü (1923–1924)
* Ali Fethi Okyar (1924–1925)
* İsmet İnönü (1925–1937)
* Celal Bayar (1937–1939)
* Refik Saydam (1939–1942)
* Şükrü Saracoğlu (1942–1946)
* Recep Peker (1946–1947)
* Hasan Saka (1947–1949)
* Şemsettin Günaltay (1949–1950)
* Adnan Menderes (1950–1960)
* Cemal Gürsel (1960–1961)
* İsmet İnönü (1961–1965)
* Suat Hayri Ürgüplü (1965)
* Süleyman Demirel (1965-1971)
* Nihat Erim (1971-1972)
* Ferit Melen (1972-1973)
* Naim Talu (1973-1974)
* Bülent Ecevit (1974)
* Sadi Irmak (1974-1975)
* Süleyman Demirel (1975-1977)
* Bülent Ecevit (1977)
* Süleyman Demirel (1977–1978)
* Bülent Ecevit (1978–1979)
* Süleyman Demirel (1979–1980)
* Bülend Ulusu (1980-1983)
* Turgut Özal (1983-1989)
* Yıldırım Akbulut (1989-1991)
* Mesut Yılmaz (1991)
* Süleyman Demirel (1991–1993)
* Tansu Çillerová (1993–1996)
* Mesut Yılmaz (1996)
* Necmettin Erbakan (1996–1997)
* Mesut Yılmaz (1997–1999)
* Bülent Ecevit (1999–2002)
* Abdullah Gül (2002–2003)
* Recep Tayyip Erdoğan (2003–2014)
* Ahmet Davutoğlu (2014–2016)
* Binali Yıldırım (2016–2018)

 |

Autoritné údaje: * BnF: 13605357m
* GND: 118896067
* ISNI: 0000 0001 2138 9519
* LCCN: n85039604
* NK ČR: jn20020307004
* VIAF: 71565655
* WorldCat: lccn-n85039604