recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hippothoé** alebo **Hippothoa** (starogr. *Ἱπποθόη* – *Hippothoé*, lat. *Hippothoe*) je v gréckej mytológii dcéra iólskeho kráľa Pelia a jeho manželky Filomachy (podľa inej verzie Anaxibie).

Keď prišiel Iasón z ďalekej Kolchidy, kde získal zlaté rúno, otec Hippothoy Pelias mu aj napriek tomu, že splnil danú úlohu, odmietol odovzdať vládu v Iólku. Iáson sa mu za to rozhodol pomstiť. Jeho manželka mocná čarodejnica Médeia mu najprv svojimi kúzlami omladila jeho staručkého Aisóna, ktorý sa obával, že sa nedožije dňa, kedy sa v Iólku vráti vláda do rúk právoplatného dediča. Keď to videla Hippothoé a jej sestry Pelopeia, Peisidiké a Alkéstis, požiadali Médeiu, aby omladila aj ich otca. Ľstivá Médeia len na to čakala a samozrejme súhlasila, sestry naviedla aby svojho otca v spánku zranili a Médeia, ktorá mu následne mala vliať do žíl omladzovaciu tekutinu, to neurobila, ale namiesto toho mu vrazila do hrdla nôž, potom ho pokrájala na kusy a hodila do medeného kotla s vriacim odvarom. Potom čarami prikúzlila voz ťahaný okrídlenými drakmi, na ktorom s výsmechom odletela. Nešťastná Hippothoé a jej sestry následne od hrôzy zošaleli (podľa inej verzie ušli).

Po smrti Pelia sa však Iasón vládcom v Iólku aj tak nestal. Moc prevzal Peliov syn Akastos, ktorý Iasóna a Médeiu okamžite z krajiny vyhnal.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4 5 6  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 363.
2. 1 2  Apollodoros, *Kronika*, 1,9,10.
3. 1 2 3 4  Apollodoros, *Kronika*, 1,9,27.
4. ↑  Hyginus, *Fabulae* 24.
**Hipposthenes** alebo **Hipposthenés** (starogr. *Ἱπποσθένης* – *Hipposthenes*/iný prepis *Hipposthenés*) bol na starovekých olympijských hrách šesťnásobný víťaz v zápasení.

Hipposthenes zo Sparty bol prvým víťazom v zápasení dorastencov, v novozaloženej olympijskej športovej disciplíne, ktorú zaviedli v roku 632 pred Kr.. Neskôr zvíťazil v Olympii aj v zápasení mužov, a to v rokoch 624, 620, 616, 612 a 608 pred Kr.. Staroveký autor Pausanias uvádza, že počas návštevy Sparty, videl sochu jeho syna Hetoimokla, ktorý sa v zápasení svojimi piatimi olympijskými víťazstvami, zaradil tiež medzi najslávnejších zápasníkov starovekého Grécka.

Zápasenie zaviedli na 18. olympijských hrách v roku 708 pred Kr. keď po výlučne bežeckých disciplínach zaviedli zápasenie (*palé*) a päťboj (*pentathlon*). Prvým víťazom v zápasení sa stal Eurybatos zo Sparty Zápasenie sa podobalo nášmu „*grécko-rímskemu"*; aby súťažiaci zvíťazil, musel súpera trikrát zvaliť na zem, takže sa jej dotkol kolenom, alebo ho prinútiť, aby sa vzdal. Súperi sa od prvého až do posledného kola určovali žrebom a zápasili vylučovacím systémom.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 241.
2. 1 2 3 4  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 247.
3. 1 2  Jérôme Sanchez, *Le meilleur combattant de tous les temps* str. 89.
4. 1 2  Eusebios, *Kronika* 2,193.
5. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 113.
6. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. str.377-378.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Planétka typu E** je typ asteroidu s povrchom tvoreným z enstatitu a achondritu. E-typy tvoria veľké zoskupenie asteroidov vo vnútornej časti pásma planétok známej ako Maďarská rodina, ale smerom von z tohto pásma sa stávajú vzácnymi. Niektoré sú od vnútornej časti pásma značne vzdialené, ako napríklad 64 Angelina. Predpokladá sa, že sú zvyškami z povrchov iných asteroidov.

Majú vysoké albedo (0,3 alebo viac), čo ich odlišuje od bežných M-typov. Ich spektrum prechádza do červenej. Pravdepodobne preto, že pochádzajú z vonkajších častí pôvodných asteroidov, sú malých rozmerov, iba traja členovia majú priemer okolo 50 km, všetky ostatné majú menej ako 25 km. Aubrity pochádzajú z asteroidov typu E.

SMASS klasifikácia radí túto skupinu medzi X-typy.

Pozri aj
--------

* Spektrálne typy planétok
* Planétka typu L
* Planétka typu S
* Planétka typu X
* 2867 Šteins

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portálPortál slnečná sústava |

* Meteority a ich pôvodné telesá (anglicky)

| * z
* d
* u
Malé telesá slnečnej sústavy |
| --- |
| 
* Vulkanoidy
* Blízkozemské planétky
* Pásmo planétok
* Trójania
* Kentauri
* Damokloidy
* Kométy
* transneptúnske objekty
	+ Kuiperov pás
	+ Rozptýlený disk
	+ Oortov mrak komét

 |
| **Iné telesá a oblasti**: Skupiny a rodiny planétok, Binárne planétky, mesiace planétok a slnečná sústava; **Kompletný zoznam**: Zoznam planétok |
**Zoltán Vančo** (\* 19. október 1915, Banská Štiavnica – † 1989, Trnava) bol slovenský matematik.

Vyštudoval Prírodovedeckú fakultu SU v Bratislave. Pôsobil na rôznych typoch škôl. Začínal na meštianskej škole, neskôr pôsobil na Strednej všeobecnovzdelávacej škole v Trnave. Od roku 1962 pôsobil na Pedagogickej fakulte UK v Trnave na katedre matematiky, ako odborný asistent, až do odchodu na dôchodok do roku 1978. Sústreďoval sa na modernizáciu vyučovania matematiky na 1. stupni ZŠ. Bol členom viacerých odborných komisií od úrovne ministerskej až po okresnú. Z členstva v týchto komisiách vyplývalo pre menovaného množstvo prednášok, referátov a diskusií. Zoltán Vančo bol dlhoročným členom Jednoty československých matematikov a fyzikov (JČSMF) a tajomníkom pobočky Jednoty slovenských matematikov a fyzikov (JSMF) v Trnave. Od JSMF dostal v roku 1978 pedagogické vyznamenanie 2. stupňa.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.
**Planéta X** je veľká hypotetická planéta obiehajúca okolo Slnka za obežnou dráhou Neptúna. Názov X neznamená poradové číslo 10, ale „neznáma", pretože v čase hypotézy bolo známych len 8 planét slnečnej sústavy.

Jej existencia sa predpokladala na základe nezrovnalostí v pohyboch plynových obrov, hlavne Urána a Neptúna. Tieto nezrovnalosti boli z veľkej časti vysvetlené modernými meraniami.

Hoci Pluto bolo objavené ako výsledok hľadania planéty X, nie je považované za planétu X. Nepovažuje sa za ňu ani Eris.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portálPortál slnečná sústava |

| * z
* d
* u
Slnečná sústava |
| --- |
|  |
| 
* **Slnko**
* Merkúr
* Venuša
* Zem
	+ Mesiac
* Mars
* *Ceres*
* Jupiter
* Saturn
* Urán
* Neptún
* *Pluto*
	+ *Cháron*
* *Haumea*
* *Makemake*
* *Eris*

 |
| 
* planétky
* kométy
* mesiace
* Pásmo planétok
* Kuiperov pás
* transneptúnske telesá
* Oortov mrak komét
* slnečný vietor
* vznik a vývoj slnečnej sústavy
* dejiny výskumu slnečnej sústavy

 |
**Planétka typu D** má veľmi malé albedo a v elektromagnetickom spektre sa javí ako červená. Predpokladá sa, že sa skladá z organicky bohatých silikátov, uhlíka a bezhydrátových silikátov, je tu aj možnosť vodného ľadu vo vnútri asteroidov. D-typy sa nachádzajú vo vonkajšej časti pásma planétok a za ním. Medzi najznámejšie patria 152 Atala, 588 Achilles, 624 Hektor a 944 Hidalgo.

V roku 1992 Larry A. Lebofsky a jeho kolegovia publikovali článok, podľa ktorého zistili prítomnosť spektra 3 µm na asteroide 773 Irmintraud pásma planétok. Predpokladá sa,že tento objav je indikátorom vody na povrchu.

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portálPortál slnečná sústava |

* Spektrálne typy planétok
* 773 Irmintraud

| * z
* d
* u
Malé telesá slnečnej sústavy |
| --- |
| 
* Vulkanoidy
* Blízkozemské planétky
* Pásmo planétok
* Trójania
* Kentauri
* Damokloidy
* Kométy
* transneptúnske objekty
	+ Kuiperov pás
	+ Rozptýlený disk
	+ Oortov mrak komét

 |
| **Iné telesá a oblasti**: Skupiny a rodiny planétok, Binárne planétky, mesiace planétok a slnečná sústava; **Kompletný zoznam**: Zoznam planétok |
**SleepTeam** je česká firma zaoberajúca sa vývojom počítačových hier. Firma bola založená v Prahe Jaroslavom Wagnerom, Radekom Matějkom a Luborom Kopeckým v roku 1996 s cieľom vyvíjať hry pre platformu PC, sídli v Dolním Městě.

Prvým a doteraz najväčším projektom SleepTeamu bola úspešná adventúra *Polda* vydaná pred Vianocami 1998 pre MS-DOS a Windows. Dabing a distribúciu zariadila firma Zima Software, tá sa potom nedohodla na pokračovaní Polda 2 a SleepTeam po neúspešnom súdnom spore prišiel o nárok na značku Polda či finančný podiel na jeho pokračovaniach a všetky práva tak pripadli na firmu Zima Software. SleepTeam sa potom zameral na freeware hry.

SleepTeam v roku 2001 vydal 2D strieľačku Bulánci, multiplayer bol veľmi obľúbený predovšetkým v počítačových učebniach na školách. V Česku bola hra vydaná ako freeware a v zahraničí od roku 2003 ako platená hra pod menom *Combat Pillows*. Potom firma vydala niekoľko minihier: Dispečer (október 2004), Logicon (október 2004), Fuk/Puck (november 2004), Bank Shot (január 2005) a Drak (december 2006).

SleepTeam v máji 2021 spustil crowdfundingovú kampaň na hru Bulánci 2, tá skončila veľmi úspešne, namiesto požadovaného pol milióna českých korún sa vybralo cez 7,3 milióna českých korún.  Vydanie je plánované na leto 2022.

Referencie
----------

1. ↑   *SleepTeam Labs* [online]. Visiongame.cz. Dostupné online.
2. ↑   *Sleep Team – od Poldy k Bulánkům* [online]. iDNES.cz, 29.9.2004. Dostupné online.
3. ↑   *Bulánci* [online]. Visiongame.cz. Dostupné online.
4. ↑   *Konec. Bulánci 2.0 vybrali na Startovači ohromný balík peněz* [online]. Svět Androida, 18.6.2021. Dostupné online.
5. ↑   *Bulanci* [online]. Visiongame.cz. Dostupné online.
6. ↑   *Bitvy krvelačných polštářů se vracejí, česká videohra Bulánci v crowdfundingu sbírá miliony korun* [online]. Ekonom.cz, 27.5.2021. Dostupné online.
**Zofia Zamenhofová** (\* 13. december 1889 – 1942, Treblinka) bola poľská pediatrička, internistka a esperantistka židovského pôvodu, dcéra Ludwika Zamenhofa (1859 – 1917) a Klary Zamenhofovej (1863 – 1924). Jej sestra bola Lidia Zamenhof (1904 – 1942) a brat Adam Zamenhof (1888 – 1940).

Študovala na univerzite v Lausanne. Počas druhej svetovej vojny bola presídlená do varšavského geta, kde pokračovala v práci lekára. Počas veľkej vyhosťovacej akcie v auguste 1942 odišla na Umschlagplatz. Aj keď, ako lekár, mala príležitosť odísť, nechcela opustiť svojich mladých pacientov a spolu s nimi išla do vyhladzovacieho tábora Treblinka, kde zomrela v plynovej komore.

Jej symbolický hrob (pamätná tabuľa pri hrobe Klary Zamenhof) je na židovskom cintoríne vo Varšave.

Referencie
----------

1. ↑  Louis Falstein, The Martyrdom of Jewish Physicians in Poland, Exposition Press, 1964, s. 493
2. ↑  Zofia Zamenhof cemetery.jewish.org.pl

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Zofia Zamenhof na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 143299026
* ISNI: 0000 0001 1132 6872
* VIAF: 161791812
**Symfónia č. 2 D-dur, Op. 43** je dielo skladateľa Jeana Sibeliusa.

Vznik
-----

Na svojej druhej symfónií začal skladateľ pracovať počas pobytu v Taliansku v roku 1901. Najskôr plánoval zložiť veľkú symfonickú báseň o príbehu dona Giovanniho a hudbu inšpirovanú Danteho Božskou komédiou, k čomu nakoniec nedošlo. Časť z materiálu namiesto toho použil vo svojej druhej symfónií. Tú viackrát upravoval a premiéru nakoniec posunul až na marec roku 1903. Symfónia zaznamenala obrovské nadšenie vo Fínsku a hlavne prelomový úspech v Nemecku, ktorý bol snom vtedajších škandinávskych skladateľov.

Štruktúra
---------

Skladba má štyri vety, posledné dve sa hrajú bez prerušenia.:

* 1. *Allegretto*
* 2. *Tempo andante ma rubato*
* 3. *Vivacissimo*
* 4. *Finale. Alegro moderato*

Zloženie orchestra: 2 flauty, 2 hoboje, 2 klarinety, 2 fagoty, 4 lesné rohy, 3 trúbky, 3 trombóny, tuba, tympany, sláčiky (1. a 2. husle, violy, violončelá, kontrabasy). Typická dĺžka skladby je približne 44 minút.

V prvej vete sa po jednoduchom, ale pôsobivom úvode sláčikov ozvú drevené dychové nástroje s hlavnou, pastorálne ladenou témou. Celá veta má jedinečnú, krehkú atmosféru. Druhá veta je kontrastná, sláčiky hrajúce pizzicato prinášajú pesimistickejšiu náladu. Nasledujé energické scherzo, ktoré je pomocou pompéznej melódie premostené so záverečnou vetou. Tá končí široko koncipovaným, majestátne pokojným záverom. 

Symfónia sa vďaka svojím melódiám inšpirovaných ľudovou tvorbou, pôsobivým harmonickým prechodom a jedinečnej pokojnej atmosfére stala najobľúbenejšou a dodnes najčastejšie uvádzanou Sibeliovou symfóniou. Pri tvorbe ďalších symfónií už Sibelius viac experimentoval s fragmentáciou a kombináciou tém. A pri počúvaní nostalgickej druhej symfónie z rokov 1901 - 1903 poslucháčovi mimovoľne napadne, že to môže byť pokojne rozlúčka s celou romantickou epochou.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Fínsky portálHudobný portál |
Srdcová svalovina (myokard) zafarbená hematoxylínom a eozínom (HE)
**Eozín** je červené fluorescenčné farbivo, ktoré vzniklo pôsobením brómu na fluoresceín. Často býva používaný na farbenie cytoplazmy, kolagénu a svalových vlákien pre pozorovanie pod mikroskopom. Štruktúry, ktoré sa ľahko farbia eozínom, sa označujú ako eozinofilné. Eozín je najbežnejšia používaná metóda farbenia histologických preparátov - tzv. hematoxylín-eozín (HE).

Etymológia
----------

Vďaka svojej ohnivej ružovkastej farbe bol eozín pomenovaný podľa mytologickej bohyne Éós.

Varianty
--------

Existujú dve veľmi blízke zlúčeniny, ktoré sa spoločne označujú ako eozín. Častejšie sa používa **eozín Y** (tiež známi ako **eozín Y ws**, **žltkastý eozín**, **Acid Red 87**, **C.I. 45380**, **bromeozín** alebo **D&C Red No. 22**); má veľmi slabo žltkastý odtieň. Druhý eozín je **eozín B** (**modrastý eozín**, **Acid Red 91**, **C.I. 45400**, **Saffrosine**, **Eozín Scarlet** alebo **imperiálna červeň**); je zafarbený nepatrne do modra. 

Eozín Y je tetrabrómderivát fluoresceínu. Eozín B je dibrómdinitroderivát fluoresceínu.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Eosín na českej Wikipédii.*

Referencie
----------

* Jocelyn H. Bruce-Gregorios, M.D.: Histopathologic Techniques, JMC Press Inc. Quezon City, Philippines, 1974.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Chemický portál |
**Epafos** (starogr. Ἔπαφος – *Epafos*, latinsky *Epaphus*) bol v gréckej mytológii syn najvyššieho boha Dia a jeho milenky Ió. Podľa mýtov to bol prvý egyptský kráľ.

Epafos syn Dia sa narodil v Egypte, kde sa jeho matka Ió ukryla pred prenasledovaním žiarlivej Diovej manželky Héry. Keď Epafos dospel stal sa v Egypte kráľom, oženil sa a mal dcéru Lyssianasu. Dcéra Lyssianasa sa neskôr vydala za Poseidónovho syna Busirida, ktorý bol potom nástupcom trónu. Ako kráľ sa Busiris nevyznamenal, vládol zle a krajinu postihol aj deväťročný hladomor. Jeho kraľovanie nakoniec ukončil Herakles. 

Epafos okrem toho, že bol Diovým synom, zapísal sa do mýtov tiež v príbehu Faethóna, syna boha slnka Hélia. Keď totiž Epafos vyslovil pochybnosti, či je Faethón božského pôvodu, mladík aby to dokázal, požiadal svojho otca boha Slnka, aby mu na jeden deň dovolil riadiť jeho slnečný voz po nebeskej klenbe. Márne ho Hélios presviedčal, že to nemôže zvládnuť, že nemá skúsenosti a bude sa vo výškach báť.

Faethón sa nedal odradiť, vyrazil do výšok a neovládateľný záprah vyletel najprv vysoko až ku hviezdam, potom klesol nízko nad zem a svojou žiarou spôsobil nesmierne škody. Najvyšší boh Zeus potom aby zabránil tomu najhoršiemu, zrazil Faethóna bleskom do hlbín.

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Epafos na českej Wikipédii.*
**Dionysios** (starogr. *Διονύσιος*) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 3. storočí.

Dionysios z Alexandrie si na 262. olympijských hrách v roku 269 vybojoval víťazstvo v behu na jedno stadion.Beh na vzdialenosť jedného stadia bol najstarším a hlavným olympijským pretekom, menom jeho víťaza sa olympiáda (štvorročné obdobie) označovala. V starovekom Grécku bol koncom 5. stor. pred Kr. zostavený zoznam týchto olympiád spoločne s ich víťazmi a od 4. stor. pred Kr. ho grécki historici používali pri datovaní.

Dionysios je posledný známy víťaz, čo dal olympiáde meno.Jeho olympijské víťazstvo zaznamenal grécky historik Dexippos vo svojom diele *Chroniké Historia* (diela pozostávajúceho z 12 kníh), z ktorého sa zachovali už len fragmenty.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 200.
2. ↑  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2004. ISBN 0-203-49732-5. S. 158.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.
4. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 425.
5. ↑  *Olympic victor lists*, str. 92

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
O rovnomennej planétke pozri *5259 Epeigeus.*
**Epeigeus** (starogr. *Ἐπειγεύς* – *Epeigeus*) je v gréckej mytológii syn Agakla, pochádzajúceho z bojovného ľudu Myrmidonov.

Epeigeus bol pôvodne vládcom ľudnatého mesta *Boudeion*, ale keď nešťastnou náhodou zabil svojho bratranca, donútili ho domov opustiť. Útočisko si našiel u fthijského kráľa Pélea, otca hrdinu Achillea. Keď sa potom Achilles vystrojil do trójskej vojny, Epeigeus išiel s ním. Achilles do prístavu mesta Aulidy, kde sa zhromažďovalo achájske vojsko na výpravu proti Tróji, priviedol päťtisíc mužov, ktorých jadro tvorili udatní Myrmidoni. Epeigeus potom patril vo vojne medzi nastatočnejších bojovníkov. Trójsku vojnu ale neprežil, smrť si ho našla na trójskej pláni, keď ho zasiahol kameňom Priamov syn Hektor.

Epický básnik Homér zaznamenal jeho smrť v šestnástom speve Iliady: „*S Achillom, prielolomcom šíkov, ho odtiaľ poslali oni do Tróje bohatej koňmi, kde bojovať mal s Trójanmi. Keď sa mŕtvoly chopil, vtom udrel preslávený Hektor kameňom ho do hlavy prudko; tá celá sa rozštiepila na dvoje i pod prilbou ťažkou; on vzápätí tvárou k mŕtvemu klesol a obostrela ho smrť, hubiaca život."*

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Homér, *Iliada*, 16,570-580.
2. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 24.
Pluto s mesiacmi na základe snímok sondy New Horizons
Ceres v prirodzených farbách na základe snímok sondy Dawn
Trpasličie planéty a najväčšie objekty Kuiperovho pásu
**Trpasličia planéta** je vesmírne teleso, ktoré obieha okolo Slnka, má dostatočnú hmotnosť na to, aby jeho gravitácia ustálila tvar zodpovedajúci hydrostatickej rovnováhe (približne guľového tvaru), ale nie dostatočnú na to, aby vyčistilo okolie svojej dráhy. Nesmie byť ani satelitom planéty. 

Túto definíciu *trpasličej planéty* schválila Medzinárodná astronomická únia (IAU) 24. augusta 2006 na zasadnutí v Prahe.

Predbežne do tejto kategórie patria nasledovné objekty:

* Ceres
* Pluto
* Eris
* Makemake
* Haumea

Prvá z nich obieha Slnko v hlavnom pásme planétok. Bola zároveň prvým objaveným objektom tohto pásma a prvou trpasličou planétou preskúmanou kozmickou sondou. Ostatné štyri trpasličie planéty majú obežné dráhy oveľa ďalej od Slnka a sú členmi Kuiperovho pásu. Najväčšia známa trpasličia planéta je Eris. Prvé dve objavené trpasličie planéty, Ceres a Pluto, boli istú dobu po ich objave považované za planéty. Ceres neskôr preklasifikovali na planétku a v roku 2006 ho, rovnako ako Pluto, zaradili do novovytvorenej kategórie trpasličích planét.

Minimálne niektoré trpasličie planéty sprevádzajú mesiace. U Eris bol dokázaný jeden mesiac (Dysomnia), u Haumey dva. U Pluta bol dlho známy len jediný mesiac, masívny Cháron, ale v roku 2005 boli objavené ďalšie dva oveľa menšie mesiace: Nix a Hydra a do roku 2012 pribudli objavy ešte ďalších dvoch malých mesiačikov.

IAU vypracuje postup, ktorým bude určená hranica medzi trpasličími planétami a ďalšími kategóriami.

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portálPortál slnečná sústava |

* Planéta
* Planétka

| * z
* d
* u
Malé telesá slnečnej sústavy |
| --- |
| 
* Vulkanoidy
* Blízkozemské planétky
* Pásmo planétok
* Trójania
* Kentauri
* Damokloidy
* Kométy
* transneptúnske objekty
	+ Kuiperov pás
	+ Rozptýlený disk
	+ Oortov mrak komét

 |
| **Iné telesá a oblasti**: Skupiny a rodiny planétok, Binárne planétky, mesiace planétok a slnečná sústava; **Kompletný zoznam**: Zoznam planétok |

| * z
* d
* u
Slnečná sústava |
| --- |
|  |
| 
* **Slnko**
* Merkúr
* Venuša
* Zem
	+ Mesiac
* Mars
* *Ceres*
* Jupiter
* Saturn
* Urán
* Neptún
* *Pluto*
	+ *Cháron*
* *Haumea*
* *Makemake*
* *Eris*

 |
| 
* planétky
* kométy
* mesiace
* Pásmo planétok
* Kuiperov pás
* transneptúnske telesá
* Oortov mrak komét
* slnečný vietor
* vznik a vývoj slnečnej sústavy
* dejiny výskumu slnečnej sústavy

 |
Pudel trpasličí
**Pudel trpasličí** (Caniche) je vzrastom druhý najmenší druh Pudla, psieho plemena, pochádzajúceho z Francúzska. Jeho korene siahajú do 17. storočia a v systematike FCI sa radí do 9. skupiny (Spoločenské a sprievodné psy).

Charakteristika
---------------

Ide o Pudla s nižším vzrastom, ktorý je vysoký 28 – 35 cm a s hmotnosťou do 7 kg. Priemerná dĺžka života je 14 – 17 rokov. Pudel je veľmi učenlivý, inteligentný a ľahko vychovávateľný pes s hravou povahou. Je vhodný do bytu i domu, potrebuje však stály kontakt so svojím pánom. Je jedným z najobľúbenejších psích plemien vôbec a jeho komediálne schopnosti sa často využívali aj v cirkusových manéžach.

Typy
----

Podľa FCI sú pudle rozdelené do štyroch skupín podľa veľkosti:

* pudel toy
* trpasličí pudel
* stredný pudel
* pudel veľký

Vzhľad
------

Všetky tieto psy majú zachované rovnaké charakteristické znaky a menší jedinci celkovým vzhľadom pripomínajú zmenšeninu väčších. Majú elegantný vzhľad s ušľachtilou hlavou s výrazným ňufákom. Oči so živým výrazom majú mandľovitý tvar a čiernu alebo tmavohnedú farbu. Dlhé uši mu visia po bokoch hlavy, pokryté dlhou, zvlnenou srsťou. Telo má harmonickú stavbu, je dlhšie než vyššie, s hlbokým hrudníkom, krátkym, rovným chrbtom a svalnatými bedrami. Chvost je nasadený vysoko, je nesený šikmo hore a býva kupírovaný.

Srsť je bohatá, zväčša jemne kučeravá a jej sfarbenie býva najčastejšie biele, strieborné, apricot, hnedé alebo čierne. Malo by však byť jednofarebné.

Povaha
------

Pudel je veľmi temperamentný a prispôsobivý pes a svojmu pánovi dokáže byť neobyčajne verný. K cudzím ľuďom býva obvykle zdržanlivý, súžitie s inými zvieratami, napr. s mačkou, býva bez problémov. K deťom má pudel veľmi pekný vzťah a pre jeho hravosť je im veľmi dobrým kamarátom a spoločníkom. Je však vhodný skôr do rodiny s väčšími deťmi, z veľmi malých detí nebýva príliš nadšený a neznáša ich krik a hrubosť.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Trpasličí pudel**

Pozri aj
--------

* Medzinárodná kynologická federácia
Súradnice: 48°09′22″S 17°09′58″V﻿ / ﻿48,156189°S 17,166234°V﻿ / 48.156189; 17.166234

**Trstinová** bola ulica v Ružinove, Bratislave.
Nachádzala sa v západnej časti miestnej časti Pošeň.

Trstinová ulica vznikla pred vybudovaním sídliska Pošeň ako súčasť miestnej časti Prievoz.
Ulica bola situovaná v smere západ-východ.
Na západnom konci ústila do dnes už zaniknutej Orgovánovej ulice.
Na východnom konci slepo končila.
Križovala vtedajšiu **Sukovu**, dnes Jašíkovu ulicu.

Úsek východne od Jašíkovej ulice bol sanovaný v 60. rokoch pri výstavbe sídliska Pošeň.
Pôvodná zástavba na severnej strane zanikla začiatkom 70. rokov pri výstavbe Biznis Centra Kerametal.
Pôvodná zástavba na južnej strane zanikla koncom 80. rokov pri výstavbe panelových bytových domov a pobočky vtedajšej Štátnej banky československej na západnej strane Jašíkovej ulice.

V súčasnosti v trase Trstinovej ulice vedie spojovacia komunikácia medzi Jašíkovou ulicou a Papánkovým námestím.

Pôvod názvu
-----------

Bola pomenovaná podľa trstiny.

Blízke ulice
------------

* Jašíkova ulica
* Obilná ulica
* Orgovánová ulica (zaniknutá)
Abrín sa prirodzene vyskytuje v semenách rastliny ružencovec obyčajný (*Abrus precatorius*)
**Abrín** je vysoko jedovatá látka, ktorá sa nachádza v semenách ružencovca obyčajného. Pri intravenóznom podaní myšiam je jeho stredná toxická dávka 0,7 mikrogramov na kilogram telesnej hmoty, čo ho robí približne 31,4-krát viac toxickým ako ricín. Stredná toxická dávka pre ľudí sa pohybuje v rozmedzí od 10 do 1000 mikrogramov na kilogram pokiaľ je prehltnutý a 3,3 mikrogramov na kilogram pokiaľ je vdýchnutý.

Fyzikálne vlastnosti
--------------------

Abrín je vo vode rozpustný lektín. V práškovej forme je abrín žlto-bielej farby. Je to stabilná látka a dokáže vydržať extrémne poveternostné podmienky. Aj keď je horľavý nepolymerizuje ľahko a nie je obzvlášť prchavý.

Využitie
--------

Abrín sa prirodzene vyskytuje v semenách ružencovca obyčajného, ktorý sa bežne vyskytuje v tropických regiónoch, kde sa používa ako bylinné liečivo na určité choroby. Aj keď je semeno svojou vonkajšou škrupinou chránené pred žalúdočnými šťavami väčšiny cicavcov, občas sa prepichávajú na výrobu šperkov. Prehltnutie alebo nosenie takýchto šperkov na poškodenej koži môže viesť k otrave.

Toxicita
--------

Molekula abrínu sa pripojí na sacharidový reťazec na povrchu bunky a je postupne pohltená do vnútorných častí bunky, kde reaguje s ribozomálnou podjednotkou a narušuje proces proteosyntézy bez ktorého bunka nemôže prežiť. Závažnosť a efekty otravy záležia na spôsobe vystavenia sa látke (záleží na tom či bol abrín prehltnutý, vdýchnutý alebo vpichnutý). Vystavenie kože abrínu môže spôsobiť alergickú reakciu, ktorá sa prejavuje začervenaním a podráždením kože a pľuzgiermi.

Symptómy vystavenia abrínu
--------------------------

Hlavné symptómy otravy abrínom záležia na spôsobe vystavenia sa mu a prijatej dávke, aj keď pri závažnejších prípadoch môžu byť ovplyvnené viaceré orgány. Všeobecne sa symptómy prejavujú od pár hodín do pár dní po vystavení sa abrínu. Pri vdýchnutí sa prvé symptómy bežne objavujú od 18 – 24 hodín, ale môžu sa objaviť už aj za 8 hodín a smrť zvyčajne nastane za 36 – 72 hodí. Pri prehltnutí sa symptómy objavujú rýchlo, ale niekedy sa môžu objaviť až po 5 dňoch.

Referencie
----------

1. ↑  Bacterial toxins: a table of lethal amounts
2. ↑
3. 1 2 3  Facts About Abrin CDC
4. 1 2 3 4 5 6  ABRIN : Biotoxin CDC
5. ↑
6. ↑  Toxic bracelet ruined my life Daily Mail


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |
**Nultá termodynamická veta** alebo **nultý termodynamický zákon** je jednou z termodynamických viet. Dá sa formulovať nasledovne: *Ak telesá A a B sú v rovnovážnom stave a zostanú v ňom aj keď si môžu začať vymieňať teplo, a rovnaké tvrdenie možno povedať aj o telesách B a C, potom aj telesá A a C sú v rovnovážnom stave.*

Stav termodynamickej rovnováhy je definovaný tak, že telesá musia mať rovnaké teploty (podľa 2. termodynamického zákona teplo tečie spontánne len z telesa s vyššou teplotou na teleso s nižšou teplotou). Zákon teda možno preformulovať: 

{\displaystyle \mathrm {ak} ~T(A)=T(B)}
{\displaystyle \mathrm {ak} ~T(B)=T(C)}
{\displaystyle \mathrm {potom} ~T(A)=T(C).}
Nultý termodynamický zákon je reflexívny (teleso je v termodynamickej rovnováhe samo so sebou) a navyše aj tranzitívný (ekvivalencie možno otočiť). Pre tu uvedené vlastnosti sa zákon nazýva tiež aj ako **zákon teplomera** pretože nám vlastne hovorí že ak kalibrujeme teplomer - teleso B podľa telesa A, ktoré slúži ako referencia, možno potom teplomerom zmerať teplotu akéhokoľvek telesa C a nepotrebujeme aby došlo do kontaktu s referenčným stavom (telesom A). Zákon dostal zvláštne očíslovanie (nultý) pretože bol formulovaný až začiatkom dvadsiateho storočia, keď už existovali tri termodynamické zákony. Avšak jeho hlboký význam pre termodynamiku ho posunul na začiatok.

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | Fyzikálny portálChemický portál |

* Prvá termodynamická veta
* Druhá termodynamická veta
* Tretia termodynamická veta
**Žuvacie svaly** (lat. *musculi masseter*) patria medzi svaly hlavy. Sú uložené v okolí sánkového kĺbu a ich hlavnou funkciou je priťahovať sánku a pohybovať ňou pri žuvaní.

Žuvací sval
-----------

Žuvací sval (lat. *musculus masseter*) sa začína na jarmovom oblúku (lat. *arcus zygomaticus*) a upína sa na drsnatinu *tuberositas masseterica* na ramene sánky a v oblasti uhla sánky. Priťahuje sánku k lebke.

Spánkový sval
-------------

Spánkový sval (lat. *musculus temporalis*) sa začína na spánkovej línii (lat. *linea temporalis*) temennej a čelovej kosti lebky a upína sa na processus coronoideus mandibulae. Je synergista žuvacieho svalu

Krídlové svaly
--------------

### Stredný krídlový sval

Stredný krídlový sval (lat. *musculus pterygoideus medialis*). Je synergista žuvacieho svalu.

### Bočný krídlový sval

Bočný krídlový sval (lat. *musculus pterygoideus lateralis*) je dvojhlavý sval. Jedna hlava sa začína vo podspánkovej jame (lat. *fossa infratemporalis*), druhá na lamina lateralis krídlového výbežku hornej čeľuste (lat. *processus pterygoidei maxillae*). Sval sa upína na krčku sánky. Posúva sánku dopredu a pri jednostrannej kontrakcii smerom do boku. V opačnom smere, teda v smere odťahovania sánky od lebky pôsobí niekoľko menších svalov: musculus digastricus, musculus geniohyoideus a musculus mylohyoideus, ktoré patria medzi svaly krku. Tieto svaly ovládajú pohyby jazylky a keď je fixovaná, otvárajú sánku.

| * z
* d
* u
Pohybová sústava |
| --- |
| 
* svaly hlavy
* svaly krku
* svaly chrbta
* svaly hrudníka
* svaly brucha
* svaly trupu
* svaly hornej končatiny
* svaly dolnej končatiny

 |

| * z
* d
* u
Anatómia človeka |
| --- |
| 
* dýchacia sústava
* endokrinná sústava
* krycia sústava
* miazgová sústava
* nervová sústava
* obehová sústava
* oporná sústava
* pohybová sústava
* rozmnožovacia sústava
* tráviaca sústava
* vylučovacia sústava

 | Ľudská lebka |
**Brasil Open 2004** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 23. februára do 1. marca 2004 na otvorených antukových dvorcoch v brazílskom meste Costa do Sauípe. Titul v dvojhre získal Brazílčan Gustavo Kuerten, ktorý vo finále porazil Argentínčana Calleriho. Bol to jeho posledný 20. titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Poliaci Mariusz Fyrstenberg a Marcin Matkowski, ktorí vo finále porazili nemecko-český pár Tomas Behrend, Leoš Friedl. Pre oboch to bol druhý titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Brasil Open 2004*
**Brazília Gustavo Kuerten** vs. Argentína Agustín Calleri 3-6 6-2 6-3

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Brasil Open 2004*
**Poľsko Mariusz Fyrstenberg / Poľsko Marcin Matkowski** vs. Nemecko Tomas Behrend / Česko Leoš Friedl 6-2 6-2

Externé odkazy
--------------

| * z
* d
* u
Turnaje Brasil Open |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

 |
J. B. S. Haldane – genetik a evolučný biológ
**Haldaneova dilema** je označenie pre prekvapujúci výsledok matematického modelu, ktorým sa významný evolučný biológ J. B. S. Haldane snažil určiť počet generácií organizmu potrebný na rozšírenie a zafixovanie jednej, zvýhodňujúcej, vlastnosti (génu) v populácii. Výsledok ku ktorému dospel bol približne 300 generácii. Pri organizmoch s dlhým vývojom potomstva až po reprodukčný vek (napr. človek) a početne vysokým obsahom génov, to znamená, že na jeho evolučný vývoj nutne treba pomerne veľa času. Ten však musí harmonizovať s časom, aký pripúšťa datovanie vykopaných nálezov. Haldane bol prekvapený týmto číslom aj implikáciami, čo z toho vznikajú, ale očakával, že po „drastickej úprave" tohto modelu v budúcnosti - započítaním vplyvov, čo on neuvažoval – sa tento paradox vyrieši. V súčasnosti jeho dilema je stále predmetom diskusií a sporov. Hlavne zástancovia kreacionizmu ju často menujú ako jednu z vážnych výziev pre makroevolučnú teóriu. Hoci sa vyskytli štúdie naznačujúce prijateľnejšie (rýchlejšie) tempo evolúcie organizmov, neboli úplne prijaté v biologických kruhoch a túto otázku považujú stále za otvorenú výskumu.

Matematický model
-----------------

Na odhad rýchlosti fixácie novátorského génu v populácii využil klasickú schému mendelovského kríženia dvoch nezávislých znakov (alel) a (neexistovali počítačové simulácie) približné matematické odhady potrebných pravdepodobností pre prežitie organizmov v populácii.

Pôvod pojmu
-----------

Tento pojem prvýkrát použil paleontológ Leigh Van Valen v štúdii „Haldane's dilemma, evolutionary rates and heterosis" v roku 1963. Upozornil na paradox, že rýchlejšia fixácia novátorského génu v populácii, vyžaduje rýchlejšie vyhynutie tých, ktorí tento gén nemajú.

Referencie
----------

1. ↑  Haldane, J.B.S. "The Cost of Natural Selection", J. Genet. 55:511–524, 1957.
2. ↑  Haldane's dilemma
3. ↑  Nunney, Leonard, "The cost of natural selection revisited", Ann. Zool. Fennici. 40:185–194, 2003
4. ↑  Grant, Verne & Flake, Robert, "Solutions to the Cost-of-Selection Dilemma", Proc Natl Acad Sci U S A. 71(10): 3863–3865, Oct. 1974.
5. ↑  Van Valen, Leigh, "Haldane's Dilemma, evolutionary rates, and heterosis", Amer. Nat. 47:185–190, 1963.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Haldane's dilemma na anglickej Wikipédii.*

Literatúra
----------

* Haldane, J.B.S. "The Cost of Natural Selection", J. Genet. 55:511–524, 1957.
* Van Valen, Leigh, "Haldane's Dilemma, evolutionary rates, and heterosis", Amer. Nat. 47:185–190, 1963.

Externé odkazy
--------------

* Haldane's dilemma - creationwiki.org
* Nunney, Leonard, "The cost of natural selection revisited", Ann. Zool. Fennici. 40:185–194, 2003
*Amykos a Argonauti*, antická červenofigúrová hydria, cca 425-400 pred Kr.
**Amykos** (starogr. *Ἄμυκος* – *Amykos*, lat. *Amycus*) je v gréckej mytológii syn boha Poseidóna a nymfy Melie, kráľ Bebrykov v Bithýnii.

Kráľ Amykos bol preslávený nesmiernou silou a bojachtivosťou. Vystatoval sa, že je najlepším boxerom na svete a každého prichádzajúceho zajal a následne vyzval na zápas, v ktorom väčšinou svojho súpera premohol a zabil. Nebolo teda divu, že sa jeho krajine cudzinci vyhýbali.

Keď na pobreží jeho kráľovstva zakotvila loď Argonautov s veliteľom Iasónom, aby doplnila zásoby na dlhú cestu do Kolchidy pre zlaté rúno, kráľ Amykos ich prijal nevľúdne, častoval ich nevyberanými slovami a vyzval najsilnejšieho z nich na zápas, pokiaľ mu nebude chýbať odvaha. Taký sa v radoch Argonautov našiel, bol to Diov syn Polydeukes, takisto výborný pästiar.  Boj bol nesmierne ťažký, až v druhom kole, po krátkom odpočinku, uštedril Polydeukes Amykovi taký tvrdý úder, že mu rozdrvil lebku.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Hyginus, *Fabulae* 17.
2. 1 2  Apollodoros, *Kronika*, 1,9,20.
3. 1 2 3 4  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 49-50.
**Župkovský potok** je potok na strednom Pohroní, na území okresu Žarnovica. Je to pravostranný prítok Kľaku, meria 5,3 km a je tokom IV. rádu. 

Pramení v pohorí Vtáčnik, v podcelku Nízky Vtáčnik, na juhovýchodnom úpätí Markovho vrchu (937,1 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 720 m n. m. Od prameňa tečie najprv na juh, následne sa stáča na juhovýchod a vstupuje do Župkovskej brázdy. Preteká osadou Tŕň, postupne sa stáča opäť na juh, preteká obcou Župkov, najprv časťou Horný Župkov a sprava priberá prítok z Belanovej doliny. Z pravej strany potom priberá prítom spod Tomášovho štálu, oblúkom sa stáča na východ a preteká časťou Dolný Župkov. V blízkosti obce ústi v nadmorskej výške okolo 305 m n. m. do Kľaku.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Kľaku** |
| --- |
| *Kľak* → *Hron* → *Dunaj* |
| Čertov potok · Čierny potok · Demitrov potok · Hornohámorský potok · Hrabičovský potok · Kláštorský potok · Klenová · **Kľak** · Mackov potok · Megov potok · Píľanský potok · Pokutský potok · Priekopa · Tomov potok · Uhliarsky potok · Vicianov potok · Žarnovický potok · Župkovský potok |
**Brasil Open 2001** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 10. do 17. septembra 2001 na otvorených antukových dvorcoch v brazílskom meste Costa do Sauípe. Titul v dvojhre získal Čech Jan Vacek, ktorý vo finále porazil Brazílčana Meligeniho. Bol to jeho jediný titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Talian Enzo Artoni a Brazílčan Daniel Melo, ktorí vo finále porazili argentínsko-juhoafrický pár Gastón Etlis, Brent Haygarth. Pre oboch to bol prvý a pre Mela jediný titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Brasil Open 2001*
**Česko Jan Vacek** vs. Brazília Fernando Meligeni 2-6 7-6(2) 6-3

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Brasil Open 2001*
**Taliansko Enzo Artoni / Brazília Daniel Melo** vs. Argentína Gastón Etlis / Južná Afrika Brent Haygarth 6-3 1-6 7-6(5)

Externé odkazy
--------------

| * z
* d
* u
Turnaje Brasil Open |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

 |
**E15 - E16: INÉ PORUCHY REGULÁCIE GLUKÓZY A VNÚTORNÉHO VYLUČOVANIA PODŽALÚDKOVEJ ŽĽAZY** patria do IV. kapitoly MKCH-10 - Choroby žliaz s vnútorným vylučovaním, výživy a premeny látok (MKCH-10, E00 - E90).

**E15 - HYPOGLYKEMICKÁ KÓMA NEDIABETIKA**

Chemickou látkou vyvolaná inzulínová kóma u nediabetika
  
Hyperinzulinizmus s hypoglykemickou kómou
  
Hypoglykemická kóma NS 
  
Podľa potreby použiť doplnkový kód vonkajších príčin (XX. kapitola) na identifikovanie lieku.

**E16 - OSTATNÉ PORUCHY VNÚTORNÉHO VYLUČOVANIA PODŽALÚDKOVEJ ŽĽAZY**

E16.0 - Liekom vyvolaná hypoglykémia bez kómy

Podľa potreby použiť doplnkový kód vonkajších príčin (XX. kapitola) na identifikovanie lieku.
E16.1 - Iná hypoglykémia

Funkčná nehyperinzulínová hypoglykémia
Hyperinzulinizmus
NS
funkčný
Hyperplázia pankreatických ostrovčekových beta buniek NS
Encefalopatia po hypoglykemickej kóme
E16.2 - Nešpecifikovaná hypoglykémia
  
E16.3 - Zvýšená sekrécia glukakónu

Hyperplázia pankreatických endokrinných buniek s nadbytkom glukakónu
E16.8 - Iné špecifikované poruchy vnútornej sekrécie podžalúdkovej žľazy

Hypergastrinémia
Zvýšená sekrécia endokrinného pankreasu
faktora uvoľňujúceho rastový hormón
pankreatického polypeptidu
somatostatínu
vazoaktívneho intestinálneho polypeptidu
Zollingerov-Ellisonov syndróm
E16.9 - Nešpecifikovaná porucha endokrinnej sekrécie podžalúdkovej žľazy

Hyperplázia ostrovčekových buniek NS
Hyperplázia endokrinných buniek podžalúdkovej žľazy NS

Zdroj
-----

* Národné centrum zdravotníckych informácií
Ľudská amyláza zo slín
**Amyláza** je enzým, ktorý zaisťuje štiepenie škrobu na jednoduchšie cukry. Amyláza patrí medzi hydrolázy. Amyláza je prvý enzým, ktorý bol nájdený a izolovaný pod menom *diastáza* Anselmom Payenom roku 1833. Existujú tri typy amylázy : α-amyláza, β-amyláza a γ-amyláza.

Živočíšne amylázy
-----------------

α-amyláza produkovaná slinnými žľazami sa nazýva **ptyalín**. Ptyalín obsiahnutý v slinách pri styku s potravou začne štiepiť škrob a zložené cukry. Amylázu produkuje tiež pankreas (slinivka brušná), ktorá sa nezastupiteľne podieľa na rozklade cukrov, tukov a bielkovín. Pankreatická amyláza sa podieľa na ďalšom štiepení cukrov.

Sladové amylázy
---------------

Amylázy (α-amyláza a β-amyláza) sú rovnako obsiahnuté v slade, kedy počas rmutovania sladiny (približne v rozmedzí 60–70 °C) rozkládajú obilný škrob na dextrín a jednoduchšie cukry (hlavne maltózu), ktoré budú môcť neskôr skvasiť na alkohol; podobne pôsobia sladové amylázy pri výrobe whisky.

α-amyláza pracuje pri teplotnom optime 70°C, pri 80°C sa inaktivuje. Optimum β-amylázy nastáva pri 62°C; inaktivuje sa pri 75°C. Preto sa často pri rmutovaní sladina postupne zahrieva na rôzne teploty.

Ukazovateľom aktivity amylázy je tzv. diastatická mohutnosť.

Sladové amylázy sa používajú aj pri výrobe liehu a i. liehovín zo zemiakov a ďalších surovín, lebo sú schopné rozštiepiť aj iný než len obilný škrob.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Amyláza na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |
Súradnice: 48° 05′ 24″ s. š. 17° 14′ 66″ v. d.

Stĺp Najsvätejšej Trojice
Detail hlavice stĺpa
**Stĺp Najsvätejšej Trojice** je jednou z viacerých historických pamiatok drobnej architektúry nachádzajúcich sa v mestskej časti Bratislavy Rusovciach v okrese Bratislava V.

Pochádza z roku 1748. V rokoch 1950 - 1960 bolo súsošie poškodené a časti sôch boli zničené. Po reštaurovaní a doplnení chýbajúcich častí v rokoch 1998 - 2004 bol stĺp znova osadený na verejnom priestranstve v centrálnej časti Rusoviec na trávnatom páse popri hlavnej miestnej komunikácii.

Stĺp je tvorený konvexno-konkávnym podstavcom a na ňom umiestneným štvorhraným, dohora sa zužujúcim telesom stĺpa. Na jeho rozšírenej hlavici je umiestnené súsošie Najsvätejšej Trojice tvoriace sochou Boha Otca držiaceho v náručí ukrižovaného Ježiša Krista. Boh Otec má na hlave tiaru, ktorá nahradila pôvodnú holubicu - symbol Ducha Svätého. Na rohoch podstavca sa nachádzajú plastiky sv. Márie Madgalény, patrónky obce i farského kostola, sv. Floriána, patróna hasičov, sv. Rocha, patróna roľníkov a sedliakov a ochrancu pred morovou nákazou a socha sv. Jána Nepomuckého, patróna spovedníkov. Podstavec je na každej strane doplnený erbami. Ide o erb Rusoviec, a erby troch rodov, ktorým v minulosti patrilo rusovecké panstvo - Zichyovcov, Henckelovcov a poslednej majiteľky Štefánie Lónyayovej.

Zdroj
-----

Juraj Hradský, Jozef Mallinerits, *Rusovce, Oroszvár, Karlburg*, Vydavateľstvo PT Marenčin, Bratislava, 2007
**Brasil Open 2010** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 8. do 14. februára 2010 na otvorených antukových dvorcoch v brazílskom meste Costa do Sauípe. Titul v dvojhre získal Španiel Juan Carlos Ferrero, ktorý vo finále porazil Poliaka Ł. Kubota. Bol to jeho 13. titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Uruguajec Pablo Cuevas a Španiel Marcel Granollers Pujol, ktorí vo finále porazili poľsko-rakúsky pár Łukasz Kubot, Oliver Marach. Pre Cuevasa to bol štvrtý a pre Granollersa piaty titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Brasil Open 2010*
**Španielsko Juan Carlos Ferrero** vs. Poľsko Łukasz Kubot 6-1 6-0

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Brasil Open 2010*
**Uruguaj Pablo Cuevas / Španielsko Marcel Granollers Pujol** vs. Poľsko Łukasz Kubot / Rakúsko Oliver Marach 7-5 6-4

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka turnaja

| * z
* d
* u
Turnaje Brasil Open |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

 |
**Amudarja** (uzb. Amudaryo, turk. Amyderýa, tadž. Омударё, *Omudarjo*, v staroveku po grécky nazývaná **Oxus**) je rieka v Uzbekistane, Turkménsku, Tadžikistane a jej tok tvorí tiež hranicu Afganistanu.

Jej dĺžka je 2 539 km, plocha povodia je 309 tis. km². Pramení v pohorí Pamír, preteká medzi púšťami Karakum a Kyzylkum, v dolnej aj centrálnej časti jej chýbajú prítoky. Ústi do Aralského jazera, aj keď teraz čiastočne vysychá ešte pred jeho dosiahnutím. K urýchlenému vysychaniu prispelo masívne využívanie vôd veľtoku na poľnohospodárske účely v polopúštnej krajine okolitých štátov. Za vlády Sovietskeho zväzu boli vybudované mocné zavlažovacie kanály, ktoré z rieky odvádzajú vodu hlavne na uzbecké polia, na ktorých pestovaný bavlník dosahuje odvtedy významný podiel na svetovom trhu s bavlnou. Voda Amudarji sa využíva najmä pre polia nachádzajúce sa na juh od Aralského jazera. Rozvod vody je ale značne neefektívny, preto sa jej veľká časť odparí ešte skôr ako dosiahne zavlažované polia. Následkom zvýšeného odparu ubúdajú nielen vody v rieke a cieľovom jazere, ale voda v nich je zahustená a obsahuje relatívne viac soli. To potom spôsobuje zasolenie zavlažovaných oblastí a mení aj zloženie vôd Aralského jazera.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Amudarja**
**Inštinkt** (z lat. instinctus = popud, vnuknutie, pud) je vrodená dispozícia k určitej činnosti alebo k dosahovaniu určitého cieľa. Sú to vrodené, zdedené spôsoby správania, ktorým sa ani človek, ani zviera nemusia učiť. Inštinkt je zložitý komplex a reťazec nepodmienenych reflexov.

Tieto rôzne zložité, komplexne vrodené schémy správania majú nezastupiteľný význam pri zabezpečovaní rozhodujúcich potrieb organizmov, napr. pri rozmnožovaní, získavaní potravy, obrane pred nebezpečenstvom, komunikácii, sociálnych prejavoch atď. Problematikou inštinktov sa v súčasnosti zaoberá etológia, ktorá okrem iného skúma vrodené prejavy detí v ranom veku (vpečaťovacia fáza - *imprinting period* a jej zvláštnosti v 4. až 7. mesiaci života).

Podľa Junga je inštinkt nevedomý fyzický popud k akcii, fyzický proťajšok archetypu.

Pozri aj
--------

* Reflex
* Pud
* Etológia

Iné projekty
------------

Wikicitáty
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Inštinkt**

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Amyklas** alebo **Amyklás** (starogr. *Ἀμύκλας* - Amylas/iný prepis Amyklás; lat. Amycles) bol v gréckej mytológii kráľ Sparty. 

Podľa antických autorov bol spartský kráľ Amyklas syn zakladateľa lakedaimónskeho kráľovstva Lakedaimóna a jeho manželky Sparty. Amyklas sa oženil s Diomédé pochádzajúcou z územia Lapithov a mali spolu synov Argala, Kynorta, Hyakintha a dcéru Laodameiu.

Najmladší a najkrajší zo synov Hyakinthos sa stal priateľom boha Apolóna a o jeho priazeň bojoval aj boh západného vetra Zefyros. Táto ich rivalita sa skončila nešťastne, keď raz pri súťaži v hode diskom, zrazil žiarlivý Zefyros disk na Hyakithovu hlavu a tomuto zraneniu Hyakinthos podľahol. Aby spomienka na neho žila večne, Apollón z jeho krvi nechal vyrásť kvet, ktorý odvtedy nesie jeho meno a otec Amyklas zariadil, aby sa na jeho počesť v novozaloženom meste Amyklai konali každoročne pamätné oslavy.(sviatok Hyakinthian) Po smrti kráľa Amykla sa následníkom trónu v Sparte stal jeho najstarší syn Argalos.

Referencie
----------

1. 1 2 3  Apollodoros, *Kronika*, 3,10,3.
2. 1 2 3  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 3,1,3.
3. ↑  Dictys Cretensis, *Antehomerica*, 1,9.
4. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 10,9,5.
5. ↑  Strabón, *Geographica*, VI,3,278.

Literatúra
----------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)

Pozri aj
--------

* Zoznam kráľov Sparty