recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Walter kardinál Kasper** (\* 5. marec 1933, Heidenheim an der Brenz, Nemecko)) je nemecký rímskokatolícky kňaz, kardinál a teológ, bývalý prezident Pápežskej rady pre podporu jednoty kresťanov.

Na kňaza bol vysvätený v roku 1957. Na teologickej fakulte tübingenskej univerzity získal doktorát z teológie. Tri roky pracoval ako odborný asistent Lea Scheffczyka a Hansa Künga, neskôr učil dogmatickú teológiu. Bol dekanom teologickej fakulty v Münsteri a Tübingene. Bol tiež redaktorom encyklopédie *Lexikon für Theologie und Kirche*. 

V roku 1989 bol vymenovaný za rottenburgsko-stuttgartského biskupa, v roku 1994 sa stal spolupredsedom *Medzinárodnej komisie pre luteránsko-katolícky dialóg*. V roku 1999 bol vymenovaný za tajomníka Pápežskej rady pre podporu jednoty kresťanov a v roku 2001 sa stal jej prezidentom. 

Pápež Ján Pavol II. ho 21. februára 2001 vymenoval za kardinála kostola Ognissanti na Via Appia Nuova.

Referencie
----------

1. ↑   *Kardinal Walter Kasper* [online]. [Cit. 2018-03-04]. Dostupné online. (nemecky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Walter Kasper**

Externé odkazy
--------------

* Profil na stránke Vatikánu
* (po anglicky) "Islam is a Different Culture".

Autoritné údaje: * BnF: 11909471n
* GND: 118900064
* ISNI: 0000 0001 2096 776X
* LCCN: n79135502
* NK ČR: skuk0003346
* SNK: 150837
* VIAF: 103197552
* WorldCat: lccn-n79135502
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Waterford* pozri *Waterford (rozlišovacia stránka)*.
Súradnice: 52°15′24″S 7°7′45″Z﻿ / ﻿52,25667°S 7,12917°Z﻿ / 52.25667; -7.12917

**Waterford** (ír. *Port Láirge*) je mesto nachádzajúce sa na juhovýchode Írska v provincii Munster. So svojimi 46 747 obyvateľmi je piatym najväčším mestom v Írsku. Aglomerácia mesta dosahuje 50 212 obyvateľov. Waterford je taktiež hlavným mestom grófstva Waterford.

Etymológia
----------

Názov mesta je odvodený zo staroseverského *Veðrafjǫrðr* alebo *Vedrafjord*, čo v slovenčine znamená "Baraní fjord" alebo "Veterný fjord". Írsky názov *Port Láirge* znamená "Láragov prístav".

Geografia
---------

Mesto má rozlohu 41,58 km² a leží v nadmorskej výške 20 m n. m.. Nachádza sa nad nad ústím riek Suir, Nore a Barrow. Waterford leží na hraniciach s grófstvami Kilkenny a Wexford. Podľa Köppenovej klasifikácie podnebia panuje vo Waterforde mierne oceánske podnebie.

História
--------

Počiatky mesta sa kladú do 9. storočia, kedy Vikingovia využili strategického miesta v ústí rieky. Samotné mesto potom bolo založené v roku 914.

Historicky cennými budovami sú Katedrála Najsvätejšej Trojice a Reginaldova veža. Mesto je tiež preslávené tzv. Waterfordským sklom.

Doprava
-------

9 kilometrov južne od mesta sa nachádza letisko Waterford. Mesto je tiež významným železničným a dopravným uzlom. Okolo mesta prechádzajú cesty N24 a N25 a diaľnica M9. Cestný obchvat mesta tvorí spomínaná cesta N25.

Mesto používa spolu s celým grófstvom ŠPZ **W**. Do roku 2013 bola táto značka vyhradená len pre mesto Waterford, zvyšok grófstve používal značku **WD**.

Šport
-----

V meste pôsobí od roku 1930 futbalový klub Waterford United FC.

Partnerské mestá
----------------

* Kanada  St. John's, Newfoundland a Labrador, Kanada
* USA  Rochester, USA
* Francúzsko  Saint-Herblain, Pays de la Loire, Francúzsko

Referencie
----------

1. 1 2
2. ↑

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Waterford na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Waterford**

Externé odkazy
--------------

* waterfordcity.ie – oficiálna stránka
Súradnice: 48°46′20″S 13°50′50″V﻿ / ﻿48,77222°S 13,84722°V﻿ / 48.77222; 13.84722

**Trojmezná hora** je prírodná pamiatka ev. č. 450 v okrese Prachatice. Nachádza sa na Šumave (Trojmezenská hornatina), neďaleko obce Nová Pec. Je súčasťou NP Šumava, ktorého je I. zónou.

Predmetom ochrany sú najvyššie partie českej Šumavy (Plechý 1 378 m, Nad Rakouskou loukou 1 373 m, Trojmezná 1 361 m, Vysoký hřeben 1 341 m a Třístoličník 1 302 m), horské smrečiny, bukové porasty, kamenné moria, ľadovcové Plešné jezero. V ľadovcovom kare Plešného jazera s temer 300 m vysokou jazernou stenou sa vyskytujú jedinečné spoločenstvá. Pred kôrovcovou kalamitou tu boli rozsiahle porasty horských smrečín prirodzeného charakteru s vtrúsenou jarabinou. Na tzv. Rakúskej lúke v sedle pod Plechým sa nachádza najvyššie položené vrchovisko na českej strane Šumavy.

Referencie
----------

1. 1 2  VALENTA, Michal. *Šumava - příroda, historie, život*. [s.l.] : [s.n.]. ISBN 80-7340-021-9. Kapitola Šumava a ochrana přírod, s. 348.

Pozri aj
--------

* Zoznam chránených území v okrese Prachatice

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Trojmezná hora**

Externé odkazy
--------------

* Trojmezná hora na webe Geologické lokality
* Zážitková cesta "Duch pralesa"
* Trojmezenský prales na webe Hnutí Duha

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Trojmezná hora na českej Wikipédii.*
**Vernosť** (anglicky: *Fidelity*) je siedma epizóda z prvej série seriálu Dr. House.

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Muž menom Ed sa vracia domov po joggingu s najlepším priateľom a nachádza v posteli chorú manželku Allison. Tá spí 18 hodín denne a je veľmi podráždená. House sa zo začiatku domnieva, že ide o klinickú depresiu. Jeho teória sa ale nepotvrdí. Potom čo nie sú schopní odhaliť diagnózu je poslaná na vyšetrenie magnetickou rezonanciou. Dostáva záchvaty. House si myslí, že možná diagnóza je nádor na mozgu, zatiaľ čo si Wilson myslí, že je to rakovina prsníka. Na vyšetrení však nie je nájdený žiadny tumor. House posiela Foremana do Allisoninho zamestnania, kde však nič nenájde. Zisťuje však, že sa tu pripravuje aj králičie mäso, a že by mohlo ísť o králičiu chrípku. Ďalšie symptómy ukazujú na Africkú trypanosomiázu. Obe liečby sú však veľmi riskantné. Musia teda zistiť, či niektorý z páru nemal pomer s niekym iným. To však obaja zásadne poprú. House ju teda začne liečiť na králičiu chrípku Melarsoprolom, ale Allison krátko potom upadne do kómy. Tým sa ukáže, že ide o Africkú trypanosomiázu a House potrebuje manželov súhlas, aby začal s liečbou. Ten manželkinu neveru veľmi ťažko znáša. Dokonca Cameronovej hovorí, že si praje, aby zomrel. Tá, keďže zažila situáciu, kedy jej umieral manžel na rakovinu, jeho chovanie odsúdi. Keď sa Allisonin stav rapidne zhoršuje, jej manžel začne plakať a prosí ju, aby neumierala. Potom čo sa však jej stav zlepší a ona sa prebudí, jej opustí. House sa Allison pýta, kto bol jej milenec, aby sa mohol liečiť. Cameronová potom za ním ide a zisťuje sa, že je to Edov najlepší priateľ.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Diagnózy
--------

* **Zlé diagnózy:** klinická depresia, nádor na mozogu, rakovina prsníka (paraneoplastický syndróm), Králičia chrípka (tularémia)
* **Správna diagnóza:** Africká trypanosomiáza

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Věrnost (Dr. House) na českej Wikipédii.*

Pozri aj
--------

* Africká trypanosomiáza
* Rakovina prsníka
* Nádor
* Depresia

Iné projekty
------------

Wikicitáty
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Vernosť (House)** (po česky)

Externé odkazy
--------------

* DrHouse.cz – Věrnost (po česky)
* HouseMD.serial4u.cz – 1x07 Fidelity

| * z
* d
* u
Dr. House |
| --- |
| Hlavní doktori | 
* Gregory House
* Lisa Cuddyová
* James Wilson

 |
| Bývalý tím | 
* Eric Foreman
* Allison Cameronová
* Robert Chase

 |
| Súčasný tím | 
* Eric Foreman
* Remy „Trinástka" Hadleyová
* Chris Taub
* Robert Chase

 |
| Vedľajšie postavy | 
* Lucas Douglas
* Stacy Warnerová
* Michael Tritter
* Edward Vogler
* Amber Volakis

 |
| Zoznam častí **·** Soundtrack **·** Kategória |
Tag cloud, typický prvok webu 2.0, zobrazujúci jeho čiastkové časti
**Web 2.0** je ustálené označenie pre etapu vývoja webu, v ktorej bol pevný obsah webových stránok nahradený priestorom pre zdieľanie a spoločnú tvorbu obsahu. Týka sa obdobia od roku 2004 do súčasnosti.

História
--------

Termín Web 2.0 prvýkrát použila Darcy DiNucci v roku 1999 vo svojom článku "Fragmented future"

Píše tu:

"Web, ako ho poznáme teraz, ktorý sa ako statický text načíta do okna prehliadača, je len zárodok webu, ktorý príde. Prvé záblesky Webu 2.0 sa už začínajú objavovať a my sledujeme, ako sa toto embryo začína vyvíjať. Web bude chápaný nie ako obrazovky plné textu a grafiky, ale ako prostredie, ako éter, prostredníctvom ktorého dochádza k interaktivite. Objaví sa na obrazovke počítača, na televíznom prijímači, na palubnej doske, na mobilnom telefóne, na hernej konzole, a možno, že aj na vašej mikrovlnnej rúre. "

Charakteristické črty Webu 2.0
------------------------------

* Užívateľ je vtiahnutý do tvorby obsahu
* Vznik užívateľmi garantovaného obsahu (decentralizácia autorít)
* Otvorená komunikácia, zdieľanie a opätovné využitie informácií
* Webové stránky sa z izolovaných úložísk informácií menia na zdroje obsahujúce informácie aj funkcionalitu - stávajú sa tak platformou poskytujúcou webové aplikácie koncovému užívateľovi
* Lepšie organizovaný a roztriedený obsah s prepracovanejšou hyperlinkovou štruktúrou

Technológie charakteristické pre Web 2.0
----------------------------------------

* Wiki - Wikipédia, Scholarpedia, ...
* MashUp - Google News
* Sociálne siete - Facebook, Plaxo, Twitter, My space
* Blogy - Blogger.com, Blog.com, Blog.cz, Webnode ...
* Zdieľanie videa, fotografií, ... - YouTube, Flickr, ...

Pozri aj
--------

* Web 3.0

Referencie
----------

1. ↑  DiNucci, D. 1999, Fragmented Future, Print, volume 53, issue 4, page = 32|url =

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Web 2.0 na českej Wikipédii.*
Súradnice: 49°53′8.4″S 16°49′26.4″V﻿ / ﻿49,885667°S 16,824000°V﻿ / 49.885667; 16.824000

Zaniknutá stredoveká dedina **Vilémov** leží na katastrálnom území obce Ruprechtov v okrese Vyškov. Jej presná lokalizácia bola zistená v roku 1953 profesorom MUDr. Ervínom Černým, ktorý na Drahanskej vrchovine lokalizoval postupne 62 zaniknutých stredovekých obcí. Od roku 1962 tu vykonávala výskum D. Šaurová.

História obce
-------------

Podľa archeologických nálezov obec vznikla už v 13. storočí. Neuvádza sa však v žiadnych písomných materiáloch, ktoré by sa vzťahovali k holštejnskému ani račickému panstvu. Je pravdepodobné, že spolu s Ruprechtovom a Hamlíkovom patril k hradu Kuchlov, ktorý vlastnil neznámy šľachtic alebo man. Prvá a posledná zmienka o Vilémove je z roku 1563, kedy je obec v súpise račického panstva uvedená ako pustá.

Lokalizácia sídla
-----------------

Miesto, na ktorom sa zaniknutá obec nachádza, je známe ako "Na prostředních", "Na barvínku", "Na krchůvku" alebo "U tří smrků". Práve posledný názov vychádza z lokality Tři smrky, s ktorou Vilémov bezprostredne susedí. Obyvatelia Ruprechtova a Podomí predtým mylne považovali túto zaniknutú obec buď za hroby, alebo tiež za miesto, kde stával pôvodný Ruprechtov.

Výskum dediny
-------------

Archeologickým výskumom bolo zistené, že obec mala dĺžku 210 metrov, na konci bola 70 metrov široká. Bola tu zistená železiarska pec, prepadnuté pivnice a studne. Obhospodarovaná pôda Vilémova mala 209 ha. Obec nezanikla vojnovou pohromou, ktorá býva sprevádzaná požiarom, ale odchodom či vymretím obyvateľstva. K tomu došlo na začiatku 15. storočia.

Fotogaléria
-----------

* Vilémov - informačná tabuľaVilémov - informačná tabuľa
* Vilémov - relikty staviebVilémov - relikty stavieb
* Vilémov - priehlbinaVilémov - priehlbina
* Vilémov - priehlbinaVilémov - priehlbina
* Rázcestník - "Na prostředních"Rázcestník - "Na prostředních"
* Tři smrkyTři smrky

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vilémov (zaniknutá osada)**

Literatúra
----------

* ČERNÝ, Ervín. *Výsledky výzkumu zaniklých středověkých osad a jejich plužin*. [s.l.] : [s.n.].

Externé odkazy
--------------

* Zaniklá osada Vilémov

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Vilémov (zaniklá osada) na českej Wikipédii.*
**Weierstrassova veta** alebo **veta o extrémnej hodnote** je tvrdenie z reálnej analýzy, pomenované po Karlovi T. W. Weierstrassovi.

Weierstrassova veta
-------------------

Spojitá funkcia *ƒ*(*x*) na uzavretom intervale [*a*,*b*], absolútne maximum (červené), absolútne minimum (modré).
Nech funkcia {\displaystyle f(x)} je spojitá na kompaktnom (tj. obmedzenom a uzavrenom) intervale {\displaystyle I}. Potom funkcia {\displaystyle f(x)} je na intervale {\displaystyle I} obmedzená a nadobúda na ňom minimum i maximum, tj. v intervale {\displaystyle I} existujú také body {\displaystyle x\_{m}} a {\displaystyle x\_{M}}, že {\displaystyle f(x\_{m})=\min\{f(x)|x\in I\}} a {\displaystyle f(x\_{M})=\max\{f(x)|x\in I\}}

Vetu možno formulovať aj v tvare:

Ak je funkcia {\displaystyle f(x)} spojitá na uzavretom intervale, potom existujú čísla *c* a *d* z intervalu [*a*,*b*] pre ktoré platí:

{\displaystyle f(c)\geq f(x)\geq f(d)\quad {\text{for all }}x\in [a,b].\,}

Pozri aj
--------

* Bolzanova veta
* Darbouxova veta

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Weierstrassova věta na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Bolzanova veta na user.mendelu.cz/ Archivované 2019-06-13 na Wayback Machine


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Matematický portál |
**Vince Neil**, narodený **Vincent Neil Wharton**, (\* 8. február 1961, Los Angeles, Kalifornia, USA) je spevák americkej hard rockovej skupiny Mötley Crüe.

Životopis
---------

Neila objavili, keď vystupoval vo svojej kapele **Rock Candy** a v roku 1981 sa pridal k Mötley Crüe. V tom istom roku sa oženil so svojou prvou ženou Beth Lynn. V roku 1983 vydali Mötley Crüe megaúspešný album *Shout at the Devil*, stali sa vďaka nemu jednou z najúspešnejších skupín 80. rokov. V roku 1984 po turné s Ozzym Osbournom, Neil jazdil pod vplvyvom alkoholu a jeho spolujazdec Nicholas "Razzle" Dingley, bubeník skupiny Hanoi Rocks, podľahol zraneniam. Beth Lynn a Neil sa rozviedli v roku 1985. Po drogovom liečení sa Neil znova spojil s Mötley Crüe. V apríli 1988 sa oženil so Sharisou Ruddellovou. V roku 1989 skupina vydala svoj najpredávanejší a najúspešnejší album *Dr. Feelgood*. 

Neil vo februári 1992 opustil kapelu, aby sa vydal na sólovú dráhu. Podľa správ z ich autobiografie *The Dirt* ho vyhodili kvôli jeho vášni k pretekárskym autám, ktorá bola väčšia než kapela. Niektorí, ktorých Neil najal: Steve Stevens (bývalý gitarista kapely Billy Idol), Dave Marshall, Robbie Crane a Vik Foxx. V polovici roku 1993 vydal svoj debutový album *Exposed*. Predalo sa len 300 000 kópií v USA, takmer rovnako ako albumu *Mötley Crüe* so spevákom Johnom Corabim. Všetky predchádzajúce albumy Mötley Crüe presiahli hranicu 1 000 000 nosičov. 

Sharise Ruddell a Neil sa rozviedli v roku 1993. O dva roky neskôr zomrela ich dcéra Skylar Neil na rakovinu, bolo to jedno z najťažších Neilových období v živote. 

Rovnaký rok skupina Carved In Stone orientovaná na metal predala menej než 100 000 albumov v USA a Neilov kontrakt s Warner Bros sa napokon skončil. Niektoré verzie toho albumu obsahujú Skylar's Song, ktorý napísal Neil. 

V roku 1997 Neil prijal ponuku Mötley Crüe a pripojil sa s skupine. Vydali album *Generation Swine*. Znova prepuklo v skupine napätie, keď Tommy Lee opustil skupinu. Nahradil ho Randy Castillo, ale v roku 2002 zomrel na rakovinu. 

V máji 2000 sa Neil oženil s kráskou z Playboya Heidi Mark. Rozviedli sa v auguste 2001.

Bežný zákazník Moonlite Bunny Ranch bol Neil v roku 2003 obžalovaný z ublíženia na zdraví potom čo ho prostitútka na ranči obvinila z toho, že ju chytil za hrdlo a hodil o stenu. 

Neil sa v januári 2005 oženil s Liou Gerardini.

Sólová kariéra
--------------

### Albumy

* *Exposed*, 1993
* *Carved In Stone*, 1995
* *Live One Night Only*, 2003

### Single

* "You're Invited (But Your Friend Can't Come)", 1992
* "Sister of Pain", 1993
* "Can't Change Me", 1993
* "Can't Have Your Cake and Eat It Too', 1993
* "Promise Me", 2005

Externé odkazy
--------------

* Mötley Crüe HitSquad Archivované 2006-11-04 na Wayback Machine

Autoritné údaje: * BnF: 139818398
* GND: 134824814
* ISNI: 0000 0000 5942 9777
* LCCN: no2006012608
* NK ČR: xx0161762
* VIAF: 34652123
* WorldCat: lccn-no2006012608
West End Lane
**West Hampstead** je mestská časť Londýna. Je súčasťou obvodu London Borough of Camden a nachádza sa západne od luxusnej mestskej časti Hampstead a približne tri míle severne od Oxford Circus v centre Londýna.

História
--------

### West End

West Hampstead je historicky známy ako *West End*, ale s prístupom k sieti londýnskeho metra bol názov mesta zmenený, aby sa predišlo zámene s londýnskym West End.

### 13. až 18. storočie

Priesečník toho, čo sú teraz ulice West End Lane a Mill Lane, existuje už od stredoveku a dnes tvorí centrum mestskej časti. V rokoch 1200 až 1534 miesto sa volalo *le Rudyng*, ale potom bolo premenované na *West End*. Po pôvodne pomalom rozvoji sa počet obyvateľov vtedajšieho West Endu v 16. a 17. storočí zvyšoval rýchlejšie. Predovšetkým londýnski obchodníci začali stavať väčšie obytné budovy a vily. V roku 1762 tu už stálo 39 domov obklopených rozsiahlymi zelenými plochami. V tom čase tu žil starosta Londýna William Beckford, ako aj vysokí dôstojníci a aristokrati.

### 19. storočie

Až začiatkom 19. storočia, v roku 1812, sa do vtedajšieho West Endu presťahoval britský spisovateľ Leigh Hunt, ktorý opísal toto miesto ako také tiché, že bolo pravdepodobne počuť delá vo Waterloo. To sa však krátko nato zmenilo výstavbou dvoch železničných tratí južne od okresu, čo výrazne urýchlilo výstavbu bytov. Otvorením tretej železničnej trate, Metropolitan & St. Johns Wood Line, sa v roku 1879 začal stavebný boom a väčšina dnes zachovaných budov pochádza z tohto obdobia.

Obyvateľstvo
------------

V roku 2019 mal West Hampstead 14 100 obyvateľov. Priemerný príjem v tom istom roku bol tesne pod 60 000 eur, čo je výrazne nad priemerom pre Camden a Londýn. Pri 66 trestných činoch na 100 ľudí za rok je miera kriminality výrazne pod londýnskym priemerom, ktorý predstavuje približne desaťkrát viac trestných činov.

Známe osobnosti
---------------

* Ida Mann (1894 – 1974), očná lekárka a vysokoškolská pedagogička

Referencie
----------

1. 1 2 3 4   *Hampstead: West End | Britská história online* [online]. [Cit. 2022-07-26]. -history.ac.uk /vch/middx/vol9/pp42-47 Dostupné online. [nefunkčný odkaz]
2. ↑  Londýnsky obvod Camden. *Profil West Hampstead Ward 2020: Stratégia a zmena*. Londýn : [s.n.].
3. ↑   *City of London Crime and Safety Statistics* [online]. [Cit. 2022-07-25]. Dostupné online. (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku West Hampstead na nemeckej Wikipédii.*
Súradnice: 48°50′37″S 2°22′04″V﻿ / ﻿48,843611°S 2,367778°V﻿ / 48.843611; 2.367778

 Viaduc d'Austerlitz
**Viaduc d'Austerlitz** (*Slavkovský viadukt*) je viadukt cez rieku Seinu v Paríži, ktorý využíva linka 5 parížskeho metra. Viadukt spája dve stanice metra – Gare d'Austerlitz priamo pod strechou haly Slavkovského nádražia na ľavom brehu a Quai de la Rapée na pravom brehu. Most bol pomenovaný podľa nádražia a odkazuje na bitku pri Slavkove. Od roku 1986 je chránený ako monument historique.

Dejiny
------

Most bol postavený v rámci sprevádzkovania linky 5 smerom na sever. Stavebné práce boli začaté v novembri 1903 a most bol otvorený v decembri 1904.

Konštrukcia mosta bola v roku 1936 posilnená, aby sa umožnil prejazd ťažších vozidiel.

Architektúra
------------

Oceľový most má hlavný oblúk na ktorom je zavesená paluba s koľajnicami vo výške 11 metrov nad hladinou rieky. Most je 75 metrov vysoký, 8,6 metra široký a jeho oblúk má rozpätie 140 metrov, čo bol rekord medzi parížskymi mostami do sprevádzkovania mosta Charlesa de Gaulla. Architektom bol Jean Camille Formigé a na konštrukcii sa podieľali inžinieri Fulgence Bienvenüe, Louis Biette a Maurice Koechlin. Po dokončení bol most opatrený sochami ktorých autorom je Gustave Michel.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Viaduc d’Austerlitz**

Externé odkazy
--------------

* Most na stránke Paríža
* Dejiny mostu Structurae
* Most v evidencii kultúrnych pamiato

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Viaduc d'Austerlitz na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Mosty v Paríži cez Seinu (po prúde) |
| --- |
| 
* Pont amont
* Pont National
* Pont de Tolbiac
* Passerelle Simone-de-Beauvoir
* Pont de Bercy
* Pont Charles-de-Gaulle
* Viaduc d’Austerlitz
* Pont d’Austerlitz
* Pont de Sully
* Pont Marie
* Pont de la Tournelle
* Pont Louis-Philippe
* Pont Saint-Louis
* Pont de l’Archevêché
* Pont au Double
* Pont d’Arcole
* Petit-Pont
* Pont Notre-Dame
* Pont Saint-Michel
* Pont au Change
* Pont Neuf
* Pont des Arts
* Pont du Carrousel
* Pont Royal
* Passerelle Léopold-Sédar-Senghor
* Pont de la Concorde
* Pont Alexandre III
* Pont des Invalides
* Pont de l’Alma
* Passerelle Debilly
* Pont d’Iéna
* Pont de Bir-Hakeim
* Pont Rouelle
* Pont de Grenelle
* Pont Mirabeau
* Pont du Garigliano
* Pont aval

 |


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Francúzsky portálPortál cesty |
**Vilniuska univerzita** (po litovsky: *Vilniaus universitetas*) je jedna z najstarších univerzít vo východnej Európe a najväčšia a najvýznamnejšia univerzita v Litve. Vznikla roku 1579 povýšením jezuitskej akadémie, ktorá vo Vilniuse fungovala od roku 1570, na univerzitu.

Dejiny
------

Jezuiti v roku 1573 z Litvy odišli a školu zdedil štát. Dlho bola táto univerzita jedinou univerzitou v Litve. Jej sláva sa čoskoro dostala aj za hranice štátu. Na škole vyučovali profesori z Anglicka, Škótska, Talianska, Dánska a iných západoeurópskych krajín. Študovali tu študenti z rôznych štátov sveta. V roku 1832 podľa nariadenia cára Mikuláša I. univerzitu zatvorili. Dôvodom bolo podozrenie, že univerzita je centrom revolučného hnutia litovského obyvateľstva. Svoju činnosť obnovila až v roku 1919.

Úspešní absolventi univerzity
-----------------------------

Medzi úspešnými absolventami Vilniuskej univerzity boli mnohí literáti – poľský básnik Adam Mickiewicz a iní.

Architektúra stavby
-------------------

Za viac ako štyri storočia sa univerzita rozšírila. Dnes sa jej budovy nachádzajú nielen v Starom meste (dvanásť budov), ale aj za hranicami mesta. Umelecky hodnotný je najmä veľký hlavný dvor Vilniuskej univerzity. Je vytvorený z najstarších budov univerzity, ktorých história siaha až do 16. storočia, ale aj z budov postavených o tri storočia neskôr – v 19. storočí. Súčasťou tohto komplexu je aj kostol so zvonicou sv. Jána. Zlúčenie architektonických štýlov – renesancie, baroka a klasicizmu – sa odzrkadlil hlavne v architektúre univerzitného dvora. Arkády, nachádzajúce sa na dvore, dodávajú budove univerzity typický nádych talianskych budov z obdobia renesancie. Na pamätných tabuliach umiestnených na fasáde Kostola sv. Jána a na budovách univerzity sú mená profesorov a rektorov, ktorí preslávili Vilniusku univerzitu.

Knižnica univerzity bola založená roku 1580. Skladá sa z niekoľkých sál, vyzdobených v rôznych architektonických štýloch. Najstaršou sálou je Sála Smugleviča, ktorú vyzdobil Franciszek Smuglewicz, autor obdivuhodných fresiek s náboženskou tematikou, okrášľujúce strop a steny sály. V 20. storočí boli fresky zreštaurované.

Súčasnosť
---------

Dnes sa v Sále Smugleviča nachádza stála expozícia unikátnych rukopisov.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vilniuska univerzita**

Zdroj
-----

* Vilniuska univerzita (po rusky)

Externé odkazy
--------------

* Stránka univerzity (po litovsky)

Autoritné údaje: * BnF: 121895731
* GND: 5098579-6
* ISNI: 0000 0001 2243 2806
* LCCN: no95004334
* NK ČR: ko2003200186
* VIAF: 132258348
* WorldCat: lccn-no95004334
Súradnice: 45° 33′ 26.98″ s.š. 13° 52′ 16.33″ v.d.

Most počas výstavby v roku 2002
**Viadukt Črni Kal** je najvyšší a najdlhší most v Slovinsku. Je súčasťou diaľnice A1. 

Most je zároveň aj druhou najvyššou stavbou v Slovinsku.

Poloha mosta
------------

Most prekonáva údolie Osapska dolina nad dedinou Gabrovica, v blízkosti dediny Črni Kal, približne 20 km od mesta Koper.

Rozmery mosta
-------------

Most z predpätého betónu je tvorený dlhou zákrutou s polomerom 800 m. Podopiera ho 11 pilierov, z ktorých najnižší meria 10 m a najvyšší 87,5 m. Najdlhšia vzdialenosť medzi dvoma piliermi je 140 m, najkratšia 40 m. Najväčšia výška mosta nad údolím je 95 m, dĺžka mosta je 1065 m. Vozovky pre oba smery sú od seba oddelené, z vonkajších strán je po celej dĺžke mosta zábradlie o výške 1,2 m predĺžené zábranou proti vetru o výške 3 m. Celková šírka mosta je po celej dĺžke 26,5 m.  
Po moste vedú štyri jazdné pruhy, z toho dva pre každý smer diaľnice. Po oboch vonkajších okrajoch mosta vedú ešte dva odstavné pruhy.

Stavba mosta
------------

Most bol navrhnutý staviteľskou spoločnosťou Ponting v Maribore, architektom bol profesor Mens Mentisa, zodpovedným projektantom Marjan Pipenbaher. Investorom stavby bola spoločnosť DARS. Náklady na stavbu dosiahli sumu 4,5 miliardy toliarov. Stavebné práce sa začali v septembri 2001, most bol otvorený 23. septembra 2004. Ešte pred otvorením po ňom 23. mája 2004 prešli účastníci cyklistických pretekov Giro d’Italia.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Viadukt Črni Kal**

Externé odkazy
--------------

* Most na stránkach spoločnosti DARS d.d. Archivované 2011-01-18 na Wayback Machine (po slovinsky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Viadukt Črni Kal na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
Veľký seminár
**Veľký seminár** v Nitre tvorí architektonickú dominantu Pribinovho námestia. Budova je vo vlastníctve nitrianskeho biskupstva a slúži svojmu pôvodnému účelu – je sídlom Kňazského semináru sv. Gorazda v Nitre a Teologického inštitútu pri Kňazskom seminári sv. Gorazda (súčasť RKCMBF UK v Bratislave) ako aj Diecéznej knižnice.

Dejiny a architektúra
---------------------

Biskup Ján Gustíni-Zubrohlavský dal postaviť súčasnú budovu na mieste Almássyho domu, v ktorom jeho predchodca biskup Ladislav Erdődy umiestnil seminár v roku 1715. Prvá časť, krídlo obrátené do námestia, sa budovala v rokoch 1768 – 1770. Zdobená je rokokovými a neskoršími neoklasicistickými prvkami. V roku 1779 bol pristavený západný a východný trakt. Krídlom Diecéznej knižnice s klasicistickým portálom bol komplex v roku 1877 uzatvorený, autorom návrhu bol viedenský architekt Franz Schmidt. V roku 1982 bola nahradená pôvodná drevená brána dvojkrídlovou bronzovou bránou, ktorú zdobia reliéfy postáv osobností Nitrianskeho kniežatstva a Veľkej Moravy. Autorkou vstupnej brány seminára je akademická sochárka Ľudmila Cvengrošová. 

Medzi zaujímavé a cenné miestnosti interiéru seminára patria dve kaplnky. Prvá je obrátená k námestiu a je bohato zdobená freskami. Nachádza sa tu aj oltárny obraz sv. Ladislava. V zadnom trakte sa nachádza druhá kaplnka so zlatým kazetovým stropom. Kaplnka je umelo osvetlená lustrom z vrstveného skla a mosadze, ktorý bol vyhotovený podľa vzoru slovanskej náušnice.

V roku 1792 bola v seminári založená pobočka bernolákovského Slovenského učeného tovarišstva. Išlo o prvú celoslovenskú inštitúciu knižnej kultúry zriadenú na vydávanie, propagáciu a predaj slovenských kníh. Toto obdobie pripomína pamätná tabuľa na budove seminára.

V období rokov 1962 – 1990 bolo v budove Veľkého semináru umiestnené Nitrianske vlastivedné múzeum.

Od 1.septembra 2018 v budove sídli aj Súkromná stredná umelecká škola dizajnu, Samova 14, Nitra.

Referencie
----------

1. ↑   *Kontakt* [online]. RKCMBF UK, [cit. 2016-02-01]. Dostupné online.
2. ↑   *Súpis pamiatok na Slovensku II*. 1. vyd. Bratislava : Obzor, 1968. 584 s. S. 369.
3. ↑   *Ponitrianske muzeum v Nitre* [online]. muzeumnitra.sk, [cit. 2016-02-01]. Dostupné online.

Literatúra
----------

* *Nitra (Turistický sprievodca)*. Banská Bystrica : AB-ART Press, 1992. ISBN 978-80-900433-1-2. S. 10.
* LACIKA, Ján. *Nitra a okolie*. Bratislava : Dajama, 2003. ISBN 978-80-88975-53-3. S. 56 – 57.
* KRČMÁR, Alojz; BABČANOVÁ, Vlasta. *Nitra na starých pohĺadniciach*. Bratislava : Dajama, 2006. ISBN 978-80-89226-13-9. S. 22.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Veľký seminár (Nitra)**

Súradnice: 48°18′57″S 18°05′15″V﻿ / ﻿48,315904°S 18,087552°V﻿ / 48.315904; 18.087552

Externé odkazy
--------------

* Z histórie, Kňazský seminár sv. Gorazda v Nitre
**Veľvyslanec Izraelského štátu** alebo **veľvyslanec Izraela** je osoba, ktorá vedie zastupiteľský úrad, resp. diplomatickú misiu Izraelského štátu. Mimoriadnych a splnomocnených veľvyslancov navrhuje izraelský minister zahraničných vecí, schvaľuje ich izraelská vláda a následne ich menuje prezident Izraela. Veľvyslanci Izraela pôsobia v zahraničí na misii zvyčajne štyri roky, výnimočne len tri roky, maximálne až päť rokov.

Prvým izraelským veľvyslancom na Slovensku bol Zeev Boker, ktorý pri príležitosti ukončenia svojej diplomatickej misie na Slovensku dostal Zlatú plaketu Ministra zahraničných vecí SR za prínos k rozvoju slovensko-izraelských vzťahov.

Najdlhšie na Slovensku pôsobiacim izraelským veľvyslancom bol Alexander Ben-Zvi, 5 rokov a tri mesiace.

19. januára 2022 poverovacie listiny prezidentke Zuzane Čaputovej odovzdal veľvyslanec Eitan Levon.

  

V súčasnosti Izraelský štát na Slovensku zastupuje mimoriadny a splnomocnený veľvyslanec Boaz Modai (od septembra 2019).

Diplomatické zastúpenie na Slovensku
------------------------------------

Od vyhlásenia samostatnosti Slovenska 1. januára 1993 do júla 2006 nemal Izrael svoje stále diplomatické zastúpenie na Slovensku, diplomatický styk a konzulárne služby pre Slovensko zabezpečovalo veľvyslanectvo Izraela vo Viedni.

Zoznam veľvyslancov Izraela na Slovensku| meno veľvyslanca | pôsobenie v úrade |
| --- | --- |
| Zeev Boker | júl 2006 - júl 2010 |
| Alexander Ben-Zvi | august 2010 - november 2015 |
| Zvi Aviner Vapni | december 2015 - august 2019 |
| Boaz Modai | september 2019 - |
| Eitan Levon | január 2022 - |

Sídlo veľvyslanectva
--------------------

Od novembra 2006 pôsobilo Veľvyslanectvo Izraelského štátu v dočasných priestoroch v bratislavskom hoteli Bôrik. Od marca 2008 Veľvyslanectvo Izraelského štátu sídli na stálej adrese Slávičie údolie 106, Bratislava – mestská časť Staré Mesto.

Honorárny konzulát
------------------

V marci 2015 bol v Košiciach otvorený izraelský honorárny konzulát na Slovensku s územnou pôsobnosťou pre oblasti Košického a Prešovského kraja. Sídlo konzulátu je na Garbiarskej ulici 5. Honorárnym konzulom je od jeho otvorenia košický právnik JUDr. Peter Frajt.

Referencie
----------

1. ↑   *Prezidentka Slovenskej republiky | Vymenovania a odvolania* [online]. Bratislava: Kancelária prezidenta SR, [cit. 2022-02-23]. Dostupné online.

Zdroje
------

* Oficiálna webstránka Veľvyslanectva Štátu Izrael v Slovenskej republike - embassies.gov.il
* Boker: Otvorenie izraelského veľvyslanectva na Slovensku bol strastiplný proces - domov.sme.sk
* Prvý rezidentný veľvyslanec Izraela končí pôsobenie v SR - mzv.sk
* Nový izraelský veľvyslanec v SR Alexander Ben-Zvi odovzdal kópie poverovacích listín ministrovi ZV SR - mzv.sk
* V Košiciach otvorili prvý izraelský honorárny konzulát na Slovensku - kosice.korzar.sme.sk
* Nový veľvyslanec Izraela odovzdal kópie poverovacích listín[nefunkčný odkaz] - mzv.sk
Viaduc de Millau
Marec 2004
**Viaduc de Millau** (doslova Millauský viadukt) je diaľničný most v južnom Francúzsku, od roku 2004 najvyšší na svete. Tvorcovia stavby sú francúzsky projektant Michel Virlogeux a britský architekt Norman Foster. Most bol otvorený 6. decembra 2004 a o dva dni začal slúžiť verejnosti. Celkové náklady na výstavbu mostu boli okolo 400 mil. eur (2004).

Opis stavby
-----------

Je to zavesený most so siedmimi betónovými piliermi a ôsmimi mostnými poľami. Mostovka je oceľová a váži 36-tisíc ton. Dĺžka mosta je 2 460 metrov. Mostné polia nemajú všetky rovnakú dĺžku, šesť centrálnych meria 342 a dve okrajové 204 m. Mostovka od severu k juhu klesá o 3 percentá. Celá stavba sa nachádza v zákrute s polomerom 20 km. V každom smere sa nachádzajú dva jazdné pruhy.

Piliere majú rozdielnu výšku, ktorá sa pohybuje od 77 metrov do 246 metrov, merané k výške vozovky. Najvyšší pilier prevyšuje spolu s vežou nad vozovkou svojou výškou Eiffelovu vežu. Piliere sú betónové a majú špecifický tvar, smerom nahor sa zužujú a delia na dva menšie.

Výstavba
--------

Nutnosť vybudovať most cez rieku Tarn pri meste Millau a dokončiť tak diaľnicu A75 spájajúcu metropolu Paríž s južnou časťou Francúzska prinútila vládu už roku 1989 k schváleniu projektu výstavby mostu. Počas 90. rokov sa postupne upresňovali plány až do dnešnej podoby závesného mostu. Nakoniec bolo prijaté rozhodnutie, že ho postaví súkromná spoločnosť a jeho výstavba bude splatená vo forme mýtneho. 

Dňa 16. októbra 2001 sa začalo stavať. Najprv vznikli piliere a po tom ako dosiahli do výšky vozovky, začala sa spúšťať oceľová konštrukcia mostu. Okrem siedmich definitívnych pilierov však tiež vznikali ďalšie provizórne podporné oceľové. Mostová konštrukcia sa musela rozdeliť na dve časti, každá z nich bola spúšťaná samostatne, rýchlosťou 150 mm za 1 minútu. Po niekoľkých mesiacoch práce sa podarilo obe časti spojiť, odchýlka od nich činila iba 1 cm. Potom boli zdvihnuté veže a prichytené laná, následne vznikla asfaltová vozovka. Po zaťažkávacích skúškach, ktoré most bez problémov vydržal (prehnutie o 26 cm bolo v norme) mohol byť v decembri roku 2004 po 38 mesiacoch stavby slávnostne otvorený.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Viaduc de Millau**

Externé odkazy
--------------

* Viaduc de Millau(po francúzsky)


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Francúzsky portál |
**Turistická značkovaná trasa číslo 0840** je červená trasa, ktorá spája po hrebeni Javorského Beskydu a následne Jablunkovského medzihoria mesto Čadca a hranicu s Poľskom v obci Skalité. Jej dĺžka je 14 km.

Priebeh trasy
-------------

Trasa začína pri obchodnom centre v meste Čadca (nástup sem je možný po zelenej trase od železničnej stanice), pokračuje smerom na východ, podchádza diaľnicu a stúpa na hrebeň Javorského Beskydu nad Horelicou. Nad osadou *Bryndzárovci* sa stáča viac na severovýchod a pokračuje po hrebeni cez Horelickú Kykulu až na vrchol Javorského, kde odbočuje  chodník do centra Oščadnice. Za vrcholom sa stáča na sever ponad oščadnickú osadu *Rovne* a smeruje k Lieskovej, kde sa stáča na severozápad, stretáva  chodník z Čierneho do Oščadnice a spoločne s ním pokračuje na rázcestie *Tri kopce*. Odtiaľ zostupuje smerom na sever až severovýchod do údolia Čierňanky k železničnej stanici v obci Skalité. 

Po prechode centrom obce trasa stúpa do Jablunkovského medzihoria ponad tunel Poľana na hrebeň pohoria. Cez vrch *Grúň* smeruje k vrchu Kykula, ktorej vrchol obchádza južne, stáča sa na juhovýchod a pozdĺž štátnej hranice s Poľskom zostupuje do sedla Príslop v priestore bývalého hraničného priechodu Skalité-Myto. Po prechode ponad D3 sa stáča na juh, prechádza cez posledný nevýrazný vrch, z ktorého zostupuje do cieľa trasy pri železničnej zastávke Serafínov vo Zwardoňskom sedle. Tu nadväzuje krátky  chodník smerom na štátnu hranicu, ktorý spája oblasť so sieťou poľských turistických trás.

Referencie
----------

1. ↑   *Evidencia turistických značkovaných trás KST* [online]. [Cit. 2022-05-17]. Dostupné online. Archivované 2014-12-22 z originálu.

Externé odkazy
--------------

* Trasa na turistickej mape

Súradnice: 48°27′10″S 18°51′47″V﻿ / ﻿48,4527°S 18,863°V﻿ / 48.4527; 18.863
Súradnice: 50°46′50″S 15°32′44″V﻿ / ﻿50,78056°S 15,54556°V﻿ / 50.78056; 15.54556

**Violík** alebo **Labský štít** (poľ. *Łabski Szczyt*, nem. *Veilchenspitze*), je vrch nachádzajúci sa v *Slezském hřebeni* v Krkonošiach, na hraniciach Česka a Poľska. Ide o vrchol kužeľovitého tvaru, na ktorého temene sa nachádza vrcholové skalisko. Vrch leží 5,5 km severne od osady Dolní Mísečky a 6 km od poľských Piechowic.

Charakteristika
---------------

Na svahoch Violíku sa rozprestierajú suťové a kamenné moria. Hlavným rysom vrcholových partií sú však psicové hole, v nižších polohách potom rastie kosodrevina. Na samom vrchole sa nachádza geodetický bod a je z neho dobrý rozhľad na Krkonoše, Jizerské hory a do Jeleniogórskej kotliny. Necelý kilometer juhozápadným smerom od vrcholu hory sa nachádza Labská louka, kde pramení rieka Labe.

Prístup
-------

Na vrchol sa dá dostať po červeno značenej hrebeňovej ceste. Tá predchádza vrcholové skaliská z južnej strany vo vzdialenosti asi 40 m. Samotné skalisko sa nachádza v I. zóne Krkonošského národného parku a je teda turisticky neprístupné.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Violík**

Externé odkazy
--------------

* Violík na Tisicovky.cz
* Výstup na Labský štít (Violík)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Violík na českej Wikipédii.*
**Tábor 22** je jeden z pracovných táborov v Severnej Kórei. Je koncipovaný ako celoživotná trestanecká kolónia, z ktorej sa neprepúšťa (likvidačný tábor). Bez súdu sú sem privádzané politicky nespoľahlivé osoby, s celými svojimi rodinami, vrátane malých detí. Jeho oficiálny názov je: **Kwan-li-so č.22 Haengyong**. Nachádza sa na severovýchode krajiny v oblasti Čínsko – Ruského pohraničia, 20 km severozápadne od mesta Hoeryong. Odhaduje sa, že v Tábore 22 je približne 50 000 zajatcov. Stráž vykonáva cca. 1 000 vojakov, s automatickými zbraňami a strážnymi psami. Väčšina ľudí je uväznených na základe pravidla o dedičnosti viny, ktoré platí do tretieho pokolenia. Bývanie je klastrované do relatívne malých skupín. Dôvodom takéhoto usporiadania je zamedzenie rizika vzniku väčšej vzbury.

Existenciu likvidačných táborov severokórejská vláda oficiálne popiera, avšak žiadny medzinárodný inšpektor doposiaľ do zmienenej oblasti nebol vpustený, aby exitenciu tábora vyvrátil. Svedectvo o existencii tohoto tábora poskytol severokórejský emigrant Kwon Hjuk, ktorý bol svojho času členom velenia tábora, v rozhovore pre reportérku BBC Olenku Frankleyovú.

Ľudské práva
------------

Existujú početné svedectvá o porušovaní ľudských práv v severokórejských táboroch podobných tomuto. Zmieňujú sa o znásilňovaní, mučení či zabíjaní novorodeniat, nakoľko aj na ne sa vzťahuje pravidlo dedičnosti viny. Existujú dokonca svedectvá o testovaní chemických zbraní na väzňoch, uskutočňujúcich sa v sklenených plynových komorách, špeciálne navrhnutých, pre pozorovanie priebehu experimentov.

Referencie
----------

1. 1 2   *Vězni v Severní Koreji poznali zlo zblízka* [online]. BBCCzech, 9.2.2004, [cit. 2010-01-13]. Dostupné online. (po česky)
2. ↑   *Revealed: the gas chamber horror of North Korea's gulag* [online]. Guardian Unlimited (UK), 1.2. 2004, [cit. 2010-01-14]. Dostupné online. (po anglicky)

Súradnice: 42°32′17″S 129°56′08″V﻿ / ﻿42,537967°S 129,935517°V﻿ / 42.537967; 129.935517

Zdroje
------

* The Hidden GULAG Exposing North Korea’s Prison Camps U.S. Archivované 2009-06-11 na Wayback Machine Committee for Human Rights in North Korea (po anglicky)
* Former guard: Ahn Myong Chol (po anglicky)
* Holocaust Now: Looking Down Into Hell at Camp 22 (po anglicky)
**Tík** (angl. teak) je tropický strom z čeľade hluchavkovité, pochádzajúci z južnej a juhovýchodnej Ázie. Dosahuje výšku 30 – 40 metrov a na zimu zhadzuje listy. Popularity sa tíkové drevo dočkalo v rokoch 1950 a 1960, pretože sa využívalo pre prvky Dánskeho štýlu. Tíkový nábytok sa pre svoju jedinečnosť a elegantný vzhľad stal populárny a vyhľadávaný.

Pestovanie a využitie
---------------------

Tík ako strom rastie v Ázii – v Thajsku, Indonézii, Indii ale najmä v Barme, kde má pre svoj rast najlepšie podmienky. Po masovom využívaní a spracovaní tíkového dreva v 19. storočí sú tíkové lesy iba zlomkom toho svojej pôvodnej veľkosti. V súčasnosti je vývoz tohto dreva limitovaný vývoznými licenciami a spracováva sa predovšetkým drevo z plantáží v Indonézii.

Tíkové drevo sa používalo najmä na výrobu koloniálneho nábytku, momentálne však ide hlavne o výrobu vonkajšieho záhradného nábytku, palúb lodí a ďalších produktov, ktoré sú vystavené vplyvom počasia.
Z tíkového dreva sa tiež vyrábajú podlahy a dyhy na nábytok.

Významným spracovateľom tíkového dreva je India, ktorá z nej vyrába dvere, rámy okien, nábytok a stĺpy pre domy stavané v starom štýle. Mnoho typických anglických knihovní z koloniálnych území Indie a Barmy je postavených práve z tíkového dreva.

Hyblaea puera, hmyz žijúci v juhovýchodnej Ázii, je jediným škodcom tíkového dreva, ktorého húsenica sa týmto, ale aj iným bežným drevom v tejto oblasti živí.

Výhody tíkového dreva
---------------------

* nebýva napadnuté plesňou, termitmi ani inými škodcami
* je veľmi tvrdé, pevné, pružné a zachováva si svoju stabilitu vďaka vysokému obsahu olejnatých živíc
* zachováva si porovnateľnú hmotnosť s inými drevami
* odolá vplyvom počasia – slnečným lúčom, vetru, dažďu, snehu a dokonca i mrazu

Galéria
-------

* Tíkové stromy v Ananthagiri Hills, Ándhrapradéš, India.Tíkové stromy v Ananthagiri Hills, Ándhrapradéš, India.
* Tíkové kvety v Ananthagiri HillsTíkové kvety v Ananthagiri Hills
* Tíkový strom Kalkate, Západné Bengálsko, IndiaTíkový strom Kalkate, Západné Bengálsko, India
* Tíkový strom v KalkateTíkový strom v Kalkate
* Listy v KalkateListy v Kalkate
* Kvety v KalkateKvety v Kalkate
* Padajúce lístie v KalkatePadajúce lístie v Kalkate
* Konáre a padajúce lístie KalkateKonáre a padajúce lístie Kalkate
* Kmeň a kôra v KalkateKmeň a kôra v Kalkate

Referencie
----------

1. ↑   *ModAnt.sk* [online]. ModAnt, 2010-11-06, [cit. 2010-12-03]. Dostupné online.
2. ↑  HERBISON-EVANS, Don. '**Hyblaea puera'** [online]. University of Technology, Sydney, 2007-09-06, [cit. 2008-09-26]. Dostupné online.
Vjerka Serďučka počas vystúpenia v súťaži Eurovision v Helsinkách
**Andrij Mychajlovyč Danylko**, ukr. Андрій Михайлович Данилко, rus. Андрей Михайлович Данилко-Andrej Michajlovič Danilko, známejší pod umeleckým menom **Vjerka Serďučka**, ukr. Вєрка Сердючка, rus. Верка Сердючка (\* 2. október 1973, Poltava), je populárny ukrajinský komik a spevák.

Andrij Danilko sa zaujímal o divadlo a estrádu už na strednej škole. V roku 1989 v Poltave v súťaži KVN (rusky: *KBH* - *Клуб Весёлых и Находчивых*; Klub veselých a vynaliezavých) po prvýkrát vystúpil ako Vjerka Serďučka. Meno Serďučka si vybral viacmenej náhodou podľa jednej zo svojich spolužiačok; spočiatku predstavoval sprievodkyňu (celkom pôvodne predavačku), postupne ale Andrij premenil svoju Serďučku vo výstrednú korpulentnú dámu. Širšiemu publiku sa predstavila v roku 1993 v Kyjeve. Odvtedy nadobudol značnej popularity, najmä na Ukrajine a v Rusku, pretože väčšinu svojich piesní spieva Serďučka v ruštine.

Eurovízia 2007
--------------

12. mája 2007 Vjerka Serďučka reprezentovala Ukrajinu na súťaži Eurovision v Helsinkách štvorjazyčnou piesňou „Dancing Lasha Tumbai", s ktorou obsadila 2. miesto (po srbskej Mariji Šerifović). Jej účasť na Eurovízii bola kritizovaná ukrajinskými konzervatívne-nacionalistickými kruhmi za hanobenie Ukrajiny.

Diskografia
-----------

* *Ja roždena dlja ljubvi* (Я рождена для любви, 1998)
* *Gop-Gop* (Гоп-гоп, 2002)
* *Čita drita* (Чита дрита, 2003)
* *Cha-ra-šo* (Ха-ра-шо, 2003)
* *Ženicha chotela* (Жениха хотела, 2004)
* Vjerka Serďučka Eurovision 2007*Posle tebja* (После тебя, 2005)
* *Novyje pjesni Vjerki Serďučki* (Новые песни Верки Сердючки, 2006)
* *Trali-Vali* (Тралі-Валі, 2006)
* Make it Rain Champagne (2019)

Referencie
----------

1. ↑   Сайт Євробачення: Вєрка Сердючка зганьбить Україну

Externé odkazy
--------------

* oficiálna stránka (po rusky)
* životopis (po ukrajinsky)
* oficiálna stránka (po anglicky)

Autoritné údaje: * BnF: 15558803x
* GND: 1131746007
* ISNI: 0000 0001 1490 8544
* LCCN: no2008109269
* VIAF: 41657352
* WorldCat: lccn-no2008109269
**Vladimír Benko** (\* 30. júl 1958, Krupina) je riadiaci pracovník, pedagóg.

Jeho otec Vladimír Benko, jeho matka Mária rd. Škultéty-Jácová.

Životopis
---------

V roku 1973-1977 študoval na gymnáziu v Krupine, 1977-1982 rádioelektronika na FEI SVŠT v Bratislave. V roku 1982-1988 pôsobil ako technik v ZVT Banská Bystrica, 1988-1989 pedagóg na SOU stavebnom v Banskej Bystrici, 1989-1990 programátor KNV v Banskej Bystrici, 1990-1994 vedúci Strediska služieb informatiky na Pedagogickej fakulte UMB v Banskej Bystrici, 1993-2004 vedúci odboru informatiky Slovenskej agentúry životného prostredia (SAŽP), riaditeľ Centra environmentalistiky a informatiky (CEI) SAŽP. Publikoval odborno-populárne články v rôznych periodikách, je spoluautor odborných publikácií.

Literatúra
----------

* Who is Who v Slovenskej republike

Referencie
----------

1. ↑  Zoznam absolventov / Elektrotechnická fakulta SVŠT (1982-1986), Online

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
MUDr. **Viliam Chorváth** (\* 11. apríl 1915, Bodorová – † 15. júl 1974 Bratislava) bol popredný slovenský, medzinárodne uznávaný, cievny chirurg a univerzitný profesor.

Vo výskumnej a klinickej praxi sa venoval problémom všeobecnej a brušnej chirurgie, neurochirurgie, endokrinnej, cievnej a rekonštrukčnej chirurgie.

Životopis
---------

V roku 1939 vyštudoval medicínu na Lekárskej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave a do roku 1944 bol lekárom chirurgického oddelenia Štátnej nemocnice v Trnave. Zúčastnil sa na ilegálnom protifašistickom odboji, bol aktívnym účastníkom SNP. V dobe od 2. 9. do 21. 10. 1944 pôsobil v Dobšinej vo vojenskej poľnej nemocnici Zdravotnej správy 1. čs. armády na Slovensku ako jej veliteľ a chirurg. Liečilo sa v nej 250 pacientov. Po obsadení Dobšinej Nemcami pôsobil v poľnej nemocnici v Čiernej Lehote.  

Od roku 1945 pôsobil na I. chirurgickej klinike Lekárskej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave, v roku 1971 sa stal jej prednostom. Od roku 1951 bol zástupcom vedúceho, od roku 1970 vedúcim katedry chirurgie Lekárskej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave. Je laureátom Národnej ceny (1950) a nositeľom vysokých vojenských ocenení (Čs. vojenská medaila za zásluhy I. stupňa, Čs. vojnový kríž 1939...)

V rokoch 1945 – 1948 počas študijného pobytu vo Francúzsku a Belgicku spolupracoval so zvučnými menami európskej chirurgie. S profesorom Fontainom napríklad v roku 1949 popísal nové cievne ochorenie arteriolitídu (zápal tepien). Na študijnom pobyte v ZSSR v roku 1960 zbieral vedomosti od najlepších tamojších chirurgov. V roku 1953 ako prvý v Československu úspešne realizoval cievnu transplantáciu, do chirurgickej praxe zaviedol viacero nových operačných metód. Prvý upozornil na spastické poúrazové uzavretie ciev. Dospel k cenným záverom v liečbe Raynaudovej choroby (záchvatovitá bledosť prstov rúk vyvolaná chladom alebo duševným napätím, mimoriadna precitlivenosť stien prstových tepien na chlad a napätie).

Ako prvý v Československu uviedol do praxe operáciu podľa Ogneva a upozornil na možnosť embolektómie (chirurgické odstránenie embolu, napríklad krvnej zrazeniny). Je autorom hodnotných štúdií z abdominálnej (brušnej) chirurgie, neurochirurgie, autorom okolo 100 štúdií a článkov v domácich a zahraničných odborných časopisoch. 

Bol členom Francúzskej chirurgickej spoločnosti, Francúzskej flebologickej spoločnosti, Proktologickej spoločnosti latinských krajín, Medzinárodnej angiologickej spoločnosti a Collége Francaise de Pathologie Vasculaire.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑

Externé odkazy
--------------

* 
* https://www.najkrajsikraj.sk/chorvat-viliam/ Viliam Chorváth

Zdroj
-----

* TASR, Kto je Kto na Slovensku 1969

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5648 464X
* NK ČR: nlk20000090081
* SNK: 149260
* VIAF: 84809610