Svätý **Ašot I.** (gruz. აშოტ I დიდი – *Ašot I. Didi* alebo gruz. შოტ I კურაპალატი – *Ašot I. Kuropalat(i)*; \* pred 786 – † 29. január 826/829/830, Doliskana) bol gruzínsky vojvodca (*eristav*) a vládca Tao-Klardžetsku, ktorému vládol ako vazal Byzantskej ríše s titulom kuropalat. Pochádzal z rodu Bagrationovcov.

Gruzínskou pravoslávnou cirkvou je uctievaný ako svätý a jeho liturgická spomienka pripadá na 29. januára.

Zahraničnou historiografiou býva niekedy zvaný aj ako *Didi* – *Veľký*. Tento prívlastok však býva priznávaný aj jeho menovcovi Ašotovi I. ktorý ako kráľ vládol v Arménsku.

Život
-----

Ašot bol synom gruzínskeho vojvodcu Adarnesa I. ktorý vlastnil pôdu v Erušeti, no jeho vzdialenejší pôvod je nejasný. Podľa arménskeho historika Vardana Veľkého mal byť potomkom Vasaka z rodu arménskych Bagratovcov, podľa iného prameňa (Smbat Davitis-dze) bol potomkom Guarama I. iberského vládcu zo 6. storočia. Za rodný kraj Bagrationovcov býva tiež považovaný kraj Speri.

Ašot bol pôvodne (786 – 809) vojvodcom (*eristav*) v Kartli, pričom jeho postavenie bolo uznané arabským kalifom, ktorému poskytol pomoc proti vzbúrenému emírovi Isma'ilovi z Tiflísu (dnešné Tbilisi). Postupne, snažiac sa oslobodiť ich obyvateľstvo od arabského jarma, rozšíril svoju moc do centrálnych oblastí Gruzínska. Sídlom Ašotovej moci bolo Bardavi (Partav, dnešný Azerbajdžan), Tbilisi a regióny okolo nich.

V prvej polovici 9. storočia bojoval proti Arabom, ktorí sa snažili rozšíriť svoju moc na Kaukaze. Po porážke sa presídlil do Tao-Klardžetska a uznal byzantskú nadvládu. Byzantský cisár Lev V. Ašotovi udelil titul kuropalata a podporil Ašotove snahy o založenie nového panstva so sídlom v Artanudži. Postupne sa Ašotove domény rozšírili na celý juhozápad Gruzínska. Podľa prameňov mal ovládať kraj od *„od Klardžetska po Ksani"*. Časť území pritom získal kúpou a časť vybojoval. Na svojom území mal podporovať činnosť cirkvi, obdarovával kláštory a založil kláštor Opiza.

Počas bojov bol zradcami zavraždený v kostole v Doliskane, kde hľadal útočisko. Po Ašotovej smrti sa gruzínske dŕžavy rozdelili medzi jeho deti, Adarnase II. získal Tao-Klardžetsko, Bagrat I. Karliu a Ibériu a tretí syn Guaram Džavachetiu a niektoré ďalšie menšie časti krajiny.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  Ašot kuropalat. In:  *Encyclopaedia Beliana*. Zväzok 1. A – Belk. Bratislava : Encyklopedický ústav Slovenskej akadémie vied. ISBN 80-224-0554-X. S. 427.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8   Gurgenidze, N.; Surguladze, M. AŠOT I VELIKIJ. In:  *Pravoslavnaja enciklopedija*. Tom. 4. Moskva : Cerkovo-naučnyj centr „Pravoslavnaja enciklopedija", 2002. [Cit. 2022-12-03]. Dostupné online. ISBN 5-89572-009-9. S. 229 – 230.
3. 1 2 3 4 5  ASHOT, THE GREAT (?–ca. 830). In: MIKABERIDZE, Alexander. *Historical Dictionary of Georgia*. Lanham, Toronto, Plymouth : The Scarecrow Press, 2007. (Historical Dictionaries of Europe; zv. 50.) ISBN 0-8108-5580-1,  978-0-8108-5580-9. S. 150 – 151.
4. 1 2  Ašot I Didi Kuropalati (7??-826) In:  *Sakartvelos biograpiuli leksikoni* [online]. Tbilisi: Sakartvelos parlamentis biblioteka, [cit. 2022-12-16]. Dostupné online.
5. ↑  Gruzínsko. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 2008. 670 s. ISBN 978-80-224-0982-7. Zväzok 5. (Galb – Hir), s. 369.
6. ↑  GARSOÏAN, Nina G. AŠOT I THE GREAT. In:  *The Oxford Dictionary of Byzantium*. Ed. Alexander P. Kazhdan. New York : Oxford University Press, 1991. 2338 s. ISBN 0-19-504652-8. S. 210. (po anglicky)
7. 1 2  SUNY, Ronald Grigor. *The Making of the Georgian Nation, Second Edition*. Bloomington : Indiana University Press, 1994. ISBN 978-0-253-20915-3. S. 29.

Ďalšia literatúra
-----------------

* GABIDZASHIVILI, Enrico. ASCIOT KUROPALATI. In:  *Enciclopedia dei santi: Le Chiese orientali*. Vol. I. (A - Gio). Roma : Città Nuova, 1998. (Bibliotheca sanctorum orientalium.) ISBN 88-311-9316-3. S. 482.

Pozri aj
--------

* Ašot