recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Přemyslovský krucifix (okolo 1330), novodobá replika
**Přemyslovský krucifix** (z Jihlavy), **Přemyslovský kríž** je gotický drevený krucifix (plastika ukrižovania Ježiša) z prvej polovice 14. storočia. V roku 2010 bol nariadením vlády zaradený medzi národné kultúrne pamiatky. Do roku 1994 bol vystavený v kostole sv. Ignáca z Loyoly v Jihlave. Potom, čo bola plastika v Prahe nákladne reštaurovaná, zostala vystavená v obrazárni pražského Strahovského kláštora.

Popis
-----

Krucifix z polychromovaného topoľového dreva meria zhruba dva metre a znázorňuje Ježiša Krista na kríži v tvare písmena Y (čo predstavuje symbol stromu života).

Pôvod diela
-----------

Podľa legendy kríž do Jihlavy venovanl Přemysl Otakar II. alebo Přemysl Otakar I. Dielo však pravdepodobne vzniklo okolo roku 1330. a do Jihlavy sa dostal v 14. storočí z Nemecka a bol určený zrejme pre dominikánsky kostol sv. Kríža. Potom doputoval do jezuitského kostola sv. Ignáca z Loyoly, do ľavej bočnej kaplnke hneď pri vchode. Tam bol do roku 1994, kedy bol v Prahe reštaurovaný. Kvôli nevhodným klimatickým podmienkam v Jihlave zostal v Prahe, kde je vystavený v obrazárni Strahovského kláštora. Replika originálu je od roku 2012 umiestnená v jihlavskom kostole sv. Jakuba.

Význam
------

Historickou a umeleckou hodnotou patrí medzi najvýznamnejšie zo skupiny bolestných krucifixov v Európe. Na svete je len niekoľko desiatok podobných krížov.

Pozri aj
--------

* Zoznam národných kultúrnych pamiatok Českej republiky

Referencie
----------

1. 1 2 3   *Přemyslovský krucifix z Jihlavy (Jihlava)* [online]. Národní památkový ústav, [cit. 2012-02-21]. Dostupné online. (český)
2. 1 2 3 4 5   *Jihlava - Přemyslovský krucifix* [online]. Oficiální stránky Kraje Vysočina, 2010-02-15, [cit. 2012-02-21]. Dostupné online. (český)
3. 1 2   *Malířství a sochařství 1300 - 1550* [online]. Oficiální stránky Strahovského kláštera, [cit. 2012-02-21]. Dostupné online. Archivované 2016-03-04 z originálu. (český)
4. 1 2 3 4  Dana Dvořáková. *Přemyslovský kříž zůstane ve Strahovském klášteře* [online]. Jihlavský deník, 2011-09-13, [cit. 2012-02-21]. Dostupné online. (česky)
5. 1 2 3  Stanislav Jelínek. *Unikátní památka se možná po klimatických měřeních vrátí do Jihlavy* [online]. Jihlavský deník, 2010-02-09, [cit. 2012-02-21]. Dostupné online. (česky)

Externé odkazy
--------------

* Fotogaléria na stránkach Kraja Vysočina

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Přemyslovský krucifix na českej Wikipédii.*
Prvá električka Škoda 13 T pri predstavovaní verejnosti na brnianskom námestí Svobody
**Škoda 13 T** je model českej nízkopodlažnej električky. Bola vyvinutá pre Brno, vychádza však z typu 14 T, ktorý bol skonštruovaný pre Prahu. Od svojho predchodcu sa odlišuje iba v určitých drobnostiach. Design električky navrhla firma *Porsche Design Group*, dcérska spoločnosť automobilky Porsche.

Konštrukcia
-----------

Interiér vozidla 13 T
13T je jednosmerná šesťnápravová a čiastočne nízkopodlažná električka. Skladá sa z piatich článkov, ktoré sú navzájom spojené kĺbom a krycími mechmi. Nízkopodlažný je druhý a štvrtý článok, ktoré sú zavesené medzi ostatné články. Neotočné hnacie podvozky sa nachádzajú pod krajnými článkami a prostredným článkom.

Pre vstup a výstup cestujúcich slúži šesť výsuvných dverí na pravej strane vozňovej skrine. Nízkopodlažné články majú dvoje dvojkrídlové dvere, krajné články vždy jedny jednokrídlové. Na rozdíel od pražskej verzie električky (14T) nevedú predné dvere do kabíny vodiča, ale do priestoru pre cestujúcich.

Vozne sú vybavené digitálnymi informačnými panelmi. V interiéri sa nachádzajú ďalšie dva obojstranné LCD displeje, ktoré sú určené pre informácie o trase a pre reklamu. Kabína vodiča je plne klimatizovaná; nachádzajú sa tu tiež dva monitory kamerového systému (4 kamery snímajú exteriér vozidla, 4 interiér).

Technické parametre
-------------------

Zadné čelo 13 T
* Dĺžka (bez spriahadiel): 31,06 m
* Šírka: 2,46 m
* Výška: 3,70 m
* Miest celkom: 193
	+ na sedenie: 68
	+ na státie: 125 (pri 5 os/m2)
* Výkon motorov: 6 x 90 kW
* Max. rýchlosť: 70 km/h

Prevádzka
---------

| Súčasný štát | Prevádzka | Článok | Typ | Roky dodávok | Počet vozidiel | Evidenčné čísla | Poznámky | Zdroj |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Česko Česko | Brno | článok | 13T0 | 2007 | 2 | 1901, 1902 | prototypy |  |
| 13T1 | 2008 | 4 | 1903 – 1906 |  |
| 13T2 | 2009 | 4 | 1907 – 1910 |  |
| 13T3 | 2009 | 5 | 1911 – 1915 |  |
| 13T4 | 2009 | 4 | 1916 – 1919 |  |
| 13T5 | 2010 – 2011 | 10 | 1920 – 1929 |  |
| 13T6 | 2016 | 20 | 1930 – 1949 |  |

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Škoda 13 T**

Referencie
----------

1. ↑   *Vozy 13T | Evidence DPMB | MHD Brno* [online]. www.bmhd.cz, [cit. 2018-09-22]. Dostupné online. (po česky)

Externé odkazy
--------------

* Článok s fotografiami o dodaní prvej električky 13 T do Brna
* Fotogaléria

| * z
* d
* u
Električky vyrábané spoločnosťou Škoda Holding |
| --- |
| Elektra | 
* 06 T (Cagliari)
* 10 T (USA)
* 13 T (Brno)
* 14 T (Praha)
* 16 T (Vroclav)
* 19 T (Vroclav)

 |
| ForCity | 

|  |  |
| --- | --- |
| Classic | 
* 18 T (Eskišehir)
* 26 T (Miskolc)
* 28 T (Konya)
* 35 T (Kamenica)

 |
| Plus | 
* 29 T (Bratislava)
* 30 T (Bratislava)
* 52 T (Praha)

 |
| Alfa | 
* 15 T (Praha, Riga)

 |
| Smart | 
* Artic (Helsinki)
* 36 T (Rhein-Neckar)
* 37 T (Rhein-Neckar)
* 38 T (Rhein-Neckar)
* 39 T (Ostrava)
* 40 T (Plzeň)
* 41 T (Bonn)
* 45 T (Brno)

 |

 |
| *Modernizácie a nezaradené* | 
* 01 T (Plzeň)
* 02 T (Liberec)
* 03 T „Astra"/„Anitra" (Česko)
* 05 T „Vektra" (prototyp)
* 27 T (Čching-tao)

 |
**Škoda 28 T** je električka navrhnutá spoločnosťou Škoda Transportation pre turecké mesto Konya a jeho električkovú sieť.

Konštrukcia
-----------

Škoda 28T je odvodená električky typu 26 T pre maďarský Miškovec. Ide o 100% nízkopodlažnú, päťčlánkovú obojsmernú električku s tromi pevnými podvozkami, z ktorých obidva krajné sú hnacie, stredný je bežný. Každú nápravu hnacích podvozkov poháňa motor s výkonom 100 kW. Vstup cestujúcich zisťujú na každej strane vozidla šesť dverí, v krajných článkoch dve jednokrídlové, v oboch nesených článkoch po dvoch dvojkrídlových. Dizajn električky navrhla mladoboleslavská firma Aufeer Design. Štýl laku si z osem predložených variantov vyberali priamo občania mesta (mohli hlasovať ako na ulici, tak na internete), víťazom sa stala verzia s motívmi islamskej architektúry.

Električky môžu byť spojené do dvojíc, sú vybavené automatickými spriahadlami. Električka je konštruovaná ako ľahké metro, má vyššiu pevnosť a je konštruovaná pre prevádzku v podzemí (v Konyi bude prechádzať 4,5 km dlhým tunelom), napríklad sú použité materiály splňujúce vyššiu protipožiarnu bezpečnosť.

Maximálna kapacita vozňa pri obsadenosti 8 osôb/m² je 364 cestujúcich. Vozne sú vybavené Wi-Fi pripojením a klimatizáciou kabíny vodiča aj salónu pre cestujúcich so zvýšeným výkonom.

Dodávky električiek
-------------------

Na začiatku roka 2013 uspela Škoda Transportation s typom 28 T vo výberovom konaní, do ktorého sa prihlásilo päť firiem a podľa ktorého má dodať do Konyi 60 vozidiel 28T za vyše 2,6 miliardy českých korún (asi 95 miliónov eur).

Dňa 29. októbra 2013 bola prvá električka tohto typu (neskôr č. 4201) predstavená priamo v Konyi. Bola pripravená ku skúškam, ktoré následne prebehli na miestnej električkovej sieti. Druhý vozeň č. 4202 bol do Konyi dodaný v decembri 2013, dňa 18. februára 2014 bola obomi vozňami začatá bežná prevádzka s cestujúcimi. Do konca roka 2014 má byť do Konyi dodaných celkom 50 električiek, ostatné ich budú nasledovať začiatkom roka 2015.

Externé odkazy
--------------

* Škoda 28 T na stránke výrobcu

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Škoda 28T na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Električky vyrábané spoločnosťou Škoda Holding |
| --- |
| Elektra | 
* 06 T (Cagliari)
* 10 T (USA)
* 13 T (Brno)
* 14 T (Praha)
* 16 T (Vroclav)
* 19 T (Vroclav)

 |
| ForCity | 

|  |  |
| --- | --- |
| Classic | 
* 18 T (Eskišehir)
* 26 T (Miskolc)
* 28 T (Konya)
* 35 T (Kamenica)

 |
| Plus | 
* 29 T (Bratislava)
* 30 T (Bratislava)
* 52 T (Praha)

 |
| Alfa | 
* 15 T (Praha, Riga)

 |
| Smart | 
* Artic (Helsinki)
* 36 T (Rhein-Neckar)
* 37 T (Rhein-Neckar)
* 38 T (Rhein-Neckar)
* 39 T (Ostrava)
* 40 T (Plzeň)
* 41 T (Bonn)
* 45 T (Brno)

 |

 |
| *Modernizácie a nezaradené* | 
* 01 T (Plzeň)
* 02 T (Liberec)
* 03 T „Astra"/„Anitra" (Česko)
* 05 T „Vektra" (prototyp)
* 27 T (Čching-tao)

 |
**Dvojjazyčné frazeologické slovníky** sú slovníky, v ktorých sa podľa frazeografických kritérií spracúva frazeológia dvoch jazykov. 

Pri slovníkovom spracovaní sú možné tieto základné typy ekvivalencie: symetrická ekvivalencia, relatívne symetrická ekvivalencia, asymetrická ekvivalencia. Pri frazémach možno určiť gramatickú a štylistickú charakteristiku pomocou systému kvalifikátorov a uviesť exemplifikačný materiál. 

V sedemdesiatych a osemdesiatych rokoch vzniklo u nás niekoľko dvojjazyčných frazeologických slovníkov, ktoré boli zamerané na školskú prax. Obsahovali od 2 000 do 5 000 frazém: 

* E.Ondrčková — D.Hanning: Nemecko-slovenský frazeologický slovník, 1978, 1988;
* P. Kvetko: Anglicko-slovenský frazeologický slovník, 1984, 1991;
* K. Habovštiaková — V. Hasák — M.Töroková: Maďarsko-slovenský frazeologický slovník, 1980;
* E. Smiešková — E.Simané Havas: Slovensko-maďarský frazeologický slovník, 1981;
* V. Grundlerová — J.Škultéty — J.Taraba: Francúzsko-slovenský frazeologický slovník, I, II, 1990.

V tlači je Slovensko-nemecký frazeologický slovník (E. Ondrčková) a Rusko-slovenský frazeologický slovník (P. Ďurčo a kol.) - stav k roku 1995.

*Článok pôvodne čerpal z diela ĎURČO, Peter (ed.). Frazeologická terminológia (1995) uverejneného na webe Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied.*
Súradnice: 48°08′33″S 17°07′08″V﻿ / ﻿48,142437°S 17,118844°V﻿ / 48.142437; 17.118844

**Malá scéna SND** bola do konca marca 2007 druhou domovskou scénou Činohry Slovenského národného divadla. Neskôr bolo divadlo známe už ako **Malá scéna STU**.

História budovy
---------------

Malá scéna sa nachádza vo viacúčelovej budove na Dostojevského rade. V budove sa okrem divadelných priestorov nachádza aj študentský domov STU s vchodom z Dobrovičovej ulice. Budova bola postavená v polovici 50. rokov podľa projektov architektov J. Štefanca a J. Lacku. 

Po úprave priestorov na divadlo sa v roku 1962 Malá scéna stala druhým domov Činohry SND. Jej účelom bolo dopĺňať repertoár hlavnej činohernej scény sídliacej v Divadle P. O. Hviezdoslava s dôrazom na netradičnú dramaturgiu a scénické a inscenačné experimentovanie. 

Na Malej scéne sa nikdy nepodarilo vytvoriť samostatný herecký súbor. Hrali tu buď herci hlavnej činohernej scény alebo študenti Vysokej školy múzických umení. Okrem iného tu v rokoch 1962 - 1967 vystupoval známy mím Milan Sládek.

V 80. a v polovici 90. rokov prebehla modernizácia zariadenia a výzoru vstupných priestorov, v ktorých sa nachádza v súčasnosti kaviareň. Budova je vo vlastníctve Slovenskej technickej univerzity. V druhej polovici roku 2007 by sa na Malú scénu mali vrátiť študenti Divadelnej fakulty VŠMU.

Technické údaje
---------------

* **Kapacita hľadiska:** 190 miest, z toho predajných: 174 miest
* **Javisko** je vybavené základnou mechanizáciou s piatimi ťahmi, bez povraziska a predjaviskového priestoru.

Externé odkazy
--------------

* Stránka divadla

| * z
* d
* u
Slovenské národné divadlo |
| --- |
| Umelecké súbory | 
* Činohra Slovenského národného divadla
* Opera Slovenského národného divadla
* Balet Slovenského národného divadla

 |
| Budovy | 
* Historická budova Slovenského národného divadla
* Nová budova Slovenského národného divadla

 |
| Vedenie | 
Generálny riaditeľ
Matej Drlička
Riaditeľ Činohry SND
Miriam Kičiňová
Riaditeľ Opery SND
Martin Leginus
Riaditeľ Baletu SND
Nina Poláková
 |
| Kategórie | 
* Slovenské národné divadlo
* Divadlo na Slovensku
* Divadlo

 |
**Frazeosémantické polia** sú významové skupiny frazém vyčleňované na základe spoločnej nocionálnej sémy. Frazémy jedného poľa sa líšia svojimi špecifikačnými sémami, ktoré sú sekundárne a naviazené na jeden referenčný pojem. Takéto významové skupiny frazém sa označujú aj ako frazeologické polia (Rojzenzon-Avaliani, l967), sémanticko-tematické skupiny (Molotkov, l977), sémantické polia (Pankratova, l988), frazeosémantické skupiny (Rajchštejn, l980), sémantické hniezda (Habovštiaková – Krošláková, 1990). Frazémy jedného f. p. vyjadrujú rovnaký vecný, denotatívny význam, napr. "štedrý človek", "hovoriť pomaly", "bohatý človek", "veľké množstvo" a i. Zoskupujú sa do vyšších významových celkov, frazeosémantických makropolí (Jankovičová, 1991), napr. "vzťah človeka k iným ľuďom", "postavenie človeka v spoločnosti", "psychické stavy človeka", "čas" a i. Frazémy jedného f. p. sú navzájom v rôznych sémantických vzťahoch. Základným vzťahom je synonymia. F. p. tvorí obvykle niekoľko synonymických radov, ku ktorým sa pripájajú izolované frazémy, nepatriace do žiadneho synonymického radu. Okrem toho možno ešte frazémy vnútorne zoskupovať na základe zhodnej konštrukcie alebo zhodného logického alebo motivačného modelu. Vnútorná štrukturovanosť konkrétneho poľa je v každom konkrétnom jazyku neopakovateľná. Porov. frazeologické hniezda, ideografický opis frazém.

Literatúra
----------

* L. I. Rojzenzon – J. J. Avaliani, l967; A. I. Molotkov, l977; S. M. Pankratova, l988; A. D. Rajchštejn, l980; F. Miko, l989; K. Habovštiaková – E. Krošláková, l990; A. P. Záturecký, l965; R. I. Jarancev, l97l; M. Jankovičová, 1991, 1993.

*Článok pôvodne čerpal z diela ĎURČO, Peter (ed.). Frazeologická terminológia (1995) uverejneného na webe Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied.*
***Okolo Mesiaca*** (1870, *Autour de la Lune*) je dobrodružný román francúzskeho spisovateľa Julesa Verna z jeho cyklu *Podivuhodné cesty* (*Les Voyages extraordinaires*). Kniha bezprostredne naväzuje na román *Cesta na Mesiac* (1865, *De la terre à la Lune*). Ďalšie pokračovanie napísal autor v roku 1889 pod názvom *Všetko naopak* (*Sans dessus dessous*). V slovenčine bola kniha vydaná v rokoch 1971 a 1981 spolu s knihou Cesta na Mesiac v dvojzväzku Cesta na Mesiac.

Obsah románu
------------

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Román rozpráva o ceste troch cestujúcich menom Barbicane, Nicol a Michel Ardan na Mesiac. Traja cestovatelia sú uzavretí v strele, ktorá ich v románe Cesta na Mesiac vystrelila smerom k Mesiacu. Autor opisuje ich cestu k Mesiacu, ktorá sa neskončí ako by mala. Pri lete sa totiž len tesne minú s malým meteorom, ktorý pozmení dráhu ich letu. Dôsledkom toho strela minie Mesiac a stáva sa jeho obežnicou. Autor z cestovateľmi prežíva stav beztiaže, opisuje pozorovanie povrchu Mesiaca a sleduje dojmy cestujúcich. Strela celkom obletí Mesiac a nakoniec šťastne spadne späť na zem, do Tichého oceánu.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Okolo mesiaca**

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Okolo Měsíce na českej Wikipédii.*
***Doktor Ox*** (1874, *Une fantaisie du docteur Ox*) je úvodná novela zo zbierky poviedok od francúzskeho spisovateľa Julesa Verna. Autor zbierku do svojho cyklu *Podivuhodné cesty (Les Voyages extraordinaires)* nezaradil, kniha sa však často v rámci tohto cyklu vydáva samostatne.

Obsah románu
------------

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Novela rozpráva historku o vynálezcovi, ktorý ponúka mestečku Quiquendone kyslíkovodíkové osvetlenie do všetkých domácností, a to zadarmo. V skutočnosti však Doktor Ox so svojim asistentom Ygénom chce uskutočniť vedecký pokus a nasýtiť ovzdušia mestečka kyslíkom. Následkom toho sa z kľudných, flegmatických ľudí v mestečku stanú podráždení, energickí, výbušní ľudia. Iba nešťastný výbuch továrne Doktora Oxa zabráni veľkej katastrofe, pretože obyvatelia mestečka sa rozhodli viesť vojnu proti susednému mestečku. Po výbuchu Doktor Ox a Ygéne nenápadne odídu a obyvatelia mestečka sa vrátia do svojho pokojného života.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Doktor Ox na českej Wikipédii.*
**Štefan Onderko** (\* 22. január 1916, Humenné – † 6. júl 2006, Košice) bol slovenský rímskokatolícky duchovný. V rokoch 1962 – 1990 bol ordinárom košickej diecézy.

Kňazskú vysviacku prijal v roku 1939 z rúk spišského biskupa Jána Vojtaššáka. Po viacerých kaplánskych miestach sa stal farárom v Lenartove a od roku 1952 pôsobil ako dekan a farár v Bardejove. V januári 1954 ho košický biskup Jozef Čársky vymenoval za svojho generálneho vikára. Po jeho smrti v roku 1962 ho katedrálna kapitula zvolila za kapitulného vikára. Túto pozíciu zastával až do roku 1990, kedy bol po 38 rokoch vymenovaný za nového biskupa Alojz Tkáč.

Štefan Onderko bol za komunistického režimu jednou z čelných postáv kolaborantského Združenie Pacem in terris (ZKD-PiT), ktoré pomáhal zakladať na začiatku 70. rokov 20. storočia ako predseda prípravného výboru. Neskôr bol jeho členom a funkcionárom a ako košický ordinár združenie silno podporoval a to aj potom, čo Svätá stolica vydala dekrét *Quidam episcopi*, ktorý zakazoval kňazom členstvo v takýchto združeniach.

Štefan Onderko si spoločne s niekoľkými ďalšími predstaviteľmi ZKD-PiT nechal udeliť čestný doktorát z teológie na bratislavskej bohosloveckej fakulte. Proti tomu protestoval u česko-slovenských úradov veľký kancelár fakulty, biskup Július Gábriš, ktorý sa obrátil so sťažnosťou v tejto veci na Svätú stolicu. Tá vyhlásila tieto čestné doktoráty za neplatné (rovnako ako ďalšie čestné doktoráty udelené z donútenia kolaborujúcim duchovným, ako boli Josef Plojhar, Jozef Feranec, Gejza Navrátil, Alexandr Horák, Josef Vrana).

Referencie
----------

1. ↑  LINHARDOVÁ, Alžbeta. V rámci seriálu o osobnostiach mesta sme dnes na návšteve u bývalého kapitulného vikára ThDr. h. c. Štefana Onderka. *korzar.sme.sk* (Bratislava: Petit Press), 10.2.2006. Dostupné online [cit. 2015-12-01]. ISSN 1335-4566.
2. ↑  DUCHOŇ, Jozef. Košický pán kapitulný vikár. *korzar.sme.sk* (Bratislava: Petit Press), 23.2.2007. Dostupné online [cit. 2015-12-01]. ISSN 1335-4566.
3. 1 2 3  BALÍK, Stanislav; HANUŠ, Jiří. *Katolická církev v Československu 1945-1989*. [s.l.] : Centrum pro studium demokracie a kultury, 2007. ISBN 978-80-7325-130-7. S. 132 – 141.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Štefan Onderko na českej Wikipédii.*
**Budínska kronika** je latinská pôvodne rukopisná uhorská kronika, ktorá vznikla za vlády Karola Róberta (1308  –  1342). Jej prvá tlačená verzia z 15. storočia (vytlačená v roku 1473 ako prvá tlačená kniha v Uhorsku s nákladom asi 240 kusov) sa nazýva Chronica Hungarorum.

Rukopisná verzia sa zachovala v 4 kódexoch. Najlepšie sa pôvodný text kroniky zachoval v kódexe zo sklonku 15. storočia nájdenom v knižnici Trnavčana Ján Sambuca.

Verzia v kódexe Jána Sambuca sa začína tzv. Hunskou kronikou, nasleduje výklad historických udalostí do konca 14. storočia (do konca vlády Ľudovíta Veľkého, t. j. 1382) a končí kronikárskymi záznamami o najdôležitejších udalostiach rokov 1383 až 1468, t. j. až po vládu Mateja Korvína.

Budínska kronika je obsiahnutá ako druhá časť aj v neskoršej Kronike Jána z Turca, ktorá vyšla najprv v Brne v roku 1488. Jednu z verzií vlastní Matica slovenská, preto býva najčastejšie citovaná slovenskými historikmi. Navyše Ján z Turca, vychádzajúc z ďalších zachovaných rukopisov sa v nej snažil opraviť chyby pôvodných autorov.

Budínska kronika patrí do tzv. prvej skupiny (t. j. rodiny, skladobného okruhu) uhorských kroník 14. storočia (t. j. tzv. Kroniky 14. storočia); druhú skupinu tvorí Obrázková kronika.

Referencie
----------

1. ↑  HAAS KIANIČKA, Daniel. *Slávne kremnické 14. storočie* [online]. [Cit. 2021-01-15]. Dostupné online. [nefunkčný odkaz]
2. ↑  STEINHÜBEL, Ján. *Nitrianske kniežatstvo: počiatky stredovekého Slovenska: rozprávanie o dejinách nášho územia a okolitých krajín od sťahovania národov do začiatku 12. storočia*. 1. vyd. Bratislava : Veda, 2004. ISBN 80-224-0812-3. S. 170.

Literatúra
----------

* 368. ANONYMNÉ UHORSKÉ KRONIKY Z 13. – 15. STOROČIA : b) Budínska kronika. In: KUZMÍK, Jozef. *Slovník starovekých a stredovekých autorov, prameňov a knižných skriptorov so slovenskými vzťahmi*. Vyd. 1. Martin : Matica slovenská, 1983. 608 s. (Dokumentácia.) S. 405.

Pozri aj
--------

* Chronica Hungarorum (1473)
* Kronika Jána z Turca z roku 1488

Zdroj
-----

* Chronica Hungarorum. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 2010. 686 s. ISBN 978-80-970350-0-6. Zväzok 6. (His – Im), s. 579.
**Charlie Thomas Cox** (\* 15. december 1982 Londýn, Anglicko, Spojené kráľovstvo) je britský herec. Medzi jeho najznámejšie role patrí Tristan Thorn vo filme *Hviezdny prach* (2007) alebo Matt Murdock / Daredevil v seriáloch na Netflixe *Daredevil* (2015–2018), *The Defenders* (2017) a v pripravovanom seriáli od Marvel Cinematic Universe: Daredevil: Born Again

Životopis
---------

Narodil sa v Londýne v Anglicku ako najmladší z piatich súrodencov. Vyrastal vo Východnom Essexe ako syn Patricie C. A. "Trishy" a Andrewa Fredericka Seafortha Coxa, ktorý je vydavateľ. Medzi jeho predkov z otcovej strany patrí Sir Andrew Agnew, kapitán kráľovského námorníctva Frederick Lewis Maitland, James Ogilvy, Sir David Carnegie a guvernér New Yorku, Andrew Elliot. Bol vychovávaný ako rímskokatolík.

Navštevoval dve nezávislé školy: Ashdown House a Sherborne School. Neskôr sa vzdelával na divadelnej škole Bristol Old Vic Theatre School v Bristole.

Kariéra
-------

Cox hral hlavnú úlohu Tristana Thorna vo filme *Hviezdny prach*. Ďalej sa objavil v roku 2008 vo filme *Stone of Destiny*, kde si zahral Iana Hamiltona. V tom istom roku si zahral úlohu vojvodu z Crowborough v dramatickom seriáli *Panstvo Downton*. Zahral si aj hlavnú úlohu v dráme *The Prince of Homburg*. V roku 2011 stvárnil úlohu Josemaría Escrivá de Balaguer vo filme *There Be Dragons*. V tom istom roku získal vedľajšiu úlohu v druhej sérií seriálu televízie HBO, *Impérium – Mafia v Atlantic City*, kde hrá írského imigranta. V roku 2015 získal hlavnú úlohu Matta Murdocka v americkom seriáli *Daredevil*. Úlohu Daredevila si zopakoval aj v projektoch od Marvel Cinematic Universe: Spider-Man: Bez domova a She-Hulk: Neuveriteľná právnička. Objaví sa aj v nadchádzajúcich MCU projektoch Echo a Daredevil: Born Again.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Charlie Cox**

Externé odkazy
--------------

* Charlie Cox v Internet Movie Database (po anglicky)
* Charlie Cox v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Charlie Cox na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 17151121t
* GND: 1061092372
* ISNI: 000000007910649X
* LCCN: no2006131980
* NK ČR: xx0079853
* VIAF: 85826621
* WorldCat: lccn-no2006131980
**Michael Hammond** (\* 21. február 1990, Brighton, Anglicko – † 19. júl 2023, Shawnigan Lake, Britská Kolumbia, Kanada) bol britský hokejový útočník. Reprezentoval Veľkú Britániu dvakrát na majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji, v rokoch 2019 a 2021. Zahynul pri autonehode vo veku 33 rokov.

Hokejová kariéra
----------------

### Klubová kariéra

Narodil sa v Anglicku, ale vyrastal v Kanade, kde so športom na ľade aj začínal. V sezóne 2015/16 sa stal profesionálnym hokejistom. Ročník odohral v nižšej zámorskej súťaži ECHL v tímoch Cincinnati Cyclones a Brampton Beast.

Od sezóny 2016/17 pôsobil na britských ostrovoch v najvyššej tamojšej súťaži EIHL. Začínal v škótskom klube Braehead Clan, od roku 2017 bol potom hráčom anglického Manchesteru Storm, v ktorom vytrval do ročníka 2018/19.

Následne sa presunul do druhej nemeckej ligy, kde odohral jeden ročník. V sezóne 2020/21 sa mal stať posilou extraligového Zvolena. Za mužstvo zo Slovenska ale napokon naskočil iba do piatich prípravných stretnutí, po ktorých sa ho vedenie mužstva rozhodlo vyradiť zo súpisky. Hammond napokon odohral ročník v dánskej lige.

V sezóne 2021/22 pôsobil v tretej nemeckej lige v tíme Hannover Scorpions, odkiaľ sa pred štartom sezóny 2022/23 presunul naspäť na britské ostrovy, kde sa stal novou posilou Nottinghamu Panthers.

### Reprezentácia

Hammond mal dvojité kanadsko-britské občianstvo. Veľkú Britániu prvýkrát reprezentoval na majstrovstvách sveta nižšej divízie v roku 2018. Na turnaji získal dva body za asistencie v piatich zápasoch a ostrovnému štátu dopomohol k prvému postupu do elitnej kategórie od roku 1994.

Na súpiske Spojeného kráľovstva nechýbal ani na majstrovstvách sveta v Bratislave a v Košiciach. Na šampionáte patril medzi najlepších hráčov Veľkej Británie, so štyrmi gólmi bol najlepším strelcom a zároveň najproduktívnejším hráčom svojho tímu. Dobrým výkonom v Košiciach pomohol svojmu družstvu k zotrvaniu v najvyššej kategórii.

Hammond reprezentoval Veľkú Britániu aj na šampionáte v lotyšskej Rige v roku 2021. V siedmich zápasoch opäť zapísal štyri body, tentoraz za dva góly a dve prihrávky.

Hammond sa do reprezentačného tímu vrátil v roku 2023 na majstrovstvách sveta nižšej divízie. Piatimi bodmi (dva góly a tri asistencie) pomohol Britom k návratu medzi hokejovú elitu.

Smrť
----

Mike Hammond zahynul pri dopravnej nehode v júli 2023 na kanadskom ostrove Shawnigan Lake. Mal tridsaťtri rokov.

Referencie
----------

1. ↑   *Hokejista zahynul pri dopravnej nehode. V minulosti si zahral za Zvolen* [online]. Šport.sk, 2023-07-20, [cit. 2023-07-21]. Dostupné online.
2. ↑   *Brit si za Zvolen v lige nezahrá. Cudzinec musí byť lepší ako domáci, uviedol tréner* [online]. sportnet.sme.sk, [cit. 2023-07-21]. Dostupné online.
3. ↑  BLOW, Tom; HALLE-RICHARDS, Sophie. *Tragedy as former Manchester hockey star, 33, dies* [online]. Manchester Evening News, 2023-07-20, [cit. 2023-07-21]. Dostupné online. (po anglicky)
4. ↑  COOPER, Sam. *Tributes paid to Nottingham Panthers star after fatal crash* [online]. NottinghamshireLive, 2023-07-20, [cit. 2023-07-21]. Dostupné online. (po anglicky)
**Neilia Hunterová Bidenová** (angl. Neilia Hunter Biden; \* 28. júl 1942 - † 18. december 1972) bola americká učiteľka a prvá manželka amerického prezidenta Josepha Bidena. Zahynula pri autonehode v roku 1972 so svojou ročnou dcérou Naomi; jej dvaja synovia, Beau a Hunter, boli kriticky zranení, ale prežili.

Počiatočný život a vzdelávanie
------------------------------

Neilia Hunterová sa narodila 28. júla 1942 v Skaneateles v New Yorku Louise (rod. Basel; 1915–1993) a Robertovi Hunterovi (1914–1991). Navštevovala Penn Hall, strednú internátnu školu v Pensylvánii. Pôsobila v školskom francúzskom klube, hokeji, plávaní a v študentskej rade. Po ukončení strednej školy navštevovala Syracuse University a bola učiteľkou v školskom obvode mesta Syrakúzy. Bola príbuzná s bývalým poslancom mestského zastupiteľstva v meste Auburn, Robertom Hunterom.

Manželstvo
----------

Neilia Hunter sa stretla s Joeom Bidenom v bahamskom Nassau, zatiaľ čo Biden bol na jarných prázdninách. Krátko nato sa Biden presťahoval do Syrakúz a navštevoval právnickú školu. Pár sa vzal 27. augusta 1966. Po svadbe sa Bidenovci presťahovali do Wilmingtonu v Delaware, kde bol Biden v mestskej rade v New Castle. Pár mal tri deti: Joseph Robinette „Beau", Robert Hunter a Naomi Christina „Amy".

Smrť
----

V pondelok 18. decembra 1972, krátko potom, čo sa jej manžel stal zvoleným americkým senátorom, šoférovala Neilia s deťmi Naomi, Beauom a Hunterom. Neilia išla na západ po vidieckej Valley Road v Hockessine v Delaware. Autom na križovatke s cestou Delaware Route 7 (Vápencová cesta) vstúpila pred nákladné auto s prívesom. Polícia určila, že Neilia vrazila do cesty ťahača a prívesu, pravdepodobne preto, že mala otočenú hlavu a nevidela prichádzajúce nákladné auto.  Neiliu a jej tri deti previezli do všeobecnej nemocnice vo Wilmingtone. Neilia a Naomi boli vyhlásené za mŕtve, ale jej dvaja synovia prežili s mnohými vážnymi zraneniami. Biden zložil prísahu do Senátu v nemocnici, kde liečili jeho synov.

Referencie
----------

1. ↑   Neilia Hunter to marry J. R. Biden. *The News Journal* (Wilmington, Del.), March 29, 1966. Dostupné online [cit. 2020-07-28].
2. 1 2   Joe Biden Was Married To His First Wife, Neilia Hunter, For Only 6 Years. *Women's Health*, May 13, 2020. Dostupné online [cit. 2020-07-28].
3. ↑   'A good, caring person': Former Auburn city councilor Robert Hunter remembered. *Auburn Citizen* (Auburn, New York), April 1, 2020. Dostupné online [cit. 2020-07-28].
4. ↑   The Evolution of Joe Biden. *The New Yorker*, July 28, 2014. Dostupné online [cit. 2020-07-28].
5. ↑   Hunter Biden: A brief bio of former Vice President Joe Biden's son. *The News Journal*, September 25, 2019. Dostupné online [cit. 2020-07-28].
6. ↑  . Dostupné online.
7. ↑  . Dostupné online.

Vonkajšie odkazy
----------------

* Neilia Hunter Biden na Find a Grave

Autoritné údaje: * GND: 1220916757
* VIAF: 2248160486176405180000
**Ian Jenkins** (\* 13. august 1995, Milan, Michigan, USA – † 23. máj 2011, Milan, Michigan, USA) bol americký hokejový brankár. Mnohými skautmi bol považovaný za najtalentovanejšieho mladého gólmana zo Spojených štátov od čias Ryana Millera a Jacka Campbella. V sezóne 2011/2012 sa mal pripojiť k mužstvu London Knights patriacom medzi najlepšie juniorské hokejové tímy na svete, avšak v máji 2011 tragicky zahynul vo veku 15 rokov na následky poranení hlavy, keď za jazdy vypadol z korby idúceho auta.

Pamiatka
--------

Ian Jenkins sa spoznal s Thatcherom Demkom počas brankárskeho hokejového kempu. Obaja chlapci sa spriatelili a podporovali na ceste k profesionálnej hokejovej kariére. Po Jenkinsovej smrti začal Thatcher Demko nosiť číslo 35 na počesť zosnulého kamaráta, ktorý túto cifru obliekal.

V tíme London Knights sa mal Ian Jenkins stretnúť v jednej kabíne i s kanadským útočníkom Bo Horvatom. Ten sa rozhodol prejaviť úctu zosnulému brankárovi, ktorý sa mal stať jeho spoluhráčom tým, že tiež si nechal na dres našiť Jenkinsove obľúbené cifry, akurát ich prehodil. Kanaďan doposiaľ hráva s číslom 53 na chrbte.

Zhodou okolností sa o niekoľko rokov neskôr Thatcher Demko aj Bo Horvat stali spoluhráčmi vo Vancouveri Canucks.

Referencie
----------

1. ↑  ARCHIVES, T. H. W.. *A Year After His Tragic Death, Ian Jenkins Continues to Have A Purpose* [online]. 2012-06-01, [cit. 2022-02-13]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑   *Ypsilanti hockey player Ian Jenkins, 15, dies today after fall from pickup truck* [online]. AnnArbor.com, [cit. 2022-02-13]. Dostupné online.
3. ↑   *Hundreds honor hockey player Ian Jenkins in memorial tribute at Compuware Arena* [online]. AnnArbor.com, [cit. 2022-02-13]. Dostupné online.
4. ↑   *Both Bo Horvat and Thatcher Demko find inspiration in Ian Jenkins* [online]. Vancouver Is Awesome, [cit. 2022-02-13]. Dostupné online. (po anglicky)
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Hypnos* pozri *Hypnos (rozlišovacia stránka)*.
Hypnos a jeho brat smrť (maľba Johna Williamsa).
**Hypnos** (po grécky *Hypnos*, po latinsky *Somnus*) bol starogrécky boh spánku a sám spánok, syn bohyne noci Nykty a boha podsvetia Tartara. Bol bratom boha smrti Thanata a bohyne podsvetnej rieky Léty. Mal troch synov: 

* Morfea, ktorý vedel na seba vziať podobu a hlas hociktorého človeka
* Fobetora, čiže Ikela, ktorý sa zjavoval vo zvieracej podobe,
* Fantasa, ktorý sa premieňal na najrozličnejšie fantastické veci.

So svojou matkou prichádzal každú noc na svet, putoval potichu po zemi aj po mori a zosielal na všetko živé spánok, ktorý zbavoval útrap a starostí, ľuďom navyše zosielal sny. Hypnos žil pri ďalekom Okeane alebo v podsvetí a slúžil bohu Hádovi; podľa iných predstáv býval na ďalekom severe v krajine Kimmeriov v tmavej jaskyni obklopený snami.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hypnos**
**Honda NSX** (predávaný ako **Acura NSX** v Severnej Amerike) je športový automobil, ktorý v rokoch 1990 až 2005 vyrábala japonská automobilka Honda. Je vybavenú zadným náhonom, celohliníkovým benzínovým vidlicovým šesťvalcovým motorom umiestneným v strede s variabilným časovaním ventilov a systémom VTEC. Druhá generácia NSX debutovala ako koncept v roku 2012, vybavená V6 hybridným pohonom a jej vstup do sériovej výroby je schválený na rok 2015.

Prvá generácia (1990-2005)
--------------------------

V roku 1984 poverila taliansku dizajnérsku firmu Pininfarina aby vytvorila HP-X (**H**onda **P**ininfarina **X**perimental), ktorý mal mať konfiguráciu s motorom C20A umiestneným v strede. Z konceptu HP-X sa vyvinul prototyp NS-X (**N**ew **S**portscar e**X**perimental)

Dizajn karosérie špeciálne vyvinuli Okuyuma a Uehara po naštudovaní 360-stupňovej viditeľnosti z vnútra kokpitu stíhacieho lietadla F-16.

Referencie
----------

1. ↑   *Honda HP-X* [online]. Pininfarina, [cit. 2007-09-05]. Dostupné online.
2. ↑   *Honda Worldwide | July 12, 2005 "Honda to Discontinue Production of the NSX Sports Car"* [online]. World.honda.com, 12. júl 2005, [cit. 2010-10-03]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Honda NSX**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna webstránka Honda NSX
* Oficiálna webstránka Honda Japan NSX
* Oficiálna webstránka Honda Japan SUPER GT

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Honda NSX na anglickej Wikipédii.*
Súradnice: 46°37′00″S 10°27′00″V﻿ / ﻿46,6167°S 10,45°V﻿ / 46.6167; 10.45

**Müstair** (nem. zastarano *Münster*) je bývalá samostatná dedina v okrese Engiadina Bassa/Val Müstair švajčiarskeho kantónu Graubünden. Nachádza sa v rovnomennom údolí, asi 45 kilometrov severovýchodne od obce St. Moritz v nadmorskej výške výšce 1 273 metrov. Má približne 750 obyvateľov.

K 1. januára 2009 sa na základe výsledku referenda Müstair zlúčil s dalšími okolitými obcami (napr. Santa Maria Val Müstair, Tschierv, Valchava) do novej obce Val Müstair.

História
--------

Historie dediny siaha až do raného stredoveku. Prvá zmienka pochádza z 9. storočia ako *monasterium Tuberis*. V roku 1367 sa dedina pripojila k Gotteshausbundu. V roku 1499 bol Müstair spustošený rakouskými vojákmi. Po predaji biskupom z Churu patril Müstair v rokoch 1728 – 1762 Rakúskemu arcivojvodstvu. Mezi rokmi 1854 – 2008 bol Müstair samostatnou dedinou.

Až do roku 1943, keď bolo v kantóne Graubünden v súvislosti s uznaním rétorománčiny ako národného jazyka premenovaných niekoľko dedín, znel oficiálny názov *Münster (GR)*.

Východne od obce sa nachádza zrúcanina hradu Balcun At.

Zaujímavosti
------------

Kláštor svätého Jána
V katastri dediny na nachádza vrchol Piz Chavalatsch, ktorý je najvýchodnejším bodom Švajčiarska.

Müstair je známy najmä svojím Kláštorom svätého Jána, založeným už v 8. storočí a od roku 1983 zapsaným na zoznam svetového kultúrneho dedictva UNESCO.

Iné projekty
------------

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Müstair na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
**Čornohora** (ukr. Чорногора) je najvyššie pohorie Ukrajiny, nachádzajúce sa na juhozápade krajiny, v Zakarpatskej a Ivanofrankivskej oblasti. Geograficky spadá do horského systému Poloniny v Ukrajinských Karpatoch. Najvyšším vrcholom je Hoverla (2 061 m), ktorá je zároveň najvyšším a najpopulárnejším vrchom Ukrajiny. Hlavným stavebným prvkom horstva sú flyšové nánosy. Ďalšími významnými vrchmi sú Petros a Pip Ivan.

Charakteristika
---------------

Čornohora je pohorie s prevládajúcimi trávnatými holinami a bez výrazných skalnatých tvarov (ktoré sú charakteristické napríklad pre tatranskú časť Karpát). Pripomína skôr Malú Fatru alebo Nízke Tatry. Pohorie je medzi vysokohorskými turistami obľúbené pre svoj dlhý jednoznačne vedený hrebeň, kde sa nachádza mnoho vrcholkov vedľa seba oddelených len sadlami. Tento hrebeň sa tiahne od vrchu Hoverla po vrchol Pip Ivan.

Pod vrcholom Turkul leží vo výške 1 750 m n. m. horské jazero Nesamovyte, ďalšie jazero Brebenskul sa nachádza v 1 800 m n. m. pod rovnomenným kopcom. U oboch jazier vyviera prameň vody.

Po prvej svetovej vojne bola táto oblasť hraničná medzi česko-slovenskou Podkarpatskou Rusou a poľskou Haličou. Dodnes sa na hrebeni nachádzajú vtedajšie hraničné medzníky. V súčasnosti hranica oddeľuje Zakarpatskú a Ivanofrankivskú oblasť.

Vrcholy
-------

* Hoverla (2 061 m) *(najvyšší vrch)*
* Brebeneskul (2 036 m)
* Pip Ivan (2 028 m) *(južná časť)*
* Petros (2 020 m)
* Rebra (2 001 m)
* Turkul (1 933 m) *(skalnatá hora)*
* Breskul (1 911 m)

Turizmus
--------

Pohorie je pretkané sieťou turistických ciest, ktoré bývajú väčšinou dobre rozoznateľné (s výnimkou chodníkov v nižších polohách zarastených lesom) a miestami značené. Cesty na hrebeň či k vrcholom vychádzajú na východnej strane masívu z obcí Vorochta, Dzembroňa a na západe z Jasine a Rachivu. Niekoľko kilometrov východne pod vrcholom Hoverla sa nachádza zimné stredisko Zaroslak vybavené kempom a hotelom.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Čornohora**

Externé odkazy
--------------

* Čornohora (informácie, fotografie) (po anglicky)
* Černohorská polonina, Duší Karpat

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Čornohora na českej Wikipédii.*
**Železničná zastávka Beluša** (okres Púchov) leží na dvojkoľajnej elektrifikovanej trati ŽSR č. 120 Bratislava - Žilina.

##### Z HISTÓRIE OBCE

Beluša, ktorá v ďalšom vývoji v historických prameňoch väčšinou sa uvádza ako "oppidum", čo znamená opevnené mestečko, do roku 1439 bola súčasťou Trenčianskeho panstva. Po roku 1439 bola už súčasťou Ilavského panstva. Za pričinenia bratov Mikuláša a Mateja Ostrošiča vydal panovník Leopold I.- 14. októbra 1659 trhové privilégium pre mestečko Belušu. Podľa neho jarmoky sa konali štyrikrát ročne, a to na Mateja, na sviatok narodenia sv. Jána Krstiteľa, na sviatok Premenenia Pána a na sviatok sv. apoštolov Šimona a Júdu. Privilégium zakotvuje aj konanie týždenných trhov, ktoré praktizovali už od dávnych čias. Trhové poplatky si mestečko vyberalo samo.

Belušu v roku 1723 postihol požiar, ktorý zničil alebo značne poškodil všetky staré budovy. Zhorel aj kaštieľ pokrytý šindľom, postavený ešte za Ostrošicovcov. Pri tejto pohrome zhoreli aj niektoré dokumenty z archívu mestečka. Po tomto požiari sa postavil v Beluši stoličný dom, slúžiaci hlavne pre vojenské ciele, a to najmä pre ubytovanie dôstojníkov. Považie postihla katastrofálna povodeň v roku 1813. Vody Váhu vystúpili nad svoju normálnu hladinu o 14 stôp (4 1/2 metra). Povodeň trvala tri dni a to 26.-28. augusta. Našťastie v Beluši nik neprišiel o život, avšak 57 gazdov na dolnom konci utrpelo škodu. Veľká povodňová pohroma postihla Belušu 2. júna 1823 následkom prietrže mračien v Pružinskej doline. Takmer celé mestečko bolo zaliate vodou. Azda jeden z najväčších požiarov v Beluši zúril 15. septembra 1827. Celkovo zhorelo asi 130 domov.

Pre Belušu malo značný význam postavenie železnice v rokoch 1878-1883. V roku 1883 vybudovali v Beluši aj železnič

nú stanicu a byty pre železničiarov. Beluša do roku 1887 vystupuje ako mesto, respektíve ako mestečko. Od roku 1888 v rámci reorganizácie verejnej správy, kedy došlo k značnej redukcii mestečiek, ktoré z úradnej moci premenili na obce, aj Beluša sa stáva obcou.

| * z
* d
* u
ŽSR Železničná trať 120 (Bratislava – Žilina) |
| --- |
| 
* Bratislava hlavná stanica
* Bratislava-Vinohrady
* Bratislava-Rača
* Svätý Jur
* Pezinok zastávka
* Pezinok
* Šenkvice
* Báhoň
* Cífer
* Trnava
* Brestovany
* Leopoldov
* Madunice
* Veľké Kostoľany
* Drahovce zastávka
* Piešťany
* Horná Streda
* Brunovce
* Považany
* Nové Mesto nad Váhom
* Trenčianske Bohuslavice
* Melčice
* Kostolná-Záriečie
* Trenčín-Zlatovce
* Trenčín
* Opatová nad Váhom
* Trenčianska Teplá
* Dubnica nad Váhom
* Ilava
* Košeca
* Ladce
* Beluša
* Dolné Kočkovce
* Púchov
* Nosice
* Považská Bystrica
* Považská Teplá
* Plevník-Drienové
* Predmier
* Bytča
* Dolný Hričov
* Horný Hričov
* Žilina

 |
PhDr. **David Zbíral**, Ph.D. (\* 23. júl 1980, Brno) je český religionista, ktorý pôsobí na Ústave religionistiky Filozofickej fakulty Masarykovej univerzity v Brne.

Vyštudoval religionistiku a francúzsky jazyk a literatúru na Filozofickej fakulte Masarykovej univerzity. Zameriava sa na teóriu a metodológiu religionistiky, stredoveké kresťanstvo, hnutie katarov, ortodoxiu a herézu v stredoveku a na reguláciu sexuality v dejinách kresťanstva. V roku 2008 bol zvolený za tajomníka Českej spoločnosti pre religionistiku. V českom prostredí je známy aj ako autor literatúry fantasy.

V súčasnej dobe (máj 2016) pracuje ako odborný asistent na Ústave religionistiky FF MU v Brne.

Dielo
-----

* *Největší hereze*, 2007, Argo

Referencie
----------

1. ↑   *Personální obsazení Ústavu religionistiky FF MU* [online]. Brno: Ústav religionistiky Filozofické fakulty Masarykovy univerzity, [cit. 2012-07-20]. Dostupné online. (po česky)

Externé odkazy
--------------

* David Zbíral - osobné stránky
* PhDr. David Zbíral, Ph.D. – životopis na stránkach Masarykovej univerzity

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku David Zbíral na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 169627
* GND: 1204883033
* ISNI: 0000000058650146
* NK ČR: xx0024864
* VIAF: 85456178
**(999) Zachia** je planétka, ktorú objavil Karl Reinmuth večer dňa 9. augusta 1923 na nemeckom observatóriu Heidelberg-Königstuhl. Je pomenovaná po Františkovi Xaverovi Zachovi.

Okolnosti objavu
----------------

Planétka sa v čase objavu nachádzala v juhozápadnej časti súhvezdia Pegas (*Pegasus*), asi 5° JJZ od jasnej hviezdy {\displaystyle \varepsilon } Peg (Enif, +0,7 mag) a bola 22. planétkou objavenou v prvej polovici augusta 1923. Svedčí o tom aj jej predbežné označenie **1923 NW**, ktoré dostala krátko po objave.

V objavovej opozícii bola planétka z Heidelbergu pozorovaná iba počas jednej noci, keď bola získaná jedna jediná pozícia! Následne bola planétka pozorovaná až v roku 1930 (večer 24. februára a 2. marca, 2 pozície) a v roku 1943 (večer 4. apríla, 1 pozícia).

Dráha
-----

Planétka obieha okolo Slnka v strednej vzdialenosti 391 mil. km po stredne excentrickej dráhe s dobou obehu 4,22 roku (1541 dní). K Zemi sa približuje na minimálnu vzdialenosť 158 mil. kilometrov a jej veľkosť je odhadovaná na 24 km.

Pomenovanie
-----------

Planétka je pomenovaná po astronómovi a matematikovi **Františkovi Xaverovi Zachovi** (1754 – 1832), riaditeľovi nemeckého observatória Seeberg a rodákovi z Bratislavy. Podľa Gaussových výpočtov
znovuobjavil planétku (1) Ceres, stratenú pre nedostatok pozorovaní z roku 1801.

Pozri aj
--------

* Zoznam planétok 751 – 1000

Externé odkazy
--------------

* 999 Zachia – vlastnosti a orbitálny diagram v JPL Small-Body Database NASA (po anglicky)
* 999 Zachia – orbitálne vlastnosti a pozorovania na webe Minor Planet Center (po anglicky)
* 999 Zachia – orbitálne vlastnosti na astronomickom serveri Pedagogickej fakulty ZČU v Plzni (po česky)
* 999 Zachia – poloha na hviezdnej mape na webe Heavens-Above

  

*… | 998 Bodea | **999 Zachia** | 1000 Piazzia | …*
**„Murder on the Dancefloor"** je pieseň z albumu *Read My Lips* britskej speváčky Sophie Ellis-Bextor. Album i singel vyšli v roku 2003. Autorom piesne je Sophie Ellis-Bextor a bývalý člen skupiny New Radicals Gregg Alexander.

Po úspešnom singli „Take Me Home", vydala Sophie na sklonku roku 2001 svoj najpredávanejší singel vôbec – „Murder on the Dancefloor". Singel dosiahol druhé miesto singlového rebríčka a stal sa najhranejšou skladbou roku 2002 v Európe.

Videoklip
---------

Videoklip ku skladbe režírovala dvorná režisérka Sophie Ellis-Bextor – Sophie Muller, natočené začiatkom novembra 2001. Dej videoklipu sa odohráva na tanečnej súťaži. Tanečníci bojujú o hlavnú cenu, ktorou je pár zlatých črievičiek a peňažná odmena. V snahe získať cenu Sophie zraní, alebo inak diskvalifikuje ostatných súťažiacich, jedného z porotcov otrávi a druhého zvedie, aby ju nakoniec s partnerom vyhlásil za víťazov súťaže.

Zoznam skladieb
---------------

1. „Murder On The Dancefloor" - 3:51
2. „Never Let Me Down"
3. „Murder On Dancefloor" [Parky & Birchy Remix]
4. „Murder On Dancefloor" [Video] - 3:51

Externé odkazy
--------------

* LyricsDomain; text piesne
* YouTube.com; videoklip „Murder on the Dancefloor"
**Henrich Berzevici** (*Berzeviczy*, *Brezovický*, prídomok *Berzeviczy de Berzevicz et Kakaslomnicz*; \* 1. november 1652, Brezovička – † 20. jún 1713, Banská Bystrica) bol slovenský náboženský spisovateľ a matematik.

Životopis
---------

Príslušník šarišskej vetvy šľachtického rodu s predikátmi z Brezovice a Veľkej Lomnice. Do jezuitského rádu vstúpil v roku 1669 v Trenčíne, študoval na jezuitských univerzitách, PhDr. ThDr. Profesor filozofie a matematiky na univerzitách v Trnave, Grazi, profesor na kolégiu v Gorici, rektor kolégia v Levoči a Trenčíne, naposledy v Banskej Bystrici.

Autor učebnice matematiky a apológie rádu proti vyhnaniu jezuitov z Uhorska rákociovskými povstalcami. Ku koncu svojho života pôsobil ako učiteľ v Banskej Bystrici. Zachoval sa záznam o jeho učebnici matematiky z Trnavskej univerzity (Arithmetica practica. Trnava 1687.) Zomrel 20. júla 1713 v Banskej Bystrici.

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.
**Lynda Carterová** (angl. Lynda Jean Cordova Carter; \* 24. júl 1951, Globe, Arizona, USA) je americká herečka, speváčka a držiteľka titulu Miss World USA 1972. Je známa najmä z televízneho seriálu *Wonder Woman* (1975 – 1979).

Detstvo a mladosť
-----------------

Jej otec je írskeho pôvodu a jej matka, ktorej rodina pochádza z Mexika, má mexický, španielsky a francúzsky pôvod. Carterová má jedného brata a jednu sestru.

Carterová debutovala vo verejnej televízii už ako päťročná. Počas strednej školy Carter vystupovala v kapele s názvom Just Us. Ako pätnásťročná začala spievať v miestnej pizzerii, aby si privyrobila. O rok neskôr, sa pripojila ku skupine s názvom The Relatives. 

V roku 1972 Carterová sa zúčastnila miestnej súťaže krásy v Arizone, ktorú napokon aj vyhrala. V rovnakom roku reprezentovala štát Arizona v Miss World USA, ktorú vyhrala a na medzinárodnej súťaži Miss World 1972, reprezentujúca Spojené štáty, sa dostala do Top 15.

Kariéra
-------

Začiatkom 70. rokov Carterová navštevovala hodiny herectva na niekoľkých školách herectva v New Yorku. 

Ako herečka dosiahla Carterová najväčšiu slávu vďaka úlohe Wonder Woman v televíznom seriáli *Wonder Woman*, ktorý bol natočený v rokoch 1975 až 1979. Jej herecký výkon bol pozitívne prijatý televíznymi kritikmi aj divákmi. Táto rola z nej urobila tínedžerský idol sedemdesiatych rokov a figúrky, busty a plagáty Wonder Woman boli vydané s podobizňou Carterovej. Po skončení televízneho seriálu, sa Carterová krátko venovala svojej hudobnej kariére a koncertovala po celých Spojených štátoch. 

V roku 1983 si zahrala v životopisnom filme *Rita Hayworth: The Love Goddess*, kde stvárnila herečku Ritu Hayworth. V roku 1995 bola zvažovaná do role Kapitánky Janeway, v televíznom seriáli *Star Trek: Vesmírná loď Voyager*. V roku 1996 si zahrala po boku Marley Shelton a Katie Wright vo filme *Keď priateľstvo zabíja*. 

V roku 2007 hosťovala v televíznom seriáli *Smallville*. V roku 2016 sa Carterová pripojila k hereckému obsadeniu televízneho seriálu *Supergirl*. V roku 2020 si zahrala menšiu rolu vo filme *Wonder Woman 1984*.

Súkromný život
--------------

Carterová bola dvakrát vydatá a má dve deti z druhého manželstva. Otvorene podporuje ProChoice a Hnutie za práva sexuálnych a rodových menšín.

Iné projekty
------------

Externé odkazy
--------------

* Lynda Carter v Internet Movie Database (po anglicky)
* Lynda Carter v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Lynda Carter na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: