recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Americký klusák
Americký klusák na klusáckych dostihoch
**Americký klusák** je plemeno plnokrvného koňa, odchovaného v USA koncom 18. storočia a stalo sa postupne najrýchlejším a najvyhľadávanejším klusáckym koňom sveta.

Dejiny
------

Predkom bol žrebec Messenger, anglický plnokrvník dovezený z Anglicka roku 1788. Do jeho chovu boli pripustené kobyly plemien Norfolkovia (žrebec Bellfonder), holandskí klusáci, araby a kanadskí mimochodníci. Takto vznikol roku 1849 významný chovný žrebec Hambletonian 10. Plemeno dalo vzniknúť štyrom zakladajúcim žrebcom amerických klusákov: George Wilkes, Dictator, Happy Medium a Electioneer. Americký klusák sa stal obľúbeným plemenom pre klusácke dostihy, v ktorých sa využíva dodnes.

Povaha
------

Americký klusák je miernej povahy, ochotný, učenlivý a súťaživý. Je veľmi rýchly a vytrvalý. Je tiež inteligentný a dobre ovládateľný.

Opis
----

Hlava je plnokrvného typu, krk kratší a svalnatý. Plecia sú silné, lopatky sklonené. Hrudník je hlboký, chrbát je dlhší a rovný, zadok sklonený a silný. Končatiny sú pevné s dobrými kĺbmi a tvrdými kopytami. Srsť býva tmavo hnedá alebo čierna. Sú u nej povolené všetky čisté farby - hnedáci, vraníci aj ryšavý. V kohútiku dorastajú priemerne 157 cm.

Využitie
--------

Americký klusák sa využíva predovšetkým v klusáckych dostihoch po celom svete. Vyniká tu svojou rýchlosťou aj silou. Pre svoju povahu to je aj obľúbený jazdecký a športový kôň. Je vyvážaný do celého sveta.

Referencie
----------

1. ↑  KHOLOVÁ, Helena; HOŠEK, Jan. *Koně*. Praha : Aventinum, 1996. ISBN 80-85277-36-0. Kapitola Americký klusák, s. 152.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Americký klusák na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Americký klusák**
**Cesta III. triedy číslo 1015** (*III/1015*, staré číslo *III/002043* alebo skrátene *III/00243*) je cesta III. triedy na Slovensku. Spája západnú bratislavskú mestskú časť Záhorská Bystrica so severovýchodnou mestskou časťou Rača cez obec Marianka a pohorie Malé Karpaty. Toto spojenie je však pre motorovú dopravu prakticky nevyužiteľné, nakoľko jej trasa prechádzajúca cez pohorie Malých Karpát je miestami nespevnená, na väčšine trasy príliš úzka (šírka jazdného pásu je menšia ako 3,5 metra) a dopravným značením je premávka všetkými vozidlami až na výnimky zakázaná. Jej celková dĺžka je 12,314 km.

Takmer celú cestu spravuje Magistrát hl. mesta SR Bratislavy, okrem časti prechádzajúcej Mariankou, ktorú spravujú Regionálne cesty Bratislava.

Priebeh
-------

Cesta začína na križovatke s cestou I/2 na konci Záhorskej Bystrice pred čerpacou stanicou Slovnaft. V katastri obce pokračuje ako Záhorská ulica až po začiatok obce Marianka, ktorou prechádza už ako Karpatská ulica, na ktorej obíde Nám. 4 apríla zo severu až po križovatku s ulicou Partizánska, po ktorej pokračuje ďalej. Po pravej strane obíde areál krížovej cesty v Marianke až po križovatku, na ktorej sa opäť spojí s Karpatskou ulicou. Ďalej sa už nachádza dopravná značka zakazujúca vjazd všetkým vozidlám. Nasleduje dlhý úsek cez Malé Karpaty, kde míňa po ľavej strane Malý Slavín, bývalé muničné sklady a zostupuje do Rače ulicami Potočná a Detvianska až na križovatku s cestou II/502 (ulica Púchovská, Žitná).

Zdroj
-----

* Slovenská správa ciest
Zvonkohra.
Hráčka na zvonkohru počas osláv Mardi Gras v New Orleans.
**Zvonkohra** (z nemeckého *Glockenspiel*) je hudobný nástroj, ktorý zaraďujeme medzi bicie nástroje. Podľa Sachsovho a Hornbostelovho delenia patrí zvonkohra medzi úderové idiofóny. Svojim vzhľadom sa podobá na xylofón, najmä vďaka usporiadaniu kovových plátkov, ktoré pripomína klávesnicu klavíra. Plátky xylofónu sú však vyrobené z dreva. Zvonkohra je aj oveľa menšia ako xylofón a vydáva aj vyššie tóny. 

Prvé zvonkohry pozostávali zo zvončekov rôznej veľkosti, na ktoré sa udieralo priamo alebo pomocou klaviatúry alebo kladiva alebo komplikovaného mechanizmu. Od 17. storočí sa okrem chrámových zvoníc se skutočnými zvonmi a zvončekami (ktoré existujú do súčasnosti), objavily prenosné náhrady - kovové platničky rôznej dĺžky. Keď sa používa pri prehliadkach a pochodoch, často sa používa variant v prenosnom ráme s vertikálne umiestnenými plátkami. Pri hre v orchestri sa používa rozloženie horizontálne. Na plátky sa udiera drevenou paličkou. 

Pri horizontálnom rozložení je možné k zvonkohre pridať aj klávesnicu, čím sa uľahčí hranie akordov. Podobný nástroj sa používa v Mozartovej opere *Čarovná flauta*. Avšak v dnešnej dobe sa tento part hráva na celeste. 

Rozsah zvonkohry sa pohybuje od dva a pol až po tri oktávy. Notuje sa v husľovom i v basovom kľúči o dve oktávy nižšie ako je jej skutočný zvuk. Pri údere vydáva jasný, zvonivý zvuk.

Zvonkohra v hudobných dielach
-----------------------------

Zvonkohra je známa už od staroveku, no v symfonickom orchestri sa používa až od 18. storočia. 

Jedným z príkladov moderného použitia zvonkorhy je pieseň „No Surprises" (z albumu *OK Computer*) od britskej supiny Radiohead. Part odohral gitarista skupiny Johny Greenwood. Kanadská skupiny Arcade Fire používa zvonkohru na väčšine skladieb na svojom debutovom albume *Funeral*.

Pozri aj
--------

* marimba
* vibrafón

Referencie
----------

1. ↑

Externé odkazy
--------------

* Vienna Symphonical Library: Glockenspiel; o nástroji (po anglicky)
* ; česká mobilná zvonohra
**Chrysippos** (starogr. *Χρύσιππος* – *Chrysippos*) je v gréckej mytológii syn egyptského kráľa Aigypta a jeho manželky Tyrie.

Chrysippos bol jedným z päťdesiatich synov egyptského kráľa Aigypta. Jeho otec sa rozhodol, že svojich synov ožení s päťdesiatimi dcérami svojho brata Danaa, ktorý bol kráľ susednej Líbye. Keďže Danaos s tým nesúhlasil, vypovedal mu Aigyptos vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.

Chrysippovi potom za manželku vybrali Chrysippu, dcéru Danaa a jeho manželky Memfidy, na základe podobnosti ich mien a konala sa hromadná svadba. Nezmieriteľný Danaos však následne svojim dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem najmladšej Hyperméstry, príkaz splnili všetky a za tento hrozný skutok si po smrti vyslúžili od bohov večný trest nosiť v podsvetí do deravého suda vodu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,1,5.
2. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 32.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 314.
**Chrysippé** alebo **Chrysippa** (starogr. *Χρυσίππη* – *Chrysippé*) je v gréckej mytológii dcéra líbyjského kráľa Danaa a jeho manželky Memfidy.

Chrysippé bola jedna z päťdesiatich dcér líbyjského kráľa Danaa, o ktoré sa uchádzalo päťdesiat synov jej strýka Aigypta, ktorý vládol v susednom Egypte. Danaos však so svadbou nesúhlasil a preto mu Aigyptos vypovedal vojnu a v boji ho porazil. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.

Chrysippe potom za manžela vybrali Chrysippa, syna Aigypta a jeho manželky Tyrie, na základe podobnosti ich mien a konala sa hromadná svadba. Nezmieriteľný Danaos však následne svojim dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem najmladšej Hyperméstry, príkaz splnili všetky a za tento hrozný skutok si po smrti vyslúžili od bohov večný trest nosiť v podsvetí do deravého suda vodu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,1,5.
2. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 32.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 314.
Súradnice: 49°20′46″S 19°22′55″V﻿ / ﻿49,346°S 19,382°V﻿ / 49.346; 19.382

**Hruštínske podolie** je geomorfologickou časťou Oravskej kotliny. Zaberá jej západnú časť, juhozápadne od Námestova v námestovskom okrese.

Polohopis
---------

**Hierarchia**
*Alpsko-himalájska sústava* → *Karpaty* → *Západné Karpaty* → *Vonkajšie Západné Karpaty* → *Podhôľno-magurská oblasť* → *Oravská kotlina* → ***Hruštínske podolie***
\*\*\*
Územie sa nachádza v juhozápadnom cípe Oravskej kotliny, v údolí rieky Hruštínka a sčasti na dolnom toku Bielej Oravy. Na severovýchodnom okraji končí pri brehu Oravskej priehrady v blízkosti Námestova. V tejto časti na Hruštínske podolie nadväzuje zvyšná časť Oravskej kotliny, severne leží Podbeskydská vrchovina a zvyšok územia obklopuje Oravská Magura. Na západe je to podcelok Paráč, na juhu Kubínska hoľa a juhovýchodný okraj vymedzuje podcelok Budín.

Osou územia je riečka Hruštínka, smerujúca z juhozápadu na severovýchod, ktorá pri Lokci ústi do Bielej Oravy. Tá pokračuje severnou časťou podolia, pri obci Oravská Jasenica priberá rieku Veselianka a východným smerom ústí do Oravskej priehrady.

Doprava
-------

Údolím Hruštínky vedie Hruštínskym podolím dôležitá komunikácia, cesta I/78, vedúca z Dolného Kubína do Námestova. Pri Lokci sa na hlavný ťah pripája cesta II/520 z Oravskej Lesnej, ktorá pokračuje v peáži a pri Oravskej Jasenici odbočuje do Vavrečky a Tvrdošína. V Lokci v minulosti začínala úzkorozchodná Oravská lesná železnica.

Turizmus
--------

Táto časť Oravskej kotliny slúži ako východisko výstupov do okolitých pohorí. Návštevníci regiónu vyhľadávajú najmä horské polohy a tiež okolie Oravskej priehrady, v zimnom období lyžiarske strediská. Územie Hruštínskeho podolia vyhľadávajú horskí cyklisti, pre ktorých je Orava atraktívnou oblasťou s viac i menej náročnými cestami. 

Severozápadný okraj lemuje Chránená krajinná oblasť Horná Orava, na územie Hruštínskeho podolia zasahuje v severnej časti v okolí ústia Bielej Oravy do Oravskej priehrady.

### Turistické trasy

* červeno značená Medzinárodná diaľková turistická trasa E3 vedie hrebeňom Oravskej Magury v trase Kubínska hoľa – sedlo Príslop – Oravská priehrada, na ktorú sa pripájajú chodníky z Lokce () a Námestova ()
* po  modrej trase:
	+ z Vasiľova cez rázc. *Vasiľovská kaplnka* do Brezy
	+ z Námestova na rázc. *Pri studničke* pod Magurkou
* po  zelenej trase:
	+ z Lokce cez *Dolinu Grapa* na *Príslopec*
	+ z Lokce na Budín
* po  žltej trase z Hruštína na Minčol

Referencie
----------

1. 1 2  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2019-04-15]. Dostupné online.
2. 1 2 3 4   *mapový portál HIKING.SK* [online]. mapy.hiking.sk, [cit. 2019-04-15]. Dostupné online.
3. ↑   *Stručná história Oravskej lesnej železnice* [online]. Dolný Kubín: Oravské múzeum, [cit. 2018-07-12]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Oravská kotlina
* Zoznam podolí na Slovensku
* Geomorfologické členenie Slovenska
'**68 Publishers** (často nepresne **68 Publishers**, **Sixty-Eight Publishers**, **Sixtyeight Publishers** alebo aj **Nakladateľstvo 68**) bolo české exilové nakladateľstvo, ktoré založila v roku 1971 v kanadskom Toronte Zdena Salivarová, manželka Josefa Škvoreckého.

Nakladateľstvo začalo vydávať české originály, anglické preklady Škvoreckého diel (*Prima sezóna*, *Zbabělci*, *Konec nylonového věku*, *Tankový prapor* – prvá kniha vydaná v nakladateľstve v roku 1971), vzápätí aj knihy českých a slovenských autorov, ktoré boli v tom čase v Česko-Slovensku zakázané, a teda prístupne len českej a slovenskej obci v USA, Kanade a inde mimo blok komunistických štátov. Odtiaľ sa knihy dostávali do komunistickej vlasti. V roku 1985 vyšiel v nakladateľstve '68 Publishers Kunderov román *Nesnesitelná lehkost bytí*.

Poslednou vydanou publikáciou bol v roku 1993 zborník Zdeny Salivarovej-Škvoreckej *Osočení: dopisy lidí ze seznamu* (druhé vydanie v roku 2000 v nakladateľstve *Host*).

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku '68 Publishers na českej Wikipédii.*
**Chairémón** (starogr. *Χαιρήμων*) bol grécky tragický básnik v 4. storočí pred Kr.

Chairémón, tragický básnik, pôsobil v Aténach v polovici 4. storočia pred Kr. Niektoré názvy jeho diel sú známe len z niekoľkých fragmentov (napr. z papyrusových zvitkov), z jeho epigramov v gréckej antológii (Anthologia Graeca, VII, 469, 720, 721) a krátkeho záznamu v byzantskom lexikóne Suda. Podľa zachovaných zdrojov napísal tieto diela: *Alfesiboia, Kentauros, Dionysos, Ió, Minyai, Odysseus, Oineus, Achilleus Thersites, Thersitoktonos, Thyestes, Traumatias (neprávom obvinený muž)*. Viac ako polovicu z 39 fragmentov (spolu 75 riadkov) už nemožno priradiť k žiadnemu dielu; najdlhší fragment z diela *Oineus* obsahuje 17 veršov.

Aristoteles uvádza, že rád experimentoval, ako napr. v diele *Kentauros*, kde zmiešal všetky metriky veršov. Podľa Aristotela boli jeho tragédie vhodnejšie na čítanie (ἀναγνωστικός) ako na predstavenia. Používanie akrostichov, niektorých štylistických prostriedkov (ako napr. asonancie) sa naplno prejavilo až pri čítaní jeho diel.

Grécky originál verša od Chairémóna:

|  |  |
| --- | --- |
| *τύχη τά θνητῶν πράγματ, οὐκ εὐβουλία* |  *V záležitostiach smrteľníkov vládne šťastie, nie dobré plánovanie* |

Pri preklade verša (správne zachytáva jambický meter) Cicero zmenil „dobré plánovanie" na „múdrosť" (verš je tak častejšie citovaný). Cicero „ohýba" verš tak, aby vyhovoval jeho stoicizujúcemu argumentu, ktorý prirovnáva múdrosť k cnosti. Výsledkom je ostrejší protiklad, ktorý však skresľuje Chairémónovu myšlienku.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 290.
2. ↑  Helléniké Anthologia, *Chaeremon*, VII, 469, 720, 721
3. ↑  Suda, *Chairemon*, chi, 170
4. ↑  John E. Thorburn. *The Facts on File Companion to Classical Drama*. New York : Infobase Publishing, 2005. ISBN 978-08-1607-498-3. S. 620.
5. 1 2 3  Bernhard Zimmermann, Antonios Rengakos. *Handbuch der griechischen Literatur der Antike*. München : C.H.Beck, 2014. ISBN 978-34-0661-828-4. S. 916.
6. ↑  Aristoteles, *Rhetorika*, 1413b8
7. 1 2  David Mirhady. *Influences on Peripatetic Rhetoric*. Leiden : BRILL, 2007. ISBN 978-90-4741-952-5. S. 226.
**Oceánsky pohár národov 2008** bol ôsmym ročníkom Oceánskeho pohára národov, medzinárodného futbalového turnaja pre národné tímy pod hlavičkou OFC. Turnaj sa hral vo vynovenom formáte ako séria turnaja, proti sebe doma a vonku v termínoch zápasov FIFA v rokoch 2007 a 2008. Turnaj slúžil aj ako kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo futbale 2010. Na rozdiel od Oceánskeho pohára národov 2004 kedy hlavný turnaj mal šesť tímov, hlavný turnaj v roku 2008 mal iba štyri tímy. O víťazovi rozhodla finálová skupina. Tento turnaj je zároveň aj kvalifikáciou do medzikontinentálnej baráže s AFC.

Víťazom turnaja sa stal Nový Zéland, ktorý sa ako šampión kvalifikoval na Pohár konfederácií FIFA 2009 a zároveň sa dostal do medzikontinentálnej baráže s piatym tímom AFC s Bahrajnom, v ktorom Nový Zéland uspel.

Zúčastnené tímy
---------------

Štyri kvalifikované tímy na Oceánsky pohár národov 2008 boli:

* Nový Zéland Nový Zéland (automaticky kvalifikovaný)
* Nová Kaledónia Nová Kaledónia (1. miesto na Pacifických hrách 2007)
* Fidži Fidži (2. miesto na Pacifických hrách 2007)
* Vanuatu Vanuatu (3. miesto na Pacifických hrách 2007)

Tabuľka
-------

| Por. | Tím | Z | V | R | P | Skóre | +/- | Body |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Nový Zéland Nový Zéland | 6 | 5 | 0 | 1 | 14:5 | +11 | 15 |
| 2. | Nová Kaledónia Nová Kaledónia | 6 | 2 | 2 | 2 | 12:10 | +2 | 8 |
| 3. | Fidži Fidži | 6 | 2 | 1 | 3 | 8:11 | -3 | 7 |
| 4. | Vanuatu Vanuatu | 6 | 1 | 1 | 4 | 5:13 | -8 | 5 |

Víťazom turnaja sa stal Nový Zéland.

Externé odkazy
--------------

* Oceania Football Confederation

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku 2008 OFC Nations Cup na anglickej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Oceánsky pohár národov |
| --- |
| Majstrovstvá | 
* Nový Zéland 1973
* Nová Kaledónia 1980
* 1996
* Austrália 1998
* Tahiti 2000
* Nový Zéland 2002
* Austrália 2004
* 2008
* Šalamúnové ostrovy 2012
* Papua-Nová Guinea 2016
* Nový Zéland 2020

 |
Súradnice: 48°32′21″S 21°54′01″V﻿ / ﻿48,5391667°S 21,9002778°V﻿ / 48.5391667; 21.9002778

**Oborínske jamy** je chránený areál v správe štátnej ochrany prírody Latorica.

Nachádza sa v katastrálnom území obce Oborín v okrese Michalovce v Košickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 2011 na rozlohe 8,4300 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.

Predmetom ochrany je: *Účelom vyhlásenia chráneného areálu je ochrana biotopu európskeho významu: Oligotrofné až mezotrofné stojaté vody s vegetáciou tried Littorelletea uniflorae a/alebo Isoëto-Nanojuncetea (3130) a druhov európskeho významu: marsilea štvorlistá (Marsilea quadrifolia) a kunka červenobruchá (Bombina bombina).*

Referencie
----------

1. ↑  Oborínske jamy. In:  *Zoznam osobitne chránených častí prírody SR* [online]. Banská Bystrica: Štátna ochrana prírody SR. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Oborínske jamy na českej Wikipédii.*
**Turgor** je termín používaný v biologických vedách na opis vnútorného tlaku pletív a tkanív.

Rastlinná bunka
---------------

Najbežnejší prípad vnútorného tlaku v rastlinnej bunke je tlak, ktorým sa zvnútra napína bunková blana v dôsledku osmotického tlaku bunkovej šťavy spôsobeného difúziou: Tlak vzniká v priestore, ktorý je obklopený semipermeabilnou (polopriepustnou) membránou (čím vzniká vačok), ktorá prepustí vodu (či iné rozpúšťadlo), ale je nepriepustná pre rozpúšťané látky. Ak je na oboch stranách membrány rozpúšťadlo (voda) prítomné a rozpustené látky sú vo väčšej koncentrácii vo vnútri, potom v takomto priestore pôsobí difúzia. Rozpúšťadlo preteká smerom k rozpusteným látkam a „snaží" sa ich zriediť alebo vyrovnať koncentráciu na obidvoch stranách membrány. Ale pretože membrána má len konečný obvod a povrch, tak ak sa nemôže rozpínať, je často naplnená prv ako ku zriedeniu dôjde. Membrána vačku je potom práve tak napnutá, do akej miery ešte pôsobia sily, ktoré chcú jeho obsah zriediť. Tento jav sa nazýva osmotický tlak.

Osmotický tlak rozpína protoplast, ale je limitovaný bunkovou stenou. V rastline potom je teda turgor miera napnutia tak samotnej bunky, ktorá vzniká na základe osmotického tlaku, ako aj súčet jednotlivých turgorov buniek, ktoré vytvárajú tlak vo vnútri celého pletiva. 

Ako príklad uveďme vädnutie. Vädnúca rastlina má malý turgor svojich pletív. Rastlina dobre zásobená vlahou má vysoký turgor a ten jej umožňuje vypnutie všetkých pletív. Rastlina získava svoj tvar.

Živočíchy a ľudia
-----------------

V týchto oblastiach turgor môže označovať aj napätie podmienené osmotickými dejmi, aj všeobecne napätie tkaniva, aj všeobecne stav napätia v tkanive obsahujúcom kvapalinu.

Napríklad turgor hrudného koša či turgor kože odkazuje jednoducho na ich napnutie. Pri fyzikálnom vyšetrení sa myslí napätie v tkanive obsahujúcom kvapalinu: Pri dehydratácii, a tým znížení turgoru buniek, kože sa pri vytiahnutí kožného záhybu (obvykle „štipnutie" na predlaktí) táto nevráti do svojej pôvodnej polohy, ale zostane zdeformovaná. Fyziologická, a teda prirodzená, strata turgoru nastáva vekom.
**Eukleidas** alebo **Eukleidás** (starogr. *Ευκλείδας* – *Eukleidas*, iný prepis: *Eukleidás*) bol kráľ Sparty od roku 227 pred Kr. do roku 221 pred Kr. Vládol v línii kráľovského rodu Eurypontovcov, ale pochádzal z kráľovskej rodiny Agiovcov. Jeho spolukráľom bol jeho brat Kleomenes III. (vládol 235 – 221 pred Kr.)

Nástup na trón
--------------

Eukleidas počas svojho krátkeho panovania ostal v tieni svojho známejšieho brata Kleomena III. ktorý sa zapísal do dejín zavádzaním reforiem v Sparte. Kleomenes za svojim cieľom išiel nekompromisne. Po víťaznom návrate z vojny proti achájskemu spolku, previedol v Sparte vojenský prevrat. Zrušil eforát a gerúziu. Osemdesiat najkonzervatívnejších prívržencov starého poriadku poslal do vyhnanstva a už mu nestál v ceste len Archidamos z kráľovského rodu Eurypontovcov. Ten od smrti svojho brata Agida IV. počas panovania Eudamida III. žil v exile (v Messénii). Po smrti Eudamida v roku 228 pred Kr. ho Kleomenes zavolal, aby zaujal miesto kráľa. Archidamos bol podľa historika Polybia na Kleomenov podnet po krátkom čase zavraždený a na jeho miesto Kleomenes dosadil svojho brata Eukleida. Keďže v Sparte bola diarchia a následník sa volil vždy z tej istej kráľovskej dynastie do ktorej patril jeho predchodca, porušila sa tým po stáročia zaužívaná tradícia.

Jeho smrť v bitke pri Sellasii
------------------------------

V roku 221 pred Kr. sa vodca achájskeho spolku Aratos zo Sikyónu spojil s macedónskym kráľom Antigonom III. a ich štyridsaťtisícové vojsko napadlo Spartu. Posledná rozhodujúca bitka sa medzi protivníkmi odohrala na severe Lakónie pri Sellasii. Bitka sa skončila totálnou porážkou Sparty. Plutarchos napísal, že Sparťania aj napriek veľkej početnej prevahe protivníka bojovali udatne. Zo šesťtisícového vojska Sparty zostalo nažive len asi dvesto Sparťanov. V bitke zomrel aj kráľ Eukleidas pred očami svojho brata Kleomena. Podľa Plutarcha Kleomenes pri pohľade na svojho zomierajúceho brata povedal „*Stratil som ťa môj najdrahší brat, stratil som teba, ty vznešené srdce, si skvelý príklad Sparťana".* Kleomenovi sa podarilo utiecť a svoj azyl našiel v Egypte, kde neskôr v roku 219 pred Kr. spáchal samovraždu.

Podmienky víťazov
-----------------

Po bitke po prvý raz v histórii Sparty na ich územie vstúpila noha nepriateľa. Pokorená Sparta musela prijať podmienky víťaza. Prikázali im vstúpiť do achájskeho spolku a podriadiť sa macedónskemu veleniu. Spartský trón ostal na celé dva roky prázdny.

Zdroje
------

* Plutarchos,  *Plutarchovy Životopisy, Melantrich, Praha 1940*
* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Grécky zázrak*. [s.l.] : Perfekt, 2002. ISBN 80-8046-103-1. (slovenský jazyk)

  


|  |
| --- |
| Eukleidas**Eurypontovci** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Archidamos V.** | **kráľ**cca 227 pred Kr. – 221 pred Kr. | Nástupca**Lykurgos** |
**Eukles** alebo **Euklés** (starogr. *Εὐκλῆς* – *Eukles*, iný prepis: *Euklés*) bol olympijský víťaz v boxe v roku 404 pred Kr.

Eukles, syn Kallianakta a Diagorovej dcéry Kallipateiry pôvodom z Rodosu, zvíťazil v boxe (pygmé) na 94. olympijských hrách. V Olympii sa box zaviedol na 23. hrách v roku 688 pred Kr. a prvým víťazom tejto disciplíny bol Onomastos zo Smyrny.

Olympijské víťazstvo Eukla zaznamenal v druhom storočí cestovateľ a spisovateľ Pausanias, ktorý v olympijskej Altide videl jeho sochu. Sám autor o tom uvádza: *Pri nich stojí Euklés, syn Kallianaktov, pôvodom z Rodosu, z rodiny Diagorovcov; bol totiž synom Diagorovej dcéry a získal olympijské víťazstvo za pästný zápas medzi mužmi. Jeho socha je dielom Naukyda."*

Podstavec jeho sochy s čiastočne zachovaným nápisom objavili vo východnej stene byzantského chrámu. Z podstavcov Diagorovcov sa zachovali početné trosky východne od Diovho chrámu, ale tiež v blízkosti eretrijského býka. Na jednom podstavci stáli bratia Akusilaos, Damagétos a Dórieus spoločne s otcom Diagorom, oddelene potom vnuci Diagora, synovia jeho dcér, Peisirrhodos a Eukles.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Gerald P. Schaus, Stephen R. Wenn, *Onward to the Olympics*, 148
2. 1 2 3  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,6,2.
3. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,7,2.
4. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
6. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 441.
7. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 568 vysvětlivky.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Daniel James Platzman** (\* 28. september 1986, Atlanta, Georgia, USA) je americký hudobník. Je hlavným bubeníkom skupiny Imagine Dragons. Okrem hry na bicie sa venuje hre na trúbke, husle, klavír, violu, a basovú gitaru.

Život
-----

Daniel Platzman sa narodil v Atlante a už od detstva bol vedený k hudbe. Už vedel hrať na husle a klavír, keď v deviatich rokoch dostal svoje prvé bubny. Potom začal navštevovať Berklee College of Music, kde sa zoznámil s gitaristom Benom McKee. Ten ho priviedol do skupiny Imagine Dragons, kde po odchode Andrewa Tolmana potrebovali bubeníka.

Imagine Dragons v roku 2012 vydali svoj prvý album *Night Visions*, ktorému sa dostalo mnohých ocenení. V roku 2015 vydali druhý album s názvom *Smoke + Mirrors*.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Daniel Platzman na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Logo skupiny |
| --- |
| 
* **Dan Reynolds**
* **Wayne Sermon**
* **Ben McKee**
* **Daniel Platzman**

 |
| Štúdiové albumy | 
* *Night Visions*
* *Smoke + Mirrors*
* *ƎVOLVE*
* *Origins*

 |
| Koncertné albumy | 
* *Live at Independent Records*
* *Night Visions Live*

 |
| EP | 
* *Speak to Me*
* *Imagine Dragons*
* *Hell and Silence*
* *It's Time*
* *Continued Silence*
* *Hear Me*
* *It's Time Remixes*
* *The Archive*
* *iTunes Session*

 |
Austrália a Oceánia na satelitnej snímke
**Oceánia** je súhrnný názov všetkých ostrovov v Tichom oceáne medzi (vrátane) Palau, Novou Guineou, Novou Kaledóniou, Novým Zélandom, Sala-y-Goméz (resp. podľa niektorých názorov Veľkonočným ostrovom), Havajom, Midwayom a Wakeom. Niekedy sa Oceánia považuje za svetadiel.

Často sa ako pojem spája s Austráliou do jedného svetadielu, nazývaného Oceánia v širšom zmysle alebo Austrália a Oceánia - pozri Austrália a Oceánia.

Charakteristika
---------------

Mapa Oceánie
Celková rozloha: 1,232 miliónov km2. Väčšina ostrovov je koralového alebo vulkanického pôvodu. Typická je silná tektonická činnosť s častými zemetraseniami, činnými sopkami, gejzírmi a teplými prameňmi. Podnebie je zväčša tropické, najjužnejšie ostrovy sú v miernom teplom podnebí. Zrážky sú výdatné, rastlinstvo bujné. Na niektorých ostrovoch sú vlhké tropické lesy (Nová Guinea). Obyvatelia lovia ryby, perly, korytnačky, pracujú v cestovnom ruchu alebo pestujú tropické plodiny (banány, ananásy, chlebovník, kakaovník a pod.). Ostrovy sú významné pre námornú dopravu. Na mnohých sú aj vojenské základne.

Členenie podľa štátov
---------------------

### Nezávislé štáty

* Fidži
* Indonézia (len ostrov Nová Guinea a okolie)
* Kiribati
* Marshallove ostrovy (pridr. štát USA)
* Mikronézia (pridr. štát USA)
* Nauru
* Nový Zéland (sporné)
* Palau (pridružený štát USA)
* Papua-Nová Guinea
* Samoa
* Šalamúnove ostrovy
* Tonga
* Tuvalu
* Vanuatu

### Závislé územia

* **USA**: Americká Samoa, Guam, Havaj, Midway, Severné Mariány, Ostrov Wake
* **Francúzsko**: Francúzska Polynézia, Nová Kaledónia, Wallis a Futuna
* **Spojené kráľovstvo**: Pitcairnove ostrovy
* **Nový Zéland**: Cookove ostrovy, Niue, Tokelau
* **Čile**: Sala-y-Goméz (sporné), Veľkonočný ostrov (Rapa Nui)

Členenie podľa regiónov
-----------------------

* Melanézia
* Mikronézia
* Polynézia
* Nový Zéland (s okolím; často zaraďovaný do Polynézie, alebo aj do svetadielu Austrália)

| * z
* d
* u
Regióny sveta |
| --- |
|  **Afrika:** Severná • Západná • Stredná • Východná • Južná |
|  **Amerika:** Severná • Stredná • Južná |
|  **Ázia:** Juhovýchodná • Juhozápadná • Južná • Severná • Stredná • Východná |
|  **Európa:** Severná • Stredná • Východná • Západná • Južná |
|  **Austrália a Oceánia:** Austrália • Nový Zéland • Melanézia • Mikronézia • Polynézia |
|  **Polárne oblasti:** Antarktída • Arktída |
|  **Oceány:** Atlantický • Indický • Južný • Severný ľadový • Tichý |
| Pozri tiež *svetadiely sveta* a *kontinenty* |
Zochova ulica
**Zochova** je ulica v Starom Meste v Bratislave. Nachádza sa medzi ulicami Svoradova a Kozia v blízkosti Staromestskej a Pilárikovej a križuje sa s ulicou Podjavorinskej.

Dejiny
------

Ulica má pomerne dlhú a bohatú históriu, dolná časť ulice existovala už v stredoveku. V roku 1379 je prvýkrát spomenutá v daňovom registri pod názvom *Sluttergasse*, teda *Nánosová ulica*, pričom jej názov bol odvodený od nánosov, ktoré sem boli naplavené z kopcov nad mestom v období búrok.

V roku 1439 tu bolo 17 domov, jeden majer a 7 záhrad, neskôr pribúdali ďalšie domy, bola tu aj studňa, evanjelický cintorín a hostinec.

Bývali tu hlavne vinohradníci, hrnčiari, stolári, ale napríklad aj colníci a maliari. Súčasná zástavba vznikla po rozdelení prepoštskej záhrady v roku 1873 a pálfiovskej záhrady v roku 1890. Vznikla tu pôrodnica a škola pre pôrodné asistentky, židovská škola a škola štátnej reálky. Sídlil tu aj Prešporský jazdecký spolok. 

V roku 1536 sa volala *Turnergassen*, teda *Cvičná ulica*, v 18. storočí zase *Schluder Gassel*. Nakoniec bola pomenovaná podľa evanjelického biskupa a slovenského politika Samuela Zocha, spoluautora Deklarácie slovenského národa z 30. októbra 1918 a prvého slovenského župana Bratislavy a Bratislavskej župy po roku 1918.

V súčasnosti tu sídli Vysoká škola múzických umení - hudobná a tanečná fakulta, Stredná priemyselná škola elektrotechnická, Zochova 9. Známa a obľúbená Materská škola na Zochovej 3 bola zrušená.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Zochova ulica (Bratislava)**

Súradnice: 48°08′47″S 17°06′04″V﻿ / ﻿48,146257°S 17,101004°V﻿ / 48.146257; 17.101004
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Ucho* pozri *Ucho (rozlišovacia stránka)*.
Ušnica
Schématická anatómia ucha
**Ucho** (lat. *auris*) alebo u stavovcov aj **rovnovážny a sluchový orgán/ústroj** alebo **predsieňovoslimákový orgán** (lat. *organum vestibulocochleare*) alebo **statoakustický aparát** alebo **polohovosluchový aparát** (lat. *organum statoacusticum*) je orgán sluchu a rovnováhy. 

Rozdeľujeme ho u človeka anatomicky, vývojovo i funkčne na tri časti:

* vonkajšie ucho
* stredné ucho
* vnútorné ucho

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Ucho**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ucho**

**Referencie:**

Hoskussak - Hoskussak - YouTube

| * z
* d
* u
Anatómia človeka |
| --- |
| 
* dýchacia sústava
* endokrinná sústava
* krycia sústava
* miazgová sústava
* nervová sústava
* obehová sústava
* oporná sústava
* pohybová sústava
* rozmnožovacia sústava
* tráviaca sústava
* vylučovacia sústava

 | Ľudská lebka |
Súradnice: 48°13′39″S 17°17′32″V﻿ / ﻿48,227457°S 17,292128°V﻿ / 48.227457; 17.292128

**Kostol Krista Kráľa** je kostol v obci v Chorvátsky Grob.

História
--------

Kostol vznikol v roku 1589 pri obnovení staršieho neskorogotického sakrálneho objektu. Z tohoto objektu zostali len obvodové múry presbytéria, a neskorogotického pastofória. Kostol bol rekonštruovaný v rokoch 1773, 1863. 

V roku 1940 bol kostol rozšírený o priečnu novostavbu. Posviacka takto zmeneného kostola sa vykonala dňa 16. júna 1940. Pôvodné presbytérium je zaklenuté renesančnou krížovou hrebienkovou klenbou z roku 1589. 

Vnútri kostola sa zachovala plastika Panny Márie z druhej polovice 18. storočia a krstiteľnica kde je Krst Krista. Zachovala sa tiež monštrancia zo začiatku 16. storočia a barokový kalich z roku 1659.

Pamätníky
---------

Pri kostole sa nachádzajú viaceré pamätníky. Vedľa kostola sa nachádza Pomník Obetiam 1. svetovej vojny a SNP. Postavený bol v roku 1933. V októbri 2011 odhalili pamätník obetiam kolektivizácie. Pamätník je venovaný roľníkovi Jánovi Šefčíkovi z Chorvátskeho Grobu a všetkým roľníkom z okresov Malacky, Pezinok a Senec, ktorí sa stali obeťami obeťami kolektivizácie v päťdesiatych rokoch 20. storočia .

Referencie
----------

1. ↑  Farský kostol Krista Kráľa
2. ↑  Chorvátsky Grob, Spolek pro vojenská pietní místa, vets.cz
3. ↑  V Chorvátskom Grobe odhalili pamätník obetiam kolektivizácie, dnes24.sk

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kostol Krista Kráľa (Chorvátsky Grob)**

Externé odkazy
--------------

* Rímskokatolícka farnosť Chorvátsky Grob - oficiálna stránka
* Kostol Krista Kráľa - na stránke Pamiatky na Slovensku
**Obrad** alebo **rítus** je súbor charakteristík (liturgických, spirituálnych, disciplinárnych a teologických) špecifických pre niektorú cirkev alebo viacero cirkví sui iuris. Kódex kánonov východných cirkví definuje obrad v kánone 28 § 1:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| „ | Obrad je liturgické, teologické, duchovné a disciplinárne dedičstvo, odlíšené kultúrou a historickými okolnosťami národov, ktoré sa vyjadruje spôsobom prežívania viery vlastným každej cirkvi sui iuris." | "|
| – CCEO, kánon 28 §1 |

V minulosti sa obrad mylne stotožňoval alebo odvodzoval len od spôsobu slávenia bohoslužieb, alebo dokonca len od spôsobu slávenia eucharistickej (božskej) liturgie.

Medzi rôznymi obradmi prirodzene existujú vzájomné interakcie (vplyvy, výpožičky). Niekedy však tieto vplyvy boli aj neprirodzené, škodlivé, ba niekedy aj násilné a riadené, vtedy sa hovorí o latinizácii východných obradov, resp. byzantinizácii.

Obrady, ríty v kresťanstve
--------------------------

**Východné ríty**

* východosýrsky obrad (alebo aj asýrsky, chaldejský či sýrsko-malabarský)
* západosýrsky obrad (alebo aj sýrsko-malankarský)
* arménsky obrad
* maronitský obrad
* byzantský (grécky) obrad
* koptský obrad
* etiópsky obrad

Východné pravoslávne cirkvi patria všetky k byzantskému obradu. Medzi východnými katolíckymi cirkvami sa používa všetkých sedem obradov a orientálne pravoslávne cirkvi používajú východosýrsky, západosýrsky, arménsky, koptský a etiópsky obrad. 

**Západné ríty**

* rímsky (latinský) obrad
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

V rímskokatolíckej cirkvi je najrozšírenejším obradom rímsky obrad. Avšak existujú v nej aj iné obrady ako napr. ambroziánsky či mozarabský obrad. Okrem nich niekedy existovali aj severoafrický, galikánsky a keltský obrad. Časti niektorých západných mníšskych rádov si tiež zachovávajú svoje obrady, napr. dominikánsky alebo karmelitánsky obrad.

Referencie
----------

1. ↑  Kódex kánonov východných cirkví – Titul II – Cirkvi sui iuris a obrady
2. ↑  ŠKOVIERA, Andrej. K otázce postavení a poslání východních katolických církví. In: SLÁDEK, Karel, a kol. *Řeckokatolická církev v českých zemích : dějiny, identita, dialog*. Vyd. 1. Červený Kostelec : Pavel Mervart, 2013. 254 s. Dostupné online. ISBN 978-80-7465-081-9. S. 129.

Pozri aj
--------

* Východná katolícka cirkev#Zoznam východných katolíckych cirkví podľa obradov
Jednoduchý GIF, vyrobený z troch rôznych obrázkov, ktoré sa pravidelne striedajú
**GIF** (*Graphics Interchange Format*) je grafický formát určený pre rastrovú grafiku. GIF používa kompresiu LZW, ktorá je bezstratová, na rozdiel napríklad od formátu JPEG, ktorý používa stratovú kompresiu. GIF je teda vhodný pre uloženie tzv. perokresby (nápisy, plány, logá). GIF umožňuje tiež jednoduché animácie.

Nevýhodou GIF je obmedzenie maximálneho počtu súčasne použitých farieb farebnej palety – naraz môže byť využitých 256 farieb (8 bitov). Toto obmedzenie nemá formát PNG, ktorý sa hodí k rovnakým účelom ako GIF a ponúka dokonca lepšiu kompresiu. Formát PNG však neumožňuje animácie.

Formát GIF sa podobne ako formáty PNG a JPEG používa pre WWW grafiku na internete.

GIF 87a a GIF 89a
-----------------

Pôvodná verzia formátu GIF sa nazýva 87a. V roku 1989, spoločnosť CompuServe vytvorila rozšírenú verziu formátu GIF nazvanú 89a. GIF 89a pridal podporu viacero obrázkov (jednoduché animácie), prekladanie (interlacing) a možnosť uloženia ďalších metadát. Prvých 6 bajtov (v ASCII) na začiatku súboru informuje o verzii GIFu – či teda ide o GIF87a alebo GIF89a.

Podľa MIME má GIF pridelený typ `image/gif` (definované v RFC 1341).

Pozri aj
--------

* PNG
* JPEG
* SVG

| * z
* d
* u
Audiovizuálna kompresia dát |
| --- |
| Obrázky | 
* APNG
* BMP
* GIF
* JPEG XR
* JPEG
* JPEG 2000
* MNG
* PCX
* PNG
* SVG
* TIFF
* WBMP
* XPM

 |
| Video | 
* MPEG-1
* MPEG-2
* MPEG-4
* MPEG-5 = part1 (EVC) + part2 (LC EVC)
* H.264/MPEG-4 AVC
* H.265/mpegH HEVC
* H.266/MPEGi VVC
* VP8
* VP9
* AV1
* HuffYUV
* RealVideo
* Theora
* Dirac
* WMV
* Apple ProRes

 |
| Zvuk | 
* AAC
* Apple Lossless
* AC-3
* AMR
* ATRAC
* CELT
* FLAC
* G.711
* G.729
* MP3
* MOD
* Opus
* Speex
* Vorbis
* TAK
* WAV
* WMA
* Musepack

 |
| Kontajnery | 
* AVI
* Ogg
* MPEG
* QuickTime
* ASF
* MP4
* Matroska
* VOB

 |
**Husľový koncert d-mol** je dielo arménskeho skladateľa Arama Chačaturjana.

Ambiciózne dielo Chačaturjan zložil v roku 1940, rok po tom, čo bol vyznamenaný Leninovym rádom za svoju 1. symfóniu. Pri komponovaní koncertu Chačaturjan preto pochopiteľne pociťoval veľkú zodpovednosť, ktorá bola o to väčšia, že bol určený pre vynikajúceho huslistu Davida Ojstracha. Ten dielo ešte v roku vzniku, v novembri 1940 uviedol na jeho premiére. Francúzsky flautista Jean-Pierre Rampal neskôr s Chačaturianovým dovolením vytvoril transkripciu tohto koncertu pre flautu. Aj v tejto podobe sa koncert dodnes hráva. 

Napriek tomu, že v 20. storočí sa mnohí skladatelia pokúšali žáner husľového koncertu obohatiť alebo posúnuť do inej roviny, Chačaturjan zostal verný tradičnej stavbe koncertu a štandardnému formálnemu usporiadaniu. Výrazne dominantnú úlohu zveril sólovému nástroju, pre ktorý napísal bravúrny a technicky náročný part. Orchestrálna zložka je však taktiež zaujímavá svojou farebnosťou a temperamentom. 

V prvej vete sa hneď po nenáročnom orchestrálnom úvode ozývajú husle s nepokojnou hlavnou témou, ktorou si priebojne získavajú svoje vedúce postavenie. Po orchestrálnom predele exponujú lyrickejšiu, až plačlivú vedľajšiu tému, ktorú rozvinú do kratšej kadencie. Orchester nato znovu pripomenie hlavnú tému, a nasleduje rozvedenie s ornamentálnymi husľovými figuráciami. Na konci rozvedenia prichádza tradičná husľová kadencia, ktorá vyústi do reprízy oboch tém. Prvú časť koncertu uzatvára efektná kóda vychádzajúca z hlavnej témy. Druhá veta v 3/4 takte zaujme zádumčivou náladou. Po orchestrálnom úvode, ktorý má charakter pomalého valčíka sa znovu rozospievajú melancholické husle. Kontrastná záverečná veta, ktorá nasleduje, je naozajstným vyvrcholením diela. Otvára jú orchester s explozívne temperamentným úvodom, po ktorom husle predvedú chytľavú melódiu vychádzajúcu z arménskej ľudovej hudby. Veta je po formálnej stránke rondom, hlavná melódia preto počas nej zaznie niekoľkokrát. Prúd iskrivej hudby sólového nástroja zaznieva takmer až do úplneho záveru skladby.

Chačaturjanovo dielo patrí medzi interpretačne i poslucháčsky najvďačnejšie husľové koncerty 20. storočia a radí sa medzi stálice širšieho husľového repertoáru.
Štandardné rozlíšenia obrazovky
**SXGA** (**S**uper e**X**tended **G**raphics **A**rray) je štandard rozlíšenia 1280 × 1024 pixelov pre počítačové displeje. Išlo o ďalší stupeň v pomyselnom rebríčku týchto štandardov (je nad rozlíšením XGA). Vyvinula ho IBM v roku 1990.

Na tomto štandarde je zvláštne, že pomer strán nie je dovtedy bežných 4:3, ale 5:4 (1,25:1 miesto 1,333:1). Štandardný monitor s pomerom strán 4:3 pri tomto rozlíšení má skôr obdĺžnikové než štvorcové pixely, čo znamená, že pokiaľ sa to nevykompenzuje softvérom, tak obraz bude skreslený, to sa prejavuje napríklad pri kruhoch, ktoré budú eliptické.

SXGA je najčastejším natívnym rozlíšením pri 17" a 19" LCD monitoroch. LCD monitor s natívnym rozlíšením SXGA má spravidla fyzický pomer strán 5:4 zachovávajúci pomer strán pixelov 1:1.

Rozlíšenie 1280 × 1024 sa stalo populárne najmä preto, že sa pri použití 24-bitovej hĺbky kódovania farieb zmestilo do 4 MB video RAM pamäte, ktorá bola vtedy bežná (je nutné si uvedomiť, že v tej dobe bola pamäť veľmi drahá). Stačilo použiť 3,75 MB video RAM.

* 1280 pixelov × 1024 pixelov = 1 310 720 pixelov
* 1 310 720 pixelov × 8 bitov / pixel = 10 485 760 bitov
* 10 485 760 bitov ÷ 8 bitov / bajt = 1 310 720 bajtov ÷ 1,0242 bajty / MiB = 1,25 MiB
* 1 310 720 pixelov × 24 bitov / pixel = 31 457 280 bitov
* 31 457 280 bitov ÷ 8 bitov / bajt = 3 932 160 bajtov ÷ 1,0242 bajty / MiB = 3,75 MiB

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Graphics display resolution#SXGA (1280×1024) na anglickej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Štandardy počítačových zobrazovacích zariadení |
| --- |
| Video Graphics Array | 
* QQVGA
* HQVGA
* QVGA
* WQVGA
* HVGA
* VGA
* WVGA
* FWVGA
* SVGA
* DVGA
* WSVGA

 |
| Extended Graphics Array | 
* XGA
* WXGA
* XGA+
* WXGA+
* SXGA
* SXGA+
* WSXGA
* UXGA
* WUXGA

 |
| Quad Extended Graphics Array | 
* QWXGA
* QXGA
* WQXGA
* QSXGA
* WQSXGA
* QUXGA
* WQUXGA

 |
| Hyper Extended Graphics Array | 
* HXGA
* WHXGA
* HSXGA
* WHSXGA
* HUXGA
* WHUXGA

 |
| High-Definition | 
* nHD
* qHD
* HD
* FHD
* QHD
* WQXGA
* UHD
* FUHD

 |
| Grafické adaptéry | 
* EGA
* CGA
* HGC
* MCGA
* MDA
* PGC

 |
Logo v roku 2016
**SVT1** (štylizované aj ako **SVT 1** a bežne označované ako **Ettan**; staršie názvy nižšie) [čítaj ako: SVT Ett] je prvý kanál švédskej verejnoprávnej televízie SVT. Kanál začal vysielať 4. septembra 1956. Vysiela vo formáte HDTV 720p. SVT1 má sídlo v Štokholme.

Dňa 25. novembra 2016 bolo v súvislosti so 60. výročím SVT predstavené nové logo, ktoré vytvorila agentúra Happy FB.

Predchádzajúce názvy
--------------------

* *Radiotjänst TV* (1956 – 1957)
* *Sveriges TV* (1957 – 1969)
* *TV1* (1969 – 1987)
* *Kanal 1* (1987 – 1996)

Program
-------

Vysielací deň na SVT1 sa začína raňajkovou reláciou *Morgonstudion*, po ktorej nasleduje zmes repríz televíznych relácií, filmov, seriálov a dokumentov z predchádzajúceho večera, ako aj živých športov. Hlavná večerná relácia programu, '*Rapport*, sa vysiela každý deň o 19:30.

SVT1 je zvyčajne kanálom pre každoročné udalosti národného významu, ako je vyhlásenie a udeľovanie rôznych Nobelových cien, Melodifestivalen a Eurovision Song Contest.

Referencie
----------

1. ↑   *SVT svidar om – Cap&Design* [online]. [Cit. 2022-06-24]. Dostupné online. (po švédsky)
2. ↑   *Alla nyheter från Dagens Media* [online]. www.dagensmedia.se, [cit. 2022-06-24]. Dostupné online. (po švédsky)
3. ↑  SWEDEN, Sveriges Television AB, Stockholm. *Melodifestivalen* [online]. SVT Play, [cit. 2022-06-24]. Dostupné online. (po švédsky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku SVT1 na poľskej Wikipédii.*
**Hutchings Royal "Hutch" Dano** (\* 21. máj 1992, Santa Monica, Kalifornia, USA) je americký herec, známy ako Zeke v seriáli Zeke & Luther vysielanom na Disney Channel. Taktiež hral Henryho vo filme "Ramona and Beezus", v seriály "Sladký život na mori" stvárnil bývalého priateľa Baily Picketovej, Moosa. Bol v modrom tíme v Disney’s Friends for Change Games.

Hutch sa narodil v Santa Monice, v Kalifornii. Pracoval v obchode so skejtbordmi a navštevoval "Santa Monica High School"; v súčasnosti býva vo Venice Beach, v Kalifornii.

Filmografia
-----------

### Filmy

| Rok | Film | Postava |
| --- | --- | --- |
| 2010 | Môj brat hrdina | Alex Pearson / Pani Zamboniová |
| 2010 | Ramona | Henry Huggins |

### Seriály

| Rok | Seriál | Postava |
| --- | --- | --- |
| 2009;2011 | Sladký život na mori | Moose |
| 2009-súč. | Zeke & Luther | Zeke Falcone |
| 2010 | Zapping Zone | On sám |
| 2010 | Law & Order: Los Angeles | Luke Jarrow |
| 2011 | White Collar | Scott Rivers |

### Hudobné videá

| Rok | Názov videa | Postava |
| --- | --- | --- |
| 2009 | "Zeke and Luther" Theme Song. | Zeke Falcone |
| 2009 | U Can't Touch This | On sám |
| 2010 | In The Summertime | On sám |
| 2010 | Happy Universal Holidays | On sám |

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hutch Dano na anglickej Wikipédii.*
**Joint stereo** je režim ukladania zvukového záznamu v dátovom prúde, ktorý umožňuje zachovať stereofónny záznam (teoreticky je možný aj kvadrofónny) pri súčasnej úspore dátového objemu. Úspory sú dosiahnuté tak, že namiesto prenosu dvoch samostatných kanálov (jedného pre ľavú a druhého pre pravú stranu) je prednášaný len jeden kanál (ľavý) a ďalej potom informácie o rozdiele medzi ním a druhým kanálom. Z pôvodného kanálu a z tejto informácie (ktorá je sama o sebe podstatne menej objemná, ako by bol samostatný zvukový kanál), je možné získať ostávajúcu stranu. Samotné využitie spojeného sterea je metódou, ktorá umožňuje ušetriť prenosovú kapacitu média, bez toho, aby došlo k strate kvality signálu. Ak je však spojená so stratovou kompresiou, ako je MP3 alebo WMA (okrem variant označovaných ako Lossless) a podobnými, vedie k znižovaniu kvality výsledného zvuku.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Joint-stereo na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
Eugene "Killer" Edgerson z Harlem Globetrotters vo výskoku pred zasmečovaním
**Harlem Globetrotters** sú komický basketbalový tím, ktorý spája fyzickú zdatnosť a vtip, aby vytvoril jednu z najznámejších športových značiek na svete. Založil ho Abe Saperstein v roku 1927 v Spojených štátoch amerických. Počas mnohých rokov svojej existencie precestovali viac ako 100 krajín, usporadúvajúc exhibičné zápasy, najčastejšie proti zúfalým protivníkom, ako napríklad Washington Generals (do roku 1995) a New York Nationals (od roku 1995 až do súčasnosti) a odohrajúc viac ako 20 000 zápasov. 

Harlem Globetrotters začínali v Lige černošských amerických légií (eng Negro American Legion League) ako „Giles Post" a v roku 1927 sa z nich stali profesionáli pod názvom „Savoy Big Five". V tom istom roku tím kúpil Abe Saperstein a premenoval ho na Harlem Globetrotters podľa najznámejšej zo všetkých afroamerických štvrtí. Až do 30. rokov boli serióznym súťažným tímom, avšak pozvoľna do svojej hry pridávali komické scénky, až sa stali známejšími kvôli zábave než kvôli športu. Ich scénky často obsahujú neuveriteľne koordinované a zručné vedenie jednej alebo viacerých lôpt, ako napríklad prihrávanie alebo žonglovanie s loptami medzi hráčmi, balansovanie a točenie lôpt na končekoch prstov a netradičné alebo náročné strely. 

Medzi hráčmi, ktorí patrili do tímu, sú bývalé hviezdy NBA Wilt Chamberlain a Reece 'Goose' Tatum, ako aj Meadowlark Lemon. Ďalší populárny člen tímu bol v 70. a 80. rokoch Fred „Curly" Neal, ktorý bol najlepším driblérom svojej éry v histórii tímu, a ktorý bol okamžite rozoznateľný vďaka svojej vyholenej plešatej hlave. 

Tím bol pravdepodobne na vrchole svojej popularity v 70. a 80. rokoch 20. storočia. V tej dobe účinkoval ako špeciálna atrakcia v početných televíznych seriáloch, zahŕňajúc animované seriály, ako napr. *Harlem Globetrotters* a *Super Globetrotters* a tiež hraný seriál *Harlem Globetrotters Popcorn Machine*. Tiež sa objavili v niekoľkých epizódach Scooby-Doo. V nedávnych rokoch sa objavili v animovanej šou Futurama. 

Pretože prakticky všetci jeho hráči boli Afroameričania a kvôli vtipkovaniu v mnohých svojich scénkach, vyslúžili si aj trochu kritiky. V posledných rokoch sa však zdá, že ich popularita sa vrátila, najmä v roku 2002, keď boli uvedení do Basketbalovej siene slávy. 

Ich charakteristickou pesničkou je *Sweet Georgia Brown*.

27. októbra 2004 zavítali Harlem Globetrotters opäť na Slovensko. V Bratislavskej športovej hale na Pasienkoch odohrali exhibičný zápas proti tímu New York Nationals, ktorý, ako inak, vyhrali. Na Slovensko sa vrátili po druhýkrát, pričom svoj prvý zápas tu odohrali proti tímu Kareema Abdula Jaabara, v ktorom si zahral aj slovenský basketbalista Stanislav Kropilák.
V roku 2011 prišli opäť na Slovensko a v športovej hale v Leviciach odohrali exhibičný zápas proti Washington Generals a samozrejme zvíťazili.

Za pozornosť stojí aj pripravovaný zápas proti víťazovi olympijských hier v Aténach z roku 2004, tímu Argentíny.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Harlem Globetrotters**.