recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Florián František Serafín Rómer** (pôv. Rammer; maď. Rómer Flóris Ferenc; nem. Floridus Franz Rómer) (\* 12. apríl 1815, Bratislava – † 8. marec 1889, Veľký Varadín) bol rímskokatolícky kňaz, cirkevný hodnostár, vysokoškolský pedagóg, archeológ, historik a prírodovedec.

Jeho otec bol František Rammer a matka Anna rod. Večerová (Vetserová).

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Trenčíne, v Bratislave, a v Tate, 1830 vstúpil do benediktínskej rehole, filozofiu študoval v Győri, teológiu v Pannonhalme, 1838 vysvätený za kňaza. PhDr. ThDr. 1860 člen korešpondent, 1871 riadny člen UAV, 1868 univerzitný profesor. Profesor na akadémiách v Bratislave a v Pešti, kustód maďarského národného múzea, roku 1874 z rehole vystúpil, člen biskupského konzistória v Banskej Bystrici a rimavskojanovský titulárny opát, od 1877 veľkovaradínsky kanonik. Prívrženec reformného hnutia maďarskej strednej šľachty, účastník revolúcie 1848/49, po porážke bol zatknutý a väznený. Jeden zo zakladateľov modernej uhorskej archeológie. Zakladajúci člen Uhorskej historickej spoločnosti. Svojou prácou zasiahol do viacerých oblastí vedeckého a kultúrneho života Slovenska. Autor rozsiahleho diela, o. i. prvej veľkej uhorskej monografie z dejín umenia a archeológie.

Roku 1873 vyznamenaný rytierskym krížom Radu železnej koruny III. triedy.

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000

Referencie
----------

1. ↑   - digitalizovaná bratislavská matrika pokrstených

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Florián František Rómer**

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike riadok 214 - rímskokatolícka cirkev v Bratislave

Autoritné údaje: * BnF: 12071777n
* GND: 121102513
* ISNI: 0000 0000 6125 1517
* LCCN: n83048801
* NK ČR: jx20080715008
* PIM: PIM69047
* SNK: 146608
* VIAF: 59106226
* Web umenia: 8625
* WorldCat: lccn-n83048801
**PZL P.11** bolo poľské stíhacie lietadlo používané od polovice 30. rokov. V septembri 1939, keď sa Luftwaffe účastnila útoku na Poľsko PZL P.11 bolo hlavným typom stíhacích lietadiel počas napadnutia Poľska Nemeckom.

Vznik vývoj a nasadenie
-----------------------

Stroje PZL P.11 (Panstwowe Zakladz Lotnicze - štátny letecký podnik) vznikli vývojom staršieho typu P.7 a ešte v polovici 30. rokov ich nahradili. Oproti svojim predchodcom mali nové stroje lepší výhľad z kabíny, zosilnenú výzbroj a hlavne nový výkonnejší motor Mercury V S-2.

PZL by boli strojmi Bf 109 deklasované. Napriek tomu, však PZL P.11 zaznamenali prvý zostrel nemeckého lietadla počas druhej svetovej vojny, keď 1. septembra 1939 zostrelil podporučík W. Gnyś nemecký strmhlavý bombardér Junkers Ju 87. Poliaci bojovali aj napriek prevahe nepriateľa veľmi odvážne, štartujúc zo zamaskovaných vzletových dráh spôsobovali Nemcom pomerne veľké problémy. Stroje PZL P.11 si počas bojov pripísali 130 zostrelov lietadiel Luftwaffe.

Pokračovaním vývoja strojov PZL P.11 bol typ PZL P.24. Ten bol nakoniec predaný do Grécka a Rumunska.

Technické údaje PZL P.11c
-------------------------

PZL P.11c
* Posádka: 1
* Určenie: Stíhačka
* Dĺžka: 7,55 m
* Rozpätie: 10,72 m
* Výška: 2,85 m
* Nosná plocha: 17,9 m²
* Prázna hmotnosť: 1 147 kg
* Vzletová hmotnosť: 1 650 kg
* Motor: 1× hviezdicový Bristol Mercury IV S-2 (422 kW) alebo Mercury VI 470 kW, (630 k)
* Výkon: 470 kW

### Výkony

* Maximálna rýchlosť: 375 km/h
* Dolet: 550 km
* Dostup: 8 000 m
* Stúpavosť: 12,4 m/s

### Výzbroj

* 2 až 4× guľomet kalibru 7,92 mm
* bomby do hmotnosti 50 kg

Referencie
----------

1. ↑  Zbyněk Válka: *Stíhací letadla 1939/45 Itálie, Francie, SSR, Česko-Slovensko, Polsko, Holandsko, Švédsko, Austrálie* ISBN 80-7198-396-9. Olomouc, Votobia 1999, s. 82
2. ↑  tamtiež str. 83


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál letectvo |
**Kazimír Bezek** (pseudonymy **Ivan Žiar**, **Peter Blen**, **Peter Civrun**) (\* 31. august 1908, Žibritov – † 14. december 1952, Praha) bol slovenský básnik, dramatik a verejný činiteľ.

Životopis
---------

Narodil sa v rodine evanjelického farára Jána Bezeka a jeho manželky Ľudmily, rodenej Cimrákovej. Vzdelanie získaval v Liptovskom Mikuláši, na lýceu v Nîmes vo Francúzsku a v rokoch 1928 – 1936 na Právnickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. Pracoval v Československých dráhach v Prahe, v rokoch 1939 – 1942 pôsobil na Ministerstve dopravy a verejných prác. Počas 2. svetovej vojny bol zatknutý za ilegálnu činnosť a počas Slovenského národného povstania bol predsedom Revolučného národného výboru v Dolnom Kubíne. Po skončení vojny sa stal prezidiálnym šéfom Povereníctva dopravy, v rokoch 1945 – 1952 bol poslancom Slovenskej národnej rady, v rokoch 1946 – 1949 pôsobil ako povereník dopravy a v rokoch 1949 – 1952 ako generálny riaditeľ Československých dráh v Prahe.

Tvorba
------

Prvé literárne diela publikoval v študentských časopisoch (Nový rod, Svojeť, Studentský časopis), knižne debutoval v roku 1927 zbierkou básní *Horúci deň*, ktorú vydal vlastným nákladom. Vo svojich dielach sa venuje sociálnym témam, využíval motívy odporu a vzbury (jánošíkovské, partizánske), písal protivojnové básne, no najmä v závere svojho tvorivého obdobia sa venoval ako prírodnej, tak i ľúbostnej a meditatívnej lyrike. Publikoval väčšinou časopisecky (DAV, Luk, Slovenské smery, Slovenské pohľady, Elán, Tvorba a i.), no mnoho jeho diel ostalo len v rukopisnej podobe. Okrem básní sa pokúšal i o divadelnú tvorbu. Písal veršované drámy a veselohry, no väčšina z nich taktiež zostala v rukopisnej podobe.

Dielo
-----

### Básnické zbierky

* 1930 – *Horúci deň*
* 1942 – *Valpurgina noc*
* 1948 – *Bol Váh čiernobiely*

### Výbery

* 1955 – *Básne a satiry*
* 1972 – *Valpurgina noc a iné*

### Dráma

* 1926 – *Pastieri*, vianočná scénka (vyšlo v časopise Nový rod)
* 1939 – *Klietka*, jediná dokončená celovečerná hra, ktorá bola v tomto roku inscenovaná v Slovenskom národnom divadle, no hneď po premiére bola cenzúrou zakázaná
* 1940 – *Bezmenná komédia*, jednoaktovka (vyšlo v zborníku Sen a skutočnosť)

Autoritné údaje: * abART: 61426
* GND: 1076304710
* ISNI: 0000 0003 8549 7441
* NK ČR: ola2002149381
* SNK: 157197
* VIAF: 84960668
**Caroline Perronová** (\* 26. apríl 1974, Matagami, Kanada) je kanadská modelka.

Biografia
---------

Narodila sa ako prvá zo šiestich detí. Ako dvanásťročná dostala od otca indiánske meno *Oota Dabun*, čo v preklade znamená "hviezda dňa". Vo svojich štrnástich rokoch po prvýkrát vystúpila v Kanade na módnej prehliadke. 

V januári 1996 sa zoznámila pri jednom fotení v Dominikánskej republike s rakúskym spevákom Falcom. Milostný pomer, trvajúci rok, prechádzal mnohými krízami, rozchodmi i opakovaným udobrovaním. Boli zasnúbení, 1. februára 1997 ho však Caroline opustila a odletela z Dominikánskej republiky. Po jeho smrti ďalej pracovala ako modelka. Stala sa z nej žena v biznise, šéfuje jednému vydavateľstvu a modeling už má iba ako svoje hobby. 

I napriek svojmu úspechu nezabúda na to, odkiaľ pochádza a kde je jej domov. Sama k tomu hovorí, že práve nadišiel čas, aby vykonala niečo pre svoju vlasť. V mojich žilách predsa koluje indiánska krv. Preto teraz pracuje na svojom novom projekte, ktorý sa nazýva "Oota Dabun". Chce ním priblížiť dejiny, kultúru, tradície, zvyky, umenie, hudbu a náboženstvo indiánov ostatným ľuďom.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0001 3230 8358
* VIAF: 317007114
**Audit** je kritické skúmanie operácie, konkrétnej činnosti alebo všeobecnej situácie subjektu, ktoré sa spravidla opiera o stanovené a odporúčané normy a techniky príslušnej profesnej organizácie, je uskutočňované prostredníctvom preštudovania, kontrol alebo overovaní rozhodnutí a dokumentov manažmentu alebo ich zhody so zákonmi, normami alebo stanovenými pravidlami, a ktoré spravidla vedie k tomu, že audítor zostaví na konci audítorskej práce písomné oznámenie, v ktorom uvedie svoj názor, stanovisko, záver alebo odporúčania či opatrenia, ktoré treba prijať.[1]

Termín celosvetovo vznikol v oblasti finančného účtovníctva (a napr. v slovenskom práve sa používa práve v tomto užšom význame - pozri audit (účtovná závierka)), ale neskôr sa rozšíril do ostatných oblastí (environmentálny audit, audit kvality, audit počítačovej bezpečnosti a pod.).

Referencie
----------

1. ↑  Ménard, L. et al.: Dictionnaire de la comptabilité et de la gestion financière : anglais-français avec index français-anglais; Toronto, 2004.

Pozri aj
--------

* audit
* audit (účtovná závierka)
* právny audit
* forenzný audit
**Alma Mahler-Gropius-Werfelová** (\* 31. august 1879, Viedeň, Rakúsko – † 11. december 1964, New York, USA), rodená **Alma Schindlerová**, bola rakúska autorka memoárovej literatúry. Je známa ako „múza" mnohých popredných umelcov prvej polovice 20. storočia, napríklad hudobného skladateľa Gustava Mahlera, maliara Oskara Kokoschku, či spisovateľa Franza Werfela.

Životopis
---------

Narodila sa v rodine v tom čase známeho a obľúbeného maliara krajín Emila Jakoba Schindlera a jeho ženy Anny von Bergen. Medzi priateľov manželov Schindlerovcov patrili ďalšie významné osobnosti viedenskej kultúry, ako napríklad maliar Gustav Klimt, ktorý s Almou prežil krátku romancu. Medzi ďalších ctiteľov Almy Schindlerovej patrili riaditeľ Burgtheatru Max Burckhard či hudobný skladateľ Alexander Zemlinsky. 

V roku 1901 sa v salóne svojej priateľky Berty Zuckerkandlovej zoznámila s popredným viedenským hudobným skladateľom Gustavom Mahlerom za ktorého sa o rok neskôr vydala. Žili spolu až do Mahlerovej smrti v roku 1911. Mali spolu dve dcéry, Mariu Annu (1902 - 1907) a Annu (1904 - 1988). Alma sa musela vzdať svojej sľubnej kariéry hudobnej skladateľky, pretože Mahler z nej chcel mať gazdinú a nie konkurenciu (zložila desiatky piesní a jednu klavírnu sonátu). Alma sa preto rozhodla umelecky realizovať umelecky ako sochárka. 

Ešte počas Mahlerovho života začal Almin vášnivý pomer s architektom a čelným predstaviteľom štýlu Bauhaus Walterom Gropiom. Po Mahlerovej smrti sa za neho v roku 1915 vydala. O rok neskôr sa im narodila dcéra Manon (1916 - 1935).

Avšak už v roku 1912 zahorela Alma láskou k poprednému expresionistického maliarovi, spisovateľovi a buričovi Oskarovi Kokoschkovi, ktorý oboch zachytil spolu v milostnom objatí na obraze *Die Windsbraut* (po slovensky *Nevesta vetra*). Ich vzťah však netrval dlho a Alma sa vrátila ku Gropiovi. Vzťah s Gropiom a s Kokoschkom definitívne skončil, keď Alma spoznala nemeckého spisovateľa Franza Werfela, ktorému porodila v roku 1918 syna Martina, ktorý však onedlho zomrel. 

Po anexii Rakúska Treťou ríšou roku 1938 ušli s Werfelom najprv do Francúzska a v roku 1940 do USA, kde Alma ovdovela (1945). So svojim mužom žila v Los Angeles, po jeho smrti sa však presťahovala do New Yorku, kde stála na čele umeleckej elity až do svojej smrti v roku 1964.

Napísala niekoľko spomienkových kníh, jej autobiografia *Mein Leben* (*Môj život*) vyšla v roku 1960.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Alma Mahlerová**

Externé odkazy
--------------

* Životopis
* A Monster of our Century - interview s Almou Mahlerovou

Autoritné údaje: * abART: 118066
* BnF: 12622656n
* GND: 11857633X
* ISNI: 0000 0001 2023 7003
* LCCN: n50002491
* NK ČR: jn19990005290
* SNK: 148322
* ULAN: 500102737
* VIAF: 34578412
* WorldCat: lccn-n50002491
**Audio Video Interleave** (známy pod akronymom **AVI**) je multimediálny kontajner uvedený firmou Microsoft v novembri 1992 ako súčasť multimediálnej technológie Video for Windows. Súbory typu AVI môžu obsahovať zvukové a video dáta v súborovom kontajneri, čo umožňuje synchonizované prehrávanie videa a zvuku.

Formát
------

AVI funguje ako multimediálny kontajner, ktorý obsahuje jednu alebo viac dátových stôp. Každá stopa ukladá jeden typ dát: zvuk alebo video. Každá stopa tiež obsahuje digitálne zakódovaný mediálny tok (zakódovaný pomocou špeciálneho kodeku). Mnohými je považovaný za zastaraný formát[chýba zdroj]. Keď je používaný s novšími MPEG-4 kodekmi (napr. DivX alebo Xvid) má značné nedostatky, ktoré zväčšujú veľkosť súboru viac, ako je potrebné. Takisto nemá natívnu podporu pre moderné vlastnosti ako napr. B-snímky. AVI je zvláštny prípad formátu RIFF, ktorý rozdeľuje dáta súboru do bloku. Každý blok je identifikovaný pomocou značky FourCC.

Ďalšie použitie
---------------

Aj napriek obmedzujúcim faktorom a dostupnosti nových, modernejších multimediálnych kontajnerov (Matroska, MP4, QuickTime, Ogg atď.) zostáva AVI populárny medzi komunitou zdieľajúcou dáta vďaka vysokej kompatibilite s existujúcimi programami na prehrávanie videa a jeho úpravu (napr. Windows Media Player či VirtualDub).

Formát AVI a MPEG využíva väčšina digitálnych fotoaparátov. Jedným z dôvodov je podpora formátu operačnými systémami Windows u osobných počítačoch a následná jednoduchá úprava. S počítačom sa digitálny fotoaparát prepája prostredníctvom USB rozhrania alebo FireWire.

Referencie
----------

1. ↑  Microsoft Corporation. *WAVE and AVI Codec Registries - RFC 2361* [online]. IETF, Jún 1998, [cit. 2009-12-06]. Dostupné online.
2. ↑   *Determining the Shape of Pixels and Frames* [online].. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* AVI formát súborov - dokumentácia

| * z
* d
* u
Audiovizuálna kompresia dát |
| --- |
| Obrázky | 
* APNG
* BMP
* GIF
* JPEG XR
* JPEG
* JPEG 2000
* MNG
* PCX
* PNG
* SVG
* TIFF
* WBMP
* XPM

 |
| Video | 
* MPEG-1
* MPEG-2
* MPEG-4
* MPEG-5 = part1 (EVC) + part2 (LC EVC)
* H.264/MPEG-4 AVC
* H.265/mpegH HEVC
* H.266/MPEGi VVC
* VP8
* VP9
* AV1
* HuffYUV
* RealVideo
* Theora
* Dirac
* WMV
* Apple ProRes

 |
| Zvuk | 
* AAC
* Apple Lossless
* AC-3
* AMR
* ATRAC
* CELT
* FLAC
* G.711
* G.729
* MP3
* MOD
* Opus
* Speex
* Vorbis
* TAK
* WAV
* WMA
* Musepack

 |
| Kontajnery | 
* AVI
* Ogg
* MPEG
* QuickTime
* ASF
* MP4
* Matroska
* VOB

 |
Nausikaa a slúžky, ilustrácia Johna Flaxmana, 1810
**Nausikaa** alebo **Nausikaá** (po grécky *Ναυσικάα* - Nausikaa/iný prepis:Nausikaá, po latinsky *Nausicaa*) bola v gréckej mytológii dcéra fajáckeho kráľa Alkinoa a jeho manželky a sestry Arete (Arété). Podľa Homérovej Odysey sa ujala itackého kráľa Odysea, keď doplával na ostrov Fajákov po úteku od nymfy Kalypsy a priviedla ho do paláca svojho otca.

Podľa legendy bola Nausikaa tak krásna, že sa Odyseus v prvej chvíli domnieval, že sa mu zjavila bohyňa.

Zmienky o Odyseovi a jeho zážitkoch s Alkinoom a hosťami si možno prečítať na niekoľkých miestach Homérovej Odysey. Kráľ Alkinoos preukáže Odyseovi česť a obdarí ho loďami, ktoré môžu konečne doviezť hrdinu naspäť do Itaky.

Podľa Aristotela si Nausikaa vzala za muža Télemacha, Odyseovho syna s manželkou Penelopou. Mali spolu syna, ktorého meno mohlo byť Perseptolis alebo Ptoliporthus.

Referencie
----------

* Homér: „Odysea" - Nausikaa je 6. kniha.
* Vojtech Zamarovský: „Objavenie Tróje"
**Navigačná družica** je umelá družica riadiaca lietadlá a lode oznamovaním presných súradníc ich miesta a smeru ich pohybu. Prijíma signál z vysielačky lode, resp. z lietadla a pomocou Dopplerovho efektu určuje relatívnu polohu stanice vzhľadom na družicu, čo umožňuje vypočítať presnú polohu stanice. Výpočet sa uskutočňuje telemetrickým prenosom údajov získaných družicou k pozemskému počítaču a sieťou pozemských staníc späť na družicu a príslušnú loď, resp. na lietadlo.

Prvou navigačnou druživou bol Transit 1, vypustený 13. apríla 1960. Navigačné družice Timation (po angl. times - čas) sprostredkúvajú i časovú službu. Tieto družice pracujú pod názvom Global Positioning System. Prvá z nich štartovala 31. mája 1967.

Ako prvá sovietska navigačná družica bola označená družica Kozmos 1000 v roku 1978. Tieto družice majú polárne kruhové dráhy a zvierajú medzi sebou uhol 60°. Novšie navigačné družice NNSS (Navy Navigation Satellite System) a NAVSTAR pracujú vo výškach 1000 a 20000 km. Roku 1982 začal pracovať sovietsky systém GLONASS.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portálKozmonautický portál |

*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*
**Naučená bezmocnosť** (anglicky *learned helplessness*) je pojem, ktorý vytvoril študent Pensylvánskej univerzity Martin E. P. Seligman roku 1975, na základe sledovania pokusov so zvieratami. Pokusné zviera, ktoré sa naučí, že nemôže kontrolovať averzívny podnet – vyhnutie sa elektrickému šoku – upadá do stavu bezmocnosti a demotivácie. 

Experiment zopakovali neskôr na ľudskej vzorke. Aj experimenty s ľuďmi túto teóriu potvrdili. 

Slovami Seligmana *(Nakonečný, 2000)* ide o „*očakávanie, že konzekvencia je nezávislá od vlastnej vôľovej reakcie, čo a) znižuje motiváciu chcieť túto sekvenciu kontrolovať, b) interferuje v schopnosti naučiť sa, že vlastnú reakciu konzekvenciou skutočne kontrolujú."* Ide o akési neadekvátne zhodnotenie predchádzajúcich opakujúcich sa skúseností, ktoré vedú k pocitu a názoru, že človek nedokáže kontrolovať výsledky svojho konania, a to dokonca ani v situácii, keby táto kontrola bola možná *(Macek, 2000)*. Ak výnimočne pri svojich pokusoch dosiahne priaznivý výsledok, a je momentálne úspešný, tento človek naďalej zlyháva tým, že nedokáže úspešnú zvládaciu stratégiu zopakovať a naučiť sa ju používať *(Čáp, Mareš, 2001)*. Seligman so svojimi spolupracovníkmi uskutočnili množstvo pokusov, ktoré teóriu naučenej bezmocnosti potvrdzovali. 

Neskôr sa pokúšal týmto konceptom vysvetliť vznik depresie u ľudí – vedecká verejnosť však tieto jeho snahy rázne odmietla. Nadviazal spoluprácu s psychológom Johnom Teasdalom a vytvorili novú hypotézu, ktorá spájala naučenú bezmocnosť s miestom riadenia (Locus of Control – koncepcia J.B Rottera (1972), deliacu ľudí na skupinu externalistov, ktorí výsledky svojej činnosti pripisujú vonkajším faktorom, a skupinu internalistov, ktorí ich naopak pripisujú faktorom vnútorným, osobnostným rysom a pod.), ktorá bola vzápätí potvrdená aj z iných zdrojov *(Hunt, 2000).*

Pôvodnú Seligmanovu koncepciu obohatil na konci sedemdesiatych rokov L. Y Abramson, ktorý upozornil na to, že na vysvetľovanie úspechov a neúspechov požívame svoje vlastné explanačné (vysvetľovacie) štýly. Tie môžu vo svojom rozpätí zabiehať až do extrémnych hodnôt (pesimistický, optimistický explanačný štýl). *„Pesimistický explanačný vysvetľovací štýl má človek, u ktorého sa prejavuje tendencia vysvetľovať príčiny zlých výsledkov ako príčiny stabilné, globálne a voči sebe vnútorné, kým príčiny dobrých výsledkov ako nestabilné, špecifické a voči sebe vonkajšie"* *(Eisner, Seligman, 1996; Taylor, Aspinwall, 1996; Čáp, Mareš, 2001)*

Literatúra
----------

* Čáp, J. Mareš, J.: *Psychologie pro učitele*. Praha, Portál, 2001.
* Hunt, M.: *Dějiny psychologie*. Praha, Portál, 2000.
* Macek, P. et al.: *Heslář pojmů ze sociální psychologie*. Brno, FSS MU, 2000.
* Nakonečný, M.: *Sociální psychologie*. Praha, Academia, 2000.
*Pozri aj: Navara*
Poloha Navarry na mape Španielska
**Navarra** (špa. Navarra, baskicky *Nafarroa*, aragónsky *Nabarra*) je provincia, historické územie a súčasne jedno zo 17 autonómnych spoločenstiev rozkladajúca sa na severe Španielska. Metropolou regiónu, ktorý bol v stredoveku samostatným kráľovstvom, je Pamplona.

Geografia
---------

Navarra hraničí na severozápade s Baskickom, na juhozápade s autonómnym spoločenstvom La Rioja, na juhu a východe s autonómnym spoločenstvom Aragónskom, na severe potom s Francúzskom. Región zahŕňa 272 obcí a miest.

Navarru možno rozdeliť na 3 časti: horské chrbty Pyrenejí na severe, s výnimočnými krajinami ako je napríklad Baztanské údolie; *La Riviera* na juhu, prostá zem s malými lagúnami a úrodným údolím rieky Ebro; a medzi tým *La Zona Media*, s pôsobivou krajinou ako Hoces de Lumbier či Arbayun. Najdôležitejšou navarrskou riekou je Ebro, ďalšie rieky sú Aragón, Arga, či Ega.

Na území Navarry sa nachádza približne 50 chránených území, k najvýznamnejším patrí Reserva Integral de Lizardoia a prírodný park Señorio de Bertiz. Región ponúka veľké možnosti pre turistiku, horolezectvo, rybolov a je ideálnym miestom pre dovolenky vo voľnej prírode.

Mestá
-----

* Pamplona
* Tudela

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Navarra**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny web navarrskej regionálnej vlády
* Stručný popis navarrskej prírody a pamiatok

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Navarra na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Administratívne členenie Španielska |
| --- |
| Prvá úroveň | 

|  |  |
| --- | --- |
| Autonómne spoločenstvá | 
* Andalúzia
* Aragónsko
* Astúria
* Baleáry
* Baskicko
* Estremadura
* Galícia
* Kanárske ostrovy
* Kantábria
* Kastília-La Mancha
* Kastília-León
* Katalánsko
* Madrid
* Murcia
* Navarra
* La Rioja
* Valencia

 |
| Miesta suverenity a autonómne mestá | 
* Ceuta
* Melilla

 |
| Ostatné miesta suverenity | 
* Chafarinas
* Peñón de Vélez de la Gomera
* Peñón de Alhucemas
* Perejil

 |

 | Vlajka Španielska |
| Druhá úroveň - provincie | 
* Álava
* Albacete
* Alicante
* Almería
* Astúria
* Ávila
* Badajoz
* Baleáry
* Barcelona
* Burgos
* Cáceres
* Cádiz
* Kantábria
* Castellón
* *Ceuta*
* Ciudad Real
* Córdoba
* La Coruña
* Cuenca
* Gerona
* Granada
* Guadalajara
* Guipúzcoa
* Huelva
* Huesca
* Jaén
* León
* Lérida
* Lugo
* Madrid
* Málaga
* *Melilla*
* Murcia
* Navarra
* Orense
* Las Palmas
* Palencia
* Pontevedra
* La Rioja
* Salamanca
* Santa Cruz de Tenerife
* Segovia
* Sevilla
* Soria
* Tarragona
* Teruel
* Toledo
* Valencia
* Valladolid
* Vizcaya
* Zamora
* Zaragoza

 |
**Nausithoos** (starogr. *Ναυσίθοος* - *Nausithoos*) je v gréckej mytológii syn boha Poseidóna a jeho milenky Periboie, dcéry kráľa Gigantov Eurymedóna, bol kráľ Fajákov.

Nausithoos žil pôvodne na ostrove Hypereia, ktorý neustále ohrozovali susední Kyklopi. Keď sa už konflikt medzi nimi veľmi vyostril, ostrov so svojim ľudom radšej opustil a odplával na ostrov Scheria (dnes ostrov Korfu, Homérom nazývaného ostrovom blaženého národa Fajákov), kde založil kráľovstvo Fajákov.

Nausithoos sa potom stal otcom dvoch synov, Alkinoa a Rhexénora. Rhexénor umrel mladý, ale nie bezdetný, lebo ostala po ňom dcéra Arété. Starší Alkinoos zdedil po otcovi kráľovské žezloa oženil sa so svojou neterou Arétou a mal s ňou dcéru Nausikau, ktorá sa postarala o stroskotaného ithackého kráľa Odysea. Dcéra kráľa Fajákov dala cudzincovi šaty a ukázala mu cestu do paláca svojho otca. Nausikaa sa neskôr vydala za Odyseovho syna Télemacha.

Podľa antického autora Apollónia Rhodského sa Nausithoos oženil s Makridou, dcérou Aristaia. Jeho manželka Makris sa v jaskyni starala o malého Dionýza, syna boha Dia, ktorého tam ukrývali pred žiarlivou Diovou manželkou Hérou.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Homér, *Odysea*, 4,50-58.
2. ↑  Thukydides. *Dejiny peloponézskej vojny, I-IV*. Martin : THETIS, 2010. ISBN 978-80-970115-4-3. S. Vysvetlivky str. 308.
3. ↑  Homér, *Odysea*, 6,1-12.
4. ↑   *Atlas mytológie*. Bratislava : Ikar, 2010. ISBN 80-551-0152-3. S. 59.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 311.
6. ↑  Apollónios Rodský, *Argonautica*, 4,1128-1135
**Vetroplach** je slovenská indie popová skupina, ktorá vznikla v roku 2002 v Bratislave. Dodnes hrá v nezmenenej zostave Jozef V. (spev, basgitara), Čunďo (bicie), Veslo (klávesy) a Tomky (gitara). Vetroplach vydal tri albumy: *Ak vás omrzeli jednofarebné šarkany* (2004), *Unisex* (2006) a *Maličkosti* (2009).

História
--------

### Začiatky

Už v čase vzniku mali všetci štyria členovia skúsenosti z hudobných skupín rôzneho druhu a žánru. Spojil ich spoločný záujem robiť kvalitnú gitarovú indie-popovú hudbu, no predovšetkým hrať ju naživo. Na začiatku kariéry skupina skúšala striedavo v garáži na Mlynských Nivách a v pivnici v Devíne. Prvý koncert Vetroplach odohral 1. mája 2002 na basketbalovom ihrisku pri FTVŠ UK v Bratislave. Postupne Vetroplach obehol všetky vtedy fungujúce bratislavské kluby a predstavil sa aj na svojom prvom letnom festivale Letofest v Sabinove. Prvé tzv. Malokarpatské turné Vetroplach odohral v zime roku 2003 so skupinou Malevil a Noisecut. Postupne obchádzal hudobné kluby, beánie a festivaly v rôznych slovenských a moravských mestách, s rôznymi spriaznenými skupinami (Čisté tvary, Sinker, Živé kvety, Cliché).

### Debut: Ak vás omrzeli jednofarebné šarkany (2004)

V apríli roku 2004 kapela na vlastné prekvapenie vyhrala autorskú súťaž Coca-Cola PopStar, vďaka čomu získala zmluvu s vydavateľstvom Sony music a vydala svoj debut Ak vás omrzeli jednofarebné šarkany. Z neho sa v rádiách najviac uchytil singel Tak to ide každý deň. Originálny videoklip k tejto pesničke od režiséra Roba Švedu vyhral hudobnú hitparádu na STV. Kapela obišla Slovensko, vystúpila na najvýznamnejších letných festivaloch (Pohoda, Hodokvas, Žákovic Open, Okey leto) a koncertovala dokonca v Holandsku a vo Švédsku.

### Unisex (2006)

Komerčne najúspešnejším bol druhý album *Unisex* (2006) so singlami Poďte k nám, Tancuj tancuj, Smej sa!, či Láka ma svet. Album vydala spoločnost EMI, produkoval ho Tomáš Sloboda a nahrávaný bol v štúdiu Lúky. Single Tancuj tancuj a Smej sa! sa niekoľko mesiacov držali v prvej 50-tke hranosti slovenských rádií. Video k Tancuj tancuj bodovalo v TV hitparádach a bolo odvysielané aj na MTV. Kapela absolvovala turné s kapelou Hex, neskôr samostatné turné po slovenských kluboch (Vetroplach Cliché tour\_FM) a odohrala množstvo letných festivalov.

### Maličkosti (2009)

Po ročnej koncertnej pauze v roku 2008 vyšiel v roku 2009 tretí album Maličkosti. Vznikol v štúdiu Lavasound, produkoval ho Marek Rakovický. Nahrávka zaznamenala priaznivé recenzie a Vetroplach získal tri nominácie na Radio Head Awards 2009, pričom získal sošku za singel roka – Ty mi budeš rozumieť. Album podporila kapela turné s kapelou Hudba z Marsu.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna webstránka
* Oficiálna webstránka na Facebooku
**Likymnios** (starogr. *Λικύμνιος* – *Likymnios*) je v gréckej mytológii syn mykénskeho kráľa Élektryóna a Mideie.

Podľa antického autora Apollodora z Atén, Likymnios bol nemanželský syn mykénskeho vládcu Élektryóna, ktorý mal okrem neho so svojou manželkou Anaxo deviatich synov, Stratobata, Gorgofona, Fylonoma, Kelainea, Amfimacha, Lysinoma, Cheirimacha, Anaktora, Archelaa a dcéru Alkménu, ktorá mala s najvyšším bohom Diom syna Hérakla.

Keď prišli do Mykén synovia Pterelaa, kráľa ostrova Tafos, ktorých starý otec Méstor bol brat Elektryóna, aby si nárokovali podiel na kráľovstve, Élektryón ich nároky rázne odmietol. Premožení hnevom mu preto odišli ukradnúť dobytok. Synovia Élektryóna sa s nimi dali do boja a zahynuli všetci okrem najmladšieho Likymnia. Po smrti Élektryóna, ktorého nezámerne zabil Alkménin manžel Amfitryón, nastúpil na trón ako jediný zákonný nástupca Sthenelos.

Amfitryón sa tak dostal do nemilosti a preto aj s manželkou odišiel do Téb, kde ho prijal kráľ Kreón. Likymnios, ktorý ho nasledoval, si následne v Tébach zobral za manželku jeho sestru Perimédu. Z ich manželstva sa narodili synovia, Oiónos, Argeios a Melas. Oiónos zvíťazil na olympijských hrách, ktoré usporiadal Herakles. Argeios a Melas boli účastníkmi výpravy proti Oichalii, kde Herakles zabil za dávnu urážku kráľa Euryta.

Podľa antických autorov Likymnia v starobe neúmyselne zabil Heraklov syn Tlépolemos, keď sa Heraklovci po prvýkrát pokúsili dobyť Peloponéz. Pausanias, ktorý v druhom storočí navštívil Argos, zaznamenal, že videl jeho hrob.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,4,5.
2. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 124.
3. 1 2 3  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,4,6.
4. ↑  Pindaros, *Epinikion, Olympijské ódy* 10, 66.
5. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,7,7.
6. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,8,2.
7. ↑  Homér, *Iliada*, 2,662.
8. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,22,8.
Súradnice: 49°23′25″S 22°42′15″V﻿ / ﻿49,39028°S 22,70417°V﻿ / 49.39028; 22.70417

**Bandrów Narodowy** (alebo len Bandrów) je dedina v Poľsku, ktorá je súčasťou gminy Ustrzyki Dolne. Administratívne spadá pod Powiat bieszczadzki a Podkarpatské vojvodstvo. Nachádza sa pri hranici s Ukrajinou, juhovýchodne od mesta Ustrzyki Dolne, tiahne sa v dĺžke približne 4 km. Žije tu približne 440 obyvateľov.

V dedine sa nachádza rímskokatolícky farský kostol sv. Andrzeja Boboli, má podobu dreveného chrámu východného rítu, ktorý bol do obce prenesený z neďalekej dediny Jasenie. Pôvodný gréckokatolícky chrám z roku 1880 bol v roku 1952 rozobraný. Zachovalo sa niekoľko tradičných drevených chalúp z prelomu 19.-20. storočia, predstavujú najzachovalejší komplex dedinskej architektúry v pásme Bieszczad.

Dejiny
------

Prvýkrát sa spomína v roku 1532. V rokoch 1782 – 1784 Rakúšania v rámci tzv. jozefínskej kolonizácie usadili v obci nemeckých kolonistov.

V roku 1921 tu bolo evidovaných 116 domov a 837 obyvateľov, z ktorých boli 

* gréckokatolíci – 788
* židia – 38
* rímskokatolíci – 8
* evanjelici – 3

V nemeckej osade Bandrów-Kolonia vo východnej časti dediny bolo evidovaných 57 domov a 394 obyvateľov, v prevažnej miere evanjelikov.

Nemeckí kolonisti dedinu opustili v roku 1940 v rámci výmeny obyvateľstva medzi Nemeckom a ZSSR. Časť ukrajinského obyvateľstva bola v roku 1944 vysťahovaná na Sibír. V rokoch 1945 – 1951 obec patrila do ZSSR, v roku 1951 po zmluve o zmene hraníc medzi Poľskom a ZSSR znovu pripadla Poľsku, pozostalé obyvateľstvo bolo vysídlené do Ukrajinskej SSR, na jeho miesto bolo usadené poľské obyvateľstvo z územia okolo mesta Sokaľ, ktoré pripadlo ZSSR.

Galéria
-------

* KostolKostol
* CintorínCintorín
* KaplnkaKaplnka

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bandrów Narodowy**

Zdroj
-----

Bieszczady. Przewodnik. Rewasz, Pruszków, 2012, s. 268 – 269.
**Klišé** je ustálený slovný obrat *(*z *franc.* cliché = tlačiarenský štočok), ktorý stereotypným a mechanickým používaním stratil svoju údernosť a do istej miery aj pôvodný význam. Najčastejšie sa vyskytuje v publicistickom štýle, ale aj v hovorovom jazyku, korešpondencii a pod. napr. *hodina pravdy*, *dieťa šťasteny, drvivá väčšina, pálčivá otázka, hlboké nedorozumenie, dostať sa na šikmú plochu*. 

Niektoré slová a slovné spojenia sa v komunikácii zvyknú používať tak často, až napokon stratia svoj konkrétny, hodnotný obsah a stávajú sa v reči abstraktnými. Ich počet je malý, ale zato často sa vyskytujúci najmä pri rýchlej, nepripravenej komunikácii a improvizácii v reči. Tieto slová a slovné spojenia nemajú v reči žiadnu hodnotu, sú opočúvané, bezduché a často sa nimi zapĺňajú prázdne miesta. Takéto slová, či slovné spojenia nazývame floskuly a klišé. Floskuly a klišé sa stávali bezcennými postupne a takýmito aj ostali. 

Klišé je zastaraný spôsob myslenia, banálne frázy alebo zažité výrazy. Sú to všeobecné, situačne málo konkrétne, stereotypné, otrepané a takmer nič nehovoriace slová, ktoré, hoci mali pôvodne presný význam, neustálym opakovaním sa v reči opotrebovali, alebo lepšie povedané ošúchali, či znehodnotili. Sú to slová ktoré svojim neustálym, stereotypným omieľaním stratili svoj pôvodný, hodnotný význam. Samotné slovo klišé pochádza z francúzskeho klišé, ktoré pôvodne znamenalo "tlačová forma" používaná v polygrafickom priemysle a neskôr pojem "lacná imitácia". 

Väčšina ľudí si osvojí iba menší počet slov, ktorými vypĺňajú prázdne miesta v komunikácii a tým sa z týchto slov stávajú klišé. Často sa používajú na skupinu osôb, objektov, vecí. Sú to najmä úslovia, ktoré sa vyskytujú v bežnej spoločenskej komunikácii, v masmédiách v súkromných listoch i v spontánnych prejavoch. Klišé je ustálený automatizovaný slovný obrat, ktorý si vďaka svojej výstižnosti v začiatkoch používania získal takú popularitu, že naďalej hrozí jeho nevhodné a nebezpečné používanie.

Typy kategórií: 

1. v literatúre (napríklad ako zovšeobecnená básnická metafora) – v hodine dvanástej, o päť minút dvanásť
2. v administratívnom štýle (formuly v listoch, pri úradných výkonoch a pod.) – dovoľujeme si Vám oznámiť, obraciame sa na Vás v tejto záležitosti, záležitosť
3. v publicistickom štýle – ohromný, obrovský, úchvatný, strašný
4. v spoločenskom styku – je mi cťou, Ako sa máte?, dobre vyzeráte!
5. v hovorovom štýle – hodina H, deň D.
6. v elektronickom prostredí – s pozdravom, pekný deň Vám prajem

Zdroj
-----

*Článok pôvodne čerpal z diela ĎURČO, Peter (ed.). Frazeologická terminológia (1995) uverejneného na webe Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied.*
Oxyrhynský papyrus 222
**Aigias** (starogr. Αιγίας – *Aigias*) bol olympijský víťaz v jazdeckom preteku na koni v roku 456 pred Kr.

Meno olympijského víťaza Aigia je zaznamenané na papyruse (P. Oxy. 222), ktorý bol v roku 1897 objavený britskými archeológmi Bernardom Grenfellom a Arthurom Huntom na egyptskom nálezisku v Oxyrhynchu. Predná strana tohto papyrusu uvádza zoznam olympijských víťazov od 75. do 78. a od 81. do 83. olympijských hier. Aigias je na tomto značne poškodenom papyruse uvedený v šestnástom riadku vpravo. Z názvu jeho domovskej krajiny sa zachovalo len začiatočné písmeno N (ΑιγίαςΝ[...] – Aigias z N[...]).

V Olympii kelés (jazdecké preteky) zaradili do programu na 33. hrách v roku 648 pred Kr. a prvým víťazom tejto discipliny bol Krauxidas z Krannónu. Antické jazdecké preteky na koňoch sa od dnešných odlišovali. Jazdci namiesto sediel používali nanajvýš vlnené podložky; nepoužívali ostrohy ani strmene. Jazdili v chitónoch, výnimočne nahí a vždy bosí. Vlasy mali zvyčajne zviazané stuhou. Kone poháňali bičíkmi, korbáčmi alebo bodcami.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Oxyrhynský papyrus 222, *Aigias z N...*, 16. riadok
2. ↑  Bernard Pyne Grenfell, Arthur Surridge Hunt: *Oxyrhynchus Papyri.* Bd. II. Egypt Exploration Society, London 1898, S. 85 – 95.
3. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 247.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 157.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Klitón** alebo **Kritón** (starogr. *Κλίτων, Κρίτων* – *Klitón, Kritón*) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 328 pred Kr.

Klitón z Macedónie bol na 113. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na jedno stadion bol najstaršou (podľa tradície ho zaviedli v roku 776 pred Kr.) a aj hlavnou olympijskou disciplínou. Menom jeho víťaza sa označovala celá olympiáda.

Záznam o olympijskom víťazstve Klitóna je uvedený v zozname olympijských víťazov od starovekého historika Eusebia z Kaisareie, ktorý vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch. Olympijské víťazstvo Kritóna (Klitóna) uvádza aj Oxyrhynský papyrus 12 objavený v roku 1897 britskými archeológmi B. Grenfellom a A. Huntom v egyptskom nálezisku v Oxyrhynchu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Eusebios, *Kronika* 2,193.
2. ↑  James Lynch, *The Ancient Olympiads: 776 BC to 393 AD*
3. 1 2  B. P. Grenfell, A. S. Hunt, *The Oxyrhynchus Papyri*, str. 29, V, 15
4. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 5,8,6.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.
6. ↑  Josef Šusta. *Dějepisectví*. Praha : Nákl. Historického klubu, 1933. S. 9.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Stanišovský potok** je potok v hornom Liptove, v južnej časti okresu Liptovský Mikuláš. Je to pravostranný prítok Štiavnice, meria 2,3 km a je tokom IV. rádu. Tečie na území NPR Jánska dolina v rámci NAPANT-u.

Prameň
------

Pramení v Nízkych Tatrách, kde tečie v podcelku Ďumbierske Tatry v časti Demänovské vrchy. Pramení na severnom svahu vrchu Slemä (1 513,7 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 090 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie sprvu severozápadným smerom cez Stanišovskú dolinu, pod Stanišovským sedlom sa potom stáča západoseverozápadným smerom. Na dolnom toku preteká krasovou oblasťou a prechodne sa stráca v podzemí. Južne od obce Liptovský Ján, v strednej časti Jánskej doliny, sa v nadmorskej výške cca 725 m n. m. vlieva do Štiavnice. V oblasti ústia na pravom brehu sa nachádza puklinovo-riečna Stanišovská jaskyňa.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-08-21]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-08-21]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Štiavnice (Váh) |
| --- |
| *Štiavnica* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Biela
* Bystrá
* Červený jarok
* Hlboká
* Javorový potok
* Kňazová
* Ludárov potok
* Nižné Šumiace
* Okoličianska
* Skopový potok
* Stanišovský potok
* **Štiavnica**

 |
**Aigialeus** (starogr. *Αἰγιαλεύς* – *Aigialeus*, lat. *Aegialeus*) je v gréckej mytológii syn argejského kráľa Adrasta a jeho manželky Amfithey(alebo Démónassy).

Jeho otec Adrastos bol účastníkom neúspešnej vojenskej výpravy "siedmich proti Tébam", kde ako jediný z veliteľov prežil.

O desať rokov neskôr ich synovia, tzv. epigoni, aby pomstili smrť svojich otcov, zorganizovali proti Tébam ďalšiu vojenskú výpravu, ktorá už bola tentoraz úspešná. Zatiaľ, čo jeho otec sa ako jediný z vodcov zachránil, Aigialeus v tejto druhej výprave ako jediný z jej veliteľov padol. Zabil ho tébsky kráľ Laodamas.

Adrastos sa nato zo straty svojho syna žiaľom utrápil až k smrti.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 1,9,13.
2. 1 2  Hyginus, *Fabulae* 71.
3. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 31.
4. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,7,3.
5. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 1,43,1.
O národnej prírodnej rezervácii pozri *Kyseľ (národná prírodná rezervácia).*
Malý vodopád v rokline Malý Kyseľ
**Kyseľ** je najnavštevovanejšia a najcharakteristickejšia tiesňava v Slovenskom raji. Prvý prechod tiesňavou sa uskutočnil v roku 1907. Tiesňava má na svoju dĺžku pomerne veľký spád. Na svojom hornom toku je rozdelená na Vyšný, Malý a Veľký Kyseľ. Tiesňava Kyseľ tvorí spoločne s Vyšným, Malým a Veľkým Kyseľom, Sokoľou dolinou a časťou doliny Bieleho potoka národnú prírodnú rezerváciu Kyseľ.

V dňoch 16. a 17. júla 1976 vypukol pri ústí tiesňavy do Bieleho potoka požiar. Dňa 18. augusta 2016 bola požiarom zasiahnutá časť znovu otvorená formou feraty.

Zoznam vodopádov a skalných útvarov
-----------------------------------

* Barikáda
* Barikádový vodopád
* Udiareň
* Kaplnkový vodopád
* Malý vodopád
* Machový vodopád
* Roklina
* Temnica
* Obrovský vodopád
* Škára
* Karolinyho vodopád
* Pawlasov vodopád
* Bariéra
* Vodopád ochrancov prírody

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej mape
* Ferrata Kyseľ
* Veľký Kyseľ
* Malý Kyseľ

Súradnice: 48°56′20″S 20°24′30″V﻿ / ﻿48,939017°S 20,4084°V﻿ / 48.939017; 20.4084

Zdroj
-----

* Vojenský kartografický ústav, š. p. Harmanec. *SLOVENSKÝ RAJ. Edícia turistických máp 1 : 25 000. Textová časť.*. 1. vydanie. vyd. [s.l.] : [s.n.], 2000. S. 15.

| * z
* d
* u
Slovenský raj |
| --- |
| Rokliny | 
* Kláštorská roklina
* Kyseľ - bývalý
* Malý Kyseľ
* Piecky
* Prielom Hornádu
* Sokolia dolina
* Suchá Belá
* Tomášovská Belá
* Veľký Kyseľ
* Veľký Sokol
* Zejmarská roklina

 | Tomášovská Belá v Slovenskom raji |
| Miesta | 
* Čingov
* Kláštorisko
* Klauzy
* Letanovský mlyn
* Podlesok

 |
| Vodné toky | 
* Biely potok
* Hornád
* Kyseľ
* Veľká Biela voda

 |
Twin-turbo v dragsteri
**Twin-turbo** označuje prepĺňaný motor, v ktorom stláčajú vzduch dve turbodúchadlá. Používajú sa dve konfigurácie: paralelné twin-turbo a sekvenčné twin-turbo. Druhý typ dvojitého prepĺňania je používaný v naftových motoroch pre pretekárske použitie.

Paralelné twin-turbo
--------------------

Paralelné twin-turbo označuje konfiguráciu turbodúchadiel, v ktorej fungujú súčasne dve rovnaké turbodúchadla a rovako majú rozdelené aj prácu preplňovania. Každé turbodúchadlo je poháňané polovicou výfukových plynov z motora. Vo väčšine aplikácií je stlačený vzduch z oboch turbodúchadiel zmiešaný v spoločnom nasávacom potrubí a poslaný do jednotlivých valcov. Táto konfigurácia sa najčastejšie označuje ako BiTurbo.

Sekvenčné twin-turbo
--------------------

Sekvenčné turbodúchadlá označujú nastavenie, v ktorom motor využíva jedno turbodúchadlo pre nižšie otáčky motoru a druhé alebo obidve pre vyššie otáčky motoru. Typicky, turbodúchadlá s väčším prietokom niesú tak efektívne pri nízkych otáčkach, čo vedie k nižšiemu tlaku v sacom potrubí. Na druhej strane menšie turbodúchadlá sa rýchlejšie otáčajú pri nižších otáčkach, ale nemôžu poskytnúť dostatok vzduchu pri vyšších otáčkach. Počas nízkej až strednej rýchlosti motoru ak je k dispozícii len minimálna výfuková energia, je iba jedno relatívne malé turbodúchadlo (tzv. primárne turbodúchadlo) aktívne. Počas tohto času je všetka výfuková energia smerovaná do primárneho turbodúchadla, ktoré poskytuje malý úžitok nižšieho plniaceho prahu, minimálne oneskorenie turbodúchadla a vyšší výkon pri nízkych otáčkach motoru.

Sekvenčné turbodúchadlá poskytujú spôsob, akým znížiť oneskorenie turbodúchadla bez ohrozenia výstupného výkonu motoru. Príklady vozidiel so sekvenčnými turbodúchadlami sú: 1986-1988 Porsche 959, 1992-2002 Mazda RX-7 Turbo (FD3S), 1993-1998 Toyota Supra Turbo (JZA8x) a 1994-2005 JDM Subaru Legacy GT, GT-B & B4 RSK.

Pozri aj
--------

* Turbodúchadlo
* Medzichladič
* Regulátor plniaceho tlaku
* Kompresor

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Twin-turbo na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
Mitsubishi Pajero
**Mitsubishi Pajero** je model osobného automobilu od spoločnosti Mitsubishi na cesty aj do terénu.

1982 - prvý model, 1991 - druhá generácia, facelift, 2001 - tretia generácia.
Prvé modely boli relatívne spoľahlivé, strohá výbava, problémy s rôznymi netesnosťami. Ináč auto zo slušnou priechodnosťou v teréne. V druhej generácii sa objavila možnosť uzamknuť medzinápravový a zadný diferenciál, čím sa z auta stalo vozidlo, ktoré len maloktorý terén dokázal zastaviť. Posledná generácia dostala hlavne nezávislé zavesenie kolies, čo sa priaznivo prejavilo na pohodlí na cestách.

Veľmi prepracou vecou je systém voľby pohonu 4 × 4 Super Select 4WD (SS4-II), ktorý patrí k špičke už od svojho zavedenia v roku 1991. Prepínanie z režimu 2H (náhon iba na zadné kolesá) na 4WD je možné do rýchlosti 100 km/h, opačný postup nemá rýchlostné obmedzenie. V štvorkolesovom režime sú k dispozícii tri voľby. Poloha 4H bez uzamknutia stredového diferenciálu je vhodná pre jazdu vyššími rýchlosťami na rôznych povrchoch ciest. Systém pritom rozpoznáva podmienky na ceste, deteguje rozdiel v priľnavosti a automaticky delí náhon an predné a zadné kolesá v rozmedzí od 33:67 do 50:50. Potláča sa tým charakteristický sklon štvorkoliek k nedotáčavosti a súčasne odpadá potreba neustáleho preraďovania medzi dvoj- a štvorkolesovým náhonom podľa charakteru vozovky. 

Dva vyššie režimy s uzamknutím stredového diferenciálu 4HLc 4LLc sú vhodné do náročných terénov. Prvý z nich nepripúšťa rozdiel v rýchlosti medzi prednou a zadnou nápravou a najlepšie sa uplatní v hlbokom snehu či blate. 4LLc, určený pre najťažší terén so svahmi, dvojnásobne redukuje prevody a prenáša viac sily na predné nápravu. Druhý, menej ekonomicky náročný systém náhonu na všetky kolesá nesie označenie Easy Select 4WD a v porovnaní s SS4-II má len tri jazdné režimy - náhon na zadné kolesá a režimy 4H a 4L, zodpovedajúce funkciám 4HLc, resp. 4LLc. Uzamykateľný diferenciál na zadnej náprave je možné objednať za príplatok s oboma verziami.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mitsubishi Pajero**
*Erechtheion*
**Erechtheus** alebo aj **Erechtheus II.** (starogr. *Ἐρεχθεύς* – *Erechtheus*, lat. *Erechtheus*) je v gréckej mytológii syn aténskeho kráľa Pandióna I. a jeho manželky Zeuxippy.

Erechtheus mal troch súrodencov, svoje dvojča, brata Bouta a dve sestry, Proknu a Filomélu. So svojou manželkou Praxitheou sa stali rodičmi synov, Eupalama, Ornea, Thespia, Métióna, Kekropa a Pandora a dcér Prokridy, Kreousy, Óreithyie a Chthonie,.

Aténsky kráľ Erechtheus bol napadnutý susednou Eleuzínou, ktorej pomáhal Immarados, syn tráckeho kráľa Eumolpa. Keďže vojna bola nesmierne ťažká a jej priebeh sa nevyvíjal v jeho prospech, odišiel si po radu do delfskej veštiarne ako dosiahnuť vo vojne obrat. To čo mu však poradila Pýtia sa ho nesmierne dotklo, poradila mu, že ak chce zvíťaziť, musí obetovať jednu zo svojich dcér. Erechtheus ale nemusel sám rozhodnúť, lebo keď sa o tom dozvedela jeho dcéra Praxithea, vyhlásila, že dobrovoľne obetuje svoj život za vlasť a vystúpila na oltár, kde ju obetovali.

Erechtheus potom skutočne priviedol vojnu do víťazného konca. Ťažkosti ale neskončili, lebo Immarada, ktorý v boji zahynul, chcel jeho otec Eumolpos pomstiť a požiadal svojho otca Poseidóna, aby mu pomohol. Poseidón jeho želaniu vyhovel a jediným úderom svojho trojzubca Erechthea aj s takmer celou jeho rodinou zahubil, nažive zostala jedine jeho najmladšia dcéra Kreousa a najstarší syn Kekrops, ktorý sa stal jeho nástupcom..

Hrdinská smrť Erechthea za svoje rodné mesto nebola starovekými Aténčanmi nikdy nezabudnutá. Preukazovali mu božské pocty a v rokoch 421-406 pred Kr. mu na Akropole postavili veľkolepú svätyňu (Erechtheion), ktorá tam stojí dodnes.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 1,5,3.
2. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,14,8.
3. ↑  Diodoros, *Bibliotheca historia*, 4,76,1.
4. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,25,6.
5. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 9,26,6.
6. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,15,1.
7. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,15,4.
8. 1 2 3  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 129.
9. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 1,5,2.
10. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,15,5.

Pozri aj
--------

* Zoznam mýtických panovníkov Atén