recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Spálňu domu v južnej časti domu zdobí freska znázorňujúca boha Marsa s Venušou. Malý cherub sa hrá s Marsovými zbraňami
**Salustiov dom** (tal. *Casa di Sallustio*) je názov obytnej súkromnej stavby v archeologickej lokalite Pompeje. Je situovaný v severozápadnej časti mesta, priamo na križovaní ulíc *Via Consolare* a *Vicolo di Mercurio*.

Za svoje pomenovanie vďačí volebnému nápisu na priečelí, ktorý vyzýva k zvoleniu bližšie neznámeho C. Sallustia.

Pravdepodobným majiteľom, podľa nájdeného pečatidla, bol však istý A. Cossius Libanus. Jeho dom po objavení vyvolal senzáciu svojou vznešenou výzdobou, zaraďujúcou sa k I. výtvarnému štýlu, a rozlohou vnútorných priestorov.

Pochádzal pravdepodobne z prvej polovice 2. stor. pred Kr. Ako viacero stavieb v meste i *Sallustiov dom* prešiel viacerými stavebnými úpravami. Pôvodne mal vzhľad jednoduchého a prísne racionálneho domu. Okolo roku 80 pred Kr. prebehli v pôvodnom rozvrhnutí domu zásadné zmeny. Ku konečnej prestavbe prišlo po zemetrasení v roku 62 po Kr. Vtedy sa z prepychového mestského sídla stal hostinec. Dve miestnosti v západnej časti sa zmenili na *thermopolia* a v severozápadnej časti domu pribudla pekáreň. Takto dom prečkal až do svojej skazy v roku 79 po Kr. 

Dnešnému návštevníkovi umožňuje pohľad do *Sallustiovho domu* urobiť si predstavu o vzhľade stavieb tohto druhu v meste.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sallustiov dom**

Zdroje
------

* S. Nappo, *Pompeje - průvodce ztraceným městem*, Rebo production, Čestlice, 1999, ISBN 80-7234-043-3
* A. C. Carpiceci, *Pompeje dnes a jak vypadali před 2000 lety*, Bonechi Edizioni Il Turismo, Sesto Fiorentino, ISBN 88-7204-243-7

  


| * z
* d
* u
**Antické Pompeje** |
| --- |
| **Chrámové stavby** | 
* Apolónov chrám
* Chrám Fortuny Augusty
* Chrám Jupitera Melichiosa
* Chrám Lariov
* Isidin chrám
* Jupiterov chrám
* Venušin chrám
* Vespasiánov chrám

 | Via dell'Abbondanza |
| **Domy a vily** | 
* Dom Malej fontány
* Dom Marca Lucretia Frontona
* Dom Pozlátených Amorkov
* Dom Stého výročia
* Dom Tragického básnika
* Dom Vettiovcov
* Faunov dom
* Chirurgov dom
* Menandrov dom
* Polybiov dom
* Sallustiov dom
* Vila Mystérií

 |
| **Ostatné stavby** | 
* Amfiteáter
* Bazilika
* Budova Eumachie
* Kúpele na fóre
* Macellum
* Mestské brány
* Ódeion
* Palaistra
* Stabijské kúpele
* Veľké divadlo

 |
| **Ulice a fóra** | 
* Hlavné fórum
* Trojuholníkové fórum
* Via dell’Abbondanza
* Via di Mercurio
* Via di Nola
* Via dei Sepolcri
* Via di Stabia

 |
**Anna Lee Fisherová**, rodená Tingleová (\* 24. august 1949, Albany, New York, USA) je bývalá americká astronautka z letov raketoplánmi.

Životopis
---------

### Mladosť a výcvik

Po základnej a strednej škole vyštudovala univerzitu v Los Angeles v Kalifornii a získala tam titul inžinierky chémie. Na rovnakej univerzite v roku 1976 obhájila doktorát medicíny. Vydala sa a má dve deti. V roku 1978 bola prijatá do tímu kozmonautov NASA. 

### Let do vesmíru

Na obežnú dráhu Zem letela iba raz, v roku 1984. Bola to sedemdenná misia STS-51-A s raketoplánom Discovery (jeho druhý let). V posádke boli veliteľ Frederick Hauck, David Walker, Joseph Allen a Allan Gardner. Ovládanie "kanadskej ruky" mala na starosti Anna Fisherová, ktorá v čase svojho výletu do vesmíru zanechala na Zemi štrnásťmesačné dievčatko. Počas letu vypustili družice Anik D2 a Leasat 1. Potom stiahli z obežnej dráhy nefunkčné družice Palapa B2 a Westar 6 a vrátili sa s nimi na Zem, na kozmodróm v Kennedyho vesmírnom stredisku na myse Canaveral. Anna sa stala 155 kozmonautom vo vesmíre.

Externé odkazy
--------------

* Fisherová, A.L. v Malej encyklopédii kozmonautiky
* Anna Fisherová v encyklopédii SPACE-40

Zdroj
-----

* CODR, Milan. *Sto hvězdných kapitánů*. Praha : Práce, 1982. (česky)
**Symfonická báseň** je dielo z oblasti klasickej hudby určené pre orchester. Patrí medzi diela programovej hudby, takže má svoj mimohudobný „program". To znamená, že je zhudobnením určitého príbehu alebo obrazu (opakom programovej hudby je hudba absolútna). Námetom pre symfonickú báseň je najčastejšie legenda, epos, mýtus a podobne. 

Symfonická báseň je jednovetá skladba. Viac za sebou radených symfonických básní môže vytvárať symfonickú suitu alebo cyklus. Príkladom je suita *Lemminkäinen Suite* od Jeana Sibelia.

História
--------

Základy symfonickej básne položil Beethoven v období vrcholného klasicizmu svojimi orchestrálnymi predohrami (Egmont, Coriolanus, Zrúcaniny Atén), ktoré nesú znaky programovej hudby. Podobný charakter má aj neskoršia predohra Rímsky karneval od Hectora Berlioza. 

Za prveho tvorcu typických symfonických básní považujeme novoromantickeho skladateľa Franza Liszta (symfonicke básne Les preludes, Mazeppa, Húnska bitka, Ideály). Žáner symfonickej básne bol na vrchole koncom 19. storočia. Medzi najvýznamnejších autorov týchto diel patrili Bedřich Smetana, Antonín Dvořák, a predovšetkým Jean Sibelius a Richard Strauss. Symfonická báseň ale postupne vyšla z módy a v 20. storočí sa skladatelia prikláňali viac k absolútnej hudbe. Napriek tomu i z tohto obdobia pochádza niekoľko symfonických básní.

Významné symfonické básne
-------------------------

* Bedřich Smetana
	+ Má vlast, cyklus symfonických básní

* Franz Liszt
	+ Orfeus
	+ Prométeus
	+ Hamlet

* Camille Saint-Saëns
	+ Tanec kostlivcov (*Danse macabre*), Op. 40

* Antonín Dvořák
	+ Vodník, Op. 107 (1896)
	+ Polednice, Op. 108 (1896)
	+ Zlatý kolovrat, Op. 109 (1896)

* Piotr Iljič Čajkovskij
	+ Rómeo a Júlia, fantastická overtúra
	+ Hamlet, fantastická overtúra

* Paul Dukas
	+ Čarodejníkov učeň (*L'apprenti-sorcier*)

* Jean Sibelius
	+ Lemminkainën Suite
	+ Finlandia, Op. 26
	+ Kuolema
	+ Tapiola

* Richard Strauss
	+ Tak vravel Zarathustra (*Also sprach Zarathustra*)
	+ Don Quioxote
	+ Symphonia Domestica
	+ Alpská symfónia

* Ottorino Respighi
	+ Rímske pínie
	+ Rímske fontány
	+ Rímske slávnosti
Prof. RNDr. **Anna Kolesárová**, CSc. rod. **Sirová** (\* ?, Poprad) je slovenská matematička a univerzitná pedagogička, ktorá pôsobí na Ústave informatizácie, automatizácie a matematiky Fakulty chemickej a potravinárskej technológie Slovenskej technickej univerzity v Bratislave (STU). Vo svojej vedecko-výskumnej činnosti sa zaoberá teóriou miery a integrálu, neštandardnými metódami neurčitosti a teóriou agregačných operátorov.

Vysokoškolské štúdium absolvovala na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, kde v roku 1977 zavŕšila magisterské štúdium v študijnom programe matematika a v roku 1978 rigorózne konanie v študijnom programe matematická analýza. V roku 1988 získala titul kandidátky vied v odbore matematická analýza na Matematickom ústave Slovenskej akadémie vied, v roku 1998 sa habilitovala v odbore aplikovaná matematika na Fakulte elektrotechniky a informatiky STU a roku 2008 bola vymenovaná za profesorku v odbore aplikovaná matematika.

V roku 2015 získala spolu s Radkom Mesiarom cenu rektora STU za najlepšiu publikáciu v kategórii práca s najvyšším počtom vedeckých ohlasov podľa citačného indexu Science Citation Index, a to za vedecký článok „Generation of linear orders for intervals by means of aggregation functions" (*Fuzzy Sets and Systems*, 2013), ktorý dosiahol 37 citácií (bez autocitácií). Pri príležitosti Medzinárodného dňa žien a dievčat vo vede 11. februára 2022 bola spolu s ďalšími ôsmimi výskumníčkami STU ocenená dekrétom Najlepšia žena vo vede 2021/22.

Referencie
----------

1. 1 2  *prof. RNDr. Anna Kolesárová, CSc.*, Bratislava: Ústav informatizácie, automatizácie a matematiky Fakulty chemickej a potravinárskej technológie Slovenskej technickej univerzity v Bratislave, c2022, dost. 2022-03-23
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑  Pozri:
6. ↑
7. ↑

Autoritné údaje: * NK ČR: mzk2003175346
* SNK: 149948
* VIAF: 84542187
9W germicídna výbojka v tvare kompaktnej žiarivky
Žiara germicídnej výbojky vybudená vysokonapäťovým snímačom
**Germicídna výbojka** alebo **baktericídna výbojka** je špeciálny typ výbojky, ktorá produkuje ultrafialové žiarenie v spektre C (UVC) s vlnovou dĺžkou svetla 253,7 nm. Používa sa na sterilizáciu vzduchu, kvapalín a povrchov predmetov tam, kde je potrebné veľmi sterilné prostredie. Najčastejšie v zdravotníctve a potravinárstve.

Existujú dva typy germicídnych výbojok:

* *nízkotlakové germicídne výbojky*
* *strednotlakové germicídne výbojky*

Nízkotlakové germicídne výbojky
-------------------------------

Nízkotlakové germicídne výbojky sú veľmi podobné žiarivkám s vlnovou dĺžkou 253,7 nm.

Najbežnejšia forma germicídnych výbojok vyzerá rovnako ako bežná žiarivka, jej banka však zvnútra nemá nanesenú vstvu luminoforu. Banky germicídnych výbojok sa okrem toho vyrábajú skôr z taveného kremeňa než z kremičitého skla.

Strednotlakové germicídne lampy
-------------------------------

Strednotlakové germicídne výbojky sú viac podobné vysokotlakovým výbojkám (HID) ako žiarivkám.

Tieto výbojky vyžarujú širokopásmové UV žiarenie v spektre C. Často sa používajú v priemyselnej úprave vody, pretože sú zdrojmi veľmi intenzívneho žiarenia. Takisto sú účinnejšie ako nízkotlakové výbojky. Tieto výbojky produkujú veľmi jasné modrastobiele svetlo.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Germicídna výbojka**

Externé odkazy
--------------

* Podrobný popis na webstránke UVC

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Germicidal lamp na anglickej Wikipédii.*
**Vodný had** je jedno z 88 súhvezdí modernej astronómie.

Zaviedli ho holandskí moreplavci Pieter Dirkszoon Keyser a Frederick de Houtman. Johann Bayer ho v roku 1603 zobrazil vo svojom atlase *Uranometria* a pomohol tak k jeho rozšíreniu.

Hviezdy a objekty
-----------------

Žiadna z hviezd Vodného hada nemá vlastné meno. Alfa Hydri má magnitúdu 2,86 a je od Zeme vzdialená 71 ly. Je druhou najjasnejšou hviezdou súhvezdia. Beta Hydri je najbližšia výrazná hviezda k južnému svetovému pólu. Je známa tým, že má rovnaký spektrálny typ – G2 – ako Slnko. Preto sa jej hovorí aj sesterská hviezda Slnka, no je vo vývoji ďalej než naše Slnko. Gama Hydri, posledná jasná hviezda vo Vodnom hadovi, je od nás ďalej ako predošlé dve hviezdy, až 214 ly, a je červeným obrom. Hviezdy alfa, beta a gama vytvárajú približne rovnoramenný trojuholník.

Voľným okom neviditeľná HD 10180 Hydri siedmej magnitúdy je neobyčajná tým, že ju obieha minimálne šesť, možno aj sedem exoplanét.

Optickou dvojhviezdou rozlíšiteľnou už voľným okom je pí Hyi. Obe jej zložky majú podobnú magnitúdu. Ako veľa takýchto širokých dvojhviezd, aj tieto dve v skutočnosti v priestore nemajú nič spoločného. Okrem tejto dvojice súhvezdie ešte ponúka dvojhviezdu h3475.

Ako súhvezdie ležiace ďaleko od galaktickej roviny je Vodný had veľmi chudobný na objekty. Jeho najjasnejšia galaxia je NGC 1511.

Poloha
------

Ďaleko na juhu ležiaci Vodný had vypĺňa priestor medzi dvojicou Magellanových mrakov, jasným Achernarom z Eridana a južným svetovým pólom. Z územia Slovenska je neviditeľný. Pozorovateľný je až v oblastiach južne od ôsmej rovnobežky.

Externé odkazy
--------------

* Star Tales – Hydrus (anglicky)

| * z
* d
* u
88 súhvezdí modernej astronómie |
| --- |
| 
* Andromeda
* Baran
* Blíženci
* Býk
* Cefeus
* Centaurus
* Ďalekohľad
* Delfín
* Drak
* Eridanus
* Fénix
* Had
* Hadonos
* Havran
* Herkules
* Hodiny
* Holubica
* Hydra
* Chameleón
* Indián
* Jašterica
* Jednorožec
* Južná koruna
* Južná ryba
* Južný kríž
* Južný trojuholník
* Kasiopeja
* Kompas
* Koník
* Korma
* Kozorožec
* Kružidlo
* Kýl
* Labuť
* Lev
* Lietajúca ryba
* Líška
* Lýra
* Maliar
* Malý lev
* Malý pes
* Malý medveď
* Mečiar
* Mikroskop
* Mucha
* Oktant
* Oltár
* Orión
* Orol
* Panna
* Pastier
* Páv
* Pec
* Pegas
* Perzeus
* Plachty
* Pohár
* Poľovné psy
* Povozník
* Pravítko
* Rajka
* Rak
* Ryby
* Rydlo
* Rys
* Severná koruna
* Sextant
* Sieť
* Sochár
* Stolový vrch
* Strelec
* Šíp
* Škorpión
* Štít
* Trojuholník
* Tukan
* Váhy
* Veľký pes
* Veľká medvedica
* Veľryba
* Vlasy Bereniky
* Vlk
* Vodnár
* Vodný had
* Výveva
* Zajac
* Žeriav
* Žirafa

 |
38 metrový Šútovský vodopád v Malej Fatre.
979 metrový Angelov vodopád vo Venezuele je najvyšším vodopádom na svete
**Vodopád** tvoria zvislé alebo subvertikálne stupne (skalné prahy) v riečnom koryte, cez ktoré prepadá vodný tok. 

Skalný stupeň je miesto, kde sa krivka pozdĺžneho profilu riečiska náhle lomí v dôsledku rôznej odolnosti skalného podkladu (horniny voči erózii), v dôsledku tektonických zlomov alebo náhlym prehradením toku. Výška stupňa môže byť rôzna od niekoľkých decimetrov po niekoľko metrov.

Vodopády pôsobením spätnej erózie ustupujú dozadu proti toku. Eróznym rozrušovaním skalných stupňov môžu aj zaniknúť. Postupne sa zmenšuje ich výška a tiež sklon skalných stupňov. Z vodopádov môžu postupne vznikať kaskády a prahy. Na úpätí vodopádu padajúca voda a pohybujúce sa štrky a piesky často vymodelujú miskovité priehlbne - tzv. krútňavové hrnce, známe napríklad z vodopádov v tiesňavách Slovenského raja, Malej Fatry a Jarabinského prielomu v Ľubovnianskej vrchovine.

Na Slovensku sa väčšinou vyskytujú menšie vodopády v priemere dosahujúce výšku od 2 do 5 m. Často ide o stupňovité vodopády, prechádzajúce do kaskád. Najväčší je Kmeťov vodopád s výškou 80 m.

Všetky prírodné vodopády Slovenska, v ktorých vodný tok pôsobením prírodných síl bez zásahu človeka padá z výšky nad 3 metre alebo preteká cez prírodný skalný útvar súvislým alebo kaskádovitým skalným zrázom strmým viac ako 75 stupňov, sú chránené zákonom.

Rekordy
-------

* Angelov vodopád, najvyšší vodopád 979 m
* Livingstonove vodopády, najmohutnejšie vodopády 35 110 m3/s
* Khône, najširšie vodopády, 10,8 km

Referencie
----------

1. ↑  ČEMAN, Róbert. *Neživá príroda*. 1. vyd. Bratislava : MAPA Slovakia Bratislava, 1999. ISBN 80-967723-9-2.

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vedy o Zemi |

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Vodopád**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vodopád**

Zdroj
-----

* Pôvodné informácie pochádzajú z www.sopsr.sk
Oxburg Hall
**Vodný hrad** alebo **vodný zámok** je hrad s vonkajšími múrmi obklopenými priekopou s vodou alebo vodnou plochou. Obklopujúca voda slúžila ako obranný prvok.

Charakteristika
---------------

Vodné hrady boli v stredoveku bežné a najčastejšie sa stavali v rovinatej krajine. Pôvodné vodné hrady boli stavané na sťaženie útoku nepriateľov. Obklopujúca vodná plocha tiež slúžila v dobách sucha ako zdroj vody, rýb či primitívna kanalizácia. Hrad mal len jeden vchod prístupný padacím mostom, ktorý býval v noci či v prípade hroziaceho nebezpečenstva zdvihnutý. Pre niektoré hrady je typické využitie prírodného alebo umelého jazera s hradom stúpajúcim viac či menej priamo z vody v tvare ostrova nebo polostrova. V menšom počte prípadov bola voda skôr opevnením než obranou proti lupičom alebo vzbure. Ako príklad možno uviesť hrad Cornet v Guernsey. V neskoršom období boli vodné hrady navrhnuté k odolnosti proti útoku delostreľby. Vodné plochy boli využivané aj na ochranu pred búrkami, napríklad bastiónová pevnosť v Olomouci. Časom boli mnohé opevnené hrady premenené na zámky, paláce, hotely alebo veľké rezidencie, upravené na pobyt hostí alebo miesto na bývanie.

Známe vodné hrady
-----------------

### Belgicko

* zámok Alden Biesen, neďaleko Hasseltu

Egeskov
### Česko

* zámok Blatná
* zámok Červená Lhota
* hrad Lipý
* hrad Švihov
* hrad Vildštejn

### Dánsko

* zámok Egeskov na Fyne

### Holandsko

* hrad Muiderslot v Muidene (15 km od Amsterdamu)
* hrad Loevestein na sútoku riek Máza a Waal
* hrad Doornenburg na Rýne
* hrad Doorwerth na Rýne
* hrad Menkemaborg v Uithuizene v severnom Groningenu
* hrad Croy v Severnom Brabantsku
* hrad Duivenvoorde vo Voorschotene medzi Haagom a Leidenom

### Litva

* hrad Trakai v rovnomennom meste

### Nemecko

Štítnik
* zámok Brennhausen v severnom Bavorsku
* zámok Dyck neďaleiko Jüchenu v Severnom Porýní-Vestfálsku
* hrad Gudenau vo Wachtbergu v Severnom Porýní-Vestfálsku
* zámok Klaffenbach v Sasku
* hrad Mespelbrunn v Bavorsku

* hrad Vischering neďaleko Ludinghausenu
* Schwerin v Meklenbursko-Predpomoransku
* zámok Bad Rappenau

### Rakúsko

Bodiam
* zámok Anif

### Slovensko

* Eberhard, bývalý vodný hrad v Malinove
* vodný hrad v Štítniku
* Parič
* Vranovský vodný hrad
* Vodný hrad Partizánske

### Veľká Británia

* hrad Bodiam vo Východnom Sussexe
* hrad Leeds v Kente
* Hrad Caerphilly vo Walese
* Hrad Cornet, Cornet Rock, Guernsey

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vodný hrad**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Vodní hrad na českej Wikipédii.*
**Mary McCormacková** (\* 8. február 1969, Plainfield, New Jersey, USA) je americká herečka. Je známa z televíznych seriálov ako *Vražda prvého stupňa* (1995 - 1997), *Západné krídlo* (1999 - 2006), *Pohotovosť* (1994–2009), *Ochrana svedkov* (2008 - 2012) a The Kids Are Alright (2018 - 2019)*.*

Detstvo a mladosť
-----------------

McCormacková sa narodila v meste Plainfield, v štáte New Jersey. Jej rodičia sa rozviedli v roku 1990. Má dvoch súrodencov, sestru Bridget a brata Williama, ktorý je herec, spisovateľ a producent.

Kariéra
-------

Profesionálne sa herectvu venuje od roku 1994. McCormacková stvárnila rolu Justine Appleton v televíznom seriály *Vražda prvého stupňa*, v rokoch 1995 až 1997. V roku 1999 sa pripojila k hereckému obsadeniu ako Lolita Davidovich, Hank Azaria a Russell Crowe vo filme *Záhada na Aljaške*. 

V roku 2001 si zahrala vo filme *Svet podľa Prota* a v roku 2004 sa pripojila k hereckému obsadeniu televízneho seriálu *Západné krídlo*. 

Po boku Johna Cusacka, sa v roku 2007 objavila vo filme *Izba 1407*. V rokoch 2008 až 2012 stvárnila hlavnú úlohu v televíznom filme *Ochrana svedkov*. V roku 2008 bola nominovaná na divadelné ocenenie Tony Award za najlepší výkon hlavnej herečky v divadelnej inscenácii. 

V roku 2018 sa pripojila k hereckému obsadeniu televízneho seriálu *The Kids Are Alright*, ktorý televíia ABC zrušila po prvej sérii. V roku 2021 hrala po boku Stephena Amella v televíznom seriály *Heels*.

Súkromný život
--------------

V júli 2003 sa vydala za režiséra a producenta Michaela Morrisa, s ktorým má tri deti.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mary McCormacková**

Externé odkazy
--------------

* Mary McCormacková v Internet Movie Database (po anglicky)
* Mary McCormacková v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Mary McCormack na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 140078834
* GND: 143734822
* ISNI: 0000 0001 1600 918X
* LCCN: no98074128
* VIAF: 17419406
* WorldCat: lccn-no98074128
**Ernst Werner von Siemens** (\* 13. december 1816, Lenthe, Hannoverské kráľovstvo – † 6. december 1892, Berlín, Nemecké cisárstvo) bol nemecký vynálezca a priemyselník.

Životopis
---------

Narodil sa v hannoverskom mestečku Lenthe (dnes súčasť mesta Gehrden), blízko Hannoveru. Bol štvrtý zo šestnástich detí Christiana Ferdinanda Siemensa (1787 – 1840), ktorý sa živil prenájmom statkov. Medzi jeho bratov patrili Carl Heinrich a Carl Wilhelm. 

Jeho otec a stará matka boli jeho prvými učiteľmi. Neskôr navštevoval rok meštiansku školu v Schönbergu, tri roky ho učil súkromný učiteľ a tri roky študoval na gymnáziu Katharineum v Lübecku. Štúdium ukončil predčasne, ale i napriek tomu sa chcel vzdelávať ďalej na univerzite. Zaujímali ho hlavne prírodné vedy, ale na univerzitu nenastúpil, pretože rodine sa nedostávalo prostriedkov. Preto mladý Werner Siemens nastúpil ako devätnásťročný do armády, kde slúžil celých 14 rokov. Vďaka tomu mohol na Delostreleckej a technickej akadémii v Berlíne tri roky študovať fyziku, chémiu, matematiku a balistiku.

Svoj prvý pruský patent dostal v roku 1842 za objav princípu galvanického postriebrovania a pozlacovania. V roku 1847 založil s Johannom Georgom Halskem firmu *Siemens a Halske – továreň na telegrafy* (Telegraphen-Bauanstalt von Siemens & Halske). Firma v roku 1848 vybudovala prvú diaľkovú telegrafnú linku z Berlína do Frankfurtu nad Mohanom. Neskôr firma budovala telegrafné linky aj vo Veľkej Británii (tam ju zastupoval Carl Wilhelm Siemens) a v Rusku (tam ju zastupoval Carl Heinrich). V roku 1867 firma dokončila euro-ázijskú telegrafnú linku z Londýna do Kalkaty. V roku 1887 firma otvorila zastúpenie aj v Japonsku.

V roku 1890 sa z vedenia firmy stiahol a vedenie prenechal synom Arnoldovi a Wilhelmovi.

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Werner von Siemens**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Werner von Siemens**

Autoritné údaje: * BnF: 11190756w
* GND: 118614088
* ISNI: 0000 0000 8344 8601
* LCCN: n83036380
* NK ČR: skuk0001271
* SNK: 151273
* VIAF: 77108808
* WorldCat: lccn-n83036380
**Hermann „Papa" Hoth** (\* 12. apríl 1885 Neuruppin – † 26. január 1971 Goslar) bol nemecký generál počas druhej svetovej vojny, známy pre svoje víťazstvá vo Francúzsku a na východnom fronte, neskôr po vojne bol 6 rokov väznený za vojnové zločiny; písal knihy o vojenských dejinách.

Život
-----

### Začiatky v armáde

Narodil sa v meste Neuruppin, ako syn armádneho lekára. Do nemeckej armády vstúpil roku 1904. Bojoval v prvej svetovej vojne ako pešiak. V armáde ostal aj po jej skončení, roku 1935 bol povýšený na generálmajora a poverený velením 18. pešej divízie. Neskôr bol povýšený na generálporučíka a od 10. novembra 1938 velil 15. armádnemu zboru.

### Druhá svetová vojna

Nasledujúceho roku sa zúčastnil útoku na Poľsko. Ďalší rok sa vyznamenal pri útoku na Francúzsko, kde jeho zbor ako prvý prekročil rieku Másu a bol 19. júla 1940 znovu povýšený.

Počas operácie Barbarossa velil 3. tankovej skupine, ktorá pod jeho velením obsadila Minsk a Vitebsk. V októbri 1941 nahradil vo velení 17. armády Carla-Heinricha von Stülpnagela. V júni 1942 prevzal 4. tankovú armádu od Ericha Hoepnera. Ako veliteľ tejto armády sa podstatnou mierou podpísal pod úspechy Wehrmachtu na juhu ZSSR. Spolu v súčinnosti s 6. armádou Friedricha Paulusa sa zúčastnil bitky o Stalingrad. Časti jeho armády boli uväznené v sovietskom obkľúčení, niektoré však boli súčasťou Mansteinových pokusov o prielom na pomoc 6. armáde.

V lete 1943 sa zúčastnil bitky v Kurskom oblúku, kde velil svojej 4. tankovej armáde pri útoku na oblúk z juhu. Po ukončení operácie Citadela, boli nemecké jednotky nútené pod silnými útokmi Červenej armády ustupovať na západ. V novembri 1943 bol počas bojov na Dnepri a pri Kyjeve pozbavený velenia svojich jednotiek a na Hitlerov rozkaz preložený do zálohy, ale teraz už v hodnosti generálplukovníka. Adolf Hitler sa totiž domnieval, že Hoth fyzicky nezvláda velenie a potrebuje odpočinok. Jeho nástupcom sa stal generál Erhard Raus.

V apríli 1945 bol znovu povolaný do služby a až do konca vojny velil časti nemeckého frontu v pohorí Harz.

### Povojnové obdobie

Po vojne bol súdený Norimberským vojnovým tribunálom spolu s ďalšími vysokými armádnymi dôstojníkmi. 27. októbra 1948 odsúdený na 15 rokov žalára za zločiny, ktoré jeho jednotky spáchali na Ukrajine. V roku 1954, bol prepustený, a do svojej smrti sa venoval písaniu kníh. Zomrel v meste Goslar, kde je aj pochovaný.

Tvorba
------

* *Panzer-Operationen*

Referencie
----------

1. ↑  Erich von Manstein: *Ztracená vítezství Svazek 2* ISBN 80-7217-443-6. Brno, Jota 2006, s. 373

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hermann Hoth**

Autoritné údaje: * BnF: 16631591d
* GND: 124345581
* ISNI: 0000 0000 2706 2878
* LCCN: n87836432
* VIAF: 50158409
* WorldCat: lccn-n87836432
***Wen-sin tiao-lung*** (čín. 文心雕龙, pchin-jin: *Wén Xīn Diāo Lóng* - doslova *Srdce literatúry a vyrezávanie drakov.*) je prvým čínskym dielom o literárnej teórii, kritike a estetike. Napísané bolo v šiestom storočí po Kr. a autorom je učenec Liou Sie.

Dielo, ktoré je veršované, sa skladá z päťdesiatich kapitol. Prvých 5 kapitol tvorí *Úvod*, v ktorom sa vyzdvihuje pozícia literatúry v spoločnosti a ktorý vymedzuje teoretický základ pojednania. Ďalších 20 kapitol patrí oddielu *Štylistika*, v ktorom sa podrobne preberajú jednotlive literárne druhy. Nasledujúcich 19 kapitol tvorí oddiel *Tvorba*, v ktorom sa popisujú zásady písania literárnych diel. Oddiel *Kritika* tvorí 5 ďalších kapitol, ktoré analyzujú doposiaľ napísané diela čínskej literatúry. Poslednú kapitolu tvorí oddiel *Príhovor*, v ktorom autor vysvetľuje zámer spísania diela. 

Autor kritizuje dekadentné a "nepraktické" literárne diela a zároveň hľadá strednú cestu medzi konfuciánskou snahou, aby sa literatúra stala slúžkou vlády, a taoistickým zdôrazňovaním subjektivity. Táto literárno-kritická práca silno ovplyvnila následnú literárnu tvorbu v Číne.

Referencie
----------

1. ↑  V českom preklade je to *Duch básnictví řezaný do draků*

Externé odkazy
--------------

* Liu Xie. Duch básnictví řezaný do draků. Teoretická báseň v próze. Praha: Brody 1999. Preložil Oldřich Král.
* Celý text v čínštine
**Yann Martel** (\* 25. jún 1963, Salamanca, Španielsko) je kanadský spisovateľ, ktorý sa narodil v rodine kanadských diplomatov. Vďaka tomu už v detstve veľa cestoval a vyrastal postupne na Aljaške, v Kostarike, Mexiku, vo Francúzsku a v Kanade. 

Po štúdiách na Trentskej univerzite v Peterborough v provincii Ontário vo veku 27 rokov začal svoju literárnu kariéru. Pokračoval tak v šľapajach svojho otca, ktorý získal v roku 1965 Cenu generálneho guvernéra za najlepšiu francúzku básnickú zbierku. Návštevy a život v zahraničí ovplyvnili do značnej miery jeho tvorbu. 

Jeho prvou úspešnou poviedkou bola *The Facts Behind the Helsinki Roccamatios*, ktorá sa neskôr stala základom pre jeho zbierku rovnakého mena. Roku 1966 vydal Martel svoj prvý román *Self* (v čestine „Vlastné Ja"). Za svoj druhý román *Plavba s tigrom* (*Life of Pi*) získal cenu Hugha MacLennanna za najlepší román roku a o rok neskôr prestížnu britskú literárnu cenu Man Booker Prize. 
V súčasnosti žije v Montreale a pracuje na svojom ďalšom románe.

Bibliografia
------------

* 2001 - *Plavba s tigrom* (*Life of Pi*)
* 1996 - *Self*
* 1993 - *Facts Behind the Helsinki Roccamatios*, zbierka poviedok

### Po slovensky

* 2003 - *Plavba s tigrom* (*Life of Pi*, v češtine *Pi a jeho život*)

### Po česky

* 2004 - *Pi a jeho život* (*Life of Pi*, v slovenčine *Plavba s tigrom*)

Literárne ocenenia
------------------

* Prvá cena v roku 2002 Booker Prize v kategórii fikcia
* Prvá cena v roku 2001 Hugh MacLennan Prize v kategórii fikcia
* V roku 2001 nominovaný na Governor General's Award v kategórii fikcia
* Nominovaný na First Novel Award
* Zbierka poviedok s názvom *Facts Behind The Helsinki Roccamatios* získala prvú cena Journey Prize

Autoritné údaje: * BnF: 12537796d
* GND: 11555808X
* ISNI: 0000 0001 2096 5262
* LCCN: n94009985
* NK ČR: xx0011017
* SNK: 161462
* VIAF: 85372278
* WorldCat: lccn-n94009985
**Hermann Höfle** (\*12. september 1898 Augsburg – † 9. december 1947 Bratislava) bol nemecký generál Waffen-SS (SS-Obergruppenführer), hlavný veliteľ nemeckých okupačných vojsk, ktoré zatlačili Slovenské národné povstanie do hôr.

Život
-----

### Mladosť a raná kariéra

Hermann Höfle sa narodil 12. septembra 1898 v Augsburgu v Bavorsku ako syn poštového úradníka. V roku 1916 počas prvej svetovej vojny bol povolaný do kráľovského bavorského pechotného pluku č. 8, kde počas vojny slúžil ako pilot pozorovacieho lietadla. Po vojne slúžil v organizácii Freikorps a bol majorom Reichswehru v zálohe. Oženil sa v roku 1925 a mal 2 dcéry. Zúčastnil sa tzv. pivnicového puču. Od 30. rokov bol členom SA. Höfle vstúpil oficiálne do NSDAP až v roku 1937. Príslušníkom SS sa stal až na požiadanie hlavného veliteľa SS Heinricha Himmlera v roku 1943.

### Druhá svetová vojna

Od 19. septembra 1944 Höfle vo funkcii vyššieho veliteľa SS a Nemeckej polície (*Höhere SS- und Polizeiführer*) i veliteľa nemeckých vojsk na Slovensku (*Deutscher Befehlshaber in der Slowakei)* nahradil SS-Obergruppenführera Gottloba Bergera. Höfle vypracoval a uskutočnil nemecký plán generálneho útoku na povstaleckú armádu, ktorý sa zakladal na zvýšení bojovej aktivity a menších útokoch, pomocou ktorých mala byť povstalecká armáda postupne vyčerpaná. Takisto sa týmto spôsobom malo zabrániť rozširovaniu povstalcami kontrolovaného územia, hlavne smerom na sever, k dôležitým železničným tratiam a na západ, k Handlovej. Tento plán začiatkom októbra prerokoval s Himmlerom a Frankom. Vtedy tiež získal súhlas na presun brigády Dirlewanger z Poľska a 18. divízie SS Horst Wessel z Maďarska na Slovensko.

Po likvidácii povstania jednal s členmi slovenskej vlády o reforme štátnej správy, tak aby bola sústredená výkonná moc v rukách extrémistickeho krídla HSĽS.

### Povojnové obdobie

Po vojne bol zatknutý ako jeden z hlavných vinníkov, za zločiny spáchané nacistami na Slovensku po vypuknutí povstania. Jeho povojnová výpoveď pred súdom poskytla významné svedectvo o príprave a organizácii bojových operácii proti povstaniu. Súd v Bratislave ho v roku 1947 odsúdil na trest smrti obesením, ktorý bol vykonaný 9. decembra 1947.

Referencie
----------

* Plevza, V. a kolektív: *Dejiny Slovenského národného povstania 1944 5. zväzok*. Nakladateľstvo Pravda, 1985, s. 166

Autoritné údaje: * BnF: 13749321k
* GND: 140876995
* ISNI: 0000 0000 7735 8693
* LCCN: no98115880
* VIAF: 11930294
* WorldCat: lccn-no98115880
Prielom Dunajca
**Prielom Dunajca** je tiesňava v Pieninách na slovensko-poľskej hranici.

Charakteristika
---------------

Pôsobivý kaňon sa zarezáva do vápencového masívu vytvára rieka Dunajec, má dĺžku približne 9 km a výšku skalných stien 200 až 300 metrov. Rieka tu vytvorila 7 veľkých meandrov, ktoré esteticky dotvárajú a toto krajinársky a prírodovedne najhodnotnejšie územie Pieninského národného parku.

Turizmus
--------

V chránenom území národného parku je vybudovaný turistický náučný chodník, vhodný aj pre osoby so zníženou mobilitou. Spája Červený Kláštor a Lesnicu a má 10 zastávok popisujúcich prírodné zaujímavosti územia.

Referencie
----------

1. ↑  Základné info o prielome

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Prielom Dunajca**

Externé odkazy
--------------

* Prielom na pieniny.sk
* Prielom na stránkach národného parku

Súradnice: 49°23′51″S 20°26′03″V﻿ / ﻿49,397581°S 20,434141°V﻿ / 49.397581; 20.434141
**Webový server** môže byť:

1. Počítač, ktorý je zodpovedný za vykonávanie príkazov HTTP od klientov – programov zvaných webový prehliadač. Vykonaním požiadavky sa rozumie odoslanie webovej stránky. Webové stránky sú obvykle dokumenty HTML.
2. Počítačový program, ktorý vykonáva činnosti opísané vyššie.

Všeobecné vlastnosti
--------------------

Jednotlivé webové servery sa môžu v rôznych jednotlivostiach značne líšiť. Napriek tomu majú niekoľko spoločných vlastností.

Každý webový server je pripojený k počítačovej sieti a prijíma požiadavky v tvare HTTP. Na základe požiadavky zasiela ako odpoveď požadovanú HTML stránku. Odpoveď obvykle predstavuje nejaký HTML dokument, ale môže to byť i dokument v inom formáte – text, obrázok a pod.

Zdroj poskytovaných informácií
------------------------------

Webový server má v zásade dve možnosti, ako získavať informácie, ktoré vracia klientom: 

* sú to buď dopredu pripravené dátové súbory (HTML stránky), ktoré webový server bez zmeny poskytne klientovi (tzv. statický obsah)
* až na základe požiadavky klienta sú dáta zhromaždene (prečítané zo súboru, databázy, alebo nejakého koncového zariadenia), sformátované a pripravené k prezentácii vo formáte HTML a poskytnutá webovému prehliadaču (tzv. dynamický obsah)

K dynamickému vytváraniu obsahu sa používa množstvo rôznych technológií (Perl, PHP, ASP, ASP.NET, JSP a pod.). Statický obsah je schopný server poskytnúť významne rýchlejšie než dynamický. Na druhej strane pomocou dynamického obsahu je možné poskytnúť omnoho väčší obsah informácií a je možné reagovať i na rôzne „ad hoc" požiadavky klientov. Preto sa v praxi v mnohých prípadoch oba spôsoby poskytovania obsahu kombinujú – napríklad pomocou cachovania.

Softvér
-------

Najrozšírenejšie programy, ktoré zabezpečujú službu webového servera, sú:

* Apache HTTP Server
* Internet Information Services
* Sun Java System Web Server

Pozri aj
--------

* HTTP, HTTPS
* CGI, ASP, PHP
* Webový prehliadač
* WWW
* Internet, Intranet
**Guanlong** (v preklade *hrebenatý* alebo *korunkový drak*) je rod vymretého dravého dinosaura, ktorý stál na počiatku vývojovej línie vrcholiacej v podobe slávneho rodu Tyrannosaurus. Známy je z dvoch pomerne kompletných kostier. Žil pred 160 až 155 miliónmi rokov na území dnešnej Číny. Jediný druh je **Guanlong wucaii**.

Opis
----

Po zadných končatinách behajúci rod Guanlong predstavoval vonkajším vzhľadom pomerne typického primitívneho (resp. bazálneho) celurosaura. Hoci predchádzal neskorším tyranosaurovitým dinosaurom, svojou dĺžkou okolo troch metrov sa nevymykal priemeru. Mal pomerne malú hlavu, dlhé predné končatiny s tromi prstami a dlhý chvost. Na hlave disponoval charakteristickým úzkym kosteným hrebeňom, ktorý sčasti pripomínal dvojitý hrebeň dilofosaura. Guanlong mal však svoj hrebeň odľahčený dutinami a pretiahnutý smerom dozadu. Zaujímavé je, že po boku guanlonga žil karnosaurus rodu Monolophosaurus, ktorý disponoval podobným kosteným hrebeňom. Nerátajúc kostený hrebeň mala lebka guanlonga obdĺžnikovitý tvar. 

Hoci výzorom zapadal rod Guanlong medzi v tom čase hojné primitívne celurosaury, stavbou panvy a spodnej čeľuste pripomínal tyranosaurovité dinosaury.

V kultúre
---------

Guanlong sa objavuje v tretej epizóde amerického televízneho dokumentu Dinosaur Revolution (2011), kde je zobrazený ako prenasleduje malého, kĺzavého letu schopného cicavca rodu Volaticotherium.

Galéria
-------

* Veľkostné porovnanie s človekom.Veľkostné porovnanie s človekom.

Referencie
----------

1. ↑  XU, X. CLARK, J. M.; FORSTEROVÁ, C. A.; NORELL, M. A.; ERICKSON, G. M.; EBERTH, D. A.; JIA, C.; ZHAO, Q. A basal tyrannosauroid dinosaur from the Late Jurassic of China. *Nature*, 2006, roč. 439, čís. 7077, s. 715 – 718. DOI: 10.1038/nature04511.

Externé odkazy
--------------

* *Rozsiahly článok o guanlongovi s viacerými ilustráciami* [online]. [Cit. 2012-12-15]. Dostupné online. (anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Guanlong**
Kópia Asklépiadovho disku, pôvodný bol votívny dar Diovi, Olympia
**Asklépiades** alebo **Asklépiadés** (starogr. *Ἀσκληπιάδης* – *Asklépiades*, iný prepis: *Asklépiadés*) bol olympijský víťaz v päťboji v roku 241.

Poplios Asklépiades z Korintu bol v Olympii na 255. hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v päťboji. Táto olympijská disciplína sa zaviedla na 18. hrách v roku 708 pred Kr. a jej prvým víťazom bol Lampis zo Sparty. Päťboj (pentathlon) pozostával zo skoku do diaľky, behu na na jedno stadion, hodu diskom, hodu oštepom a zo zápasenia. V Grécku bol pentathlon veľmi obľúbený.

Z archeologických vykopávok je známych niekoľko diskov veľmi rozdielných rozmerov a hmotností. Najmenší z nich váži 1,86 kilogramu a má priemer 16,7 centimetra, najťažší s váhou 6,63 kilogramu má priemer 32 centimetrov, ale najváčší z nich s rozmerom 36 centimetrov je disk, ktorý podľa vyrytého nápisu venoval Diovi olympionik Asklépiades z Korintu. Tento votívny disk ale vzhľadom na svoju hrúbku 13 mm váži 5,7 kilogramu. Originál tohto disku je umiestnený v Archeologickom múzeu v Olympii.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Frank Zarnowski, *The Pentathlon of the Ancient World*, str. 102.
2. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 252.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 66-602-22-8.6. S. 378.
4. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
5. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 113.
6. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 150.
7. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 176.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Movistar Open 1997** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 3. do 10. novembra 1997 na otvorených antukových dvorcoch v čilskom meste Santiago. Titul v dvojhre získal Španiel Julian Alonso, ktorý vo finále porazil Čiľana Ríosa. Bol to jeho prvý titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Holanďan Hendrik Jan Davids a Austrálčan Andrew Kratzmann, ktorí vo finále porazili španielsko-ekvádorský pár Julian Alonso, Nicolás Lapentti. Pre Davidsa to bol posledný deviaty a pre Kratzmanna šiesty titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Movistar Open 1997*
**Španielsko Julian Alonso** vs. Čile Marcelo Ríos 6-2 6-1

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Movistar Open 1997*
**Holandsko Hendrik Jan Davids / Austrália Andrew Kratzmann** vs. Španielsko Julian Alonso / Ekvádor Nicolás Lapentti 7-6 5-7 6-4

  


| * z
* d
* u
Turnaje Movistar Open |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | – |
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

 |
**Askalafos** (starogr. *Ἀσκάλαφος* – *Askalafos*) je v gréckej mytológii syn boha Area a Astyochy, kráľ minyjského Orchomena.

Homér v druhom speve epického diela Iliada uvádza, že jeho matku Astyochu, cnostnú pannu, pripravil o panenstvo boh vojny Ares, keď vošiel jednej noci potajomky do jej spálne. Plodom tohto spojenia bol potom Askalafos a Ialmenos.

Askalafos bol jeden z mnohých urodzených mladíkov uchádzajúcich sa v Sparte o ruku krásnej Heleny. Helena si nakoniec za manžela vybrala Menelaa, syna mykénskeho kráľa Atrea, ktorý potom po Tyndareovi nastúpil na spartský trón.

O desať rokov neskôr, zavítal do Sparty Paris, syn trójskeho kráľa Priama a počas Menelaovej neprítomnosti Helenu uniesol. Napriek početným vyslancom, ktorých Menelaos posielal za Priamom, Trójania odmietli najkrajšiu zo žien vrátiť. Menelaov brat mykénsky kráľ Agamemnón nato vyzval všetkých achájskych kráľov, aby im pomohli pomstiť túto urážku a vyhlásili Priamovi vojnu. Pod velením Askalafa a jeho brata Ialmena potom Minyjci vypravili proti Tróji tridsať vyhĺbených korábov. Achájci po desaťročnom boji Tróju porazili. Askalafos sa však konca vojny nedožil, zahynul rukou Déifoba, syna trójskeho kráľa Priama.

Antický autor Apollodoros z Atén zaznamenal, že Askalafos a Ialmenos boli tiež učastníci výpravy Argonautov, ktorí sa na lodi Argó plavili po zlaté rúno do Kolchidy. Podľa Hygina, bratia Askalafos a Ialmenos pochádzali z Argu a ich rodičia boli Lykos a jeho manželka Pernis.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Homér, *Iliada*, 2, 512-516.
2. ↑  Apollodoros, *Kronika*, 3,10,8.
3. ↑  Hyginus, *Fabulae* 81.
4. 1 2 3   *Atlas mytológie*. Bratislava : Ikar, 2001. ISBN 80-551-0152-3. S. 36.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 293.
6. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 9,37,7.
7. ↑  Homér, *Iliada*, 13, 518-525.
8. ↑  Apollodoros, *Kronika*, 1,9,16.
9. ↑  Hyginus, *Fabulae* 97.
Delta Nílu
Delta Nílu v noci
**Delta Nílu** (arab. دلتا النيل‎ – *diltá an-Níl*, staroeg. *Ta-Mehet*) je delta rieky, ktorá sa rozkladá na území, kde sa Níl vlieva do Stredozemného mora. Ide o jednu z najväčších riečnych delt na svete.

Zemepis
-------

Delta Nílu leží na území severného Egypta. Rozkladá sa na rozľahlom území (22000 až 24 000 km²): od Alexandrie na západe po Port Said na východe zaberá približne 240 km pobrežia, zo severu na juh je dlhá približne 160 km. Delta Nílu sa začína asi 20 km na sever od Káhiry.

Delta má trojuholníkový tvar gréckeho písmena delta {\displaystyle \Delta } a dala meno všetkým ostatným riečnym deltám. Vonkajšie okraje delty erodujú a slanosť niektorých pobrežných lagún sa zvyšuje zmiešavaním s morskou vodou. Prehradenie toku Nílu v 20. storočí (najmä stavba Asuánskej priehrady) obmedzilo každoročné záplavy a znížilo tak množstvo živín a pevných častí vo vode Nílu; pôda v delte sa teda stáva menej úrodná a zvyšuje sa potreba jej hnojenia.

Antické záznamy Plínia Staršieho opisujú sedem ramien Nílu v jeho delte. Vďaka protizáplavovým opatreniam, zmenám reliéfu aj priehradám sa Níl v súčasnosti rozdeľuje na dve hlavné ramená: Damietta na východe a Rosetta na západe. Obidve sú splavné pre vodnú dopravu a sú dlhé približne po 200 km.

Cez kanál Ibrahimia a rameno Jusuf časť vody odteká do jazera Birket Karún a na zavlažovanie oázy Fajúm. Cez kanál Ismailia sa časť vody odvádza na zavlažovanie oblasti Suezského kanála a cez kanál Mahmudia sa časť vody odvádza na zavlažovanie mesta Alexandria a jeho okolia. V severnej časti delty sa nachádza lagúnové jazero Menzala, Burullus a Marjut.

Ekológia
--------

Delta Nílu má stredomorské podnebie, charakteristické malým množstvom zrážok a väčšina zo 100 až 200 mm zrážok spadne v zimných mesiacoch. Najteplejšie je v delte v júli a auguste, kedy priemerné teploty dosahujú 30°C (maximum je okolo 48 °C), v zime priemerná teplota klesá na 5 až 10 °C. Letné obdobie je veľmi suché.

Delta Nílu je významné hniezdisko a zhromaždisko vtáctva: ide o najväčšie zhromaždisko čajky malej a rybára bahenného. Medzi ďalšie miestne vtáky patria napríklad kulík morský, kačica lyžičiarka, volavky, ibis a kormorány. V mokradiach, stojatých a tečúcich vodách nílskej delty žije množstvo stavovcov: ryby, žaby, korytnačky, varan nílsky a mungovité. V delte sa však už nevyskytuje v minulosti bežný krokodíl nílsky.

V oblasti delty žije veľká časť z cca 88 miliónov obyvateľov Egypta: mimo najväčšie mestá delty je priemerná hustota obyvateľstva 1000 obyvateľov/km² a viac. Najväčším mestom v delte je Alexandria s viac ako 4 miliónmi obyvateľmi. Ďalšie veľké mestá sú Damietta, Port Said a Tanta.

Pozri aj
--------

* Níl
* Alexandria
* Asuánska priehrada

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Delta Nílu**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Delta Nilu na českej Wikipédii.*
**Jolana Bánová-Verbeecková** (rod. Kobzáková; \* 13. júl 1926, Brezno – † 27. február 1984, Brusel, Belgicko) bola slovenská prekladateľka a redaktorka.

Jej otec Ján Kobzák, jej matka Vilma rod. Lendáková.

Životopis
---------

Ľudovú školu navštevovala v rokoch 1932 – 1937 v Brezne, kde aj pokračovala študovala na gymnáziu v rokoch 1937 – 1938, v rokoch 1938 – 1945 v Martine, 1945 – 1951 študovala slovenský jazyk, filozofiu a francúzsky jazyk na Filozofickej fakulte Slovenskej univerzity (terajšia Univerzita Komenského) v Bratislave. V rokoch 1954 – 1958 odborná asistentka v divadelnom kabinete Ústavu slovenskej literatúry SAV, 1961 – 1967 redaktorka vo vydavateľstve Osveta, neskôr Obzor v Bratislave, od 1969 pracovala v Kráľovskej bibliotéke v Bruseli. Prekladala prózu a divadelné hry z češtiny, nemčiny a francúzštiny, ktoré sa hrali na viacerých scénach. V menšej miere prekladala i odbornú literatúru, pričom jej preklady adekvátne tlmočili text a vyznačovali sa dobrou jazykovou kultúrou.

Literatúra
----------

* BÁNOVÁ, VERBEECKOVÁ, Jolana. In:  *Biografický lexikón Slovenska*. Zväzok I A – B. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2002. 638 s. ISBN 80-89023-16-9. S. 213.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Movistar Open 2002** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 11. do 18. februára 2002 na otvorených antukových dvorcoch v čilskom meste Viña del Mar. Titul v dvojhre získal Čiľan Fernando González, ktorý vo finále porazil Ekvádorčana Lapenttiho. Bol to jeho druhý titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Argentínčania Gastón Etlis a Martin Rodriguez, ktorí vo finále porazili iný argentínsky pár Lucas Arnold Ker, Luis Lobo. Pre oboch to bol prvý titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Movistar Open 2002*
**Čile Fernando González** vs. Ekvádor Nicolás Lapentti 6-3 6-7(5) 7-6(4)

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Movistar Open 2002*
**Argentína Gastón Etlis / Argentína Martin Rodriguez** vs. Argentína Lucas Arnold Ker / Argentína Luis Lobo 6-3 6-4

  


| * z
* d
* u
Turnaje Movistar Open |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | – |
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

 |
**Movistar Open 1996** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 4. do 11. novembra 1996 na otvorených antukových dvorcoch v čilskom hlavnom meste Santiago. Titul v dvojhre získal Argentínčan Hernán Gumy, ktorý vo finále porazil Čiľana Ríosa. Bol to jeho jediný titul na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Brazílčania Gustavo Kuerten a Fernando Meligeni, ktorí vo finále porazili rumunsko-španielsky pár Dinu Pescariu, Albert Portas. Pre oboch to bol prvý titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Movistar Open 1996*
**Argentína Hernán Gumy** vs. Čile Marcelo Ríos 6-4 7-5

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Movistar Open 1996*
**Brazília Gustavo Kuerten / Brazília Fernando Meligeni** vs. Rumunsko Dinu Pescariu / Španielsko Albert Portas 6-4 6-2

  


| * z
* d
* u
Turnaje Movistar Open |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | – |
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

 |
**Asklépiades** alebo **Asklépiadés** (starogr. *Ἀσκληπιάδης* – *Asklépiades*, iný prepis: *Asklépiadés*) bol olympijský víťaz v zápasení v rokoch 193 a 197.

Markos Aurélios Asklépiades z Alexandrie bol na 243. a na 244. olympijských hrách korunovaný olivovými vencami za víťazstvá v zápasení. Epigrafický nález *IG V,1 666* (Inscriptiones Graecae, V,1. Inscriptiones Laconiae et Messeniae, ed. Walter Kolbe. Berlin 1913.) uvádza, že Asklépiades bol dvojnásobný *periodonikés* *„víťaz obehu"*, t. j. že v tejto disciplíne nenašiel premožiteľa aj na ostatných celogréckych hrách počas dvoch období nazývaných olympiádami. Jednotlivé celogrécke hry sa totiž usporadúvali v rôznych obdobiach štvorročného cyklu, ktoré spolu tvorili *periodos* (pravidelný obeh).

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Inscriptiones Graecae, *IG V,1 666*
2. 1 2 3  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2003. ISBN 0-203-49732-5. S. str. 22.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 363.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Doc. Ing. **Anna Majerčáková**, CSc. (rod. Gálová) (\* 12. marec 1942, Beňuš - † 14. október 1994, Košice) bola slovenská hutnícka odborníčka, vysokoškolská pedagogička.

Životopis
---------

Do roku 1959 študovala na JSŠ, v roku 1959 – 1964 na Hutníckej fakulte Vysokej škole technickej v Košiciach, 1964 Ing. 1973 CSc. 1983 doc. Odborná asistentka na Katedre železiarstva Hutníckej fakulte Vysokej školy technickej v Košiciach.

Okrem pedagogickej a vedeckovýskumnej činnosti sa venovala tvorbe vysokoškolských učebníc a študijných pomôcok. Venovala sa problematike redukovateľnosti vsádkových materiálov vo Východoslovenských železiarňach a ich vplyvu na spotrebu koksu, rafinácii ocele, metodike štúdií teplotných polí, vplyvu obsahu paliva na ukazovatele spekania, využitiu odpadového tepla spekacieho procesu a i. Zúčastňovala sa na riešení výskumných úloh a podieľala sa na organizovaní medzinárodných vedeckých konferencií.

Literatúra
----------

* MAJERČÁKOVÁ, Anna. In:  *Lexikón slovenských žien*. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2003. 288 s. ISBN 80-89023-30-4. S. 153.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * NK ČR: jx20040216024
* SNK: 172146
* VIAF: 84293149