O najvyššom orgáne druhého česko-slovenského odboja, existujúcom od októbra 1939 do júla 1940 pozri *Československý národný výbor (1939 – 1940).*
**Národný výbor československý** (orig. čes. *Národní výbor československý*, *Národní výbor Československý*, *Národný Výbor československý*; iné zápisy: zriedkavejšie **Národný výbor česko-slovenský**, **Národný výbor**) bol pôvodne český, neskôr česko-slovenský vrcholný orgán prvého česko-slovenského domáceho odboja. Vznikol 13. júla 1918. Jeho úlohou bola príprava prevzatia štátnej moci na území etablujúceho sa Československa a vypracovanie základných právnych predpisov nového štátu.

Vznik a vývoj
-------------

Počiatky Národného výboru československého siahajú do roku 1916, keď bol 18. novembra 1916 vytvorený Český zväz a Národný výbor. Český zväz bol zväz českých poslancov Ríšskej rady, ktorého účelom bol jednotný postup v otázkach národno-politických a ústavnoprávnych. Národný výbor vznikom ako "oporný" orgán zväzu a bol zložený zo zástupcov českých politických strán. Toto prehlásenie nieslo názov *Oznámení o vzniku Českého svazu a Národního Výboru* (Národný výbor sa písal ako *Národný Výbor*).

Ešte začiatkom roka 1917 česká politická reprezentácia odmietala Masarykove ciele vytvoriť samostatný česko-slovenský štát a domnievala sa, že dôjde k vyhláseniu čs. štátu v rámci habsburskej monarchie (*Předsednictvo českého svazu k prohlášení dohodových vlád o válečných cílech*, 31. január 1917, podpísaní F. Staněk, dr. B. Šmeral, Maštálka).

V júni 1918 uznalo Francúzsko právo na samostatnosť československého národa a Česko-slovenskú národnú radu ako predstaviteľku národa.

Národný výbor československý vznikol v Prahe 13. júla 1918. Mal 38 členov, boli v ňom pomerným spôsobom podľa výsledkov volieb do Ríšskeho snemu v r. 1911 zastúpené strany nasledovne: (10 členov sociálni demokrati, 9 agrárnici, 9 štátoprávni demokrati, 4 národní socialisti, 4 realisti, 1 staročesi, 1 katolíci).

Na jeseň 1918 bolo už Rakúsko-Uhorsko v takom pokročilom rozklade, že so vznikom Česko-Slovenska sa v Prahe počítalo ako so samozrejmosťou. V priebehu októbra došlo k programovému zjednoteniu oboch táborov česko-slovenskej reprezentácie. Pražskí predstavitelia dostali možnosť odcestovať do Švajčiarska a stretnúť sa s politikmi v emigrácii. Na rokovaniach sa zúčastnili Karel Kramář, Václav Klofáč, František Staněk, Gustav Habrman, Antonín Kalina, Přemysl Šámal, Jaroslav Preiss a Karel Svoboda. Delegáciu politikov v emigrácii viedol Dr. Edvard Beneš.

Výsledkom stretnutia bolo rozhodnutie o tom, že budúci štát bude republikou, a tiež bolo dohodnuté konkrétne personálne obsadenie česko-slovenskej vlády, ktorá mala mať 14 členov, z toho 4 Slovákov (Milan Rastislav Štefánik, Milan Ivanka, Milan Hodža, Vavro Šrobár) a jedného Nemca.

27. októbra 1918 vydal minister zahraničných vecí Rakúska-Uhorska Július (Gyula) Andrássy ml. nótu určenú americkému prezidentovi Wilsonovi o prijatí podmienok pre uzavretie mieru a ochote rokovať o mieri. Keď sa s touto nótou o deň neskôr zoznámila verejnosť, vypukli v Prahe všeobecné oslavy, keďže nóta bola považovaná za kapituláciu monarchie.

28. október 1918
----------------

Predstavitelia Národného výboru („muži 28. októbra" - Alois Rašín, Antonín Švehla, František Soukup, Jiří Stříbrný a Vavro Šrobár), vyhlásili v pondelok 28. októbra 1918 v Prahe samostatný československý štát a vydali prvý zákon, zákon o zriadení samostatného štátu československého. Autorom oboch dokumentov bol JUDr. Alois Rašín. V ten istý deň boli do Národného výboru prizvaní 4 slovenskí zástupcovia. 

Zástupcovia Národného výboru začali postupne preberať ríšske úrady - postupne prebrali Vojnový obilný ústav, české miestodržiteľstvo, policajné riaditeľstvo, vrchný krajinský súd a štátne zastupiteľstvo. Boli vytvárané poriadkové sily z členov Sokola. Na odpor sa postavili iba vojenské veliteľstvá v Prahe a Litoměřiciach, ale vzdali sa bez boja, takže prevrat bol nekrvavý.

K vyhláseniu Národného výboru česko-slovenského sa Slováci prihlásili vyhlásením Martinskej deklarácie 30. októbra 1918.

Ďalšie udalosti
---------------

14. novembra 1918 bolo z Národného výboru vytvorené Revolučné národné zhromaždenie, ktoré predalo výkonnú moc prvej česko-slovenskej vláde Karla Kramářa, menovanej v ten istý deň. Tá prevzala vládu od Masarykovej Dočasnej československej vlády, uznanej 14. októbra v Paríži západnými mocnosťami.

Predsedom Národného výboru bol Karel Kramář, podpredsedom Antonín Švehla, konateľom František Soukup.

Referencie
----------

1. ↑  Kováč, Dušan (2000), *Muži deklarácie* (2. vyd.), Bratislava: Veda, str. 89, ISBN  8022405981
2. ↑  Mosný, Peter; Hubenák, Ladislav (2008), *Dejiny štátu a práva na Slovensku*, Košice: Aprilla, str. 171, ISBN  9788089346028
3. ↑  Letz, Róbert (2010), *Slovenské dejiny*, IV. (1914 – 1938), Bratislava: Literárne informačné centrum, str. 70, ISBN  9788081190285
4. ↑  Kónya, Peter, a kol. (2014), *Dejiny Uhorska : (1000 – 1918)*, [Bratislava]: Citadella, str. 748, ISBN  978-80-89628-59-9
5. ↑  Provolání Národního výboru československého o samostatnosti československého státu z 28. října 1918, Zákon č. 1/1918 Sb.z. a n. ze dne 2. listopadu jímž se upravuje vyhlašování zákonů a nařízení, Zákon č. 3/1918 Sb.z. a n. ze dne 2. listopadu 1918, o nejvyšším správním soudě a řešení kompetenčních konfliktů, Zákon č. 5/1918 Sb.z. a n. ze dne 2. listopadu 1918, jímž se zřizuje nejvyšší soud, Zákon č. 35/1918 Sb.z. a n. ze dne 9. listopadu 1918, o osobní nedotknutelnosti (imunitě) členů Národního shromáždení, pozri Gronský, Ján, ed. (2005), *Komentované dokumenty k ústavným dějinám Československa*, I. (1918 – 1945), Praha: Karolinum, str. 47, 49-50, 52, ISBN  8024610272
6. ↑  *Národní výbor československý, 1918 : Stenoprotokoly : Sobota 2. listopadu 1918*, Praha: Poslanecká sněmovna parlamentu České republiky, 2012-07-27, dost. 2015-02-01 , *Národní výbor československý, 1918 : Stenoprotokoly : Sobota 9. listopadu 1918*, Praha: Poslanecká sněmovna parlamentu České republiky, 2012-07-27, dost. 2015-02-01
7. ↑  Zákon č. 2/1918 Sb.z. a n. ze dne 2. listopadu 1918, jímž se zřizují nejvyšší správní úřady ve státě československém, pozri Gronský, Ján, ed. (2005), *Komentované dokumenty k ústavným dějinám Československa*, I. (1918 – 1945), Praha: Karolinum, str. 48, ISBN  8024610272
8. ↑  *Národní výbor československý, 1918 : Stenoprotokoly : Sobota 9. listopadu 1918*, Praha: Poslanecká sněmovna parlamentu České republiky, 2012-07-27, dost. 2015-02-01
9. ↑  Čaplovič, Dušan et al. (2000), *Dejiny Slovenska*, Bratislava: Academic Electronic Press, str. 301, ISBN  8088880394,
10. ↑  *Národní výbor československý, 1918 : Stenoprotokoly : Uterý 5. listopadu 1918*, Praha: Poslanecká sněmovna parlamentu České republiky, 2012-07-27, dost. 2015-02-01
11. ↑  Zákon č. 11/1918 Sb.z. a n. ze dne 28. října 1918 o zřízení samostatného státu československého, pozri Gronský, Ján, ed. (2005), *Komentované dokumenty k ústavným dějinám Československa*, I. (1918 – 1945), Praha: Karolinum, str. 47, 49-50, 52, ISBN  8024610272
12. ↑  Vojáček, Ladislav; Kolárik, Jozef; Gábriš, Tomáš (2011), *Československé právne dejiny*, Žilina: Eurokódex, str. 55, ISBN  9788089447428,
13. ↑  Škvarna, Dušan et al. (2006), *Lexikón slovenských dejín* (3. vyd.), Bratislava: Slovenské pedagogické nakladateľstvo, str. 131, ISBN  8010008729
14. ↑  GALANDAUER, Jan. *Vznik Československé republiky 1918*. Praha : Svoboda, 1988. S. 282.
15. ↑
16. ↑  GALANDAUER, Jan. *Vznik Československé republiky 1918*. Praha : Svoboda, 1988. S. 227.

Ďalšia literatúra
-----------------

* Dejmek, Jindřich, a kol. (2018), *Československo : dějiny státu* (1. vyd.), Praha: Libri, str. 91 – 92, ISBN  978-80-7277-572-9