Tzv. „Apoxyomenos", rímska kópia z 1. stor. zhotovená podľa gréckeho bronzového originálu od Lysippa (niektorí znalci v soche videli skôr dielo jeho syna Daippa), Vatikánske múzeá
**Daippos** (starogr. *Δάιππος*) bol grécky sochár v 3. stor. pred Kr.

Sochár Daippos, syn a žiak Lysippa zo Sikyónu, pôsobil podľa Plínia v období 121. olympiády, t. j. na začiatku 3. stor. pred Kr.  Pausanias zaznamenal, že bol autorom dvoch sôch olympijských víťazov pochádzajúcich z Élidy umiestnených v Olympii, a to Kallóna, víťaza v boxe chlapcov (v roku 304 pred Kr.), a Nikandra, dvojnásobného víťaza v behu na dve stadiá (v rokoch 304 a 300 pred Kr.).

Plínius uvádza jeho dielo, známe pod gréckym menom *Perixyomenos*, ktoré pravdepodobne predstavovalo športovca so škrabadlom (zvaným strigilis). Toto dielo zrejme preto nazvali týmto termínom, aby ho odlíšili od Lysippovho Apoxyomena, sochy mladého bežca, odstráňujúceho si olej a prach z ramien malým bronzovým škrabadlom (apoxyomenos je ten, kto sa zoškrabuje; perixyomenos [od slova περιξύω - perixyó] ten, kto sa škrabe okolo, t. j. *„muž, ktorý si čistí celé telo."* ). Už zo samotného výberu témy, je možné poznať, že Daippos vo svojej tvorbe kráčal v šľapajách svojho otca. Nemecký klasický filológ Carl Robert vyslovil hypotézu, že Perixyomenos, o ktorom píše Plínius, bola zrejme niektorá z dvoch sôch športovcov, ktorú Pausanias videl v Olympii.

V dvoch pasážach (Nat. hist. 34, 51 a 66 ) je Daippos u Plínia uvedený ako *Laippus*, zatiaľ čo v tretej pasáži (Nat. hist. 34, 87 ) už ako *Daippus*. Nejde tu o dvoch umelcov, je to jednoducho chyba v prepise pri preklade z gréckeho zdroja do latinčiny (začiatočné grécke písmená *Δ a Λ* sa podobajú).

Niektorí znalci sa domnievajú, že socha Apoxyomena (od sochára Lysippa), známa z mramorovej kópie v Museo Pio-Clementino vo Vatikáne (nájdená v roku 1849 v Trastevere ), by mohla byť kópiou sochy Perixyomena od Daippa, Lysippovho syna.

V roku 1989 nemeckí archeológovia počas vykopávok v Olympii našli severne od Prytaneionu podstavec (inv. 1147) patriaci soche (inak neznámemu) Autolykovi z Élidy, ktorú zhotovil Daippos zo Sikyónu. Nápis (SEG 40, 387; 53, 429) datujú približne do roku 300 pred Kr. (alebo do prvého desaťročia 3. stor. pred Kr.)

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Guy Dickins. *Hellenistic Sculpture*. Oxford : Clarendon Press, 1920. S. 37.
2. ↑   *Biographischer Index der Antike*. Berlin : Walter de Gruyter, 2012. ISBN 978-31-1095-441-8. S. 268.
3. 1 2  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Daippos*
4. 1 2  Plínius, *Naturalis Historia*, 34, 66.
5. 1 2  Plínius, *Naturalis Historia*, 34, 51.
6. 1 2  Ioanna Kralli. *The Hellenistic Peloponnese*. Bristol : ISD LLC, 2017. ISBN 978-19-1058-965-6. S. 407.
7. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 454.
8. ↑  Luigi Moretti; Maria Elisa Garcia Barraco; Ilaria Soda. *Luigi Moretti e il catalogo degli Olympionikai : testimonianze epigrafiche, letterarie, papirologiche e numismatiche sui vincitori degli agoni olimpici panellenici (Ellade e Magna Grecia: 776 a.C. - 393 d.C)*. Roma : Arbor sapientiae, 2014. ISBN 978-88-97805-32-8. S. 100.
9. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 464.
10. 1 2  Plínius, *Naturalis Historia*, 34, 87.
11. ↑  Franklin Plotinus Johnson. *Lysippos*. Florence : Greenwood Press, 1968. ISBN 978-08-3710-119-4. S. 74.
12. ↑  Maurizio Michelucci. *Apoxyomenos: The Athlete of Croatia*. Florence : Giunti, 2006. ISBN 978-88-0905-134-8. S. 31.
13. ↑  José Pijoan. *Dejiny umenia 2*. Bratislava : Tatran, 1982. 61-377-82. S. 150.
14. ↑  William Smith. *Dictionary of Greek and Roman Biograph and Mythology*. Nordersted : BoD – Books on Demand, 2022. ISBN 978-33-7512-520-2. S. 929.
15. ↑  Steven Rutlidge. *The Death of Christ*. London : Pen and Sword History, 2022. ISBN 978-13-9908-880-0. S. 13.
16. ↑   *Les methodes archeologiques.-t.2.Les lois de l'art.-t.3.Les rythmes artistiques*. Geneva : Waldemar Deonna, 1912. S. 400.
17. ↑  Franklin Plotinus Johnson. *Lysippos*. Florence : Greenwood Press, 1968. ISBN 978-08-3710-119-4. S. 90.
18. ↑  Judith M. Barringer. *Olympia: A Cultural History*. Princeton : Princeton University Press, 2021. ISBN 978-06-9121-047-6. S. 172.
19. ↑  A. Chaniotis, Professor of Greek History and Epigraphy T Corsten, T. Corsten, R. S. Stroud, R A Tybout, M B Richardson, E Sverkos. *Volume LIII - 1 (2003)*. Leiden : BRILL, 2008. ISBN 978-90-0416-537-3. S. 141.