recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kvety
Plody na rastline
**Dula podlhovastá** (*Cydonia oblonga* Mill.) – druh viacročných drevín z čeľade ružovité *(Rosaceae)*. Je jediný zástupca rodu dula. Pochádza zo Zakaukazska, Iránu, Turkestanu, Saudskej Arábie, potom sa rozšírila z Malej Ázie do iných krajín. Tak sa pravdepodobne dostala do južnej Európy. Na Slovensku sa pestuje ako kuriozita vo vinohradníckych oblastiach. V strednej Európe sa pestuje na okrasu, pretože plody majú problém dozrieť. Plody sa využívajú na výrobu lahodných kompótov a vďaka vysokému obsahu pektínov aj na výrobu marmelády (dulový syr). V niektorých oblastiach (napríklad Bulharsko) sa využíva na výrobu ovocného destilátu.

Morfológia
----------

Veľký ker alebo malý strom dosahujúci 5 m. Kvitne na prelome mája a júna. Žltá malvica, pri ktorej má väčšina odrôd priemer plodu 6 cm, s piatimi jadrovníkmi, ktoré obsahujú semená má tvar hrušky alebo jablka. Semená sú červeno-hnedé. Dužina je tvrdá a hustá, aromatická.

Referencie
----------

1. ↑   *Taxon: Cydonia oblonga Mill.* [online]. npgsweb.ars-grin.gov, [cit. 2018-11-05]. Dostupné online.
2. ↑  ČESTMÍR A KOLEKTÍV, Bohm. *Záhradkárska encyklopédia*. [s.l.] : Príroda, 1988.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Pigwa pospolita na poľskej Wikipédii.*
Serdab v hieroglyfoch

per-tut (*pr-tw.t*) – príbytok sochy

Pohľad priezorom dovnútra serdábu pyramidového komplexu faraóna Necericheta (Džosera), v ktorom dodnes sedí jeho socha

**Serdab** alebo **serdáb** (z arab. سرداب‎ /sirdāb/ – „pivnica", pôvodne staroeg. *pr-tw.t* – „príbytok sochy") je v egyptológii názov typu uzatvorenej miestnosti alebo výklenku, ktorá bola súčasťou niektorých staroegyptských hrobiek. V nej bola umiestnená jedna alebo viac sôch *ka* zosnulého. Na nich bol zobrazený v rôznom veku a v rozmanitých spoločenských a náboženských rolách, ktoré plnil počas svojho života. Miestnosť mala v stene susediacej s obetnou sieňou jeden alebo dva priezory, ktorými sa mohol zosnulý prostredníctvom sochy účastniť svojho kultu a sledovať rituály a jemu prinášané obety, ktoré boli dôležité pre jeho posmrtný život.

Dosiaľ najstarší kráľovský *serdab* poznáme z hrobky faraóna Dena (1. dynastia) na pohrebisku Umm el-Káb v Abyde. Najstarší známy nekráľovský *serdab* pochádza z obdobia panovania faraóna Kaa (tiež 1. dynastia) a našiel sa v hrobke hodnostára Merku na sakkárskom pohrebisku (hrobka S3505). Obvyklou súčasťou hrobiek bol v období 3. až 6. dynastie, najčastejšie mastáb členov kráľovských rodín a vysokých hodnostárov. V kráľovských hrobkách bol nájdený napr. v pyramídovom komplexe faraóna Necericheta (3. dynastia) ako samostatný kultový stánok, alebo v Ibiho pyramíde (8. dynastia) ako priestor v jej subštruktúre.

Poznámky
--------

1. ↑  Králi mávali v *serdabe* umiestnené okrem pohrebných aj kultové sochy, ku ktorým každodenné rituály vyžadovali prístup, preto nemohol byť *serdab* trvalo uzatvorený ako v nekráľovských hrobkách. (Arnold 2003, s. 218)

Referencie
----------

1. ↑  Krejčí 2007
2. ↑  Verner, Bareš a Vachala 2007, s. 427
3. ↑  Maříková Vlčková 2009, s. 102
4. ↑  Maříková Vlčková 2009, s. 114
5. ↑  Arnold 2003, s. 218

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Serdab na českej Wikipédii.*

Literatúra
----------

* Arnold, Dieter (2003), *The Encyclopedia of Ancient Egyptian Architecture*, Princeton University Press, ISBN  0691114889
* Krejčí, Jaromír (2007), „Serdab", *Český egyptologický tezaurus*, dost. 16. jún 2010
* Maříková Vlčková, Petra, ed. (2009), *Hroby, hrobky a pohřebiště starých Egypťanů*, Praha: Libri, ISBN  9788072772292
* Verner, Miroslav; Bareš, Ladislav; Vachala, Břetislav (2007), *Encyklopedie starověkého Egypta*, Praha: Libri, ISBN  9788072773060
Obrázok kráteru Neith zo sondy Galileo
**Neith** je kráter Jupiterovho mesiaca Ganymedes s priemerom približne 87,6 km.

Impaktné štruktúry ako je Neith sú nazývané "kupolovité krátery". Najviac nápadnou štruktúrou v tomto kráteri je obrovská kruhová kupola s priemerom približne 45 km. V jeho okolí sa nachádza okruh hrboľatého terénu. Tento okruh nepredstavuje pôvodnú hranu kráteru, ale okraj veľkej centrálnej priekopy. Tento okraj je sotva viditeľný a nachádza sa pozdĺž vonkajšej hranice relatívne hladkej kruhovej oblasti, ktorá je pravdepodobne dnom kráteru, ktoré je tiež obklopené nerovným terénom. V niektorých častiach pozdĺž hrany sú viditeľné dovnútra smerujúce zrazy. Hrana kráteru nie je kruhového, ale skôr hranatého tvaru. Za okrajom kráteru sa dá jasne rozoznať vyvrhnutý materiál.

Morfológia impaktných štruktúr ako Neith závisí od reakcie relatívne slabého materiálu na kolíziu, ktorej výsledkom je uvoľnenie veľkého množstva energie. Určenie veku tohto kráteru je veľmi zložité pretože sa určuje z chronologických modelov. Jeden takýto model určil jeho vek na 3,9 miliardy rokov, zatiaľ čo podľa iného má iba 1 miliardu rokov.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portálPortál slnečná sústava |
Súradnice: 49°12′09″S 18°44′38″V﻿ / ﻿49,2023622°S 18,74392940000007°V﻿ / 49.2023622; 18.74392940000007

**Obvodová** je ulica v Žiline a vedie západným okrajom sídliska Hliny a následne obchádza sídlisko Solinky.

Priebeh
-------

S výstavbou ulice sa začalo spolu s výstavbou sídliska Solinky v rokoch 1981 – 1988 a začína na kruhovom objazde pri Váhostave ako pokračovanie Hlinskej ulice. Vedie súbežne s Rajeckou cestou a na okraji Soliniek sa pripája Centrálna ulica, ktorá ju spája s koncom ulice, čím uzatvára okruh okolo sídliska.

Dôležitou ulicou vedie trolejbusová linka, obsluhujúca od roku 1996 Solinky cez Bôrik a od 6. júla 2004 umožňuje tiež dobré spojenie so sídliskom Vlčince a dostupnosť obchodných centier na ulici Vysokoškolákov. Touto traťou získalo sídlisko tri nezávislé pripojenia na mestskú trolejbusovú sieť.

Po ľavej strane Obvodovej ulice od centra sa nachádza sídlisko Hliny VI s gymnáziom a strednými školami. Tu odbočuje aj Bajzova ulica s Domom nábytku GEKO a predajňou Lidl. Od roku 2012 sa medzi pripojenou ulicou Centrálna a Bajzova ulica pristavala prípojka ku obchodnému domu Tesco. Za križovatkou s Centrálnou ulicou je čerpacia stanica pohonných hmôt a po celej dĺžke sú už len obytné bloky sídliska Solinky. Z ulice sú vedené miestne komunikácie dovnútra sídliska.

Po pravej strane Obvodovej ulice od centra sa buduje diaľničný privádzač Lietavská Lúčka – Žilina s ktorým bude ulica prepojená mimoúrovňovou križovatkou na juhozápadnej strane sídliska. Po pravej strane sa nachádza veľkoobchod Metro s čerpacou stanicou pohonných hmôt, predajne a servis J.P.Car a Peugeot, dom nábytku a obchodný dom TPD. V tejto časti sa nachádza aj obytný súbor rodinných domov Solinky-Juh. Z východnej strany uzatvára komunikáciu nezastavaný priestor s blízkym lesoparkom Chrasť.

Blízke ulice
------------

* Rajecká cesta
* Hlinská
* Centrálna
* Gaštanová
* Smreková
* Limbová
* Dubová
* Platanová
* Osiková
* Borová
* Javorová

Pozri aj
--------

* Zoznam ulíc a námestí v Žiline

Externé odkazy
--------------

* Fotogaléria na zilina-galery.sk

Zdroj
-----

* Poloha ulice na mape


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Žilinský portál |
Súradnice: 48°53′54″S 21°49′52″V﻿ / ﻿48,89824°S 21,83123°V﻿ / 48.89824; 21.83123

**Brekovská jaskyňa** je novoobjavená jaskyňa vyhlásená za prírodnú pamiatku v roku 2006. Nachádza sa v katastrálnom území obce Brekov v okrese Humenné v Prešovskom kraji. Rozloha ochranného pásma bola stanovená na 15,2648 ha.

Z geologického hľadiska sa v okolí obce Brekov nachádzajú viaceré pozoruhodné útvary. Povrch tvoria štvrtohorné náplavy so sprašovými a svahovými hlinami, vápence, dolomity a bridlice s jaskyňami. V oblasti Rekovo, Viničná skala a vrchu Klokočiny (338 m n. m.) sa nachádza chránená jaskynná oblasť s Veľkou Artajamou a novoobjavená Brekovská jaskyňa. V starých záznamoch sa hovorí, že ide o veľký jaskynný komplex, ktorý sa tiahne pravdepodobne aj popod koryto rieky Laborec. Je zaujímavé, že pečať brekovských richtárov za starých čias obsahovala obraz sovy a jaskyňa sa nazývala „sovia jaskyňa". Jaskyňa nie je v súčasnosti prístupná pre verejnosť, no je možné prísť až k veľmi hlbokej jame (jaskyni).

Prístup k jaskyni je od kameňolomu. Tento otvor do jaskynných priestorov je následkom prerazenia ťažby z kameňolomu. Vchod je z tejto strany opatrený mrežami kvôli vandalom, ktorí ničia výzdobu jaskynných priestorov. Asi 50 m smerom, v ktorom pokračuje jaskyňa, sa nachádza i Veľká artajama. Diera-artajama je hlboká vertikálne približne 15 metrov. Je to i vchod do jaskyne, ktorý je známy už stáročia. Pokračuje po malej plošinke hlbšie, kde sa rozvetvuje cez malé priechody. Jaskynná výzdoba je na všetkých dostupných miestach poškodená vandalmi. Vchod dovnútra je nebezpečný.

Referencie
----------

1. ↑  Rozhodnutie Úradu geodézie, kartografie a katastra Slovenskej republiky č. P-5343/2007 zo dňa 5.9.2007 o štandardizácii 22 názvov nesídelných geografických objektov. Príloha č. 1. Spravodajca ÚGKK SR, 2007, ročník 39, čiastka 3, s. 67. Dostupné na  (2021-04-03).
2. ↑  Brekovská jaskyňa. In:  *Zoznam osobitne chránených častí prírody SR* [online]. Banská Bystrica: Štátna ochrana prírody SR. Dostupné online.
3. ↑  Geografické názvoslovie Základnej mapy ČSSR 1:50 000 z územia Slovenskej socialistickej republiky, 1. Názvy nesídelných geografických objektov, Východoslovenský kraj. Slovenský úrad geodézie a kartografie, č. P-378/1975 z 19.11.1975, Kartografické informácie 8. 153 s. S. 56. Bratislava 1976. 79-002-76.

Externé odkazy
--------------

* Brekovská jaskyňa v Zozname osobitne chránených častí prírody SR
* Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky
Gróf **Anton Forgáč** z Gýmeša a Haliča (maď. *Forgách Antal*, \* 16. apríl 1819, Halič – † 2. apríl 1885, Halič) bol uhorský kráľovský tajomník, cisársky tajomník, hlavný župan Košického dištriktu, moravský a český miestodržiteľ, poslanec uhorského snemu, kancelár Uhorskej dvorskej kancelárie, poslanec českého zemského snemu.

Životopis
---------

Anton Forgáč pochádzal z rodu Forgáčovcov, grófov z Gymeša a Haliča. Jeho otec bol gróf Ján Nepomuk Forgáč (\* 1787 – † 1841) a matka Alžbeta Svätojánsková (alebo Sentiványová z rodu Svätojánskych \* 1792 – † 1838).

V roku 1848 ho knieža Windisch-Grätz vymenoval za kráľovského tajomníka Hevešskej župy. V rokoch 1848 – 49 bol cisárskym vojakom a tajomníkom kniežaťa Windisch-Grätza pri ruskej armáde. V rokoch 1851 – 1859 bol hlavným dištriktuálnym komisárom v Košiciach, v rokoch 1860 – 1861 najprv moravským a neskôr českým miestodržiteľom.

V zemských voľbách v roku 1861 získal mandát do Českého zemského snemu. Mandát získal paralelne v dvoch volebných okrskoch a to v kúrii mestskej: obvod Třeboň, Lišov, Týn n. Vltavou (tam ako nezávislý český kandidát) a obvod Praha-Malá Strana (tam podporovaný českou stranou). Išlo o jediný prípad, kedy česká politická reprezentácia ustúpila zo svojho odmietavého postoja k podpore štátnych úradníkov. Z pozície miestodržiteľa následne zahájil historicky prvú schôdzu snemu.

V rokoch 1861 – 1864 bol hlavným kancelárom Uhorskej dvorskej kancelárie a v roku 1865 ho cisár František Jozef I. vymenoval za hlavného župana Novohradskej župy. Poslancom uhorského snemu bol od roku 1867, najprv ako člen Deákovej strany a po jej zániku ako člen Liberálnej strany.

Aurel Kečkeméty ho v roku 1878 (v satirickej knihe politických portrétov, ktoré vydal pod menom Aranyos Kákay) prirovnal ku starému klavíru, keďže bol neoddeliteľným inventárom strany a dakedy dávno hrávali na ňom znamenité ruky krásne tóny, avšak teraz už sa na ňom hrať nikto neodváži, keďže by mohol vyludzovať falošné tóny, ale akosi patrí k nábytku a tak zotrváva na svojom mieste. Podľa Kečkemétyho už aj Forgáčovi vadilo, že v sneme zastáva čoraz nižšie funkcie, ale aj napriek svojej nepopularite vo vlastnej strane v politike stále zostával, aby hájil záujmy bánk a firiem, ktoré boli na neho napojené.

Manželstvo a potomkovia
-----------------------

V roku 1863 sa v Ríme oženil s Florentinou Ederer (\* 20. august 1843, Praha – † 9. marec 1922, Halič), ktorá pochádzala z pražskej podnikateľskej rodiny. Ešte pred svadbou sa im narodila prvá dcéra Ilona (\* 1862 – † 1945), ktorú musel legitimizovať samotný cisár, keďže Florentina bola v tom čase vydatá za iného muža. Neskôr sa im narodili ďalšie tri deti: dcéra Klotilda (\* 1864 – † 1957) a synovia Anton (\* 1869 – † 1931) a Ján (\* 1870 – † 1935).

Referencie
----------

1. ↑  ŠTÚR, Ľudovít. *Politické state a prejavy* [online]. Zlatý fond SME, [cit. 2023-02-28]. Dostupné online.
2. ↑   [s.l.] : [s.n.]. Dostupné online.

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Forgách Antal (főispán) na maďarskej Wikipédii a Anton Forgách na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 144033283
* NK ČR: xx0301005
* PIM: PIM54726
* VIAF: 170312230
Trolejbus Škoda 25Tr Irisbus na linke  v Bratislave vyrábaný v spoločnosti Škoda Electric
**ŠKODA ELECTRIC a.s.** je česká elektrotechnická firma sídliaca v Plzni, dcérska spoločnosť Škody Transportation. Vyrába elektrické pohony a trakčné motory pre trolejbusy, električky (električky Škoda), rušne (elektrické rušne Škoda), prímestské vlakové jednotky, metro, banské vozidlá, apod. Sama je od roku 2004 tiež dodávateľom vlastných trolejbusov, predovšetkým pre český a slovenský trh (typy 24Tr, 25Tr, 26Tr, 27Tr, 28Tr, 30Tr, 31Tr, 32Tr, 33Tr, 35Tr a 36Tr). Škoda Electric sa podieľala na výrobe prototypov hybridných autobusov TriHyBus (2009) a Škoda H12 Solaris (2012), na výstave Czechbus 2014 bol predstavený tiež prototyp elektrobusu Škoda Perun.

Naväzuje na dlhoročnú tradíciu elektrotechnickej výroby Škodových závodov v Plzni, ktorá bola zahájená v roku 1901 v Elektrotechnickom závode. Do obchodného registra bola zapísaná 5. marca 1993 pod názvom Škoda, DOS, Plzeň, s.r.o. od 26. januára 1996 niesla názov ŠKODA DOS s.r.o. a medzi 18. decembrom 2002 a 1. májom 2007 pôsobila ako ŠKODA ELECTRIC s.r.o.

Svoje výrobky dodáva tiež svetovým strojárenským gigantom ako sú General Electric, Hyundai Rotem alebo Caterpillar.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Škoda Electric na českej Wikipédii.*
Czechoslovak drums Amati
Soprán, alt, tenor a baryton saxofony 
**Amati Kraslice** (v minulosti AMATI Denak) je česká spoločnosť, ktorá sa zaoberá výrobou dychových hudobných nástrojov. Historický začiatok výroby spadá do obdobia 18. storočia. V roku 1945 bolo v Krasliciach vytvorené družstvo výrobcov hudobných nástrojov, ktoré sa pomenovali Amati. V roku 1948 bola výroba zoštátnená a Kraslice sa postupne stali strediskom výroby dychových a bicích nástrojov v rámci celého RVHP. Populárne bicie nástroje sa prestali vyrábať po privatizácii v roku 1990.

História bicích sád
-------------------

Bicie nástroje Amati prešli vývojom ako každé iné značky.

Predchodcom prvej triedy klasickej sady sa stali prvé basové (veľký priemer blany a úzky korpus) a rytmické bubny, ktoré sa dodnes využívajú v niektorých dychovkách. Prvá klasická sada mala typické oblé mušle a k jej rozšíreniu a vylepšeniu prišlo v šesťdesiatych rokoch dvadsiateho storočia. Jej nevýhodou bola nestabilita. Dizajnovo kopírovala bicie značiek ako Ludwig alebo Gretsch. Vyrábali sa v perleťových prevedeniach s basovým bubnom 20".

Druhá rada bola typická kvalitnými a stabilnými stojanmi a hranatými mušľami. Obsahovala spravidla basový bubon 22" a perleťové prevedenie sa v tejto rade prestalo ponúkať. V katalógoch boli v ponuke aj maximalistické sady. Vyrábala sa v dvoch prevedeniach, pričom jedno z nich bolo bez spodných, rezonančných blán.

Tretia rada sa vyznačovala veľkými priemermi jednotlivých bubnov. Predávala sa so špeciálnou rampou v rôznych variáciách, ktoré napríklad obsahovali snare, jeden alebo dva basové bubny, dva až tri prídavné tomy, dva základné tomy (v niektorých prevedeniach aj tri alebo štyri) a jeden alebo dva kotly. Táto maximalistická sada bola zároveň poslednou sadou pred privatizáciou spoločnosti, po ktorej sa bicie nástroje prestali vyrábať.

Externé odkazy
--------------

* 
* Fanklub bicích nástroj Amati
|  |
| --- |
| **Ascraeus Mons** |
| topografická mapa Ascraeus Mons a okolia*topografické útvary Marsu* |
| Poloha | 255,5°E × 11,2°N |
| Max. výška | 18,2 km |
| Priemer | 460 km |
| Názov | pôv. Ascraeus Lacus Vidiecke jazero *(lat.)* |

**Ascraeus Mons** je štítová sopka na Marse. Nachádza sa na súradniciach 11,2° severnej šírky a 104,5° západnej dĺžky, čo jej prisudzuje najsevernejšie postavenie zo skupiny sopiek v oblasti Tharsis. Nad okolitú krajinu sa dvíha do výšky takmer 18 km a šírka jej základne presahuje 400 km. Rovnako ako ostatné sopky v oblasti je tvorená bazickými horninami a plagioklastickým materiálom. Analýza početnosti kráterov v stuhnutej láve kaldery dáva odhad veku najmladších vyvrelín na cca 100 miliónov rokov – to znamená, že aj tento vulkán bol v geologicky nedávnej dobe aktívny.

1. Olympus Mons
2. Tharsis Tholus
3. **Ascraeus Mons**
4. Pavonis Mons
5. Arsia Mons
6. Valles Marineris

|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál slnečná sústava |
**Žigmund Ivánka** (maď. Ivánka Zsigmond, s prídomkom z Jordánu a Draškoviec, lat. de „Draskócz et Jordánföld", Horné Semerovce, 8. júna 1817 – Horné Semerovce, 26. decembra 1902) bol politik a veľkostatkár.

Bol tretím dieťaťom Ladislava Ivánku (\* 1782 – † 1819), župana Hontianskej župy a Petronely Péčiovej (\* 1791 – † 1846). Jeho mladší brat bol Imrich Ivánka, rovnako poslanec Uhorského snemu.

Počas uhorskej revolúcie 1848 - 49 bol jedným z najvýraznejších rečníkov opozície Hontianskej župy. Bol aj poslancom revolučného snemu v roku 1848, v ktorom zastupoval mesto zastupujúceho mesto Krupina. Po porážke revolúcie spolu s Ľudovítom Košutom emigroval z Uhorska a cestoval s ním do Konštantínopolu a Paríža. Neskôr sa vrátil domov do Horných Semeroviec, kde hospodáril na rodinných majetkoch.

V rokoch 1861 až 1878 bol opäť zvolený za poslanca uhorského snemu za Deákovu stranu. Popri politickej činnosti uverejnil aj niekoľko článkov v rôznych ekonomických časopisoch.

Bol dvakrát ženatý. S prvou manželkou Elelkou Rudnayovou (1830 - 1866) mal 7 detí. V roku 1867 sa oženil druhýkrát s Rozáliou Csákyovou (1837 - 1868), s ktorou nemal žiadne deti.

Referencie
----------

1. ↑

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ivánka Zsigmond na maďarskej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * PIM: PIM59118
**Monológ** je kokotina samovrava **v literatúre a komunikácii je taký prehovor jedného podávateľa, ktorý sa nestáva súčasťou dialógu alebo polylógu.**

Pre monológ je charakteristická súvislá, nepretržitá rečová aktivita jedného z účastníkov komunikácie. Účastníci sa nestriedajú v rolách hovoriaceho a počúvajúceho, ich rozdelenie na aktívneho (hovoriaci) a pasívneho (počúvajúci) je v celom priebehu ich dorozumievania stabilný a nemeniaci sa. Medzi dialógom a monológom sa však nedajú vymedziť presné hranice, pretože v komunikácii sa vyskytuje mnoho tzv. „prechodných" útvarov. 

Tieto prechodné útvary sa radia na odstupňovanú škálu medzi monológom a dialógom v závislosti od:

* a) miery adresnosti reči hovoriaceho
* b) možnosti „spätnej väzby"

Tieto prostriedky sa podieľajú na dialogizácii monológu, na tom, že sa v ňom formujú určité dialogické kvality.

**Monológ** v divadle a filme je súvislý neprerušovaný prehovor jednej postavy, herca.
O rovnomennej krajskej jednotke pozri *Kozani (krajská jednotka).*
Kozani
**Kozani** (gr.: Κοζάνη) je mesto v Grécku v kraji Západná Makedónia. Je to hlavné mesto prefektúry Kozani. Počet obyvateľov je okolo 50 000.

Dejiny
------

Mesto Kozani bolo založené až v 14. storočí počas turkokratie. Na podnet tureckej vlády sem boli privedené grécke rodiny predovšetkým z Epiru, ale aj z Macedónie. Za zakladateľa mesta sa považuje Ioannis Trantas, ktorý sa tu usadil proibližne so 100 pastierskymi rodinami. Trantas sa potom stal predstaviteľom mesta a zástupcom sultána. Neskôr sa z mesta stalo dôležité centrum Macedónie a gréckej kultúry. V 17. storočí tu bol postavený kostol Agios Nikolaos (Svätý Mikuláš), mestská knižnica a slávna grécka škola, v ktorej študovalo mnoho slávnych gréckych osobností z Macedónie. Kozani sa stalo centrom vzdelanosti, kultúry a obchodu. Cenzus z roku 1904 uvádza mestskú populáciu 12 000 Grékov a 350 Vlachov. V roku 1912 grécke vojská premiéra Venizelosa ovládli Kozani. Mesto zažilo ďalšie obdobie prosperity, v 20. storočí sa z neho stalo centrum gréckeho elektrotechnického priemyslu, uchovalo si svoju školu a knižnicu, ako aj svoju tradičnú kultúru. V roku 1923 po grécko-tureckej výmene obyvateľstva sa tu usadilo cca 1 400 rodín Maloázijských Grékov, hlavne Grékov z Pontu.

Architektúra a kultúra
----------------------

Veža s hodinami
V Kozani môžeme obdivovať klasickú severogrécku architektúru. 

Najznámejšia stavba je určite veža s hodinami (Roloi), ale aj radnica (Dymarchio), budova knižnice Kovandarios (Vivliothiki Kovandarios) a budova Národnej Banky (Ethniki Trapeza). 

Najslávnejšou kultúrnou akciou mesta Kozani je tradičný karneval (karnivali). Karneval je v gréckej Macedónií veľmi obľúbený a jeho história siaha až do antických slávností na počesť boha Dionýza, tzv. Dionýzie. Počas karnevalu ľudia nosia tradičné kroje a masky a tancujú na tradičnú ľudovú pieseň z Kozani, pieseň Endeka-Makedonikos antikristos. 

Kozani je známe aj svojou tradičnou kuchyňou, varia sa tu mnohé špeciality macedónskej gréckej kuchyne. Nachádza sa tu aj folklórne múzeum. V Kozani sa môžeme stratnúť s klasickou kultúrou severných Grékov.

Partnerské mestá
----------------

* USA  Bristol, Connecticut, USA
* Romania  Jasy, Rumunsko
* Mexico  Toluca, Mexiko
* Bulgaria  Tărgovište, Bulharsko

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kozani**
**Kristjan Asllani** (\* 9. marec 2002, Elbasan, Albánsko) je albánsky profesionálny futbalista, ktorý hráva na poste stredopoliara v talianskom klube Inter Miláno.

Ranný život
-----------

Asllani sa narodil v Elbasane v Albánsku no ako päťročný sa s rodinou presťahoval do talianského mesta Buti.

### Empoli

Do Empoli prišiel ako desaťročný v roku 2012. Dňa 13. januára 2021 debutoval v prvom tíme Empoli v osemfinále Coppa Italia pri prehre 2:3 s Neapolom. Empoli v sezóne 2020/21 vyhralo Serie B a postúpilo do najvyššej talianskej súťaže. 22. septembra debutoval Asllani v Serie A pri výhre 2:0 nad Cagliari.

### Inter Miláno

Dňa 29. júna 2022 prestúpil Asllani do Interu Miláno na hosťovanie s povinnou opciou na trvalý prestup. Za hosťovanie zaplail Inter 4,5 miliónov eur a celkový prestup bude stať 14,5 miliónov eur. Asllani debutoval za Inter dňa 20. augusta pri výhre 3:0 nad Speziou. Dňa 18. januára 2023 vyhral Asllani svoju prvú trofej v kariére keď s Interom zvíťazili v Supercoppa Italiana nad AC Milánom 3:0. Okrem superpohára sa Asllani v sezóne tešil aj z víťazstva v Coppa Italia.

Reprezentačná kariéra
---------------------

Asllani sa rozhodol pre reprezentáciu Albánska napriek tomu že mohol reprezentovať aj Taliansko keďže od svojich piatich rokoch žije v Taliansku. V reprezentácii debutoval 26. marca 2022 v priateľskom zápase pri prehre 1:2 so Španielskom.

Štatistiky kariéry
------------------

### Klubové

*K 1. septembru 2023*

Zápasy a strelené góly za kluby, v sezónach a súťažiach| Klub | Sezóna | Liga | Národný pohár | Európske súťaže | Iné | Celkom |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Divízia | Zápasy | Góly | Zápasy | Góly | Zápasy | Góly | Zápasy | Góly | Zápasy | Góly |
| Empoli | 2020/21 | Serie B | 0 | 0 | 1 | 0 | ― | ― | 1 | 0 |
| 2021/22 | Serie A | 23 | 1 | 3 | 0 | ― | ― | 26 | 1 |
| Celkom | 23 | 1 | 4 | 0 | ― | ― | 27 | 1 |
| Inter Miláno (hosť.) | 2022/23 | Serie A | 20 | 0 | 3 | 0 | 5**1** | 0 | 1**2** | 0 | 29 | 0 |
| Celkovo | 43 | 1 | 7 | 0 | 5 | 0 | 1 | 0 | 56 | 1 |

Poznámky
**1** Liga majstrov UEFA
**2** Supercoppa Italiana
### Medzinárodné

*K 1. septembru 2023*

Zápasy a góly za národný tím| Národný tím | Rok | Zápasy | Góly |
| --- | --- | --- | --- |
| Albánsko | 2022 | 7 | 1 |
| 2023 | 3 | 1 |
| Celkovo | 10 | 2 |

Úspechy hráča
-------------

**Inter Miláno**

* Coppa Italia: 2022/23
* Supercoppa Italiana: 2023

Iné projekty
------------

Referencie
----------

1. ↑    [online]. X (formerly Twitter), [cit. 2023-09-01]. Dostupné online.
2. ↑  SOCIAL. *Kristjan Asllani all'Inter* [online]. Empoli FC, 2022-06-30, [cit. 2023-09-01]. Dostupné online. (po taliansky)

Externé odkazy
--------------

* Kristjan Asllani na transfermarkt.com

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kristjan Asllani na anglickej Wikipédii.*
**Breziansky potok** je potok na Hornej Nitre, vo východnej časti okresu Prievidza. Je to ľavostranný prítok Nitry, meria 6,3 km a je tokom IV. rádu.

Prameň
------

Pramení v južnej časti pohoria Žiar, v podcelku Horeňovo, na juhozápadnom svahu Mačacieho zámku (789,8 m n. m.) v nadmorskej výške približne 715 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie najprv západoseverozápadným smerom, sprava priberá prítok zo západného svahu Mačacieho zámku a následne sa dvojnásobne esovito stáča. Najprv vytvára oblúk prehnutý na sever, pričom sprava ústia dva prítoky zo severozápadných svahov Mačacieho zámku, následne vytvára oblúk smerujúci na juh, pričom v lokalite Horný háj sa do potoka vlievajú tri ľavostranné prítoky spod Znameniaka, tretí oblúk je opäť ohnutý na sever. Ďalej pokračuje prechodne juhozápadným smerom, sprava priberá prítok z oblasti Brezianskych lazov, zľava tri krátke prítoky z oblasti Pod Medzníkom a potom tečie na západ popri horárni Ostrá na pravom brehu. Od sútoku s pravostranným prítokom z juhovýchodného svahu Oranova (541,7 m n. m.) tečie na juhozápad, sprava najprv priberá prítok z južného svahu Oranova, zľava potom prítok prameniaci severozápadne od kóty 424,3 m a vstupuje do Hornonitrianskej kotliny, do podcelku Prievidzská kotlina. Tu z ľavej strany priberá významný prítok (3,1 km) spod Znameniaka, stáča sa západným smerom a napája malú vodnú nádrž. Následne priberá v lokalite Čierne pravostranný Čierny potok a značne rozšíreným korytom pokračuje smerom na juhozápad cez intravilán obce Nedožery-Brezany, časti Brezany. V centre miestnej časti sa stáča, k ústiu tečie západným smerom a na západnom okraji obce sa v nadmorskej výške cca 287 m n. m. vlieva do Nitry.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Nitry (od prameňa po Handlovku) |
| --- |
| 
* Breziansky potok
* Čertov potok
* Čierny potok
* Dubnička
* **Handlovka**
* Hlboký potok
* Hraničný potok
* **Chvojnica**
* Jeleškový potok
* Kamenný potok
* Kanianka
* Kľačniansky potok
* Klimková
* Kravská
* Lubená
* Necpalský kanál
* Necpalský potok
* Olešnica
* Pinerovský potok
* Porubský potok
* Rysný potok
* Solčiansky potok
* Studený potok
* Tmavá
* **Tužina**
* Vápenný potok
* Vyšehradný potok
* Zlatná

 |
| 
Súvisiace šablóny
Vodné toky v povodí Handlovky
Vodné toky v povodí Chvojnice
Vodné toky v povodí Nitry (2. časť)
Vodné toky v povodí Nitry (3. časť)
Vodné toky v povodí Nitry (4. časť)
 |
**Tužina** (miestne nazývaná aj *Tužinka*) je potok na Hornej Nitre, v severnej časti okresu Prievidza. Je to pravostranný prítok Nitry, meria 15 km a je tokom IV. rádu. Na dolnom toku sa rozvetvuje na dve ramená.

*Prameň:* v Strážovských vrchoch na južnom svahu Čela (1 016,0 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 850 m n. m.

*Smer toku:* na hornom toku severojužný, potom od sútoku s prítokom z Gápelskej doliny pokračuje na juhovýchod, na dolnom toku tečie opäť na juh, súbežne s korytom Nitry

*Geomorfologické celky:* 1.Strážovské vrchy, podcelok Malá Magura, 2.Hornonitrianska kotlina, podcelok Prievidzská kotlina

*Prítoky:* sprava spod Priečnej (909,9 m n. m.), z Gápelskej doliny, z Uhoľnej doliny, zo severného svahu Zadného diela (879,6 m n. m.), zľava z oblasti Salašníka, z Lúčnej doliny, zo severozápadného svahu Dlhej lúky (979,5 m n. m.), zo severného svahu Hvizdáka (704,9 m n. m.) a dva prítoky z východných svahov Hvizdáka

*Ústie:* vedľajšie koryto (oddeľuje sa zľava) do Nitry na okraji obce Nitrianske Pravno v nadmorskej výške okolo 347 m n. m. hlavné koryto do Nitry pri obci Pravenec v nadmorskej výške cca 317 m n. m.

*Obce:* Tužina a Nitrianske Pravno

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2023-10-05]. Dostupné online.
2. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2023-10-05]. Dostupné online.
3. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2023-10-05]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Nitry (od prameňa po Handlovku) |
| --- |
| 
* Breziansky potok
* Čertov potok
* Čierny potok
* Dubnička
* **Handlovka**
* Hlboký potok
* Hraničný potok
* **Chvojnica**
* Jeleškový potok
* Kamenný potok
* Kanianka
* Kľačniansky potok
* Klimková
* Kravská
* Lubená
* Necpalský kanál
* Necpalský potok
* Olešnica
* Pinerovský potok
* Porubský potok
* Rysný potok
* Solčiansky potok
* Studený potok
* Tmavá
* **Tužina**
* Vápenný potok
* Vyšehradný potok
* Zlatná

 |
| 
Súvisiace šablóny
Vodné toky v povodí Handlovky
Vodné toky v povodí Chvojnice
Vodné toky v povodí Nitry (2. časť)
Vodné toky v povodí Nitry (3. časť)
Vodné toky v povodí Nitry (4. časť)
 |
**Jasenina** je potok na Hornej Nitre, v severozápadnej časti okresu Prievidza. Je to ľavostranný prítok Nitrice, má dĺžku 9,9 km a je tokom V. rádu.

Preteká Strážovskými vrchmi, pramená v podcelku Zliechovská hornatina, na juhovýchodnom úpätí vrchu Strážov (1 213,3 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 700 m n. m. Sprvu tečie juhozápadným smerom, stáča sa na juhojuhovýchod, z pravej strany priberá dva krátke prítoky, zľava prítok (507,9 m n. m.) spod Ubočky (801,1 m n. m.) a postupne sa stáča na juh a juhozápad. Sprava priberá prítok prítok spod Vysokej (885,7 m n. m.), zľava z Kohútovej doliny a preteká obcou Gápel. Ďalej priberá dva ľavostranné prítoky z oblasti osady Cobrial a významný prítok sprava, zo Zliechovskej doliny. Nasledujú pravostranný prítok spod Suchého vrchu (696 m n. m.), ľavostranný spod Čavojského vrchu (660,6 m n. m.) a sprava najvýznamnejší prítok zo Slávikovej doliny. Jasenina sa potom stáča na juh, výrazne sa vlní, zľava priberá ešte tri prítoky: spod Čavojského vrchu, potok Šindeliarska a prítok spod Temešskej skaly (909,7 m n. m.). Pred ústím sa rozvetvuje na dve ramená a pri osade Klin, na katastrálnom území obce Temeš, ústi v nadmorskej výške okolo 385 m n. m. do Nitrice.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Nitrice** |
| --- |
| *Nitrica* → *Nitra* → *Váh* → *Dunaj* |
| Vodné toky | Bučkova studňa · Bystrica · Bystrý potok · Čihoc · Diviacky potok · Dlžínsky potok · Ďurčekovský potok · Hlboký potok · Hradištnica · Jasenina · Krstenica · Kršteniansky potok · Lipovec · Nevidzianka · **Nitrica** · Opačitá · Podpoliansky potok · Podskalský potok · Rakovec · Repkovský potok · Rokoška · Rudnianka · Sečiansky potok · Slávikovský potok · Sučiansky potok · Šindeliarska · Škrípovka · Trstinový potok · Zliechovský potok |
| Vodná plocha | Vodná nádrž Nitrianske Rudno |
**Cípec** je potok v juhovýchodnej časti okresu Trenčín. Je to ľavostranný prítok Svinice, má dĺžku 5,2 km a je tokom VI. rádu.

Prameň
------

Pramení v juhozápadnom výbežku Strážovských vrchov, v podcelku Trenčianska vrchovina, v časti Ostrý, na juhovýchodnom svahu Ostrého vrchu (767,5 m n. m.) v nadmorskej výške približne 400 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie juhojuhovýchodným smerom, vstupuje do Nitrianskej pahorkatiny, do časti Bánovská pahorkatina a preteká intravilánom obce Neporadza. Pod obcou sa stáča, vytvára výrazný oblúk prehnutý na západ a sprava priberá najprv prítok prameniaci na okraji intravilánu Rožňovej Neporadze a potom občasný prítok prameniaci západne od nej. Na dolnom toku už tečie znovu juhojuhovýchodným smerom okrajom lokality Matejove Lazy, preteká okrajom intravilánu obce Svinná a podteká štátnu cestu číslo 9. Severozápadne od centra spomenutej obce sa v nadmorskej výške cca 239,5 m n. m. vlieva do Svinice.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Svinice** |
| --- |
| *Svinica* → *Bebrava* → *Nitra* → *Váh* → *Dunaj* |
| Bederov jarok · Cípec · Dedinský potok · Hradniansky potok · Jastrabský potok · Kamenný jarok · Kochnáčsky potok · Mitický potok · Sviniansky potok · **Svinica** · Svitavský potok |
**Thor Heyerdahl** (\* 6. október 1914, Larvik, Nórsko – † 18. apríl 2002, Colla Micheri, Taliansko) bol nórsky moreplavec, spisovateľ a antropológ, ktorý patril medzi najznámejších experimentálnych archeológov a antropológov. Zasvätil svoj život experimentom poukazujúcim na možnosti predkolumbovských cestovateľov prekonávať svetové oceány pomocou morských prúdov. 

Medzi jeho najslávnejšie činy patrí expedícia Kon-Tiki z roku 1947, kedy na replike inckej plte z balzového dreva bez väčších problémov prekonal vzdialenosť z Južnej Ameriky (prístav Callao - Peru) do Polynézie, na ostrov Raroia. Päťčlenná posádka po 101 dňoch preplávala 6 880 km.

Cesty na balzových pltiach boli v 20. storočí zhruba trinásťkrát opakované, okrem iného dvakrát aj českým moreplavcom Eduardom Ingrišom. Aj keď samy o sebe nemohli dokázať ich správnosť, poslúžil úspech týchto výprav ako podporný argument difuzionistickej teórii o vzniku a šírení kultúr.

Ďalšou známou cestou boli plavby na papyrusových lodiach Ra (1969) a Ra II (1970), ktorými preukázal možnosť transatlantického spojenia medzi starovekými kultúrami Afriky a Južnej Ameriky. Jeho teória vychádzala okrem iného z podobností konštrukcie papyrusových člnov starovekého Egypta a indiánskej kultúry v okolí jazera Titicaca.

V roku 1977 sa pokúsil o dôkaz možného námorného spojenia medzi civilizáciami Mezopotámie a povodia Indusu plavbou na trstinovej lodi Tigris. Táto však bola (po piatich mesiacoch plavby stále plavbyschopná) svojimi tvorcami 3. apríla 1978 v Džibuti zámerne spálená ako protest proti vojne zúriacej na obidvoch stranách Červeného mora a Afrického rohu.

Bol činný nielen ako vedec, ale i ako publicista. Okrem čisto vedeckých diel napísal dve beletristické knihy *V znamení Kon-Tiki* (prvé vydanie 1950) o plavbe na plti z Južnej Ameriky do Polynézie, a *Akuaku* (prvé vydanie 1958), o cenných archeologických vykopávkach a tajomných dobrodružstvách na Veľkonočnom ostrove. Práve kniha *V znamení Kon-Tiki* mu priniesla najväčšiu medzinárodnú pozornosť a slávu. Opakovane bola s úspechom vydávaná i v komunistickom Československu. V roku 2012 vznikol na základe knihy celosvetovo úspešný veľkofilm *Kon-Tiki*.

Referencie
----------

1. ↑  Thor Heyerdahl: Kon-Tiki (recenze)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Thor Heyerdahl**

Externé odkazy
--------------

* Thor Heyerdahl, Encyklopédia SME

Autoritné údaje: * abART: 78975
* BnF: 11907475j
* GND: 115514864
* ISNI: 0000 0001 2103 745X
* LCCN: n79022279
* NK ČR: jn19990003486
* SNK: 172041
* VIAF: 108635306
* WorldCat: lccn-n79022279
**Zachariáš Abadia Buesa** (špa. *Zacarías Abadía Buesa*, \* 5. november 1913, Almuniente, Španielsko – † 27. júl 1936, Barcelona) bol španielsky salezián a mučeník. V Katolíckej cirkvi je vyhlásený za blahoslaveného.

Život
-----

Zachariáš Abadia Buesa sa narodil 5. novembra 1913 v španielskom Almuniente. Po príklade svojho brata Federica začal chodiť najprv do miestneho saleziánskeho inštitútu, keď mal deväť rokov, a neskôr do saleziánskeho seminára v Campello (Alicante). Rehoľné sľuby v roku 1930 zložil v komunite v Girone. Svoju stáž strávil v Sarrii neďaleko Barcelony. Tam vzdelával, ale bol aj zabávačom a organizátorom školských aktivít. V tomto prostredí pocítil túžbu stať sa kňazom. Plánoval začať štúdium teológie v roku 1936.

### Smrť

Kvôli vývoju udalostí v Španielsku, ktorý bol charakteristický najmä rastúcim náboženským prenasledovaním, bol inštitút zatvorený a komunita rozpustená. Po vypuknutí občianskej vojny ho spolu s jeho bratom zadržali na týždeň. Po prepustení sa najprv ukryl v dome jedného z bývalých žiakov a neskôr v hostinci na ulici Calle Deputación. Tam už bol ukrytý spolubrat Filip Hernández Martínez, ako aj Jakub Ortiz Alzueta.

Dňa 27. júla 1936 milicionári prehľadali hostinec a našli troch saleziánov. Boli podrobení mučeniu, no napriek tomu sa stále hlásili k svojej viere. V ten istý deň Zachariáš zomrel na následky mučenia.

Uctievanie
----------

Diecézne skúmanie Zachariášovej vhodnosti na blahorečenie sa začalo 15. decembra 1953 a bolo ukončené 10. októbra 1955. Ďalšie skúmania na vyšších úrovniach prebiehali medzi rokmi 1992 až 1995. Kongregácia pre kauzy svätých prevzala prípad 1. decembra 1999 spolu s ďalšími 31 saleziánmi. Pápež Ján Pavol II. potvrdil ich plánované blahorečenie 20. decembra 1999. Pápež blahorečil Zachariáša Abadia Buesa 11. marca 2001 spolu s ďalšími 232 spoločníkmi.

Jeho spomienka, spolu s Filipom Hernándezom Martínezom a Jakubom Ortízom Alzuetom, je podľa Rímskeho martyrológia slávená 27. júla.

Referencie
----------

1. 1 2   *L'évangile au Quotidien* [online]. levangileauquotidien.org, [cit. 2023-03-10]. Dostupné online. (francúzsky)
2. 1 2 3  THUA, Laban. *Blessed Zacarías Abadía Buesa - Saint of the Day - July 27* [online]. 2019-08-20, [cit. 2023-03-10]. Dostupné online. (po anglicky)
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14   *Beato Filippo Hernández Martínez* [online]. Santiebeati.it, [cit. 2023-03-10]. Dostupné online.
4. ↑  TORRES, Cecill. *Vidas Santas: Beatos Felipe Hernández Martínez, Zacarías Abadía Buesa y Jaime Ortíz Alzueta, Religiosos Mártires* [online]. sábado, julio 27, 2013, [cit. 2023-03-10]. Dostupné online.
5. ↑   *Saints and Blesseds: X… – Z…* [online]. www.gcatholic.org, [cit. 2023-03-10]. Dostupné online.
6. ↑  CATHOLIC CHURCH. *Martyrologium Romanum (2004)*. [s.l.] : [s.n.], 2004. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Zoznam svätcov Katolíckej cirkvi

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Zachariasz Abadia Buesa na poľskej Wikipédii.*
**Ondrej Janček** (\* 19. november 1871, Satu Mare, Rumunsko – † 28. marec 1947, Ružomberok) bol slovenský stavebník, podnikateľ a politik HSĽS v medzivojnovom Česko-Slovensku.

Životopis
---------

Narodil sa v rumunskom meste Satu Mare, pretože jeho otec remeselník musel za prácou chodiť po celom vtedajšom Uhorsku. Detstvo neskôr prežil v Budapešti. Neskôr sa rodina vrátila späť do Ružomberka, odkiaľ pochádzali. Tu Ondrej Janček absolvoval ľudovú školu a gymnázium. V Bratislave sa vyučil za mäsiara, no už v roku 1890 odchádza študovať do Štajerského Hradca priemyselnú školu. Absolvoval päť semestrov na stavebnom oddelení a skončil s vynikajúcim prospechom. Po tejto škole ešte absolvoval priemyslovú školu v Budapešti, kde zložil aj murársko-majstrovskú skúšku. Po štúdiách pracoval v otcových závodoch, zápalkárni, tehelni i na píle. V období tvrdej maďarizácie sa angažoval v slovenskom hnutí. Za svoju činnosť bol spolu s Andrej Hlinkom v roku 1907 odsúdený na polroka žalára v meste Segedín.

Po skončení I. svetovej vojny sa angažoval za vznik Česko-Slovenska a bol stúpencom politiky Andreja Hlinku, no na začiatku 20. rokov sa začal orientovať na centralistickú politiku, aby sa v roku 1925 opäť priklonil k politike ľudákov. Dve volebné obdobia zastupoval HSĽS ako senátor Národného zhromaždenia republiky Československej. Po roku 1938 sa z politiky stiahol a venoval sa stavebníctvu, napr. v roku 1940 jeho stavebná firma realizovala časť severnej Tatranskej magistrály cez Ružomberok. Okrem toho bol predsedom, resp. starostom Spoločenstva staviteľov. Pochovaný je na cintoríne v Ružomberku.

Referencie
----------

1. ↑   Senátor Ondrej Janček 60-ročný. *Slovák* (Bratislava: Slovák), 19.11.1931, roč. XIII, čís. 261, s. 3.
2. ↑   www.senat.cz, [cit. 2021-03-24]. Dostupné online.
3. ↑   www.senat.cz, [cit. 2021-03-24]. Dostupné online.
4. ↑   Správy ústrednej úradovne Inžinierskej komory a Spoločenstva staviteľov. *Slovenský staviteľ* (Bratislava), december 1942, roč. XII. čís. 12, s. 347.
**Dršňa** je potok na západnom Slovensku, preteká územím okresu Topoľčany. Je to ľavostranný prítok Nitry a má dĺžku 13,7 km.

*Prameň:* v pohorí Tribeč, v podcelku Veľký Tribeč, na severozápadnom svahu Javorového vrchu (730,6 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 610 m n. m.

*Smer toku:* od prameňa na krátkom úseku na sever, potom sa stáča na severozápad, za obcou Krnča sa veľkým oblúkom stáča na juhozápad

*Geomorfologické celky:* 1. Tribeč, podcelok Veľký Tribeč, časť Hornonitrianske predhorie, 2. Podunajská pahorkatina, podcelok Nitrianska pahorkatina, časti Tribečské podhorie a (Stredno-)Nitrianska niva

*Prítoky:* sprava spod Kozlice (498,1 m n. m.), zľava spod Brlohu (598,8 m n. m.), prítok (229,8 m n. m.) spod Kobylej skaly, Lázkový potok (162,3 m n. m.)

*Ústie:* do Nitry západne od obce Solčany v nadmorskej výške okolo 162 m n. m.

*Obce:* iba Krnča

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Dršne |
| --- |
| *Dršňa* → *Nitra* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Bukový jarok
* **Dršňa**
* Kamencový potok
* Krnovec
* Lázkový potok
* Lišňa
* Medvedí potok
* Pápek
* Tošánsky potok

 |

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Nitry (od Nitrice po Radošinku) |
| --- |
| 
* Babica
* Bádický kanál
* **Bebrava**
* Bedziansky potok
* **Bojnianka**
* Brodziansky potok
* Cintorínsky potok
* **Dršňa**
* Dubnica
* Hunták
* **Chotina**
* Chrabriansky kanál
* Ilus
* Krušovský kanál
* Lefantovský potok
* Nedanovský potok
* Oponický kanál
* Oponický potok
* **Radošinka**
* Slivkový potok
* Výčapský kanál
* **Vyčoma**
* Žabokrecký potok

 |
| 
Súvisiace šablóny
Vodné toky v povodí Bebravy
Vodné toky v povodí Bojnianky
Vodné toky v povodí Dršne
Vodné toky v povodí Chotiny
Vodné toky v povodí Nitry (1. časť), (2. časť) a (4. časť)
Vodné toky v povodí Radošinky
 |
**Accenture** je globálna spoločnosť poskytujúca odborné služby v oblasti manažérskeho poradenstva, systémovej integrácie a outsourcingu. V účtovnom roku 2005 (1. september – 31. august) dosiahla celosvetový obrat vo výške asi 15,5 miliárd dolárov. 

Accenture zamestnáva 421 012 zamestnancov vo viac ako 110 pobočkách v 48 krajinách.

História
--------

Accenture vznikla ako konzultačná divízia spoločnosti Arthur Andersen. V roku 1989 sa táto divízia oddelila a začala používať meno Andersen Consulting. Obidve spoločnosti – Arthur Andersen a Andersen Consulting - pozostávali zo skupín miestne vlastnených nezávislých partnerstiev a iných jednotiek na celom svete. Každá z nich bola v zmluvnom vzťahu s *Andersen Worldwide Société Coopérative* (AWSC) švajčiarskou administratívnou jednotkou.

V auguste 2000, rozhodnutím Medzinárodnej obchodnej komory boli prerušené všetky zmluvné zväzky Andersen Consulting s AWSC a Arthur Andersen. Toto prerušenie zmluvných vzťahov zabránilo poškvrneniu firmy Accenture z neskorších účtovných škandálov spoločnosti Arthur Andersen (najznámejší z nich bol spojený s firmou Enron).

Súčasné meno Accenture si Andersen Consulting osvojil 1. januára 2001. Accenture sa stala 19. júla 2001 voľne obchodovateľnou spoločnosťou na New York Stock Exchange.

Externé odkazy
--------------

* accenture.sk - Oficiálna slovenská stránka Accenture.
* accenture.com - Oficiálna stránka Accenture.
**Anatolij Jakovlevič Soloviov** (rus. Анато́лий Я́ковлевич Соловьёв; \* 16. január 1948, Riga) je bývalý sovietsky (ruský) kozmonaut. V rokoch 1988 - 1998 absolvoval celkovo 5 kozmických misii na stanicu Mir, pričom bol v poradí 205. kozmonaut sveta a vo vesmíre strávil celkovo 651 dní a 2 minúty. Je držiteľom svetového rekordu v počte výstupov do otvoreného vesmíru (16) a v celkovom čase strávenom v otvorenom vesmíre (82 hodín a 22 minút).

Životopis
---------

Narodil sa v Rige. Pôvodne študoval na matematicko-fyzikálnej fakulte Litovskej štátnej univerzity, neskôr prešiel na vojenskú leteckú školu a stal sa profesionálnym vojenským pilotom, pričom dosiahol hodnosti poručíka a na rôznych lietadlách nalietal vyše 1 500 hodín. 

V roku 1976 absolvoval výcvik v Stredisku prípravy kozmonautov J. A. Gagarina a stal sa členom vojenského oddielu kozmonautov CPK, pričom pôvodne sa pripravoval ako pilot raketoplánu Buran. Svoj prvý kozmický let absolvoval v júni 1988 ako veliteľ medzinárodnej sovietsko-bulharskej misie Sojuz TM-5 na stanicu Mir. Jeho druhou misiou bol dlhodobý let na stanicu Mir v lodi Sojuz TM-9 v roku 1990, pričom ako veliteľ základnej posádky na nej strávil 179 dní. Tretia misia v lodi Sojuz TM-15 roku 1992 - 1993 predstavovala opäť dlhodobý let na stanicu, pričom tentokrát na nej Soloviov strávil 188 dní. V roku 1995 bol členom letu STS-71 raketoplánu Atlantis, ktorý sa prvýkrát spojil so stanicou Mir. Soloviov ako člen základnej posádky prestúpil na stanicu a po 75 dňoch pobytu na nej sa vrátil na Zem v lodi Sojuz TM-21. Jeho poslednou vesmírnou misiou bol 197 dňový pobyt na Mire, na ktorý štartoval aj pristál loďou Sojuz TM-26, pričom počas neho absolvoval 7 výstupov do otvoreného vesmíru.

Počas svojich vesmírnych misii Soloviov absolvoval celkovo 16 kozmických vychádzok a stal sa tak rekordmanom v ich počte a v súhrnnom čase strávenom v otvorenom vesmíre, ktorý činí 82 hodín a 22 minút.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Anatolij Jakovlevič Soloviov**

Externé odkazy
--------------

* Соловьёв Анатолий Яковлевич
**Dobrotka** je vodný tok, nachádzajúci sa neďaleko obce Bádice, v okrese Nitra. Je ľavostranný prítok rieky Nitra, jeho dĺžka je 14,2 km a je to tok IV. rádu. Vznikol po zrušení po ramien rieky Nitra v Nitrianskej nive. V minulosti bol významný krajinný prvok s brehovými porastmi. V súčasnosti je znečistený a narušený výstavbou cestných komunikácií a priemyselného parku.

Tok
---

Dobrotka vzniká neďaleko obce Bádice, vlieva sa do nej Červenický kanál, potom sa križuje s Huntákom a od obce Podhorany tečie juhozápadným smerom. Pri Dražovciach sa stáča na juh, prechádza cez Dražovce a následne pokračuje až pri Nitriansky mestský park na Sihoti, neďaleko ktorého sa v nadmorskej výške 139 m.n.m vlieva do rieky Nitra.

Zdroje
------

* 
* 

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Nitry (od Radošinky po ústie) |
| --- |
| 
* Betlehemský kanál
* Čierna voda
* Dobrotka
* Hrnčiarovský kanál
* **Chrenovka**
* Janíkovský kanál
* Jelšina
* **Kadaň**
* Kajšiansky kanál
* Kynecký potok
* Lúčny kanál
* **Malá Nitra**
* Nový kanál
* Paniansky potok
* Selenec
* Štitársky kanál
* Šúdol
* Tichý kanál
* Veskejský kanál
* Výčapský kanál
* **Žitava**

 |
| 
Súvisiace šablóny
Vodné toky v povodí Nitry (1. časť)
Vodné toky v povodí Nitry (2. časť)
Vodné toky v povodí Nitry (3. časť)
Vodné toky v povodí Váhu (8. časť)
Vodné toky v povodí Starej Nitry
Vodné toky v povodí Žitavy
 |
George Washington 1. prezident USA
**Federalistická strana** bola americká politická strana v časoch Prvého systému strán v rokoch 1793 - 1816 a čiastočne až do 20. rokov 19. storočia. 

Federalisti ovládali federálnu vládu do roku 1801. Stranu založil Alexander Hamilton, ktorý okolo roku 1792 vybudoval sieť spolupracovníkov v dôležitých mestách na podporu svojej peňažnej politiky. Federalisti boli národniari, ktorí chceli fiškálne a vojensky silný národný štát a nepodporovali záujmy štátov. Nová strana obhajovala pružnú stavbu Ústavy Spojených štátov založenú na "elastickej doložke." Verili vo vládu vzdelanej elity a preto sa obracali na obchodníkov, bankérov, právnikov, novinárov, majiteľov pôdy a priemyselníkov; John Jay často hovoril, „Ľudia, ktorým táto krajina patrí, by v nej mali aj vládnuť." Hamilton bol v strane hlavným lídrom, ale veľkým vzorom bol George Washington. Strana vybudovala sieť novín a mala silnú podporu cirkevných predstaviteľov, najmä v Novom Anglicku. Na rozdiel od opozičných Jeffersonovcov nedávali veľký dôraz na budovanie voličskej základne. Z dlhodobého hľadiska bol jedným z najvplyvnejších predstaviteľov John Marshall, ktorý ako predseda Najvyššiho súdu posilnil justičnú moc. George Washington nikdy nevstúpil do strany, podporoval však jej program a pre federalistov bol vzorom a symbolom.

Pozri aj
--------

* Demokraticko-republikánska strana (USA)

Externé odkazy
--------------

* A New Nation Votes: American Election Returns 1787-1825 (po anglicky)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Federalist Party na českej Wikipédii.*