recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Schéma
**Nortonova veta** pre elektrické obvody hovorí, že ľubovoľná sústava lineárnych zdrojov napätia, zdrojov prúdu a rezistorov s dvomi svorkami je elektricky ekvivalentná k ideálnemu zdroju prúdu s paralelne zapojeným ideálnym rezistorom. Pre systémy striedavého prúdu o jednej frekvencii môže byť teorém tiež aplikovaný s využitím všeobecnej impedancie namiesto činného odporu. Nortonov ekvivalent sa používaný na ideálnu náhrade obvodu lineárnych zdrojov a impedanciou na účely výpočtov a riešení elektrických pomerov pri analýze a návrhu obvodov.

Teorém formuloval Hans Ferdinand Mayer a tiež Edward Lawry Norton.

Podobne pozri aj Théveninova veta - náhrada sústavy lineárnych zdrojov a impedanciou ideálnym zdrojom napätia v sériovom spojení s ideálnou impedanciou.

* Veľkosť zdroja prúdu zodpovedá prúdu nakrátko medzi svorkami A a B nahradzovaného obvodu.
* Veľkosť zdroja napätia zodpovedá napätiu naprázdno medzi svorkami A a B nahradzovaného obvodu.
* Náhradné rezistor / impedancia sa rovná podielu týchto veličín.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Nortonův teorém na českej Wikipédii.*
**Dolinský potok** je potok na Záhorí, preteká územím okresov Skalica a Senica. Je to pravostranný prítok Obradznovského potoka, meria 7,2 km a je tokom VI. rádu.

Pramení v Chvojnickej pahorkatine, v podcelku Unínska pahorkatina, juhovýchodne od kóty 309,5 m v lokalite Bukovec, na území obce Unín, v nadmorskej výške približne 270 m n. m. Na hornom toku tečie juhojuhovýchodným smerom cez lokalitu Hladné nivy a zľavej strany priberá Holubinku (223,5 m n. m.). Následne sa stáča severojužným smerom, ďalej vytvára oblúk vypnutý na západ a tečie juhovýchodným smerom k obci Dojč. Potom podteká cestu II. triedy č. 500, preteká intravilánom obce, najprv smerom na juh, potom sa prechodne stáča na západ a ďalej opäť na juh. Po opustení intravilánu obce priberá zľava koryto oddeľujúce sa z ľavej strany od Koválovského potoka a pokračuje západným smerom. Západojuhozápadne od Dojča priberá pravostrannú Bištavu, stáča sa smerom na západojuhozápad a sprava ešte priberá dva krátke prítoky z juhovýchodného úpätia Uhlísk (262,5 m n. m.). Napokon sa stáča na juh a na okraji Borskej nížiny (podcelok Myjavská niva), východne od osady Hornovci na území obce Štefanov, ústi v nadmorskej výške cca 176 m n. m. do Obradznovského potoka.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2023-11-24]. Dostupné online.
2. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2023-11-24]. Dostupné online.
3. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2023-11-24]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Starej Myjavy |
| --- |
| *Stará Myjava* → *Myjava* → *Morava* → *Dunaj* |
| 
* Bahenský potok
* Bištava
* Bzovec
* Dolinský potok
* Holubinka
* Kadlubkovský potok
* Obrádznovský potok
* Rehákov kanál
* **Stará Myjava**
* Štefanovský potok

 |
**Štátny podnik „Antonov"** (ukr. Державне підприємство «Антонов» – *Deržavne pidpryjemstvo „Antonov"*) je ukrajinská letecká konštrukčná kancelária, založená v roku 1946 výnosom ÚV KSSZ a Rady ministrov ZSSR v Novosibirsku v Sovietskom zväze. Jej prvotný názov bol **OKB-153** („Skúšobná konštrukčná kancelária č. 153"); neskôr niekoľkokrát zmenila názov a až v roku 1984, kedy zomrel šéfkonštruktér kancelárie, Oleg Konstantinovič Antonov, bola pomenovaná po ňom. V roku 1952 bola kancelária presťahovaná do ukrajinského Kyjeva. Avšak, zo strategických dôvodov sa výrobné závody nachádzali v Charkove, Taškente a v pôvodnom Novosibirsku.

Vznikali tu buď ľahké lietadlá ako, napr. An-2 alebo ťažké nákladné lietadlá ako An-12, An-22 a An-124, v poslednej dobe moderné regionálne dopravné lietadlo An-148.

Lietadlá Antonov
----------------

* Antonov A-40Antonov A-40
* Antonov An-2Antonov An-2
* Antonov An-3Antonov An-3
* Antonov An-8Antonov An-8
* Antonov An-12Antonov An-12
* Antonov An-14Antonov An-14
* Antonov An-22Antonov An-22
* Antonov An-24Antonov An-24
* Antonov An-26Antonov An-26
* Antonov An-28Antonov An-28
* Antonov An-30Antonov An-30
* Antonov An-32Antonov An-32
* Antonov An-38Antonov An-38
* Antonov An-70Antonov An-70
* Antonov An-72Antonov An-72
* Antonov An-74Antonov An-74
* Antonov An-124Antonov An-124
* Antonov An-140Antonov An-140
* Antonov An-148Antonov An-148
* Antonov An-158Antonov An-158
* Antonov An-225Antonov An-225

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Antonov na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Antonov**


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál letectvoRuský portál |
***4400*** je americký sci-fi seriál natáčaný od roku 2004 vo Vancouveri a vysielaný na stanici USA Network. Na Slovensku ho vysiela TV JOJ.

Dej
---

Za posledných šesťdesiat rokov bolo z rôznych oblastí Zeme a času unesených štyritisíc štyristo ľudí. Všetci zmizli náhle, v lúči bieleho svetla. Unesení nemajú nič spoločné – niektorí sú mladí, iní zase starí, sú medzi nimi muži, ženy aj deti, nespája ich rasa ani náboženstvo. Niektorí zmizli, keď im išlo o život, iní zase keď šli nakupovať. Niekoľkí zmizli na šesťdesiat rokov a druhí boli preč pár dní. Ale všetci sa vrátili náhle a spoločne, v mimozemskej guli svetla. Nikto si nepamätá, kde boli alebo čo sa s nimi stalo, ale každý z nich je nejakým spôsobom zmenený. Svet sa teraz musí vysporiadať s nimi a ich novonadobudnutými schopnosťami, kým sa oni musia vyrovnať so svetom, ktorý pokračoval ďalej bez nich. Sú obdarení zvláštnymi schopnosťami a môžu zmeniť kolobeh sveta – ale všetko čo chcú, je pokračovať v živote, ktorý bol prerušený ...

Postavy
-------

Seriál sleduje osudy agentov NTAC (Národné centrum pre hodnotenie hrozieb), poverených vyšetrovaním fenoménu *navrátených*. Hlavnými hrdinami sú agenti Diana Skouris (Jacqueline McKenzie) a Tom Baldwin (Joel Gretsch), ktorého synovec bol taktiež unesený, čo spôsobilo kómu jeho syna. Aj keď tematizácia, podobne ako štylizovanie hlavných hrdinov – skeptická Diana a *veriaci* Tom – a *zlej* vládnej organizácie vo veľkej miere pripomínajú Akty X, seriálu sa v priebehu druhej sezóny veľmi úspešne podarilo opustiť tieň svojho predchodcu a vytvoriť kvalitný príbeh plný konšpirácií, zrád a tajomstiev.

Tvorcovia
---------

Veľkú zásluhu na úspechu majú hlavne tvorcovia - Scott Peters a René Echevarria. Hlavne druhý menovaný obohatil seriál nielen o svoje dlhoročné skúsenosti s kvalitným sci-fi v podobe Star Trek: The Next Generation a Star Trek: Deep Space Nine, ale aj o svojho kolegu a spoluscenáristu týchto seriálov Íra Stevena Behra, ktorý má na konte niekoľko z najoceňovanejších častí Star Treku. Seriál je v USA vysielaný počas letných mesiacov (od júna do augusta) v zodpovedajúcej dĺžke – prvá sezóna má iba 6 častí, kým druhá a tretia majú po 13 – ako aj kvalite. Na letné pomery je 4400 vynikajúci seriál, v preplnenej hlavnej sezóne by však pravdepodobne padol za obeť nízkej sledovanosti.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
**Pauliho matice** tvoria množinu  troch komplexných hermitovských a unitárnych matíc o dvoch riadkoch a dvoch stĺpcoch. Zvyknú sa označovať gréckym písmenom 'sigma' (σ). V súvislosti s izospinom je obvyklé používať grécke písmeno 'tau' (τ). Píšeme ich v nasledujúcom tvare:

{\displaystyle \sigma \_{1}=\sigma \_{x}={\begin{pmatrix}0&1\\1&0\end{pmatrix}}}
{\displaystyle \sigma \_{2}=\sigma \_{y}={\begin{pmatrix}0&-i\\i&0\end{pmatrix}}}
{\displaystyle \sigma \_{3}=\sigma \_{z}={\begin{pmatrix}1&0\\0&-1\end{pmatrix}}}

Algebrické vlastnosti
---------------------

Platia nasledujúce dôležité vzťahy:

{\displaystyle \sigma \_{1}^{2}=\sigma \_{2}^{2}=\sigma \_{3}^{2}=-i\sigma \_{1}\sigma \_{2}\sigma \_{3}={\begin{pmatrix}1&0\\0&1\end{pmatrix}}=I}
pričom symbolom *I* označujeme jednotkovú maticu o dvoch stĺpcoch a dvoch riadkoch.

Determinanty a stopy spĺňajú tieto vzťahy:

{\displaystyle {\begin{matrix}\det(\sigma \_{i})&=&-1&\\[1ex]\operatorname {Tr} (\sigma \_{i})&=&0&\quad {\hbox{for}}\ i=1,2,3.\end{matrix}}}
Z hora uvedených vlastností priamo plynie, že vlastné hodnoty každej a jednej pauliho matice σ*i* sú ±1.

Komutačné relácie
-----------------

Pauliho matice splňujú nasledujúce komutačné relácie:

{\displaystyle [\sigma \_{i},\sigma \_{j}\ ]=2i\,\varepsilon \_{ijk}\,\sigma \_{k}}
Taktiež vyhovujú antikomutačným reláciam:

{\displaystyle \{\sigma \_{i},\sigma \_{j}\}=2\delta \_{ij}\cdot I}
**Hardangerbrua** je visutý cestný most premosťujúci fjord Hardangerfjorden medzi obcami Ullensvang a Ulvik v nórskom kraji Hordaland.

Pôvodnou dopravnou spojnicou oboch brehov fjordu bol trajekt medzi dedinami Bruravik a Brimnes spravovaný spoločnosťou Fjord1 Nordvestlandske. Ten sa však preukázal ako nevyhovujúci a preto pristúpila nórska vláda v roku 2006 k stavbe mostu. Jeho výstavba sa začala o tri roky neskôr 26. február 2009 a ukončená bola v auguste 2013. Most bol otvorený 17. augusta 2013. Finančné náklady na výstavbu mosta činili 1,8 mld. NOK.

S celkovou dĺžkou 1 380 m je most najdlhším visutým mostom v krajine a hlavné pole s dĺžkou rozpätia 1 310 m je najdlhším v krajine a tretím najdlhším v Európe (po mostoch Storebæltsbroen a Humber Bridge). Je taktiež najdlhším mostom na svete, ktorý vchádza z oboch strán do tunelov – zo severnej strany vchádza do 7 510 m dlhého tunela Vallaviktunnelen a na južnej prechádza do 1 692 m dlhého Butunnelen. Pylóny s výškou 200 m sú najvyššími v krajine. Výškový rozdiel medzi hladinou fjordu a najvyšším bodom mostovky je 55 m. Šírka mostovky je 20 m, vozovka je dvojprúdová a po jej stranách sú samostatné pruhy pre cyklistov a peších.

Referencie
----------

1. 1 2 3   *The Hardanger bridge* [online]. Statens vegvesen. Dostupné online. (po anglicky)
2. 1 2 3   *Hardanger Bridge* [online]. Structurae. Dostupné online. (po anglicky)
3. 1 2 3   *Road Viaducts & Bridges in Norway (> 500 m)* [online]. The World's longest Tunnel Page. Dostupné online. (po anglicky)

Externé odkazy
--------------

* Hardangerbrua v databáze *Bridgemeister*
**Amanecer en Puerta Oscura** je druhý album španielskej doom metalovej skupiny Orthodox. Bol vydaný v roku 2007 vydavateľstvom Alone Records (vo formátoch CD a LP - 700 kusov na čiernom a 300 na hnedom vinyle) a následne v USA vydavateľstvom Southern Lord (ako CD).

Skladby
-------

1. „Con sangre de quien te ofenda" – 8:46
2. „Mesto, rigido e ceremoniale" – 9:02
3. „Solemne Triduo" – 4:11
4. „Amancerer en Puerta Oscura" – 1:46
5. „Puerta Osario" v 2:09
6. „Templos" – 15:01
7. „Parte II. Apogeum" – 7:54

Charakteristika
---------------

Southern Lord píše: *"Amanecer en Puerta Oscura" uspel na ceste križujúcej rôzne odlišné žánre, kde sa jazzové vplyvy stretávajú s progresívnym zvukom a ultra-ťažkým drvivým metalovo-punkovým experimentom. Skupina nezabudla na svoje pravé metalové korene a andalúzsky kultúrny pôvod. Použitie nových nástrojov (klarinet, trúbka, kontrabas) ladia prirodzene s pôvodným štýlovým konceptom a otvárajú nové možnosti vidieť svetlo vo vnútri tejto temnej hudobnej koncepcie.*  

Allmusic: *Úžasná prvá skladba „Con sangre de quien te ofenda" v ktorej trio rozširuje svoj horizont do avandgardného jazzu ala John Coltrane na albume A Love Supreme...neskôr krátko flirtujú s minimalistickou gitarou a klavírnou medzihrou na „Puerta Osario",* nasleduje *...vzdušne inštrumentovaná a úplne na Coltrane-ho odkazujúca hra medzi kontrabasom, gitarovým echom a činelami na 15-minútovej „Templos"...Orthodox sa tiež vracajú k známemu doom metalu na skladbách „Mesto, rigido e ceremoniale", „Solemne Triduo" a „Parte II. Apogeum" všetky s nápadne menej extrémnym zvukom než na ich debute.*

Tvorcovia
---------

* Ricardo Jimenez Gómez – elektrická gitara/spev
* Marco Serrato Gallardo – basová gitara
* B. Diaz Vera – bicie

### Hostia

* Jaime García - trúbka
* Tavo Domínguez - klarinet

Referencie
----------

1. 1 2  recenzia *Amanecer en Puerta Oscura* na allmusic.com (po anglicky)
2. 1 2  Orthodox na stránke vydavateľstva Alone Records (po anglicky)/(po španielsky)
3. ↑  LP *Amanecer en Puerta Oscura* na discogs.com (po anglicky)
4. ↑  Southern Lord Archivované 2008-05-25 na Wayback Machine (po anglicky)

Externé odkazy
--------------

* recenzia *Amanecer en Puerta Oscura* na metalopolis.net (po slovensky)
**Hofmannovo odbúravanie** alebo **Hofmannovo odbúravanie amínov** alebo **úplná metylácia** je reakcia, pri ktorej vzniká a následne sa odštepuje kvartérna amónna soľ za vzniku konečného terciárneho amínu a alkénu za prítomnosti jódmetánu CH3- I. 

Hofmann elimination
Po prvom kroku sa vytvorí kvartérna amónna soľ. Po nahradení jódu hydroxylovým aniónom prebieha eliminácia na alkén. Pri asymetrických amínoch sa vytvorí najviac alkénov, ktoré sú najmenej substituované a najmenej stabilné. Toto pozorovanie sa nazýva *Hoffmanovo pravidlo*. Je priamym opakom normálnych eliminácií, kde je produktom najstabilnejší alkén (tzv. Zaitsevovo pravidlo). 
Reakcia je pomenovaná po svojom objaviteľovi Augustovi Wilhelm von Hofmannovi. 

Príklad syntézy trans-cyklookténu:

Trans-cyclooctene Synthesis
V súvisiacom chemickom teste, zvanom *Herzig-Meyerova alkimidová determinácia*, môže terciárny amín s najmenej jednou metylovou skupinou bez beta-protonácie reagovať s jodovodíkom HI na kvartérnu amónnu soľ, ktorá sa za horúca odbúrava na sekundárny amín.

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |

* Mechanizmus reakcie: animácie

Pozri aj
--------

* Eliminácia

Zdroje
------

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hofmann elimination na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
**An Introduction to Old Norse** (doslova *Úvod do starej nórčiny*) je učebnica napísaná E. V. Gordonom, ktorá vychádza z jeho vyučovania na univerzite v Leedse a prvýkrát vyšla v roku 1927 v Oxforde v The Clarendon Press. Druhé vydanie bolo revidované (1957) A. R. Taylorom, Gordonovým bývalým študentom a nepriamo jeho nástupcom v Leedse. Naposledy bol vytlačený v roku 1990 vydavateľstvom Oxford University Press. Podľa Todda Krausea z Lingvistického výskumného centra na Texaskej univerzite je práca „stále považovaná za štandardnú referenciu, aj keď často mimoriadne skľučujúcu pre samoštúdium".

Prehľad
-------

*Úvod do starej nórčiny* je v anglicky hovoriacom svete bežne akceptovaný ako štandardný text na štúdium starej nórčiny. Obsahuje dlhý úvod, krátku gramatiku starej nórčiny, slovník, zoznam mien a výberov z *Poetickej Eddy*, ako aj množstvo iných ság (všetky v starej nórčine).

Úvod učebnice sleduje literárnu históriu starej nórčiny a opisuje literárne vlastnosti, historickú presnosť a kompozičný štýl staronórskych textov. Gordon ju v ňom prirovnáva k iným jazykom a textom stredoveku, ako je napríklad staroanglická epická báseň *Beowulf*.

Ústrednú časť knihy tvoria výbery staronórskych textov vrátane celého textu *Hrafnkels saga* v druhom vydaní. Ďalšie výbery zahŕňajú báseň „Þrymskviða" a časti *Hrólfs saga kraka*. Zastúpená je východná i západná nórčina a nechýbajú ani runové nápisy.

Gramatická časť textu je napísaná s predpokladom, že čitateľ je oboznámený s lingvistikou, a to najmä s germánskymi jazykmi. Nechýbajú ani poznámky k výberom textov, najmä výklady zložitých riadkov, ako aj poznámky o rozdieloch medzi vetvami starej nórčiny, fonologicky aj písomne.

Taktiež obsahuje komplexný slovník, ktorý často obsahuje krížové odkazy na konkrétne čísla paradigiem, vrátane časti mien, ktoré sa vyskytujú v rámci vybraných čítaní. Všade sa vyskytujú rôzne ilustrácie, typicky nórske a škandinávske sály, zbrane atď.

Autorské práva
--------------

Hoci druhé vydanie knihy *Úvod do starej nórčiny* je stále chránené autorským právom, prvé vydanie je v USA, Spojenom kráľovstve a Európe verejným majetkom. Na čítanie staronórskych pasáží sa nevzťahujú autorské práva. Kópia všetkých čítaní v starej nórčine z knihy je dostupná online.

Referencie
----------

1. ↑  . Dostupné online.
2. ↑  . Dostupné online.
**Hunsdieckerova reakcia** alebo **Borodinova reakcia** (podľa Alexandrovi Borodinovi) je organická reakcia strieborných solí karboxylových kyselín s halogénom pri ktorej sa tvoria organické halidy. Je to príklad halogenačnej reakcie. Reakcia je pomenovaná podľa Heinz Hunsdieckera a Cläre Hunsdieckera.

The Hunsdiecker reaction
Oxid olovnatý tiež účinkuje pri tejto transformácii.

Reakčný mechanizmus
-------------------

Reakčný mechanizmus Hunsdieckerovej reakcie predpokladá vznik organických radikálnych intermediátov. Strieborná soľ karboxylovej kyseliny **1** rýchlo reaguje s brómom za vzniku intermediátu **2**. Po vytvorení diradikálovej dvojice **3** nasleduje stabilizácia radikálu uvoľnením oxidu uhličitého a vytvorenie dvojice radikálov **4**, ktoré sa rýchlo spoja vytvoriac požadovaný organický halid **5**.

Radikálový mechanizmus Hunsdieckerovej reakcie

|  |
| --- |
| Hundsdiecker startAnimGif |
| Animácie |

Variácie
--------

### Simoniniho reakcia

Reakcia strieborných solí karboxylových kyselín s jódom sa nazýva **Simoniniho reakcia**, pomenovaná podľa Angela Simoniniho, študenta Adolfa Liebena na Viedenskej univerzite. Pomer činidiel hrá vyznamnú úlohu pre určenie produktov. Napríklad ak je pomer 1:1 striebornej soli a jódu vytvorí sa alkyl jódu. Ak je však pomer 2:1 vzniká RCOOR. A pri pomere 3:2 vznikajú oba produkty.

Simoniniho reakcia

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hunsdiecker\_reaction na anglickej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |
**Pretty Good Privacy (PGP)** (slov. dosť dobré súkromie) je počítačový program, ktorý umožňuje šifrovanie a podpisovanie. Je založený na algoritme RSA pre asymetrickú kryptografiu. Prvá verzia PGP bola uvoľnená Philom Zimmermanom v roku 1991. Ďalšie verzie boli vyvíjané Philom Zimmermanom i inými.

PGP malo taký vplyv, že bolo štandardizované, aby bola umožnená spolupráca medzi rôznymi verziami PGP a softvéru založeného na PGP štandarde. PGP bolo prijaté ako internetový štandard pod názvom OpenPGP. Na tomto štandarde je založený aj GnuPG (GNU Privacy Guard alebo tiež GPG), Hushmail, Veridis, Authora a iné.

Najčastejšie sa stretávame s použitím pri šifrovaní e-mailov. Pre tento účel existuje mnoho pluginov, ktoré umožňujú prácu s PGP vo väčšine e-mailových klientov.

Možnosti
--------

PGP umožňuje šifrovať a dešifrovať správy, digitálne ich podpisovať, overovať identitu odosielateľa (ak tiež používa PGP) a spravovať kľúče.

PGP pracuje tak, že šifra nepoužíva jeden, ale dva rôzne kľúče. Prvý slúži na šifrovanie a jeho výstupom je zašifrované správa. Tu možno prečítať (dešifrovať) len a len pomocou druhého kľúča. Tento spôsob, t. j. asymetrická šifra, má oproti tradičným (tzv. symetrickým) šifrám používajúcim rovnaký kľúč pre šifrovanie a dešifrovanie, jednu veľkú výhodu. Svoj šifrovací (verejný) kľúč môžete umiestniť na verejnom, ale dôveryhodnom mieste (napríklad osobná WWW stránka alebo kľúčový server), kde si ho každý môže skopírovať a zašifrovať ním utajovanú správu. Tú potom môže bez obáv poslať a bude mať istotu, že si ju môže prečítať len adresát, respektíve držiteľ súkromného (dešifrovacieho) kľúča. 

Okrem šifrovania správ rieši PGP aj problematiku ich autentickosti. Princíp je podobný ako v prípade šifrovania. Odosielateľ pripojí k správe špeciálne dodatok, ktorý sa jednocestne vygeneruje z textu správy pomocou niektorej z hašovacích funkcií. Tento dodatok, tzv. "message digest", zašifruje svojím súkromným kľúčom, čím vznikne elektronický podpis. Príjemca získa verejný kľúč odosielateľa, dešifruje priložený podpis a porovná ho s tým, ako by mal vyzerať podľa jeho výpočtu. Ak obidva výsledky súhlasia, možno správu považovať za overenú.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pretty Good Privacy**
**Fischerov—Tropschov proces** alebo **syntéza podľa Fischera—Tropscha** je katalyzovaná chemická reakcia, v ktorej sú oxid uhoľnatý a vodík, prípadne metán pri teplote 200–350°C a pod veľkým tlakom premieňané na rôzne kvapalné uhľovodíky. Obvyklé katalyzátory majú za základ železo a kobalt. Hlavným účelom tejto syntézy je výroba syntetickej náhrady ropy a syntetického oleja.

Pôvodná reakcia
---------------

Pôvodnú Fisherovu—Tropschovu syntézu je možné popísať nasledujúcimi chemickými rovnicami:

{\displaystyle \mathrm {CH\_{4}+{\begin{matrix}{\frac {1}{2}}\end{matrix}}\,O\_{2}\rightarrow 2\,H\_{2}+CO} }
{\displaystyle \mathrm {(2{\it {n}}+1)\,H\_{2}+{\it {n}}\,CO\rightarrow C\_{n}H\_{2{\it {n}}+2}+{\it {n}}\,H\_{2}O} }
Vzniknuté uhľovodíky môžu byť rozdelené frakčnou destiláciou a rafinované ako klasická ropa.

Oxid uhoľnatý a vodík sa dajú vyrobiť čiastočnou oxidáciou uhlia alebo biomasy. Zdrojom metánu môže byť napríklad zemný plyn.

Dejiny, súčasnosť a budúcnosť
-----------------------------

Franz Fischer a Hans Tropsche sa postarali o prvotný objav tejto reakcie. Od 20. rokoch 20. storočia sa uskutočnilo mnoho vylepšení pôvodnej syntézy a dnes sa toto označenie používa pre širokú paletu podobných reakcií. 

Túto syntézu vo veľkej miere používalo Japonsko a nacistické Nemecko počas 2. svetovej vojny a Juhoafrická republika počas apartheidu, kedy tieto krajiny nemali prístup k rope a boli nútené vyrábať jej náhradu z uhlia.

V súčasnosti je jej význam nízky z dôvodov vysokých finančných nákladov a relatívne nízkej ceny klasickej ropy. Diskutuje sa o nutnosti jej opätovného širokého uplatnenia v budúcnosti, kedy sa začne ťažba klasickej ropy znižovať (pozri ropný vrchol).

O využití tejto metódy sa uvažuje tiež v prípade veľmi odľahlých nálezísk zemného plynu, čím by sa znížili náklady na transport.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |
**Ani tieň podozrenia** (orig. *Shadow of a Doubt*) je americký psychologický thriller z roku 1943, ktorý režíroval Alfred Hitchcock. Scenár k filmu napísali Thorton Wilder, Sally Benson a Alma Reville. Film bol v roku 1943 nominovaný na Academy Awards, v kategórii Najlepší scenár. V tom roku však vyhral film *The Human Comedy*.

Vo filme hrajú v hlavných úlohách Teresa Wrightová a Joseph Cotten.

V roku 1991 bol film uložený do knižnice kongresu Spojených štátov ako kultúrne, historicky a estetický významný. Alfred Hitchcock niekoľko krát uviedol, že film *Shadow of a Doubt*, je jeho najobľúbenejším, na ktorom pracoval. Rovnako aj Woody Allen a Guillermo del Toro v niekoľkých rozhovoroch priznali že ide o ich najobľúbenejší film.

Film hovorí príbeh o Charliem Oakleyovi (Joseph Cotten), ktorý prichádza na návštevu do mesta Santa Rosa. V meste sa však začnú diať zvláštne veci a jeho neter Charlie (Teresa Wrightová) je medzi prvými, ktorá si všíma zvláštne správanie jej strýka. Nič nie je tak, ako na prvý pohľad vyzerá a a tak musí malá Charlie odhaliť kde sa pravda v skutočnosti ukrýva.

Obsadenie
---------

* Teresa Wrightová ako Charlotte „Charlie" Newton
* Joseph Cotten ako Charles „Strýko Charlie" Oakley
* Macdonald Carey ako detektív Jack Graham
* Henry Travers ako Joseph Newton, otec Charlotte
* Patricia Collinge ako Emma Newton, matka Charlotte a sestra Charlieho
* Wallace Ford ako detektív Fred Saunders
* Edna May Wonacott ako Ann Newton
* Charles Bates ako Roger Newton
* Clarence Muse ako Pullman Porter
* Janet Shaw ako Louise Finch
* Estelle Jewell ako Catherine

Referencie
----------

1. ↑   *Ani stín podezření* [online]. Praha: Česká televize, [cit. 2020-08-05]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* *Ani tieň podozrenia* v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Shadow of a Doubt na anglickej Wikipédii.*
**Theofané** (iné názvy: **Theofana, Teofana, Teofané**; starogr. *Θεοφάνη* – *Theofané*, lat. *Theophane*) je v gréckej mytológii dcéra Bisalta, matka zlatého barana.

Theofané dcéra Bisalta bola natoľko krásna, že sa o jej ruku uchádzali pytači zo všetkých kútov sveta. Do Theofany sa však zaľúbil aj boh morí Poseidón a ten aby ju pred dotieravými pytačmi ochránil, uniesol ju na ostrov Krommyousa. Neodbytní pytači ju však našli aj tam, preto Poseidón premenil dievča na ovcu, sám seba na barana a všetkých obyvateľov ostrova na zvieratá. Vzhľadom na to, že potom začali pytači porážať na ostrove zvieratá, premenil ich na vlkov.

Plodom lásky Poseidóna a Theofany sa potom stal baran so zlatým rúnom, ktorý neskôr na príkaz Nefely uniesol jej deti do ďalekej Kolchidy. Jej dcéra Hellé z neho cestou spadla do mora, ale syn Frixos na ňom do Kolchidy priletel. Tam sa ho ujal kráľ Aiétes, ktorý zlatého barana obetoval najvyššiemu bohu Diovi. Získanie rúna zo zlatého barana sa stalo po rokoch cieľom slávnej výpravy Argonautov.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Hyginus, *Fabulae* 3.
2. 1 2 3  Hyginus, *Fabulae* 188.
3. 1 2 3  Apollodoros, *Kronika*, 1,9,1.
4. 1 2   *Atlas mytológie*. Bratislava : Ikar, 2001. ISBN 80-551-0152-3. S. 99.
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Gitara* pozri *Gitara (rozlišovacia stránka)*.

**Gitara** je brnkací strunový hudobný nástroj, ktorý má vypasované telo s bokmi prehnutými dovnútra v páse gitary. Gitara ako brnkací strunový nástroj, vznikol podľa znalcov dejín gitary až niekedy v 15. storočí. Samotná gitara teda prešla svojským vývojom. Pôvod gitary je zaznamenaný v Prednej Ázii, kde prvý hudobný nástroj podobný gitare tzv. kinor bol pozorovaný u Sumerov.
Gitara sa dá zhotoviť z hocičoho, otázka je, akú kvalitu dosiahneme. Gitary sa robia prevažne na báze dreva, ako to bolo odjakživa. Existujú však gitary na báze syntetických materiálov (uhlíkové vlákno so svojimi dobrými elastickými vlastnosťami – RainSong Graphite Guitars) alebo sa využíva kov – oceľ na stavbu tela gitary (rezofonické gitary, napríklad Dobro, Lap–steel). Bola skonštruovaná dokonca aj gitara s mramorovým telom.

Rozoznávame viacero druhov a typov gitár, najčastejšie sa stretávame s týmto rozdelením:

Akustická gitara – je tvorená rezonančnou skrinkou v podobe korpusu, ktorý má za úlohu zvuk zosilniť a vyžiariť do prostredia s adekvátnym zafarbením tónu. Podľa názoru niektorých historikov vznikla gitara v stredovekom Španielsku prestavbou starej fiduly na brnkací nástroj. Akustické gitary sa delia na klasické, inak prezývané aj "španielky" (struny z nylonu (v minulosti zo zvieracích čriev), v počte od 6 vyššie) a gitary s kovovými strunami (obvykle 6 alebo 12).

Akustické gitary s kovovými strunami môžeme ďalej rozdeliť na:
1.Jumbo
2.Dreadnought alebo tiež niekedy nazývané Western

Elektrická gitara – podstatu tónotvorného zariadenia tejto gitary tvoria struny z feromagnetického materiálu, ktorých kmitanie je zachytávané snímačmi, ktoré sú prepojené s tzv. efektom (nie nutne), zosilňovačom a reproduktorom. Najčastejšie má 6, 7 alebo 12 strún.

Basová gitara (basgitara) – Delia sa taktiež na elektrické a akustické. Basgitara má štyri a viac strún naladených o oktávu nižšie ako na bežnej gitare s primárnym účelom rozširovať zvuk o hlboké tóny.

Elektro-akustická gitara – akustická gitara, ktorá je vybavená magnetickým snímačom, mikrofónom alebo piezzo-elektrickým snímačom (väčšinou sa nachádza pod vložkou kobylky – konštrukcia akustickej gitary) z ktorého sú zosnímané vibrácie prenesené cez kábel na výstupný jack gitary alebo častejšie do zabudovaného predzosilňovača v gitare.

Ovládacie prvky na predzosilňovači sú – hlasitosť, korekcie (väčšinou basy, stredy a výšky), PHASE (fázovanie) a kontrolná LED dióda pre stav batérie.

Tento typ gitary sa využíva v rôznych hudobných žánroch, kde sa vyžaduje zvuk akustickej gitary, no najmä pri živých vystúpeniach, kde je potrebný väčší objem hlasitosti.

Podľa reprezentatívneho prieskumu prieskumnej agentúry Go4insight z októbra 2018, na Slovensku ovláda hru na gitaru približne 6% populácie.

Gitarista
---------

**Gitarista** je hudobník, ktorý hrá na gitare. Profesionálni gitaristi môžu hrať sólo, alebo s hudobnou kapelou. Môžu hrať rôzne hudobné žánre.

1. ↑   *Prieskumná agentúra Go4insight* [online]. Go4insight, [cit. 2018-11-22]. Dostupné online.

*
*Melikertes a Ino*, autor:Pierre Granier (1655 – 1715)
**Melikertes** alebo **Melikertés** (starogr. *Μελικέρτης* – *Melikertes/iný prepis Melikertés*, lat. *Melicertes*) je v gréckej mytológii syn orchomenského kráľa Athamanta.

Jeho matkou bola Inó, druhá manželka kráľa Athamanta, jeho brat sa volal Learchos. Kým vlastné deti kráľovná milovala, deti z prvého manželstva, Frixos a Hellé jej boli tŕňom v oku a intrigovala tak dlho, až museli v ohrození života ujsť na baranovi so zlatým rúnom do ďalekej Kolchidy. Malá Hellé sa ale do Kolchidy nedostala, lebo sa cestou utopila v mori.

Keď sa potom Ino ujala výchovy maličkého boha Dionýza, ktorého rodičmi boli Zeus a Semelé, pohnevali si Diovu žiarlivú manželku Héru, ktorá z pomsty zoslala na kráľa Athamanta šialenstvo. Athamas potom v záchvate zlosti zabil svojho syna Learcha. Ohrozoval aj Melikerta, ale Ino ho chytila ​​do náručia a skočila s ním do mora. Najvyšší boh Zeus (podľa inej verzie Poseidón) im však život zachránil a povýšil na morských bohov. Ino potom prijala meno Leukothea a z Melikerta sa stal Palaimón.

Starovekí Rimania Melikerta čiže Palaimóna uctievali ako ochranného boha námorníkov, ktorý vo svojej funkcii často splýval s bohom Portunom.

Referencie
----------

1. 1 2 3  Apollodoros, *Kronika*, 1,9,1.
2. 1 2 3  Apollodoros, *Kronika*, 3,4,3.
3. ↑  Ovidius, *Metamorphoses*, 4,512.
4. ↑  Ovidius, *Metamorphoses*, 4,581.

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Melikertés na českej Wikipédii.*
Antonín Hajn
PhDr. **Antonín Hajn** (\* 24. júl 1868, Solnice – † 26. marec 1949, Praha) bol český novinár a politik.

Život
-----

Hajn bol syn tesára. Absolvoval gymnázium v Chrudime a neskôr vyštudoval dejiny na filozofickej fakulte Pražskej univerzity (dnes Karlova univerzita). V roku 1901 bol promovaný na doktora filozofie. V roku 1893 bol zatknutý a postavený pred súd pre velezradu spolu s ďalšími troma zakladateľmi anarchistického spolku pokrokovej študentskej mládeže Omladina (Karel Stanislav Sokol, Dr. Alois Rašín a Josef Škába) a odsúdený na 18 mesiacov žalára.

Od roku 1897 bol členom Radikálnej pokrokovej strany a začal vydávať stranícky týždenník, a neskôr denník *Samostatnost*. V rokoch 1905-09 redigoval aj stranícky časopis *Pokroková revue*. V rokoch 1908-1912 bol predsedom České strany štátoprávne pokrokovej, nástupkyne predchádzajúcej strany. V rokoch 1907-1911 bol členom rakúsko-uhorskej Ríšskej rady a v Čechách poslancom zemského snemu.

Počas prvej svetovej vojny bol činný v domácom odboji. V období vzniku Česko-Slovenska bol od 14. novembra 1918 do 15. apríla 1920 členom Revolučného národného zhromaždenia. Poslancom zostal aj v neskorších čs. parlamentoch, až do roku 1935.

Jeho brat, Alois Hajn, bol členom pokrokového hnutia mládeže, novinárom a členom Sociálno-demokratickej strany.

Osobnosť
--------

Hajn bol jednou z významných osobností reformných Čiech konca 19. storočia. Zaujímal sa najmä o sociálne otázky. Bol jedným z vodcov študentského hnutia a neskôr radikálneho pokrokového hnutia.

Masaryk o Hajnovi
-----------------

Tomáš Garrigue Masaryk nepriamo pripisuje Hajnovi zásluhy o zakreslenie dnešných slovenských hraníc:

*Když jsem roku čtrnáct chtěl jet za hranice, to už jsem docela rozhodně počítal se Slovenskem. Ale abych měl jaksi plnou moc v tomto směru něco dělat, chtěl jsem vědět, co tomu říkají jiní poslanci a politikové, a sondoval jsem u nich. Mluvil jsem s Antonínem Hajnem za státoprávníky; Hajn byl hned a plně při věci a řekl mi, že má u generálního štábu známeho důstojníka, který by nám mohl nakreslit mapu příštího Slovenska z hlediska národnostního, strategického a tak. Opravdu mi pak přinesl mapu, na které byly nakřesleny příští hranice plavajzem; a naše dnešní hranice se kryjí skoro přesně s těmi na té mapě.* (Karel Čapek - Hovory s T.G. Masarykem, Čs. spisovatel, Praha 1969, strana 104)

Autoritné údaje: * GND: 1081687533
* ISNI: 0000 0000 5567 6375
* LCCN: no93023715
* NK ČR: jk01033114
* SNK: 170632
* VIAF: 61116640
* WorldCat: lccn-no93023715
Grande Arche (v strede)
**Grande Arche de la Fraternité** (fr. Veľký oblúk bratstva), skrátene **Grande Arche** alebo **Arche de la Défense** je novšia pamätihodnosť Paríža, dokončená v roku 1989 k 200. výročiu Veľkej francúzskej revolúcie. Nachádza sa v štvrti La Défense.

Táto otvorená kocka pokrytá sklom a bielym kararským mramorom pôsobí nielen svojimi jasnými tvarmi, ale i svojimi rozmermi. Jej architektom je *Otto von Spreckelsen* z Dánska. Svojou výškou 110 metrov je dvakrát vyššia ako Víťazný oblúk (50 m) na Etoile a jej váha sa odhaduje na 30 tisíc ton. Pod Grande Arche sa nachádza stanica metra, rýchlodráhy RER a Transilienu. Je postavená na 12 pilieroch zakotvených pod zemou. Vošla by sa pod ňu celá Katedrála Notre-Dame. Pod klenbou sú zaujímavým spôsobom zavesené panoramatické výťahy.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka Grande Arche (po francúzsky)
* Panoráma Archivované 2010-02-21 na Wayback Machine (po anglicky)

Súradnice: 48°53′33″S 2°14′07″V﻿ / ﻿48,892515°S 2,235235°V﻿ / 48.892515; 2.235235
**Pád Saigonu** bola záverečná bitka Vietnamskej vojny. Počas záverečného útoku na Vietnamskú republiku komunistické sily obsadili hlavné mesto krajiny Saigon. Mesto kapitulovalo 30. apríla 1975. Táto udalosť bola koncom vietnamskej vojny a viedla k vytvoreniu jednotného vietnamského štátu pod vedením komunistov. Komunisti nasadili asi 450 000 mužov proti 31 000 mužom Armády republiky Vietnam a Američanom, ktorí urýchlene sťahovali zvyšok svojich obyvateľov z krajiny.

Operácia Frequent Wind
----------------------

Evakuácia amerických občanov, vietnamských civilistov a prominentov zo Saigonu pomocou letectva a námorníctva USA prebiehala 29. - 30. mája 1975 a niesla krycie označenie operácia Frequent Wind. Zúčastnila sa jej 76. Commander Task Force.

### Evakuácia

* 1 373 občanov USA
* 5 595 občanov republiky Vietnam

Externé odkazy
--------------

* "Saigonské finále" - *The New York Times*
* "1975: Saigon surrenders" -  *BBC News*

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Pád Saigonu na českej Wikipédii.*
**Richard Francis Gordon, Jr.**  (\* 5. október 1929, Seattle – † 6. november 2017, San Marcos) bol americký astronaut. Ako pilot veliteľského modulu sa zúčastnil misie Apollo 12, druhej misie, ktorá pristála na Mesiaci.

Životopis
---------

### Mladosť a výcvik

V roku 1951 ukončil štúdiá na Washingtonskej štátnej univerzite a s diplomom inžiniera chémie vzápätí nastúpil do armády. Stal sa námorným pilotom na základni v Jacksonville na Floride u prepadových stíhačov. Po čase odišiel do školy testovacích námorných pilotov v Patuxent River v Marylande. Lietal na nových typoch reaktívnych lietadiel. Po troch rokoch nastúpil ako inštruktor stíhačky F4H na kalifornskej základni v Miramare a získal celý rad národných leteckých rekordov. V máji 1961 vyhral transkontinentálne preteky Los Angeles – New York. V čase, keď bol prijatý do tretej skupiny amerických kozmonautov (18. októbra 1963), mal nalietaných 4682 hodín. Po nevyhnutnom výcviku bol zaradený do záložnej posádky Gemini 8.

### Lety do vesmíru

Po prvýkrát letel na palube Gemini 11 v septembri 1966. Veliteľom lode bol Charles Conrad. Štartovali z kozmodrómu na myse Canaveral, dostali sa na obežnú dráhu Zeme, štyrikrát sa spojili s raketou Agena a po troch dňoch letu pristáli na hladine Atlantického oceánu.

O tri roky po svojom prvom lete bol menovaný najprv za veliteľa záložnej posádky pre Apollo 9, a hneď na to letel po druhýkrát, tentokrát na palube Apolla 12. Ciel misie bolo pristátie na povrchu Mesiaca. Zatiaľ čo jeho kolegovia na lodi, kozmonauti Charles Conrad a Alan Bean na Mesiaci pristáli, Richard Gordon zostal 31 hodín na obežnej dráhe Mesiaca, ktorý 45 krát obletel. Keď sa Conrad s Beanom vrátili na loď, odštartovali na Zem a po desiatich dňoch vo vesmíre pristáli na hladine Tichého oceánu. 

* Gemini 11 ( 12. september 1966 – 15. september 1966)
* Apollo 12 ( 14. november 1969 – 24. november 1969)

### Po lete

Po lete s Apollom 12 bol ešte kapitán Gordon menovaný do záložnej posádky Apolla 15. Dňa 1. januára 1972 z NASA aj z armády odišiel a stal sa viceprezidentom spoločnosti The New Orleans Saints of the National Footbal League. Od 1. apríla 1977 bol hlavným manažérom energetického oddelenia firmy John Mecom Company, v roku 1993 prezidentom Space Age America Inc. Bol ženatý a mal osem detí, z toho dve nevlastné.

Referencie
----------

1. ↑  
 *Zomrel Richard Gordon, člen druhej posádky na Mesiaci* [online]. SME, 2017-11-08, [cit. 2017-11-08]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Richard Gordon na stránkach NASA (po anglicky)
* Oficiálny životopis na stránkach NASA (po anglicky)

Zdroj
-----

* Milan Codr. *Sto hvězdných kapitánů*. [s.l.] : Práce, 1982.
* 

  

Autoritné údaje: * GND: 1150274395
* VIAF: 1674151595763705470003
Súradnice: 46° 05′ 42″ s.š. 7° 51′ 36″ v.d.

Súradnice: 46°5′S 7°51′V﻿ / ﻿46,083°S 7,850°V﻿ / 46.083; 7.850

**Dom** (4 545 m n. m.) je druhý najvyšší vrch Švajčiarska (ak rátame masív Monte Rosy ako jeden, inak piaty a celkovo šiesty v Alpách) a zároveň je to najvyšší vrch, ktorý leží celou svojou plochou na švajčiarskom území. Spolu s vrchmi Monte Rosa, Matterhorn a Weisshorn ohraničujú malebné údolie vo Penninských Alpách s mestečkami Zermatt, Tasch, Randa a Sant Niklaus. Bezprostredným susedom Domu je vrch Taschhorn (4 491 m n. m.)

Výstup na Dom - normálka
------------------------

Od kostola v Rande (1 515 m n. m.) mierne na SV až k potoku Dorfbach. Cez potok na lesnú cestu (dobré značenie). Cesta sa kľukatí lesom, ktorý postupne prechádza do lúk a pastvín. Tu sa cesta križuje s trekovou cestou Monte Rosa (TMR). Pokračuje po značkách na Dom hütte. Technickejšie miesta sú zabezpečené. Cez skalnú suť sa dostaneme k peknej horskej chate Dom hütte (2 940 m n. m.) (kapacita 75 ľudí, otvorené iba v lete). Zhruba 200 výškových metrov nad chatou je možnosť bivakovania, sú tam pripravené tzv. hniezda pre viacero stanov. Vodu je však nevyhnutné nabrať pri chate. Ďalej sa postupuje skalným terénom pozdĺž morény až k ľadovcu Festigletscher. Vystupuje sa po jeho ľavom okraji.

Povrch ľadovca je zvrásnený (viditeľné trhliny, nutná obozretnosť, mačky a cepín sú nevyhnutné). Na konci ľadovca sa cez strmý asi 200 metrový výšvih (prevažuje suť, je vhodné mať prilbu) dostávame do sedla Festijoch (3 723 m n. m.) (v závere je vyvýšená exponovaná, no dobre zaistená hrana). Cesta pokračuje nie príliš exponovanými ľadovými pláňami svahov Hohbärggletscheru na vrchol (4 545 m n. m.), na ktorom je vrcholový kríž. Zostupuje sa po tej istej trase. Z vrcholu je nádherný výhľad na okolité vrcholy Penninských Álp (Monte Rosa,u

* Randa - Dom hütte cca 5 – 6 hod.
* Dom hütte – Festijoch cca 2 – 3 hod.
* Festijoch – Dom cca 3 hod.
* Zostup na Dom hütte cca 4 hod.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dom (vrch)**

Externé odkazy
--------------

* Dom Tourenberichte
* Fotos vom Dom
Pamätná tabuľa J. A. Ferienčíka v obci Breziny
**Ján Adolf Ferienčík** (\* 8. marec 1863, Zvolen - † 7. marec 1925, Cleveland) bol spisovateľ, redaktor. Pseudonym: Fr.Jančík, J.A.F.Hrubý, Alfa-Beta, Hrajnoha.

Rodina
------

* otec Štefan Ferienčík
* matka Anna rod. Šimkovičová

Životopis
---------

Študoval na evanjelický lýceu v Banskej Bystrici (do roku 1891). Učiteľ v Brezinách, od 1893 redaktor Slov. novín v Budapešti, 1894 emigroval do USA, redaktor viacerých krajanských periodík v USA, 1913 založil časopis Osveta v Clevelande, 1914 redaktor Nár. slov. denníka v Chicagu, 1916 Kruhu mládeže v Pittsburghu a i. Debutoval počas pôsobenia v Budapešti, kde písal poviedky, najmä nábožensky pointované morality a populárne romány, kt. uverejňoval knižne i časopisecky, divadelné hry (drámy i jednoaktovky, spolu 20 diel), zozbieral slov. nár. piesne, zostavoval kalendáre. V USA účinkoval najmä ako autor pôvodnej slov. detektívky a prekladateľ, o. i. z E. A. Poea do slovenčiny (poéma Havran). Publikoval popularizačné politické príručky a cyklus článkov Zo života amerického, kt. priniesli cenný materiál o slov. vysťahovalectve. Organizátor kult. a spoločenského života amer. Slovákov, tajomník MS v Amerike a viacerých spolkov a združení. Počas 1. svetovej vojny účinkoval v čs. zahraničnom odboji, v máji 1918 signatár Pittsburskej dohody, politicky sa orientoval na slov. autonomizmus.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrike evanjelického zboru vo Zvolene; záznam číslo 39; pokrstený ako János Ferjencsik
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0001 1702 0153
* LCCN: no90000023
* NK ČR: mzk2005266459
* SNK: 202970
* VIAF: 121897238
* WorldCat: lccn-no90000023
**William Alison „Bill" Anders** (\* 17. október 1933, Britský Hongkong) je bývalý americký astronaut, účastník prvého letu okolo Mesiaca v roku 1968 na kozmickej lodi Apollo 8.

Život
-----

### Škola a výcvik

Anders študoval na námornej akadémii USA (U.S. Naval Academy), v roku 1962 získal titul inžiniera v odbore atómová fyzika na technologickom inštitúte amerického letectva (Air Force Institute of Technology). Medzi kozmonautov prišiel v tretej skupine iba o pár mesiacov neskôr v roku 1963 s bohatou praxou pilota. Bol zaradený do záložnej posádky Gemini 11.

### Let do vesmíru

Apollo 8 bola prvá pilotovaná loď k Mesiacu. Letel v trojici ako najmladší člen posádky spolu s Bormanom a Lovellom. Bol veliteľom lunárneho modulu, ktorý však vôbec nemali. Okolo Mesiaca obleteli 10 krát a po šiestich dňoch sa v poriadku vrátili na Zem, pristáli na hladine Tichého oceánu. 

* Apollo 8 ( 21. december 1968 – 27. december 1968 )

### Po lete

Zostal ešte krátko vo výcviku a bol zaradený do záložnej posádky Apolla 11. V septembri roku 1969 sa plukovník Anders rozhodol z letectva USA odísť. V rokoch 1969-1973 pracoval vo Washingtone v Národnej rade pre letectvo a kozmické lety (National Aeronautics and Space Council). V rokoch 1973-1976 bol riaditeľom Komisie pre atómovú energiu. V roku 1976 bol vymenovaný za veľvyslanca USA v Nórsku. Od októbra 1977 bol generálnym manažérom oddelenia atómovej energie v spoločnosti General Electric. (General Dynamics Corp. Nuclear Energy Products Div.). V roku 1989 bol zamestnaný v Textron, Inc. a v roku 2003 sa vrátil do NASA v Houstone už ako generál v zálohe. Je ženatý a má šesť detí. 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| „ | Prišli sme preskúmať Mesiac a najdôležitejšia vec je, že sme objavili Zem. | "|
| – William Anders |

Literatúra
----------

* *Sto hvězdných kapitánů*, vydalo nakl. Práce r.1982, autor Milan Codr

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny životopis na stránkach NASA (po anglicky)
* 

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 4728 7900
* LCCN: no2008168749
* VIAF: 66297129
* WorldCat: lccn-no2008168749
**Zúbra** je potok na Horehroní, preteká územím okresu Brezno. Je to pravostranný prítok Hrona, meria 6,2 km a je tokom III. rádu. 

Pramení v Nízkych Tatrách, v podcelku Kráľovohoľské Tatry, na západnom svahu Čučoriedkovej (1 316,3 m n. m.), v nadmorskej výške okolo 1 000 m n. m. Tečie severojužným smerom, v pramennej oblasti priberá dva krátke pravostranné prítoky spod Zúbrej (1 191,6 m n. m.) a ľavostranný spod Čučoriedkovej. Preteká dolinou Zúbra, postupne priberá tri prítoky zľava z juhozápadného úpätia Čučoriedkovej a sprava z juhovýchodného úpätia Priehybky (1 110,9 m n. m.). Na dolnom toku vstupuje do Horehronského podolia, do podcelku Breznianska kotlina, stáča sa na juhovýchod a na východnom okraji Bujakova ústi v nadmorskej výške cca 508 m n. m. do Hrona.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-09-10]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-09-10]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Hrona (od Hronca po Čierny Hron) |
| --- |
| 
* Bacúšsky potok
* Beňuška
* Brezenec
* Brezniansky potok
* **Čierny Hron**
* Čierny potok
* Dolinka
* Drábsko
* Drakšiar
* Durbačka
* Hlboká
* Ježová
* Kýčerný potok
* Leňuška
* Lúčanský potok
* Lužná
* Magurský potok
* Maková
* Malý Zelený potok
* Petríkovo
* Rakyťanka
* **Rohozná**
* Slatvinský potok
* Temná
* Turiečka
* Vagnár
* Veľká Liesková
* **Veľký potok**
* Veľký Zelený potok
* Volchovo
* Voňacie
* Zúbra
* Ždiarsky potok

 |
| 
Súvisiace šablóny
Vodné toky v povodí Čierneho Hrona
Vodné toky v povodí Hrona (1. časť) a (3. časť)
Vodné toky v povodí Rohoznej
 |
Mons. **Andrej Imrich** (\* 9. január 1948, Mníšek nad Popradom) je emeritný spišský pomocný biskup.

Kňaz
----

Kňazskú vysviacku prijal 8. júna 1974 v Dóme sv. Martina v Bratislave pre pastoračnú službu Spišskej diecézy. Vysvätil ho Mons. Július Gábriš, trnavský apoštolský administrátor. 

V rokoch 1974 - 1977 bol kaplánom v Rabči, 1977 - 1980 kaplánom v Dolnom Kubíne, 1980 - 1983 kaplánom v Spišskej Novej Vsi. Dňa 15. októbra 1983 bol vymenovaný za farského administrátora v Zázrivej a 1. februára 1985 v Trstenej. Nový diecézny biskup Spišskej diecézy Mons. František Tondra ho 1. novembra 1989 vymenoval za generálneho vikára a neskôr za farského administrátora v Spišskom Podhradí.

Biskup
------

Dňa 4. júna 1992 bol pápežom sv. Jánom Pavlom II. vymenovaný za pomocného biskupa Spišskej diecézy a titulárneho biskupa sídla Castellum Titulianum. Biskupskú vysviacku prijal 11. júla 1992 v Spišskom Podhradí – Spišskej Kapitule. Vysvätil ho Mons. František Tondra, spišský diecézny biskup spolu s Mons. Giovannim Coppom, apoštolským nunciom v Česko-Slovensku a Mons. Jánom Sokolom, trnavským arcibiskupom a metropolitom Slovenska. Za biskupské heslo si zvolil *Metanoia, oboedientia et spes - Pokánie, poslušnosť a nádej.*

Po nástupe do úradu nového spišského diecézneho biskupa Mons. Štefana Sečku bol opäť 12. septembra 2011 potvrdený v úrade generálneho vikára Spišskej diecézy. 

16. októbra 2014 bol slávnostným kazateľom na Trnavskej novéne v Bazilike sv. Mikuláša v Trnave, kde predniesol kázeň na tému *Panna Mária verne stála pod krížom.*

Dňa 15. októbra 2015 pápež František prijal jeho zrieknutie sa úradu pomocného biskupa Spišskej diecézy a stal sa emeritným biskupom.

Referencie
----------

1. ↑   *Emeritný biskup* [online]. [Cit. 2016-09-02]. Dostupné online.
2. ↑  S.R.O, TV Lux. *www.tvlux.sk* [online]. www.tvlux.sk, [cit. 2016-11-14]. Dostupné online.
3. ↑   *Svätý otec prijal zrieknutie sa úradu biskupa Andreja Imricha* [online]. TK KBS, 15.10.2015, [cit. 2015-10-15]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Andrej Imrich**