recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Waybook** je internetový server určený na sprostredkovanie spolujázd nielen študentov s úsporou času, peňazí a životného prostredia.

Opis projektu
-------------

Waybook je bezplatná služba určená nielen študentom. Záujemcovia o sprostredkovanie jázd sa musia zaregistrovať, služby sú ponúkané zdarma. K ochrane proti potenciálnym násilníkom slúži hodnotenie vodičov. K ochrane osobných údajov je určená ochrana proti robotom umožňujúcim datamining. Užívateľom je umožnené zadávať ponuky, posielať si správy a sledovať výpis jázd. Stránky sú stále vo vývoji a plánuje sa ich zlepšovanie, podnety môžu podávať i sami užívatelia.

Vznik a vývoj projektu
----------------------

Služba bola spustená po trojročnom vývoji 1. apríla 2009. Autori projektu sú Jiří Vlašimský z Horného Jiřetína, Vojtěch Žihla z Litvínova a Jan Svoboda z Mostu, všetci v tej dobe čerství absolventi bakalárskeho štúdia Fakulty aplikovaných vied v Plzni. Dôvod vzniku bol dopyt u samotných autorov pre sprostredkovanie cesty do Plzne a nespokojnosť s doterajšími podobnými projektami. 
Autori vymysleli vlastný ekonomický model, bezplatný prevoz pre klientov a hradenie nákladov zo svojho. V budúcnosti počítajú s nadviazaním spolupráce so školami a s prevádzkou kontextovej reklamy, čo zaistí financovanie. V súčasnosti sa projekt stretáva predovšetkým s problémom propagácie a apeluje na svojich užívateľov, aby s propagáciou pomohli. Pre dobré fungovanie projektu potrebujú zvýšiť jeho návštevnosť.

Referencie
----------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Waybook na českej Wikipédii.*

1. 1 2 3  KOTEK, Petr. *Studenti si chtěli usnadnit cesty do školy, vymysleli a naprogramovali Waybook* [online]. novinky.cz, 2009-11-23, [cit. 2012-05-20]. Dostupné online.
2. ↑  SVOBODA, Jan. *Waybook oslavil první narozeniny* [online]. 2010-10-21, [cit. 2012-05-20]. Dostupné online. [nefunkčný odkaz]
3. ↑   *Waybook: Tisíce lidí využívají vychytávku ze severních Čech* [online]. Mostecký deník, 2010-11-02, [cit. 2012-05-20]. Dostupné online.
4. 1 2  KOTEK, Petr. *Studentská služba pro studenty Waybook zprostředkuje spolujízdu už rok* [online]. novinky.cz, 2010-10-11, [cit. 2012-05-20]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Waybook.cz – oficiálna webstránka
Pithos
**Pithos** (mn. č. *pithoi*) je veľká sudovitá keramická nádoba (takmer 2 m vysoká ) so špicatým dnom, používaná na skladovanie vína, olivového oleja, obilia, prípadne aj na pochovávanie. K jej rozšíreniu došlo najmä v období Minojskej a Mykénskej kultúry. Malé exempláre sa nazývali *pitharia*.

Na Kréte sa do nich pochovávalo už od ranominojského obdobia III. (cca 2100 – 2000 pred Kr.) V Aténach bolo vo veľkých pithoi v období geometrickom a archaickom pochovaných niekoľkých dospelých jedincov. V starovekom Grécku sa v dobe bronzovej novorodenci niekedy pochovávali v keramických nádobách alebo pod úlomky pithoi.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 221.
2. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 381-383.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 446.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pithos**

Pozri aj
--------

* Typológia starogréckej keramiky
Nastúpená čata pechoty nemeckého Bundeswehru
**Čata** je vojenská jednotka obyčajne zložená z dvoch až štyroch družstiev, osádok alebo obslúh. V závislosti od krajiny a druhu vojsk môže mať 30 až 50 mužov. Čaty sú organizované do rôt (resp. batérií), ktoré majú tri až päť čiat. Zvyčajne sa čaty delia podľa druhu vojsk na mechanizované, tankové, ženíjne, guľometné atď. zriedkavo však môžu byť aj samostatné. Čata je najmenšou vojenskou jednotkou vedenou dôstojníkom, obyčajne poručíkom. Veliteľovi čaty asistujú vyšší poddôstojíci - čatári, v niektorých iných armádach seržanti.

Vo väčšine armád, sa čaty delia na pechotné, tankové, mínometné atď. Francúzska armáda používa výraz čata iba pre jazdecké jednotky a pre iné druhy vojsk používa výraz družstvo, ktorý má v slovenčine iný ekvivalent.

V hasičskom zbore, tvoria čatu dve alebo tri družstvá jednej zmeny. Kristian Šidelka a Daniel Yankevich

Referencie
----------

1. ↑  Vejmelka, O. a kol. Vojenský výkladový slovník vybraných operačních pojmů. Správa doktrín Ředitelství výcviku a doktrín, Vyškov, 2005, s. 45
2. ↑   *Hasičské družstvo, Slovenská terminologická databáza* [online]. data.juls.savba.sk, 23.06.2008, rev. 2009-04-22, [cit. 2011-09-03]. Dostupné online.
Médska ríša okolo r. 600 pred Kr.
**Médska ríša** alebo **Média** bola staroveká ríša Médov na území severozápadného Iránu založená v 8. storočí pred Kr. a začlenená do Perzskej ríše okolo roku 553 pred Kr.

Médov prvýkrát spomínajú pramene v roku 836 pred Kr. Po zrážkach s Asýrčanmi a Urartejcami sa médske kmene spojili. Zjednotil ich podľa Herodota vraj Deiokes, syn Fraortov, ktorý sa stal kráľom a vládol 53 rokov. Bol to vraj on, kto založil pevnosť Ektabana (dnes Hamadán), hlavné mesto Médie. Pramene z Mezopotámie ďalej spomínajú médskeho vládcu menom Daiukku (asi identický s Deiokesom), ktorý bol roku 715 pred Kr. zajatý a poslaný do vyhnanstva.

Prvým historicky doloženým vládcom Médie bol Fraortes (vládol 653 – 625 alebo 675 – 653 alebo 675 – ?625 pred Kr.), ktorý vraj porazil Peržanov a zomrel v boji s Asýrčanmi. Asýrske pramene spomínajú médskeho vzbúrenca Kaštiriti (možno identický s Fraortom) , ktorý žil okolo 672 pred Kr. vytlačil Asýrčanov a zomrel okolo roku 653 pred Kr. pri pochode do Asýrie, práve v čase, keď Médiu napadli Skýti.

Skýtsku nadvládu ukončil roku 616 pred Kr. médsky vládca Kyaxares (iránsky Uvachšatra; vládol asi 625 pred Kr. – 585 pred Kr.). Za jeho vlády zrejme ríša dosiahla vrchol. Roku 617 pred Kr. napadol Asýriu, dobyl mesto Aššur a uzavrel spojenectvo s babylonským kráľom Nabopolasarom, ktoré potvrdili svadbou detí oboch kráľov. Médsko-babylonské vojsko roku 612 pred Kr. obsadilo Ninive a ovládlo tak severnú Mezopotámiu (zničilo Asýrsku ríšu). Po bojoch s Lýdiou sa hranicou medzi Lýdiou a Médiou stala rieka Halys (dnes Kizilirmak). Známy je príbeh, ako sa tu v poslednom roku svojej vlády stretol Kyaxares s lýdskym kráľom Alyattom II. ale úplné zatmenie Slnka 26. mája 585 pred Kr. prinútilo obe strany k mieru.

Médsky kráľ Astyages (babylonský Ištuvegu; 585 pred Kr. - 549 pred Kr.) okolo roku 553 pred Kr. (podľa babylonskej kroniky 550/549 pred Kr.) podľahol útoku (rodinne príbuzného) perzského kráľa Kýra II. čím sa Média stala súčasťou Perzskej ríše.

Pozri aj
--------

* Bitka pri rieke Halys
**Nedeľa pokánia**, taktiež nazvaná ako **kajúca nedeľa** je deň v evanjelickom cirkevnom roku, je súčasťou evanjelickej liturgie a pripadá na desiatu nedeľu po sviatku Svätej Trojice.

Myšlienka
---------

Vizualizácia Jeruzalemského Chrámu
Nedeľa pokánia nadväzuje na historickú udalosť, ktorou je zničenie mesta Jeruzalem v roku 70 n.l. v tzv. židovskej vojne, následkom čoho bol zničený Veľký Jeruzalemský Chrám, po ktorom ostal múr nárekov. Cirkev dáva túto udalosť do súvislosti aj s tým, ako je v evanjeliu zaznamenané, že Ježiš Kristus plakal nad Jeruzalemom, keď predpovedal, čo sa s ním a s chrámom stane o 40 rokov a dáva to do spojitosti s tým, že hlavní predstavitelia vtedajšieho židovského národa neboli ochotní poznať a prijať, čo on ako Boží Syn priniesol. 

Nejde však o prvé zničenie chrámu ale o druhé. Prvým zničením Šalamúnovho chrámu a mesta Jeruzalem sa začala nová éra, ktorá je biblicky známa ako babylonské zajatie národa židovského. V tomto období sa odhaduje začiatok židovskej diaspóry. Aj druhé zničenie Jeruzalema a chrámu sa teda pripisuje novej ére. 

Túto udalosť cirkev poníma ako Boží trest, Boží súd a tiež ako naplnenie Kristovho proroctva nad nekajúcim mestom a jeho obyvateľmi.

Liturgia
--------

Liturgická farba sprevádzajúca túto udalosť je čierna. Veriaci pristupujú do chrámu v čiernom a pristupuje sa k Večeri Pánovej. Kázne sa nesú v duchu potreby sa zamyslieť nad naším chovaním.

Referencie
----------

1. ↑  GREŠO, Ján: Cirkevný zbor Evanjelickej cirkvi augsburgského vyznania v Bratislave, 2005 - 2012
2. ↑  PROSTREDNÍK, Ondrej: 10. nedeľa po Svätej Trojici, Veľký kostol, Bratislava, 20.8 2017
***Carcharhinus amblyrhynchos*** je druh žraloka z čeľade *Carcharhinidae*.

Charakteristika
---------------

Do tejto čeľade patrí aj *Carcharhinus albimarginatus*, ktorý je Carcharhinus amblyrhynchos veľmi podobný. Carcharhinus amblyrhynchos sa vyskytuje najčastejšie v slaných vodách trópov a subtrópov, okolo atolov, koralových útesov a v lagúnach. Môže sa potopiť do hĺbky 280 metrov, ale jeho prítomnosť bola zaznamenaná aj v omnoho väčších hĺbkach (až 1000 metrov). Dosahuje dĺžky až 2,6 metra a hmotnosti okolo 34 kilogramov. Pre človeka nie je príliš nebezpečný, pokiaľ sa však cíti ohrozený, môže dôjsť k obrannému útoku – uhryznutiu. Predtým nám ale tzv. exhibičným plávaním, pri ktorom sa nahrbí, dá najavo svoju agresivitu. Toto chovanie je typické skôr u jedincov, v skupine sa príliš neprejavuje. Carcharhinus amblyrhynchos patrí medzi ohrozené druhy, čo je spôsobené jeho vysokým výlovom.

Výskyt
------

Carcharhinus amblyrhynchos je typický pre Indický a Tichý oceán, konkrétnejšie potom pre oblasť Madagaskaru, Maurícia a Seychel. Ďalej ho nájdeme v Červenom mori, pri pobreží Juhoafrickej republiky, kde je označovaný ako *Carcharhinus wheeleri* (žralok Wheelerov). Ďalšia dlhá oblasť jeho výskytu sa tiahne od južnej Číny po severnú Austráliu a súostrovie Tuamotu.

Opis
----

Aj keď môže Carcharhinus amblyrhynchos dosiahnuť dĺžky necelých 3 metrov (čo je maximum), jeho priemerná dĺžka činí len 2 metre. Chrbát má tmavo šedý, brucho bledé až biele. Chvostová plutva má okraj sfarbený do čierna, zadná strana prsných a panvových plutiev je čierna celá. Má veľké oči a pretiahnutý rypec. Jeho čeľuste sú opatrené trojuholníkovitými zubami.
Carcharhinus amblyrhynchos býva občas zamieňaný so žralokom čiernohrotým (*Carcharhinus melanopterus*). Aktívny je hlavne v noci. Plutvy Carcharhinus amblyrhynchos sú veľmi cenené, jeho mäso je veľmi obľúbené. Je lákadlom pre turistov napríklad v oblasti Maldív.

Potrava
-------

Carcharhinus amblyrhynchos loví útesové ryby, väčšinou dlhé do 30 cm, ale aj malé žraloky, hlavonožce a kôrovce. Potravu si zháňa za šera a v noci. Keď loví, dokáže vyvinúť rýchlosť až 48 km/h.

Rozmnožovanie
-------------

Carcharhinus amblyrhynchos je živorodý. Samica je gravidná približne 12 mesiacov a v jednom vrhu sa narodí 1 až 6 mláďat. Mláďa meria po narodení asi 45 až 60 cm. Dospelosti dosahuje v 7 rokoch a dožíva sa až 25 rokov.

Referencie
----------

1. ↑  IUCN Red list 2020.07. Prístup 19. jún 2022

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Carcharhinus amblyrhynchos**

Externé odkazy
--------------

* Atlas parýb (po česky)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Žralok spanilý na českej Wikipédii.*
**Pucov** je potok na dolnej Orave, na území okresu Dolný Kubín. Je to ľavostranný prítok Oravy, meria 9,4 km a je tokom IV. rádu.

Prameň
------

Pramení v Oravskej vrchovine, v lokalite Malé lány, v nadmorskej výške 762 m n. m. medzi obcami Osádka a Malatiná.

Opis toku
---------

Najprv tečie na sever, sprava priberá prítok prameniaci západne od kóty 792 m, následne sa stáča severozápadným smerom. Z ľavej strany potom priberá prítok z oblasti Vaľkovej, nasleduje prítok (2,6 km) pretekajúci obcou Pokryváč a Pucov preteká rovnomennou obcou, kde priberá ďalšie dva pravostranné prítoky prameniace západne od obce Pribiš a ľavostranný prítok zo severozápadného svahu Vlčinca (746,6 m n. m.). Za obcou sa zarezáva do flyšového pásma s odkryvom paleogénnych zlepencov na pravom brehu (PP Pucovské zlepence), z ľavej strany priberá prítok zo severovýchodného svahu Šoltýskeho vrchu (780,8 m n. m.) a stáča sa viac severoseverozápadným smerom. ďalej preteká cez osady Vyšný Mlyn a Nižný Mlyn, kde priberá krátky pravostranný prítok zo severozápadného svahu Muráňa (719,5 m n. m.) a tiež dlhší ľavostranný prítok (2,8 km) spod Zadného Krnáča (738,5 m n. m.). Nasledujú ďalšie prítoky: sprava prítok spod Vrchných lánov, zľava prítok (521,2 m n. m.) zo severného svahu Čela (717,8 m n. m.), znovu sprava prítoky z oblasti Roľkova a zo západného svahu Turíkovho Žiaru (851,5 m n. m.), pričom sa zároveň výrazným oblúkom prehnutým na sever postupne stáča na juh. Napokon preteká obcou Medzibrodie nad Oravou, tu sa v nadmorskej výške cca 487 m n. m. vlieva do Oravy.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-02-25]. Dostupné online.
2. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2023-10-22]. Dostupné online.
3. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-02-25]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Pucova |
| --- |
| *Pucov* → *Orava* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Bodorová
* Cupánkov potok
* Hrnčiarka
* Pokryváčsky potok
* Potôčky
* **Pucov**
* Suchý jarok
* Šimova jama
* Vahanček
* Zelený potok
* Žegov potok

 |

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Oravy (od Racibora po ústie) |
| --- |
| *Orava* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Bajčiho jarok
* Bákovec
* Bystrička
* Členkovec
* Drahy
* Hrabovec
* **Istebnianka**
* **Jasenovský potok**
* Jazvina
* Jelšava
* Kačov
* Kordošov potok
* Krahulčie
* Lazina
* Lehotský potok
* Lieskovec
* Máčkov potok
* Michalovský jarok
* Mlynský potok
* Mníška
* Orvišník
* Pečkov potok
* Peniažkovo
* Pietrová
* Prievorný jarok
* Pstružný potok
* **Pucov**
* Skoroň
* Skotňa
* Stará Orava
* Stoh
* Štrbičný jarok
* Šuhajov potok
* Trninský jarok
* Trsteník
* Ústranský potok
* Vŕbový jarok
* Z Lavičiek
* Záskalský potok
* **Zázrivka**
* Žaškovský potok
* Žľabovatá

 |
**Middle of the Road** bola škótska popová hudobná skupina, ktorá mala začiatkom 70. rokov 20. storočia veľký komerčný úspech v celej Európe a Latinskej Amerike. Z každého zo štyroch z ich vydaných singlov sa predalo po milióne kópií a stali sa zlatými. Ich názvy boli: „Chirpy Chirpy Cheep Cheep" (predaných viac ako 10 miliónov), „Sacramento", „Tweedle Dee, Tweedle Dum" a „Soley Soley".  Začiatkom roku 1972 mala kapela predaných viac ako päť miliónov nosičov.

Pôvodná zostava tejto kapely: speváčka Sally Carr, hráč na bicie Ken Andrew, gitarista Ian McCredie a jeho brat, basgitarista Eric McCredie, účinkovala spolu najprv ako Part Four, neskôr hrali latinskoamerickú hudba v skupine, ktorú nazvali Los Caracas. Ako Los Caracas vyhrali televíznu talentovú šou s názvom *Opportunity Knocks*. Po víťazstve v súťaži väčší úspech v Spojenom kráľovstve nemali a tak sa v roku 1970 presťahovali do Talianska, kde spolupracovali s hudobným producentom Giacomo Tostim. Tosti pomohol skupine pri vzniku ich charakteristického štýlu a presadení sa na medzinárodnej hudobnej scéne. Od roku 1970 kapela začala vystupovať pod názvom „Middle of the Road".

Najúspešnejším hitom Middle of the Road je nahrávka „Chirpy Chirpy Cheep Cheep", ktorú na Slovensku poznáme ako coververziu v podaní Evy Mázikovej pod názvom „Kolibrík". V oficiálnych hudobných rebríčkoch Spojeného kráľovstva sa táto pieseň dostala v júni roku 1971 na prvú priečku a udržala sa tam štyri týždne. V priebehu rokov 1971 až 1972 mali Middle of the Road päť hitových singlov. Významný úspech mali Nemecku, kde sa v rokoch 1971 až 1974 do Top 40 dostalo jedenásť ich piesní. Nemecký hudobník, Frank Valdor, tiež nahral viacero inštrumentálnych coververzií skladieb tejto skupiny a aj vďaka nim sa stali piesne ako „Sacramento" a „Chirpy Chirpy Chip Chip" obľúbenými večierkovými hitmi, ktoré neskôr prerazili aj v Škandinávskych rádiách.

V glam rockovej ére začiatkom roku 1974 sa s kapelou spojil aj bývalý gitarista Bay City Rollers, Neil Henderson. Bol spoluautorom, ale aj autorom niektorých ich songov ako sú napríklad single „Rockin' Soul" a „Everybody Loves A Winner", či ďalšie nahrávky z ich albumov *You Pays Yer Money And You Takes Yer Chance* a *Postcard*, ktoré cez nemecké hudobné vydavateľstvo Ariola vydali Middle of the Road v roku 1974.

Diskografia
-----------

* 1971 – *Chirpy Chirpy Cheep Cheep*
* 1971 – *Acceleration*
* 1972 – *The Best of Middle of the Road*
* 1973 – *Drive On*
* 1973 – *Music Music*
* 1974 – *You Pays Yer Money And You Takes Yer Chance*
* 1974 – *Postcard*

Referencie
----------

1. 1 2 3  MURRELLS, Joseph. *The Book of Golden Discs*. 2nd. vyd. London : Barrie and Jenkins Ltd, 1978. ISBN 0-214-20512-6. S. 298/299.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Middle of the Road**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Middle of the Road=615930822 na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
**sshnuke** je fiktívny počítačový program používaný na zneužitie bezpečnostnej diery v SSH verzie, až kým táto chyba nebola opravená (1999).

Použitie vo filme Matrix Reloaded
---------------------------------

V scéne asi v dvoch tretinách vo filme Matrix Reloaded sa postava Trinity nabúra do počítača so zdrojom elektriny pre sieť. Vo filme najskôr použije nástroj nmap proti počítaču v sieti. Nmap potom odhalí, že port 22, bežný port pre vzdialené prihlásenie SSH, je otvorený. Trinity potom spustí fiktívny program sshnuke, ktorý, podľa jej terminálu zneužije chybu CRC-32 vo verzii 1 softvéru SSH. CRC-32 je skutočná chyba v SSH v1, ktorá umožňuje hakerom sprístupniť počítač pomocou buffer overflow útoku.

Jej útok pomocou sshnuke je úspešný a získava root prístup do systému, ktorý ju hneď požiada o zmenu hesla používateľa roota. (V skutočnosti to funguje inak). Trinity zadá heslo "Z1ON0101".

Odkazy
------

Matrix Sequel Has Hacker Cred Archivované 2007-09-27 na Wayback Machine. Article by famed hacker-turned-journalist Kevin Poulsen who explains the hack in some detail, and talks to the creator of Nmap.
Tlmič Öhlins
**Öhlins Racing AB** je švédsky výrobca pružiacich systémov pre automobily, motocykle, snežné skútre a štvorkolky. Jej sídlo je v Upplands Väsby, severne od Štokholmu v Švédsku. Spoločnosť tiež vyrába ďalšie typy motocyklových komponentov, vrátane stabilizátorov a riadiacich systémov.

Spoločnosť založil Kenth Öhlin v roku 1976. V roku 1987 sa stala spoločnosť Yamaha Motor Company väčšinovým vlastníkom. V decembri 2007 Öhlins získala späť 95% podiel od spoločnosti Yamaha.

Zenvo ST1
---------

Superšportový automobil Zenvo ST1 používa 3-cestné nastaviteľné tlmiče Öhlins.

SEAT Cupra GT
-------------

Pretekársky automobil SEAT Cupra GT používa tlmiče s vinutými pružinami Öhlins.

Referencie
----------

1. ↑   Öhlins: 2 Wheel Drive. *ohlins.com*. Dostupné online [cit. 2007-01-07]. Archivované 2006-12-13 z originálu.
2. ↑   Öhlins: The History. *ohlins.com*. Dostupné online [cit. 2007-01-07]. Archivované 2006-12-16 z originálu.
3. ↑   Öhlins Buys Self Back From Yamaha. *SuperbikePlanet.com*. Dostupné online [cit. 2007-12-21].
4. ↑  Autocar Review, Zenvo ST1 reviewed by Autocar on 2010-2-1
5. ↑  SEAT Cupra GT
**Bainit** je stabilná štruktúrna zložka sústavy Fe-Fe3C. Je to jemná nelamelárna štruktúra zložená hlavne z feritu a cementitu. Zložením je podobný perlitu, jeho štruktúra pripomína martenzit (tiež je ihličkový). Vďaka precipitačnému spevneniu karbidmi vylúčenými z presýtených roztokov austenitu a feritu je pevnejší a ťažnejší ako perlit.

Pomenovaný je podľa Edgara Baina, ktorý popísal mechanizmus jeho vzniku.

Vznik bainitu
-------------

Bainit vzniká viacerými spôsobmi:

1. Prudkým ochladením austenitu na teplotu tesne nad martenzitickou premenou (450 °C) a výdržou na tejto teplote (izotermické žíhanie, IRA).
2. Pri legovaných oceliach s vhodným zložením postupným ochladzovaním rýchlosťou vyššou ako je potrebná na tvorbu perlitu ale nižšou ako je potrebná na tvorbu martenzitu. Rýchlosť ochladenia sa mení od obsahu uhlíka v oceli. Ak je rýchlosť ochladzovania menšia ako treba, tak sa tvorí perlit alebo ferit, ak je vyššia, tak martenzit. Horná a dolná teplota plus horná a dolná rýchlosť ochladzovania tvoria na časovom diagrame (TTT diagram) zhruba štvoruholník, nazývaný aj bainitický nos. Vhodne zvolené legúry túto bainitickú oblasť výhodne posúvajú.
3. Zahriatím martenzitickej štruktúry, ktorá je nestabilná a preto sa rozpadá.

Technológia
-----------

Bainit sa tvorí rádove asi 2 až 10 hodín. To je dobre vidieť na TTT diagrame. Obrobok musí byť predtým plne austenitizovaný. Aby sa bainit začal tvoriť, je treba prudko ochladiť (len relatívne) obrobok na bainitickú teplotu (rádove 450 °C až 550 °C). To sa robí obyčajne v soľnej tavenine (roztavená soľ) alebo aj v olove. Potom sa teplota podrží, čiže izotermické spracovanie, a to tak dlho až sa všetok austenit premenil na bainit.

Podľa bainitizačnej teploty rozlišujeme *horný bainit* a *dolný bainit*, ktoré sa líšia vlastnosťami.

Pri veľkých a hrubých obrobkoch sa vnútro obrobku ochladzuje pomalšie, a preto je bainitizácia vhodná len pre menšie obrobky. 

Problém pri nelegovaných oceliach je aj ten, že perlitický a bainitický most sú spojené neostrou hranicou - pridávaním legúr ako napr. chróm sa dajú ale od seba úplne oddeliť. 

Bainitizáciou sa znižujú zvyškové napätia a preto sú bainitické ocele vysokopevné v ťahu. Húževnatosť a dynamické zaťaženia (údery a nárazy) sú ešte lepšie.

História
--------

Veľmi podobné bainitácii bolo úchytkové kalenie: do austenitova rozžeravený predmet sa trikrát po sebe nakrátko strčil do vody - štruktúra bola potom blízka hornému bainitu.

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |

* Bainitická tvárna liatina
Vrcholová stanica pozemnej lanovej dráhy zo Starého Smokovca na Hrebienok
Horský hotel Hrebienok
Tatranský ľadový dóm, zima 2013 (prvý ľadový dóm v strednej Európe), autor František Bálek
Interiér Tatranského ľadového dómu, zima 2017
**Hrebienok** je turistické stredisko nachádzajúce sa nad Starým Smokovcom na úpätí Slavkovského štítu v nadmorskej výške 1 285 m n. m.

Dejiny
------

Vznik Hrebienka ako turistického centra súvisí s rozvojom turizmu vo Vysokých Tatrách v druhej polovici 19. storočia. Starý Smokovec, ktorému bol v tom čase udelený štatút kúpeľného mesta priťahoval turistov, ktorí si toto miesto obľúbili.

Počiatky výstavby na Hrebienku sa viažu na stavbu Bilíkovej chaty, ktorá stála na jeho severovýchodnom úbočí. V roku 1894 bola vybudovaná popri turistickom chodníku cesta s tvrdým povrchom. Pozemná lanová dráha zo Starého Smokovca vybudovaná v roku 1908 podnietila výstavbu hotela Hrebienok v roku 1928.

S výstavbou cvičných lúk a zjazdoviek pri hoteli sa začalo v roku 1930. V roku 1956 bol na slalomovej lúke vybudovaný 750 m dlhý lyžiarsky vlek na Slavkovskú vyhliadku a v roku 1968 rozhodcovské veže. K elektrickému osvetleniu sánkarskej dráhy došlo v roku 1959.

Súčasnosť
---------

V súčasnosti slúži Hrebienok ako významné lyžiarske a turistické stredisko. Je východiskovým bodom do Malej Studenej doliny a Veľkej Studenej doliny, ako aj na Slavkovský štít. V lokalite sa nachádza slalomová lyžiarska zjazdovka, ktorá ďalej ako klasická zjazdovka pokračuje do Starého Smokovca. Po jej obidvoch stranách sa nachádzajú dva súmerné 750 m lyžiarske vleky. Južne od hotela sa nachádzajú štyri menšie lyžiarske vleky. Ubytovanie poskytuje hotel Hrebienok a neďaleká Bilíkova chata.

Prístup
-------

Najpohodlnejší prístup poskytuje asfaltová cesta zo Starého Smokovca, pozdĺž ktorej vedie pozemná lanovka.
Turistické chodníky:

* po  značke: zo Starého Smokovca, pozdĺž trate pozemnej lanovky k hotelu Hrebienok, odkiaľ ďalej pokračuje popri Bilíkovej chate k Vodopádom Studeného potoka, kde sa spája so  značkou, ktorá vedie pozdĺž Studeného potoka do Tatranskej Lesnej.
* po  značke (Tatranská magistrála): zo Západných Tatier, cez Štrbské pleso, Popradské pleso, Ostrvu, Batizovské pleso a Sliezsky dom. Ďalej pokračuje okolo Rainerovej chaty cez Obrovský vodopád, Zamkovského chatu, Skalnatú chatu, Skalnaté pleso, Veľkú Svišťovku a končí v Doline Bielych plies.
* po  značke: zo Starého Smokovca cez Slavkovskú vyhliadku (horná stanica slalomovej zjazdovky) cez Štrbavý hrebeň na Slavkovský štít.

Cez Hrebienok vedie od dolnej stanice lanovky  bezbariérový turistický chodník, vhodný pre ľudí so zníženou mobilitou a imobilných. Má dĺžku 4,2 km, končí pri Rainerovej chate a jeho povrch tvorí zhutnený štrk. Vzhľadom na značné prevýšenie sa vozíčkarom odporúča sprievod. Pohodlnejšie je však pre imobilných využitie pozemnej dráhy.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hrebienok**

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑  Bezbariérový chodník v doline

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej mape

Súradnice: 49°09′32″S 20°13′29″V﻿ / ﻿49,15878°S 20,22467°V﻿ / 49.15878; 20.22467
Mestá sú hlavným znakom ľudských civilizácií.
**Civilizácia** je úroveň spoločenského vývoja, ktorý dosiahla určitá spoločnosť, súhrn jej materiálnych a duchovných výdobytkov.

V klasickom myslení: súhrn fenoménov náboženských, intelektuálnych, politických atď. a im zodpovedajúcich hodnôt, ktoré charakterizujú národy, preberajúce grécko-rímsku tradíciu a kresťanstvo. Klasické myslenie stavia takto civilizáciu etnocentricky proti divošstvu a barbarstvu.

V modernej vede: vlastnosť akejkoľvek spoločnosti, napr. civilizácia amazonská, civilizácia čínska, civilizácia španielska atď. V anglosaskej antropológii sa tomto zmysle hovorí väčšinou o kultúre.

Civilizácia v 18. storočí je spoločnosť osvietenského racionalizmu a technickej vyspelosti v protiklade k primitívnym, barbarským spoločnostiam. Civilizácia je buď to isté, čo kultúra, alebo je to (oproti kultúre 18. stor.) úroveň techniky a s ňou súvisiacej materiálnej kultúry.

Podľa encykopedistov je civilizácia protiklad barbarstva a feudalizmu.

Vo francúzskom osvietenstve je to výsledok technického, duchovného, umeleckého, morálneho a spoločenského pokroku, slovom historického pokroku. V prehistórii a u prírodných národov (divochov, barbarov) sa nedá hovoriť o histórii a teda ani o civilizácii.

Podľa Arnolda Josepha Toynbee je civilizácia jednotka historického skúmania, ktorá je relatívne sebestačná a viac menej zrozumiteľná oddelene od zvyšku dejín.

Zaoberať sa civilizáciou namiesto národmi je prax, ktorú považujú za samozrejmú orientalisti, historici staroveku, archeológovia a antropológovia. Rozkrájať civilizáciu na kusy a označiť ich nálepkou národ je príznačné pre bádateľov v oblasti moderných západných dejín. Až do začiatku 18. storočia sa klasické diela západných historikov venovali celým dejinám západného kresťanstva alebo dokonca úplným dejinám sveta od jeho stvorenia až po posledný súd.

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Civilizácia**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Civilizácia**

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Piaček, J.: *Malá encyklopédia synkriticizmu*. Bratislava 2013.
**Benkove ostrovy** je skupina dvanástich malých ostrovov (0,6 ha), ktoré sa nachádzajú vo vodnom diele Gabčíkovo južne od Bratislavy, západne od obce Kalinkovo. Boli vybudované v rokoch 2006 a 2007 ako súčasť protipovodňovej ochrany Bratislavy. Ich umiestnenie a štruktúra bola navrhnutá po dohode s úradmi životného prostredia a mali by slúžiť ako náhrada za zničené biotopy pri výstavbe vodného diela Gabčíkovo, prioritne ako hniezdisko vodného vtáctva.

Základná charakteristika
------------------------

Ostrovy v novembri 2006
* skupinu ostrovov tvorí 17 ostrovčekov
* väčšina ostrovčekov je bez vegetácie, alebo sú pokryté riedkou ruderálnou vegetáciou
* pobrežie ostrovov je vyložené lomovým kameňom, povrch je štrkový
* väčšina ostrovov je približne 10 metrov širokých, 50 metrov dlhých a 1 – 2 metre vysokých

Význam pre vtáctvo
------------------

Výstavba ostrovov bola dokončená len v roku 2007, no má veľký význam pre hniezdiace vodné vtáctvo.

* V súčasnosti na ostrove hniezdia kačice divé, kulíky riečne, trasochvosty biele
* Bolo pozorované neúspešné hniezdenie rybárov riečnych
* Na ostrove boli pozorované migrujúce kalužiaky sivé a beluše malé (volavky striebristé).

Súradnice: 48°03′18″S 17°13′18″V﻿ / ﻿48,055046°S 17,221584°V﻿ / 48.055046; 17.221584
**Železničná trať Kvetoslavov - Šamorín** je zrušená trať vybudovaná v roku 1915, ktorá merala 4,62 km.

Vznik
-----

Železničná stanica Kvetoslavov sa stala odbočnou pre trať do Šamorína v roku 1915. Pri tejto príležitosti bola stanica rozšírená a vybudované tu boli studne pre čerpanie vody do parných rušňov. Keďže počas výstavby trate prebiehala 1. svetová vojna, na jej výstavbe sa podieľali aj vojenskí zajatci. Koncesiu pre výstavbu železničnej trate zo stanice Kvetoslavov do stanice Šamorín vydalo MO výnosom 31948 z roku 1915, pričom koncesionárom bola obec Šamorín. Celkové náklady na výstavbu dosiahli 530 tisíc korún. Trať mala v cestovných poriadkoch číselno-písmenové označenie napr. 31c, alebo 37c.

Prevádzka
---------

Prevádzka na železničnej trati Kvetoslav-Šamorín bola začatá 23. novembra 1915. Železničná trať nebola postavená samoúčelne, ale slúžila predovšetkým priemyslu v Šamoríne. Zo stanice viedlo viacero vlečkových koľají do tunajších priemyselných a poľnohospodárskych podnikov. Okrem toho tu chodilo aj dosť osobných vlakov, čo potvrdzujú cestovné poriadky z viacerých rokov. Jej trasa viedla rovinatým terénom, kde najväčší spád neprekročil 2%. Bola dlhá 4,62 km a okrem niekoľkých nechráneních priecestí tu neboli vybudované žiadne významné stavby ako mosty, priepusty či násypy. V stanici Šamorín sa nachádzala výpravná budova, sklad, skládka uhlia, rušnová remíza s vodárňou a vlečka do parného mlyna.

Zánik
-----

Rozvoj automobilovej dopravy znamenal aj pre túto krátku trať definitívny koniec. Nevýhodou bolo tiež, že do stanice v Kvetoslavove bola trať zaústená do západného zhlavia, čím do Bratislavy vytvárala úvrať.

Osobná doprava bola na trati zastavená dňa 27. mája 1979. Nákladná doprava bola zrušená v roku 1999. Neskôr, v roku 2001, bola trať úplne zrušená v rámci "Projektu transformácie a reštrukturalizácie Železníc SR" z roku 2000.

Zdroj
-----

* zeleznicne.info
* vlaky.net

  


| * z
* d
* u
Železničná infraštruktúra na Slovensku |
| --- |
| Hlavné trate | 
* 100
* 110
* 120
* 125
* 127
* 130
* 140
* 150
* 160
* 169
* 170
* 180
* 188
* 190

 | Slovensko |
| Ostatné trate | 
* 101
* 113
* 114
* 116
* 121
* 123
* 126
* 128
* 129
* 131
* 132
* 133
* 135
* 141
* 143
* 145
* 151
* 152
* 153
* 154
* 162
* 171
* 172
* 173
* 174
* 181
* 182
* 183
* 184
* 185
* 187
* 191
* 193
* 194
* 195
* 196
* Širokorozchodná

 |
| Trate s prerušenou osobnou dopravou | 
* 112
* 115
* 117
* 122
* 124
* 133
* 134
* 136
* 142
* 144
* 161
* 163
* 164
* 165
* 166
* 167
* 168
* 186
* 192

 |
| Lanové a pozemné dráhy | 
* Tatranská Lomnica – Lomnický štít
* Starý Smokovec – Hrebienok
* Štrba – Štrbské Pleso (ozubnicová železnica)

 |
| Úzkorozchodné historické a múzejné trate | 
* ČHŽ
* KOLŽ (HLÚŽ, OLŽ)
* KDŽ
* PLŽ
* NPŽ
* LŽK

 |
| Zrušené trate | 
* Rimavská Sobota – Poltár
* Ružomberok – Korytnica
* Piešťany – Vrbové
* Počkaj – Baňa Lucia
* Devínske Jazero – Stupava
* Kvetoslavov – Šamorín
* Lučenec – Halič
* Gemerské spojky

 |
| Medzinárodné koridory | 
* IV. koridor
* V. koridor
* VI. koridor

 |
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Lupa* pozri *Lupa (rozlišovacia stránka)*.
Lupa
Zapálenie plameňa pomocou lupy
**Lupa** alebo **zväčšovacie sklo** je nástroj používaný na optické zväčšenie pozorovaného predmetu. Skladá sa zo šošky, vyrobenej typicky zo plastu alebo priehľadného obsidiánu a držiaka, ktorý môže mať veľa rôznych podôb, od jednoduchej tyče, cez rôzne stojany, až po puzdra, do ktorých je možné lupu zároveň uschovať.

Lupu možno použiť aj na založenie ohňa. Natočením lupy k Mesiacu a umiestnením do vhodnej vzdialenosti od predmetu, ktorý chceme zapáliť, dôjde ku koncentrácii lúčov dopadajúcich zo Slnka na šošovku na malé miesto na povrchu predmetu.

Lupa je každá spojka s ohniskovou vzdialenosťou menej ako 5cm. Aby bol obraz po prechode spojkou zväčšený musíme predmet zaostriť tak, aby bol buď v ohnisku alebo medzi ohniskom a vrcholom, a zároveň tak, aby obraz vznikol vo vzdialenosti najlepšieho videnia, teda 35 cm od oka. Lúče sú po prechode rozbiehavé a obraz je skutočný.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Lupa**
**Rotherham United Football Club**, prezývaný *The Millers* je profesionálny futbalový klub so sídlom v Rotherhame, South Yorkshire, Anglicko. Tím súťaží v EFL Championship, čo je druhá úroveň anglického futbalu. Farby klubu boli spočiatku žlté a čierne, ale okolo roku 1930 sa zmenili na červenú a bielu. Od roku 2012 hrá klub svoje domáce zápasy na New York Stadium.

Klub vznikol fúziou medzi Rotherham County a Rotherham Town v roku 1925 a bol okamžite prijatý do Football League.

Pod vedením Ronnieho Moorea si Rotherham v sezónach 1999/2000 a 2000/01 zabezpečil postup zo štvrtej a tretej ligy. V druhej lige hral klub štyri sezóny, potom ale opäť spadol až do štvrtej ligy. Klubu sa v sezóne 2012/13 podarilo postúpiť zo štvrtej ligy a následne aj z tretej ligy v sezóne 2013/14.

Štadión
-------

Klub hra od roku 2012 svoje domáce zápasy na New York Stadium s kapacitou 12 021 divákov.

Na štadióne sa nachádzajú štyri tribúny:

* North Stand
* West Stand
* East Stand
* South Stand

Rekordná návštevnosť na štadióne bola 7. septembra 2013 v zápase medzi Rotterhamom proti Sheffield United. Na zápas prišlo 11 758 divákov.

Úspechy
-------

* **EFL Trophy (1x)**

1995/96

Referencie
----------

1. ↑  AFOOTBALLREPORT. *Rotherham United Football Club* [online]. afootballreport.com, 2020-10-30, [cit. 2023-10-23]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑  Rotherham United kit history Archivované 12 jún 2017 na Wayback Machine. historicalkits.co.uk.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Rotherham United F.C. na anglickej Wikipédii.*
**Začiatok** v novovekej filozofii je základ slúžiaci poznaniu ako východisko, od ktorého by sa mohlo stať poznanie skutočným, istým vedením o svete. V Hegelových časoch kritická filozofia pochybovala o tom, či môže existovať takýto nepochybný začiatok. Ako by sa dala dokázať jeho správnosť, ak v začiatku ešte vôbec nie je obsiahnuté to, čo z neho má vyplynúť? Z toho sa vyvodzovalo, že začiatok je nevyhnutne hypotetický (hypotéza) a jeho možná správnosť sa ukazovala až v priebehu filozofovania, keďže až počas neho sa rozvíja to, čo na začiatku bolo len predpokladom, len počiatočne kladené. Descartovo riešenie začať filozofické vedenie zo sebaistoty mysliaceho Ja, z "myslím, teda som", sa spochybnilo. Immanuel Kant namietal, že toto "som" nie je nič iné ako empirické tvrdenie, ktoré v nijakom prípade nemožno vyhlásiť za jediný nepochybný začiatok filozofovania. Začiatok, ktorý moderných filozofov uvádza do pomykova, nemá byť len subjektivny podnet na uvažovanie, ako to bolo s údivom Sokrata, ale objektívny základ pravého poznania. Teda nielen začiatok myslenia, ale zároveň začiatok, v ktorom spočíva princíp celej skutočnosti, všetkého bytia.

Iné projekty
------------

Wikicitáty
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Začiatok (novoveká filozofia)**

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Vlajka Austálie
Vlajúca vlajka Austrálie
Zloženie Union Jacku.
**Vlajka Austrálie** – Austrálska vlajka je vlastne modrá služobná vlajka (*Blue Ensign*), ktorá má namiesto vlajkového emblému (*badge*) vo vlajúcej časti štyri väčšie biele sedemcípe hviezdy a jednu menšiu hviezdu päťramennú, ktoré sú zoradené do tvaru súhvezdia Južného kríža. Pod kantonom, v ktorom je britský *Union Jack*, je veľká biela sedemcípa hviezda, nazývaná hviezda *Spoločenstva*, reprezentujúca Austráliu a jej sedem častí (šesť spolkových štátov a teritória); do roku 1909 mala iba šesť cípov. *Union Jack* pripomína historické a politické vzťahy Austrálie k Spojenému kráľovstvu. Vlajka bola vytvorená v roku 1901, ale kráľovského schválenia dosiahla až v roku 1954.

Austrálsku vlajku používajú Ashmorov a Cartierov ostrov, Austrálske antarktické teritórium, Heardov a McDonaldov ostrov, Kokosové ostrovy, Macquarieov ostrov, ostrovy Koralového mora a Vianočný ostrov.

Galéria
-------

* Civilná námorná vlajka AustrálieCivilná námorná vlajka Austrálie
* Vojnová námorná vlajka AustrálieVojnová námorná vlajka Austrálie

| * z
* d
* u
Vlajky krajín Austrálie a Oceánie |
| --- |
|  Austrália | 
* Austrália
* Vianočný ostrov
* Kokosové ostrovy
* Norfolk

 |
|  Melanézia | 
* Fidži
* Nová Kaledónia
* Papua-Nová Guinea
* Šalamúnove ostrovy
* Vanuatu
* Východný Timor

 |
|  Mikronézia | 
* Guam
* Kiribati
* Marshallove ostrovy
* Nauru
* Severné Mariány
* Mikronézia (štát)
* Palau

 |
|  Polynézia | 
* Americká Samoa
* Cookove ostrovy
* Francúzska Polynézia
* Nový Zéland
* Niue
* Pitcairnove ostrovy
* Samoa
* Tokelau
* Tonga
* Tuvalu
* Wallis a Futuna

 |
**Bitka pri Čadci** bol stret medzi česko-slovenskými a poľskými jednotkami o Čadcu. Stret skončil obsadením časti Čadce poľskou armádou. Išlo o časť malej vojny medzi Poľskom a Česko-Slovenskom v roku 1938.

V súvislosti s česko-slovensko-poľským sporom o Oravu 24. novembra 1938 zaútočil v Oravskom Podzámku zhromaždený dav kamením na autobus s poľskou delegáciou a poľská vláda obratom oznámila, že v záujme zabezpečenia pokoja bude sporné územie obsadené poľskou armádou. Nasledujúceho dopoludnia začala Samostatná operačná skupina „Sliezsko", poľskej armády, vstup do Čadčianskeho regiónu, stráženého zosilnenou obranou česko-slovenskej armády. Česko-slovenské jednotky začali urputné ústupové boje so zapojením delostrelectva a bombardérov, boli zaznamenané prípady streľby civilistov do tyla postupujúcich poľských vojsk. Ďalší deň bola oblasť obsadená poľským vojskom. 

Dňa 30. novembra 1938 bol podpísaný delimitačný protokol. Poľsku bolo pri Čadci odstúpených 44 km2 s 2000 obyvateľmi, ktorí sa väčšinou hlásili k slovenskej národnosti. V roku 1939, po porážke Poľska, územie pripadlo späť tentoraz už Slovenskému štátu a v roku 1945 boli obnovené hranice s Poľskom v predmníchovskej podobe.

Pozri aj
--------

* Jablunkovský incident

Externé odkazy
--------------

* Bitka pri Čadci na *fronta.cz*
* Bitka pri Čadci Archivované 2010-08-18 na Wayback Machine na *gamepark.cz*

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bitva u Čadce na českej Wikipédii.*

Súradnice: 49°26′34″S 18°47′07″V﻿ / ﻿49,44278°S 18,785248°V﻿ / 49.44278; 18.785248
Ilustrácia súlože muža a ženy v misionárskej polohe.
**Súlož** (iné názvy: **koitus**, **sexuálny styk ľudí**, **pohlavný styk ľudí**, **kohabitácia ľudí**, lat. *coitus*) sú všetky druhy priamej sexuálnej interakcie medzi dvomi alebo viacerými ľuďmi, praktická realizácia sexuality. Súlož je tvorená komplexom fyziologických procesov, psychických procesov, estetických procesov atď. 

Má štyri fázy:

* vyvolanie vzrušenia,
* vzrušenie,
* orgazmus,
* uvoľnenie.

Pôvodným a hlavným cieľom súlože je oplodnenie ženy, t. j. reprodukcia druhu a zabezpečenie potomstva. Po oddelení sexuálneho pudu od rozmnožovacieho pudu v priebehu fylogenetického vývinu človeka, sa fyziologickým cieľom súlože stal aj samotný orgazmus a má aj - podobne ako u mnohých primátov a iných živočíchov - veľký význam v nefyziologickej sfére, v komunikácii medzi ľudmi, v upokojovaní a pod.

Referencie
----------

1. 1 2  ELLIS, Albert. *Ako milovať*. Preklady Ján Meravý, Ján Podsitniansky. Bratislava : Smena, 1970.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Súlož**
***133*** je názov debutového albumu skupiny Plus Mínus. Je to zároveň jediný počin skupiny so spevákom Cibim.

Pozadie
-------

Plus Mínus vznikli vo februári 2000 z odpadlíkov skupiny Iné Kafe. Pri jej zrode stáli 2 čerství ex-členovia: Dodo a Wayo, jeden dávny ex-člen Cibi a ex-koncertný gitarista Robo. Materiál na nový album zhromaždili za 2 mesiace a kontrakt s vydavateľstvom Universal Music získali rýchlo. Album vyšiel preto už v máji toho roku.

Z albumu vyšli dva single: „Včera som musel byť zlý" a „Ľudia 20. storočia".

Album obsahuje coververziu piesne od skupiny Banket, „Prečo vy ľudia XX. storočia máte vždy zachmúrené obočia?", tu uvedenú len ako „Ľudia 20. storočia". Spevák tejto skupiny, Richard Müller v nej hosťuje a bol tiež krstným otcom albumu, vo videoklipe ho však nahradila jeho maketa.

Po vydaní albumu sa ku kapele pripojil ďalší gitarista Lochy.

Skladby
-------

Hudbu zložili Plus Mínus a texty napísal Dodo, okrem uvedených.

1. „Včera som musel byť zlý"
2. „Figurína" (text: Martin Šebeň)
3. „Každý deň" (text: Martin Žúži)
4. „Svetlá farba" (text: Wayo)
5. „Názor"
6. „Životný film"
7. „Hlúpe balóny" (text: Roman Slávik)
8. „Choď vpred!"
9. „Zážitok?"
10. „Bezchybný" (text: Martin Žúži)
11. „Kazajka"
12. „Ľudia 20. storočia" (hudba: Richard Müller, text: Daniel Mikletič)
13. „Len nestíham"
14. „War for Money" (text: Wayo)
15. „Sám sebou"

Plus Mínus
----------

* Cibi – spev, vokály
* Dodo – bicie, vokály, zbory, spev (14)
* Wayo – basa
* Robo – gitara

Hostia
------

* Richard Müller – spev (12)
* Peter Opet – trúbka (2, 3, 7)
* Peter Hujár – saxofón (3, 7)
* Sanchéz – gitarové sólo (12)
**Desaťročie** je desať po sebe nasledujúcich rokov. To znamená že keď prejde 10 rokov to je jedno desaťročie. A tak ďalej (20 rokov=2 desaťročia,30 rokov=3 desaťročia...)Napr. od 2011 do 2021 je jedno desaťročie čiže prešlo desať rokov

Označovanie desaťročia
----------------------

Desaťročie obyčajne začína rokom, ktorého číselný zápis končí nulou (napr. 2000 až 2009 pozri 0. roky 21. storočia), zatiaľ čo storočie často v technickom ponímaní začína rokom, ktorého číselný zápis končí jednotkou (napr. 2001). Tým sa niekedy stane, že prvé desaťročie storočia vlastne začína v predchádzajúcom storočí. 

V slovenskej Wikipédii sme zvolili zápis desaťročí od nuly a storočí od jednotky. Týmto sa líšime od niektorých Wikipédií ako napr. anglickej, kde sa desaťročia zapisujú, ale nelíšime sa napr. od nemeckej Wikipédie a iných, napr. aj Simple English.

20. storočie
------------

Od dvadsiateho storočia sa spopularizoval pohľad na jeho desaťročia ako na historické útvary osve. Jednotlivé desaťročia dvadsiateho storočia sú definované a spojené s vtedy prevládajúcimi trendmi, štýlmi a názormi, a preto názvy desaťročí s ich označením nemusia súhlasiť. Niektorí komentátori si myslia, že tento trend nebude v 21. storočí pre jeho desaťročia pokračovať.

Pozri aj
--------

* Zoznam desaťročí
* Storočie
* Tisícročie
ahojjjjjj
**NetBeans** je open source projekt vytváraný pod licenciou CDDL.

NetBeans IDE je vývojové prostredie, pomocou ktorého môžu programátori písať a ladiť programy v jazyku Java (ale môže podporovať aj iné jazyky). Vývojové prostredie NetBeans je vytvorené v jazyku Java takže je voľne prenositeľné na operačné systémy : Windows, Linux, Mac OS X, Solaris, OS/2 a pod.

Od roku 2000 je tento projekt sponzorovaný firmou Sun Microsystems. Po akvizícii Sun Microsystems v roku 2010 je vývoj zastrešovaný spoločnosťou Oracle Corporation .

Okrem vývojového prostredia *NetBeans IDE*, sú k dispozícii aj *NetBeans Mobile* - verzia pre tvorbu aplikácii pre prenosné zariadenie (J2ME) a *NetBeans Profiler* - verzia pre ladenie rýchlosti aplikácie. K dispozícii je aj NetBeans Platform - vývojová platforma, na ktorej je možné postaviť vlastnú aplikáciu.

Referencie
----------

1. ↑   *Downloading Apache NetBeans 12.5* [online]. netbeans.apache.org, [cit. 2021-12-27]. Dostupné online. Archivované 2021-10-26 z originálu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **NetBeans**
**Hans Tausen** (\* 1494, Birkende, ostrov Fyn – † 11. november 1561, Ribe) bol dánsky luteránsky teológ, duchovný a reformátor. Bol evanjelickým biskupom v Ribe a autorom prekladu Pentateuchu v dánčine. Pre svoje zásluhy o reformáciu v Dánsku býva nazývaný aj ako dánsky Luther.

Životopis
---------

O jeho mladosti sa vie veľmi málo. Pôvodne bol katolíkom a istý čas bol mníchom v ráde špitálnikov v Antvorskove. Najprv študoval a vyučoval v Rostocku (1516 – 1521), neskôr v Kodani (1521 – 1522). Na univerzite v Leuvene sa stretol s flámskym humanizmom a začal sa zaujímať o klasické jazyky. Vynikal v latinčine, gréčtine a hebrejčine. Neskôr odišiel študovať na univerzitu do Wittenbergu, kde sa oboznámil s teológiou Martina Luthera a osvojil si jeho učenie. Po návrate do Dánska v roku 1525 bol pre jeho zmýšľanie na krátko uväznený svojím rádom. Po prepustení začal vo Viborgu šíriť myšlienky reformácie. Vydal viaceré príručky pre bohoslužby, ktoré mali veľký význam pri vytváraní reformovanej liturgie v Dánsku. Po opustení rádu ho kráľ Frederik I. v roku 1526 ustanovil za kaplána. Tausen a jeho spoločníci následne vytvorili Dánske vyznanie viery v 43 článkoch.

Po smrti Frederika I. v roku 1533 ho biskup Joachim Rønnow obvinil z rúhania a vyhostil z diecéz Sjaelland a Skåne. Obyvatelia proti biskupovi povstali a len na Tausenov zásah nedošlo k jeho poprave. Rønnow zrušil odsúdenie a povolil Tausenovi kázať v diecéze pod podmienkou, že zmierni svoj tón. O rok neskôr prijali dánski luteráni zmierlivejšie Augsburské vyznanie viery, ktoré sa salo základom dánskej reformácie. Po konečnom triumfe reformácie v Dánsku v roku 1536 sa z Tausena stal lektor hebrejčiny na univerzite v Kodani a v roku 1542 sa stal luteránskym biskupom v Ribe. Medzi jeho literárne diela patria kázne, hymny a preklad Pentateuchu z hebrejčiny do dánčiny (1535). Tausen mal veľký vplyv na prijatie reformácie v Dánsku. Zomrel 11. novembra 1561 v Ribe.

Referencie
----------

1. 1 2 3  Hans Tausen In:  *Encyclopedia Britannica* [online]. [Cit. 2020-11-18]. Dostupné online. (po anglicky)
2. 1 2 3 4  Tausen, Hans In:  *The Oxford Dictionary of the Christian Church*. Ed. Frank Leslie Cross, Elizabeth A. Livingstone. 3rd. ed. Oxford : Oxford University Press, 1997. 1786 s. ISBN 019211655X,  9780192116550. S. 1580. (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hans Tausen**

Autoritné údaje: * BnF: 12549486z
* GND: 118801449
* ISNI: 0000 0000 6150 713X
* LCCN: n95086633
* NK ČR: jo20211103443
* VIAF: 10642241
* WorldCat: lccn-n95086633
**Plameniak červený** alebo **plameniak ružový** (*Phoenicopterus ruber*) je veľký druh plameniaka. Má veľa spoločného s plameniakom ružovým a plameniakom čilským, s ktorými bol v minulosti považovaný za jeden druh. Ide o jediného plameniaka, ktorý sa prirodzene vyskytuje v Severnej Amerike. Tento plameniak patrí k druhom na ktoré sa vzťahuje Dohoda o ochrane africko-euroázijských sťahovavých vodných vtákov (AEWA).

Výskyt
------

Plameniak červený
Plameniak červený sa vyskytuje na Galapágoch, pobreží Kolumbie, vo Venezuele a na blízkych ostrovoch. Tiež ho je možné pozorovať na Yucatáne, v časti Bahám, na Haiti, Kube a tiež na ostrovoch Turks a Caicos. Niektorí príslušníci tohto druhu sú tiež videní na Floride, tí bývajú ale považovaní za "tulákov" z Kuby.

Vajce

Opis
----

Meria 120 - 140 cm. Samce vážia okolo 2,8 kg, samice okolo 2,2 kg. Perie je väčšinou ružové, čo viedlo v minulosti k zámene s inými druhmi. Krídla sú červené, primárne a sekundárne letky sú čierne. Zobák je ružový a biely s čiernou špičkou. Nohy sú úplne ružové. Dožíva sa až 40 rokov, čo je u vtákov jeden z najvyšších vekov.

Rozmnožovanie
-------------

Rovnako ako ostatné plameniaky aj plameniak červený znáša väčšinou iba jedno kriedovo biele vajce, a to v období od mája do augusta. Inkubácia trvá 28 až 32 dní. Obaja rodičia sa starajú o svoje mláďa približne do 6 rokov, kedy dosiahne pohlavnej dospelosti.

Referencie
----------

1. ↑   Slovenské menoslovie vtákov (Aves) fauny ČSFR. *Kultúra slova*, 1990, roč. 24, čís. 10, s. 342-363. Dostupné online [cit. 2014-03-23]. ISSN 0023-5202.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Plameniak červený (Phoenicopterus ruber)**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Plameniak červený (Phoenicopterus ruber)**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Plameňák karibský na českej Wikipédii.*