recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lustrácie** znamenajú osvetľovanie či overovanie skutočností v dokumentoch, registroch, resp. úradných knihách.

Pôvod a cieľ
------------

Slovo lustrácie je neutrálny termín z právnického, byrokratického a policajného slovníka. Slovo získalo politický obsah po Novembri 1989, keď sa lustrácie stali nástrojom zápasu nových politických síl so zvyškami starého totalitného režimu i nástrojom intríg a súbojov rôznych prúdov vnútri politických elít (najmä Občianske fórum, Obroda, VPN a KDH).

Lustrácie mali zodpovedať otázku, či sa lustrovaná osoba nachádza v evidenciách československej bezpečnosti ako kádrový pracovník ŠtB. Zápis v evidenciách a registroch sa pokladal za politicky nezlučiteľný s výkonom ústavných a ďalších štátnych funkcií v demokratickom politickom režime.

Lustrovanie
-----------

Po Novembri 1989 prebiehali v dvoch fázach, v divokej a regulovanej lustračným zákonom. Záujem o lustrácie vyvolali rozsiahle skartácie a manipulácie s archívmi ŠtB. Manipulácie a krádeže spisového materiálu ŠtB sa diali aj na Slovensku a súviseli so slovenským ministrom vnútra Vladimírom Mečiarom. Lustrovanie ústavných činiteľov začala bez zákonných podkladov vykonávať Kancelária prezidenta republiky i vnútorná a organizačná správa FMV - tajne lustrovaní boli i prezident, členovia všetkých vlád i poslanci. Lustrácie vyvolali vážne politické napätie, vniesli do spoločnosti silné morálne dilemy a mali dlhodobý negatívny vplyv na spoločenský i súkromný život zúčastnených (napr. Jána Budaja). V ďalších obdobiach prebiehali lustrácie podľa lustračného zákona a mnohí lustrovaní boli na jeho základe po čase súdne rehabilitovaní. Problematika lustrácií sa na Slovensku výrazne premietla do vzniku a činnosti Ústavu pamäti národa.

Referencie
----------

1. 1 2 3  ŠÚTOVEC, Milan. *Politické Slovensko : encyklopedická príručka : aktéri, dokumenty, inštitúcie, politické strany, udalosti*. 1. slov. vyd. Bratislava : SLOVART, 2019. 487 s. ISBN 978-80-556-3894-2. S. 227.

Pozri aj
--------

* Lustračné osvedčenie

Iné projekty
------------

Wikislovník
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Lustrácia****
Kódy **ISO 3166-2** pre Nigériu identifikujú 36 štátov a hlavné mesto. Prvá časť (NG) je medzinárodný kód pre Nigériu, druhá časť pozostáva z dvoch písmen identifikujúcich štát.

Spravodaj
---------

* 2000-06-21

Zoznam kódov
------------

```
NG-AB Abia (Umuahia)
NG-AD Adamawa (Yola)
NG-AK Akwa Ibom (Uyo)
NG-AN Anambra (Awka)
NG-BA Bauchi (Bauchi)
NG-BE Benue (Makurdi)
NG-BO Borno (Maiduguri)
NG-BY Bayelsa (Yenagoa)
NG-CR Cross River (Calabar)
NG-DE Delta (Asaba)
NG-EB Ebonyi (Abakaliki)
NG-ED Edo (Benin City)
NG-EK Ekiti (Ado)
NG-EN Enugu (Enugu)
NG-FC Abuja Capital Terrritory (Abuja)
NG-GO Gombe (Gombe)
NG-IM Imo (Owerri)
NG-JI Jigawa (Dutse)
NG-KD Kaduna (Kaduna)
NG-KE Kebbi (Birni Kebbi)
NG-KN Kano (Kano)
NG-KT Katsina (Katsina)
NG-KO Kogi (Lokoja)
NG-KW Kwara (Ilorin)
NG-LA Lagos (Lagos)
NG-NA Nassarawa (Lafia)
NG-NI Niger (Minna)
NG-OG Ogun (Abeokuta)
NG-ON Ondo (Akure)
NG-OS Osun (Oshogbo)
NG-OY Oyo (Ibadan)
NG-PL Plateau (Jos)
NG-RI Rivers (Port Harcourt)
NG-SO Sokoto (Sokoto)
NG-TA Taraba (Jalingo)
NG-YO Yobe (Damaturu)
NG-ZA Zamfara (Gusau)
```

Pozri aj
--------

* ISO 3166-2, zoznam kódov územno správnych celkov všetkých krajín.
* ISO 3166-1, zoznam kódov všetkých krajín, používaných súčasne ako ich doménové mená na internete.
*Iasón, Aiétes a Médeia pri obede*, miniatúra knihy z francúzskeho prekladu *Historia destructionis Troiae* z 15. storočia, Bibliothèque nationale, Francúzsko.
**Aiétes** alebo **Aiétés** alebo **Aietes** (starogr. Αἰήτης – Aiétes/iný prepis: Aiétés, lat. *Aeetes*) bol kolchidský kráľ, syn boha slnka Hélia a nymfy Persey.

V gréckej mytológii je významnou postavou rozsiahlej báje o výprave Iasóna a Argonautov na lodi Argó do ďalekej Kolchidy, odkiaľ priviezli zlaté rúno.

Kolchida bola krajina na vzdialenom pobreží Čierneho mora, pod Kaukazom. Tam priniesol na svojom chrbte zlatý baran malého Frixa syna orchomenského kráľa Athamasa a bohyne oblakov Nefelé, aby ho zachránil pred úkladmi jeho zlej macochy Inó. Kráľ Aiétes sa Frixa ujal, neskôr ho dokonca oženil so svojou dcérou Chalkiopé. Barana obetoval bohom a jeho zlatú kožu zavesil na mohutný rozložitý dub a nechal ho strážiť mocným, stále bdiacim drakom. Zlaté rúno sa stalo jeho pýchou, považoval ho za znak svojej moci a preto ho chcel navždy vlastniť.

Po rokoch sa do Kolchidy vypravil hrdina z Iólku odvážny Iasón. Aj jemu išlo o moc – vlády v Iólku sa namiesto jeho otca Aisóna zmocnil zákerný Pelias a ten bol ochotný vzdať sa vlády len pod podmienkou, ak mu Iasón získa zlaté rúno. Túto úlohu v Grécku považovali za nesplniteľnú a Pelias to dobre vedel. Iasón sa ale úlohy nezľakol, povolal 50 gréckych hrdinov, nechal postaviť veľkú loď Argó a doplával do Kolchidy po ceste plnej nebezpečenstiev. Kráľ Aiétes ho prijal, ale vydať rúno nehodlal. Neodvážil sa Iasónovu žiadosť otvorene odmietnuť, preto mu vymyslel úlohu o ktorej bol presvedčený, že ju nemôže splniť. Iasón mal zapriahnuť do železného pluhu dvoch ohnivých býkov, zorať s nimi pole boha Area, osiať ho dračími zubami a bojovníkov, ktorí zo zubov vyrastú pozabíjať. Iasón ale túto úlohu s pomocou bohýň a najmä Aiétovej dcéry Médei splnil. Aiétes však ani potom zlaté rúno nechcel vydať. Iasón sa ho preto rozhodol zmocniť. Médeia v noci pokropila draka čarovnou vodičkou a keď drak zaspal, vzali zlaté rúno, nastúpili na loď a so svojimi druhmi z Kolchidy utiekli.

Aiétes ich dal prenasledovať výpravou, ktorú viedol jeho syn Apsyrtos. Apsyrtos ich pri rieke Istros síce dohonil, ale oni ho v noci úkladne zavraždili a po tejto udalosti Iasón a Médeia svojim prenasledovateľom unikli. O ich ďalších osudoch hovoria mýty ešte mnoho, ale Aiétes sa tam už nespomína.

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Aiétés na českej Wikipédii.*
Kódy **ISO 3166-2** pre Mexiko identifikujú 31 štátov a federálny dištrikt. Prvá časť (MX) je medzinárodný kód pre Mexiko, druhá časť pozostáva z troch písmen identifikujúcich štát.

Zoznam kódov
------------

```
MX-AGU Aguascalientes (Aguascalientes)
MX-BCN Baja California (Mexicali)
MX-BCS Baja California Sur (La Paz)
MX-CAM Campeche (Campeche)
MX-CHH Chihuahua (Chihuahua)
MX-CHP Chiapas (Tuxtla Gutiérrez)
MX-COA Coahuila (Saltillo)
MX-COL Colima (Colima)
MX-DIF Federálny dištrikt (Distrito Federal, Ciudad de México)
MX-DUR Durango (Victoria de Durango)
MX-GRO Guerrero (Chilpancingo de los Bravos)
MX-GUA Guanajuato (Guanajuato)
MX-HID Hidalgo (Pachuca de Soto)
MX-JAL Jalisco (Guadalajara)
MX-MEX México (Toluca de Lerdo)
MX-MIC Michoacán (Morelia)
MX-MOR Morelos (Cuernavaca)
MX-NAY Nayarit (Tepic)
MX-NLE Nuevo León (Monterrey)
MX-OAX Oaxaca (Oaxaca de Juárez)
MX-PUE Puebla (Heroica Puebla de Zaragoza)
MX-QUE Querétaro (Santiago se Querétaro)
MX-ROO Quintana Roo (Ciudad Chetumal)
MX-SIN Sinaloa (Culiacán)
MX-SLP San Luis Potosí (San Luis Potosí)
MX-SON Sonora (Hermosillo)
MX-TAB Tabasco (Villahermosa)
MX-TAM Tamaulipas (Ciudad Victoria)
MX-TLA Tlaxcala (Tlaxcala de Xicohténcatl)
MX-VER Veracruz (Xalapa)
MX-YUC Yucatán (Mérida)
MX-ZAC Zacatecas (Zacatecas)
```

Pozri aj
--------

* ISO 3166-2, zoznam kódov územno správnych celkov všetkých krajín.
* ISO 3166-1, zoznam kódov všetkých krajín, používaných súčasne ako ich doménové mená na internete.
**Kráľovstvo božie**  alebo **kráľovstvo nebeské** (v súlade s rabinistickým úsilím Nový zákon obchádza meno božie) sa priblížilo vystúpením Jána Krstiteľa (Mt 3,2) a nastalo príchodom Ježiša Krista (Mt 12,28), je medzi ľuďmi (Lk 17,21), naplní sa však až na poslednom súde, na konci sveta (Mt 25,34). Treba sa preto modliť za jeho príchod (Mt 6,10). Vyvolencami kráľovstva božieho sú Židia, ktorí však stratili naň výhradné právo (Mt 21,43), preto sa kráľovstvo božie rozširuje na všetky národy (Mt 28,19). Tajomstvo kráľovstva božieho odhalí Ježiš iba pred svojimi učeníkmi (Mk 4,11), inde o ňom hovorí zvyčajne v podobenstvách. Kráľovstvo božie patrí predovšetkým chudobným (Mt 5,3), bohatí sa na ňom len ťažko môžu podieľať (Mt 19,23; Mk 10,25), patrí deťom a tým, čo sú podobní deťom (Mt 19,14; 18,3). Kto chce vstúpiť do kráľovstva božieho, ktorého kľúče dostal Peter (Mt 16,19), musí sa najprv znovuzrodiť (J 3,3) a splniť božiu vôľu (Mt 7,21).

Pozri aj
--------

* Božie kráľovstvo (Stará zmluva)

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Jozef Daňo** (\* 9. február 1909, Banská Bystrica  –  † 15. apríl 1945, Roháče) bol slovenský športovec-lyžiar.

Rodina
------

* brat: Michal Daňo
* sestra: Mária Daňová-Sobotová

Životopis
---------

Priekopník lyžovania, akrobatického lyžovania na Slovensku, účastník domácich i zahraničných súťaží, neskôr chatár na Ťatliakovej chate. Jeden z najlepších lyžiarov v Banskej Bystrici (20. a 40.roky 20.stor.). Pretekal v zjazdových disciplínach a v alpskej kombinácii za LO YMCA Banská Bystrica, SKI-klub Banská Bystrica, neskôr KSTL Banská Bystrica. Účastník 10. majstrovstiev ČSR v lyžovaní v Banskej Bystrici (1934), zaradený do širšej nominácie v príprave na Zimné olympijské hry v Garmisch-Partenkirchene (1936), účastník 4. majstrovstiev Slovenského štátu v lyžovaní vo Vysokých Tatrách (1943) a iných súťaží.

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 163476
* VIAF: 8486156565736423500004
DVONN
**DVONN** je abstraktná dosková hra pre dvoch hráčov, ktorú v roku 2001 vymyslel belgičan Kris Burm ako štvrtú hru GIPF projektu. DVONN vyhral cenu International Gamers Award v roku 2002 a v roku 2003 získal ocenenie Game of the Year Award udelované magazínom Games.

Pravidlá
--------

DVONN sa hrá na hracej doske so 49 hexagonálnymi políčkami, umiestnenými v piatich radách. Každý z hráčov má 23 kameňov, pričom jeden má kamene čiernej farby a druhý ma kamene bielej farby. Okrem toho sa v hre nachádzajú tri neutrálne DVONN-kamene červenej farby. 

Hra sa skladá z dvoch fáz:

* pokladanie kameňov
* presúvanie kameňov

### Pokladanie kameňov

Hráči striedavo pokladajú svoje kamene na voľné polia hracej dosky. Ako prvý položí kameň biely hráč, pričom najskôr hráči položia DVONN-kamene a až potom kamene svojej farby. Položením všetkých kameňov, sa zaplnia všetky hracie polia dosky. Ako posledný položí svoj kameň biely hráč. 

### Presúvanie kameňov

Hráči sa striedajú v presúvaní kameňov. Ako prvý je na ťahu biely. Hráč presunie jeden svoj kameň alebo stĺpec kameňov v priamom smere práve o toľko polí, koľko kameňov je v stĺpci (aj jeden kameň je považovaný za stĺpec). Preskakované polia môžu byť obsadené aj voľné, ale cieľové pole musí byť obsadené. Stĺpec, ktorý bol presunutý sa položí na vrch stĺpca na cieľovom poli. 

Je zakázané presúvať kameň alebo stĺpec, ktorý je zo 6 strán obklopený kameňmi alebo stĺpcami. Z toho vyplýva, že v prvom ťahu je možné presunúť len kameň na okraji hracej dosky. 

Stĺpec kameňov patrí tomu hráčovi, ktorého kameň sa nachádza na vrchole stĺpca. DVONN-kamene nepatria nikomu a nie je možné ich presúvať. Je ale možné presunúť iný kameň alebo stĺpec na DVONN-kameň a tiež je možné presunúť stĺpec, v ktorom sa DVONN-kameň nachádza. Z toho vyplýva, že DVONN-kameň sa nikdy nedostane na vrchol stĺpca. 

Ak vznikne na hracej doske izolovaná skupina kameňov alebo stĺpcov, ktoré neobsahujú ani jeden DVONN-kameň, potom sú tieto kamene okamžite odstránené z hry. 

Ťahy v hre sú povinné. Pokiaľ hráč nemôže vykonať ťah, ťahá opäť súper. 

### Cieľ hry

Hra končí vtedy, keď ani jeden z hráčov nemôže vykonať ťah. Víťazom je hráč s najvyšším stĺpcom. V prípade rovnakých stĺpcov u oboch hráčov, končí hra remízou.

Pozri aj
--------

* GIPF projekt

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka (po anglicky)
* DVONN na boardgamegeek.com (po anglicky)
**Jozef Forner** (\* 7. november 1905, Hrnčiarovce nad Parnou – † 19. október 1983, Tokio, Japonsko) bol slovenský salezián koadjútor (brat), pedagóg, kníhtlačiar, spoluzakladateľ Grafického inštitútu, misionár.

Životopis
---------

Ľudovú školu vychodil vo svojom rodisku. Gymnázium navštevoval na súkromnom Slovenskom gymnáziu v Taliansku v obci Perosa Argentina. Strednú grafickú školu študoval v San Benigno Canavese (Taliansko). Noviciát si urobil v Radne v Slovinsku (1928 – 1929). Prvý rok saleziánskej pedagogickej praxe si vykonal v Radne, ďalšie dva roky vo Svätom Benediku. Dvojročnú grafickú nadstavbu (1931 – 1933) si urobil v Ľubľane (Slovinsko). 

V roku 1936 odišiel na misie do Japonska. Celé svoje misijné obdobie pôsobil v Tokiu. Najprv v Tokiu-Suginami na saleziánskej remeselníckej škole (1936 – 1964). Tam spolu s istým maďarským saleziánom Jozefom (József) Nagyom (1908 – 1990) v rámci remeselníckej školy založili grafický odbor, ktorý sa o krátku dobu úplne oddelil a stal sa samostatnou grafickou školou. Táto grafická škola sa pod ich vedením postupom času zmenila na Grafický inštitút, ktorý existuje dodnes. Po ťažkom pracovnom úraze v r. 1964 musel zanechať Graﬁcký inštitút a odišiel pracovať do saleziánskeho vydavateľstva Don Bosco Sha v Tokiu–Yotsuya (1964 – 1983). Počas druhej svetovej vojny bol určitý čas i väznený. Misionárom v Japonsku bol 47 rokov. Pochovaný je v Tokiu.

Literatúra
----------

* KUBANOVIČ, Zlatko: *Historický náhľad do dejín slovenských saleziánov (Od dona Bosca do roku 1924)*. Bratislava: Don Bosco, 2019. ISBN 978-80-8074-436-6. S. 238 - 239.

Externé odkazy
--------------

* Prvý Slovák salezián misionár v Japonsku
**Jozef Fedora** (\* 8. marec 1910, Dolné Kočkovce – † 26. september 1975, Zvolen) maliar, grafik, výtvarný pedagóg.

Rodina
------

* otec Martin Fedora
* matka Anna rod. Hrajková

Životopis
---------

Študoval na reálnom gymnáziu v Nynburgu, architektúru, pozemné staviteľstvo, kreslenie a deskriptívnu geometriu na ČVUT v Prahe. Od roku 1937 prof. gymnázia v Prievidzi, v Nitre, 1959 – 1965 prednášal Pedagogickom inštitúte v Martine, od 1965 v Banskej Bystrici. Účastník SNP, zatknutý gestapom, väznený v koncentračných táboroch Dachau, Buchenwald a i. Autor portrétov, figurálnych námetov, krajín a zátiší. Prispieval do kultúrnych, politických a satirických časopisov. Výstavy v Banskej Bystrici (1966, 1980), obrazom Tržnica sa pripojil k starým majstrom pohľadov na banskobystrickú tržnicu. Bol pochovaný v Prievidzi.

Ocenenie
--------

* Roku 1947 vyznamenaný Radom SNP II.tr. roku 1973 Zaslúžilý umelec

Dielo
-----

* Poznaj svoju vlasť (cyklus drevorytov, 1932)
* Národ muzikantov (linorez, 1932)
* Kytica a žena (gvaš, 1939)
* Zbojníci tancujú (pastel, 1944)
* Z koncentráku (atrament, 1945)
* Výstavba Prievidze (gvaš, 1956)
* knižné Mrákava, B.m. 1933, Svedkovia nesmú mlčať, Banská Bystrica roku 1962

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Diela Jozefa Fedora v SNG

Autoritné údaje: * abART: 20212
* GND: 1154518639
* ISNI: 0000 0000 7759 5955
* NK ČR: mzk2010568008
* SNK: 150376
* VIAF: 120104776
* Web umenia: 2495
Logo neziskovej organizácie
**DORKA, n. o.**, je slovenská nezisková organizácia, ktorá vznikla 26. mája 2006 za účelom poskytovania verejnoprospešnej činnosti, sociálnych služieb, sociálneho poradenstva, sanácie rodiny ako celku, spájania cieľových skupín, starostlivosti mladým dospelým po ukončení ústavnej starostlivosti a deťom v krízovom stredisku.

História
--------

Analýza každodennej situácie na východnom Slovensku poukazovala na aktuálnu potrebu poskytovania sociálnych služieb osamelým rodičom s deťmi a mladým dospelým po ukončení ústavnej starostlivosti. Nadácia DeDo a Spoločnosť priateľov detí z detských domovov Úsmev ako dar sa preto rozhodli vybudovať v Košiciach prvé centrum, ktoré bude poskytovať služby vyššie uvedeným skupinám občanov.

Slávnostné požehnanie prvého centra DORKA v Košiciach prebehlo 26. októbra 2007 o 10.00 hod. košickým arcibiskupom Mons. Alojzom Tkáčom.

Súčasnosť
---------

Centrá v súčasnosti poskytujú sociálne služby v rámci jednotlivých zariadení v Košiciach, Prešove, vo Zvolene a v Ružomberku.

Referencie
----------

1. ↑   *Výpis z registra neziskových organizácií* [online]. Bratislava: Ministerstvo vnútra Slovenskej republiky, [2006?], [cit. 2016-06-22]. Dostupné online.
2. ↑   *Program biskupov košickej diecézy* [online]. Košice: Tlačová kancelária Konferencie biskupov Slovenska, [2007], [cit. 2016-06-22]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
Prof. MUDr. **Peter Kothaj**, PhD (\* 5. október 1951, Bratislava – † 25. apríl 2017, Banská Bystrica) bol slovenský lekár-chirurg.

Životopis
---------

V roku 1970 – 1976 absolvoval štúdium na Lekárskej fakulte UK v Bratislave, 1992 CSc. 1996 docent. Od roku 2003 bol profesorom chirurgie.

Po skončení štúdia pôsobil na chirurgickom oddelení NsP v Brezne ako sekundárny lekár (1976 – 1979). Od roku 1979 bol chirurgom vo FNsP F.D. Roosevelta v Banskej Bystrici. Od roku 1991 prednostom chirurgickej kliniky, od 1993 vedúcim Vysunutého výučbového strediska SZU v Banskej Bystrici. Od roku 1997 bol prezidentom Slovenskej chirurgickej spoločnosti. Od roku 2004 bol vedúcim Katedry gastroenterologickej chirurgie Lekárskej fakulty Slovenskej zdravotníckej univerzity.

Na Chirurgickej klinike SZU v Banskej Bystrici v roku 1991 zaviedol kompletné spektrum laparoskopických a torakoskopických výkonov. 

Jeho vedecká činnosť bola nasmerovaná predovšetkým na klinický výskum, ktorý zameriava na význam radikálnej lymfadenektómie a na problematiku karcionómu pankreasu a pečene, pod jeho vedením v Banskej Bystrici ako prvé chirurgické pracovisko na Slovensku zaviedlo laparoskopickú adrenalektómiu, laparoskopickú kardiomyotómiu a laparoskopickú resekciu žalúdka.

Venoval sa aj dejinám slovenskej chirurgie, bol šéfredaktorom časopisu *Slovenská chirurgia*, členom viacerých profesných domácich i zahraničných spoločností. Bol autorom a spoluautorom odborných publikácií, vedeckých prác publikovaných v domácich i zahraničných časopisoch. Najznámejšie monografie: *Chirurgická liečba rakoviny pankreasu* (1996), *Momenty z dejín slovenskej chirurgie* (1999), *Operácie na pečeni* (2007). Bol členom Slovenskej chirurgickej spoločnosti.

Dielo
-----

* *Chirurgická liečba rakoviny pankreasu*, Banská Bystrica roku 1996
* *Atlas miniinvazívnej chirurgie a endoskpie*, Banská Bystrica roku 1998
* *Nemocnica F.D. Roosevelta v Banskej Bystrici od minulosti po súčasnosť*, Dunajská Streda roku 1997
* *Momenty z dejín slovenskej chirurgie*, Prievidza roku 1997
* *Operácie na pečeni*, 2007

Referencie
----------

1. ↑  Zomrel popredný slovenský chirurg profesor Peter Kothaj - nasabystrica.sme.sk

Literatúra
----------

* Kto bol kto v Banskej Bystrici v roku 2001

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5757 5084
* NK ČR: jo2007399973
* SNK: 175401
* VIAF: 84191953
**13**, **trinásť** je prirodzené číslo nasledujúce po 12 a predchádzajúce 14. Číslo je v mnohých regiónoch sveta považované za nešťastné. Rímskymi číslicami sa 13 zapíše ako **XIII.**

Matematika
----------

Trinásť je šieste prvočíslo, ďalším v poradí je sedemnásť. Trinásť je druhé Wilsonovo prvočíslo. Trinásť je tiež piatym exponentom tvoriacim Mersennovo prvočíslo (8191). Je siedmym Fibonacciho číslom, nasleduje ho 21. Je to aj Tribonacciho číslo. Je najväčším číslom, ktorého faktoriál je menší ako 1010. Je priaznivým číslom a štvrtým šťastným číslom, nasleduje ho 19.

Trinásta odmocnina je obľúbenou početnou úlohou pri súťažnom počítaní „z hlavy".

### V iných číselných sústavách

* Dvojková sústava: 11012
* Osmičková sústava: 158
* Šestnástková sústava: D16

Chémia
------

13 je atómové číslo hliníka.

Kultúra
-------

### Vek 13 rokov

Vo veku 13 rokov sa z detí stávajú teenageri.

### Nešťastná trinástka

Číslo 13 je v mnohých krajinách považované za nešťastné, prinášajúce smolu. Chorobný strach z trinástky sa nazýva triskaidekafóbia. Číslo 13 sa preto často vynecháva v číselných radoch, napríklad niektoré hotely nemávajú 13. poschodie alebo športovci nedostávajú také štartové číslo.

Zvláštnu smolu má prinášať piatok trinásteho.

### Fázy mesiaca

Rok s 13 plnými mesiacmi namiesto 12 značil problémy pre mníchov v súvislosti s kalendárom. „Bolo to považované za veľmi nešťastnú okolnosť, zvlášť u mníchov, ktorí spravovali kalendár s trinástimi mesiacmi v danom roku, a to narušilo pravidelné usporiadanie cirkevných sviatkov a festivalov. Preto sa trinástka začala považovať za nešťastné číslo."

Typické storočie má asi 37 rokov s 13 plnými mesiacmi a 63 rokov s 12 plnými mesiacmi, typicky každý tretí alebo štvrtý rok má 13 plných mesiacov.

### Šťastná trinástka

V sikhizme je 13 považované za šťastné číslo, pretože pandžábsky sa povie *tera*, čo tiež znamená „Tvoj".

### Posvätné číslo

Predkolumbovské kultúry Mezoameriky považovali číslo 13 za posvätné - rozlišovali napr. trinásť vrstiev neba.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **13 (číslo)**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku 13 (číslo) na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Prirodzené čísla 1 – 99 a číslo 0 |
| --- |
| 0 • 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • 12 • 13 • 14 • 15 • 16 • 17 • 18 • 19 • 20 • 21 • 22 • 23 • 24 • 25 • 26 • 27 • 28 • 29 • 30 • 31 • 32 • 33 • 34 • 35 • 36 • 37 • 38 • 39 • 40 • 41 • 42 • 43 • 44 • 45 • 46 • 47 • 48 • 49 • 50 • 51 • 52 • 53 • 54 • 55 • 56 • 57 • 58 • 59 • 60 • 61 • 62 • 63 • 64 • 65 • 66 • 67 • 68 • 69 • 70 • 71 • 72 • 73 • 74 • 75 • 76 • 77 • 78 • 79 • 80 • 81 • 82 • 83 • 84 • 85 • 86 • 87 • 88 • 89 • 90 • 91 • 92 • 93 • 94 • 95 • 96 • 97 • 98 • 99 |
| 0 – 99 • 100 – 199 • 200 – 299 • 300 – 399 • 400 – 499 • 500 – 599 • 600 – 699 • 700 – 799 • 800 – 899 • 900 – 999 • 1000 – 1099 |
**Lokálna cirkev** je základný prvok štruktúry katolíckej cirkvi. 

Lokálnu cirkev spravuje obvykle biskup a jeho spolupracovníci - presbyteri (kňazi) a diakoni. Lokálne cirkvi sa združujú do väčších celkov - cirkví sui iuris podľa obradu, takže sa hovorí o cirkvi latinskej, melchitskej, chaldejskej, malabarskej, ukrajinskej a pod. 

V latinskej cirkvi sa biskupi združujú do biskupských konferencií, ktoré sa neviažu na nijaké
územie a prekrývajú sa. Podkladom združenia môže byť národ, štát, jazyková oblasť, svetadiel. Biskupská konferencia so špeciálnym statusom má vymedzené právomoci na území svojich členov. Tradičnou vyššou územnou jednotkou je cirkevná provincia; jej centrom je arcidiecéza, k nej sú pridružené sufragánne
diecézy. Vo východných katolíckych cirkvách majú správnu úlohu miestne synody biskupov a patriarchovia, resp. väčší arcibiskupi alebo metropoliti.

Činiteľom jednoty a predstaveným všetkých lokálnych katolíckych cirkví a všetkých členov cirkvi je biskup Ríma, ktorý sa považuje na námestníka Krista. Je zároveň patriarchom západnej (latinskej) cirkvi. Bežne sa označuje výrazom rímsky pápež alebo Svätý otec.

Pozri aj
--------

* Východné katolícke cirkvi
* Katolícka cirkev

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
*Versaillská sústava/versaillský systém môže označovať aj versaillsko-washingtonskú sústavu, pozri versaillsko-washingtonská sústava*
**Versaillská (mierová) sústava** alebo **versaillský (mierový) systém** (príslušné zmluvy sa zriedkavo označujú ako **parížske zmluvy**; po nemecky *Pariser Vorortverträge* - doslova "Parížske predmestské zmluvy") je sústava medzinárodných vzťahov a medzinárodného usporiadania, ktorá vznikla v rokoch 1919 a 1920 ako výsledok sústavy zmlúv podpísaných v rámci Parížskej mierovej konferencie v predmestiach Paríža po prvej svetovej vojne. 

Zmluvy boli podpísané medzi víťaznými štátmi Dohody a porazenými Ústrednými mocnosťami Konkrétne išlo o tieto zmluvy:

* versaillská zmluva s Nemeckom (28. jún 1919)
* saintgermainská zmluva s Rakúskom (10. september 1919)
* neuillyská zmluva s Bulharskom (27. november 1919)
* trianonská zmluva s Maďarskom (4. jún 1920)
* sèvreská zmluva s Tureckom (10. august 1920)

Všetky tieto zmluvy obsahujú aj identické ustanovenia o Spoločnosti národov a Medzinárodnej organizácii práce.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Francúzsky portál |

| * z
* d
* u
Parížske predmestské zmluvy |
| --- |
| Versaillská zmluva (1919) • Saintgermainská zmluva (1919) • Neuillyská zmluva (1919) • Trianonská zmluva (1920) • Sèvreská zmluva (1920, nahradená Lausannskou zmluvou (1923) |
**Gottfried Alexander Maximilian Walter Kurt Freiherr von Cramm** (\* 7. júl 1909, Nettlingen, Nemecko - † 9. november 1976, Káhira, Egypt) bol nemecký tenisový hráč. 

Medzi jeho najväčšie úspechy patria víťazstvá v mužskej dvojhre na majstrovstvách Francúzska (French Open) v rokoch 1934 a 1935, účasť vo finále v roku 1935, účasti vo finále Wimbledonu v rokoch 1935-37 a účasť vo finále majstrovstiev USA (US Open) v roku 1937.

V roku 1977 bol uvedený v Medzinárodnej tenisovej sieni slávy.

Kariéra
-------

V roku 1933 zvíťazil na Wimbledone v zmiešanej štvorhre, v roku 1937 v klasickej štvorhre na US Open a French Open, v roku 1938 sa zúčastnil finále štvorhry na majstrovstvách Austrálie (Australian Open).

Reprezentoval Nemecko v Davisovom pohári, odohral celkom 101 zápasov, z toho 68 v dvojhre (58 výhier, 10 prehier) a 33 v štvorhre (24 výhier, 9 prehier). Týmito víťazstvami sa stal najúspešnejším hráčom Nemecka (minulého i dnešného) v dvojhre, štvorhre aj v celkovom počte víťazstiev.

Zomrel pri autonehode pri Káhire, keď sa jeho auto zrazilo s nákladným vozidlom.

Účasti vo finále na Grand-Slamoch (7)
-------------------------------------

### Víťazstvá (2)

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Č.** | **Dátum** | **Turnaj** | **Povrch** | **Súper vo finále** | **Skóre** |
| 1. | 1934 | French Championships, Francúzsko | antuka | Austrália  Jack Crawford | 6-4 7-9 3-6 7-5 6-3 |
| 2. | 1936 | French Championships, Francúzsko | antuka | Spojené kráľovstvo  Fred Perry | 6-0 2-6 6-2 2-6 6-0 |

### Finále

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Č.** | **Dátum** | **Turnaj** | **Povrch** | **Súper vo finále** | **Skóre** |
| 1. | 1935 | French Championships, Francúzsko | antuka | Spojené kráľovstvo  Fred Perry | 6-3 6-1 6-3 |
| 2. | 1935 | Wimbledon, Spojené kráľovstvo | tráva | Spojené kráľovstvo  Fred Perry | 6-2 6-4 6-4 |
| 3. | 1936 | Wimbledon, Spojené kráľovstvo | tráva | Spojené kráľovstvo  Fred Perry | 6-1 6-1 6-0 |
| 4. | 1937 | Wimbledon, Spojené kráľovstvo | tráva | USA  Donald Budge | 6-3 6-4 6-2 |
| 5. | 1937 | U.S. Championships, USA | tvrdý | USA  Donald Budge | 6-1 7-9 6-1 3-6 6-1 |

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Gottfried von Cramm**

Externé odkazy
--------------

* Gottfried von Cramm na stránkach ITF (po anglicky)
* Gottfried von Cramm na stránkach DAVIS CUP (po anglicky)

Autoritné údaje: * GND: 118941984
* ISNI: 0000 0000 3421 1704
* LCCN: n93041876
* VIAF: 67265048
* WorldCat: lccn-n93041876
**Groovin’ Heads** je slovenská inštrumentálna skupina, ktorá pôvodne vznikla ako voľné hudobné združenie okolo hudobníkov z východného Slovenska, hrajúcich na dychové hudobné nástroje: Pavla Jeňu (Košice - trúbka) a Mária 'Gapu' Garberu (Prešov - saxofón). V súčasnosti zostavu skupiny doplnili Marcel Buntaj (bicie) a basgitarista Martin Gašpar. Hudobný štýl skupiny je zmesou funku, džezu, fusion a soulu.

V roku 2005 skupine vyšiel album s názvom *Overstep* (*Prešľap*). Okrem inštrumentálnych skladieb sa na albume nachádzajú aj skladby, ktoré naspieval Peter Lipa s Annou Babjakovou a singel „Get a jive", ktorý naspieval Andy Belej. Na nahrávaní hosťovali aj gitarista Miroslav Šály, gitarista Petr Bič, hráči na klávesové nástroje Martin Ferenčík a Marián Čekovský, basgitarista Ján Smékal, či bubeník Viliam Stanek.

Členovia skupiny
----------------

* Mário 'Gapa' Garbera - alt, tenor, sopran, ewi saxofón,
* Marián Slávka - bicie,
* Miroslav Šály - gitara,
* Arpád Farkaš - klávesy,
* Michal Šimko - basgitara,

### Súčasná aktuálna zostava (r. 2010)

* Mário Gapa Garbera - saxofón, Marián Slávka - bicie,
* Michal Šimko - basgitara,
* Miroslav Šály - gitara,
* Arpád Farkaš - klávesy

Diskografia
-----------

* 2005 - *Overstep*

Externé odkazy
--------------

Gapa & Groovin' Heads Homepage
**Grog** je horúci alkoholický nápoj. Pozostáva hlavne z rumu a horúcej vody. V početných variáciách sa miesto rumu používa aj arak, koňak alebo whiskey.

Dejiny
------

Od 17. storočia do 1970 sa na lodiach Royal Navy dával posádke rum ako lodný prídel. Nie zriedka boli následkami nedisciplinovanosť a opitosť. V roku 1740 dal preto (ale aj pre nedostatok na často dlhých vojnových výpravách) anglický viceadmirál Edward Vernon (1684 – 1757) svojim námorníkom piť rum len zriedený s horúcou vodou. Neskôr sa nápoj zrieďoval aj s cukrom a limetkovou šťavou. Vernonova prezývka bola „Old Grog", pretože nosil často pláštenku z grogrénu, hrubej látky z hodvábu a vlny. Toto meno sa čoskoro prenieslo na nápoj. V chladnejšej klíme Veľkej Británie sa potom grog pil horúci. Od začiatku 19. storočia je nápoj známy aj v Nemecku. Pojem „groggy" označoval pôvodne pocit, keď človek vypil priveľa grogu a dnes sa používa na opísanie vyčerpaného stavu.

Podľa inej interpretácie je slovo grog od „Grand Rum Of Grenada" a bolo utvorené Angličanmi po dobytí Karibského ostrova v 18. storočí. Táto verzia sa pravdepodobne zakladá na dodatočnom pokuse o vysvetlenie, podobne ako chybná interpretácia SOS ako „Save Our Souls".

Príprava
--------

Grogový pohár so sklenenou tyčinkou prípadne lyžičkou, aby sa zabránilo prasknutiu pohára, sa naplní do 2/3 vriacou vodou. K tomu sa pridajú 2 – 3 lyžičky cukru a zaleje sa cca 4 cl rumu.
Dom kultúrnej rekreácie
**Dom kultúrnej rekreácie** v súčasnosti **hotel Sorea** je hotel v Bratislave, postavený v roku 1966 architektmi Ferdinandom Končekom, Ľubomírom Titlom a Iľjom Skočekom. V období druhej polovice 20. storočia sa do popredia dostával a zároveň sa aj najviac rozvíjal modernizmus [chýba zdroj]. Modernizmus sa pokladá za veľký kultúrny zlom od renesancie a za prvý krok k svetovej kultúre [chýba zdroj].

Dom kultúrnej rekreácie je dôkazom toho, že aj v slovenskom prostredí sa objavili moderné tradície, ktoré v období šesťdesiatych a deväťdesiatych rokov boli ovplyvnené predovšetkým funkcionalistickým tvaroslovím [chýba zdroj]. Jeho odľahčená forma, plynule splýva s okolitým prostredím a svojou hmotou a tvarom nenarúša okolie prírody, ale naopak ju dopĺňa. Bezprostredný kontakt človeka z interiéru s exteriérom je zabezpečený pomocou veľkých zasklených plôch smerujúcich so záhrad. Architekti upravili aj náročný terén, do ktorého je vhodne zakomponovaný členitý pôdorys. Pri tvorbe objektu sa nepodieľali len architekti, ale dôležitú úlohu tam zohrávajú aj diela významných slovenských umelcov.

V hoteli sa 3. augusta 1968 konalo rokovanie delegácií komunistických strán ZSSR, NDR, PĽR, MĽR, BĽR a ČSSR, na ktorom bola sformulovaná Bratislavská deklarácia. Ani tá však neodvrátila vpád vojsk Varšavskej zmluvy do Česko-Slovenska.

V súčasnosti sa objekt využíva ako priestor pre ubytovanie, oddych, rekreáciu, zábavu a upevnenie zdravia. Sídli v ňom hotel Sorea, ktorý návštevníkom ponúka ubytovanie v apartmánoch a v dvojlôžkových izbách, možnosti konferencíí v štyroch kongresových miestnostiach a salónikoch pre 198 osôb, nachádza sa tam reštaurácia, denný aperitív bar, vináreň, fitnescentrum, sauna a priestory pre masáže.

Použitá literatúra
------------------

* MORAVČÍKOVÁ, H. (ed.) – DULLA, M. et all.: *Architektúra na Slovensku – stručné dejiny*. Bratislava, Slovart 2005, 160. ISBN 80-8085-079-8

Referencie
----------

1. ↑   *Rok 1978: Pamätná tabuľa k udalosti, ktorá sa nikdy nemala stať* [online]. TASR, [cit. 2018-08-12]. Dostupné online.

Súradnice: 48°08′38″S 17°05′07″V﻿ / ﻿48,144001°S 17,085371°V﻿ / 48.144001; 17.085371
Dom Tristana Tzaru
**Dom Tristana Tzaru** je dom, ktorý bol postavený v roku 1925. Nachádza sa v štvrti Montmartre, Paríž.

Tristan Tzara ponúkol Adolfovi Loosovi zákazku rodinného domu s ateliérom v roku 1925. Loos ponuku prijal, bola to možnosť etablovať sa v Paríži ako architekt.
Dom so samostatným vchodom do bytu sa nachádza v 18. parížskom okrese. Poloha a zadané požiadavky boli pre Loosa výzvou aj z dôvodu, že stavba bola posudzovaná parížskou avantgardou.

Koncept
-------

Dom stojí na svahovitom malom pozemku. To umožnilo Adolfovi Loosovi uskutočniť predstavu o Raumplane, priestorovom pláne, podľa ktorého pracoval s rôznymi výškami priestorov, ich odlišnosťami a posunutiami. Navonok strohá hmota kocky neprezrádza rôznorodé bytové možnosti.

Lokalitný program
-----------------

Dom má pôdorysné rozmery v šírke 10,6 metra a v hĺbke 17,6 metra. Čelná fasáda je orientovaná do ulice. Päťpodlažná symetrická fasáda je symetricky rozdelená na dve časti. Spodná časť je kamenná, vrchná časť je omietnutá. Veľké dvojpodlažné odsadenie pôsobí nezvyčajne, až monumentálne. Skulptulárny charakter dodávajú domu veľké plochy stien s pomerne malými oknami do ulice. Záhradná fasáda je asymetrická. Pôsobí dojmom troch podlaží s veľkými okennými otvormi. Dvor je zastrešený. 
Prekvapujúce sú inscenované koláže materiálov a sekvencie miestností, balkónov a terás, symetrických a asymetrických stavieb do priestoru. 
Obytná časť domu majiteľov začína v treťom podlaží a prestiera sa cez celú hĺbku domu. Hlavné podlažie je charakteristické rozdielnymi výškovými úrovňami. Nachádza sa tu veľký a malý salón, jedáleň a pracovňa. Steny vďaka stĺpom a pilastrom zvláštny tektonický charakter.

Interiér
--------

Interiérová úprava spočíva v obložení stĺpov a podpier, materiálom sú dosky z preglejky pričom upevňovacie skrutky ostávajú nezakryté. Steny a stropy sú farebné.

Interiéry boli zariadené antickým talianskym a starofrancúzskym nábytkom. Doplnky tvorili zbierka afrického umenia a surrealistické obrazy.
Kombinácia, v zmysle Bauhausu, je pociťovaná ako rušivá. Loos však vytvoril pozadie pre užívateľa, ktoré dáva priestor flexibilite a otvorenosti. Umožňuje osvojenie sa a zabývanie sa.

Referencie a literatúra
-----------------------

* Ungersová, L.: *O architektech, životy, díla, teorie* Slovart, Bratislava 2004.
* Lahti, L.: *Adolf Loos* TASHEN, Germany 2003.

Súradnice: 48°53′17″S 2°20′09″V﻿ / ﻿48,888056°S 2,335806°V﻿ / 48.888056; 2.335806

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dom Tristana Tzaru**


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Francúzsky portálArchitektonický portál |
Súradnice: 42°30′16″S 24°11′16″V﻿ / ﻿42,50444°S 24,18778°V﻿ / 42.50444; 24.18778

**Dom Chadžiho Stojana Bagrianova** (bulh. Къща на Хаджи Стоян Багрянов – *Kăšta na Chadži Stojan Bagrianov"*), známy aj ako **Bagrianovov dom** (bulh. Багрянова къща – *Bagrianova kăšta"*), prípadne aj **Čočevov dom** (bulh. Чочева къща – *Čočeva kăšta"*) je dom z prvej polovice 19. storočia, ktorý sa nachádza v meste Panagiurište v Pazardžickej oblasti v južnom Bulharsku.

Budova má pridelený štatút kultúrnej pamiatky.

Dejiny
------

Dom si nechal postaviť v roku 1830 chadži Stojan Jankov Bagrianov. V roku 1872 bol v dome ubytovaný Vasil Levski počas svojho pobytu v Panagiurišti, pričom v dome sa viedli rozhovory o nových myšlienkach v boji za oslobodenie Bulharska. Dom čiastočne vyhorel počas potláčania aprílového povstania v roku 1876, opravený bol dva roky po oslobodení Bulharska v roku 1880.

V rok 1930 dom odkúpil panagiurský obchodník a továrnik Christosko Čočev. Jeho syn Rajko, významný panagiurský občan, neskôr dom reštauroval a udržiaval.

V súčasnosti je budova využívaná ako súkromný obytný dom.

Galéria
-------

* pohľad na dom z juhovýchodupohľad na dom z juhovýchodu
* pohľad na západnú fasádupohľad na západnú fasádu
* pamätný nápis na domepamätný nápis na dome
* pohľad na južný vstup do areálu domupohľad na južný vstup do areálu domu

Referencie
----------

1. 1 2 3 4   panagyurishte.org, [cit. 2023-07-05]. Dostupné online.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  KOLEKTÍV AUTOROV. Panagiurska enciklopedija. Sofia : Izdatelstvo "Bogianna". 2007. 416 s. ISBN 9789546760708. S. 385. (po bulharsky)
3. 1 2   *Oborishte.bg* [online]. oborishte.bg, [cit. 2023-07-05]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dom Chadžiho Stojana Bagrianova**
**Max Tegmark** (\* 5. máj 1967) je švédsko-americký kozmológ. Tegmark pôsobí ako profesor na Massachusetts Institute of Technology a je vedeckým riaditeľom Foundational Questions Institute.

Biografia
---------

### Začiatky

Tegmark sa narodil vo Švédsku s menom Max Shapiro. Syn Karin Tegmarkovej a Harolda S. Shapiro študoval na Kráľovskom technologickom inštitúte v Štokholme. Titul Ph.D. získal na Kalifornskej univerzite, Berkeley. Pracovať začal na Pennsylvánskej univerzite a v súčasnosti pôsobí na Massachusetts Institute of Technology (MIT). Počas štúdia Max so spolužiakom Magnusom Bodinom napísali textový procesor v strojovom kóde pre švédsky 8bitový počítač ABC80.

### Kariéra

Jeho výskum sa sústredí na kozmológiu. Kombinuje teoretickú prácu s novými meraniami, a upravuje tak kozmologické modely, často s pomocou experimentálnych pracovníkov. Publikoval viac ako 200 prác. 9 z nich bolo citovaných viac ako 500x. Na základe informačnej teórie vyvinul nástroje na analýzu dát pre experimenty s kozmickým mikrovlnným pozadím ako COBE, QMAP a WMAP a aj pre prieskum červeného posunu galaxií ako Las Campanas Redshift Survey, 2dF Survey and the Sloan Digital Sky Survey.

Spolu s Danielom Eisensteinom a Waynom Hu predstavili myšlienku použitia Akustických oscilácií baryónov ako Štandardnej mierky. S Andrew Hamiltonom a Angelicou de Oliveira-Costa objavil v dátach z WMAP anomáliu zarovnania multipólov.

Tegmark sformuloval "Ultimate ensemble theory of everything", ktorá hovorí, že všetky štruktúry, ktoré existujú matematicky existujú aj fyzicky. Táto myšlienka má formu Hypotézy matematického vesmíru.

V roku 2012 ho zvolili za člena American Physical Society podľa citátu:"za jeho prínos kozmológii, vrátane presných meraní kozmického mikrovlnného pozadia a dát zhlukovania galaxií, testy inflačnej a gravitačnej teórie a vývoj novej technológie pre nízkofrekvenčnú rádiovú interferometriu."

### Osobný život

V roku 1997 sa oženil s astrofyzičkou Angelica de Oliveira-Costa. Rozviedli sa v roku 2009. Má dvoch synov, Philipa a Alexandra.

V médiách
---------

* Tegmark bol v roku 2006 jedných z 50 vedcov, s ktorými magazín New Scientist robil rozhovory o ich predpokladoch vývoja v budúcnosti.
* Objavil sa v dokumentárnom programe Parallel Worlds, Parallel Lives, kde s ním robil rozhovor Mark Oliver Everett, syn Hugha Everetta.
* Objavil sa tiež v nasledujúcich častiach vedeckého seriálu Horizon na stanici BBC: "Who's afraid of a big black hole?", "What time is it?", "To Infinity and Beyond", "Is Everything We Know About The Universe Wrong?" and "What is Reality?"
* Objavil sa v niekoľkých epizódach Sci Fi Science: Physics of the Impossible. Americkom dokumentárnom televíznom seriáli, kde bol hosťom známeho teoretického fyzika Michia Kaku.

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Fyzikálny portálAstronomický portál |

* Webstránka Maxa Tegmarka

Autoritné údaje: * BnF: 14559137d
* GND: 1051648637
* Google Scholar: eBXEZxgAAAAJ
* ISNI: 0000 0000 5463 646X
* LCCN: nr99039923
* NK ČR: pna2014850670
* ORCID: 0000-0001-7670-7190
* VIAF: 34698256
* WorldCat: lccn-nr99039923
Holuby pijúce z misky, rímska kópia mozaiky pergamského originálu od Sósa, Kapitolské múzeá v Ríme
**Sósos** (starogr. *Σῶσος*) bol grécky mozaikár v 2. storočí pred Kr.

Sósos, pergamský umelecký mozaikár z 2. storočia pred Kr. sa preslávil svojími realistickými mozaikami, ktoré vyvolávali dojem maľby. Mozaiky zhotovoval z vytesaných farebných kamienkov v tvare kocky, ktoré dokolale k sebe priliehali. Táto technika sa pravdepodobne vyvinula na Sicílii v polovici 3. storočia pred Kr. Plínius uvádza, že bol autorom majstrovsky zhotovených mozaík *Nevymetenej podlahy* (starogr. *ασάρωτος οικος* – *asarótos oikos*) a *Pijúcich holubíc*, ktorých obraz sa zrkadlil na vodnej hladine v nádobe.

Obe tieto kompozície sa zachovali v niekoľkých (hlavne rímskych) kópiách či adaptáciách. Nevymetená podlaha, zobrazuje škrupiny, rybie kosti, stopky z ovocia a ďalšie zvyšky zo stola, ktoré vrhajú tiene. Najlepšie zachovaná kópia tohto výjavu je dnes umiestnená vo Vatikánskom múzeu. Druhú, zobrazujúcu skupinu holubíc sediacich na okraji misy, z ktorej pijú vodu, našli v Hadriánovej vile v Tivoli. Avšak ani táto kópia, alebo nejskoršie verzie z ostrova Délos, ktoré zobrazujú tri holubice sediace na okraji misy, alebo akéhosi bazénika, a tiež ďalšie, o niečo mladšie, z Pompejí, znázorňujúce šesť holubíc vrátane jednej v lete a dvoch na zemi, nie sú zhotovené tak zručne (so zrkadlením) ako to pôvodné dielo od Sósa, opísané Plíniom.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Sosos 1*
2. 1 2  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 402.
3. ↑  SCHMUCK, Hilmar. *Biographischer Index der Antike*. Berlin : Walter de Gruyter, 2001. 1073 s. ISBN 978-31-1095-441-8. S. 879. (po nemecky)
4. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 396.
5. ↑  Plínius, *Naturalis Historia*, 36,184.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sósos z Pergamu**

  

Autoritné údaje: * ULAN: 500065856
* VIAF: 96134303
Logo
**Max Mara** je taliansky dizajnersky módny dom a patrí k najväčším svetovým producentom dámskej módy. Cieľom spoločnosti je produkovať kvalitné luxusné odevy, ktoré dlho vydržia

História
--------

Dizajnér Achille Maramotti začal módne oblečenie navrhovať vroku 1947 a následne v roku 1951 oficiálne založil módny dom *Max Mara*. Obchodné meno vzniklo spojením časti priezviska zakladateľa "Mara" a mena "Max" podľa osoby lokálneho spoločenského života "Gróf Max".

Výroba odevov bola v rodine Maramotti tradíciou. Už stará mama zakladateľa spoločnosti, Marina Rinaldi vlastnila módny salón a matka Achille Maramottiho viedla krajčírsku školu. Maramotti bol jeden z prvých, ktorý rozpoznali budúcnosť odevného priemyslu v masovej výrobe odevov v dizajnérskej kvalite. Zároveň sa snažil rozvíjať značku Max Mara tak, že zamestnal perspektívne módne individuality a budúcich známych módnych návrhárov ako Karl Lagerfeld, Jean-Charles de Castelbajac, Dolce & Gabbana a Narciso Rodriguez.

Súčasnosť
---------

Max Mara výklad
V marci 2008 mala spoločnosť 2 254 obchodov v 90 krajinách.. Spoločnosť Max Mara v súčasnosti vedie syn zakladateľa spoločnosti Luigi Maramotti. Firma momentálne ovláda 35 módnych značiek, napriek tomu však dámska móda Max Mara stále zostáva jadrom, vlajkovou loďou a nosnou aktivitou spoločnosti. Do Max Mara Faschion Group patria okrem iných aj známe odevné značky ako *Sportmax*, *Sportmax Code*, *Weekend Max Mara*, *Max & Co*, *Marina Rinaldi*, *Marella*, *Persona*, *Pennyblack*, *iBlues* a ďalšie.

Referencie
----------

1. 1 2  ASHWORTH, Anne. *MaxMara: A store that's always maximally stylish* [online]. 2008. Dostupné online.
2. ↑  Kaiser, Amanda. *Max Mara Steadfast in Growth Plan* [online]. WWD, 5 November 2013. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Max Mara Fashion Group**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny web
**Sópatros** (starogr. *Σώπατρος*) bol grécky sochár v 2. stor. pred Kr.

Sópatros z Téb a jeho otec Menekrates boli sochári, ktorí v 2. polovici 2. stor. pred Kr. pôsobili v Delfách. Svedectvom ich sochárskej činnosti je ich menami signovaný (v druhom nápise zhora) fragment podstavca zo sivého vápenca (päť fragmentov podstavca má päť ľahko datovateľných nápisov z rôznych čias), ktorý bol časťou základne pomníka s jazdeckou sochou, venovaného občanmi Delf prokonzulovi *M. M. Rufusovi* v roku 107 alebo 106 pred Kr. Presnejšie to vysvetľuje nápis: „*Marcusovi Minuciusovi Rufusovi, rímskemu konzulovi, ktorý dobyl galských Skordiskov, Bessianov a ostatných Trákov – mesto Delfy, pre jeho cnosť.*"

Socha sa do dnešných čias nezachovala. Fragment podstavca s ich podpismi je umiestnený v Archeologickom múzeu v Delfách pod inv. číslom 1746. Objavili ho v roku 1894 a jeho nápis bol po prvýkrát publikovaný v roku 1896 francúzskym archeológom Paulom Perdrizetom.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑   *Biographischer Index der Antike*. Berlin : Walter de Gruyter, 2012. ISBN 978-31-1095-441-8. S. 876.
2. ↑  Staatliche Museen zu Berlin (Germany). *Jahrbuch der Berliner Museen*. Berlin : Gebr. Mann, 1998. S. 8.
3. ↑  Inscriptiones Graecae, Regions: Central Greece (IG VII-IX), Delphi, *BCH 68/69 (1944/5) 113,D*
4. ↑  Inscriptiones Graecae, Regions: Central Greece (IG VII-IX), Delphi, *BCH 68/69 (1944/5) 113,A*
5. 1 2  Michael Markovits. *Die Orgel im Altertum*. Leiden : BRILL, 2021. ISBN 978-90-0449-639-2. S. 35.
6. ↑  Michael Genner. *Spartakus: e. Gegengeschichte d. Altertums nach Legenden d. Zigeuner*. München : Trikont, 1979. ISBN 978-38-8167-053-1. S. 189.
**Maxeen** bola trojčlenná rocková hudobná skupina založená v meste Long Beach v štáte Kalifornia. Členovia uvádzajú ako svoje hudobné inšpirácie od skupín U2, The Police, Joea Jacksona, The Replacements, The Jam a viacerých ďalších producentov klasickej pop-rockovej hudby. Názov skupiny vzdáva hold žene, ktorá im pomohla začať a inšpirovala ich svoju hudbu niekam dotiahnuť.

Po podpísaní zmluvy s vydavateľstvom SideOneDummy Records vydala v roku 2003 svoj rovnomenný debutový album, ktorý bol na rozšírenom CD spolu s prezentáciou fotografií od Leaha Klinga a Jaya Matsuedu. V roku 2004 podpísali zmluvu s vydavateľstvom Warner Bros. Records a nahrali album *Hello Echo*. Ten nebol nikdy oficiálne distribuovaný, bol predávaný len na turné a cez internetové obchody ako napríklad iTunes. V dôsledku konfliktov počas jeho vydávania na začiatku roku 2007 skupina zrušila svoju zmluvu s vydavateľstvom Warner Bros. Records.

Vo februári 2006 bol Maxeen so skupinami Relient K a Rocket Summer na turné Matt Hoopes Birthday Tour. Hrali tiež so skupinami Jonezetta, Action Action a We Are the Fury. Opakovane absolvovali turné so skupinou Sugarcult.

Niekoľko z ich skladieb je vo videoherných soundtrackoch: skladba „Please" je v soundtracku hier *Burnout 3: Takedown* a *MVP Baseball 2004*, skladba „Block Out the World" v soundtracku hier *Burnout Dominator* a *Burnout Paradise* a skladba „Loud as War" v soundtracku hry *MLB 07: The Show*.

Posledná zostava skupiny Maxeen sa skladala z Toma Baileyho (vokály/basgitara), Robba Torresa (gitara) a Jaya Skowroneka (bicie). Shannon McMurray, pôvodný gitarista a zakladajúci člen v roku 2006 opustil skupinu pre iné kariérne ciele. Dňa 13. marca 2008 cez MySpace profil skupiny bubeník Jay Skowronek oficiálne oznámil, že ju opustil. Krátko po tomto ozname sa formácia rozpadla.

Diskografia
-----------

### Albumy

* *Save Your Life* (koncertné EP) (2003)
* *Maxeen* (2003)
* *Hello Echo (Tour Edition)* (2006)
* *Life in the Gears* (digitálne EP) (2007)

Referencie
----------

Externé odkazy
--------------

* Skupina Maxeen na MySpace

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Maxeen na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*