recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jonathan Sutter** (\*7. júl 1967 – †17. jún 2016), viac známy ako **Tenor Fly**, bol britský spevák, rapper a freestyler, ktorý sa stal známym hlavne počas ragga hnutia začiatkom 90. rokov.

V minulosti bol členom britskej elektronickej skupiny Freestylers, avšak najviac známy je vďaka svojím spoluprácam z interpretmi ako Rebel MC, Barrington Levy či Pendulum.

Fly zomrel 17. júna 2016.

Diskografia
-----------

### Albumy

ako sólový interpret
* *Tenor Fly Meets Congo Natty* (s Rebel MC ako Congo Natty) (2003)
* *Tenor Fly Meets Top Cat - Two Veterans* (s Top Cat) (2006)

so skupinou Freestylers
* *Pressure Point* (2001)
* *We Rock Hard* (1998)

### Single

ako spolupracujúci interpret
* „Tarantula" od Pendulum (2005)

Referencie
----------

1. ↑   Ragga Artist Tenor Fly Has Died. *Clash Music*, 19 June 2016. Dostupné online [cit. 2016-06-20].

Externé odkazy
--------------

* Tenor Fly na MySpace
* Diskografia na Discogs

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tenor Fly na anglickej Wikipédii.*
**Ľudovít Matej Šuhajda** (Schuchajda, Suhajda, Šuhayda) (\* 21. december 1806, Banská Štiavnica – † 11. júl 1872, Žiar nad Hronom) bol slovenský pedagóg a publicista.

Životopis
---------

Jeho otec bol Matej Šuhajda a matka Júlia rod. Herichová. Študoval na evanjelickom lýceu v Banskej Štiavnici, v Bratislave, teológiu vo Viedni (1828), na univerzite v Jene (1829 – 1830). Roku 1827 vychovávateľ v Ácsi, evanjelický kaplán u superintendanta Adama Lovicha v Banskej Bystrici (1830 – 1831), od 1832 farár, 1840 – 1854 prof. teológie, rétoriky a poetiky na evanjelický lýceu v Banskej Štiavnici, od 1857 prof. a niekoľkokrát aj riaditeľ banskoštiavnického evanjelický lýcea. Publicista, obranca národných práv Slovákov, vynikajúci pedagóg, mecén. Známy ako autor nem. písanej slov. národnej obrany Maďarizmus v Uhorsku z právnej, historickej a rečovej stránky... (1834). Autor latinskej poetiky, (1851), nem. historickej práce a kázní v češtine (1863). Podporovateľ slovenských kultúrnych podujatí a ústavov, zanechal finančné čiastky na štipendium pre študentov slovenských gymnázií i na muzeálne zbierky Matice slovenskej.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike - evanjelická cirkev v Banskej Štiavnici

Autoritné údaje: * GND: 1049205065
* VIAF: 307305979
**Abú Bakr as-Siddík** alebo **Abú Bakr** (ďalšie mená pozri nižšie; \* 573, Mekka – † 22. august 634, Medina) bol prvý arabský kalif. Pochádzal z kmeňa Kurajšovcov, ako jeden z prvých prívržencov proroka Mohameda a otec jeho manželky Áiše, ktorú si podľa hadítu Mohamed vzal vo veku šesť alebo sedem rokov. Islamskej ríši - kalifátu vládol od 9. júna 632 až do svojej smrti.

Meno
----

Jeho vlastné arabské meno bolo **Abd al-Ka’ba bin Abí Kuháfa bin Utmán at-Tajmí al-Kurajší**, skrátene **Abd Alláh bin Abí Kuháfa** (arab. عبد الله بن أبي قحافة‎ Abd Alláh bin Abí Kuháfa). Meno **Abd Alláh** (*Sluha Boží*) mu dal Mohamed namiesto (pohanského) mena Abd al-Ka’ba (*Sluha Kaaby*) po konverzii na islam a prezývku **Abú Bakr** (*Otec tiav*) údajne dostal vďaka svojej šikovnosti s ťavami. Mohamed mu udelil aj pomenovanie alebo titul **As-Siddík** (*Pravdovravný*).

Životopis
---------

Podarilo sa mu upevniť pozície islamu na Arabskom polostrove, dokonca svojimi vojenskými výbojmi prenikol až do oblasti Iraku a Sýrie. V júli 634 pri Adžnádajne zaznamenal prvé víťazstvo nad Byzantíncami. Pred svojou smrťou žiadal, aby za jeho nástupcu bol zvolený Umar ibn al-Chattáb.

Referencie
----------

1. ↑  islam4theworld

Zdroje
------

* Abú Bakr. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 34.

Autoritné údaje: * BnF: 15598577g
* GND: 118859323
* ISNI: 0000 0000 7861 7829
* LCCN: n50036870
* VIAF: 97606468
* WorldCat: lccn-n50036870
Ľudovít Pollák ako dôchodca v domácom prostredí.
**Ľudovít Pollák** (\* 1. júna 1909, Horná Potôň – † 15. marca 1981, Horná Potôň) bol slovenský a česko-slovenský politik, člen KSČ a poslanec Národného zhromaždenia ČSR.

Životopis
---------

Ľudovít Pollák sa narodil v roku 1909 v obci Horná Potôň, ako jeden zo synov roľníka Jozefa Polláka a jeho manželky Terézie Lelkesovej. Po absolvovaní ľudovej školy podstúpil výcvik delostrelca - mieriča a slúžil v armáde Česko-slovenskej republiky. Počas druhej svetovej vojny bol vojakom maďarskej armády a zúčastnil sa bojov pri Done a Kursku ako ženista. Po vojne vstupuje do KSS a KSČ v roku 1948; v tomto roku, 21. marca sa stáva členom Jednotného roľníckeho družstva v Hornej Potôni v okrese Dunajská Streda. Vo voľbách do Národného zhromaždenia v roku 1954 bol zvolený za poslanca vo volebnom obvode Dunajská Streda. Z hľadiska profesie bol v čase zvolenia činný ako predseda 
JRD v Hornej Potôni a ako člen Krajského národného výboru. Jeho zásluhou sa Jednotné roľnícke družstvo v Hornej Potôni - družstvo IV. typu a jedno z najstarších v republike, stalo svojim fungovaním vzorom pre ďalšie družstvá, za čo bolo družstvu 23.3.1957 udelené vyznamenanie za Zásluhy o výstavbu. Dňa 5. mája 1957 družstvo navštívila aj poľská vládna delegácia na čele s premiérom Poľskej ľudovej republiky, Józefom Cyrankiewiczom. Ľudovítovi Pollákovi bolo udelené vyznamenanie Za zásluhy o výstavbu aj individuálne, dňa 20.8.1969. 

### Rodina

Ľudovít Pollák bol od roku 1935 až do svojej smrti v roku 1981, ženatý s Máriou Pollákovou, rod. Bodó. Z jediného manželstva sa mu narodili tri deti: Magdaléna v roku 1937, Júlia v roku 1939 a Ladislav v roku 1952.

Referencie
----------

1. ↑   *Záznam o poslancovi Národného zhromaždenia Československej republiky* [online]. [Cit. 2022-07-30]. Dostupné online.
2. ↑   *Kandidáti Národného frontu pre voľby do Národného zhromaždenia* [online]. [Cit. 2022-07-30]. Dostupné online.
3. ↑   *Z pobytu poľskej vládnej delegácie - Rudé právo 6. mája 1957* [online]. [Cit. 2022-07-30]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Új Szó, 10. ročník, 126. číslo, 7. mája 1957, článok: A lengyel kormányküldöttség visszatért Prágába (Poľská vládna delegácia sa vrátila do Prahy)
* Szabad földműves, roč. VIII. číslo 19. z 12. mája 1957, str. 8, článok: Barátság követei (Vyslanci priateľstva)
**Proteus** (s malým g) (lat. *Proteus*) je rod gramnegatívnych baktérií z čeľade Enterobacteriaceae. 

Tieto baktérie sú v prírode hojne rozšírené ako saprofyty nachádzajúce sa v rozkladajúcich sa živočíšnych látkach, v kanalizácii, v črevách cicavcov, ľudských a živočíšnych výkaloch. Sú to oportunistické patogény, bežne sú zodpovedné za infekcie močových ciest a črevnej sústavy, často nozokomiálne (nemocničné).

Tri druhy – *P. vulgaris*, *P. mirabilis* a *P. penneri* – sú oportunistické ľudské patogény. Rod *Proteus* obsahuje aj druhy zodpovedné za infekcie močových ciest. *P. mirabilis* infikuje rany a močové cesty. Väčšina kmeňov *P. mirabilis* je citlivých na ampicilín a cefalosporín. *P. vulgaris* nie je na tieto antibiotiká citlivý. Tieto organizmy sú však zriedka izolované v laboratórnych podmienkach a napádajú jednotlivcov s potlačenou imunitou. *P. vulgaris* sa bežne nachádza z ľudských a zvieracích črevách, vo výkaloch a pôde. Ak *P. mirabilis* napadne močové cesty, napáda obličky častejšie ako *E. coli*. *P. mirabilis* sa nachádza v pôde a vode.

Približne 10 až 15 % obličkových kameňov je spôsobených alkalizáciou moču a činnosťou enzýmu ureázy (ktorý štiepi moč na amoniak a oxid uhličitý) z baktérií rodu *Proteus*, *Klebsiella*, *Pseudomonas*, a iné.

Referencie
----------

1. ↑  proteus. In: ŠALING, S. et al. Veľký slovník cudzích slov 2000, S. 999
2. ↑  Guentzel MN. *Escherichia, Klebsiella, Enterobacter, Serratia, Citrobacter, and Proteus.* In: *Barron's Medical Microbiology*. Ed. Baron S. 4th. vyd. [s.l.] : Univ of Texas Medical Branch, 1996. ISBN 0-9631172-1-1. (via NCBI Bookshelf).
3. ↑  
ADRIANA, Krajčíková Adriana. *Choroby močových ciest* [online]. [Cit. 2018-08-15]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Proteus (baktérie)**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Proteus (bacterium) na anglickej Wikipédii.*
Oxyrhynský papyrus 222
**Epitimadas** (starogr. Επιτιμάδας – *Epitimadas*) bol olympijský víťaz v pankraiu v roku 468 pred Kr.

Olympijské víťazstvo Epitimada z Argu uvádza Oxyrhynský papyrus (P. Oxy. 222), ktorý v roku 1897 objavili britskí archeológovia Bernard Grenfell a Arthur Hunt na egyptskom nálezisku v Oxyrhynchu. Predná strana tohto papyrusu uvádza zoznam olympijských víťazov od 75. do 78. a od 81. do 83. olympijských hier. Epitimadas je na tomto značne poškodenom papyruse uvedený v 39. riadku vľavo (6. odspodku). Prvé dve písmená jeho mena na papyruse chýbajú ([Επ]ιτιμάδας  –  [Ep]itimadas).

Pankration sa v Olympii zaviedol na 33. hrách v roku 648 pred Kr. a jeho prvým víťazom bol Lygdamis zo Syrakúz. Pankration bol pästiarský zápas, pri ktorom boli dovolené všetky zápasnícke chmaty, údery päsťou, kopanie a vykrúcanie údov.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Villalba i Varneda, Pere, *Olímpia*, str. 62
2. 1 2  Oxyrhynský papyrus 222, *Anthrópos*, 39. riadok vľavo
3. ↑  Bernard Pyne Grenfell, Arthur Surridge Hunt: *Oxyrhynchus Papyri.* Bd. II. Egypt Exploration Society, London 1898, S. 85 – 95.
4. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 5,8,8.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 114.
6. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 250.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Ľudovít Maróthy** (\* 5. júl 1863, Ľuboreč  –  † 5. august 1899, Lalić) bol evanjelický kňaz a spisovateľ. Pseudonym: Ľudovít Ľuborečský

Rodina
------

* otec: Daniel Maróthy
* matka: Ludvika rod. Bauerová
* sestra: Elena Šoltésová

Životopis
---------

Študoval na gymnáziách v Martine, v Banskej Bystrici a v Bratislave, teológiu v Bratislave, vo Viedni a v Lipsku, medzitým študoval aj medicínu. Pôsobil ako evanjelický kňaz v Juhoslávii. Počas štúdia predseda slovenského spolku Tatran vo Viedni. 

Literárne a organizačne činný už v študentských rokoch. Publikoval humoristické obrázky a črty zo študentského a dedinského prostredia. Svoj štýl oživoval ľudovými jazykovými prvkami najmä z novohradského nárečia.

Literatúra
----------

* MARÓTHY, Ľudovít. In:  *Slovenský biografický slovník*. Zväzok IV. M – Q. Martin : Matica slovenská, 1990. 568 s. ISBN 80-7090-070-9. S. 83 – 84.

Zdroje
------

* Narodenie v matrike:

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 147219
V astronómii **epocha** označuje časový okamih, ku ktorému sú špecifikované astronomické súradnice alebo dráhové elementy.

Je to časový okamih, na ktorý sa vzťahujú určité astronomické veličiny ako polohy hviezd, meniace sa v dôsledku ich vlastného pohybu, elementy dráh telies slnečnej sústavy, meniace sa v dôsledku porúch, atď. Obyčajne sa za epochu zvolí časový okamih v tom roku, v ktorom sa uskutočnili pozorovania daných veličín. Niekedy (napríklad v katalógoch) sa za epochu zvolí ekvinokcium.

V prípade astronomických súradníc možno polohu v iných časových okamihoch vypočítať tak, že sa zohľadní precesia a vlastný pohyb objektu. V prípade známych dráhových elementov treba vziať do úvahy pertuberáciu (rušenie pohybu) ostatnými telesami, aby bolo možné vypočítať dráhové elementy v inom časovom okamihu.

V súčasnosti používaná štandardná epocha je J2000.0, ktorá nastala 1. januára 2000 o 12:00 TT. Prefix „J" označuje, že ide o juliánsku epochu. Predchádzajúca štandardná epocha bola B1950.0 s prefixom „B" označujúcim, že išlo o besseliánsku epochu.

Besseliánske epochy sa používali pred rokom 1984, dnes sa používajú juliánske epochy.

* Katalóg Henryho Drapera používa B1900.0

Epochy pre dráhové elementy sa zvyčajne vedú v terestrickom čase v niekoľkých rôznych formátoch, vrátane:

* gregoriánskeho dátumu s 24-hodinovým časom: 2000 Jan. 1, 12:00 TT
* gregoriánskeho dátumu so zlomkovým dňom: 2000 Jan. 1.5 TT
* juliánskeho dňa so zlomkovým dňom: JDT 2451545.0
* formátu NASA/NORAD dvojriadkových elementov: 00001.50000000


|  |  |
| --- | --- |
|  | Fyzikálny portálAstronomický portál |

*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*
Paškál z roku 2005
**Paškál** (z lat. paschalis, lat. a gréckeho *pascha* a to pôvodne z hebrejského *pesah* (prechod, prekročiť; pamiatka na odchod Židov z Egypta) je vysoká veľkonočná svieca. 

Paškál je zapaľovaný pri veľkonočnej vigílii v cirkvách západnej liturgickej tradície a symbolizuje vzkrieseného Krista, ktorého svetlo podľa kresťanskej náuky rozráža temnoty smrti.

Veľkonočná sviečka sa zapaľuje pri veľkonočnej vigílii, ktorá sa koná v noci, od ohňa v blízkosti kostola. Postupne sa s ňou vchádza do zhasnutého kostola a diakon so zdvihnutou sviecou trikrát spieva zvolanie „Kristus svetlo sveta!" (*lumen Christi*). Liturgia potom pokračuje rozsvietením ďalších sviečok a veľkonočným chválospevom zvaným *Exsultet*, ktorý spieva opäť diakon.

Na vysokej sviečke je vidieť kríž, ktorý sprevádzajú grécke písmená Α (alfa) a Ω (omega); tieto písmena symbolizujú, že Kristus je začiatok a koniec. Do kríža sú vpísané jednotlivé číslice letopočtu – symbol toho, že Kristus vládne dejinám. Do kríža je vsadených päť kadidlových zŕn predstavujúcich päť rán Kristových na kríži.

Možné zdobenie sviečky
Pri veľkonočnej vigílii sa veľkonočná sviečka trikrát ponorí do vody počas jej žehnania. Pri každom krste sa od nej rozsvecuje sviečka krsteného. Veľkonočná sviečka býva umiestnená v blízkosti oltára, je žehnaná na Bielu sobotu a v kostole sa rozsvecuje pri každej bohoslužbe počas veľkonočnej doby, ktorá trvá až do Turíc, a pri slávení ďalších sviatostí počas celého roku (krst, sviatosť birmovania, manželstvo, svätenie, pohreb).

Niekoľkokilogramová sviečka má pravidlá pre jej zdobenie: je na nej letopočet, kríž a písmená alfa a omega symbolizujúce začiatok a koniec, alebo tam môže byť aj strom života, baranček. Je symbolom kresťanského spoločenstva a Kristovho vzkriesenia.

Práve vloženie kadidlových zŕn do paškálu, jeho požehnanie tvorí spolu so slávnostným sprievodom s paškálom (nesie ho diakon alebo kňaz so spevom: „Svetlo Kristove") a spevom Exultet bohoslužbu svetla na Veľkonočnú vigíliu.

Sviečka má byť pre pravdivosť znamenia zhotovená z vosku, každý rok nová, len jedna, dostatočne veľká a nikdy nie falzifikát. Neprípustné je teda používanie tzv. olejových paškálov, ktoré skutočnú sviečku len imitujú (podľa inštrukcií *Kongregácie pre bohoslužbu* z roku 1988). U menších farností, ktoré na tom nie sú finančne práve dobre a ich paškál vyzerá ešte použiteľne, je bežné, že len upravia letopočet a veľkonočná vigília sa koná s rovnakou sviečkou aj niekoľkokrát.

Pozri aj
--------

Veľkonočná vigília

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Paškál**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Paškál na českej Wikipédii.*
**Jozef Tmák** (\* 6. júl 1834, Tvrdošín - † 13. december 1899) bol slovenský katolícky kňaz, botanik, pedagóg.

Rodina
------

* otec Jozef Tmák
* matka Alojzia rodená Kubányiova

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, prírodopis a chémiu na univerzite v Cluji. Vysvätený na kňaza Banskobystrickej diecézy v roku 1860, kaplán v Detve, Beňuši, Čiernom Balogu, Chrenovci, Bojniciach, Oslanoch, Žarnovici, od r. 1872 farár v Babinej. Roku 1879-1891 profesor prírodopisu, matematiky, zemepisu a slovenčiny na Vyššom katolíckom gymnáziu v Banskej Bystrici, 1891-1892 na gymnáziu v Sibiu. Od r. 1893 školský dekan Banskobystrickej diecézy, od r. 1894 farár vo Zvolene, od r. 1897 čestný kanonik. Študoval flóru okolia Banskej Bystrice a sev. časti Zvolenskej župy. Pôvodca herbára biskupského seminára v Banskej Bystrici. Neskôr tento herbár študoval aj botanik a kňaz Ján Futák a údaje z neho cituje vo svojej monografii o flóre Kremnických vrchov. V súčasnosti je tento herbár nezvestný. Tmák publikoval dve floristické štúdie v ročenkách banskobystrického katolíckeho gymnázia z rokov 1884 a 1886 v maďarskom jazyku.

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*
* Zarevúcky A. 1969: Katalóg kňazov Banskobystrického biskupstva. Msc. depon. in Archív Banskobystrickej diecézy, Banská Bystrica.
* Tmák, J. 1884: Adatok Beszterczebánya és vidékének flórájához. Besztercebányai kath. Gymn. Ért. 1883/1884, p. 1 – 31.
* Tmák, J. 1886: Adatok Zólyom megye északnyugati részének flórájához. Besztercebányai kath. Gymn. Ért. 1885/1886, p. 13 – 26.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike - pokrstený ako Josephus Tmák
**Albert Campbell** (\* 17. apríl 1894, The Pas, Manitoba – † 30. november 1961, Manitoba) bol kanadský mašér a traper francúzsko-kríovského (indiánskeho) pôvodu. Po triumfe v *Red River Derby 1917*, najdlhších pretekoch psích záprahov svojho druhu, získal popularitu kanadského národného hrdinu.

Život
-----

Albert Campbell sa narodil 17. apríla 1895 v meste The Pas v kanadskej provincii Manitoba v rodine Johna Campbella (1875 – 1917), pôvodom Indiána z kmeňa Kríov, a Francúzky Adeline Beauchampovej (1877 – ?). V roku 1916 zvíťazil v prvom ročníku *The Pas Dog Derby* (150 míľ, 241 km), ktoré boli súčasťou zimného festivalu *Northern Manitoba Trappers' Festival*.

Ale celonárodnú popularitu si získal až vďaka víťazstvu v *Red River Derby*, pretekoch psích záprahov na 522 míľ (840 km) dlhej trase z kanadského Winnipegu do Saint Paulu v Minnesote, ktoré zorganizovala *Saint Paul Outdoor Sports Carnival Association* ako súčasť miestneho „zimného karnevalu" konaného 27. januára – 3. februára 1917. Týchto pretekov sa zúčastnil aj jeho o dva roky mladší brat Gabriel, ktorý skončil na 4. mieste. Podľa Campbellovych slov týmto úspechom naplnil posledné želanie svojho otca, ktorý zomrel len dva týždne pred začiatkom pretekov. Preteky si získali takú popularitu, že správy o účinkovaní bratov Campbellových prinášala kanadská vláda aj svojim vojakom bojujúcim v prvej svetovej vojne.

Albert Campbell zomrel 30. novembra 1961 a je pochovaný na cintoríne Sv. Márie vo Winnipegu (*Saint Mary's Cemetery*). Jeho príbehom sa inšpirovali tvorcovia filmu *Železný Will*.

Referencie
----------

1. 1 2  Flynn 2005
2. ↑  Lambert 1983, s. 129
3. ↑  Jarchow 1971, s. 283
4. ↑  Jarchow 1971, s. 284. Merrill E. Jarchow citujúc výrok zo *St. Paul Sunday Pioneer Press and Dispatch*, (1917-02-04, sec. 2, p. 2) uvádza: „,Win that race, my boy,′ had been the elder Campbell's last words. The son remembered the deathbed charge in the long nights to come, and it drove him on."
5. ↑  Mortensen 2010, s. 108

Literatúra
----------

* Flynn, Brandon (2005), *Albert "Iron Will" Campbell*, Find A Grave (vyd. 2005-11-03), dost. 2014-07-11
* Jarchow, Merrill E. (1971), „Hapless Hero : Frederick S. Hartman and the Winnipeg-to-St. Paul Dog Race", *Minnesota History* 42 (8): 282-294, ISSN 0026-5497
* Lambert, Sue (1983), „Northern Manitoba Trappers' Festival, Inc.", in Allen, Sydney J. *The Pas : gateway to northern Manitoba*, The Pass: The Pas Historical Society, str. 128-129, ISBN  088925415X
* Mortensen, Debra J. (2010), *Elk River*, Charleston (SC): Arcadia Pub, ISBN  0738577200,
* „The 1917 Winnipeg-St. Paul Dogsled Race", *Historically Speaking* (Sherburne County Historical Society) 19 (4), 2004, OCLC 18889297 . **Zdroj:** *The 1917 Winnipeg-St. Paul Dogsled Race*, Baldwin Township: Baldwin Township, 2004, dost. 2014-07-11

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Albert Campbell**
**Jozef Telgársky** (\* 27. marec 1919, Hrabušice – † 10. september 1998, Bratislava) bol spisovateľ pre deti a mládež, kultúrny pracovník, bibliograf, redaktor.

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici (1933-1937). Pracoval ako pracovník Ministerstva zahraničných vecí v Bratislave. Pôsobil aj ako redaktor matičných časopisov. Riaditeľ knižnice Matice slovenskej (1955-1959) a vedecký pracovník. Bol prenasledovaný a občiansky perzekvovaný (1959-1969). Je autorom veršovaných a prozaických rozprávok. Prekladal z francúzštiny, taliančiny, angličtiny, švédčiny a rumunčiny. Zostavil a redigoval matičné zborníky a katalógy historických tlačí. Vydal katalóg tlačí 16. storočia v Čaplovičovej knižnici v Dolnom Kubíne (1981.

Dielo
-----

* Kniha (zborník) 1974-1983 (zostavovateľ)
* Bibliografia tlačí vydaných na Slovensku do roku 1700 (1984)

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * GND: 1089865570
* ISNI: 0000 0001 1601 5985
* LCCN: n82117664
* NK ČR: ola2002153835
* SNK: 148401
* VIAF: 17744984
* WorldCat: lccn-n82117664
**Fridrich Valentšík** (\* 31. január 1916, Rajec, Slovensko – † 20. jún 1966, Bougie, Alžírsko, pochovaný v Trenčíne) bol slovenský gynekológ.

Životopis
---------

Jeho otec bol Jozef Valentšík a matka Zuzana rod. Čiefová. V rokoch 1922 – 1926 absolvoval *Štvortriednu rímsko katolícku školu ľudovú* v Rajci. Študoval na Československom štátnom gymnáziu Andreja Sládkoviča v Banskej Bystrici (1926 – 1934) a počas rokov 1934 – 1940 medicínu na Lekárskej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, kde bol promovaný za „doktora všetkých vied lekárskych".

V októbri 1940 nastupuje na vojenskú prezenčnú aj záložnú službu. Do 31. októbra 1943 pôsobí na Východnom fronte: Dnepropetrovsk, Kalinovka, Kyjev, Ľvov, Ovruč, Minsk.

Od 1. novembra 1943 do 4. februára 1950 pôsobil najskôr ako náhradný asistent neskôr ako asistent v Bratislave na Klinike ženskej a pôrodníckej Štátnej nemocnice Bratislava. Do 31. mája 1945 činný v *Štátnej náhradnej nemocnici* v Trenčianskych Tepliciach, odkiaľ bol kvôli likvidácii pracoviska v júni 1945 preložený do Bratislavy. Od 1. októbra do 31. decembra 1947 poverený zastupovaním riadenia *Nemocnice pre choroby ženské* v Košiciach (za MUDr. Ernesta Dlhoša). Od 7. júla 1948 do 31. júla 1948 zastupuje primára v *Štátnej nemocnici v Ružomberku*.

V rámci distribúcie lekárov v Bratislavskom kraji preložený do Skalice ako prednosta novootvoreného gynekologicko-pôrodníckeho oddelenia v Štátnej okresnej nemocnici v Skalici, kde je činný od 1. augusta 1951 do 15. novembra 1953. Počas tohto obdobia zastupuje primárov na gynekologicko-pôrodnííckych pracoviskách mimo Skalice: Piešťany, Lúčky. Vedie tiež preškoľovacie kurzy pôrodných asistentiek a vychováva ošetrovateľský dorast.

16. novembra 1953 preložený na OÚNZ Trenčín, kde do 30. júna 1959 pracuje ako prednosta gynekologicko-pôrodníckeho oddelenia. Počas tohto obdobia poskytuje v závode Merina n.p. Trenčín ambulantné a preventívne služby a tiež je vymenovaný za „*stáleho prísažného znalca z odboru lekárstva pre gynekológiu a pôrodníctvo v okrese Trenčianskom*". Od 1 júla 1959 do 31. mája 1965 pracuje na oddelení ako zástupca primára.

Od 1. júna 1965 v rámci misie zdravotníckej pomoci ČSSR rozvojovým krajinám vyslaný na 2 roky do Alžírska: Bou Saâda „*Hôpital civil de Bou-Saâda*" a tiež „*Hôpital Étienne Sergent Bou Saâda*". Zazmluvnená práca gynekológa, no pracuje aj ako všeobecný lekár. 1. júna 1966 preložený do „*Hôpital regional Bougie*" ako gynekológ, ako „chef de service" na gynekologicko-pôrodnícke oddelenie. Zomrel na infarkt myokardu počas vykonávania svojich funkcií (komplikácia ťažkého forceps), pričom bol sám ako gynekológ-pôrodník v Bougie v nepretržitej službe.

Zaoberal sa poruchami v odlupovaní placenty, publikoval práce o profúznom krvácaní z ovária pri myelotickej leukémii ovária. Vynikajúci psychoterapeut.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník
* Osobné doklady Fridricha Valentšíka

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 160953
* VIAF: 5621156565728223500009
***Red Meat*** je komiks autora Maxa Cannona, vychádza od roku 1989. Pôvodne len ako súčasť amerických novín a študentských časopisov, od roku 1996 je prístupný aj on-line na vlastných webových stránkach. Podobne ako ostatné komiksové stripy aj Red Meat dodržiava nepísaný kánon - dej jednotlivých epizód je rozdelený do troch okienok (nazývaných aj panely).

Podivný, roztopašný, čierny až bizarný humor vyniesol celej sérii skoro kultové postavenie a rovnako oddaných zástancov ako aj odporcov. Charakteristickým znakom komiksu je minimálny pohyb hlavných postáv medzi jednotlivými okienkami.

Postavy
-------

* Earl
* Mliekar Dan
* Karen
* Ted Johnson
* Tedov syn
* pán Wally
* Janko Citroš
* Telocvikár Nick
* Sedlákman

Peto

Knižné vydania
--------------

V súčasnosti existujú tri knižné zbierky stripov Red Meat:

* *Red Meat* - ISBN 0-312-18302-X (1997)
* *More Red Meat* - ISBN 0-312-19514-1 (1998)
* *Red Meat Gold* - ISBN 0-312-33014-6 (2005)

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky Red Meat
* Preklad komiksu Red Meat do slovenčiny
* Preklad komiksu Red Meat do češtiny
* Red Meat Construction Set - urob si vlastný Red Meat komiks
Súradnice: 49°34′06″S 16°18′30″V﻿ / ﻿49,56833°S 16,30833°V﻿ / 49.56833; 16.30833

Priehradná hrádza
**Vodní nádrž Vír I** (čes. *Vodní nádrž Vír I*) je priehradná nádrž s hrádzou výšky 76,5 m na rieke Svratke nad obcou Vír. Bola vybudovaná v rokoch 1947 až 1957. Jej stavba spôsobila zánik obce Chudobín u Dalečína a časti obce Korouhvice.

Údaje
-----

Stavba vodnej nádrže bola zahájená v roku 1947 a v roku 1958 bola uvedená do plnej prevádzky. Vystavením 71 metrov vysokej hrádze vzniklo jazero, ktorého maximálna rozloha dosahuje 223,5 ha.

K priehrade tiež patrí hydroelektráreň s dvoma turbínami a stanica pre úpravu vody. Priemerná výroba pitnej vody sa pohybuje okolo 50 – 60 litrov za sekundu, maximálne až 200 litrov za sekundu. Pri normálnej dennej prevádzke je tak možné dodať viac než 5000 metrov kubických pitnej vody.

Využitie
--------

Vďaka tejto stavbe je pitnou vodou zásobované okolie Nového Města na Moravě, Bystřice nad Pernštejnem a časť okolia Žďáru nad Sázavou, a ďalej tiež Brno. Kvôli tomu je lokalita neprístupná rekreácii a rybolovu, pre jej okolie platí vyhláška I. pásma hygienickej ochrany. Napriek tomu Povodí Moravy spravilo menší ústupok a na ľavom brehu bola vybudovaná asfaltová cesta slúžiaca ako cyklocesta, ktorá vedie do Dalečína. Vytvorený bol tiež vodohospodársky náučný chodník. Vodná nádrž tiež slúži k zachyteniu povodní.

Referencie
----------

1. ↑  VLČEK, Vladimír. *Zeměpisný lexikon ČSR. Vodní toky a nádrže*. Praha : Academia, 1984. Kapitola Vír I, s. 293. (česky)

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Vodní nádrž Vír I na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vodní nádrž Vír I**

Externé odkazy
--------------

* Vír I. na portáli Povodí Moravy, š. p.
* Neoficiálny informačný web o vodnom diele
* Stavba priehrady Vír I. na fotografiách
* Zatopené osudy – Vír, dokument ČT, možnosť pozrieť online
* Dobový televízny dokument o stavbe priehrady Vír I, možnosť pozrieť online
**Teológia oslobodenia** je syntézou kresťanskej teológie a marxistickej socioekonomickej analýzy. Bola najpopulárnejšou stránkou katolicizmu v Latinskej Amerike, najmä v Brazílii a Strednej Amerike v 70. rokoch 20. storočia; snažila sa v snahe o zmiernenie náročných životných podmienok chudobných vrstiev obyvateľstva Latinskej Ameriky vytvoriť z tzv. „Katolíckej akcie" radikálnu politickú silu, pôsobiacu zo základní organizovaných na spôsob komunistických buniek (tzv. „basis communities") a v najviac vyhranených formách dokonca obhajujúcich právo použiť pri zvrhnutí despotických pravicových režimov násilie.

Za hlavných predstaviteľov sú považovaní teológovia Gustavo Guttierez a Leonardo Boff.

Referencie
----------

1. ↑  AMAN, Kenneth. MARXISM(S) IN LIBERATION THEOLOGY. *CrossCurrents* (University of North Carolina Press), 1984, roč. 34, čís. 4, s. 427-438. Dostupné online.
2. 1 2  FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Ďalšia litetatúra
-----------------

* TEOLOGIE OSVOBOZENÍ. In:  *Blackwellova encyklopedie moderního křesťanského myšlení*. Ed. Alister E. McGrath; preklad Jan Dus, Lubomír Miřejovský, Michal Plzák, Marek Váňa. 1. vyd. Praha : Návrat domů, 2001. 593 s. ISBN 80-7255-043-8. S. 511 – 516.
**Ľudovít Medveď** (pôv. Mezei) (\* 16. jún 1913, Čierny Balog – † 5. máj 1967, Košice) bol funkcionár KSČ, verejný činiteľ a protifašistický bojovník.

Rodina
------

* otec: Jozef Mezei
* matka: Anna rod. Bittarová
* manželka: Anna rod Hégerová

Životopis
---------

V roku 1930 – 1934 sa učil za zámočníka, 1939 ukončil meštiansku školu v Brezne. Príležitostný robotník, neskôr tajomník Oblastného výboru KSS, 1949 – 1953 predseda KNV v Prešove, neskôr pracovník vo významných funkciách hospodárskych podnikov.

Účastník revolučného hnutia, 1939 väznený v Ilave, ilegálneho protifašistického hnutia, 1944 člen RNV v Čiernom Balogu. Počas SNP pomáhal zásobovať partizánov, organizovať Ľudové milície. Po ústupe SNP do hôr partizánska spojka, Ľudové milície sa pod jeho velením podieľali na oslobodzovaní Horehronia.

Člen KSČ a funkcionár ÚV KSS. Nositeľ viacerých vyznamenaní.

Pamiatky
--------

* Robo Liščiak, jeden z hrdinov románu Pavla Jilemnického *Kronika*

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Vodný plyn** je plynné palivo, ktoré sa vyrába splyňovaním koksu, prípadne uhlia. Plyn sa využíva buď ako palivo pre svietenie a vykurovanie alebo ako medziprodukt chemickej výroby. Vyrába sa hnaním vodnej pary cez rozžeravený koks. Vodný plyn vzniká endotermickou reakciou:

C + H2O → CO + H2

Zloženie
--------

* Oxid uhoľnatý - jedovatý
* Vodík - explozívny

Lowov proces
------------

V roku 1873 si profesor Thaddeus S. C. Lowe patentoval postup výroby vodného plynu, ktorý využíval dodatočnú premenu vzniknutého plynu:

CO + H2O → CO2 + H2
Tento proces bol objavený pri skúmaní procesov prebiehajúcich pri prechode pary vrstvou žeravého uhlia. Lowe tento proces zdokonalil tak, že uhlie ostávalo v prehriatom stave, čo umožnilo veľkokapacitnú výrobu tohoto plynu. Proces poskytuje zmes oxidu uhličitého a čistého vodíka, ktorá je po ochladení vedená cez vodnú paru. Týmto spôsobom je možné získať čistý vodík.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Water gas na anglickej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
|  | Chemický portál |

| * z
* d
* u
Fosílne palivá |
| --- |
| Ropa | 
* LPG
* nekonvenčná ropa
* dechtový piesok
* ropná bridlica
* benzín

 |
| Zemný plyn | 
* CNG
* LNG

 |
| Uhlie | 
* čierne uhlie
* hnedé uhlie
* drevné uhlie
* antracit
* koks

 |
| ostatné | 
* vodný plyn
* drevoplyn
* koksárenský plyn
* svietiplyn

 |
Vodopád v Dolných dierach
**Vodopády Dierového potoka** je sústava vodopádov v Jánošíkových dierach v Krivánskej Malej Fatre. 

Vodopády Dierového potoka sú prírodné pamiatky, ktoré sú súčasťou Národnej prírodnej rezervácie Rozsutec. Dierový potok prekonáva sústavou vodopádov v častiach Jánošíkových dier Dolné diery, Nové diery, Horné diery a Tesná rizňa na krátkom úseku veľký výškový rozdiel. Všetky vodopády sa nachádzajú na turisticky značených chodníkoch a sú sprístupnené lávkami.

* Dolné diery - 2 vodopády (výška 1 m až 3,5 m)
* Nové diery - 4 vodopády (výška 1 m až 2 m)
* Horné diery - 9 vodopádov (výška 2 m až 4 m)
* Tesná rizňa - 2 vodopády (výška 1,6 m až 2 m)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vodopády Dierového potoka**

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej mape

Súradnice: 49°14′44″S 19°04′23″V﻿ / ﻿49,245465°S 19,072995°V﻿ / 49.245465; 19.072995
**September**, vlastným menom **Petra Linnea Paula Marklund** (\* 12. september 1984, Štokholm, Švédsko) je švédska speváčka-skladateľka. Na hudobnej scéne sa po prvýkrát objavila so svojím debutovým singlom „La La La (Never Give It Up)" v roku 2003, ktorý bol vydaný z jej debutového albumu *September* (2004). V roku 2004 vydala singel „Satellites", za ktorý získala viacero ocenení.

Neskôr vydala singel „Cry for You", ktorý pochádza z jej druhého albumu *In Orbit* (2005). Singel dosiahol obrovský celosvetový úspech a dosiahla vrcholné pozície v rebríčkoch v Austrálii, Spojenom kráľovstve, Novom Zélande, Japonsku, Kanade a USA. Skladba ostala dodnes jej najväčším hitom. V roku 2007 vydala album *Dancing Shoes*, z ktorého bol vydaný hit „Can't Get Over". Album následne vyhral cenu *Grammis* v kategórii Best Dance Album.

Diskografia
-----------

* *Teen Queen* (1999)
* *September* (2004)
* *In Orbit* (2005)
* *Dancing Shoes* (2007)
* *Love CPR* (2011)
* *Inferno* (2012)

Referencie
----------

1. ↑  Interview on her Official Polish Site
2. ↑  . Dostupné online.
3. ↑  The Story of September (Part 1) www.youtube.com.
4. ↑  catchytunes.se. *Artists - September* [online]. [Cit. 2011-06-27]. Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku September (singer) na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 135473217
* ISNI: 0000 0000 7882 0827
* LCCN: no2011133739
* NK ČR: mzk2009521973
* VIAF: 91213390
* WorldCat: lccn-no2011133739
Pohľad na vzdušný líc hrádze
**Vodní nádrž Sedlice** je priehradná nádrž na rieke Želivka, ktorá sa nachádza približne 7 km juhozápadne od Humpolca v kraji Vysočina. Bola vybudovaná počas rokov 1921-1927 pod sútokom riečky Hejlovky a Jankovského potoka, na riečnom kilometri 63,35, neďaleko obce Sedlice. Dĺžka hrádze v korune činí 118 m.

Vodný režim
-----------

Priemerný dlhodobý ročný prietok (Qa) k profilu hrádze činí 2,58 m³/s. Storočná voda (Q100) tu dosahuje 151 m³/s.

Využitie
--------

Pôvodným účelom nádrže bola akumulácia vody pre výrobu elektrickej energie vo vodnej elektrárni (VE) Sedlice. Hlavný význam nádrže dnes spočíva v zachyteniu splavenín, ktoré by sa inak dostali do vodnej nádrže Želivka - Švihov, ktorá slúži k vodárenským účelom (zásobuje vodou Prahu). Nádrž sa tiež využíva pre rekreačné účely, máva však v lete zlú kvalitu vody.

Literatúra
----------

* Vojtěch Broža a kolektiv, Přehrady Čech, Moravy a Slezska. Liberec: Knihy 555, 2005. ISBN 80-86660-11-7

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vodní nádrž Sedlice**

Externé odkazy
--------------

* VD Sedlice na PVL.cz

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Vodní nádrž Sedlice na českej Wikipédii.*
**Električková doprava** tvorila v **Tbilisi** významnú časť tunajšej MHD. Dopĺňala metro a ďalšie druhy dopravy. Jej dejiny sa začali v roku 1883, električková prevádzka potom zanikla v roku 2006.

Dejiny
------

Na sklonku 19. storočia, podobne ako v ďalších iných mestách vtedajšieho Ruského impéria, bola v Tbilisi zriadená konská železnica. Na rozdiel od iných miest, kde sa uplatnil rozchod koľaje buď 1 000 mm alebo 1 524 mm, tu bol použitý ešte užší – len 914 mm. Sieť sa rozvíjala vtedy úspešne, stavali sa nové trate.

Rýchly rozvoj elektrických električiek na začiatku dvadsiateho storočia však znamenal pre konskú električku zánik (zrušená bola definitívne v roku 1910). Zastupiteľstvo mesta rozhodlo o vybudovaniu ďalšej siete, tentoraz elektrickej. Na stavbe prvej trasy pracovala belgická spoločnosť, nová sieť bola sprevádzkovaná 25. decembra 1904. Tbilisi sa tak stalo trinástym mestom v Rusku, kde bol zriadený tento druh dopravy. Elektrické električky jazdili na koľajniciach o rozchode 1 000 mm.

A práve tento rozchod sa stal časom nevhodným, teda bolo rozhodnuté o jeho zmene. V roku 1933, v období všeobecného medzivojnového rozvoja, začali práce na prestavbu na štandardný rozchod 1 524 mm. Niektoré úseky s pôvodnými koľajami zostali v prevádzke až do roku 1942.

V čase povojnovým sa aj naďalej električková sieť rozširovala. V 60. a 70. rokoch jej dĺžka dosiahla 105 km, v prevádzke bolo až 300 električkových vozňov. Jazdili jednak električky typu RVZ-6 z rižskej vagóniky, jednak aj ruské veľmi rozšírené KTM-5. V roku 1960 prispel štyrmi vlastnými originálnymi električkami i dopravca.

Po tomto období nastal úpadok električkovej dopravy; rozvoj metra a zhoršujúca sa ekonomická situácia celého ZSSR spôsobila, že už nemohli byť na dopravu vynaložené potrebné finančné prostriedky. Táto situácia pokračovala aj po roku 1991, kedy došlo k ďalšiemu zhoršeniu. 30. novembra 2006 potom zástupca starostu mesta Georgij Meladze oznámil rušenie siete ako električkovej, tak i trolejbusovej. 4. decembra 2006 tak bola prevádzka ukončená.

Pozri aj
--------

* Tbiliské metro
* Trolejbusová doprava v Tbilisi

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tramvajová doprava v Tbilisi na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Mestská hromadná doprava v Gruzínsku |
| --- |
| Metro | Tbilisi |  |
| Električková doprava | 

|  |  |
| --- | --- |
| Zrušené | 
* *Poti*
* *Tbilisi*

 |

 |
| Trolejbusová doprava | 

|  |  |
| --- | --- |
| V prevádzke | 
* Sochumi

 |
| Zrušené | 
* *Batumi*
* *Cchinvali*
* *Čiatura*
* *Gori*
* *Kutaisi*
* *Ozurgeti*
* *Poti*
* *Rustavi*
* *Samtredia*
* *Tbilisi*
* *Zugdidi*

 |

 |
Súradnice: 49°13′15″S 19°49′06″V﻿ / ﻿49,220833°S 19,818333°V﻿ / 49.220833; 19.818333

**Dolina Starorobociańska** aj Dolina Starej Roboty je najväčšie orograficky pravé oddelenie, Doliny Chochołowskej v poľských Západných Tatrách.

Horná časť doliny
Starorobociański Potok

Poloha
------

Dolina začína vo výške 1 035 m n. m. pri vtoku Starorobociańského Potoka do Chochołowského Potoka. V hornej časti končí pod na hlavnom hrebení od Končistej (poľ. Kończysty Wierch) po Sivú vežu (poľ. Siwy Zwornik). Po dne doliny preteká Starorobociański Potok. Dolina má jedno oddelenie – Dolinu Iwaniacku. Do systému Doliny Starorobociańskej patrí tiež poľadovcový kotol Dudowa Kotlina s plesami Dudowe Stawki. Zo strmo spadajúcich stien Dudowych Turni na západných úbočiach doliny sa zvažuje žľab Wielką Szczerbą cez ktorý preteká vodopád odvodňujúci Dudowe Stawki. Dolinu vytvoril ľadovec.

História
--------

Názov doliny pochádza od „Starej Roboty – starého diela", banskej činnosti v dávno opustených štôlňach v Banistym Żlebie, na úbočiach Ornaku, kde sa dolovalo už v roku 1520 a možno aj prv. Bola to jedna z najstarších baní v Poľsku. Po baníkoch, ktorí tu dolovali antimónovo – medené rudy s prímesou striebra (80 g v 100 kg rudy), tu zostali zavalené štôlne a haldy vyťaženej rudy. 

Pri vstupe do doliny bola postavená lesovňa, ktorú v roku 1911 prestavali na chatu. Nocovali v nej najmä lyžiari. 
V roku 1930 ju zbúrali. V hornej časti doliny na Starorobociańskiej Równi v roku 1938 vybudovali malú súkromnú chatku. Počas druhej svetovej vojny v nej nocovali poľskí partizáni. Po vojne sa tu ukrývali príslušníci skupiny „Požiar", ktorá bojovala proti novému komunistickému režimu. Dňa 7. decembra 1946 skupinu, ktorú viedol Jan Kolas, prepadli bezpečnostné a vojenské jednotky vtedajšieho režimu. Počas boja 12 ľudí zomrelo, sedem bolo zatknutých, zvyšok utiekol. Chata po boji zhorela. V doline sa v minulosti pásli ovce.

Príroda
-------

Počas mnohých rokoch vypásania doliny bola vo veľkej miere zničená kosodrevina. V zime z úbočí Ornaku, ktoré sú väčšinou porastené trávou, padajú lavíny. V doline sa často objavujú medvede. Rastie tu v Poľsku málo sa vyskytujúci psinček alpský (Agrostis alpina Scop.).

Turistika
---------

* – z Doliny Chochołowskej prechádza cez Iwaniacku Przełęcz ku chate na Hali Ornak.
	+ Čas túry: 2:20 h, naspäť 2:25 h
* Turistická značka čierna – z Doliny Chochołowskej, začiatok pri lesovni a potom po celej doline cez Starorobociańsku Polanu a Starorobociańsku Rówień až na Sivé sedlo.
	+ Čas túry: 2:30 h, ↓ 2 h

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dolina Starorobociańska**

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej mape

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Dolina Starorobociańska na poľskej Wikipédii.*
**Lixos** (starogr. *Λίξος* – *Lixos*) je v gréckej mytológii syn egyptského kráľa Aigypta a jeho manželky Kaliadny.

Lixos bol jedným z päťdesiatich synov egyptského kráľa Aigypta. Jeho otec sa rozhodol, že svojich synov ožení s päťdesiatimi dcérami svojho brata Danaa, ktorý bol kráľ susednej Líbye. Keďže Danaos s tým nesúhlasil, vypovedal mu Aigyptos vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.

Keď sa potom konala hromadná svadba a Lixos si bral za manželku Kleodóru, dcéru Danaa a najády Polyxo, ani netušil, že Danaos prikázal dcéram, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem najmladšej Hyperméstry, všetky dcéry príkaz otca splnili a za tento hrozný skutok si po smrti vyslúžili od bohov večný trest nosiť v podsvetí do deravého suda vodu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,1,5.
2. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 32.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 314.
**Assarakos** (starogr. Ἀσσάρακος – Assarakos, lat. *Assaracus*) je v gréckej mytológii syn dardanského kráľa Tróa a jeho nástupca na tróne.

Matkou Assaraka bola riečna nymfa Kallirhoé, dcéra riečneho boha Skamandra. Jeho bratia sa volali Ilos a Ganymédes.

Assarakos sa nepreslávil žiadnymi významnými činmi, ale pochádzal z významného rodu Dardanov, ktorí sa po páde Tróje plavili na západ a usadili sa v Itálii. 

Predkovia a potomkovia Assaraka:

* Dardanos, zakladateľ rodu, bol synom Dia a plejády Elektry
	+ Jeho syn Erichthonios vládol v Dardanii po smrti Dardana
	+ Nástupcom Erichthónia sa stal Trós, ktorý mal synov Assaraka, Ilosa a Ganyméda

Po smrti kráľa Tróa sa kráľovstvo rozdelilo na Dardaniu a Tróju. V Dardanii naďalej vládol Assarakos. Jeho manželka Hieromnéma mu porodila syna Kapya, ktorý sa stal jeho nástupcom. Po Kapyovi vládol Anchises, ktorého syn bol Aineias, bájny predok Romula a Rema zakladateľov mesta Rím.

Ilos a jeho potomci vládli v Tróji dovtedy, kým ju v trójskej vojne zničili Achájci. Posledným kráľom v Tróji bol Ilov vnuk Priamos.

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Assarakos na českej Wikipédii.*
**Eudaimón** (starogr. *Ευδαίμων*) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 2. storočí.

Eudaimón z Alexandrie bol na 237. olympijských hrách v roku 169 korunovaný olympijským vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion.Beh na vzdialenosť jedného stadia bol najstarším a hlavným olympijským pretekom, menom jeho víťaza sa olympiáda (štvorročné obdobie) označovala. V starovekom Grécku bol koncom 5. stor. pred Kr. zostavený zoznam týchto olympiád spoločne s ich víťazmi a od 4. stor. pred Kr. ho grécki historici používali pri datovaní.

Meno olympionika Eudaimóna je uvedené v Eusebiovom zozname olympijských víťazov (hlavne víťazov stadiodromu od 1. v roku 776 pred Kr. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou diela Kronika (starogr. *Παντοδαπὴ Ἱστορία* – *Pantodapé Historia*). Tento zoznam vyhotovoval hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Eusebios, *Kronika* 2,193.
2. ↑  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2004. ISBN 0-203-49732-5. S. 158.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.
4. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 425.
5. ↑  Josef Šusta. *Dějepisectví*. Praha : Nákl. Historického klubu, 1933. S. 9.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Súradnice: 48°38′26″S 17°54′01″V﻿ / ﻿48,64047°S 17,90017°V﻿ / 48.64047; 17.90017

**Kostol svätého Michala archanjela** je rímskokatolícky kostol v centrálnej časti obce Modrová.

Patrí medzi najstaršie v regióne. Jeho starobylosť potvrdzuje i patrocínium (zasvätenie) siahajúce do 10. – 13. storočia azda i do doby veľkomoravskej. Písomná správa z 18. storočia uvádza latinský nápis na priečelí kostolnej veže: „*Turris fortissima nomen Domini per gentem Romanam erecta anno Domini MCLVII mense Nov. XVIII*." (Silná veža postavená v mene Pána ľudom rímskym v roku Pána 1157 mesiaca novembra 18.)

Vežu kostola a azda aj ďalšie jeho časti postavili prisťahovalci z Talianska, ktorí sami seba nazývali tradične *Rimania*. Starobylosť kostola potvrdzuje aj architektonický vzhľad veže i niektorých častí kostola s jasnými pozostatkami románskej architektúry. Do roku 1928 stála za kostolom prastará kamenná kostnica.

Kostol je postavený na východo-západnej osi. Zaujímavý je aj pôdorys. Presbytérium stojí na štvorcových základoch a je zaklenutý valenou klenbou. Maličkú sakristiu zo severnej strany spojuje so svätyňou plochý gotický portál ďatelinového typu. Sakristia má jedno románske a jedno gotické štíhle okienko široké iba 10 – 15 cm. Na východnom múre svätyne je zamurované gotické okno, druhé, neslohové uzavreté polkruhom je na južnom múre. Triumfálny oblúk je jednoduchého profilu zaklenutý polkruhom. Strop lode pôvodne klenutý s bohatými maľbami je po poslednej úprave plochý. V lodi je badateľná prestavba, slepé arkády v severnom a južnom múre zväčšili šírku kostola. V západnej časti lode je drevená empora. K južnej zadnej arkáde bola koncom 17. a začiatkom 18. storočia pristavená štvorcová kaplnka. Veža kostola má zdvihnutú podstrešnú rímsu s cibuľovitou strechou. Nesie prvky ranobarokovej prestavby. Súčasťou kostola bola veľmi stará románska krstiteľnica vytesaná z kameňa, uložená v okresnom múzeu.

Referencie
----------

1. ↑   *Pamiatkový objekt – podrobnosti* [online]. Bratislava: Pamiatkový úrad SR, [cit. 2017-12-01]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* www.apsida.sk - profil románskeho kostola
**Eubalkes** alebo **Eubalkés** (starogr. *Εὐβάλκης* – *Eubalkes*, iný prepis: *Eubalkés*) bol olympijský víťaz v neznámej disciplíne v roku 300 pred Kr.

Olympijské víťazstvo Eubalka zo Sparty uvádza nápis (*IG V,1 649, Inscriptiones Graecae, V,1. Inscriptiones Laconiae et Messeniae, ed. Walter Kolbe. Berlin 1913.*) na kamennom podstavci objavenom v Lakónii, ktorý je uložený v Archeologickom múzeu Sparty (novogr. *Αρχαιολογικό Μουσείο Σπάρτης**). Ako to oznamuje nápis, tento podstavec bol kedysi základňou súsošia kňazov (alebo kňaza, na poškodenom nápise chýbajú v slove* ιαρε[ύς] - hiare[us] *dve písmená) Diara a olympijského víťaza Eubalka. Obaja boli možno kňazmi Apolóna Karneia a Eubalkes si pravdepodobne túto funkciu zaslúžil po svojom olympijskom triumfe.*

Hiereus (alebo hiareus v dórskom dialekte, v ktorom sa niektoré samohlásky vyslovovali ináč) bol najbežnejšou kňazskou funkciou. Títo kňazi sa väčšinou starali o posvätné predmety (hiera) uchovávané v chrámoch; mnoho chrámov malo iba jedného takého kňaza či kňažku (hiereia). 

Eubalkes dosiahol svoje olympijské víťazstvo pravdepodobne na 120. olympijských hrách v roku 300 pred Kr.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Inscriptiones Graecae, *IG V,1 649*
2. 1 2  Nikolaos Gialourēs, *The Eternal Olympics*, str. 292
3. 1 2  Marcus Niebuhr Tod, Alan John Bayard Wace, *A Catalogue of the Sparta Museum*
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Grécky zázrak*. Bratislava : Mladé letá, 1990. ISBN 80-06-00122-7. S. 133.
5. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 350.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku