recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Brigádny generál **Ján Iľanovský** (\* 21. apríl 1922 – † 14. september 2021) bol slovenský generál, účastník Slovenského národného povstania.

Životopis
---------

Narodil sa 21. apríla 1922 v Závažnej Porube. Po troch rokoch na meštianskej škole v Liptovskom Mikuláši sa vyučil za inštalatéra - kurenára. Toto povolanie vykonával až do svojho povolania do základnej vojenskej služby k 1. októbru 1942.

### SNP

15. marca 1943 bol Iľanovský pridelený k rýchlej divízii slovenskej armády na východnom fronte. Prešiel však na stranu sovietskej armády a potom do vznikajúcich československých oddielov. Stal sa príslušníkom 2. československej samostatnej paradesantnej brigády. Absolvoval výsadkársky výcvik a výsadkárov aj školil. Neskôr pracoval s podvesnými systémami lietadiel. Pri oslobodzovaní Dukly pracoval ako zásobovač. 6. októbra 1944 pristál na Letisku Tri Duby na Sliači a na druhý deň sa pridal k druhej protitankovej batérii nadporučíka Ledníka. Pôsobil tiež v okolí Tisovca a Podbrezovej. Neskôr bol poverený spravodajskou činnosťou vo východných Nízkych Tatrách. Pri nej zháňal pre partizánov potraviny, šatstvo a zdravotnú starostvlivosť. Medzi najlepší moment svojho života radí prenesenie milióna korún od partizánov do dediny. Od polovice februára 1945 bojoval pri oslobodzovaní Liptovského Mikuláša.

Do hodnosti brigádny generál vo výslužbe bol menovaný v roku 2014.

Zomrel 14. septembra 2021 vo veku 99 rokov.

Ocenenia
--------

Bol čestným občanom Liptovského Mikuláša.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  STANČÍKOVÁ, Ľubica. Vo veku 99 rokov zomrel generálmajor Ján Iľanovský. *sme.sk* (Bratislava: Petit Press), 2021-09-15. Dostupné online [cit. 2021-09-22]. ISSN 1335-4418.
2. ↑  TASR. Vo veku 99 rokov zomrel Ján Iľanovský, ktorý bojoval v SNP. *teraz.sk* (Bratislava: TASR), 2021-09-16. Dostupné online [cit. 2021-09-22].
3. 1 2 3 4 5   *Paměť národa* [online]. pametnaroda.cz, [cit. 2021-09-22]. Dostupné online.
4. ↑  SMORADA, Matej. Učil výsadkárov skladať padáky, preniesol milión na lieky a lieh. *dennikn.sk* (Bratislava: N Press), 2015-09-05. Dostupné online [cit. 2021-09-22]. ISSN 1339-844X.
5. ↑   *Menovanie a povýšenie generálov* [online]. Bratislava: Kancelária prezidenta SR, [cit. 2018-05-01]. Dostupné online.
**Ann Lennoxová** OBE (neprechýlene Ann Lennox; \* 25. december 1954, Aberdeen, Škótsko), známa ako **Annie Lennox**, je britská hudobníčka, speváčka a skladateľka.

Život
-----

Annie Lennox študovala klasickú hudbu na Royal Academy of Music v Londýne. Svoju hudobnú kariéru začala ako členka britskej popovej kapely The Tourists, s ktorej členom Dave Stewartom založili neskôr duo Eurythmics. V 80. rokoch toto duo vyprodukovalo viacero známych hitov, ako sú napríklad single „Sweet Dreams (Are Made of This)", či „Here Comes the Rain Again".

V 90. rokoch začala Annie svoju sólovú kariéru, ktorú začal v roku 1992 jej debutový album *Diva* so singlami „Why" a „Walking on Broken Glass". V roku 2004 získala Zlatý glóbus a aj Oscara za skladbu „Into the West" zo soundtracku k filmu *Pán prsteňov: Návrat kráľa*. V roku 2009 Annie Lennox po štvrtom štúdiovom albume z roku 2007 s názvom *Songs of Mass Destruction* vyšla kompilácia *The Annie Lennox Collection*.

Televíznou stanicou VH1 bola Annie Lennox označená za „najlepšiu žijúcu soulovú speváčku bielej pleti" ("The Greatest White Soul Singer Alive") a v časopise *Rolling Stone* bola zaradená do stovky najlepších spevákov všetkých čias. Vďaka svojim komerčným úspechom patrí Annie Lennox medzi najúspešnejšie britské ženské hudobné umelkyne, spolu s predajom nosičov dua Eurythmics má na celom svete predaných viac ako 80 miliónov hudobných nosičov.

Okrem hudobnej kariéry je Annie Lennox aj politickou aktivistkou, ktorá sa zúčastnila 3. januára 2009 napríklad protivojnovej rely, na ktorej sa poukazovalo na konflikt v Gaze. V roku 1999 protestovala proti neautorizovanému použitiu skladby „I Saved the World Today" od skupiny Eurythmics vo volebnej kampani líderky terajšej izraelskej opozície, Tzipi Livni.

Diskografia
-----------

### Štúdiové albumy

* 1992 – *Diva*
* 1995 – *Medusa*
* 2003 – *Bare*
* 2007 – *Songs of Mass Destruction*
* 2010 – *A Christmas Cornucopia*
* 2014 – *Nostalgia*

### Kompilácie

* 2009 – *The Annie Lennox Collection*

Referencie
----------

1. ↑   *Annie Lennox* [online]. Allmusic, [cit. 2009-04-13]. Dostupné online.
2. ↑   *Annie Lennox Sets a North American Tour in Support of Songs of Mass Destruction, Her New Arista Album, Coming October 2nd*. 12.9.2007. (PR Newswire.) S. 1.
3. ↑   The 100 Greatest Singers of All Time. *Rolling Stone*. Dostupné online [cit. 2009-04-14]. Archivované 2013-03-10 z originálu.
4. ↑  MACDONELL, Hamish. Sweet Dreams for SNP as Annie backs independence. *The Scotsman*, 27.6.2008. Dostupné online [cit. 2009-04-15].
5. ↑  Tim Saunders. *Annie Lennox Protests Carnage In Gaza* [online]. looktothestars.org, 5.1.2009, [cit. 2009-01-07]. Dostupné online.
6. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. Jewish Chronicle, [cit. 2009-01-29]. Dostupné online. Archivované 2009-02-02 z originálu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Annie Lennox**

Autoritné údaje: * BnF: 13944272b
* GND: 119183293
* ISNI: 0000 0001 1437 0449
* LCCN: n92080019
* NK ČR: xx0009222
* VIAF: 5123106
* WorldCat: lccn-n92080019
**Obchvat Bratislavy** môžeme rozdeliť na

* Mestský okruh číslo 1
* Mestský okruh číslo 2
* Vnútorný obchvat
* Vonkajší obchvat

Vnútorný obchvat
----------------

**Vnútorný obchvat** je tvorený úsekmi diaľnic D1 a D2. Začína sa na D2 na výjazde Bratislava – Lamač, odkiaľ pokračuje výjazdmi Bratislava – Alexyho (iba nájazd v smere do centra), Bratislava – Polianky a Bratislava – Mlynská dolina na križovatku Bratislava – Pečňa s diaľnicou D1 na ktorú sa napája. Na diaľnici D1 pokračuje obchvat Bratislavy výjazdmi Bratislava – Incheba, Bratislava – Ovsište, Bratislava – Prievoz, Bratislava – Ružinov, Bratislava – Trnávka, Bratislava – Letisko, Bratislava – Zlaté piesky a Bratislava – Vajnory. Celý tento úsek diaľnic D1 a D2 nie je spoplatnený. Dĺžka vnútorného diaľničného obchvatu mesta je 23,6 km.

Vonkajší obchvat
----------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Bratislavský portál |

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Diaľnica D4 (Slovensko)*
**Vonkajší obchvat** je momentálne vo výstavbe, s výnimkou už postaveného 2 km dlhého úseku od hraničného priechodu Jarovce po križovatku s D2 a úseku od križovatky Rača po hranice s Rakúskom. Základný kameň bol slávnostne poklepaný 24. októbra 2016, za účasti ministra dopravy Árpáda Érseka a zástupcov konzorcia dodávateľov. Predpokladaný termín dostavby je október 2020.

Referencie
----------

1. ↑  TASR. Érsek oficiálne spustil výstavbu bratislavského obchvatu. *sme.sk* (Bratislava: Petit Press), 2016-10-24. Dostupné online [cit. 2016-10-24]. ISSN 1335-4418.

  


| * z
* d
* u
Cestná infraštruktúra na Slovensku I |
| --- |
| Diaľnice a diaľničné privádzače | 
* D1
* D2
* D3
* D4
* PD5

 | Slovensko |
| Rýchlostné cesty | 
* R1
* R2
* R3
* R4
* R5
* R6
* R7
* R8

 |
| Cesty I. triedy | 
* 2
* 9
* 10
* 11
* 11a
* 11b
* 12
* 13
* 14
* 15
* 16
* 17
* 18
* 19
* 20
* 21
* 35
* 49
* 49a
* 51
* 54
* 57
* 59
* 60
* 61
* 61A
* 62
* 63
* 64
* 64A
* 64b
* 64c
* 65
* 65D
* 66
* 67
* 68
* 69
* 70
* 71
* 72
* 74
* 74A
* 74B
* 75
* 75A
* 76
* 77
* 77A
* 78
* 79
* 79A

 |
| Zaniknuté cesty a diaľnice | 
* 50
* 73
* 80
* D18
* D61
* D65
* D66
* D68
* D73
* R9

 |
| Európske cesty na Slovensku | 
* E 50
* E 58
* E 65
* E 71
* E 75
* E 77
* E 371
* E 442
* E 571
* E 572
* E 575

 |
| Pozri aj | 
* Harmonogram výstavby diaľnic a rýchlostných ciest
* Cestná infraštruktúra na Slovensku II
* Cestné tunely na Slovensku
* Európske cesty

 |
Aquapark Delňa
Hlavný vchod
Letná terasa
**Aquapark Delňa** je momentálne (august 2021) jediný krytý mestský akvapark s celoročnou prevádzkou v meste Prešov. Nachádza sa 1,5 km na juhovýchod od sídliska Šváby. S vodnou plochou 1500 m² sa radí medzi najväčšie v regióne.

Doprava
-------

Areál leží po pravej strane od cesty I/68 v Prešove na Jelšovej ulici. Jeho súčasťou je veľkokapacitné parkovisko. Premávajú sem linky MHD č. 28, 33, 35, 45.

História
--------

V polovici júna 2009 sa začali práce na stavbe prešovského aquaparku. V prvej etape bol vybudovaný tzv. kúpeľný dom a to na mieste bývaleho parkoviska. V druhej etape boli vybudované bazény, tobogány a vodné atrakcie. V tretej etape bolo dobudované aj kryté parkovisko, zimná záhrada či centrum zdravia. Prvé dve etapy boli dokončené koncom júla 2010, posledná v polovici roku 2012.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Aquapark Delňa**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka Aquaparku Delňa

Súradnice: 48°57′34″S 21°15′55″V﻿ / ﻿48,95946°S 21,265154°V﻿ / 48.95946; 21.265154
**Nefrón** je základná stavebná a funkčná jednotka obličky. Skladá sa z Malphigiho telieska a siete kanálikov. Jeden nefrón má dĺžku asi 3 až 10 cm, pričom každá oblička obsahuje okolo milión nefrónov. Celková dĺžka ich kanálikov sa pohybuje okolo 10 km.

Malpighiho teliesko
-------------------

Tvorba moču sa začína práve v Malpighiho teliesku (niekedy označované aj obličkové), uloženom v povrchovej časti kôry. Je to okrúhly útvar s priemerom asi 20 mikrometrov. Tvoria ho glomerulus (klbko vlásočníc; lat. *glomerulus*) a Bowmanov vačok (alebo puzdro; lat. *capsula glomeruli*). 

**Glomerulus** je klbko krvných vlásočníc (kapilár) v strede obličkového telieska. Krv doň privádza tenká prívodná cieva (vas afferens) a odvádza ešte tenšia odvodná cieva (vas efferens). Obaľuje ho **Bowmanov vačok**, ktorý má dva listy. Vnútorný prilieha tesne na kapiláry glomerulu, vonkajší tvorí obal telieska obličky. Vonkajší a vnútorný list od seba prechádzajú v mieste, kde do glomerulu vstupujú a vystupujú prívodná a odvodná cieva. Toto miesto sa nazýva cievny pól (polus vasculosus). 

Medzi vonkajším a vnútorným listom je úzky priestor, do ktorého sa z glomerulu dostáva ultrafiltráciou z krvi pretekajúcej cievami glomerulu veľmi riedky primárny moč. Filter je priepustný pre všetky zložky krvi, okrem krvných buniek a bielkovín s molekulovou hmotnosťou vyše 70 000 - 80 000. Tento primárny moč je teda čistá krvná plazma, len bez proteínov. 

Glomerulárny filter tvoria bunky vnútornej steny Bowmanovho vačku. Jeho základ tvorí bazálna membrána, na ktorú zo steny glomerulu priliehajú endotelové bunky krvných kapilár. Zo strany Bowmanovho puzdra sú to veľké bunky (podocyty) vnútorného listu. Ich výbežky sa navzájom tesne prepletajú.

Obličkové kanáliky
------------------

Na opačnej strane, než ako do Malpighiho telieska vstupujú cievy, z neho vystupuje kanálik I. rádu (**proximálny tubulus**). Toto miesto sa nazýva močový pól (lat. *polus urinarius*). Prvá časť proximálneho tubulu je stočená (lat. *pars contorta*) a nachádza sa v blízkosti Malpighiho telieska. Ďalšia časť je rovná (lat. *pars recta*) a smeruje dnu do drene obličky. Na túto časť nadväzuje zúžený kanálik, ktorý sa prudko ohýba a tým tvorí **Henleho slučku** (alebo kľučku). Nasleduje rovná a stočená časť kanálika II. rádu (**distálny tubulus**). Tá znova leží v blízkosti príslušného Malpighiho telieska. 

V proximálnom a distálnom tubule, spojenými Henleho slučkou dochádza k spätnej resorpcii vody, glukózy, aminokyselín a odčerpávaniu iónov. Výsledná tekutina je koncentrátom pre telo nepotrebných a toxických látok. Nazýva sa sekundárny alebo definitívny moč.

Moč odvádza distálny kanálik, ktorý ústi do zberného kanálika (lat. *tubulus colligens*), ktorý zbiera moč z viacerých nefrónov. Zberné kanáliky sa spájajú a smerujú k vrcholu pyramídy (lat. *papilla renalis*), kde ústia do obličkových kalichov (lat. *foramina papillaria*). Odtiaľ sa moč dostáva do obličkovej panvičky a močovodov, močového mechúra a von z tela.

| * z
* d
* u
Vylučovacia sústava |
| --- |
| 
* oblička
* močovod
* močový mechúr
* močová rúra
* nefrón

 |
**Fakulta jadrového a fyzikálneho inžinierstva** (česky **Fakulta jaderná a fyzikálně inženýrská ČVUT** v Praze, **FJFI**), je jednou z fakúlt ČVUT v Prahe.

História
--------

Fakulta bola založená v roku 1955 ako Fakulta technickej a jadrovej fyziky, pôvodne ako súčasť Karlovej univerzity. Svoje terajšie meno získala v roku 1959, kedy bola presunutá a stala sa súčasťou ČVUT. V 60. rokoch 20. storočia na Katedre jadrovej chémie fakulty pôsobil známy český vedec a spisovateľ František Běhounek, mimo iného žiak Marie Curieovej-Skłodowskej. V rokoch 1967 - 1972 bol dekanom fakulty prof. Čestmír Šimáně, jeden z najvýznamnejších českých jadrových fyzikov, ktorý na fakulte vedecky a pedagogicky pôsobil viac než 40 rokov.

Fakulta sa od začiatku profilovala ako špičkové vedecké pracovisko a ako elitná vzdelávacia inšitúcia po vzore známych univerzít bývalého Sovietskeho zväzu, ale aj západných pracovísk. Výuka bola stavaná na širokých teoretických prírodovedeckých základoch, ale presahujúca do moderných aplikačných oblastí, čo dovoľovalo študentom a absolventom dobre sa orientovať vo vedeckom prostredí aj praxi. Postupom času sa vyprofilovali tri hlavné smery výuky a výskumu na fakulte: matematika a matematické inžinierstvo; fyzika a fyzikálne inžinierstvo; a chemické jadrové inžinierstvo.

Štúdium a výskum
----------------

Na fakulte sú momentálne štyri hlavné smery výuky a výskumu - k spomínaným matematickým, fyzikálnym a jadrovo chemickým zameraniam sa pridali informatické odbory. 

V bakalárskom štúdiu fakulta ponúka bakalárske štúdium v študijných programoch, ktoré zahŕňajú oblasti čistej aj aplikovanej matematiky, informatiky, fyziky a fyzikálneho inžinierstva, kvantových technológii, jadrovej chémie či rádiologickej techniky. Vo väčšine týchto špecializácii je možné pokračovať aj v nadväzujúcom magisterskom štúdiu. 

Fakulta ponúka taktiež doktorské študijné programy vo všetkých oblastiach jej špecializácie.

Referencie
----------

1. ↑   *O fakulte - brožúra* [online]. FJFI ČVUT, [cit. 2021-01-17]. Dostupné online.
2. ↑   *Informácie - štúdium* [online]. FJFI ČVUT, [cit. 2021-01-17]. Dostupné online.
Poloha
Pitcairn
**Pitcairn** je malý vulkanický ostrov v Tichom oceáne. Je to druhý najväčší ostrov Pitcairnových ostrovov a jediný obývaný. Na severe ostrova sa rozkladá hlavné a jediné mesto Pitcairnových ostrovov – Adamstown (s asi 50 obyvateľmi).

Ostrov leží v Tichom oceáne, približne 5 500 km od Nového Zélandu a Južnej Ameriky. Pitcairn objavil 2. júla 1767 kadet Robert Pitcairn a od roku 1838 je kolóniou Spojeného kráľovstva. Súostrovie je poslednou kolóniou v Pacifiku.

Na ostrove sa nachádza vyhasnutá sopka Pawala. Sopečná pôda na ostrove je veľmi úrodná, dokonca sú tu tri sladkovodné pramene. 

V roku 1790 sem priplávali vzbúrenci z lode Bounty (Angličania) spoločne s niekoľkými Tahiťanmi. Loď spálili v zátoke Bounty Bay, založili mesto Adamstown, a časť ich potomkov tu žije dodnes, zvyšok emigroval.

Pozri aj
--------

* Dejiny Pitcairnových ostrovov

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pitcairn (ostrov)**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka Archivované 2006-08-31 na Wayback Machine
* Dejiny ostrova
* Pitcairn Islands Archivované 2017-10-25 na Wayback Machine na CIA World Factbook

Súradnice: 25°04′12″J 130°06′25″Z﻿ / ﻿25,070°J 130,10694°Z﻿ / -25.070; -130.10694

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Pitcairn (ostrov) na českej Wikipédii.*
**Kim Ki-dok** alebo **Ki-dok Kim** (kór. 김기덕, iný prepis: Kim Ki-duk; \* 20. december 1960, Ponghwa-gun, Kjongsang-do – † 11. december 2020, Riga) bol juhokórejský herec, producent a režisér. Za jeho podstatné filmárske umenie je považovaný talent na pôsobivé zábery a schopnosť tvoriť pútavé príbehy takmer bez dialógov. Za svoje filmy získal množstvo medzinárodných ocenení.

Biografia
---------

Ki-dok Kim sa narodil 20. decembra 1960 v juhokórejskej Ponghwe (봉화), v provincii Kjongsang (경상). V roku 1969 sa rodila presťahovala do hlavného mesta Soul (서울), kde Kim študoval poľnohospodársku školu. V období 1980 až 1985 slúžil v námornej pechote, ďalšie dva roky strávil v kostole. V rokoch 1990 až 1992 študoval vedu o umení vo francúzskom Paríži.

Debutový film *Crocodile* natočil v roku 1996. Film vypráva o mužovi žijúcom v Soule na brehu rieky Han-gang, ktorý zachráni ženu pred samovraždou, následne ju zneužíva. Medzi nimi sa vyvinie zvláštny vzťah. Film bol uvedený na medzinárodnom filmovom festivale v Pusane a pomohol odštartovať Kimovu medzinárodnú kariéru.

Prvý kontakt Kima s českým publikom bol v roku 1998, kedy sa jeho v poradí tretia snímka s názvom *Modrá brána* premietal na medzinárodnom filmovom festivale v Karlovych Varoch.

O štyri roky neskôr (2002) získal v Karlovych Varoch cenu FIPRESCI za film *Pobrežná hliadka*. V roku 2004 získal dve ceny pre najlepšieho režiséra na dvoch rôznych filmových festivaloch. Zlatého leva na medzinárodnom filmovom festivale v Berlíne za film *Samaritánka* a cenu za snímku *3-iron* na filmovom festivale v Benátkach.

Zomrel 11. decembra 2020 v nemocnici v Rige na následky komplikácií spôsobených COVID-19.

Filmografia
-----------

* 1996 – *Crocodile* (악어)
* 1996 – *Wild Animals* (야생동물 보호구역)
* 1998 – *Modrá brána* (파란대문)
* 2000 – *Real Fiction* (실제상황)
* 2000 – *Ostrov* (섬)
* 2001 – *Address Unknown* (수취인불명)
* 2002 – *Bad Guy* (나쁜 남자)
* 2002 – *Pobrežná hliadka* (해안선)
* 2003 – *Jar, leto, jeseň, zima... a jar* (봄여름가을겨울그리고봄)
* 2004 – *Samaritánka* (사마리아)
* 2004 – *3-iron* (빈집)
* 2005 – *Luk* (활)
* 2006 – *Čas* (시간)
* 2007 – *Dych* {숨)
* 2008 – *Sen*
* 2011 – *Amen*
* 2011 – *Arirang*
* 2012 – *Pieta*

Referencie
----------

1. ↑  TASR. Oceňovaný juhokórejský režisér Kim Ki-duk podľahol koronavírusu. *sme.sk* (Bratislava: Petit Press), 2020-12-11. Dostupné online [cit. 2020-12-11]. ISSN 1335-4418.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kim Ki-dok**

Externé odkazy
--------------

* Kim Ki-dok v Česko-Slovenskej filmovej databáze
* Kim Ki-dok v Internet Movie Database (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kim Ki-duk na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 15020891m
* GND: 130537187
* ISNI: 0000 0001 0909 9404
* LCCN: no2006014342
* NK ČR: js20050425007
* VIAF: 65116971
* WorldCat: lccn-no2006014342
**Jen Fu** (čín. 严复 – nové znaky, 嚴復 – staré znaky; \* 8. január 1854, Chou-kuan, Fu-ťien – † 27. október 1921, Fu-čou) bol čínsky učenec a prekladateľ, predstaviteľ prozápadných trendov. Uviedol do čínskeho myslenia rad európskych myšlienok, o.i. aj Darwinovu teóriu prírodného výberu.

Život
-----

Pochádzal z rodiny džentry z okresu Chou-kuan v provincii Fu-ťien, neďaleko fuťienskej metropoly Fu-čou (dnešný okres Min-chou v mestskej prefektúre Fu-čou). Pripravoval sa na úradnícke skúšky. Avšak smrť otca roku 1866 uvrhla rodinu do finančnej tiesne a Jen Fu nemohol naďalej študovať. Namiesto toho získal platené miesto žiaka v navigačnej škole pri štátnych lodeniciach a arzenálu vo Fu-čou so západným spôsobom výučby a získal vzdelanie v angličtine, aritmetike, geometrii, algebre, trigonometrii, fyzike, chémii, astronómii i navigácii. Práve tu sa nadchol pre západnú vedu. Absolvoval roku 1871 a nasledujúcich päť rokov slúžil v čínskom vojenskom námorníctve. V rokoch 1877 – 1879 študoval na *Royal Naval College* v anglickom Greenwichi. Po návrate do Číny začal učiť na škole arzenálu, kde sám kedysi študoval, a neskôr tiež na námornej akadémii v Tiencine. V tejto dobe sa tiež stal závislý na ópiu.

Po porážke Číny v čínsko-japonskej vojne (1895) sa v Číne uvoľnili pomery a otvoril priestor pre modernizačné a „westernizačné" snahy. Jen Fu sa v tejto dobe preslávil ako prekladateľ a tiež ako teoretik prekladu. Uviedol na čínsky knižný trh a do čínskeho myslenia dielo Adama Smitha *Bohatstvo národov*, traktát *O slobode* Johna Stuarta Milla, *Ducha zákonov* Charlesa Louisa Montesquieu či *Štúdiu o sociológii* Herberta Spencera. Jen Fu zoznámil čínskeho čitateľa tiež s Darwinovým učením, sám s ním však celkom nesúhlasil a neprekladal samotného Darwina, ale Thomasa Huxleya, s ktorým viac súznel. Ideu prírodného výberu uviedol do čínskej tradície pod názvom *tchien-ke* (天擇). Svoje myšlienky šíril aj ako šéfredaktor novín *Kuo-wen pao*. Zapojil sa aj do politiky, do prvého moderného politického hnutia v Číne zvaného Kung-čche šang-šu, ktoré viedol Kchang Jou-wej, a ktoré nakoniec vyústilo v „sto dní reforiem". V roku 1912, v súvislosti so Sinchajskou revolúciou, bol Jen Fu zvolený rektorom Pekinskej univerzity. Napriek tomu zostal presvedčeným monarchistom a podporoval Jüan Š’-kchaja.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jen Fu**

Externé odkazy
--------------

* Heslo v encyklopédii Britannica (po anglicky)
* Heslo v encyklopédii Treccani (po taliansky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jen Fu na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 15022459h
* GND: 118918885
* ISNI: 0000 0000 8070 1704
* LCCN: n81118742
* NK ČR: jn20040414005
* VIAF: 47560532
* WorldCat: lccn-n81118742
**Chill-out** (iné názvy: **chillout**, **chill out**, **chill**) je zastrešujúci termín pre viacero štýlov elektronickej hudby charakteristických jemným štýlom a beatmi stredného tempa.

Chill-out sa objavil začiatkom 90. rokov v tzv. "chill rooms" v tanečných kluboch. Žánre spojené s hudbou chill-out sú predovšetkým ambient, trip-hop, nu jazz, ambient house, new age a ostatné subžánre downtempa. Niekedy je easy listeningový subžáner lounge považovaný za patriaci do chill-out hudby. Chill-out ako hudobný žáner alebo označenie je synonymom k nedávno popularizovaným termínom "smooth electronica" a "soft techno".

Významní interpreti
-------------------

Významní producenti, ktorý sa špecializujú na chill-out sú Chicane, Zero 7, Jenova 7 Roger Shah, Blank & Jones, Triangle Sun, Ryan Farish, José Padilla, Chris Coco, Pete Lawrence, Alex Paterson, Björk, Nujabes (Jun Seba) a Mixmaster Morris.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Chill-out music na anglickej Wikipédii.*

1. ↑  RAISEDBYCULTURE. *ELECTRONIC MUSIC GUIDE – Raised by Culture* [online]. 2007-05-23, [cit. 2023-12-03]. Dostupné online. (po anglicky)
**James (Jay) A. Ogilvy** (\* 29. február 1964) je americký podnikateľ, poradca, konzultant a futurológ.

Kariéra
-------

Je spoluzakladateľom Global Business Network (GBN) medzinárodného intuitivného think tanku a konzultačnej firmy v Emeryville v štáte Kalifornia v USA.
Zaoberá sa scenárovým myslením a scenárovým plánovaním.

Dielo
-----

James Ogilvy napísal a publikoval knihy a publikácie *The Emergent Paradigm. Changing Patterns of Thought and Belief* (1979), *Many Dimensional Man. Decentralizing Self, Society and Sacred* (1979), *Seven Tomorrows. Toward a Voluntary History* (1982), *Futures Studies and the Human Sciences: The Case for Normative Scenarios* (1992), *Next Leap. Scenarios for China´s Future* (1998), *China´s Future. Scenarios for the World´s Fastest Growing Economy, Ecology and Society* (2000), *Creating Better Futures. Scenario Planning as a Tool for a Better Tomorrow* (2002).

Bibliografia
------------

* Ogilvy, James A. (editor): Self and World. Harcourt Brace Jovanovich, 1971
* Ogilvy, James A.: Many Dimensional Man. Decentralizing Self, Society and Sacred. Oxford University Press, 1977
* Ogilvy, James A. Schwartz, Peter, Hawken, Paul: Seven Tomorrows. Toward a Voluntary History. Bantam, 1980
* Ogilvy, James A.: Revisioning Philosophy. State University of New York Press, 1991
* Ogilvy, James A.: Living Without a Goal. Doubleday Currency, 1995
* Schwartz, Peter, Ogilvy Jay: The Next Leap. Scenarios for China´s Future. Jossey-Bass Inc. San Francisco 1999
* Ogilvy, Jay A. Flower, Joe, Schwartz, Peter: China´s Futures. Scenarios for the World´s Fastest Growing Economy, Ecology and Society. John Wiley and Sons, Incorporated, 2000
* Ogilvy, James A.: Creating Better Futures: Scenario Planning as a Tool for a Better Tomorrow. Oxford University Press, 2002

Externé odkazy
--------------

* Global Business Network Archivované 2008-07-23 na Wayback Machine
Súradnice: 42°41′40″S 23°19′58″V﻿ / ﻿42,69444°S 23,33278°V﻿ / 42.69444; 23.33278

**Národné zhromaždenie** (bulh. Народно събрание – *Narodno săbranie*) je budova sídla bulharského parlamentu nachádzajúca sa na ulici „bulvár Cára Osloboditeľa" v centre mesta Sofia v Sofijskej oblasti v západnom Bulharsku.

História a charakteristika
--------------------------

Budova je dielom srbského architekta bulharského pôvodu Konstantina Jovanoviča, ktorý bol pozvaný do Bulharska, aby naprojektoval budovy niekoľkých škôl. Počas jeho pobytu v Bulharsku mu bol postúpený aj projekt budovy pre bulharský parlament. Konstantin Jovanovič predložil návrh svojho projektu v novorenesančnom štýle 7. mája 1884, tento bol schválený a v novembri toho istého roku bol položený základný kameň budovy. Hlavná budova bola dokončená v priebehu roku 1886.

V rokoch 1896 – 1899 prebiehala prístavba dvojposchodového krídla v severnej časti budovy podľa projektu architekta Jordana Milanova a v rokoch 1925 – 1928 (taktiež v severnej časti budovy) prístavba trojposchodového krídla na základe projektu architekta Panteleja Cvetkova.

Budova stojí na ulici „bulvár Cára Osloboditeľa" a oproti nej na rovnomennom námestí sa nachádza (námestie „Narodno săbranie") Pamätník Cára Osloboditeľa. Na prednej fasáde budovy nad vchodom sa nachádza motto bulharského parlamentu: „*Jednota znamená silu*" (bulh. "Съединението прави силата" – *"Săedinenieto pravi silata"*). Čiastočná reštaurácia budovy prebehla v rokoch 1962, 1977 a 1985. Budova má od roku 1955 štatút kultúrnej pamiatky národného významu.

Galéria
-------

* Pohľad na budovu parlamentu z juhovýchodu (v pozadí budova Bulharskej akadémie vied)Pohľad na budovu parlamentu z juhovýchodu (v pozadí budova Bulharskej akadémie vied)
* Celkový pohľad na budovu parlamentuCelkový pohľad na budovu parlamentu
* Hlavný vchod do budovyHlavný vchod do budovy

Referencie
----------

1. ↑  sofiahistorymuseum.bg
2. ↑  pamettanabulgarite.com

Pozri aj
--------

* Národné zhromaždenie (Bulharsko)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Budova Národného zhromaždenia (Bulharsko)**
**Committee on Data for Science and Technology**, skratka **CODATA**, je interdisciplinárna komisia Medzinárodného výboru pre vedu (ICSU) zriadená v roku 1966. Jej cieľom je zlepšovať zber, ukladanie a kritické vyhodnocovanie
údajov dôležitých pre vedu a technológiu.

V roku 1969 komisia vytvorila pracovnú skupinu pre konštanty (TGFC). Jej cieľom je poskytovať medzinárodne akceptované hodnoty fundamentálnych fyzikálnych konštánt vrátane smerodajných odchýlok. Prvý súbor CODATA bola vydaná v roku 1973 a následne v rokoch 1986, 1998, 2002, 2006, 2010 a 2014.

Odporúčané hodnoty fyzikálnych konštánt publikuje Národný inštitút štandardov a technológie.

Publikácie a konferencie
------------------------

CODATA podporuje Data Science Journal a spolupracuje na veľkých dátových konferenciách ako SciDataCon a International Data Week.

V októbri 2020 CODATA spoluorganizuje medzinárodné sympózium FAIR spolu s iniciatívou GO FAIR s cieľom poskytnúť fórum pre pokrok v medzinárodnej a medziodborovej konvergencii okolo FAIR. Podujatie spojí globálnu dátovú komunitu so záujmom kombinovať údaje naprieč doménami pre množstvo výskumných problémov - vrátane hlavných globálnych výziev, akými sú napríklad problémy súvisiace s cieľmi trvalo udržateľného rozvoja. Výsledky budú priamo prepojené s programom CODATA Decadal Program 

Data for the Planet: zabezpečenie toho, aby údaje fungovali pre veľké výzvy viacerých domén, a s vývojom komunity GO FAIR smerom k internetu údajov a služieb FAIR..

Referencie
----------

1. ↑   *Home* [online]. International Science Council, [cit. 2019-02-07]. Dostupné online.
2. ↑   *Fundamental Physical Constants from NIST* [online]. physics.nist.gov, [cit. 2019-02-07]. Dostupné online.
3. ↑   *NIST | National Institute of Standards and Technology* [online]. NIST, [cit. 2019-02-07]. Dostupné online. (po anglicky)
4. ↑   *Data Science Journal* [online].. Dostupné online. (po anglicky)
5. ↑  Andreas C. Müller, Sarah Guido. *Introduction to Machine Learning with Python*. [s.l.] : O'Reilly Media, 2016. Dostupné online.  Archivované 2021-09-06 na Wayback Machine  *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2021-10-11]. Dostupné online. Archivované 2021-09-06 z originálu.
6. ↑   *Implementation Networks* [online].. Dostupné online. (po anglicky)
7. ↑   *GO FAIR Today* [online].. Dostupné online. (po anglicky)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku CODATA na českej Wikipédii.*
**Po Ťü-i** (čín. 白居易, pchin-jin: *Bái Jūyì*, japonsky: Haku Rakuten, anglicky: Bo Chü-i) bol čínsky básnik dynastie Tchang.

Život
-----

Narodil sa v chudobnej, ale vzdelanej rodine a vychovaný bol v zásadách konfucianizmu. Štátne skúšky zložil už v osemnástich rokoch roku 800, stal sa členom cisárskej akadémie a od roku 807 zastával vysoké postavenie pri cisárskom dvore v Čchang-ane. Jeho úspešná kariéra úradníka skončila roku 815, keď upadol v nemilosť za protesty proti útlaku ľudu a bol poslaný do vyhnanstva. O sedem rokov neskôr bol omilostený a získal úrad prefekta v Chang-čou (822-824) a následne v Su-čou (825-827). Zvyšok svojho života strávil v Luo-jangu vzdialený verejného života, pričom sa priklonil k budhizmu. V tom čase prijal meno Paj Siang-šan

Dielo
-----

Po Ťü-i bol už za svojho života oslavovaný ako veľký básnik, vydávaný bol v Japonsku a v Kórei a časť jeho diela už za jeho života v Číne zľudovela. Vedome nadväzoval na básnikov Li Poa a Tu Fua, ale svojim predchodcom vytýkal, že *„utekajú do hôr a riek"* a nevenujú pozornosť kritike spoločnosti. Vo svojich básňach z doby, keď bol vysokým úradníkom, prejavoval súcit s utrpením prostého ľudu. Mnoho jeho básní z tej doby je silne satirických, posmešnú báseň napísal napríklad aj o Tao Te ťingu (*Nad čítaním starého majstra*), nemal preto práve veľa priateľov. Po svojom zosadení začal písať osobnú lyriku a svojimi slávnymi *epickými* *básňami* na milostné námety *Pieseň o lutne* (Pchi pcha sing) a *Pieseň o večnom žiale* (Čchang che ke) o krásnom dievčati Jang Kuej-fej, ktorá svojou krásou zmámila cisára Süan-cunga a nenávidená na cisárskom dvore zomrela žiaľom, uviedol do čínskeho básnictva dlhú epickú báseň. Obe básne patria medzi najslávnejšie čínske básne vôbec, boli spievané a predvádzané ľudovými rozprávačmi a neskôr dokonca zdramatizované.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  Slovník spisovatelů - Asie a Afrika 2. Odeon, Praha 1967, str. 201-202
2. 1 2  *Trojzvuk*, Melantrich, Praha 1987, doslov Marty Ryšavé, str. 462.

Autoritné údaje: * abART: 145358
* BnF: 12042003s
* GND: 118792601
* ISNI: 0000 0001 2122 2831
* LCCN: n80132949
* NK ČR: jn20040226002
* VIAF: 17241292
* WorldCat: lccn-n80132949
**Čchü Jüan** (čín. 屈原, pchin-jin: *Qū Yuán*, asi 340 pred nl? – 278 pred nl) bol čínsky básnik, prvá veľká básnická osobnosť Číny.

Život
-----

Pochádzal z vládnuceho rodu v kráľovstve Čchu. V mladosti zastával najvyššie hodnosti pri kráľovskom dvore, neskôr bol nútený kvôli intrigám odísť do ústrania, kde sa venoval literárnej činnosti. O jeho živote existuje celý rad značne nespoľahlivých legiend, ktoré sa zachovali v diele *Zápisky historika* od S'-ma Čchiena. V nich vystupuje ako vlastenec bojujúci proti vojne a za zjednotenie krajiny a podľa ktorých spáchal piateho dňa piateho lunárneho mesiaca roku 278 pred nl samovraždu skokom do rieky Mi-luo-ťiang (provincia Chu-nan) zdeptaný politickou korupciou a v zúfalstve nad tým, že jeho vlasť bola dobytá dynastiou Čchin. Tradičný čínsky festival Sviatok dračích lodí vraj vznikol na jeho počesť a má svoj pôvod v hľadaní jeho tela v rieke.

Dielo
-----

Čchü Jüanove básne sú formálne stavané na základoch ľudovej piesne, majú silné autobiografické prvky (dezilúzie, pocity sklamania a zúfalstva) a sú inšpirované čínskou filozofiou i mystikou majúcou svoj pôvod v ľudovej tradícii šamanizmu. Zachovali sa v kolektívnom básnickom súbore *Čchu cch'* (Piesne štátu Čchu), kde je u niektorých básní veľmi ťažké určiť skutočné autorstvo, pretože vznikali zrejme pod Čchü Jüanovým silným vplyvom. Ide o tieto diela:

* *Li sao* (Stretnutie s horkosťou). Báseň, plná zložitých metafor a odkazov na staré mýty, opisuje básnikovú mytologickú púť v snahe nájsť ideálnu ženu. Hľadá krásu, nachádza však iba prízemnosť a odtiaľ pramení jeho zúfalstvo.
* *Ťiou ke* (Deväť spevov), podobný motív ako u predchádzajúceho diela, tj. mystické stretávanie sa s rôznymi božstvami (motív má pravdepodobne súvislosť so šamanským opúšťaním vlastného tela počas extázy).
* *Ťiou čang* (Deväť kapitol), opäť motív človeka vydávajúceho sa na púť svetom a vyjadrujúceho svoju nespokojnosť a rozhorčenie.
* *Tchien wen* (Otázky k nebesiam), dlhá báseň, ktorej autorstvo je neisté, zložená z metafyzických otázok, ktoré vyjadrujú skepsu k usporiadaniu sveta a ktoré zostávajú bez odpovede.

Referencie
----------

1. ↑
2. 1 2 3 4 5 6  Slovník spisovatelů - Asie a Afrika 1. Odeon, Praha 1967, str. 266-267

* Český preklad: *Z Čchunských písní*, BB art, Praha 2004, preložil Jaromír Vochala

Autoritné údaje: * BnF: 121633999
* GND: 118991906
* ISNI: 0000 0001 0923 3546
* LCCN: n80117265
* NK ČR: jn20020722380
* VIAF: 297713307
* WorldCat: lccn-n80117265
**Jang Šang-kchun** (čín. 杨尚昆 – Jang Šang-kchun, pchin-jin: *Yáng Shàngkūn*), \* 5. júl 1907 - †14. september 1998) bol čínsky politik a prezident Čínskej ľudovej republiky v rokoch 1988 až 1993. Patrí medzi Osem nesmrteľných Komunistickej strany, t.j. skupinu politikov, ktorí sa podieľali na transformácii čínskej ekonomiky po smrti Mao Ce-tunga.

Život
-----

Jang Šang-kchun vstúpil do Komunistickej strany roku 1926. Na konci dvadsiatych rokov študoval na Sunjatsenovej univerzite v Moskve a patrí tak do skupiny *28 boľševikov*, v ZSSR vyštudovaných členov KSČ, ktorých v tridsiatych rokoch odsunul Mao Ce-tung od moci. Po návrate z Moskvy sa zúčastnil na Dlhom pochode a napriek pokynom Kominterny sa postavil na Maovu stranu. Tým si získal jeho priazeň a po založení Čínskej ľudovej republiky roku 1949 sa dostal do vysokých štátnych funkcií. V rokoch 1956 až 1966 bol členom Ústredného výboru Komunistickej strany. 

V roku 1966 sa pridal k Teng Siao-pchingovi a Liou Šao-čchimu, ktorí kritizovali Maovu politiku počas Veľkého skoku vpred. Za tento postoj čelil počas následnej Kultúrnej revolúcie represiám. Rehabilitovaný bol až roku 1978 a roku 1982 sa stáva členom Politbyra. Jang podporoval ekonomickú reformu, ale ohľadom politickej reformy zastával rezervovaný postoj. To mu získalo Teng Siao-pchingovú priazeň a roku 1988 bol vymenovaný za prezidenta ČĽR.

Prezident ČĽR
-------------

Hoci bol Jang Šang-kchun formálne hlavou štátu, reálna moc ostala v rukách Teng Siao-pchinga a premiéra Li Pchenga. Počas udalostí v roku 1989 bol Jang najprv na strane generálneho sekretára strany Čao C'-janga, ktorý sympatizoval so študentmi. Po tom, ako bol Čao odstavený, sa Jang rýchlo pridal na stranu Tenga a využil svoje prezidentské právomoci na vyhlásenie stanného práva, po ktorom armáda zakročila voči študentom. V roku 1992 nebol vo svojej funkcii potvrdený a roku 1993, po uplynutí prezidentského mandátu, sa stiahol z politiky.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2011-01-20]. Dostupné online. Archivované 2011-10-12 z originálu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jang Šang-kchun**

Autoritné údaje: * GND: 1162446102
* ISNI: 0000 0000 6347 0633
* LCCN: n83171875
* NK ČR: xx0210928
* VIAF: 18602139
* WorldCat: lccn-n83171875
**Gemma Jonesová** (angl. Jennifer Jones; \* 4. december 1942, Londýn, Anglicko) je anglická herečka.

Detstvo a mladosť
-----------------

Jonesová sa narodila v Londýne a je dcérou herca Griffitha Jonesa (1909 – 2007). Má brata Nicholasa, ktorý sa tiež venuje herectvu. Jonesová navštevovala Royal Academy of Dramatic Art.

Kariéra
-------

Jonesová začínala ako divadelná herečka. Účinkovala v mnoho divadelných predstaveniach, v klasických a aj súčasných divadelných hrách. Od 60. rokov sa objavuje v televíznych seriáloch. 

V roku 1995 stvárnila postavu pani Dashwoodovej, po boku Kate Winslet, Alana Rickmana a Emmy Thompson vo filme *Rozum a cit*. 

V roku 2001 stvárnila matku Renée Zellweger, vo filme *Denník Bridget Jonesovej*, pričom sa objavila aj v ďalších častiach filmu. O rok neskôr, stvárnila postavu Poppy Pomfreyovej vo filme *Harry Potter a Tajomná komnata*, pričom si Jonesová zopakovala svoju rolu aj v ďalších dvoch pokračovaniach – *Harry Potter a Polovičný princ* (2009) a *Harry Potter a Dary smrti* (2011).

V roku 2005 si zahrala po boku Calisty Flockhart, vo filme *Nepremožiteľné zlo*. V roku 2010 sa pridala k hereckému obsadeniu ako Naomi Watts, Antonio Banderas, Josh Brolin, Celia Imrie, Anthony Hopkins, Lucy Punch a Freida Pinto vo filme *Spoznáš muža svojich snov.*

V roku 2019 hrala vo filme *Rocketman*. V roku 2023 účinkovala v televíznom seriáli *The Reckoning*.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Gemma Jones**

Externé odkazy
--------------

* Gemma Jones v Internet Movie Database (po anglicky)
* Gemma Jones v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Gemma Jones na anglickej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Držiteľky ceny BAFTA TV pre najlepšiu vedľajšiu herečku |
| --- |
| 
* Rebecca Hallová (2010)
* Lauren Socha (2011)
* Monica Dolan (2012)
* Olivia Colmanová (2013)
* Sarah Lancashire (2014)
* Gemma Jones (2015)
* Chanel Cresswell (2016)
* Wunmi Mosaku (2017)
* Vanessa Kirby (2018)
* Fiona Shaw (2019)
* Naomi Ackie (2020)
* Rakie Ayola (2021)
* Cathy Tyson (2022)

 |

Autoritné údaje: * BnF: 141911426
* GND: 129580880
* ISNI: 0000 0001 2121 2422
* LCCN: n81141478
* VIAF: 13392279
* WorldCat: lccn-n81141478
Uctievač Larsa, votívna soška venovaná bohu Amurru za Hammurapiho života, začiatok 2. tisícročia pred n. l. Louvre*Uctievač z Larsy*, votívna soška venovaná bohu Amurru za Chammurapiho života, začiatok 2. tisícročia pred Kr. Louvre
**Larsa**, Berossom označovaná aj ako **Larancha/Laranchon** (*Λαραγχων*) a spájaná s biblickým Ellasarom, bol významný mestský štát starovekého Sumeru, centrum kultu boha slnka Utu. Leží asi 25 km juhovýchodne od Uruku v irackom gubernáte Dhikar, pri východnom brehu kanála Šatt-en-Nil na mieste modernej osady Tell as-Senkereh alebo Sankarah.

História
--------

Historická Larsa existovala už za vlády Eannatuma z Lagašu (vládol približne 2500 – 2400 pred Kr.), ktorý ju pripojil k svojej ríši.

Mesto sa stalo politickou silou počas obdobia Isin-Larsu. Po páde Tretej urskej dynastie asi 2000 pred Kr. sa Ishbi-Erra, úradník posledného kráľa Tretej dynastie urskej, Ibbi-Sina, presťahoval do Isinu a zriadil vládu, ktorá sa vydávala za nástupcu Tretej dynastie urskej. Išbi-Erra odtiaľ znovu dobyl Ur, ako aj mestá Uruk a Lagaš, ktoré boli podriadené Larse. Nasledujúci vládcovia Isinu vymenovali guvernérov, ktorí vládli nad Larsou; jedným z takýchto guvernérov bol Amorejčan menom Gungunum. Ten sa nakoniec s Isínom rozišiel a v Larse založil nezávislú dynastiu. Aby legitimizoval svoju vládu a zasadil Isinovi ranu, Gungunum dobyl mesto Ur. Keďže oblasť Larsa bola hlavným centrom obchodu cez Perzský záliv, Isin stratil nesmierne výnosnú obchodnú cestu, ako aj mesto s veľkým kultovým významom.

Zoznam kráľov Larsy, 39. rok Chammurapiho vlády, LouvreZoznam kráľov Larsy, 39. rok Chammurapiho vlády, Louvre
Dvaja Gungunumovi nástupcovia, Abisare (asi 1841 – 1830 pred Kr.) a Sumuel (asi 1830 – 1801 pred Kr.), podnikli kroky na úplné odrezanie Isinu od prístupu ku kanálom. Isin rýchlo stratil politický a hospodársky vplyv.

Larsa sa stala mocnou, ale nikdy nezískala veľké územie. Na svojom vrchole za vlády kráľa Rim-Sina I. (asi 1758 – 1699 pred Kr.) Larsa kontrolovala len asi 10 – 15 ďalších mestských štátov, čo sa ani zďaleka nepribližovalo územiu, ktoré kontrolovali iné dynastie v mezopotámskych dejinách. Napriek tomu možno archeologicky zistiť obrovské stavebné projekty a poľnohospodárske podniky. Po porážke Rim-Sina I. babylonským kráľom Chammurabim sa Larsa stala menej významným miestom, hoci sa predpokladá, že bola sídlom prvej babylonskej dynastie Ľudu mora. O Larse sa vedelo, že bola aktívna počas novobabylonského obdobia na základe stavebných tehál, ako aj niekoľkých klinopisných textov z larsského chrámu Šamaša, ktoré sa našli v Uruku.

Larsa je považovaná za zdroj viacerých tabuliek zahŕňajúcich babylonskú matematiku vrátane tabuľky Plimpton 322, ktorá obsahuje vzory pytagorejských trojíc.

Referencie
----------

1. ↑  W. G. Lambert, *The Home of the First Sealand Dynasty*, Journal of Cuneiform Studies, 26 (1974), S. 208–210
2. ↑  Beaulieu, Paul-Alain. *Neo-Babylonian Larsa: A Preliminary Study.* Orientalia, vol. 60, no. 2, 1991, S. 58–81

Iné projekty
------------

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Larsa na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje:
Súradnice: 49°35′53.8″S 17°15′43.9″V﻿ / ﻿49,598278°S 17,262194°V﻿ / 49.598278; 17.262194

Pohľad z podhradia na kaplnku sv. Barbory
Pohľad na kaplnku sv. Barbory z nádvoria Kapitulného dekanstva
**Kaplnka svätej Barbory** je baroková kaplnka v románskej okrúhlej veži v areáli Olomouckého hradu.

Opis
----

Okrúhla veža s kaplnkou sa nachádza v strategickom mieste Olomouckého hradu. Bola postavená ako románska obytná veža v polovici 12. storočia. Na prelome 12. a 13. storočia sa stala súčasťou tzv. Nového hrádku, sídla markgrófa. V 15. a 16. storočí bolo k veži pristavané vretenovité schodište a prelomené nové okná na severnej a južnej strane. Po roku 1535 sa stala súčasťou Kapitulného dekanstva. V polovici 18. storočia v nej boli novo vytvorené 3 podlažia (z toho jedno podzemné). V najvyšším podlaží vznikla baroková súkromná prelátská kaplnka sv. Barbory.

V stredoveku mala veža kužeľovitú strechu, v baroku bola nahradená kupolou s lucernou. Na špičke lucerny sa nachádza pozlatená plechová figúra sv. Barbory. 

Románska okrúhla veža s kaplnkou sv. Barbory je od roku 2006 prístupná verejnosti ako súčasť expozície Arcidiecézneho múzea.

Externé odkazy
--------------

* Arcidiecézne múzeum v Olomouci

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kaple svaté Barbory (Olomouc) na českej Wikipédii.*
Súradnice: 48°10′47″S 17°05′14″V﻿ / ﻿48,179859°S 17,087285°V﻿ / 48.179859; 17.087285

Rozhľadňa na Americkom námestí
**Americké námestie** je lokalita v Bratislavskom lesnom parku neďaleko televíznej veže Kamzík a blízko vrcholu Mestská hora (374 m n.m). Nachádza sa v mestskej časti Bratislava-Nové Mesto v katastrálnom území Vinohrady v nadmorskej výške 390 m n. m.

Lúkou prechádza  červená diaľková turistická trasa Cesta hrdinov SNP v úseku Červený most – Kamzík a spája sa tu viacero lesných ciest. 

V roku 2016 tu Mestské lesy v Bratislave vybudovali rozhľadňu zo smrekovcového dreva s výškou 15 metrov. Výhľad je terénom a porastom obmedzený na juh až juhovýchod, z významnejších lokalít z nej vidno napr. Bratislavský hrad, Slavín, Dunaj s vodným dielom Gabčíkovo a Most Apollo.

Referencie
----------

1. ↑  KIŇO, Martin; SULEK, Václav. *Rozhľadňa na Americkom námestí pod Kamzíkom* [online]. PlanetSlovakia.sk, 2016-10-15, [cit. 2020-10-21]. Dostupné online.
2. ↑   *Kataster nehnuteľností : Parcela registra C : 19273 : k.ú. Vinohrady (804380), obec Bratislava-Nové Mesto* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-07-01]. Dostupné online.
3. ↑  BREZÁK, Ctibor; SITA. Pod Kamzíkom otvorili novú rozhľadňu. *SME* (Bratislava: Petit Press), 2016-09-29. Dostupné online [cit. 2022-06-30]. ISSN 1335-4418.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Americké námestie (Bratislavský lesný park)**

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej mape
**PC Space** bol slovenský IT magazín, ktorý priniesol na Slovensko niekoľko inovatívnych formátov (prekladanú obálku, obálku otočenú o 90 stupňov, prvé filmové DVD pribalené k slovenskému časopisu, prvý podcast a videocast, prvé video a audio recenzie a množstvo ďalších).

Časopis vydávala od roku 1996 do 2010 agentúra Victor a Victor (neskôr ako PC\_Space s.r.o. avšak jeho majiteľ sa nezmenil - Viktor Cicko). V roku 2011 vznikla anglická mutácia a časopis chcel preniknúť na zahraničné trhy, čo sa žiaľ nepodarilo a po dvoch vydaniach bola anglická mutácia ukončená. Začiatkom januára 2011 prezentoval vydavateľ veľké plány - zmena názvu na eSCAPE, úprava grafiky a celkový posun k „lifestyleovej" vizáži. Od zámeru vydavateľstvo na jar ustúpilo a v júni ukončilo jeho vydávanie pre finančné problémy. Časopis mal svoju webovú stránku www.pcspace.sk, ktorá je (v roku 2018) opäť aktívna. V pláne je umiestniť na stránke aj kompletný archív starších vydaní. (Niektoré čísla je možné stále nájsť zadarmo na stránke issuu.com/pc\_space).

Časopis mal cca 90 až 128 strán, spolu s DVD prílohou stál 3,80 eura. Náklad 21 tisíc kusov, skutočnú predajnosť vydavateľ nezverejňoval.

Na pozícii šéfredaktorov sa vystriedali: Stanislav J. Manca,
Rastislav Turanský, Juraj Redeky a Matúš Paculík  (aktuálne redaktor technickej sekcie SME.sk). Medzi významných redaktorov a externých prispievateľov patrili napr. Juraj Šípoš, Ján Lončík, Tomáš Palovský, Ján Michálek (www.pcnews.sk), Roman Kadlec (neskôr redaktor PC Revue a dnes jeden z kľúčových redaktorov magazínu Touch IT), Július Haraszti (bývalý šéfredaktor Freesoft magazínu), Jaroslav Smriga, Ladislav Jediný, Štefan Stieranka.

Referencie
----------

1. ↑   *PC Space. - ISSN Register SK* [online]. issn.issn.sk, [cit. 2018-10-17]. Dostupné online.
2. 1 2  Živé.sk. *Časopis Escape (PC Space) končí. Príde možno ako občasník* [online]. zive.azet.sk, [cit. 2018-10-17]. Dostupné online.
3. ↑   *PC SPACE*, september 1999, roč. 1, čís. 0, s. 2. ISSN 1335-8049.
4. ↑   *PC SPACE*, január 2005, roč. 7, čís. 1, s. 80. ISSN 1335-8049.
5. ↑   *PC SPACE*, máj 2009, roč. 11, čís. 5, s. 96. ISSN 1335-8049.
6. ↑   Redakcia. *SME* (Bratislava: Petit Press). Dostupné online [cit. 2018-10-17]. ISSN 1335-4418.

Zdroj
-----

* reakcia PC\_Space