recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Reštrukturalizácia** je (na Slovensku od roku 2006) zákonom riadené ozdravenie podniku, s cieľom uspokojiť veriteľov vo väčšom rozsahu ako pri konkurze. Reštrukturalizácia je alternatívou k likvidačnému konkurzu. Na Slovensku sa reštrukturalizácia riadi Zákonom 7/2005 Z.z. o konkurze a reštrukturalizácii. Do roku 2005 sa na Slovensku namiesto reštrukturalizácie používal inštitút nazývaný vyrovnanie, ktorý bol prevzatý z rakúsko-nemeckého práva, ale neosvedčil sa.

Právne predpisy upravujúce konkurzné právo po celom svete umožňujú predísť krízovej situácii podnikateľov alebo aspoň minimalizovať jej nepriaznivé dôsledky tým, že sa snažia vytvoriť právne inštitúty, za pomoci ktorých môže dlžník predísť likvidačnému konkurzu. Podstatou takýchto postupov je zabezpečenie právnej ochrany dlžníka pred jeho veriteľmi a to najmä zabránenie výkonu exekúcií a zabránenie výkonu zabezpečovacích práv. Poskytnutím právnej ochrany dlžníkovi sa vytvorí priestor pre sanačné konanie, ktorým sa má dosiahnuť ekonomická záchrana dlžníka. Sanačné konanie, ktoré sa na Slovensku označuje ako reštrukturalizačné konanie, umožňuje dlžníkovi počas jej priebehu pokračovať v podnikateľskej činnosti a to pod dohľadom súdu, reštrukturalizačného správcu a samozrejme veriteľov. 

Reštrukturalizácia má zákonom prísne stanovený postup a určené procesné lehoty, to všetko tak, aby nemohlo prísť k neúmernému predlžovaniu celého konania. Podmienkou reštrukturalizácie je uspokojenie pohľadávok veriteľov dlžníka v reštrukturalizácii vo väčšom rozsahu ako by boli uspokojené v prípade likvidačného konkurzu, ďalej aby bola zachovaná podstatná časť prevádzky podniku, dlžníkovi musí hroziť úpadok, alebo sa už v úpadku nachádza a dlžník musí byť podnikateľským subjektom.

Referencie
----------

1. ↑  RAGAS, JUDr. Milan. *Čo je reštrukturalizácia?* [online]. restrukturalizacia.wak.sk, [cit. 2021-09-09]. Dostupné online. (Slovenský jazyk)

Externé odkazy
--------------

* JUDr.Erik Bilský: POJMY V REŠTRUKTURALIZÁCII
* JUDr. Milan Ragas: KEDY MÁ REŠTRUKTURALIZÁCIA ZMYSEL
Charakteristika
---------------

Korunu má široko kužeľovitú, kôru škoricovo hnedej farby, mäkkú, zvislo ryhovanú (až 60 cm hrubú), ihlice má sivozelené až modrastozelené. Drevo má ľahké, červenej farby, mimoriadne tvrdé a nehorľavé. Sekvojovec rodí šišky asi po 12 rokoch svojho života. Šišky sekvojovca sú vzhľadom na veľkosť stromu pomerne malé (4 až 7 cm), semeno váži len 4,7 mg. Klíčivosť semien je malá vyklíči len asi jedno z miliardy, ostatným semenám bráni vo vyklíčení hrubý koberec z opadaného ihličia. Výšku dosahuje okolo 100 m a vek až 4 000 rokov a patrí medzi najstaršie dreviny na Zemi. Sekvojovec rastie na dne dolín, roklín a v zmiešaných porastoch s borovicou, cédrovcom, jedľou a inými druhmi. [chýba zdroj]

Rozšírenie
----------

V Amerike pôvodne rastie na západných svahoch Sierry Nevady v západných USA, od 900 do 2700 metrov nad morom. Od druhej polovice 20. storočia rastie aj na niekoľkých miestach v južnej Kalifornii. 

Do Európy bol dovezený v rokoch 1853 – 1855 a bol hojne vysádzaný v zámockých parkoch ako okrasná drevina. Na Slovensku je známych niekoľko jedincov sekvojovca mamutieho aj ako chránených stromov. Niekoľko sekvojovcov sa nachádza aj v Arboréte Mlyňany, no tiež v botanickej záhrade v Banskej Štiavnici, v parku obce Cífer alebo pri kostole v Novej Lehote pri Handlovej.

Galéria
-------

* Sekvojovec mamutí – šiškaSekvojovec mamutí – šiška
* Sekvojovec mamutí – sadenicaSekvojovec mamutí – sadenica
* Sekvojovec mamutí – drevoSekvojovec mamutí – drevo

Pozri aj
--------

* Strom generála Shermana

Externé odkazy
--------------

* Chránený sekvojovec mamutí v Slanci Archivované 2013-07-25 na Wayback Machine
* Chránený sekvojovec mamutí vo Voznici Archivované 2013-07-25 na Wayback Machine

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sekvojovec**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Sekvojovec**

Zdroje
------

1. ↑

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Pohľad na školu zo školského dvora, v pozadí veža Kostola Nepoškvrneného počatia Panny Márie v Malackách
**Spojená škola svätého Františka Assiského** je katolícka škola v meste Malacky. Skladá sa z troch organizačnách zložiek: Gymnázium svätého Františka Assiského, Základnej školy Mansveta Olšovského a Materskej školy Nepoškvrneného srdca Panny Márie.

Umiestnenie
-----------

Škola sa nachádza v centre mesta v budove Čierneho kláštora, ktorý je prepojený s kostolom.

História
--------

### Gymnázium

Františkáni v Malackách pôsobili od 17. storočia. V kláštore mali aj školu, ktorej cieľom bolo najmä vzdelávať vlastných členov rádu, neskôr sa typ školy menil a právo študovať získali aj laici z verejnosti. V roku 1927 sa im podarilo zriadiť gymnázium s právom verejnosti s názvom *Súkromné gymnázium Rádu sv. Františka v Malackách*. Gymnázium pod patronátom františkánskej rehole pôsobilo do roku 1945, kedy ako dôsledok poštátnenia cirkevných škôl začalo svoje pôsobenie štátne gymnázium. V rokoch 1927-1945 františkánske gymnázium úspešne absolvovalo viac ako 500 študentov. Priaznivé obdobie pre pôsobenie cirkevných škôl vzniklo až po páde komunistického režimu. Nadviazať na tradíciu pôvodného gymnázia založením nového františkánskeho gymnázia sa podarilo v roku 1996. Zriaďovateľom novej školy s názvom Gymnázium sv. Františka Assiského sa stal Provincialát Rehole Menších bratov - františkánov.

### Základná škola

Základná škola Mansveta Olšovského vznikla v roku 1991 v budove bývalého kláštora a františkánskeho gymnázia.

### Materská škola

Materská škola bola otvorená 3. septembra 2021 v budove bývalého školského klubu detí.

Zlúčenie
--------

Škola vznikla zlúčením základnej školy a gymnázia dňa 1. januára 2012.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky, csmalacky.sk
* Rehoľa menších bratov - Františkánov
* Stránka na edupage

Súradnice: 48°26′08″S 17°01′08″V﻿ / ﻿48,435558°S 17,018925°V﻿ / 48.435558; 17.018925
**Gymnázium, Ľ. Štúra 26, Michalovce** ponúka žiakom vzdelávanie v štvorročnom vzdelávacom programe so všeobecným zameraním, v ktorom je posilnená dotácia v cudzích jazykoch, informatike a prírodovedných predmetoch. V osemročnom vzdelávacom programe s vnútorným zameraním na cudzie jazyky a informatiku.

A v päťročnom bilingválnom programe.

História
--------

Vznik školy sa viaže k 1. 9. 1992. Jej počiatky sú spojené s SOU strojárskym na Močarianskej ulici č.1 v Michalovciach, na pôde ktorého bolo jej prvé sídlo. Vznik nového gymnázia odobrilo ministerstvo školstva, podporili ho aj orgány mesta a rodičovská verejnosť, takže nič nebránilo tomu, aby v našom meste uzrelo svetlo sveta ďalšie gymnázium.

Dôležitým medzníkom bol rok 1994, kedy bolo gymnázium z SOU strojárskeho v počte 3 tried, z toho 2 triedy 2. ročníka a 1 trieda 1. ročníka štvorročného štúdia delimitované do priestorov SPŠ na Ulici Ľ. Štúra 26 v Michalovciach, od čoho je odvodený aj jeho súčasný oficiálny názov školy – Gymnázium, Ľ. Štúra 26, Michalovce.

Záujem verejnosti, rodičov i žiakov po osemročnom gymnaziálnom štúdiu viedol vedenie školy k aktivite týmto smerom. Od 1. 9. 1999 boli do siete škôl zaradené študijné odbory osemročného gymnázia, jedna trieda so zameraním na matematiku a fyziku a jedna trieda so zameraním na cudzie jazyky, od 1. 9. 2004 bolo toto zameranie na matematiku a fyziku nahradené zameraním na informatiku. Nové legislatívne úpravy zrušili tieto zamerania, vo vnútornej profilácii v podobe modulov však pokračujú ďalej v osvedčenej podobe.
V roku 2020 sa riaditeľkou školy stala Adriana Petrová, čo odštartovalo novú éru školy. Od školského roku 2022/2023 sa otvára trieda s päťročným vzdelávacím programom. Škola sa v súčasnosti postupne rekonštruuje. Škola má moderne vybavené učebne a bufet. Pôsobí tu školská redakcia, školská kapela aj školský parlament. V súčasnosti sa škola zapája do projektov, ako sú napríklad Dofe, EPAS, E twinning

Referencie
----------

1. ↑   *Profil školy - O škole | Gymnázium, Ľ. Štúra 26, Michalovce* [online]. gymmi.edupage.org, [cit. 2022-01-05]. Dostupné online.
2. ↑   *Profil školy - História školy | Gymnázium, Ľ. Štúra 26, Michalovce* [online]. gymmi.edupage.org, [cit. 2022-01-05]. Dostupné online.
AAA batérie
**Článok AAA** (iné názvy: **monočlánok AAA, batéria AAA**, hovorovo **baterka AAA**, [nabíjateľný aj:] **akumulátor AAA**, **mikroceruzkový (mono)článok**, **mikroceruzková batéria**, hovorovo **mikroceruzková baterka**; jazykovo nevhodne: **mikrotužkový (mono)článok, mikrotužková batéria, mikrotužková baterka**, ďalšie pozri v článku ceruzková batéria) je galvanický článok (baterka) štandardizovaných rozmerov - dlhý 44,5 mm s priemerom 10,5 mm a váži okolo 11,5 gramu.

Predstavuje menšiu alternatívu k populárnym článkom AA.

Alternatívne značenie
---------------------

Články rozmeru AAA sa zvyknú označovať aj ako **LR03** (IEC), **24A** (ANSI/NEDA), **R03**, **MN2400**, **AM4**, **UM4** alebo **HP16**.

Druhy článkov rozmeru AAA
-------------------------

V rozmere *AAA* sa vyrába ten istý sortiment článkov ako v rozmere AA: 

* lacný zinkovo-burelový (Leclanchého) článok s napätím okolo 1.5 V
* o niečo drahší alkalický článok s podobným napätím a výrazne väčšou kapacitou (900 až 1155 mAh)
	+ variant alkalického článku ponúkaný ako nabíjateľný (akumulátor), má však malý počet nabíjacích cyklov a dosť problematické nabíjanie
* NiCd akumulátor, napätie je okolo 1.2V a kapacitami okolo 400 mAh
* NiMH akumulátor s napätím okolo 1.2V a kapacitami až 1000 mAh, majú však obvykle menšie dovolené prúdové zaťaženie ako NiCd

Použitie
--------

Napriek menšej kapacite ako majú články AA je ich cena porovnateľná, takže rozhodujúcim parametrom sú len rozmery a hmotnosť. Najčastejšie sa používajú v malých elektronických zariadeniach ako sú diaľkové ovládače alebo digitálne fotoaparáty či rôzne prehrávače.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Fyzikálny portálChemický portál |
**Poletuška slovanská** (lat. Pteromys volans) je hlodavec z čeľade vevericovité.

Opis
----

Dĺžka tela 15 – 17 cm, chvost je dlhý 9,5 – 13 cm, výška je 3,2 – 3,9 cm. Jej hmotnosť je 0,135 – 0,21 kg. Tento druh poletušky je podobný vevericiam, odlišuje sa však lietacou blanou. Lietacia blana je po stranách medzi prednými a zadnými labkami – vedecky končatinami. Poletuška má veľké, čierne oči prispôsobené na tmu a pomerne malé uši, takmer skryté v srsti.

Výskyt
------

Poletušky sa najčastejšie vyskytujú v hustých brezových, smrekových a borovicových lesoch Ameriky, Eurázie a juhovýchodnej Ázie. V Európe ich už nevidieť až tak často.

Spôsob života
-------------

Pomocou lietacej blany preletujú veľké vzdialenosti, niekedy až dokonca 35 m. Plachtenie môže poletuška sama ovplyvniť pohybmi chvosta a končatín, čo má za následok zmenu smeru plachtenia. Asi najobávanejším nepriateľom poletušiek sú kuny a sovy. Vysoko v korunách stromov si stavajú hniezda a vo voľnej prírode tvoria skupinky zložené výhradne zo samičiek alebo samcov. Tiež je zaujímavé, že poletušky zimu neprespia ale prežijú vo svojom teplom hniezde.

Potrava
-------

Poletušky sa prevažne živia brezovou kôrou, ktorú špirálovite vyhrýzajú, pričom sa tento spôsob získavania potravy nazýva krúžkovanie. Takisto obľubujú listy iných stromov, výhonky a púčiky, semená ihličnatých stromov, jelšové jahňady alebo bobule. Nazbieranú potravu si nosia, tak ako veveričky, do hniezda, alebo do iných, krytých dutín stromov, kde si vytvárajú zásoby.

Referencie
----------

1. ↑  Shar, S. Lkhagvasuren, D. Henttonen, H. Maran, T. & Hanski, I. 2016. Pteromys volans (errata version published in 2017). The IUCN Red List of Threatened Species 2016: e.T18702A115144995.. Prístup 26. január 2018.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Poletuška slovanská**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Poletuška slovanská**
O iných uliciach s takýmto názvom pozri *Bottova ulica.*
Súradnice: 49°13′23″S 18°44′25″V﻿ / ﻿49,223096°S 18,740342°V﻿ / 49.223096; 18.740342

**Bottova ulica** je ulica v Žiline a nachádza sa v Starom meste. Patrí medzi najfrekventovanejšie v centre mesta, nakoľko spája Mariánske a bývalé Námestie Ľ. Štúra, kde je v súčasnosti obchodné centrum Aupark.

História
--------

Folkmanový dom na Bottovej ulici
Bola to hlavná tepna mesta v stredoveku. Pôvodne mala názov *Mäsiarka*, pretože tu boli mestské jatky. 
Na konci 19. storočia zriadil majiteľ *Pavol Folkman* významný renesančný dom, ktorý je postavený na rohu Bottovej a Radničnej ulice. Je to nárožný dom oproti starej radnici s vežičkou, ozdobenou medenou zástavkou a dátumom 11. august 1886, ktorý pripomína dátum posledného najväčšieho požiaru v Žiline. Starší ho poznajú ako *Folkmanovský dom*, stredná generácia ako *Klub mladých*, najmladší ako predajňu textilu a športových potrieb *Wild*. Na prelome 17. a 18. storočia dom vlastnil významný predstaviteľ evanjelickej cirkvi *Andrej Harhovský*. Práve on a jeho rodina poskytla chorému žilinskému kníhtlačiarovi *Jánovi Dadanovi* ubytovanie a opatrovanie, v tomto dome aj skonal a konala sa rozlúčka s ním. To viedlo neskôr k tvrdeniu, že v dome *Dadan* býval a mal tlačiareň s názvom *kníhtlačiareň Dadanovcov*, ktorá sa spomína v rokoch 1665 - 1716. Neskorší majiteľ *Pavol Folkman* zriadil v rozsiahlom dome s veľkým dvorom hostinec s izbami pre hostí, po jeho smrti pokračoval v hostinskej činnosti syn Pavel. Hostinec bol vyhľadávaným miestom Žilinčanov. Mestskí páni tam chodili na obed a bežní občania sa zabávať. 

**Majitelia Folkmanovho domu:**

* prelom 17. a 18. storočia – *Andrej Harhovský*
* 1849 – *Anton Abudárov*
* 1881 – *Pavol Folkman*
* 1927 – dom prešiel na Folkmanovo šesť detí
* 1938 – časť domu získal *Karol Wild*
* 1949 - dom bol konfiškovaný a prešiel na štát

Na druhom konci ulice sa nachádza Makovického dom. Pôvodne patril lekárskej rodine Babuškovcov. Na prelome 19. a 20. storočia tu býval I. P. Makovický - lekár ruského spisovateľa L. N. Tolstého. Inokedy tu býval tiež lekár I. Hálek - člen Ministerstva s plnou mocou pre správu Slovenska.

Priebeh
-------

Bottova ulica
Ulica začína na okraji Mariánskeho námestia, na Radničej ulici a vedie južným smerom. Kolmo križuje Makovického ulicu a končí na ulici Horný Val. Tu nadväzujú ďalšie ulice, v minulosti lemujúce už zaniknuté Námestie Ľ. Štúra. Je hlavnou ulicou vedúcou do stredu mesta. Celkovo tu stálo 15 domov, ale dnes ich je len 10.

Blízke ulice
------------

* Radničná
* Horný Val

Pozri aj
--------

* Zoznam ulíc a námestí v Žiline

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bottova ulica (Žilina)**

Externé odkazy
--------------

* Fotogaléria na zilina-galery.sk

Zdroje
------

* Štanský, P. Mrva, M. *Potulky starou Žilinou*, Artis Omnis s.r.o. Žilina 2010, str. 68 a 69.
* Folkmanov dom


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Žilinský portál |
Súradnice: 48°48′58″S 22°21′24″V﻿ / ﻿48,8162°S 22,3567°V﻿ / 48.8162; 22.3567

**Hôrka** (661,0 m n. m.) je vrch v Beskydskom predhorí, krajinnom celku Nízkych Beskýd. Leží nad obcou Inovce, približne 14 km severovýchodne od Sobraniec.

Poloha
------

Nachádza sa na juhovýchodnom okraji Beskydského predhoria a geomorfologického podcelku Ublianska pahorkatina. Vrchol leží v Košickom kraji, v okrese Sobrance a na katastrálnom území obce Inovce. Najbližším sídlom sú na severnom úpätí situované Inovce, západne sa nachádza Podhoroď a Beňatina, juhozápadne Koňuš a Priekopa, juhovýchodne ukrajinská Novoselycja a severovýchodne Zavosyna.

Opis
----

Hôrka leží v rázsoche, vybiehajúcej severozápadným smerom z masívu Holice (984 m n. m.), patriacej do Vihorlatských vrchov. Severne sa nachádza Diel (528 m n. m.), Kosmatec (582 m n. m.), Čirov vrch (441 m n. m.) a Javorová (486 m n. m.), západne Jaseňovský vrch (820 m n. m.), Diel (859 m n. m.), Veľká Vavrová (788 m n. m.), Paprtný vrch (622 m n. m.) a Veľký Osojík (524 m n. m.), južne Starý Koňuš (836 m n. m.), Lieštiny (748 m n. m.), Popriečny vrch (995 m n. m.), Vetrová skala (1 025 m n. m.) a Skala (766 m n. m.) a východne Holica (984 m n. m.) a Priečna (597 m n. m.). Oblasť patrí do povodia rieky Uh, kde vodu z južných svahov hrebeňa odvádza Beňatínska voda, zo severovýchodných Inovský potok a zo západných Hrabinský potok. Na vrchol nevedie značená turistická trasa a na severných svahoch je lyžiarsky areál.

### Výhľady

Vrchol pokrýva lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je vidieť okolité vrchy Beskydského podhoria, blízke Vihorlatské vrchy, časť Východoslovenskej nížiny, Slanských a Bukovských vrchov, no tiež ukrajinské vrcholy Karpát.

Prístup
-------

Na vrchol nevedie značený chodník, no prístup je možný lúkou z blízkych Inoviec.

Referencie
----------

1. 1 2  In: *Názvy vrchov, dolín, priesmykov a sediel*. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, dostupné v archíve.
2. 1 2 3   *TM 126 Vihorlatské vrchy – Zemplínska šírava (7. vydanie, 2022) – Turistické mapy VKÚ* [online]. vku-mapy.sk, [cit. 2024-04-09]. Dostupné online.
3. ↑   *Podrobný autoatlas – Slovenská republika 1 : 100 000*. Harmanec : VKÚ, a. s. 2008. ISBN 978-80-8042-509-8. Kapitola Mapová časť, s. 70.
4. 1 2 3  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2024-04-09]. Dostupné online.
5. 1 2 3 4   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2024-04-09]. Dostupné online.
6. 1 2   *Mapy.cz* [online]. sk.mapy.cz, [cit. 2024-04-09]. Dostupné online.
7. ↑   *Peakfinder* [online]. peakfinder.org, [cit. 2024-04-09]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Beskydské predhorie
* Ublianska pahorkatina

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej mape
Súradnice: 43° 32′ 33.72″ s. š. 16° 31′ 19.56″ v. d.**Jadro**, (lat. Iader), niekedy tiež **Solinčica** je riečka v Splitsko-dalmatínskej župe v chorvátskej Dalmácii. Celková dĺžka riečky je približne 4,5 km. Riečka zásobuje pitnou vodou mestá Split, Kaštela a Trogir.

Tok
---

Jadro pramení v Dinárskych horách.

Horný tok riečky Jadro, rovnako ako prameň, sú chránené ako ichtyologické prírodné rezervácie, čiastočne kvôli prítomnosti endemických druhov sladkovodného pstruha.

Jadro preteká mestom Solin, kde jeho ramená obtekajú ostrov Panny Márie (chorv. Gospin Otok), ktorý je významným miestom chorvátskej histórie a kultúry. Obyvatelia Solinu riečku nazývajú **Solinska rika**.

Riečka ústi do Jadranského mora.

Vody horného roku Jadra boli pôvodným hlavným zdrojom vody pre staroveké rímske mesto, tvorené Diokleciánovým palácom (dnes súčasť historického centra Splitu). Tiež súčasné štúdie naznačujú priaznivú úroveň kvality vody prameniska riečky Jadro.

*Salmo obtusirostris salonitana* je endemický druh pstruha žijúceho v riečke, ktorý je ohrozený pstruhom dúhovým.

Referencie
----------

1. ↑   *Jadro River, Dalmatia* [online]. [Cit. 2009-10-26]. Dostupné online. Archivované 2010-02-03 z originálu.
2. ↑  C.Michael Hogan, "Diocletian's Palace", The Megalithic Portal, A. Burnham ed, Oct 6, 2007
3. ↑  Nives Štambuk-Giljanović, *The Pollution Load by Nitrogen and Phosphorus In the Jadro River*, Springer Netherlands, ISSN 0167-6369 (Print) 1573-2959 (Online), Volume 123, Numbers 1-3 / December, 2006
4. ↑  TOMLJANOVIĆ, Tea. Endemska mekousna pastrva solinka (Salmo obtusirostris salonitana). *Tusculum*, 2014-09, s. 215 – 224. Dostupné online [cit. 2018-12-04]. (po chorvátsky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jadro (Chorvátsko)**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jadro na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje:
**Zdeněk Tikal** alebo tiež **Steve Tikal** (\* 15. jún 1929, Včelná - † 20. november 1991, Melbourne, Austrália) bol austrálsky hokejový útočník českého pôvodu.

Život
-----

Narodil sa v obci Včelná vo vtedajšom Československu. Spoločne s otcom emigroval do Austrálie po komunistickom prevrate vo februári 1948. V rodnej krajine však zostala matka ako aj mladší brat František, s ktorým si boli dovtedy veľmi blízki. Kvôli nastupujúcemu režimu nebolo isté, či otec so synom ešte niekedy uvidia zvyšok rodiny, nakoľko československé úrady označili oboch za zradcov. 

V novej domovine sa Zdeněk venoval hokeju, s ktorým začal ešte vo svojom rodisku. Práve vďaka tomuto športu sa po dvanásťročnej odmlke mohol opäť stretnúť so svojím milovaným bratom. V roku 1960 sa austrálska hokejová reprezentácia kvalifikovala na Zimné olympijské hry v Squaw Valley v Spojených štátoch a Zdeněk bol súčasťou tímu. Na turnaji nechýbalo ani družstvo Československa, ktoré malo na súpiske brata Františka.

Obaja súrodenci nastúpili proti sebe pri Zdeňkovej premiére pod piatimi kruhmi. Zdeněk však zápas nedohral, pri náraze na mantinel utrpel zlomeninu ruky a olympiáda sa pre neho predčasne skončila. Tvrdým zákrokom ho z turnaja vyradil vlastný brat.

Príbeh dvoch bratov, ktorých rozdelila železná opona, literárne spracoval český novinár Ota Pavel v poviedke *Bratři,* ktorá vyšla v zbierke *Plná bedna šampaňského.*

Referencie
----------

1. ↑   *Zdenek Tikal at eliteprospects.com* [online]. www.eliteprospects.com, [cit. 2022-12-08]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑   *Tikal: Polykám spoustu prášků, ale žiju* [online]. iDNES.cz, 2008-01-22, [cit. 2022-12-08]. Dostupné online. (po česky)
3. ↑  PAVEL, Ota. *Plná bedna šampaňského*. [s.l.] : Albatros Media a.s. 2016-01-01. Google-Books-ID: iCu2DwAAQBAJ. Dostupné online. ISBN 978-80-7486-209-0. (po česky)
**Ján Gál-Podďumbiersky** (\* 14. február 1890, Podbrezová-Lopej - † 23. apríl 1964, Trnava) bol publicista. Pseudonym: Podďumbiersky, Čierťažan, Čierťažanský, Janko Aničkin, Janko Hugáň, Jano Maškara, Jaroslav Podďumbiersky, Jozef Macuľa

Rodina
------

* otec Ján Gál
* matka Mária rod. Tistianová

Životopis
---------

Rodičia mu umreli, kým bol ešte ako mladý. V roku 1914, keď vlastnil malý obchodík v Mýte, ho povolali do vojny, kde narukoval na ruský front. Čoskoro ho ale ranili, a liečil sa vo Viedni. Samouk, po roku 1918 absolvoval notársky náukobeh. Pastier, obuvník, obchodník, 1920-1921 podnotár v Dolnej Lehote, od 1921 notár v Domadiciach, v Santovke, v Brhlovciach a i. pracovník Spolku sv. Vojtecha, po 1945 notárky tajomník MNV v Trnave. Pred 1918 účastník slov. nár. hnutia, perzekvovaný maď. úradmi, 1918 člen miestnej SNR. Od 1909 publikoval články črty a životopisné príspevky v slov. i v krajanskej tlači v Rakúsku a v USA (Nár. noviny, Slov. denník, Katolícke nov.
, Tatranský orol a i.). Autor čŕt zo života slov. ľudu, vydaných ako 1. zv. jeho zobraných spisov. Životopisné príspevky o slov. dejateľoch vo verejnej správe sústredil v 2 zv. biografií. V knihe Z kalicha utrpenia spracoval zážitky z ilavského väzenia.

Dielo
-----

* Statoční zlodeji a iné rozprávky zo života slovenského ľudu, Ružomberok roku 1923
* Spomínajme otcov a osvecovateľov národa I. Bratislava roku 1936
* Spomínajme otcov a osvecovateľov národa II. Trnava roku 1948
* Z kalicha utrpenia, Komárno roku 1947

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

 Archivované 2018-03-10 na Wayback Machine

Autoritné údaje: * abART: 62957
* ISNI: 0000000036120531
* LCCN: n2004033395
* NK ČR: ola2008455530
* VIAF: 53539098
* WorldCat: lccn-n2004033395
Súradnice: 48°08′49″S 17°06′44″V﻿ / ﻿48,146863°S 17,112276°V﻿ / 48.146863; 17.112276

**Ortodoxná synagóga v Bratislave** je synagóga z roku 1926. Nachádza sa na Heydukovej ulici č. 11 a je dielom architekta Artura Szalatnaia.

Ortodoxná synagóga na Heydukovej ulici v Bratislave patrí spolu so žilinskou neologickou synagógou významným slovenským sakrálnym stavbám 20. storočia. Obdivuhodne sa v nej spája modernosť s orientálnou tradíciu. Sú tu použité štylizované ornamenty v spolužití so železobetónovou konštrukciou.

Opis
----

Projekt vznikol na základe súťaže, ktorú vyhral Arthur Szalatnai architekt židovského pôvodu. Ktorú navrhol ako prvé veľké dielo keď prišiel z Budapešti do Bratislavy ako čerstvý absolvent vysokej školy.

V tej dobe na novej Heydukovej ulici kde ešte neexistovali okolité stavby, postavil monumentálnu budovu prostého klasicizujúceho charakteru tak, že do uličného priečelia orientoval bočnú stenu hlavného priestoru a vstup do objektu umiestnil smerujúc na východ, do prejazdu z ulice na dvor. V objekte sú po stranách vstupného vestibulu sú dve schodiská na galérie pre ženy.

Priečelie tvorí sedem mohutných hranolových pilierov, zakončených jednoduchými hlavicami, ktoré nesú nevysoký architráv. V stene za piliermi sú okná s geometrizovanou trelážou. Objekt má travertínové architektonické články ktoré kontrastujú so stenami v žltej a hnedočervenej farby. Na pilieri vpravo od vstupu do podjazdu je uvedený architekt a rok vzniku stavby podľa židovského letopočtu.

Stará ortodoxná synagóga
------------------------

Pôvodná ortodoxná *Veľká synagóga* vo veľkolepom orientálnom štýle stála na Zámockej ulici, postavili ju v roku 1862 podľa projektu architekta Ignáca Feiglera ml. Po druhej svetovej vojne sa židovská náboženská obec v Bratislave v zdecimovanej podobe už nedokázala o svoje stavby sama postarať, preto sa svojich synagóg zriekla v prospech štátu. K riadnej údržbe a obnove však nedošlo, štát veľkú synagógu extenzívne využíval ako sklad druhotných surovín a odpadu až do jej úplnej devastácie, napokon ju v roku 1961 spolu s priľahlými budovami zbúral.

Referencie
----------

1. ↑   *Zoznam vybraných národných kultúrnych pamiatok* [online]. Bratislava: Pamiatkový úrad SR, [cit. 2024-04-14]. Dostupné online.
2. ↑   *Pamiatkový objekt – podrobnosti* [online]. Bratislava: Pamiatkový úrad SR, [cit. 2024-04-14]. Dostupné online.

Zdroje
------

* 
* DULLA, Matúš, et al. *Majstri architektúry*. 1. vyd. Bratislava : Perfekt, 2005. 87 s. (Významné osobnosti Slovenských dejín.) ISBN 80-8046-312-3. S. 56 – 57.
* BÁRKÁNY, Eugen; DOJČ, Ľudovít. *Židovské náboženské obce na Slovensku*. 1. vyd. Bratislava : Vesna, 1991. 464 s. ISBN 80-85128-56-X. S. 48 – 49.
**Dichen Lachman** (\* 22. február 1982, Káthmandu, Nepál) je austrálska herečka nepálskeho pôvodu. Známa je zo seriálu Dollhouse, kde stvárnila postavu Sierry.

Detstvo a mladosť
-----------------

Lachmanová sa narodila v Káthmandu, kde žila do svojich ôsmych rokov. Koncom roku 1990 sa so svojou rodinou presťahovala do austrálskeho mesta Adelaide. Jej matka má nepálsko-tibetský pôvod a jej otec má nemecký pôvod. Lachmanová sa presťahovala do Los Angeles krátko potom, čo v roku 2007 skončila s austrálskou televíznou drámou *Neighbors*.

Kariéra
-------

Lachmanová, prvý krát natočila v Austrálii reklamu na Wanadoo, ktorá sa vysielala v Spojenom kráľovstve. V roku 2005 sa pripojila k hereckému obsadeniu drámy *Neighbors* ako Katya Kinski.

V marci 2008 bolo oznámené, že sa objaví v seriály Dollhouse, od režiséra Jossa Whedona.

Hosťovala v epizóde seriálu *NCIS: Los Angeles* ako poisťovací agent.

Mala jednu z menších vedľajších úloh v seriály *Agenti S.H.I.E.L.D.* Od roku 2018 hrá v seriály *Altered Carbon*.

V roku 2020 si zahrala v menšej úlohe po boku Alicie Silverstone v komédií *Bad Therapy* a v roku 2021 sa objaví pri hereckom obsadení ako Laura Dernová, Chris Pratt či Bryce Dallas Howard v dobrodružnom filme *Jurassic World 3*.

Súkromný život
--------------

Od januára 2015 je vydatá za poľsko-amerického herca Maximiliána Osinského a v máji toho roku, sa im narodila dcéra.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dichen Lachmanová**

Externé odkazy
--------------

* Dichen Lachmanová v Internet Movie Database (po anglicky)
* Dichen Lachmanová v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Dichen Lachman na anglickej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
*Dollhouse* |
| --- |
| Postavy | 

|  |  |
| --- | --- |
| Bábiky | 
* Echo
* Sierra
* Victor

 |
| Dollhouse | 
* Adelle DeWitt
* Paul Smith
* Topher Brink
* Dr. Claire Saunders
* Boyd Langton

 |

 |
| Obsadenie | 
* Eliza Dushkuová
* Olivia Williamsová
* Tahmoh Penikett
* Harry J. Lennix
* Amy Ackerová
* Dichen Lachmanová
* Fran Kranz
* Enver Gjokaj
* Miracle Laurie

 |
| Výkonní producenti | 
* Joss Whedon
* Elizabeth Craftová
* Sarah Fainová

 |
| Časti **·** Kategória |
**Jason Elliott** (\* 10. september 1975, Inuvik, Severozápadné teritóriá, Kanada) je bývalý austrálsky hokejový brankár kanadského pôvodu. V roku 2002 vyhral Stanley cup ako hráč Detroit Red Wings, hoci počas kariéry neodohral jediný zápas v NHL.

Hokejová kariéra
----------------

Narodil sa v Inuviku, jednom z najsevernejšie položených miest v Kanade, odkiaľ sa rodina začiatkom 90. rokov presídlila do Austrálie. Elliott začínal v klube Canberra Knights a svoju novú krajinu reprezentoval na majstrovstvách sveta C-divízie v roku 1993.

Elliott sa neskôr vrátil do rodnej Kanady, aby mohol herne napredovať, a v roku 1994 ho draftoval do NHL v ôsmom kole Detroit Red Wings. Po drafte nastúpil na univerzitu, kde strávil štyri roky, a ktorú reprezentoval vo vysokoškolskej lige NCAA.

Po doštudovaní, v sezóne 1998-99, sa pridal k tímu Adirondack Red Wings hrajúcom v AHL ako rezervný celok Detroitu. V mužstve vydržal sezónu, potom sa presunul do konkurenčnej ligy IHL, v ktorej medzi rokmi 1999-2001 za Manitobu Moose, resp. Houston Aeros.

V sezóne 2001-02 sa vrátil do AHL, ale pred štartom Play-off NHL 2002 ho Detroit Red Wings povolali do prvého tímu pre prípad, že by jeden z brankárskej dvojice Hašek-Legace vypadol. Detroit Red Wings toho roku vyhrali Stanley cup a hoci Elliott neodohral ani jeden zápas, tréneri mu umožnili, aby počas osláv vykorčuľoval na ľad vo výstroji, poťažkal si trofej a bol na fotke víťazného tímu. Elliott dokonca dostal aj prsteň pre víťaza trofeje.

Medzi rokmi 2000-02 bol povolaný do NHL hneď niekoľkokrát, vždy ako záskok, keď sa zranil niektorý z jeho skúsenejších kolegov, ale zápasy NHL sledoval nanajvýš zo striedačky, do diania na ľade ani raz nezasiahol. Z tohto dôvodu v sezóne 2002-03 uprednostnil odchod do Európy, na kontrakte sa dohodol s TPS Turku, ktoré ale po jedinom odohranom ročníku opustil. Posledné štyri sezóny v kariére strávil v druhej nemeckej lige. Korčule zavesil na klinec v roku 2007.

Referencie
----------

  





1. ↑  NOBLE, Jay. *Jason Elliott* [online]. 1975-11-10, [cit. 2024-04-09]. Dostupné online.
2. ↑   *Jason Elliott at eliteprospects.com* [online]. www.eliteprospects.com, [cit. 2024-04-09]. Dostupné online. (po anglicky)
3. ↑   *Elite Prospects - NHL Entry Draft 1994* [online]. www.eliteprospects.com, [cit. 2024-04-09]. Dostupné online. (po anglicky)
Nočné svietiace mraky, atmosférický jav v mezosfére
**Mezosféra** (z gr. *μέση, méssi* (stred) a *σφαίρα, sfera* (guľa)) je tretia hlavná vrstva zemskej atmosféry po Troposfére. Presnejšie leží medzi tenkými vrstvami stratopauza a mezopauza. Mezosféra tvorí spodnú časť ionosféry. Z hľadiska zloženia ešte patrí k homosfére.

Nachádza sa vo výške 45-50 km do 85-90 km. Charakterizovaná je poklesom teploty s výškou z asi 0 v stratopauze na priemerne asi –90 stupňov v mezopauze, čo je oblasť s najnižšou teplotou v celej atmosfére (vznikajú v nej oblaky ľadu). Treba však poznamenať, že v mezosfére sa teplota výrazne mení v závislosti od ročného obdobia. Dôvodom poklesu je extrémne riedky vzduch a takmer absencia ozónu. Pokles je však oveľa menej prudký ako v troposfére. 

Väčšina meteoritov padajúcich na Zem zhorí v tejto vrstve.

Pozri aj
--------

* troposféra
* tropopauza
* stratosféra
* stratopauza
* mezopauza
* termosféra
* termopauza
* exosféra


|  |
| --- |
| Stavba Zeme |
| Geosféra | Magnetosféra | Exosféra | Atmosféra |
| Ionosféra | Termosféra |
| Mezosféra |
| Hydrosféra | Stratosféra |
| Biosféra | Troposféra |
| Pedosféra | Litosféra | Zemská kôra |
| Pevninská kôra |
| Oceánska kôra |
| Vrchný plášť | Najvrchnejší plášť | Zemský plášť |
| Astenosféra |
| Hranica vrchný-spodný plášť |
| Spodný plášť |
| Vonkajšie jadro | Zemské jadro |
| Vnútorné jadro |


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vied o ZemiAstronomický portálPortál slnečná sústava |
O Kalvárii
----------

**Najstaršiu liptovskú kalváriu dokončenú v roku 1859 tvorí kostol Povýšenia svätého Kríža a 14 kaplniek krížovej cesty.**

Nachádza sa iba asi 1 km od centra mesta, neďaleko Námestia A. Hlinku a mestského cintorína. Miesto je obľúbenou vychádzkovou lokalitou s veľmi pekným výhľadom na mesto a okolie. Vidíme odtiaľto napríklad Veľký a Predný Choč, Čebrať, Mních, Západné Tatry, či Kriváň.

V 14 kaplnkách, ktoré sú jednotlivými zastaveniami krížovej cesty, si môžeme pozrieť drevené plastiky s tematikou odsúdenia, mučenia a ukrižovania Ježiša Krista.

Na vrchole Kalvárie stojí kostol Povýšenia svätého Kríža. Na jeho posvätení sa zúčastnilo viac ako 5000 ľudí. Stavba kostola stála 1833 zlatých, z čoho mesto poskytlo 1 056 zlatých a ostatné prostriedky obetovali veriaci. Kostolík je približne 16 m dlhý a 8 m široký, s pôvabnou vežičkou. Vo vnútri kostolíka sa nachádzajú reliéfne plastiky F. Gibalu a nástenné maľby M. Klimčáka. Pred kostolom sú umiestnené tri kovové kríže, ktoré nahradili pôvodné drevené. 

V roku 2022 bola vyhlásená za národnú kultúrnu pamiatku.

Literatúra
----------

* Jozef Kútnik Šmálov, Ružomberská Kalvária
* Ruzomberok.sk
**Voľný pád** je pohyb, ktorý koná teleso vplyvom gravitácie vo vákuu, pričom jeho počiatočná rýchlosť (t.j. rýchlosť na začiatku pohybu) je nulová, t.j. {\textstyle 0\,\mathrm {m/s} }. Voľný pád z výšky, ktorá je malá v porovnaní s rozmermi Zeme, je pohyb podobný rovnomerne zrýchlenému pohybu. Zrýchlenie voľného pádu sa nazýva tiažové zrýchlenie a označuje sa {\displaystyle g}. Na tom istom mieste je pre všetky telesá rovnaké. Mení sa s nadmorskou výškou a zemepisnou šírkou. Preto bola dohodnutá hodnota {\displaystyle g\_{n}=9,80665\,\mathrm {m/s^{2}} } platiaca na Zemi, ktorá sa nazýva normálne tiažové zrýchlenie.

Pretože {\displaystyle a=g}, veľkosť okamžitej rýchlosti voľne padajúceho telesa {\displaystyle v}v čase {\displaystyle t} od začiatku pádu je vyjadrená vzťahom

{\displaystyle v=g\cdot t.}

Závislosť dráhy voľne padajúceho telesa od času môžeme vyjadriť vzťahom:

{\displaystyle s={\frac {1}{2}}gt^{2},}

pričom prejdená dráha je rovná zmene výšky telesa. Ak označíme výšku telesa na začiatku pohybu {\displaystyle H}a okamžitú výšku telesa {\displaystyle h}, potom {\displaystyle s=H-h} a

{\displaystyle h=H-{\frac {1}{2}}gt^{2}}.

Čas {\displaystyle t\_{c}}, za ktorý dopadne teleso z výšky {\displaystyle H}nad zemským povrchom, získame z podmienky {\displaystyle s=H}ekvivalentnej s podmienkou {\displaystyle h=0}:

{\displaystyle t\_{c}={\sqrt {\frac {2H}{g}}}}.
**Stredná priemyselná škola informačných technológií Ignáca Gessaya** (takisto známa skratkou *SPŠ IT IG*) je škola v Tvrdošíne, ktorá vznikla v roku 1961 s pôvodným názvom *Stredná priemyselná škola elektrotechnická* so sídlom najskôr v Nižnej a od roku 1968 v novopostavenej budove v Tvrdošíne na sídlisku Medvedzie.

Škola je jediná svojho druhu v regióne Orava. Stratégiou školy je inovovať a prispôsobovať sa vedecko-technickému pokroku zavádzaním do vyučovacieho procesu nové softvérové a hardvérové riešenia, digitálne technológie a počítačové siete. To potvrdzuje aj moderné technologické vybavenie mnohých učební. Podľa hodnotenia INEKO je škola aktuálne najlepšia stredná škola v Oravskom regióne. S indexom 6,3 sa radí medzi školy s veľmi dobrými výsledkami žiakov za obdobie 2017/18 – 2020/21. Škola je veľmi ťažká a môžme ju priradiť ku gympelu.Žiaci su prísne vychovaní a prísne pripravovaní.

História školy
--------------

Korene vzniku školy siahajú do 60-tych rokov:

* 1961 – vznik Strednej priemyselnej školy elektrotechnickej, sídlo v Nižnej nad Oravou
* 2022 – premenovanie školy na Stredná škola informačných technológií Ignáca Gessaya (pôvodný názov bol Spojená škola, Sídl. Medvedzie I.)

Referencie
----------

1. ↑   *O škole - Stredná priemyselná škola informačných technológií Ignáca Gessaya* [online]. [Cit. 2024-03-11]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Stránka školy
Súradnice: 49°16′45″S 18°31′55″V﻿ / ﻿49,279117°S 18,532003°V﻿ / 49.279117; 18.532003

**Vaškov potok** je potok na Hornom Považí, v severnej časti okresu Bytča. Je to ľavostranný prítok Kolárovického potoka, meria 3,3 km a je tokom V. rádu.

Prameň
------

Pramení v Javorníkoch, v geomorfologickom podcelku Vysoké Javorníky, na západnom svahu Rakytia (776,2 m n. m.) v nadmorskej výške približne 705 m n. m.

Opis toku
---------

Najprv tečie severojužným smerom popri osade Hudcovci, následne sa stáča juhovýchodným smerom a zľava priberá najprv prítok z južného svahu Rakytia, potom z tej istej strany prítok z južného úpätia Rakytia. Ďalej už pokračuje severojužným smerom v geomorfologickom podcelku Nízke Javorníky, v geomorfologickej časti Javornícka brázda, pričom tečie po hranici CHKO Kysuce a cez osadu Potoky. Pod osadou priberá ľavostranný prítok prameniaci východne od nej, z tej istej strany tiež prítok zo západného svahu Kočieho zámku (609,7 m n. m.) a pokračuje juhozápadným smerom. Zľava ešte priberá prítok prameniaci severne od kóty 519,5 m, podteká štátnu cestu č. 18 a na krátkom úseku tečie intravilánom obce Kolárovice. Severne od centra obce ústi v nadmorskej výške cca 397 m n. m. do Kolárovického potoka.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2024-04-11]. Dostupné online.
2. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2024-04-11]. Dostupné online.
3. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2024-04-11]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Petrovičky |
| --- |
| *Petrovička* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Biely potok
* Čierny potok
* Kolárovický potok
* **Petrovička**
* Priečny potok
* Vaškov potok

 |
Doc. PhDr. **Mária Follrichová**, CSc. rodená **Halušková** (\* 19. august 1953, Prešov) je slovenská novinárka, vysokoškolská pedagogička a prekladateľka.

Životopis
---------

V rokoch 1968 až 1972 absolvovala štúdium na Strednej ekonomickej škole v Prešove. Od roku 1975 pôsobí ako pedagóg na Katedre žurnalistiky Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratsislave. V roku 1977 získala magisterský titul v odbore žurnalistika a v rovnakom roku absolvovala mesačný jazykový kurz v Moskve. Neskôr získala titul PhDr. a v roku 1989 absolvovala štúdium vysokoškolskej pedagogiky na Univerzite Komenského. V roku 1990 ziskala titul CSc. na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave a Fakulte žurnalistiky Kyjevskej slovanskej univerzity v Kyjeve.

Od roku 2000 pôsobí aj ako vedúca Sekcie periodickej tlače a agentúrneho spravodajstva. V roku 2013 absolvovala habilitáciu v odbore žurnalistika na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského.[chýba zdroj]

Je tiež členkou Slovenského syndikátu novinárov, výkonného výboru Slovensko-ukrajinskej spoločnosti, Redakčnej rady Otázok žurnalistiky, časopisu pre teóriu, výskum a prax masmediálnej komunikácie a Sociálnej komisie Slovenského syndikátu novinárov, šéfredaktorkou *Informačného bulletinu SUS*, predsedníčkou občianskeho združenia Mass Media Science.[chýba zdroj]

V roku 2019 bola nominovaná v ankete Slovenka roka v kategórii „Médiá a komunikácia".

Publikácie
----------

* TUŠER, Andrej – FOLLRICHOVÁ, Mária. *Teória a prax novinárskych žánrov*. Bratislava : Univerzita Komenského, 1998, 1. vyd. 108 s.
* FOLLRICHOVÁ, Mária. *Novinárska publicistika emocionálneho typu*. Bratislava : Univerzita Komenského, 2012, 1. vyd. 234 s.

Referencie
----------

1. ↑   *Osoby, ktoré získali titul na UK* [online]. absolventi.uniba.sk, [cit. 2022-04-16]. Dostupné online. [nefunkčný odkaz]
2. 1 2   Bratislava: Univerzita Komenského, [cit. 2021-09-12]. Dostupné online.
3. ↑   *Na Slovensku roka sú nominované aj dve odborníčky z UK* [online]. Bratislava: Univerzita Komenského, [cit. 2021-09-12]. Dostupné online.
Detský xylofón.
**Xylofón** (z gréčtiny *xylos* - drevo a *phoné* - hlas) je hudobný nástroj zo skupiny bicích nástrojov. Podľa Sachsovho a Hornbostelovho delenia patrí xylofón medzi úderové idiofóny. S najväčšou pravdepodobnosťou pochádza z Indonézie a do Európy sa dostal asi v 15. storočí. 

Skladá sa zo sústavy ladených drievok, na ktoré sa hrá udieraním drevenou, gumenou alebo plastovou paličkou. Pod drievkami sa nachádza sústava rezonátorov. Tónový rozsah sa riadi počtom drievok, najčastejšie je od c1 do g3, až c4. Xylofón má krátky a ostrý tón. Drievka sú ladené chromaticky.

V symfonickom orchestri sa používa ako sólový hudobný nástroj.

Xylofón v hudobných dielach
---------------------------

Xylofón sa nachádza v mnohých dielach európskej klasickej hudby. Jedny z prvých diel s xylofónom sú skladby *Danse macabre* (1874) a *Karneval zvierat* (1886) od francúzskeho skladateľa Camilla Saint-Saënsa. Taktiež Gustav Mahler použil xylofon vo svojej *Šiestej symfónii*. K popularizácii xylofónu v Spojených štátoch amerických na začiatku 20. storočia prispela najmä obľuba hudobného štýlu ragtime.

Pozri aj
--------

* Marimba
* Vibrafón
* Zvonkohra

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Xylofón**

Externé odkazy
--------------

* ; hra na xylofon (video)
Portréd na nemeckej známke z roku 1959
**Franz Joseph Haydn** (\* 31. marec 1732, Rohrau, Rakúsko – † 31. máj 1809, Viedeň) bol rakúsky hudobný skladateľ.

Životopis
---------

V rokoch 1739 až 1749 bol *Sängerknabe* (speváčik) svätoštefanského dómu vo Viedni. Od 1759 do 1761 pôsobil ako kapelník grófa Morzina v Lukavici pri Plzni, potom až do roku 1790 ako kapelník kniežaťa Esterháziho najprv v Eisenstadte, neskôr v Eszterháze. Posledné roky prežil vo Viedni.

Charakteristika tvorby
----------------------

hovienko 

Význam Josepha Haydna pre vývoj hudby je nesporný. Upevnil klasicizmus a jeho zásady ako hudobný štýl. Významne sa zaslúžil o rozvoj sonátovej formy a symfónie. Nazýva sa preto aj "otcom symfónie". Položil tiež základy formy sláčikového kvarteta. Rozšíril orchester o nové nástroje a objavil tak jeho nové možnosti. To sú len najdôležitejšie prvky, ktorými Haydn navždy ovplyvnil smerovanie hudby. 

Samotné Haydnove diela sa vyznačujú sviežou, ľahkou melodikou a jasnými harmóniami. Je tvorcom najčistejšieho klasicistického štýlu.

Dielo
-----

Dielo Josepha Haydna je až neuveriteľne rozsiahle. Dodnes sa na repertoári udržali viaceré jeho symfónie, z ktorých je veľmi známa najmä druhá veta *Symfónie č.94 G dur "S úderom tympanov"*, nazvaná Angličanmi "*The Surprise*" ("*Prekvapenie"*). 

Z koncertov sú najvýznamnejšie dva violončelové. Ďalšie koncerty sú hodnotné okrem iného vďaka zriedkavému výberu sólového nástroja - ide o trúbkový a hobojový koncert. Zvlášť prvý z menovaných je veľmi známy. 

Haydn patrí k najvýznamnejším skladateľom sláčikových kvartet v dejinách. Jeho diela tvoria základ repertoáru týchto komorných hudobných telies. Druhá veta "*Cisárskeho" kvarteta C dur č. 62* (op.76 č.3), ktorú zložil ako cisársku hymnu Gott erhalte, sa stala melódiou nemeckej štátnej hymny. 

Oratóriá "*Stvorenie*" a "*Ročné obdobia*" vytvoril Haydn na sklonku života. 

### Komorná hudba

* Klavírne trio C-dur
* Klavírne trio G-dur
* Sláčikové kvartetá č. 29-34 "Ruské", Op. 33
	+ Sláčikové kvarteto č. 32 C dur "Vtáčie", Op. 33, č. 3
* Sláčikové kvartetá č. 48 - 53, Op. 64
	+ Sláčikové kvarteto č. 53 D dur "Škovránčie", Op. 64
* Sláčikové kvartetá č. 60-65, Op. 76
	+ Sláčikové kvarteto č. 62 C dur "Cisárske", Op. 76, č. 3

### Koncerty

* Husľový koncert č. 1 C-dur
* Violončelový koncert č. 1 C dur, H. 7b/1
* Violončelový koncert č. 2 D dur
* Hobojový koncert
* Trúbkový koncert Es dur

### Symfónie

* Symfónia č. 45 fis-mol "Rozlúčková"
* Symfónia č. 92 G-dur "Oxfordská"
* Symfónia č. 94 G-dur "S úderom na tympany"
* Symfónia č. 101 D-dur "Hodiny"
* Symfónia č. 103 Es-dur "S vírením tympanov"
* Symfónia č. 104 D-dur

### Oratóriá

* Stvorenie
* Ročné obdobia

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Joseph Haydn**

Zdroj
-----

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 5160
* BnF: 13895053m
* GND: 118547356
* ISNI: 0000000121441049
* LCCN: n79091193
* NK ČR: jn19990003267
* ULAN: 500330864
* VIAF: 95146280
* WorldCat: lccn-n79091193
Súradnice: 48°11′54″S 16°22′17″V﻿ / ﻿48,198333°S 16,371389°V﻿ / 48.198333; 16.371389

**Rektorátny kostol svätého Karola Boromejského** (nem. *Rektoratskirche St. Karl Borromäus*), známy skôr pod názvom **Kostol svätého Karola** (nem. *Karlskirche*) je budova barokového kostola vybudovaného v prvej polovici 18. storočia nachádzajúca sa na námestí Karlsplatz v historickom centre Viedne v Rakúsku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.

V kostole sa pravidelne konajú koncerty vážnej hudby.

Dejiny a charakteristika
------------------------

Kostol je postavený v barokovom slohu, ale na stavbe sú patrné aj vplyvy antickej, byzantskej a renesančnej architektúry. Antický grécky a rímsky vplyv je vidieť predovšetkým na stĺporadí nad hlavným portálom ako aj na dvoch mohutných stĺpoch pred kostolom vybudovaných podľa Trajánovho stĺpu v Ríme.

Vznik kostola súvisí s morovou epidémiou na začiatku 18. storočia. V dôsledku tejto udalosti dal cisár Karol VI. sľub, že v prípade, že mesto ustojí morovú epidémiu, dá postaviť kostol, ktorý bude zasvätený svätému Karolovi Boromejskému. Po skončení epidémia bola v roku 1713 oficiálne ohlasená výstavba kostola.

Kostol navrhol habsburský dvorný architekt Johann Bernhard Fischer von Erlach. Jedná sa o jeho posledné dielo. Zároveň je táto stavba považovaná za vrcholný výtvor tohoto architekta. Výstavba sa začala v roku 1716. Po smrti Johanna Bernharda Fischera von Erlacha v roku 1723 pokračoval v práci na budove jeho syn Joseph Emanuel Fischer von Erlach a pod jeho vedením bol kostol v roku 1737 aj dokončený.

Scéna na hlavnom oltári zobrazuje vstup sv. Karola Boromejského do neba. Fresky na vnútorných stenách kupoly sú dielom Johannesa Michaela Rottmayra a pokrývajú priestor až 1250 metrov štvorcových. Boli vyhotovené v rokoch 1725 – 1730. Fresky a väčšina ostatnej výzdoby interiéru a exteriéru vrátane stĺpov pred kostolom zobrazujú scény zo života sv. Karola.

Výška budovy v najvyššom mieste kupole dosahuje až 72 metrov.

Galéria
-------

* Predná fasáda kostolaPredná fasáda kostola
* Pohľad na bočnú fasádu budovyPohľad na bočnú fasádu budovy
* Detail stĺpu pred kostolomDetail stĺpu pred kostolom
* Pohľad na kupoluPohľad na kupolu
* Pohľad na oltárPohľad na oltár
* Organ v kostoleOrgan v kostole
* Pohľad na kostol zvrchuPohľad na kostol zvrchu
* Plán kostolaPlán kostola
* Kostol na pohľadnici zo začiatku 20. storočiaKostol na pohľadnici zo začiatku 20. storočia

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5  atlasobscura.com
2. 1 2 3 4 5 6 7   *www.wien.info* [online]. [Cit. 2020-02-14]. Dostupné online. Archivované 2020-05-19 z originálu.
3. 1 2 3 4 5 6 7 8  musicofvienna.com s
4. 1 2 3 4 5 6 7  cadw.gov.wales
5. 1 2 3 4 5 6 7  www.sacred-destinations.com
6. 1 2  habsburger.net