recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Buson Josa** (jap. 与謝蕪村 – **Josa Buson**), rodným detským menom **Josa Taniguči** (\* 1716 Kema, Japonsko – † 17. január 1784, Kjóto) bol japonský básnik a maliar tvoriaci v období Edo v žánri haiku a haiga. Jeho diela sú zaradené do japonského pokladu národného umenia.

Život a dielo
-------------

Pochádzal z roľníckej rodiny. V Osake patril k vplyvnej skupine takzvaných literátov (jap. 文人 – bundžin), ktorú viedol Kenkadó Kimura (1736 – 1802), syn osackého výrobcu saké. Členovia skupiny ovládali čínštinu a japončinu slovom aj písmom, obe literatúry a výtvarné umenie. Z Osaky sa presťahoval do mesta Edo (dnešné Tokio), kde začal ako 20-ročný mladík kariéru mnícha a básnika. Tu začal maľovať ovplyvnený čínskou literátskou maľbou (čín. 文人画 – wen-žen chua). Jeho haiku učiteľom a tútorom bol Hadžin Hajano (1676 – 1742). Buson vniesol do čínskeho štýlu maľby japonskú krajinu a život, štýl však zachoval čínsky, tento druh japonskej maľby sa začal nazývať *bundžinga* (jap. 文人画).

Po skone učiteľa sa odsťahoval do provincie Šimósa (dnes prefektúra Ibaraki)). Rovnako ako jeho vzor, básnik Bašó Macuo, cestoval po vnútrozemí Japonska a písal cestovný denník - haibun, ktorý uverejnil v roku 1744. V roku 1751 sa usadil v meste Kjóto ako básnik a maliar. Používal viacero pseudonymov. Založil vlastnú básnickú školu a maliarske štúdio v Kjóto. Tvoril v žánri haiku a renga.

*Zasnežené domy v noci*, Buson Josa, zvitok na stenu
Okolo roku 1760 sa oženil a mal jednu dcéru. Keď sa v roku 1776 vydala, Buson ukončil manželstvo a otvoril si školu s názvom „Bašóan" na počesť svojho učiteľa Bašóa Macua. Okrem toho v roku 1770 založil maliarsky ateliér a začal používať pseudonym *Jahantei* na počesť svojho prvého učiteľa. V rokoch 1772-1787 publikoval zbierky básní haiku a renku, ako *Sedem zbierok* (jap. Šičibu šú) alebo *Odlesky na snehu* (jap. Sono jukikage).

Buson Josa tiež maľoval v štýle nanga a haiga. Používal viaceré maliarske pseudonymy: Čókó, Šain, Šunsei.

Referencie
----------

1. 1 2  WINKELHÖFEROVÁ, Vlasta. *Slovník japonské literatury*. 1. vyd. Praha : Libri, 2008. 335 s. ISBN 978-80-7277-373-2. S. 130-131. (po česky)
2. 1 2 3  ŠVARCOVÁ, Zdenka. *Japonská literatura 712-1868*. Praha : Karolinum, 2005. ISBN 80-246-0999-1. S. 186. (po česky)

Pozri aj
--------

* Rjúho Nonoguči
* haiga
* haiku
* haibun
* renga

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Literárny portál |

* Buson Josa na Asianart newspaper (po anglicky)
* Buson Josa - Životopis (po anglicky)
* Buson Josa - Biografia (po anglicky)
* Britannica - heslo Buson Josa (po anglicky)
* Encyclopedia Larousse - Buson Josa (po francúzsky)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Yosa Buson na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 114934
* BnF: 119259975
* GND: 119045877
* ISNI: 0000 0000 8416 1338
* LCCN: n80038349
* NK ČR: jx20070130003
* ULAN: 500121069
* VIAF: 120725614
* WorldCat: lccn-n80038349
Trinity Bridge
Trinity Bridge
**Trinity Bridge** je peší most cez rieku Irwell, ktorý spája mestá Manchester a Salford. Pylón je vysoký 40 metrov, celková dĺžka je 78,5 metra. Je z ocele a váži 210 ton.

Bol navrhnutý španielskym architektom Santiagom Calatravom a dokončený v roku 1995. Je to jedna z Calatravových raných mostných konštrukcií a jediná dokončená práca v Spojenom kráľovstve. Slávnostné otvorenie prebehlo 25. septembra 1995 za prítomnosti primátorov miest. V roku 2010 prešiel most údržbou, preskúšaním a dostal nový náter.

Referencie
----------

1. ↑  Trinity Footbridge na en.structurae.de
2. ↑  One man and his brush – Carl's mammoth bridge-painting task

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Trinity Bridge**

Súradnice: 53°28′57″S 2°15′3.24″Z﻿ / ﻿53,48250°S 2,2509000°Z﻿ / 53.48250; -2.2509000

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Trinity Bridge, Greater Manchester na anglickej Wikipédii.*
**Linda Bartošová** (\* 4. máj 1993, Vysoké Mýto, Česko) je česká reportérka a moderátorka Českej televízie, finalistka Českej Miss 2012 a česká vyslankyňa na Miss World. Od roku 2014 pôsobí v Českej televízii.

Biografia
---------

Linda Bartošová sa narodila 4. mája 1993 v českom meste Vysoké Mýto na ústickoorlicku. Vyrastala v obci Vraclav. V súčasnosti žije a pracuje v Prahe, hlavnom meste Česka.

### Vzdelanie a kariéra

Základnú školu vychodila vo Vysokom Mýte. Od roku 2008 pokračovala v šúdiu na Anglickom gymnáziu v krajskom meste Pardubice, ktoré zakončila v roku 2012 maturitnou skúškou. Ešte počas štúdia na gymnáziu bola na stáži v *Pardubickom deníku*. Následne vyštudovala žurnalistiku na Fakulte sociálnych vied Karlovej univerzity v Prahe. Veľmi dobre ovláda anglický jazyk, vie taktiež aj francúzsky. V roku 2013 začala pracovať v Českej televízii, kde momentálne pôsobí ako redaktorka zahraničnej redakcie a moderátorka spravodajstva ČT24.

Pozri aj
--------

* Česká televízia
* Miss World

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Linda Bartošová na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * NK ČR: xx0270620
* VIAF: 223164913179318980007
**Timón** (starogr. *Τίμων* – *Timón*) bol víťaz päťboja na olympijských hrách v roku 200 pred Kr.

Timón z Élidy zvíťazil na 145. olympijských hrách v pentathlone (v päťboji). Súťažil v športovej disciplíne, ktorú zaviedli na 18. hrách v roku 708 pred Kr. a jej prvým víťazom bol Lampis zo Sparty. Pentathlon pozostával zo skoku do diaľky, z behu na jedno stadion, hodu diskom, hodu oštepom a zo zápasenia. V Olympii sa pentathlon tešil všeobecnej obľube. Na 145. olympijských hrách zaviedli pankration dorastencov.

Staroveký autor Pausanias uvádza, že v olympijskej *Altide* videl sochu Timóna s nápisom, ktorý ohlasoval počet jeho víťazstiev v *panathenajských hrách*. Timón zvíťazil na všetkých gréckých hrách s výnimkou istmijských.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 365.
2. ↑  Frank Zarnowski, *The Pentathlon of the Ancient World* str. 101.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
4. 1 2  Eusebios, *Kronika* 2,193.
5. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 113.
6. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 250.
7. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,16,2.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Timokrates** alebo **Timokratés** (starogr. *Τιμοκράτης* – *Timokrates*, iný prepis: *Timokratés*) bol aténsky politik, olympijský víťaz v synóride 4. stor. pred Kr.

Antifónov syn Timokrates, bohatý aténsky politik, bol na 107. olympijských hrách v roku 352 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v synóride (v pretekoch na voze s dvojzáprahom). V Olympii sa táto disciplína zaviedla na 93. hrách v roku 408 pred Kr.

Olympijské víťazstvo Timokrata je zaznamenané (nápis: *IG II² 3127*, IG II² = Inscriptiones Graecae II², ed. Johannes Kirchner. Berlin) na kamennej stéle, ktorú našli v Atike. Timokrata spomína vo svojich súdnych prejavoch najslavnejší aténsky rečník Démosthenes, a to napr. v reči *Proti Meidiovi* (*Kata Meidion*), kde ho chváli ako príkladného Aténčana, ktorý v záujme spoločného dobra prispel na vojnovú loď (bola to povinnosť najbohatších Aténčanov) a v reči proti jemu samému, *Proti Timokratovi* (*Kata Timokratoi*), kde Timokrata naopak obviňuje, že sa nemalou mierou pričinil o prijatie nespravodlivého zákona, ktorý zvýhodňoval bohatých občanov na úkor chudobných.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Inscriptiones Graecae, *IG II² 3127*
2. 1 2 3  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2003. ISBN 0-203-49732-5. S. 166.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 249.
4. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
5. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 126.
6. ↑  Demostenes, *Kata Meidioi* 21,139.
7. ↑  Demostenes, *Kata Timokratoi* 24,1.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Súradnice: 49°11′37″S 18°47′15″V﻿ / ﻿49,193641666667°S 18,787597222222°V﻿ / 49.193641666667; 18.787597222222

**Kostol svätého Juraja v Trnovom** je rímskokatolícky drevený kostol v žilinskej mestskej časti Trnové. Je to najzápadnejšie lokalizovaná drevená sakrálna stavba na Slovensku.

Písomné zmienky o presnom roku jeho výstavby sa nezachovali, je však isté, že kostol stál v poslednej tretine 16. storočia uprostred cintorína v severozápadnej časti vtedajšej samostatnej obce. V minulosti bola jeho súčasťou aj drevená ohrada s kostnicou. Jednoloďovú drevenú zrubovú stavbu so sedlovou strechou pravdepodobne upravili podľa vzoru staršieho dreveného kostolíka sv. Alžbety v Zábreži, na ktorý sa vonkajšou architektúrou nápadne podobá. Malá pravouhlá svätyňa je otočená na východ, vstup z otvoreného podvežia na západ. Krátka loď má takmer dokonalý štvorcový pôdorys, nad ktorou v neskoršom období pristavali vežu, pričom v jej vrchole boli umiestnené dva vzácne zvony z obdobia tesne po predpokladanom založení kostola (na väčšom je latinský nápis s rokom 1604, na menšom iný nápis s rokom 1606). 

Interiér kostola dopĺňajú úzke okná s masívnym rámovaním, na jednoduchých kovaných mrežiach sú iniciály *M. L.* a *10 Anno 1776 MKPC*. Pôvodný doskový obklad stien interiéru sa nezachoval, na dvojstrannej organovej empore už tiež nezostali žiadne stopy po dekorácii. Pôvodná maľovaná renesančná výzdoba pochádzala od neznámeho umelca z 1. polovice 17. storočia. Vnútorné zariadenie kostola sa zachovalo len čiastočne. Barokový oltár z 1. tretiny 18. storočia zdobila ústredná plastika svätého Juraja, ktorého meno nesie kostol, súčasťou oltára je polychrómovaná drevorezba zakončená svätožiarou s dvoma anjelmi a olejomaľba svätej Anny a Panny Márie. Z maľovaných erbov a nápisov na ňom je zrejmé, že ho chrámu v roku 1720 darovala rodina Podhorských z Višňového. Vedľa oltára sa v minulosti nachádzala drevená socha Immaculaty držiaca dieťa s ríšskym jablkom, ktorá bola postavená na zemskej pologuli ovinutej hadom. 

Kostol je kultúrnou pamiatkou a v súčasnosti nie je prístupný pre verejnosť. Do roku 1994, kedy v Trnovom dokončili nový kostol sv. Cyrila a Metoda, sa v ňom pravidelne slúžili bohoslužby.

Zdroj
-----

* Dudáš, M. Gojdič, I. Šukajlová, M.: *Drevené kostoly*, edícia Kultúrne Krásy Slovenska, vyd. DAJAMA Bratislava, 2007

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kostol svätého Juraja (Trnové)**

Referencie
----------

1. ↑   *Pamiatkový objekt – podrobnosti* [online]. Bratislava: Pamiatkový úrad SR, [cit. 2017-09-02]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

Informačný portál mestskej časti Žilina - Trnové


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Žilinský portál |
**Vladimír Kampf** (\* 6. jún 1966) je slovenský fotograf. Pôvodne lodník, neskôr novinár. Laureát niekoľkých významných cien (naposledy Plexisklový hranol, ktorý mu udelili v apríli 2005 v Japonsku). 

V japonskom meste Aiči sa na výstave EXPO 2005 predstavil svojím dielom.

Život
-----

Jedným z najsilnejších momentov v jeho profesionálnej kariére vraj bolo, keď bol počas prípravy reportáže očitým svedkom tragédie uhliara v Maďarsku.

Charakteristika
---------------

*„Vždy som sa chcel podobať na slávneho českého fotografa Jana Šibíka. Zmúdrel som však a pochopil, že jeho kvality nikdy nedosiahnem. Budem rád, ak sa aspoň priblížim kvalitám známeho fotoreportéra Michala Čapkoviča, s ktorým som mal česť niekoľko rokov osobne spolupracovať. Veľa mi to dalo,"* hovorí fotograf, ktorého dielo (ako sám vraví) dávno prerástlo aj jeho samého. 

Najradšej sa charakterizuje ako priateľ bezdomovcov. Pomoci sociálne odkázaným ľuďom obetoval veľa času, nerád ale o tom hovorí. Vladimír Kampf je vôbec až nemiestne skromný. Na to, že je málo zhovorčivý, si už jeho okolie zvyklo. Vlado Kampf totiž hovorí predovšetkým prostredníctvom svojich fotografií. Je nimi obklopený. Obrazne aj doslova.

Dielo
-----

Popri fotografovaní sa venuje aj filmovej dokumentárnej tvore. Spolu s Janou Čavojskou režíroval dvojdielny dokumentárny film o Dunaji, zároveň bol kameramanom a scenáristom: 

* Danubia story I. Od farmára k lovcovi žiab, 2014
* Danubia story II. Od manažéra ku klobučníkovi, 2014

V súčasnosti pripravujú podobný film o Váhu.

Externé odkazy
--------------

* Rozhovor s Vladimírom Kampfom
* Vladimír Kampf v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0003 6742 4812
* NK ČR: jx20120224013
* VIAF: 231839488
**Timosthenes** alebo **Timosthenés** (starogr. Τιμοσθένης – *Timosthenes*, iný prepis: *Timosthenés*) bol olympijský víťaz v behu dorastencov na jedno stadion v roku 300 pred Kr.

Timosthenes z Élidy bol na 120. olympijských hrách v roku 300 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu dorastencov na jedno stadion. V Olympii túto disciplínu zaradili do programu hier v roku 632 pred Kr. a jej prvým víťazom bol Polyneikes z Élidy.

Staroveký autor Pausanias, ktorý v druhom storočí navštívil Olympiu, zaznamenal, že v olympijskej Altide videl sochu olympionika Timosthena. Stála pri sochách veštca Thrasybúla a Miléťana Antipatra, olympijského víťaza v boxe dorastencov. Jeho socha bola dielom Sikyónčana Eutychida, žiaka sochárskeho majstra Lysippa.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Nikolaos Gialourēs *The Eternal Olympics*, str. 292.
2. 1 2 3  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 431-432.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Vladimír Gajdoš** (\* 30. november 1936, Bratislava – † 11. marec 2016, Banská Bystrica) bol slovenský vysokoškolský pedagóg.

Životopis
---------

V roku 1942 – 1951 navštevoval ľudovú a strednú školu v Banskej Bystrici, 1951 – 1956 študoval na Štátnom konzervatóriu v Bratislave, 1963 – 1966 absolvoval štúdium na Filozofickej fakulte UK v Bratislave, 1985 doc. Učil na hudobnej škole v Banskej Bystrici (1957 – 1967). Od roku 1967 pôsobil na Pedagogickej fak. v Banskej Bystrici (teraz Univerzita Mateja Bela v Banskej Bystrici), najskôr ako odborný asistent a doc. (1992 – 1999 ako vedúci katedry. Od roku 1991 vyučoval aj na Konzervatóriu J.L. Bellu v Banskej Bystrici. V roku 1963 – 1989 pôsobil ako šéfdirigent a umelecký vedúci Krajského symfonického orchestra v Banskej Bystrici, 1965 – 1986 umelecký vedúci a dirigent Štúdiového orchestra Československého rozhlasu v Banskej Bystrici. Od roku 1962 spracovával archívne notové pamiatky, spolupracoval so Zborom pre občianske záležitosti pri MsV v Banskej Bystrici. Je autorom a spoluautorom vysokoškolských učebníc, učebných textov a rôznych študijných pomôcok. Skomponoval symfonické, komorné, vokálne, inštrumentálne diela a scénickú hudbu pre väčšie množstvo hier vysielaných Čs. rozhlasom, upravoval ľudové piesne pre spev a štúdiový súbor pri Čs. rozhlase v Banskej Bystrici a je autorom inštrumentácií pre symfonický orchester. Bol členom ZSS – Slovenskej hudobnej únie.

Literatúra
----------

* *Kto bol kto v Banskej Bystrici v roku 2001*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5709 1979
* NK ČR: js20060217004
* VIAF: 84246280
**Vladimír Kozlík** (\* 24. február 1917, Riečka – † 23. marec 1969, Mýto pod Ďumbierom) bol slovenský hydrológ.

Rodina
------

* otec Michal Kozlík
* matka Antónia rod. Voskárová
* brat Daniel Kozlík
* syn Michal Kozlík
* dcéra Oľga vyd. Šimkovicová
* manželka Etela rod. Rakúsová

Životopis
---------

V roku 1929 – 1937 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1937 – 1939 na VUT v Brne, 1939 – 1943 na SVŠT v Bratislave, 1943 Ing. 1958 CSc. Pracovník Vážskej kaskády, Oravskej priehrady, riaditeľ Výskumného ústavu vodohospodárskeho, vedecký pracovník Ústavu hydrológie a hydrauliky SAV v Bratislave. Zaoberal sa najmä výskumom závlah, prieskumom erózie, hydromelioráciami. Od roku 1962 sa venoval hydrológii snehu. Autor monografií a literatúry faktu pre deti a mládež, článkov a štúdií v odborných časopisoch, ekonomickej publicistiky. Člen osobitnej komisie pre vybudovanie SAV, 1953 – 1957 externe prednášal na SVŠT.

Ocenenie
--------

* Vyznamenaný pamätnými medailami.

Dielo
-----

* Topenie snehu a technické protierozívne opatrenia, Bratislava roku 1958
* Vodné hospodárstvo, Bratislava roku 1955
* Rozprávka o živej vode, Bratislava roku 1954
* Hospodárnosť a účinnosť brázdovania v boji proti vodnej erózii, Bratislava roku 1959

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * NK ČR: xx0033649
* SNK: 175695
* VIAF: 934148705737837080002
Súradnice: 45°56′S 121°49′Z﻿ / ﻿45,933°S 121,817°Z﻿ / 45.933; -121.817

**Indian Heaven** je názov menšieho vulkanického poľa, nachádzajúceho sa približne na polceste medzi sopkami Saint Helens a Adams vo Washingtone - USA, v pohorí Kaskádové vrchy.

Je tvorené siedmimi štítovými vulkánmi, z ktorých každá eruptovala len raz. Sopky sú usporiadané v smere sever (*Sawtooth Mountain*) - juh (*Red Mountain*), s najvyšším vrcholom *Lemei Rock* (1 806 m). Prevládajúcimi horninami sú bazalty a bazaltické andezity, prevládajúcimi sopečnými útvarmi sú lávové prúdy a troskové kužele. Posledná aktivita bola stanovená rádiouhlíkovou metódou na rok 6250 pred Kr. ± 50 rokov.

Zoznam vulkanických foriem poľa Indian Heaven
---------------------------------------------

* **Štítové vulkány**
	+ Bird Mountain - 1 739 m
	+ East Crater - 1 614 m
	+ Gifford Peak - 1 636 m
	+ Lemei Rock - 1 806 m
	+ Red Mountain - 1 513 m
	+ Sawtooth Mountain - 1 632 m

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu - komplex Indian Heaven na Global Volcanism Program (po anglicky)
Súradnice: 4°16′15″J 152°12′10″V﻿ / ﻿4,270833°J 152,202778°V﻿ / -4.270833; 152.202778

Vulkanické pole **Rabaul** sa nachádza na východe Novej Británie, ostrove patriacom Papui-Novej Guinei. Pozostáva z veľkej kaldery (rozmery 8 × 14 km), tvoriacej záliv na polostrove Gazelle a viacerých menších kráterov po obvode kaldery. Pole je pomenované po meste Rabaul, ležiacom vnútri kaldery na brehoch zálivu, ktoré bolo až do erupcie v 1994 najväčším a zároveň hlavným mestom ostrova.

Kaldera sa vyformovala približne pred 1 400 rokmi. Neskoršie erupcie vytvorili tri bazaltovo - dacitové pyroklastické kužele blízko severovýchodnej steny kaldery, ktoré sú aktívne v súčasnosti. Menšie stratovulkány **Vulcan** a **Tavurvur** sú zodpovedné za evakuáciu mesta počas ich spoločnej erupcie, ktorá sa začala 19. septembra 1994. Tavurvur javil menšiu aktivitu aj neskôr (1995, 2002, 2006, 2007, 2009).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **kaldera Rabaul**

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu - vulkanické pole Rabaul na Global Volcanism Program (anglicky)
Súradnice: 55°11′S 30°10′V﻿ / ﻿55,183°S 30,167°V﻿ / 55.183; 30.167

**Vicebsk** (bielorusky *Віцебск*/*Viciebsk*; rusky *Витебск*/*Vitebsk*, poľsky *Witebsk*) je historické mesto v severovýchodnom Bielorusku, neďaleko hraníc s Ruskom. Mestom preteká rieka Západná Dvina. Je centrom Vicebskej oblasti a počtom obyvateľov (342 000) je 4. najväčšie mesto v Bielorusku.

História
--------

Vicebsk začiatkom 19. storočia
Umelecké centrum Marka Chagalla
Vicebsk je jedným z najstarších slovanských miest. Založila ho roku 947 knieža Oľga Kyjevská a skoro sa stalo sídlom kniežatstva a obchodným strediskom na ceste nazývanej *Iz Varjag v Greki*, tj. na ceste spájajúcej Baltské a Čierne more, resp. Škandináviu s Byzantskou ríšou. V roku 1320 sa Vicebsku zmocnilo Litovské veľkokniežatstvo, po Ľublinskej únie (1569) patrilo Poľsko-litovskému štátu. V prvom delení Poľska (1772) pripadlo Rusku; neskôr sa stalo sídlom Vicebskej gubernérie a vyrástlo tu veľa neoklasicistických budov. Roku 1812 tadiaľ tiahol do Ruska Napoleon Bonaparte.

Počas druhej svetovej vojny mesto v roku 1941 okupovali Nemci. Sovietske vojská Vicebsk oslobodili 27. júna 1944 počas prvej fázy operácie Bagration.

V rokoch 1919 – 1991 bol Vicebsk a celé Bielorusko súčasťou ZSSR, od roku 1991 je jedným z kultúrnych a hospodárskych centier samostatného Bieloruska.

Kultúra
-------

Veľkou kultúrnou a historickou pamiatkou je kostol *Zvestovania Panny Márie* : pochádza z polovice 12. storočia, bol niekoľkorát prestavaný, v roku 1961 sčasti zničený a obnovený v roku 1992. Ďalej je v meste niekoľko iných kostolov, historická radnica a letné sídlo maliara Iľju Repina. Najznámejším vicebským rodákom je židovský maliar Marc Chagall (1887 – 1985).

Hospodárstvo a doprava
----------------------

Vicebsk je významným priemyslovým strediskom; sídli tu strojársky závod na televízory *Vityaz*. Mesto leží mimo hlavnej tepny Minsk - Moskva, ale predsa len je dôležitým dopravným uzlom: stretávajú sa tu železničné i cestné ťahy severojužnej a západovýchodnej: (Petrohrad-Vitebsk-Orša-Homeľ-Kyjev a Riga-Polock-Vicebsk-Smolensk-Rusko).

Partnerské mestá
----------------

* Moldavsko  Bălţi, Moldavsko

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vicebsk**
**Simon Newcomb** (\* 12. marec 1835, Wallace, Nové Škótsko, Kanada – † 11. júl 1909, Washington D.C. USA) bol kanadský astronóm a matematik, žijúci v USA.

Životopis
---------

Simon Newcomb sa ako 19-ročný presťahoval do USA a autodidaktickou formou si osvojil znalosti vyššej matematiky a astronómie. V roku 1858 urobil skúšku na Lawrence Scientific School na Harvardovej univerzite. V roku 1861 sa stal astronómom a profesorom na observatóriu námorníctva vo Washington D.C. kde sa zaoberal pohybom planét a orientáciou podľa nich. Je po ňom pomenovaný mesačný kráter Newcomb a kráter na Marse Newcomb. V roku 1881 prvýkrát sformuloval Benfordov zákon.

Referencie
----------

1. ↑  Simon Newcomb. Note on the frequency of use of the different digits in natural numbers. *American Journal of Mathematics, Vol. 4, No. 1*, 1881, s. 39–40. DOI: 10.2307/2369148.

Iné projekty
------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Matematický portálAstronomický portál |

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Simon Newcomb**

Autoritné údaje: * BnF: 12451197w
* GND: 119174472
* ISNI: 0000 0001 0893 202X
* LCCN: n50003217
* NK ČR: jn20031219014
* VIAF: 44394072
* WorldCat: lccn-n50003217
SQL príkaz **SELECT** vracia množinu (result set) záznamov z jednej alebo viacerých tabuliek.

Používa sa na výber jedného alebo viacerých riadkov z jednej alebo viacerých tabuliek v databáze. Vo väčšine aplikácií je `SELECT` najpoužívanejším Data Manipulation Language (DML) príkazom. Uvedením dotazu `SELECT` špecifikuje používateľ opis požadovanej množiny výsledkov (result set), ale *nešpecifikuje*, aké fyzické operácie sa vykonajú na jej výber z databázy. Preklad dotazu na optmálny plán je ponechaný na SRBD databázového systému, presnejšie na optimalizátor dotazov.

Medzi bežne používané kľúčové slová vzťahujúce sa na SELECT patria:

* `WHERE` – používa sa na identifikáciu riadkov, ktoré majú byť vrátené alebo podané GROUP BY
* `GROUP BY` – používa sa na kombináciu riadkov s rovnakými hodnotami do prvkov s menšou množinou riadkov.
* `HAVING` – používa sa na určenie riadkov, nasledované je GROUP BY.
* `ORDER BY` – používa sa na výber stĺpca, podľa ktorého budú výsledné údaje zotriedené.

Príklady
--------

| Tabuľka "T" | Dotaz | Výsledok |
| --- | --- | --- |
| 

| C1 | C2 |
| --- | --- |
| 1 | a |
| 2 | b |

 | `SELECT * FROM T;` | 

| C1 | C2 |
| --- | --- |
| 1 | a |
| 2 | b |

 |
| 

| C1 | C2 |
| --- | --- |
| 1 | a |
| 2 | b |

 | `SELECT C1 FROM T;` | 

| C1 |
| --- |
| 1 |
| 2 |

 |
| 

| C1 | C2 |
| --- | --- |
| 1 | a |
| 2 | b |

 | `SELECT * FROM T WHERE C1 = 1;` | 

| C1 | C2 |
| --- | --- |
| 1 | a |

 |

Pre tabuľku T dotaz `SELECT * FROM T;` vráti všetky prvky všetkých riadkov tabuľky.

S rovnakou tabuľkou dotaz `SELECT C1 FROM T;` vráti prvky stĺpca C1 všetkých riadkov tabuľky — v terminológii relačnej algebry sa vykoná *projekcia*.

S rovnakou tabuľkou dotaz `SELECT * FROM T WHERE C1 = 1;` vráti prvky stĺpca C1 všetkých riadkov tabuľky, kde sa hodnota stĺpca C1 rovná "1" — v terminológii relačnej algebry sa vykoná *výber*, pretože je použité kľúčové slovo WHERE.

Pozri aj
--------

* SQL
* Join (SQL)
* Insert (SQL)
**Jednosmerný stroj** je druh točivého elektrického stroja na jednosmerný prúd, pri ktorom os magnetického poľa budiaceho systému vinutí nemení v priestore svoj smer.

Konštrukcia
-----------

Stator je z masívnej ocele, pričom nie je drážkovaný, ale má vyjadrené póly (pólové nadstavce). Vinutie statora (budiace vinutie) je napájané z jednosmerného zdroja.
Rotor (kotva) je tiež zložený z plechov, je drážkovaný a v drážkach je uložené rotorové vinutie (buď slučkový alebo vlnivý typ vinutia). Toto je po určitých pravidelných úsekoch vyvedené na lamely komutátora. Rotor je napájaný jednosmerným prúdom, cez kefový zberací systém na komutátore.

Princíp činnosti
----------------

Budiace vinutie statora vytvára statické magnetické pole.
Rotor je síce napájaný jednosmerným prúdom, ale komutátor zabezpečí striedanie polarity napätia na jednotlivých cievkach vinutia, teda rotorové vinutie je pretekané striedavým prúdom. Charakter poľa rotora je taký, aby zabezpečoval v interakcií s poľom statora, otáčanie rotora v určitom smere (závisí od polarity napájania statora a rotora).
V generátorickej prevádzke je napájané len budiace vinutie, rotor je mechanicky poháňaný, pričom sa v cievkach vinutia indukuje striedavé napätie, ktoré je komutátorom usmernené a na svorkách stroja sa objaví jednosmerné napätie.

Osobitosti vyhotovenia
----------------------

Jednosmerné stroje sa používajú v rôznych zapojeniach, ktoré vyjadrujú spriahnutosť statorového a rotorového obvodu. Najpoužívanejšie sú:

Cudzobudený stroj – obvod budenia je napájaný nezávisle od obvodu rotora.
Derivačný stroj – obvod budenia je napájaný z toho istého zdroja ako obvod rotora.
Sériový stroj – obvod budenia je v sérii s obvodom rotora (jeden napájací zdroj).
Kompaundný stroj – má dva obvody budenia, pričom jeden je zapojený ako derivačný a druhý ako sériový.
Každé zo zapojení má iné zaťažovacie a regulačné charakteristiky, pričom aj možnosti regulácie a použitia sú rôzne.
Stator jednosmerných strojov môže byť dvoj-, štvor- a viacpólový. Stroje menších výkonov môžu mať namiesto statora s budiacim vinutím permanentný magnet. Niektoré jednosmerné motory, používané najmä v elektronike, majú otáčajúci sa stator (z permanentných magnetov) a statický rotor s elektronickou komutáciou (napr. ventilátory v PC). Používajú sa tiež mikro-motory, kde je vinutie rotora vytvarované priamo na doske plošného spoja.

Regulácia
---------

Hlavný regulačný parameter je napájacie napätie rotora. Zabezpečuje reguláciu otáčok stroja v širokom rozmedzí bez negatívneho vplyvu na účinnosť stroja. Ďalším typom je regulácia budenia. Ide o tvrdú a bezstratovú reguláciu ale v úzkom rozmedzí otáčok. Regulácia prídavnými odpormi v rotorovom obvode je mäkká a stratová (vzniká úbytok napätia na prídavnom odpore).

Použitie
--------

Veľké jednosmerné motory sa používajú v elektrickej trakcií (sériové zapojenie alebo zapojenie Ward-Leonard). Derivačné dynamá sú zdrojmi pre zváracie systémy. Špeciálny význam v elektronike majú jednosmerné motory ako polohovacie a regulačné zariadenia (servomotory).

Poznámky
--------

1. ↑  Dynamo je názov pre jednosmerný stroj v generátorickej prevádzke
Skupenske teplo varu je teplo ktoré prijme kvapalina **Skupenské teplo varu** alebo **skupenské teplo vyparovania** *pri teplote varu* je teplo, ktoré prijme kvapalina pri skupenskom prechode na plyn počas vyparovania pri teplote varu (teda pri vrení).

Skupenské teplo vyparovania je potrebné určiť pre každú teplotu zvlášť, pretože vyparovanie môže prebiehať pri ľubovoľnej teplote, zatiaľ čo skupenské teplo varu sa určuje pri teplote varu (ide teda o skupenské teplo vyparovania pri teplote varu).

Veľkosť skupenského tepla varu je pre rovnakú látku rovnaké ako veľkosť skupenského tepla kondenzácie.

Teplo, ktoré prijme 1 kilogram látky sa nazýva merné skupenské teplo varu.

Označovanie
-----------

* Značka: *Lv*
* Základná fyzikálna jednotka: *joule*, skratka *J*
* Ďalšie jednotky: *kilojoule kJ*, *megajoule MJ, gigajoule GJ*

Výpočet
-------

Hodnotu skupenského tepla varu je možné určiť zo vzťahu

{\displaystyle L\_{v}=m.l\_{v}\,},
kde *m* je hmotnosť a *lv* je merné skupenské teplo varu, ktoré má rovnakú hodnotu ako skupenské teplo kondenzácie.

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | Fyzikálny portálChemický portál |

* Vyparovanie
* Var
* Merné skupenské teplo varu
* Skupenské teplo kondenzácie
* Skupenské teplo
K vyvolaniu prechodu zložky z jednej fázy do inej fázy je nutné látke dodať (resp. látke odobrať) určité množstvo tepla. Toto množstvo tepla, ktoré je nutné pridať alebo odobrať látke sa nazýva **skupenské teplo**. Množstvo tepla, ktoré je nutné pridať či odobrať 1 kilogramu látky sa nazýva **merným skupenským teplom**. Množstvo tepla, ktoré je nutné pridať (resp. odobrať) 1 mólu látky sa nazýva **molárnym skupenským teplom**.

Označovanie
-----------

* Značka: {\displaystyle L} alebo {\displaystyle l}
* Základná jednotka: joule, značka {\displaystyle J}
* Ďalšie jednotky: pozri teplo

Skupenské teplá
---------------

* Skupenské teplo topenia
* Skupenské teplo tuhnutia
* Skupenské teplo varu
* Skupenské teplo kondenzácie
* Skupenské teplo sublimácie

Výpočet
-------

Podľa prvej termodynamickej vety zodpovedá skupenské teplo zmene vnútornej energie zväčšené o prácu, ktorú sústava pri skupenskej premene vykoná. Ak označíme vnútornú energiu počiatočnej fázy (pre jeden kilogram) ako {\displaystyle U\_{1}} a jej objem {\displaystyle V\_{1}} a podobne vnútornú energiu konečnej fázy {\displaystyle U\_{2}} a objem {\displaystyle V\_{2}}, potom pre skupenské teplo l dostaneme 

{\displaystyle l=U\_{2}-U\_{1}+p(V\_{2}-V\_{1})},
kde {\displaystyle p} je stály tlak, pri ktorom prebehne premena skupenstva. Prvý člen {\displaystyle (U\_{2}-U\_{1})} je označovaný ako **vnútorné skupenské teplo**, pretože sa spotrebuje na zmenu vnútornej energie. Druhý člen {\displaystyle p(V\_{2}-V\_{1})} je označovaný ako **vonkajšie skupenské teplo**. Ide o časť tepla, ktorá sa premení na prácu.

Uvedenú rovnicu je možné upraviť na tvar

{\displaystyle l=(U\_{2}+pV\_{2})-(U\_{1}+pV\_{1})=I\_{2}-I\_{1}},
kde {\displaystyle I\_{1}} a {\displaystyle I\_{2}} označuje entalpiu počiatočnej a koncovej fázy. Skupenské teplo je teda rovné zmene entalpie.

Je možné postupovať tiež tým spôsobom, že fázová premena látky za stálej teploty a tlaku považujeme za izotermický vratný dej. V takom prípade je možné rozdiel medzi entropiou počiatočného a koncového stavu zapísať vzťahom

{\displaystyle S\_{2}-S\_{1}={\frac {l}{T}}},
kde {\displaystyle S\_{1},S\_{2}} označuje entropiu počiatočného a koncového stavu a T je teplota.

Porovnaním predchádzajúcich vzťahov je vidieť, že

{\displaystyle G\_{2}=U\_{2}+pV\_{2}-TS\_{2}=U\_{1}+pV\_{1}-TS\_{1}=G\_{1}},
kde {\displaystyle G\_{1}} a {\displaystyle G\_{2}} označuje voľnú entalpiu počiatočnej a koncovej fázy. Pokiaľ sú teda obidve fázy v rovnováhe, sú si voľné entalpie počiatočnej a koncovej fázy rovné.

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | Fyzikálny portálChemický portál |

* Fáza (termodynamika)
* Skupenstvo
* Clausiusova-Clapeyronova rovnica
*Lýkia*
**Lykos** (starogr. *Λύκος* – *Lykos*, lat. *Lycus*) je v gréckej mytológii syn aténskeho kráľa Pandióna II. a jeho manželky Pylie.

Antický autor Apollodora z Atén uvádza, že po smrti aténskeho kráľa Kekropa II. ovládol Atény jeho brat Métión so svojimi synmi. Zákonný dedič trónu Pandión utiekol do Megary, kde sa oženil s Pyliou, dcérou kráľa Pyla a neskôr v Megare prevzal kráľovské žezlo.

Pandión a Pylia sa stali rodičmi štyroch synov, Lyka, Palla, Nisa a Aigea, ktorý neskôr Métióna z Atén vyhnal a zasadol na kráľovský trón. Lykos potom kvôli nezhodám s bratom Atény opustil a odišiel ku kráľovi Sarpédónovi do krajiny "Solymer", ktorú neskôr premenovali po ňom na Lýkiu.

Hieronym a aj iní antickí autori, ktorí zostavili zoznam kráľov Atén, kráľa Metióna neuvádzajú, ale v zhode tvrdia, že Pandión II. bol následníkom aténskeho kráľa Kekropa II. a po ňom sa stal v Aténach kráľom jeho syn Aigieus.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,15,5.
2. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,15,6.
3. ↑  Herodotos, *História*, 1,173.
4. ↑  Hieronymus, *Chronicon*, 16-187.
5. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,185.

Pozri aj
--------

* Zoznam mýtických panovníkov Atén
O zariadení na vytvorenie vákua pozri *Výveva.*
**Výveva** je jedno z 88 súhvezdí modernej astronómie. Súhvezdie zaviedol Nicolas Louis de Lacaille v roku 1754. Názov má pripomínať éru rozvíjajúceho sa technického pokroku. Patrí medzi malé výplnkové súhvezdia s hviezdami slabšími ako 4. magnitúda.

Hviezdy
-------

| Hviezda | Meno | Hviezdna veľkosť |
| --- | --- | --- |
| α Ant | α Ant | 4,25m |
| ε Ant | ε Ant | 4,51m |
|

Najjasnejšia hviezda súhvezdia je nepomenovaná alfa Antliae, hviezda na sklonku svojho života. Jej spektrálny typ nepoznáme s istotou – je buď M0 alebo K4. Zéta1 Antliae je optická dvojhviezda. Théta Antliae je veľmi tesnou dvojhviezdou s celkovou magnitúdou 4,25, ktorej zložky delia len desatiny oblúkovej sekundy. Jeden obeh okolo spoločného ťažiska im trvá viac ako 18 rokov. Svoj najväčší rozstup dosiahli naposledy v roku 2011.

Objekty
-------

Výveva je na objekty chudobná. Obsahuje veľmi početné slabé galaxie, no väčšinou pozorovateľné iba ako sotva viditeľné body. Najjasnejšia z nich je rozvinutá dvojramenná špirálová galaxia NGC 2997. Dosahuje však celkovú jasnosť len 10,6 mag. a pomerne veľké uhlové rozmery. NGC 3347, NGC 3354 a NGC 3358 je trojica blízkoležiacich galaxií tvoriacich skupinku. Ďalšia podobne vyzerajúca skupinka obklopuje jasnú eliptickú galaxiu NGC 3268.

Poloha
------

Výveva je malé a nenápadné jarné súhvezdie, ktoré sa nachádza pod Hydrou a nad u nás takmer nevychádzajúcimi Plachtami. V zemepisných šírkach Slovenska vychádza takmer celé, ale je tak nízko nad obzorom a jeho hviezdy sú také slabé, že ho nemôžeme dobre pozorovať. Jeho najjasnejšiu hviezdu alfa nájdeme juhozápadne od Havrana a južne od zlomu v polovici tela Hydry. Vytvára úzky trojuholník s hviezdami ní a mí Hydrae. Viditeľná je len krátko od januára nadránom do večerných hodín začiatkom apríla.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Výveva (súhvezdie)**

| * z
* d
* u
88 súhvezdí modernej astronómie |
| --- |
| 
* Andromeda
* Baran
* Blíženci
* Býk
* Cefeus
* Centaurus
* Ďalekohľad
* Delfín
* Drak
* Eridanus
* Fénix
* Had
* Hadonos
* Havran
* Herkules
* Hodiny
* Holubica
* Hydra
* Chameleón
* Indián
* Jašterica
* Jednorožec
* Južná koruna
* Južná ryba
* Južný kríž
* Južný trojuholník
* Kasiopeja
* Kompas
* Koník
* Korma
* Kozorožec
* Kružidlo
* Kýl
* Labuť
* Lev
* Lietajúca ryba
* Líška
* Lýra
* Maliar
* Malý lev
* Malý pes
* Malý medveď
* Mečiar
* Mikroskop
* Mucha
* Oktant
* Oltár
* Orión
* Orol
* Panna
* Pastier
* Páv
* Pec
* Pegas
* Perzeus
* Plachty
* Pohár
* Poľovné psy
* Povozník
* Pravítko
* Rajka
* Rak
* Ryby
* Rydlo
* Rys
* Severná koruna
* Sextant
* Sieť
* Sochár
* Stolový vrch
* Strelec
* Šíp
* Škorpión
* Štít
* Trojuholník
* Tukan
* Váhy
* Veľký pes
* Veľká medvedica
* Veľryba
* Vlasy Bereniky
* Vlk
* Vodnár
* Vodný had
* Výveva
* Zajac
* Žeriav
* Žirafa

 |
**Lykos** (starogr. Λύκος – Lykos, latinsky *Lycus*) je v gréckej mytológii syn boiótskeho kráľa Hyriea a nymfy Klonie, tébsky kráľ.

V Tébach sa po smrti Labdaka ujal vlády Nykteus, ktorý mal krásnu dcéru Antiopu, s ktorou sa proti otcovej vôle oženil sikyónsky kráľ Epópeus. Nykteus s ním preto neúspešne bojoval a na smrteľnej posteli žiadal svojho brata Lyka, aby ho pomstil. Lykos preto usporiadal vojenskú výpravu na Peloponéz, mesto Sikyón zničil a kráľa Epopea zabil.

Na spiatočnej ceste do Téb porodila Antiopa dvoch synov, Amfióna a Zétha a deti Lykos následne rozkázal pohodiť v lese. Na druhý deň ich však našiel pastier a vzal si ich do výchovy. Nešťastná Antiopa žila potom dlhé roky bez radosti, utrápená žiaľom za svojimi deťmi. Navyše trpela zlým zaobchádzaním od Lykovej žiarlivej manželky Dirky. Tá nakladala na ňu množstvo práce, bila ju a trýznila a nakoniec ju uvrhla do väzenia. Najvyšší boh Zeus sa však nad Antiopou zľutoval a otvoril jej dvere väzenia a ona utiekla. Pri úteku sa možno z náhody, či božej vôle dostala ku kolibe, kde býval pastier s jej synmi.

Avšak v tom okamihu sa zjavila aj Dirka, ktorá ju vypátrala a oklamala jej synov, že ich matka je utečenou otrokyňou a nabádala ich k hroznému zločinu: aby ju priviazali k divokému býkovi a nechali ju ním usmrtiť. Ale na poslednú chvíľu pastier prezradil chlapcom, že je to ich vlastná matka, ktorá sa mu už zjavila vo sne. Amfión a Zéthos si uvedomili čo mohli spôsobiť a svoju zlosť obrátili proti Dirke a urobili s ňou to, čo im sama poradila. Divoký býk ju potom usmrtil a z jej krvi vytryskol zo zeme prameň, ktorý dostal po nej meno Dirke.

Antiopa a jej synovia sa vrátili do Téb. Po dohode s bohom Hermom upustili od potrestania kráľa Lyka a darovali mu život, ale z mesta ho vyhnali. (Alebo ho zbavili vlády a zabili ho, ako to líči iná verzia príbehu.) Potom sa ujali vlády a dali sa do zveľaďovania mesta a hradieb mestského opevnenia.

Referencie
----------

1. ↑  Apollodoros, *Kronika*, 3,10,1.
2. 1 2 3 4 5  Apollodoros, *Kronika*, 3,5,5.
3. 1 2 3 4 5  Hyginus, *Fabulae* 7.

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Lykos na českej Wikipédii.*
**Karol Rovan** (\* 11. november 1908, Nemčiňany – † 15. december 1982, Bratislava) bol slovenský pedagóg a matematik.

Narodil sa v Nemčiňanoch v okrese Nitra.  

Štúdium na Karlovej univerzite v Prahe ukončil v roku 1930. Ako učiteľ pôsobil na rôznych pracoviskách v Piešťanoch, v Novom Meste nad Váhom, v Bratislave na ul. Červenej armády a Gymnáziu Jura Hronca. Značnú pozornosť venoval príprave študentov na matematickú olympiádu. V rokoch 1952 – 1953 bol členom ÚV MO. V rokoch 1968 – 1969 sa aktívne zúčastňoval na príprave vytvorenia Jednoty slovenských matematikov a fyzikov (JSMF). Pomáhal tiež vytvárať koncepciu práce novozaloženej Matematickej sekcie JSMF. V rokoch 1969 – 1971 bol jej prvým podpredsedom. Bol spoluzakladateľom Klubu stredoškolských profesorov matematiky v Bratislave (v roku 1967).  

Bol spoluautorom stredoškolských učebníc, zbierok úloh z matematiky a pôsobil aj ako prekladateľ vydavateľstva ALFA. Externe prednášal dejiny matematiky na PF UK a viedol aj semináre na VŠE. Za jeho pedagogickú prácu bol mu udelený titul Zaslúžilý učiteľ. Druhou láskou prof. Rovana bola hudba. Už za pôsobenia v Piešťanoch venoval sa ochotníckemu divadlu a hudobnému súboru.  

Zomrel 15. decembra 1982 v Bratislave.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5751 6287
* NK ČR: ola2003175203
* SNK: 167389
* VIAF: 84983433
Výstredníkový mechanizmus v pohonnej sústave lokomotívy.
**Výstredníkový mechanizmus** sa používa na premenu otáčavého pohybu na priamočiary posuvný vratný pohyb s krátkym zdvihom.
Výroba kľukového mechanizmu pre tieto zdvihy by bola obťažná a neekonomická.

Výstredníkový hriadeľ (hnaný) môže byť vyrobený spolu s výstredníkom z jedného kusu materiálu, alebo je na ňom naklinovaný výstredníkový kotúč s dvojdielnou objímkou spojenou s výstredníkovou tyčou, na ktorej je oko na spojenie s hnaným členom, ktorý koná vratný pohyb.
Výstrednikový kotúč býva spravidla vykovaný z ocele alebo liatinový. Dvojdielna objímka býva z liatiny alebo z ocele na odliatky, na zmenšenie hmotnosti býva tiež kovaná. V tom prípade musí byť vyliata kompozíciou alebo opatrená bronzovým puzdrom. Výstredníkové tyče bývajú spravidla vykované z ocele.

Trecie plochy výstredníkov treba mastiť olejom, čo sa musí pri konštrukcii výstredníka zabezpečiť. Celý mechanizmus musí byť presne vyrobený, najmä je dôležité, aby pracoval celý v jednej rovine. Časti, ktoré vykonávajú vratný alebo kývavý pohyb, musia mať v kĺboch malú vôľu, aby nenastávali v úvratoch prídavné rázy, ktoré by mechanizmus predčasne poškodili.

Zdroj
-----

* Heller, J. - Huška, Z.:Časti strojov II, SNTL Praha 1986.
**Vývin** alebo **vývoj** alebo **evolúcia** je vzchádzanie alebo utváranie sa jedných stavov alebo foriem bytia z druhých.

Teoretický obraz vývinu závisí od významových útvarov (napr. kategórií a pojmov), ktoré intervenujú v jeho teoretickej reflexiii. Pri tvorbe pojmu vývinu najčastejšie intervenujú pojmy, ako pojem zmeny, pojem vyššieho, pojem ireverzibilného, pojem jednotného, pojem diania, pojem zákonitosti, pojem
účelu, pojem boha alebo predstava boha, pojem nevyhnutnosti, pojem náhody, pojem špirály, pojem vzostupu, pojem spojitosti (kontinuity), pojem pretržitosti (diskotinuity), pojem bifurkácie, pojem stupňovitosti, pojem kruhovitosti, pojem protirečenia, pojem boja, pojem tendencie, pojem cieľavedomosti, pojem živelnosti, pojem kvantity, pojem kvality, pojem prechodu kvantity v kvalitu, pojem časovosti, pojem mimočasovosti a pod.

Významový útvar, ktorý vznikol ako výsledok poznania vývinu, je jedným z hlavných konštituentov súčasného významového univerza; intervenuje dnes vo väčšine foriem reflexie sveta, človeka a miesta človeka vo svete.

Marxizmus
---------

Evolúcia v marxizme sú všetky druhy a podoby vývojových premien. Medzi postupnými a náhlymi kvantitatívnymi i kvalitatívnymi zmenami a medzi pokrokovými a retardačnými historickými zvratmi existuje dialektická súvislosť.

Herbert Spencer
---------------

Podľa H. Spencera je evolúcia integrácia látky pri simultánnej disipácii pohybu; od relatívne
neurčitej, nesúvislej rovnorodosti (homogeneity) prechadza k určitejšej, súvislejšej nerovnorodosti (heterogeneite); opakom toho, disolúcia, je absorpcia pohybu so súbežnou dezintegráciou (rozptýľovaním) látky. Príkladom tejto Spencervoej vývojovej formuly je utváranie sa našej slnečnej sústavy; avšak táto formula je všeobsiahajúca: prejavuje sa v raste rastlína zvierat, v socialnom života ľudstva (ktorý niie je ničím iným, ako integráciou indivíduí do jedného nerovnorodého, určitého a súvislého celku), ako aj vo všetkých duchovných javoch, ako napr. v živote jazyka. Spencer dokladá platnosť tejto formuly v biológii, psychológii, sociológii a etike. Keďže univerzum ovládajú antagonistické sily,, musí existovať večný rytmus vývinu a zániku a tento rytmus bude plodiť neustále nové materiálne systémy anorganické i organické. Tento vývin podlieha zákonu zachovania hmoty a sily, univerzálnemu zákonu
substancie.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Výsledok hospodárenia (za účtovné obdobie)** (staršie **hospodársky výsledok (bežného účtovného obdobia)**, ešte staršie (za socializmu) **bilančný zisk** alebo **súvahový zisk**; neformálne **zisk (alebo strata), účtovný zisk (alebo účtovná strata), bilančný/súvahový zisk (alebo bilančná/súvahová strata)**) je v slovenskom účtovníctve oficiálny názov zostatku na účte Výkazu ziskov a strát. Zodpovedá teda rozdielu účtovných výnosov a účtovných nákladov. Často sa označuje ako **VH** (výsledok hospodárenia) alebo **HV** (hospodársky výsledok). 

Ak je kladný zvykne sa neformálne nazývať "(účtovný) zisk", ak je záporný "(účtovná) strata". 
Vyskytuje sa aj ako položka v súvahe (teda bilancii), preto sa nazýva aj "bilančný (súvahový) zisk/strata".

Mimo účtovníctva (vo finančníctve, ekonómii a podobne), ako aj v iných krajinách, sa výsledok hospodárenia bežne nazýva zisk (alebo strata) alebo rôzne inak, pričom v detailoch je často aj odlišne definovaný; napríklad nemusí zahŕňať:

* kapitálové fondy a fondy zo zisku a/alebo
* mimoriadne náklady a výnosy a/alebo
* výsledok hospodárenia (zisk alebo stratu) z minulých rokov
* daň z príjmu (podľa toho sa rozlišuje výsledok hospodárenia pred zdanením a po zdanení)

Slovenský výsledok hospodárenia toto všetko zahŕňa.

Zisk (právnických osôb) podľa daňového práva je fakticky (hoci sa ten pojem oficiálne nepoužíva) výsledok hospodárenia upravený o výnimky podľa daňového práva. Tvorí základ dane.
Nemecké obranné línie južne od Ríma.
Kanadský vojenský cintorín pri Ortone.
**Zimná línia** je názov pre systém nemeckých opevnení v Taliansku, vybudovaných organizáciou Todt počas druhej svetovej vojny.

Hlavná obranná línia niesla názov Gustavova línia, križovala Apeninský polostrov severným smerom, pridŕžala sa riečky Garigliano od jej ústia do Tyrrhenského mora, prekračovala Apeniny a končila pri ústí rieky Sangro do Jadranského mora. 

Okrem *Gustavovej línie* mala ešte ďalšie podporné línie (v zozname od juhu na sever):

* Volturnská línia
* Barbarská línia
* Gustavova línia s vetvami: Bernhardt a Adolf Hitler
* Caesar C línia
* Rímska manévrová línia

Pozri aj
--------

* Talianske ťaženie
* Bitka o Monte Cassino
* Vylodenie pri Anziu
* Siegfriedova línia
* Mannerheimova línia
* Maginotova línia
* Metaxasova línia

Externé odkazy
--------------

* Mapa Gustavovej línie a pozície spojeneckých jednotiek
* Boje americkej 45. divízie na Zimnej línii

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Winter Line na anglickej Wikipédii.*
**Derivácia v smere**, presnejšie derivácia diferencovateľnej funkcie viacerých reálnych premenných v smere daného vektora „V" v danom bode „P", je koncept, ktorý formalizuje intuitívnu predstavu "sklonu" rezu danej funkcie rovinou určenou (jednotkovým) vektorom „V" a osou závislej premennej v bode „P". Derivácia v smere teda určuje mieru rastu funkcie, ak všetky závislé premenné meníme v smere vektora „V". Je teda zovšeobecnením konceptu parciálnej derivácie, pri ktorej je tento smer vždy rovnobežný s niektorou zo súradnicových osí - parciálna derivácia je teda špeciálnym prípadom derivácie v smere. Derivácia v smere je zas špeciálnym prípadom tzv. Gâteauxovej derivácie.

Definícia
---------

Derivácia funkcie

{\displaystyle f({\vec {x}})=f(x\_{1},x\_{2},\ldots ,x\_{n})}
v smere vektora

{\displaystyle {\vec {v}}=(v\_{1},\ldots ,v\_{n})}
je funkcia definovaná ako limita

{\displaystyle {\frac {\partial f}{\partial {\vec {v}}}}({\vec {x}})=\lim \_{h\rightarrow 0}{\frac {f({\vec {x}}+h{\vec {v}})-f({\vec {x}})}{h}}.}
Niekedy sa derivácia v smere označuje aj ako {\displaystyle D\_{\vec {v}}({\vec {x}})} alebo {\displaystyle \nabla \_{\vec {v}}({\vec {x}})}. Ak je funkcia {\displaystyle f} diferencovateľná v bode {\displaystyle {\vec {x}}}, tak existuje derivácia v smere ľubovoľného vektora {\displaystyle {\vec {v}},} pričom platí

{\displaystyle {\frac {\partial f}{\partial {\vec {v}}}}({\vec {x}})=\nabla f({\vec {x}})\cdot {\vec {v}}},
kde {\displaystyle \nabla } označuje gradient a {\displaystyle \cdot } je skalárny súčin.

Vlastnosti
----------

Pre derivácie v smere platia viaceré vlastnosti, ktoré platia pre klasické derivácie funkcií jednej reálnej premennej alebo pre parciálne derivácie. Konkrétne, nech *f* a *g* sú funkcie definované na okolí bodu *p* a diferencovateľné v *p*. Potom platia nasledujúce vlastnosti:

* {\displaystyle {\frac {\partial (f+g)}{\partial {\vec {v}}}}(p)={\frac {\partial f}{\partial {\vec {v}}}}(p)+{\frac {\partial g}{\partial {\vec {v}}}}(p)}
* Pre ľubovoľnú konštantu *c*: {\displaystyle {\frac {\partial (cf)}{\partial {\vec {v}}}}(p)=c{\frac {\partial f}{\partial {\vec {v}}}}(p)}
* {\displaystyle {\frac {\partial (fg)}{\partial {\vec {v}}}}(p)=g(p){\frac {\partial f}{\partial {\vec {v}}}}(p)+f(p){\frac {\partial g}{\partial {\vec {v}}}}(p)}
* Ak *g* je diferencovateľná v *p* a *h* je diferencovateľná v bode *g*(*p*), tak

{\displaystyle {\frac {\partial (h\circ g)}{\vec {v}}}(p)=h'(g(p)){\frac {\partial g}{\vec {v}}}(p)}

Pozri aj
--------

* Parciálna derivácia
* Gradient

Externé odkazy
--------------

* Článok o deriváciách v smere na stránkach Wolfram MathWorld (po anglicky).