recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Pohľad na mesto Delvinë zo severovýchodu
Mešita v centre mesta Delvinë
**Delvinë** alebo **Delvina**, grécky Δέλβινο (Delvino), je malé mesto ležiace v južnom Albánsku, asi 16 km od mesta Sarandë. Mesto má asi 4 200 obyvateľov (odhad z roku 2004). V Delvinë, ako aj v rovnako sa volajúcom okrese Delvinë, žijú hlavne Gréci. Pred druhou svetovou vojnou tu žila i významná židovská komunita pôvodom zo Španielska. Po vojne takmer celá komunita emigrovala do Izraela.

| * z
* d
* u
Mestá v Albánsku |
| --- |
| 
* Apollonia
* Bajram Curri
* Ballsh
* Berat
* Bilisht
* Bulqizë
* Burrel
* Butrint
* Cërrik
* Çorovodë
* Delvinë
* Drač
* Elbasan
* Ersekë
* Fier
* Fushë-Krujë
* Gjirokastër
* Gramsh
* Has
* Himarë
* Kamzë
* Kavajë
* Këlcyrë
* Klos
* Konispol
* Koplik
* Korçë
* Krujë
* Krumë
* Kuçovë
* Kukës
* Laç
* Lezhë
* Libohova
* Librazhd
* Lushnjë
* Maliq
* Mamurras
* Mavrovë
* Memaliaj
* Patos
* Peqin
* Peshkopi
* Përmet
* Pogradec
* Poliçan
* Pukë
* Rrëshen
* Rrogozhinë
* Roskovec
* Sarandë
* Selenicë
* Shëngjin
* Shijak
* Shkodër
* Tepelenë
* **Tirana**
* Tropojë
* Valbonë
* Vlorë

 |  |

Súradnice: 39°57′00″S 20°05′55″V﻿ / ﻿39,95013°S 20,098672°V﻿ / 39.95013; 20.098672
Solidus Leva I.
**Lev I.** (\* 400 – † 474), bol v rokoch 457 až 474 cisárom Byzantskej ríše.

Lev sa narodil v Trákii a pochádzal z nižších pomerov. Po smrti Markiana bol veliteľom vojska Asparom vyhlásený za cisára. Aspar asi predpokladal, že Leva bude ľahko ovládať. Lev bol asi prvým cisárom, ktorého korunovácia bola uskutočnená duchovným hodnostárom – v tomto prípade konštantínopolským patriarchom. V spolupráci so západom plánované znovudobytie Afriky skončilo v roku 468 vojenskou katastrofou a bolo spojené s ohromnými finančnými stratami. Navyše sa tiež zhoršila situácia na Balkáne. Niekdajšie Hunom podrobené germánske a sarmatské kmene sa usadili v dunajských provinciách a začali ohrozovať tamojšiu rímsku správu. Aspar, ktorý bol sám Germán, bol Ostrogótom v Panónii naklonený a uzavrel s nimi dohodu.

Oproti Asparovým očakávaniam sa však Lev ukázal ako zdatnejší politik. Aby sa mohol ubrániť vzrastajúcemu tlaku Aspara, ktorý navyše na trón presadzoval svojho vlastného syna, zostavil Lev novú cisársku gardu z Isaurov a vytvoril Asparovi protiváhu v osobe isaurského náčelníka Tarasicodissy, neskoršieho cisára Zenóna, pričom ho oženil so svojou dcérou Ariadne. So Zenónovou pomocou nakoniec Aspara v roku 471 zbavili moci a popravili. Následkom toho sa však vyostril konflikt s Ostrogótmi. 

Na západe dosadil Lev za cisára Anthemia a neskôr aj Julia Nepota, ale bez toho, aby sa tam sitácia upokojila. Naproti tomu so Sásánovcami na východe sa mu darilo udržovať mier, čo ríšu vojensky odbremenilo. Nástupcom Leva sa stal (iba na krátky čas) jeho vnuk Lev II. syn Zenóna.

Referencie
----------

* ZÁSTĚROVÁ, Bohumila, et al. *Dějiny Byzance*. Vyd. 1. Praha : Academia, 1992. 529 s. ISBN 80-200-0454-8.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Lev I. (Byzantská ríša)**

  


|  |
| --- |
| Lev I.**Trácka dynastia** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Markian** | **cisár**457 – 474 | Nástupca**Lev II.** |

Autoritné údaje: * BnF: 169332442
* GND: 102397112
* ISNI: 0000 0003 9500 4452
* LCCN: nr97038821
* VIAF: 289656465
* WorldCat: lccn-nr97038821
**Munții Plopiș** (lokálne aj Munții Rez, alebo Munții Șes) po slovensky aj **Plopišské vrchy**, je časť pohoria Apusenské vrchy. Najvyšším bodom je Vârful Măgura Mare s výškou 918 m n. m.

Povrch
------

Pohorie je nevysoké, neveľmi zbrázdené. Nachádza sa tu viacero horských dedín (obývaných do veľkej miery rumunskými Slovákmi). Pramení tu rieka Barcău. Nájdeme tu viacero, prevažne osídlených údolí, najväčším je Valea Mare (veľké údolie), údolie už spomenutej rieky Barcău a pod. Najvyšším bodom je Vârful Măgura (918 m n. m.), iné významnejšie vrcholy majú okolo 500 m n. m.

Flóra a fauna
-------------

Pohorie je prevažne zalesnené. Z významných druhov flóry:

* Dub letný
* Buk lesný
* Brest
* Lipa veľkolistá
* Hrab obyčajný
* Javor klen
* Cesnak medvedí
* Šťaveľ
* Ostrica ostrá

Z druhov fauny:

* Líška
* Srna
* Vlk
* Sviňa divá
* Králik
* Veverica
* Jazvec
* Bažant obyčajný

Referencie
----------

1. ↑   *Huta* [online]. hutasinteu.xhost.ro, [cit. 2015-10-15]. [http://hutasinteu.xhost.ro/poloha.html Dostupné online.]

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Munții Plopiș na rumunskej Wikipédii.*
**Villard de Honnecourt** bol v 13. storočí francúzsky umelec z regiónu Pikardia. Je známy iba vďaka zbierke 33 pergamenových hárkov, na ktorých je 250 kresieb z obdobia cca 1220 až 1240. Kresby sú dnes uložené v knižnici Bibliothèque nationale de France v Paríži. Kresby sa týkali viacerých tém (náboženské a svetské postavy vhodné pre sochy, architektonické plány, nákresy a detaily cirkevných objektov a mechanických zariadení, niektoré aj s poznámkami), a preto je zložité určiť ich účel. Predmetom kresieb boli aj zvieratá a ľudia.

Pôvodne sa myslelo, po objave zbierky pergamenov v polovici 19. storočia, že Villard bol potulný architekt, kamenár alebo stavbár, ale neexistuje žiadny dôkaz, ktorý by potvrdil jeho profesiu. Napriek tomu je z jeho kresieb zrejmý záujem o architektúru a že navštívil niektoré významné cirkevné stavby, aby zachytil ich detaily. Predmetom jeho záujmu boli Katedrála Notre Dame v Laone a Katedrála Notre Dame v Reims.

Navštívil veľa krajín (Jai este en m[u]lt de tieres), medzi nimi aj dnešné Maďarsko a Slovensko, kde pobudol veľa dní (maint ior), ale nie je zrejmé, za akým účelom ani kto ho vyslal. Predpokladá sa, že mohol byť reprezentantom cirkvi z Cambrai a jeho úlohou bolo získať relikviu Svätej Alžbety Uhorskej, ktorá prispela cirkvi a ktorej potom cirkev venovala jednu z kaplniek v katedrálnej apside. 

Z mechanických zariadení Villard načrtol aj Perpetuum mobile, pílu na vodný pohon, viaceré automaty, zdvíhacie zariadenia, vojenské stroje (trebuchet) a veľké množstvo anatomických a geometrických náčrtov portrétov a architektúry. Tvrdenie, že nakreslil jednoduchý západkový mechanizmus, prvý známy na západe, je v súčasnosti spochybňované.

Kritika
-------

Historik Wilhelm Schlink tvrdí, že Villard bol negramotný a nevedel písať ani čítať, jeho poznámky vraj písali traja rôzni ľudia. Uznávaný odborník Carl F. Barnes označil Villarda za laika, ktorý sa zaujímal o vtedajšie umenie a techniku.

Galéria
-------

* PôdorysPôdorys
* Kostolná vežaKostolná veža
* Perpetuum mobilePerpetuum mobile

Referencie
----------

1. ↑  KOVÁČ, Peter. *Slavný Villard de Honecourt byl zřejmě diletant a analfabet* [online]. 21.08.2003, [cit. 2010-08-27]. Dostupné online. (po česky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Villard de Honnecourt**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Villard de Honnecourt na anglickej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* The Portfolio of Villard de Honnecourt, Dr. Carl F. Barnes
* L'album de Villard de Honnecourt PDF (965 Kb), autor Claude Gagne, zobrazuje niektoré Villardove náčrty

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Villard de Honnecourt na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 134778985
* GND: 118804588
* ISNI: 0000 0000 6299 5702
* LCCN: n80053308
* NK ČR: xx0264867
* ULAN: 500030504
* VIAF: 79146472
* WorldCat: lccn-n80053308
**Walled garden** (obmurovaná záhrada) je analógia používaná v informačných technológiách, v telekomunikáciách a v mediálnom priemysle. Takéto označenie poukazuje na vplyv dodávateľa alebo poskytovateľa služby na aplikáciu, obsah alebo médium a na obmedzenie prístupu k neschváleným aplikáciám alebo obsahu. Napríklad v telekomunikáciách mobilní operátori zvyknú určovať, ktoré aplikácie od ktorých vývojárov majú byť dostupné na domovských stránkach alebo portáloch operátorov.

Vo všeobecnosti pojem "walled garden" označuje uzavreté alebo obmedzené sady informačných služieb poskytovaných pre užívateľov, v protiklade k neobmedzenému prístupu k aplikáciám alebo k obsahu.

Príklady
--------

* America Online. AOL v začiatkoch svojho podnikania požadoval od poskytovateľov obsahu dohody o podiele na zisku z predplatiteľských sekcií.
* Minitel, priekopnícka služba podobná internetu vo Francúzsku v 1980-tych rokoch.
* Apple iOS a ďalšie zariadenia majú prevádzkovanie aplikácií obmedzené iba na tie, ktoré sú schválené cez digitálnu distribučnú službu.
* Facebook má veľkú časť svojho obsahu dostupnú iba cez registráciu, takže je nedostupná pre ostatných užívateľov internetu.
**Ginnifer Goodwinová** (angl. Jennifer Michelle Goodwin; \* 22. máj 1978, Memphis, Tennessee, USA) je americká herečka, známa z televízneho seriálu *Kde bolo, tam bolo* (2011 - 2018).

Detstvo a mladosť
-----------------

Goodwinová sa narodila v meste Memphis, v štáte Tennessee. Jej matka, je bývalá učiteľka, ktorá tiež pracovala pre FedEx. Jej otec, predtým vlastnil a prevádzkoval nahrávacie štúdio. Goodwinová si zmenila pravopis svojho mena z „Jennifer" na „Ginnifer", aby lepšie rozlíšila jej meno a pomohla pri výslovnosti jej mena v jej regionálnom dialekte. Má mladšiu sestru, Melissu Goodwin.

Goodwinovej matka, je židovského pôvodu, preto aj ona samotná vyrastala v tejto komunite. Ako dieťa navštevovala tábor Henryho S. Jacobsa, letný tábor pre reformné židovské deti v meste Utica, v štáte Mississippi. Bola pokrstená a mala službu Bat micva.

Kariéra
-------

Goodwinová mala zo začiatku menšiu úlohy v televíznych seriáloch, ako napríklad *Zákon a poriadok*. V roku 2003 získala výraznejšiu úlohu vo filme *Úsmev Mony Lízy* a o rok neskôr, si zahrala po boku Kate Bosworth, v romantickej komédii *Rande s celebritou*. 

V roku 2009 si zahrala po boku Justina Longa, Jennifer Connelly a Jennifer Aniston v romantickej komédii, *Nie je z teba až tak paf*. 

Od roku 2011 do roku 2018 hrala Goodwinová hlavnú úlohu vo fantasy dramatickom seriáli *Kde bolo, tam bolo*. Hrala rozprávkovú hrdinku Snehulienku, tak aj jej skutočný náprotivok, učiteľku Mary Margaret Blanchardovú. Goodwinová, spoločne s jej manželom, Joshom Dallasom, opustili natáčanie televízneho seriálu na konci šiestej sezóny, aby sa s rodinou presťahovali späť do Los Angeles. Obaja sa vrátili do televízneho seriálu na konci siedmej sezóny.

Spoločne s Robom Loweom, stvárnila manželský pár Kennedyovcov, v dráme, *Vražda prezidenta Kennedyho* z roku 2013*.*

V roku 2016 dabovala hlavnú postavu, Judy Hoppsovú v animovanom filme, *Zootopia*. Aktívne sa venuje aj dabingu. V rokoch 2019 a 2021 účinkovala v televíznom seriály *Why Women Kill*, ktorý získal pozitívne recenzie. 

V januári 2022, mal premiéru televízny seriál Pivoting, kde hrá po boku Maggie Q a Elizy Coupe.

Súkromný život
--------------

Goodwinová chodila s hercom Joeym Kernom. Zasnúbili sa v decembri 2010 a svoj vzťah ukončili v máji 2011. Násladne, začala Goodwinová chodiť s jej hereckým kolegom z z televízneho seriálu *Kde bolo, tam bolo*, Joshom Dallasom. Vzali sa 12. apríla 2014 v Kalifornii a majú dvoch synov, ktorí sa narodili v máji 2014 a júni 2016.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ginnifer Goodwinová**

Externé odkazy
--------------

* Ginnifer Goodwinová v Internet Movie Database (po anglicky)
* Ginnifer Goodwinová v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ginnifer Goodwin na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 15117684f
* GND: 142539511
* ISNI: 0000 0001 0907 9518
* LCCN: no2004095612
* NK ČR: xx0172805
* VIAF: 61847735
* WorldCat: lccn-no2004095612
**Inštrukčný súbor**, **súbor inštrukcií** alebo **inštrukčná sada** (angl. instruction set architecture, skrátene ISA) je všeobecný opis organizačných, funkčných a prevádzkových princípov procesora, z pohľadu programátora je to zoznam dostupných mechanizmov pre programovanie. Inštrukčný súbor sa často nazýva aj ako **architektúra**. Programový model procesora sa môže skladať napríklad z nasledujúcich prvkov:

* zoznamu inštrukcií procesoru
* dátových typov
* dostupných režimov, ktoré sú k dispozícii
* zoznamu registrov
* pravidiel pre manipuláciu s výnimkami a prerušeniami

Procesory majúce rovnaký programovací model sú inter-kompatibilné, čo znamená, že môžu vykonávať rovnaké programy rovnakým spôsobom (funkčne). V ranej histórii model programovania procesora závisel na fyzickom prevedení procesora. V súčasnej dobe sa tento trend obrátil, a používajú sa veľmi odlišné fyzikálne implementácie (mikroarchitektúry), pochádzajúce od rôznych výrobcov, a zároveň disponujú zhodnou ISA. Príklady takýchto architektúr a ich implementácií:

* Architektúra IA-32 a procesory:
	+ 386,
	+ 486,
	+ Pentium,
	+ D6,
	+ Crusoe – implementácia CISC IA-32 (vnútorne VLIW)
* Architektúra x86-64 a procesory:
	+ Athlon – implementácia 64bit CISC x86-64
* Architektúra IA-64 a procesory:
	+ Itanium – implementácia EPIC
* Architektúra SPARC a procesory:
	+ UltraSPARC,
	+ SPARC64
* Architektúra ARM a procesory:
	+ LPC21xx – implementácia ako uC
	+ StrongARM
	+ AT91xxx
	+ Intel X-Scale

Pozri aj
--------

* Procesor
* CPU
* Inštrukcia
* Architektúra procesora
* Mikroarchitektúra

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku instrukční sada na českej Wikipédii.*
**Novopytagoreizmus** je smer antickej filozofie počnúc 1. storočím, ktorý obnovil a pod vplyvom orientálneho náboženstva modifikoval pytagoreizmus, ktorý spájal s prvkami rôznych gréckych filozofém. Jeho špekulácie sa nesú v teozofickom a teurgickom duchu. Novopytagoreizmus pripisoval hodnotu mystike čísel.

Novopytagoreizmus do seba pojal okrem prvkov pytagoreizmu aj prvky platonizmu (vznikol v dosť blízkom spojení so stredným platonizmom) aristotelizmu, stoicizmu, orientálneho a gréckeho náboženstva.

Platonizujúci novopytagoreizmus považuje za hlavný princíp jestvovania rozum ako absolútny, aktívny, prvotný činiteľ, ktorý si podriaďuje všetko materiálne a relatívne.

Pytagoreizmus, ktorému boli bližšie stoické predpoklady, uznával rozum za základ všetkého sucna, ale ho nevylučoval zo skutočnosti materiálneho sveta a - hlásajúc materializujúci monizmus - považoval svet za harmonické rozvinutie imanentného usporadujúceho prvku.

V hľadaní šťastia sa tento smer pokúša premeniť na akési mysticko-racionalizované náboženstvo. Požiadavka striedmosti, pokánia a morálnej prípravy na príchod vykupiteľa, ktorý novopytagorejci predpovedali, mala silný vplyv na vtedajšieho ideovo dezorientovaného človeka.

Človek, podľa novopytagoreizmu, má odhaľovať modely vysvetlenia princípov stavby sveta a každej v ňom jestvujúcej veci v rozume demiurga, ktorý vládne nad vznikom a zánikom bytia. Týmto odhaľovaním človek spolupracuje s demiurgom a pomáha mu normovať vonkajší svet.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**G30 - G32: INÉ DEGENERATÍVNE CHOROBY NERVOVÉHO SYSTÉMU** patria do VI. kapitoly MKCH-10 - Choroby nervového systému.

**G30 - ALZHEIMEROVA CHOROBA**

Zahŕňa: 

* senilnú a presenilnú formu

Nezahŕňa:

* senilnú
	+ degeneráciu mozgu IN (G31.1)
	+ demenciu NS (F03)
* senilitu NS (R54)

G30.0 - Alzheimerova choroba so skorým začiatkom - zvyčajne pred 65. rokom
G30.1 - Alzheimerova choroba s neskorým začiatkom - zvyčajne po 65. roku
G30.8 - Iná Alzheimerova choroba
G30.9 - Nešpecifikovaná Alzheimerova choroba
**G31 - INÉ DEGENERATÍVNE CHOROBY NERVOVÉHO SYSTÉMU NEZATRIEDENÉ INDE**

Nezahŕňa: 
Reyov syndróm (G93.7)
G31.0 - Ohraničená mozgová atrofia
Pickova choroba
Progresívna izolovaná afázia
G31.1 - Senilná degenerácia mozgu nezatriedená inde
Nezahŕňa:
Alzheimerovu chorobu (G30.-)
senilitu NS (R54)
G31.2 - Degenerácia nervového systému zapríčinená alkoholom
Alkoholická
cerebelárna
ataxia
degenerácia
encefalopatia
Porucha funkcie autonómneho nervového systému zavinená alkoholom
G31.8 - Iné špecifikované degeneratívne choroby nervového systému
Degenerácia sivej hmoty [Alpersova]
Subakútna nekrotizujúca encefalopatia [Leighova]
G31.9 - Nešpecifikovaná degeneratívna choroba nervového systému
**G32\* - INÉ DEGENERATÍVNE PORUCHY NERVOVÉHO SYSTÉMU PRI CHOROBÁCH ZATRIEDENÝCH INDE**

G32.0\* - Subakútna kombinovaná degenerácia miechy pri chorobách zatriedených inde
Subakútna kombinovaná degenerácia miechy pri nedostatku vitamínu B12 (E53.8†)
G32.8\* - Iné špecifikované degeneratívne poruchy nervového systému pri chorobách zatriedených inde

Zdroje
------

* Národné centrum zdravotníckych informácií
Súradnice: 13°18′0″J 176°10′0″Z﻿ / ﻿13,30000°J 176,16667°Z﻿ / -13.30000; -176.16667

**Wallis** alebo **Uvea** je ostrov v južnej časti Pacifiku, asi 240 km sevrovýchodne od ostrova Futuna. Patrí pod správu francúzskej zámorskej správnej korporácie Wallis a Futuna. Pomenovaný je po Samuelovi Wallisovi, cornwallskom lodnom navigátorovi, ktorý ho objavil ako prvý európan.

História
--------

Zvyšky pevnosti Talietumu.
Prvotné osídlenie ostrova dokladajú archeologické nálezy s datovaním približne 1400 rokov pred Kr. V 13. až 16. storočí bol súčasťou *Tonžského impéria*. Na ostrove sa nachádzajú aj zvyšky tonžského opevnenia Talietumu, ktoré bolo postavené približne v roku 1450. Jeho ruiny sú dnes obľúbenou turistickou atrakciou.

Európania ostrov objavili v druhej polovici 18. storočia, keď pri ňom 16. augusta 1767 pristála fregata kráľovského námorníctva Dolphin vedená Samuelom Wallisom. Tá istá loď predtým objavila aj Tahiti. V 19. storočí na Wallis prišli francúzski misionári s úlohou konvertovať miestne obyvateľstvo na katolícku vieru a odvtedy je pod francúzskou správou.

Geografia
---------

Wallis má približne oválny tvar a plochu 77,5 km². Najvyšší bod je *Loka* (143 m). Na ostrove sa nachádza niekoľko jazier vulkanického pôvodu. Wallis je obklopený bariérou koralových útesov, spolu vytvárajú súostrovie Wallisove ostrovy.

Trvalo na ňom žije 10 000 obyvateľov, prevažná väčšina z nich je katolíckeho vyznania. Na ostrove sa nachádza aj správne stredisko korporácie Mata-Utu.

Geologický vývoj
----------------

Ostrov predstavuje erodovaný vrchol neaktívnej štítovej sopky, ktorej vznik sa odhaduje na pleistocén. Wallis pokrývajú početné bazaltové lávové prúdy, explozívne krátery (mnohé z nich sú zaliate vodou) a troskové kužele s datovaním v rozmedzí 0,5 až 0,08 milióna rokov. Najmladšie vzorky hornín sú pravdepodobne holocénneho veku.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **ostrov Wallis**

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu – ostrov Wallis na Global Volcanism Program (po anglicky)


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Francúzsky portál |
**Pararula** je premenená hornina, typ ruly, ktorá vznikla vysokostupňovou premenou sedimentov.

Termín pararula (*paragneiss*) zaviedol roku 1891 K. H. Rosenbusch.

Vznik
-----

Pararula vznikla premenou sedimentárnych, najmä pelitických a drobových hornín v amfibolitovej fácii. Patria k najrozšírenejšim regionálne premeneným horninám.

Zloženie a vlastnosti
---------------------

Vzorka zvrásnenej pararuly z Rocky Mountain National Park v americkom štáte Colorado.
Hlavnými minerálmi pararúl sú kremeň, živce, s vysokým podielom plagiklasu a sľudy, z ktorých zvyčajne prevláda biotit, pri vyššom stupni premeny môže obsahovať aj značný podiel aluminosilikátov ako je kyanit, andaluzit a sillimanit, tiež cordierit, staurolit a granáty. Podľa obsahu ďalších minerálov sa rozlišuje svorová pararula (s nízkym obsahom živcov),
pararula grafitová, dvojsľudnádná, amfibolov-biotitová atď. Kinzigit je granátovo-grafitická pararula.

Výskyt
------

V Českom masíve tvoria pararuly hlavnú masu hornín moldanubika. Vyskytujú sa v Alpách, Schwarzwalde a inde. V Západných Karpatoch sú súčasťou veporického i tatrického kryštalinika, kde ide zväčša o pararuly s obsahom sillimanitu a granátu. Sú známe z Považského Inovca, Malej Fatry, vo Vysokých a Nízkych Tatrách, rovnako vystupujú v kryštaliniku Zemplínskeho ostrova. Plagioklasové pararuly vystupujú predovšetkým v Slovenskom rudohorí.

Použitie
--------

Nemajú žiadne významné praktické použitie ani väčší ekonomický význam. Môžu sa využívať ako kamenná drvina a stavebný kameň.

Referencie
----------

1. 1 2  Putiš, M. Petrografia metamorfovanýh hornín. Univerzita Komenského, Bratislava, 2004, 131 s.
2. ↑  ttp://www.geologie.estranky.cz prístup: 28.8.2008
3. ↑  Vladár, J. 1981; *Encyklopédia Slovenska V. zväzok R - Š.* Veda, Bratislava, s. 173

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pararula**
**Strogién** alebo **Strógianos** (starogr. *Στρογιὴν, Στρωγιανός* – *Strogién, Strógianos*) bol olympijský víťaz v jazdeckých pretekoch v roku 84 pred Kr.

Strógién, syn Filista z Élidy, si na 174. olympijských hrách vybojoval víťazstvo v jazdeckých pretekoch na koni. V Olympii sa dostihy (kelés) zaviedli na 33. hrách v roku 648 pred Kr.

Záznam o olympijskom víťazstve Strogiéna je uvedený na kamennom podstavci objavenom severozápadne od olympijského Pelopiona. Je to jeden z nápisov (*IvO 198 až IvO 206*, IvO = W. Dittenberger a K. Purgold, nápisy Olympia, Berlin 1896.) na spoločnom podstavci (nezachovaného sochárskeho diela) detí a vnukov élidského chovateľa koní Filista (Strogién, Télemachos, Praxagoras, Timareta, Filistos, Theodota a Filonikos), ktorí dosiahli olympijské víťazstvá v jazdeckých disciplínach v rokoch 84 až 76 pred Kr.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Inscriptiones Graecae, *IvO 198*
2. 1 2 3  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2003. ISBN 0-203-49732-5. S. 166.
3. ↑  James Lynch, *The Ancient Olympiads: 776 BC to 393 AD*
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 247.
5. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
6. ↑  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2003. ISBN 0-203-49732-5. S. 134.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Existenčný kvantifikátor** (iné názvy: **existenčný kvantor**, **malý kvantifikátor**, **malý kvantor**, **partikularizátor**) je kvantifikátor, ktorým sa nahradzuje spojenie „existuje (aspoň jedno)". To teda znamená, že pre minimálne jedno opakovanie výrazu, ktorý za ním nasleduje platí určitá vlastnosť. Jeho symbol je {\displaystyle \exists } (v unicode ∃ U+2203 THERE EXISTS). Niekedy sa používa aj v modifikácií „existuje práve jedno", ktoré sa značí ako {\displaystyle \exists !}.

Príklady
--------

Na množine prirodzených čísel je možné opísať vzťah 

{\displaystyle \exists x\in N:x>3},
teda, že existuje *x* (z množiny prirodzených čísel), pre ktoré platí, že je väčšie ako 3. Taktiež je možné zapísať 

{\displaystyle \exists !x\in N:x>10\land x<12},
čo znamená, že existuje práve jedno prirodzené *x*, pre ktoré platí, že je väčšie ako 10 a zároveň menšie ako 12. Teda číslo 11.

Pozri aj
--------

* všeobecný kvantifikátor

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Existenčný kvantifikátor na pohodovamatematika.sk
**Motoristický časopis** je časopis, ktorý sa obsahuje novinky o automobiloch a automobilovom priemysle. Motoristické časopisy môžu obsahovať testy nových automobilov, porovnávacie testy, ktoré popisujú výhody a nevýhody porovnávaných modelov, automobilové koncepty budúcnosti, dôverné informácie, tzv. „spyshots" (fotografie maskovaných modelov testovaných automobilkami), úpravy automobilov, zoznamy nových modelov s cenami, špecifikáciami a hodnoteniami, inzercie ojazdených automobilov, správy a udalosti z motoristického športu a rôzne ďalšie informácie.

Prvá publikácia motoristického časopisu začala v roku 1895 a mal názov *The Horseless Age*. Neskôr bol premenovaný na *Automotive Industries Magazine*.

Najznámejšie motoristické časopisy
----------------------------------

* *Auto, Motor und Sport*
* *Auto Bild*
* *Best Motoring*
* *Car and Driver*
* *Evo*
* *Motor Trend*
* *Option*
* *Sports Car International*
* *Top Gear*

Referencie
----------

1. ↑  STANGENES, Sharon. Taking a trip around the world of wheels. *Chicago Tribune*, 22. jún 1996. Dostupné online [cit. 2011-01-31].
**Petr Zenkl** (\* 13. jún 1884, Tábor – † 3. november 1975, Raleigh, Severná Karolína, USA) bol český národno socialistický politik.

Životopis
---------

Študoval na filozofickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. V rokoch 1906 – 1918 pôsobil v Prahe ako profesor češtiny na Českoslovanskej obchodnej akadémii v Resslovej ulici, neskôr na obchodnej akadémii v Karlíne. Venoval sa tiež osvetovej činnosti. 

Do politiky vstúpil pred prvou svetovou vojnou. V roku 1913 sa stal členom národno socialistickej stany a členom zastupiteľstva v Karlíne. Bol iniciátorom osláv 500. výročia smrti Jána Husa v roku 1915. Od roku 1919 bol starostom Karlína, až do jeho pripojenia k Prahe začiatkom roku 1922. Od roku 1923 bol členom mestského zastupiteľstva hlavného mesta Prahy. V rokoch 1937 – 1939 bol primátorom Prahy. 

Angažoval sa najmä v oblasti sociálnej starostlivosti. V rokoch 1918 – 1925 pôsobil na ministerstve sociálnej starostlivosti. Od roku 1923 bol predsedom Ústredného sociálneho zboru hlavného mesta Prahy. Podieľal sa na realizácii sociálneho programu návrhom na vybudovanie Ústredných ústavov sociálnej starostlivosti v Prahe-Krči (Masarykove domovy). V roku 1926 sa stal jedným z riaditeľov Ústrednej sociálnej poisťovne. V roku 1932 inicioval program núdzových prác pre nezamestnaných. 

Pôsobil ako minister bez portefeuille v prvej úradníckej vláde generála Jana Syrového (22. september – 4. október 1938). V druhej úradníckej vláde generála Syrového zastával post ministra sociálnej starostlivosti a ministra verejného zdravotníctva a telesnej výchovy (4. október – 1. december 1938).

Registračná karta Petra Zenkla ako väzňa v koncentračnom tábore Dachau
V septembri 1939 ho zatklo gestapo. Bol väznený v koncentračných táboroch Dachau a Buchenwald. Po oslobodení sa vratil k politike. Stal sa predsedom Československej strany národno socialistickej (1945 – 1948). V auguste 1945 sa stal opäť primátorom Prahy, túto funkciu vykonával do mája 1946. Po parlamentných voľbách v roku 1946 sa stal prvým podpredsedom vlády. Bol zásadným odporcom politiky KSČ. 20. februára 1948 podal spolu s ďalšími nekomunistickými ministrami demisiu, na protest proti neústavným krokom komunistického ministra vnútra Václava Noska. 

Po Februári 1948 emigroval cez Nemecko, Londýn až do USA. Tu sa podieľal na vzniku Rady slobodného Československa, ktorej predsedom bol až do roku 1974.

Dielo
-----

* *Masarykova Československá republika* (1955)
* *Masaryk and Idea of European and World Federation* (1955)
* *Communist Seizure of Power and the Press 1945-48* (1962)
* *A history of the Czechoslovak Republik, 1918 – 1948* (1973)

Literatúra
----------

* *Politická elita meziválečného Československa 1918-1938. Kdo byl kdo. (edit. F. Kolář a kol.)* (Praha, Pražská edice, 1998) ISBN 8090150985

Autoritné údaje: * abART: 61518
* GND: 119421291
* ISNI: 0000 0000 5539 0385
* LCCN: n94030516
* NK ČR: jk01152545
* SNK: 204592
* VIAF: 54957653
* WorldCat: lccn-n94030516
*Herakles bojuje s Amazonkami*, čiernofigúrová amfora, cca 530 – 520 pred Kr.
**Hippolyté** alebo **Hippolyta** alebo **Hippolyte** (starogr. *Ἱππολύτη* – *Hippolyté*, lat. *Hippolyta*) je v gréckej mytológii dcéra boha vojny Area a jeho milenky Otréry. Bola kráľovnou Amazoniek.

Otec Ares jej daroval nádherný pás, ktorý potom nosila ako znak jeho otcovstva. Po tomto páse zatúžila dcéra mykénskeho kráľa Eurysthea v čase, keď bol v jeho v službách hrdina Herakles a kráľ mu prikázal, aby mu pás priniesol.

Keď potom Herakles dorazil k Amazonkám a Hippolyta sa dozvedela, že prečo prišiel, sama mu svoj pás ponúkla na znak svojej úcty. Do toho však zasiahla žiarlivá manželka najvyššieho boha Dia Héra, ktorá proti Heraklovi neustále intrigovala a rozšírila zvesti, že Herakles prišiel Hippolytu zajať a odviesť ju do otroctva. Amazonky preto na Herakla zaútočili, ale po statočnom boji podľahli sile Heraklových ozbrojencov.

Hypolité následne za svoj pás vykúpila slobodu zajatej bojovníčky Melanippy. Ďalšiou zajatkyňou bola vodkyňa Antiopé, tú však Herakles dal priateľovi Théseovi, ktorý si ju odviedol do Atén, kde sa s ňou vraj oženil. (Iná verzia však hovorí, že Melanippé a Antiopa sú jedna a tá istá osoba, a že manželkou Thésea sa nikdy nestala.)

Keď potom Amazonky pritiahli k Aténam, aby Antiopu oslobodili, ona bojovala po boku Thésea, do ktorého sa zamilovala a v boji padla. Kráľovná Hippolyté sa po neúspešnej výprave vzdala svojej moci, utiekla do Megary a utrápila sa k smrti.

Referencie
----------

1. ↑  Apollónios Rodský, *Argonautica*, 2,966.
2. 1 2  Diodoros, *Bibliotheca historia*, 4,16,4.
3. ↑  Pseudo-Apollodorus, *Epitoma*, E,1,16.
4. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 1,41,7.

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hippolyta na českej Wikipédii.*
Príklad naklonenej roviny
**Naklonená rovina** je rovný povrch nastavený v uhle inom ako pravý uhol proti horizontálnemu 
povrchu. Naklonená rovina umožňuje človeku prekonať veľký odpor aplikovaním relatívne malej sily cez väčšiu vzdialenosť 
než má byť teleso zdvihnuté. V stavebníctve sa sklon (pomer stúpania/klesania) často nazýva stupeň alebo gradient. Naklonená rovina je jeden z veľmi známych jednoduchých strojov.

Vzťahy síl na naklonenej rovine:
**h** - výška **l** - dĺžka; **G** = tiaž; **F** = sila; **m** = hmotnosť telesa na naklonenej rovine; **g** = gravitačné zrýchlenie; **α** = uhol zvieraný naklonenou rovinou a rovinou kolmou na vektor gravitačného zrýchlenia; **W** = práca, ktorú vykonáme aby sme teleso posunuli po naklonenej rovine pri zanedbaní trenia

Platí:

{\displaystyle F=(G\cdot h)/s}  

{\displaystyle W=F\cdot s\cdot \sin \alpha }
{\displaystyle h/l} = sklon naklonenej roviny v %

Príklady naklonených rovín
--------------------------

Príklady naklonených rovín sú rampa, svahové cesty a kopce, dláto, sekera, pluh, pneumatické kladivo, 
tesárska rovina a klin. Väčšina kanonických príkladov naklonenej roviny je sklonený 
povrch; napríklad výškový rozdiel cesty na most.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Naklonená rovina**
Maľba z kostola sv. Ondreja v Krásne nad Kysucou z roku 1927
**Jozef Hanula** (\* 6. apríl 1863, Liptovské Sliače – † 22. august 1944, Spišská Nová Ves) bol slovenský maliar a pedagóg. Vrcholnou tvorbou sa hlásil k programu kritického realizmu.

Jeho otec Ján Hanula, matka Mária rod. Mrvová.

Životopis
---------

Študoval na Krajinskej škole pre kreslenie v Budapešti, u Š. Hollósyho a na AVU v Mníchove. Učiteľ kreslenia v Žiline a v Spišskej Novej Vsi. Predstaviteľ slovenského realistického maliarstva. Zameral sa najmä na sakrálnu tvorbu, v ktorej spájal náboženské a národné témy. Od roku 1908 účinkoval aj ako knižný ilustrátor, priekopnícky najmä v literatúre pre deti a mládež. Autor podobizní významných osobností slovenského kultúrneho a národného života. Publicisticky sa vyjadroval k problematike slovenskej kultúry úvahovými a memoárovými článkami. Autor knihy *Spomienky slovenského maliara*, napísaná okolo roku 1935. Maľoval interiéry katolíckych kostolov v Banskej Bystrici (1935), Banskej Bystrici-Sásovej (1940), Banskej Bystrici-Radvani a iné. Roku 1919 spoluzakladateľ Spolku slovenských umelcov v Martine. Roku 1941 vyznamenaný štátnou cenou.

Pamiatky
--------

* Kern, P. J.: Podobizeň J. Hanulu (olej, 1935)
* Hanulova ul. v Bratislave (od roku 1972)
* Hanulova ul. v Nitre
* ul. J. Hanulu v Spišskej Novej Vsi
* ul. J. Hanulu v Liptovských Sliačoch

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jozef Hanula**

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* hanula.sk
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Diela autora v zbierkach slovenských galérií
* Záznam o narodení a krste v matrike riadok 22

Autoritné údaje: * abART: 20835
* GND: 1078905681
* ISNI: 0000 0000 6974 9643
* NK ČR: jo2016918767
* SNK: 150373
* VIAF: 96383830
* Web umenia: 3586
**Hippos** (starogr. *Ἵππος* – *Hippos*) bol olympijský víťaz v boxe dorastencov v roku 380 pred Kr.

Hippos z Élidy bol na 100. olympijských hrách v roku 380 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v dorasteneckom boxe. Olympijský program hier sa o túto disciplínu rozšíril na 41. hrách v roku 616 pred Kr.

Za toto víťazstvo sa Hippovi dostalo veľkej pocty, keď mu v olympijskej *Altide* medzi sochami slávnych olympijských víťazov vztýčili sochu. Jeho sochu ešte v druhom storočí videl cestovateľ a spisovateľ Pausanias, ktorý zaznamenal, že jej tvorcom bol sochársky majster Damokritos zo Sikyónu."

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  James Lynch, *The Ancient Olympiads: 776 BC to 393 AD*
2. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,3,5.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
4. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 247.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Jozef Hagara** (kr. m. Ondrej) (\* 29. apríl 1917, Nováky – † 20. marec 1964, Bratislava) bol pedagóg a protifašistický bojovník.

Rodina
------

* otec Štefan Hagara
* matka Mária rod. Maková

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Prievidzi, na Filozofickej fak. KU v Prahe a na UK v Bratislave, 1947 – 1948 absolvoval študijný pobyt na parížskej Sorbonne, 1961 doc. Prof. Obchodnej akadémii v Banskej Bystrici (1942 – 1943), v Bratislave, riaditeľ 
gymnázia v Bratislave, Zlatých Moravciach, v Prievidzi, riaditeľ Pedagogického inštitútu v Banskej Bystrici (1959 – 1962), od roku 1962 pracovník Katedry marxizmu-leninizmu SVŠT v Bratislave. Už počas štúdií viedol ilegálnu kom. organizáciu vysokoškolákov, roku 1942 vedúci banskobystrickej oblasti ilegálnej KSS, spolupracovník 4. ústredného ilegálneho vedenia KSS. Spoluorganizátor ilegálnej straníckej siete, budovania RNV, vydávania ilegálnej tlače. Účastník protofašistického odboja a SNP. V polovici septembra 1944 prešiel do Banskej Bystrice, kde pôsobil na Hlavnom štábe partizánskych odd. Po oslobodení funkcionár krajských a okr. orgánov KSČ. Politickými a ideologickými článkami, spomienkami z národnooslobodzovacieho boja prispieval do časopisov a zborníkov.

Ocenenie
--------

* Rad SNP I.tr. (1947), Za pobedu nad Germanijej (1947), francúzsky vojenský rad Za zásluhy v boji (1957), zasl.uč. (1960)

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Páter Jozef Horvátik
Páter **Jozef Horvátik** (\* 1. august 1919, Skalica – † 21. február 2009, Dolné Dubové) bol rímskokatolícky kňaz, provinciál Rehole piaristov a piarista, organizátor rehoľného života.

Stredoškolské štúdiá absolvoval u piaristov v Nitre. Do ich rehole vstúpil 27. 8. 1942, rehoľné sľuby zložil 28. 8. 1946. Filozofické a teologické štúdiá absolvoval na Cyrilometodskej bohosloveckej fakulte v Bratislave. Za kňaza ho vysvätili 29. 9. 1946 v Košiciach. Ako piarista pôsobil vo Svätom Jure (1946 – 1948), r. 1948 bol profesorom gymnázia, magistrom novicov a piaristických klerikov. Po násilnej likvidácii rehoľníkov r. 1950 aj on musel opustiť kláštor a bol deportovaný do sústreďovacieho kláštora vo Svätom Beňadiku. Po prepustení z internácie pôsobil ako kňaz v duchovnej správe v Dolnom Dubovom (1950 – 1968), v Kolte (1971 – 1972). V čase takzvanej normalizácie mu odňali štátny súhlas na verejnú duchovnú činnosť. Bol nútený pracovať ako robotník na Morave, potom na stavbe atómovej elektrárne v Jaslovských Bohuniciach. 

V roku 1981 mu udelili štátny súhlas a ustanovili ho za administrátora farnosti Dvorníky, r. 1990 za farára v Dolnom Dubovom. V r. 1969 – 1993 zastával funkciu provinciála Rehole piaristov na Slovensku. Bol koordinátorom rehoľného života v tejto provincii a má veľkú zásluhu na tom, že piaristi na Slovensku prežili tvrdé roky útlaku. V ťažkých podmienkach formoval nových členov, takže po r. 1990 sa piaristi mohli znovu zapojiť do evanjelizácie Slovenska v duchu piaristického hesla „Zbožnosť a veda" formou vyučovania na základných a stredných školách, ako aj vo farskej pastorácii. 

Jeho spomienky na obdobie útlaku boli uverejnené v zahraničnom zborníku *Las escuelas pias en Europa central* (*Zbožné školy v strednej Európe*) pod názvom *Testimonio de la vida en las catacumbas* (*Svedectvo o živote v katakombách*). 

V oficiálnom časopise piaristov Ephemerides Calasanctianae uverejnil nekrológy niekoľkých členov Slovenskej piaristickej provincie (Jozef Gavlák, Gejza Bolda).

Zdroje
------

* HORVÁTIK, Jozef od sv. Alojza, SchP. In:  *Lexikón katolíckych kňazských osobností Slovenska*. 1. vyd. Bratislava : Lúč, 2000. 852 s. ISBN 80-7114-300-6. S. 521 – 522.
* Internetová stránka Rehole piaristov na Slovensku
**Eudaimón** (starogr. *Εὐδαίμων*) bol starogrécky boxer.

Grécky sofista Flavius Filostratos vo svojom diele *O hrdinoch* (Hērōikós, dielo vzniklo po roku 213) zaznamenal, že Eudaimón z Egypta a Ploutarchos boli jedineční boxeri: *„Ploutarchos bojoval proti Egypťanovi Hermeiasovi v Olympii o korunu víťazstva v boxe. Keď boli obaja vyčerpaní, jeden od rán, druhý od smädu, keďže bolo pravé poludnie, sa zrazu nad štadiónom roztrhol mrak a smädný Ploutarchos sa napil vody, ktorou nasiakli ovčie kožušiny okolo jeho predlaktí. Keď sa zamyslel nad vešteckou odpoveďou, ako neskôr povedal, nabral odvahu a získal víťazstvo. Rovnako by ste žasli nad vytrvalosťou Eudaimóna z Egypta, keby ste ho niekde videli pri boxovaní. Keď sa ho spýtali, prečo nebol porazený, povedal: Pohŕdaním smrťou."*

Taliansky historik Luigi Moretti nezaradil Eudaimóna do zoznamu olympijských víťazov, pretože mu uvedený text nenaznačoval, že by sa ním skutočne stal.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Luigi Moretti; Maria Elisa Garcia Barraco; Ilaria Soda. *Luigi Moretti e il catalogo degli Olympionikai : testimonianze epigrafiche, letterarie, papirologiche e numismatiche sui vincitori degli agoni olimpici panellenici (Ellade e Magna Grecia: 776 a.C. - 393 d.C)*. Roma : Arbor sapientiae, 2014. ISBN 978-88-97805-32-8. S. 149.
2. ↑  Flavius Philostratus. *Heroikos*. Atlanta : Society of Biblical Literature, 2001. ISBN 978-15-8983-008-0. S. 64.
3. ↑  Philostratus (the Athenian). *On Heroes*. Leiden : BRILL, 2003. ISBN 978-90-0412-701-2. S. 120.
4. ↑  Alan Beale. *Greek Athletics and the Olympics*. Cambridge : Cambridge University Press, 2011. ISBN 978-05-2113-820-8. S. 120.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Luger** je plachetnica s lugovým oplachtením, vznikol na atlantickom pobreží Anglicka a Francúzska koncom 15. storočia. Pôvodný luger mal jeden sťažeň a namiesto plachty mal lugovú plachtu, tiež pôvodne bol malou rybárskou loďkou. 

Lugová plachetnica sa používa ja dodnes, rozdielom je, že lugová plachta je dnes upevnená na dvoch ramenách. 

Keď sa luger začal používať ako vojnová a obchodná loď, tak sa loď zväčšovala, k jednému sťažňu pribudli ďalšie dva a čeleň, na čeleni bola trojcípa kosatka. 
Používali ju aj francúzski korzári, ktorý napadli anglické lode. 
Podobal sa plachetnici kalmar, jej vrak bol vykopaný vo Švédsku.

| * z
* d
* u
Typy plachetníc |
| --- |
| 
* bark
* barkentína
* briga
* brigantína
* drakkar
* džunka
* East Indiaman
* feluka
* flauta
* fregata
* galeáza
* galeota
* galeóna
* galéra
* hulk
* jachta
* karaka
* karavela
* katamaran
* keč
* kliper
* koga
* korveta
* lorcha
* luger
* mtepe
* nef
* pinasa
* prao
* radová loď
* sampan
* šalupa
* šebeka
* škuner
* triéra

 |
**Euboulides** alebo **Eubulides** (starogr. *Εὑβουλίδης* – *Eubulidés*) bol grécky sochár v 4. storočí pred Kr.

Sochár Eubulides bol zrejme predok rodiny aténskych sochárov pochádzajúcich z dému *Krópidai*, v ktorej sa striedali mená Eubulides a Eucheir. Nezachovala sa od neho žiadna socha, ale svedectvom jeho niekdajšej tvorby je jeho menom signovaný podstavec zo sochy nájdený v archeologickej lokalite boiótskeho mesta Tanagra v severnej časti Atiky. Nápis (IG VII 552, je datovaný do roku 371 pred Kr.) tohto podstavca hlása:

|  |  |
| --- | --- |
| *Ἱαρώνυμος, Καλλὶς**Κλιηνέτω μναμεῖον**νικάσαντος Βασίλεια**τῦς θιῦς.**Εὐβουλίδης ἐπόησε.*  | preklad:*Iarónymos, Kallis (rodičia)**Kliénetovi (synovi) venujú**víťazovi hier Basileia**pre bohov (k pocte bohov).**Euboulides zhotovil.*  |

- text v starogréčtine - *Hry Basileia sa konali v boiótskom meste Lebadeia, a to na počesť boha Dia Basilea (Kráľa). Založili ich Boióťania po víťaznej bitke pri Leuktre.*

*Chronologický zoznam sochárov tejto rodiny (podľa G. Becattiho)*

*Eubulides – 4. stor. pred Kr.*
*Eucheir ?*
*Eubulides – 2. polovica 3. stor. pred Kr.*
*Eucheir – 2. polovica 3. stor. pred Kr.*
*Eubulides – 1. polovica 2. stor. pred Kr.*
*Eucheir – 1. polovica 2. stor. pred Kr.*
*Eubulides – 2. polovica 2. stor. pred Kr.*

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Euboulides 1*
2. 1 2 3 4 5  Giovanni Becatti. *Kosmos: Studi sul mondo classico*. Roma : L'Erma di Bretschneider, 1987. ISBN 978-88-7062-610-0. S. 311-312.
3. ↑  Inscriptiones Graecae, *IG VII 552*
4. ↑  Diodoros, *Bibliotheca historia*, 15,53,4.
5. ↑  Emily Mackil. *Creating a Common Polity*. Berkeley : Univ of California Press, 2016. ISBN 978-05-2029-083-9. S. 208.
**Euanthes** alebo **Euanthés** (starogr. *Ευάνθης* – *Euanthes,* iný prepis: *Euanthés*) bol olympijský víťaz v boxe.

Euanthes z Kyziku zvíťazil v boxe dorastencov na pýthických a na nemejských hrách a neskôr dosiahol zvíťaztvo v tejto disciplíne i medzi mužmi v Olympii. Dátumy týchto hier sú neznáme. Box sa stal olympijskou disciplínou na 23. hrách v roku 688 pred Kr. V starovekom Grécku mal box (pygmé) voľnejšie pravidlá. Dovoľovalo sa všetko okrem držania súpera, chmatov a úderov na pohlavné orgány. Boxer mal päste ovinuté remencami a zápasil vo vyhradenom priestore. Boj trval tak dlho, kým sa neskončil pre jedného zo súperov víťazstvom.

Staroveký grécky cestovateľ a spisovateľ Pausanias zaznamenal, že socha Euanthea stála v posvätnom okrsku olympijskej *Altidy*. Pausanias autora jeho sochy neuvádza.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,4,10.
2. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. S. 378.
3. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 145-146.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Magicfestival Bratislava** bol medzinárodný festival moderného kúzelníckeho umenia, ktorý sa realizoval v rokoch 1980 – 1988 v Bratislave. Bol prvým festivalom modernej mágie s medzinárodnou účasťou na území Slovenska. Projekt vytvorili v roku 1980 Alexander Gerič, Pavel Schwarz a Jozef Šucha v Parku kultúry a oddychu Bratislava. Dôležití partneri boli *Český magický svaz*, zastúpený jeho predsedom Karlom Šobrom a Willi Seidl st. člen *FISM* (*Fédération Internationale des Sociétés Magiques)* a *Magického klubu Viedeň*.

Štruktúra festivalu
-------------------

### Priestory

Magicfestival Bratislava sa realizoval vo všetkých priestoroch Parku kultúry a oddychu Bratislava. Javiská v Malej sále, Spoločenskej hale i v Estrádnej hale slúžili na súťažné aj profesionálne vystúpenia umelcov, v ostatných priestoroch boli odborné semináre, konzultácie, workshopy. Montované veľtržné pavilóny boli využité na spoločenské stretnutia účastníkov. Využité bolo aj nábrežie Dunaja v areáli Parku kultúry na voľné vystúpenia amatérskych aj profesionálnych kúzelníkov v priamom kontakte s návštevníkmi pod názvom *Kúzelníci na promenáde*.

### Podujatia

#### Súťažné vystúpenia neprofesionálnych kúzelníkov

Súťaží sa zúčastnili kúzelníci z Česko-Slovenska, Poľska, Maďarska, Rakúska, ZSSR. Pravidlá súťaže boli podľa pravidiel medzinárodnej kúzelníckej federácie FISM.

#### Vyhlásené súťažné kategórie

* manipulácia
* veľké javiskové ilúzie
* komická mágia
* dámska mágia
* detská mágia
* všeobecná mágia
* mentálna mágia,
* mikromágia,
* orientálna mágia

Súťažné vystúpenia hodnotila sedemčlenná medzinárodná porota.

#### Sprievodné podujatia

Odborné workshopy, umelecké a technické semináre, tvorivé konzultácie.

#### Festivalové programy

* *Gála program*: Záverečný program s profesionálnymi umelcami a víťazmi súťažných kategórií.
* *Kúzelníci deťom, Arabela príď!*: Programy pre deti
* *Hostia kúzelníka Alexandra*: Komorný program v Malej sále.
* *Kúzelníci na promenáde*: Účinkovanie účastníkov festivalu na promenáde Dunaja na javiskách v exteriéri, ale aj priamo medzi divákmi na nábreží.
* *Noc mágie*: Spoločenský program pre účastníkov a priateľov festivalu.

Televízne programy
------------------

Z podujatí Magicfestivalu vyrobila Slovenská televízia dvanásť televíznych programov podľa scenára Alexandra Geriča.

* 1983: Mágia, si čarovná, réžia Juraj Takáč
* 1983: To bol Magicfestival... *réžia Ľ. Fifík*
* 1984: *Mágia v Bratislave 1984 I.* réžia Ľ. Fifík
* 1984: *Mágia v Bratislave 1984 II.* *réžia Ľ. Fifík*
* 1985: *Magický festival 1985 I.* *réžia Ľ. Fifík*
* 1985: *Magický festival 1985 II.* *réžia Ľ. Fifík*
* 1986: *Hviezdy magického neba I*, réžia Ľ. Fifík
* 1986: *Hviezdy magického neba II.*, réžia Ľ. Fifík
* 1987: *Hviezdy magického neba I.*, réžia Ľ. Fifík
* 1987: *Hviezdy magického neba II.*, réžia Ľ. Fifík
* 1988: *Hviezdy magického neba I.*, réžia Ľ. Fifík
* 1988: *Hviezdy magického neba II.*, réžia Ľ. Fifík

Externé odkazy
--------------

* Český magický svaz
* FISM (Fédération Internationale des Sociétés Magiques)
* FISM pravidlá
* Magický klub Viedeň

Súradnice: 48°08′33″S 17°05′08″V﻿ / ﻿48,142462°S 17,085564°V﻿ / 48.142462; 17.085564