recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Plavecký kras** je krasové územie na severnom až severovýchodnom okraji Pezinských Karpát, vo vápencoch a dolomitoch, prevažne chočského príkrovu. Plavecký kras je približne ohraničený spojnicou Rohožník – Trstín – Prievaly (severná časť Bielych hôr).

Bukovská brázda rozdeľuje Plavecký kras na Sološnicko-trstínsky a kras Plaveckého predhoria.

Okrajová severozápadná a západná časť Plaveckého krasu má plošinový charakter a prevažujú v nej povrchové krasové formy. Výrazné sú najmä krasové jamy. V juhovýchodnej a východnej oblasti štruktúrnych chrbtov prevládajú najmä formy podzemného krasu – priepasti a jaskyne (oblasť Roštúna, Veterlína, Zárub, Havranice). Výraznejšími formami sú v detailnejšej modelácii územia aj melafýrové a vápencové tvrdoše. Pre Plavecký kras sú charakteristické aj prelomové doliny s kaňonovitými úsekmi.

Galéria
-------

* Jaskyňa Deravá skalaJaskyňa Deravá skala
* Jaskyňa PP 1Jaskyňa PP 1
* Jaskyňa HaviareňJaskyňa Haviareň
* Závrty na Amonovej lúkeZávrty na Amonovej lúke
* KršlenicaKršlenica
* KršlenicaKršlenica
* Čierna skalaČierna skala
* VápennáVápenná
* Závrt OfrflanéZávrt Ofrflané
* Jaskyňa PecJaskyňa Pec
* Piesková jaskyňaPiesková jaskyňa
* Priepasť PP2Priepasť PP2

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Plavecký kras**
Rodový erb umiestnený na kaštieli v Humennom
**Juraj I. Druget** (staršie *Drugeth*, maď. *I. Drugeth György*) bol členom rodu Drugetovcov.

Mal za manželku Kristínu Serečeňovú a neskôr Annu Tarcajovú. V roku 1533 ho kráľ Ferdinand ustanovil za zemplínského župana. O dva roky neskôr 26. júna 1535 mu kráľ Ferdinand nariadil, aby vrátil desiatky Jágerskej kapitule, ktoré jej zobral z Užhorodského dištriktu. V tom istom roku z 30. júna daroval kráľ jemu a jeho dedičom z vlastného popudu (lat. *ad propriam comisionem*) všetky majetky Mikuláša de Gathal, ktorý sa pripojil k Jánovi Zápoľskému, a tým spôsobil verným kráľa Ferdinanda veľké škody.

Do zložitej situácie pri dvojvládí v Uhorsku sa z bratov Drugethovcov najmenej zapojil **Juraj I.**, ktorý v čase sporu vlastnil veľké majetky v Zemplínskej a Užskej župe. V listine z 10. augusta 1533, ktorú zaslal kráľ Ferdinand I. kapitánovi Gašparovi Šerédymu je uvedené, aby vzal pod svoju ochranu leleského prepošta Jána a aby vymohol naspäť majetok Veľké Kapušany spolu so striebornými predmetmi a posvätnými nádobami, ako aj listinami a s dobytkom. To všetko neprávom zobrali prepoštovi Jánovi páni z Humenného.

Jurajova manželka Anna mala brata Juraja Tarcaja, ktorému okrem iného patril aj hrad v Kamenici (okres Sabinov). Juraj Tarcaj sa dal na stranu kráľovnej Alžbety Zápoľskej, ale v bitke pri Nagysolosi v roku 1557 padol. Ešte pred jeho smrťou sa vlastníctva Kamenického hradu ujala jeho sestra Anna, ktorá bola posledná z tohoto rodu. Spolu so svojim manželom Jurajom I. Drugetom sa sprisahala proti kráľovi Ferdinandovi I. Kráľ ich postoj potrestal vojenskou výpravou, ktorú viedol generál Šimon Forgáč. Hrad 12. júna 1556 vojská dobyli a zničili, napriek hrdinskému bráneniu grófky Anny Drugetovej. Grófka sa odsťahovala do kaštieľa v Mošurove, z ktorého ju v roku 1564 vyhnali a po týchto udalostiach o tri roky osamotená zomrela.
**Aisypos** (starogr. *Αἴσυπος* – *Aisypos*) bol olympijský víťaz v jazdeckých pretekoch pravdepodobne v roku 400 pred Kr.

Aisypos, syn olympijského víťaza Timóna z Élidy, bol na 95. hrách v Olympii korunovaný olivovým vencom za víťaztvo v jazdeckých pretekoch. Na olympijských hrách dostihy (kelés) ako súťažnú disciplínu predstavili divákom po prvýkrát v roku 648 pred Kr. Pretekári na hrách boli väčšinou námezdní, len zriedkavo súťažili majitelia koní osobne. Olympijský veniec si ale vždy odniesol len majiteľ koňa.

Sochy Aisypa a Timóna stáli kedysi v olympijkej Altide. Ešte nezničené ich videl v druhom storočí grécky cestovateľ Pausanias, ktorý o tom uvádza: „*V Altide je umiestnený vedľa Timosthenovej sochy Timón a Timónov syn Aisypos, dieťa sediace na koni. Chlapec bol totiž tiež víťaz, a to s pretekárskym koňom a Timón bol vyhlásený za víťaza v jazde s vozom. Timónovi a jeho synovi vytvoril sochy Daidalos zo Sikyónu, ktorý taktiež zhotovil Éliďanom víťazný tropaion z lakedaimonskej bitky v Altide.*"

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Mark Golden, *Sport in the Ancient World from A to Z*, str.166.
2. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,2,8.
3. ↑  Luigi Moretti; Maria Elisa Garcia Barraco; Ilaria Soda. *Luigi Moretti e il catalogo degli Olympionikai : testimonianze epigrafiche, letterarie, papirologiche e numismatiche sui vincitori degli agoni olimpici panellenici (Ellade e Magna Grecia: 776 a.C. - 393 d.C)*. Roma : Arbor sapientiae, 2014. ISBN 978-88-97805-32-8. S. 81 (365).
4. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 66-602-22-8.6. S. 378.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 248.
6. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 157 – 158.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Mary Blair**, rodená Mary Robinsonová, (\* 21. október 1911, McAlester, Oklahoma, USA – † 26. júl 1978, Soquel, Kalifornia) bola americká výtvarníčka, grafička a ilustrátorka, ktorá sa významným spôsobom podieľala na výrobe animácií pre spoločnosť Walta Disneyho, vytvorila koncept pre filmy ako *Alenka v ríši divov*, *Peter Pan*, *Pieseň juhu* a *Popoluška*. Ilustrovala tiež knihy pre deti. Získala ocenenie ako Disneyho legenda v roku 1991.

Život
-----

Narodila v štáte Oklahoma, ešte v detstve sa presťahovala do Texasu a neskôr do Kalifornie. Po absolvovaní San Jose State College získala štipendium na Chouinard Art Institute v Los Angeles, kde jej pedagógmi boli umelci ako Pruett Carter, Russell Morgan a Lawrence Murphy. V roku 1934 sa vydala za Lea Everetta Blaira.

Kariéra
-------

Po práci v v rôznych animačných spoločnostiach začali s manželom v roku 1940 pracovať pre Walta Disneyho. Po tom, čo opustila na krátku dobu štúdiá v roku 1941 cestovala po juhoamerických krajinách s Waltom a Lilian Disneyovými a ďalšími umelcami kvôli prieskumu trhu v rámci programu amerického prezidenta Franklina D. Roosevelta – *Dobrá susedská politika*.

Začiatok päťdesiatych rokov bol pre štúdiá Walta Disneyho veľmi rušný, takmer každoročne vyprodukovali nový film. V tomto období to boli najznámejšie filmy, ktoré su prisudzované Mary Blairovej – Popoluška (1950), Alenka v ríši divov (1951), Peter Pan (1953). Po dokončení Petra Pana sa stala nezávislou grafičkou a ilustrátorkou, vytvárala reklamnú kampaň pre spoločnosti *Nabisco*, *Pepsodent*, *Maxwell House* a ďalšie. Ilustrovala tiež viaceré knihy, z ktorých niektoré sú v tlači dodnes. Navrhovala tiež vianočné a veľkonočnú výzdobu pre Radio City Music Hall.

Na žiadosť Walta Disneyho začala pracovať na atrakcii nazvanej *Malý svet* (It's a Small World). Atrakcia bola s prispením Pepsi-Coly umiestnená v pavilóne na podporu UNICEF počas svetovej výstavy v New York v roku (1964). Atrakcia sa neskôr presťahovala do Disneylandu a bola viackrát zreplikovaná, napr. v tokijskom, alebo parížskom Disneylande. 

Zomrela v roku 1978 na krvácanie do mozgu.

Mary Blairová inšpirovala mnoho súčasných grafikov a ilustrátorov, posmrtne získala viaceré ocenenie. Najznámejšími sú okrem Legendy Walta Disneyho aj Winsor McCay v roku 1996.

Externé odkazy
--------------

* Legendy Walta Disneyho: Mary Blair
* Fotografia Mary Blairovej v Disneyho štúdiách, 1941
* Cartoon Modern's Mary Blair Week
* Mary Blair – The Art Cartoon Modern

Autoritné údaje: * BnF: 16781245m
* GND: 129847003
* ISNI: 0000 0000 6681 7479
* LCCN: n95095218
* NK ČR: mzk2013763253
* VIAF: 33088328
* WorldCat: lccn-n95095218
**Marvin Guido Rettenmaier** (\* 10. september 1986, Loenberg, Nemecko) je nemecký profesionálny hráč pokru.

Začiatky
--------

V roku 2007 získal bakalársky titul v odbore manažmentu. Práve v tom čase sa zoznámil aj s pokrom. Najskôr sa učil hrať pri domácich stoloch s kamarátmi, neskôr prešiel na online hru. Začal tiež chodiť na menšie turnaje blízko svojho domova.

Turnajové úspechy
-----------------

Svoj prvý oficiálny turnajový zápis zaznamenal na konci roku 2009, keď na Main Event Wiesbaden Christmas Poker Festival obsadil druhé miesto a výhru 22 000 €. Nasledoval rad ďalších umiestnení na menších či stredne veľkých turnajoch a WSOP 2010, kde sa mu podarilo získať tri výplatné miesta, vrátane finálového stola z $1.500 NLHE eventu. V dobrých výkonoch pokračoval aj po návrate z Las Vegas v podobe 2. miesta z Marrakech Poker Open či víťazstva zo zastávok Italian Poker Tour a Spanish Poker Tour.

Rok 2011 začal dobrými umiestneniami vo vedľajších turnajoch podujatí PCA a EPT Deauville. Prvý skutočne veľký úspech získal na začiatku februára, keď v €1.800 Main Evente France Poker Series s účasťou 566 hráčov zvíťazil a získal 244 036€. Vstúpil tak do elitnej skupiny svetového pokru. Na nadchádzajúcom WSOP opäť získal tri IMT miesta, vrátane pekného 266. v obrovskom Main Evente.

Zlomový však pre neho bol až rok 2012. Začal pár menšími ITM miestami, no v apríli najskôr obsadil piatu priečku v High Roller event WPT Viedeň za 25 670€, hneď na to tretiu v €10,000 No Limit Hold'em - 8 Max Re-Entry v rámci EPT Berlín za 85 800 € a ku koncu mesiaca ešte pridal víťazstvo v €2,000 No Limit Hold'em turnaji na EPT Grand Finale v Monte Carle, za čo inkasoval 118 300 €.
  
Jeho forma sa naplno prejavila v máji, kedy odcestoval do Las Vegas. Pred WSOP sa prihlásil ešte do WPT $25,000 No Limit Hold'em – Championship, kde v konkurencii 151 zúčastnených zvíťazil a získal 1 196 858 $. Na WSOP potom obsadil 6 platených miest a hneď po návrate do Európy zvíťazil v augustovom WPT Kyrenia na Cypre a inkasoval 287 784$.

Ďalšie veľké prvenstvo prišlo na EPT Praha, kde ovládol €10,000 No Limit Hold'em - High Roller 8 Handed a na svoje konto si pripísal 365 300 €.

Ocenenia
--------

Rettenmaier bol vyhlásený prestížnym magazínom Bluff za hráča roka 2012. Na European Poker Awards sa stal zaslúžene Hráčom roka, keďže bol najlepší európsky hráč v rebríčku Global Poker Index. V minulosti spolupracoval s herňou TitanPoker, v súčasnosti je ale členom tímu PartyPoker. Momentálne žije v Londýne.

Referencie
----------

1. ↑  GAŽO, Matej. *Marvin Rettenmaier je Bluff Player of the Year 2012* [online]. pokerman.sk, 3.1.2013, [cit. 2013-02-03]. Dostupné online.
2. ↑  GAŽO, Matej. *European Poker Awards – Poznáme víťazov* [online]. pokerman.sk, 23.1.2013, [cit. 2013-02-03]. Dostupné online.
**Marxistická filozofia**  je smer súčasnej filozofie, filozofická zložka marxizmu. V čase jej vzniku bola jedným zo scientistických prúdov poklasickej filozofie 19. storočia.

Hlavnými zložkami tejto filozofie (v jej pôvodnej podobe) sú dialektický materializmus (marxistická ontológia a gnozeológia) a historický materializmus (marxistická filozofia spoločnosti). Pôvodná marxistická filozofia vychádza predovšetkým zo zjednotenia princípu materiálnej jednoty sveta (t. j. hľadisko celostnosti, systémovosti, štruktúrnosti) a princípu vývoja (t.j. hľadisko vývinu, genézy, historickosti), čo umožňuje napríklad chápať v spoločnosti vznik, vývoj a transformáciu spoločenskoekonomických formácií, spoločenských organizmov.

Marxistickú filozofiu vytvorili najmä Karl Marx a Friedrich Engels na báze prác G. W. F. Hegela a L. Feuerbacha. Po Marxovi a Engelsovi marxistickú filozofiu rozpracúvali: Kautsky, Bebel, Plechanov, Lenin, Gy. Lukács, A.
Gramsci, E. Bloch, K. Korsch, Trockij, Stalin a ďalší sovietski marxisti, čínski, indickí, japonskí marxisti, predstavitelia frankfurtskej školy, R. Garaudy, H. Lefèbvre, L. Althusser, P. Bourdieu, G. della Volpe, C. Luporini, L. Kołakowski, K. Kosík, E. Bondy, J. Zelený, I. Hrušovský, A. Hellerová, neomarxisti, postsovietski marxisti a postmarxisti.

Zdroje
------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* filozofia marxistická. In: Pomocný slovník filozofie
**Elena Štefanovičová** (rodená **Elena Pauliny-Tóthová de Tőre et Tóthmegyer**) (\* 5. október 1862, Budapešť, Maďarsko – † 15. marec 1950, Bratislava, Slovensko) bola slovenská národnokultúrna pracovníčka.

Životopis
---------

Narodila sa v rodine Viliama Pauliny-Tótha a jeho manželky Vilhelmíny Tóthovej a mala 7 súrodencov – napr. brata Žigmunda a sestry Vilmu (manželka Matúša Dulu) a Oľgu (manželka Štefana Hrušovského). Žila s rodičmi v Budíne, v Skalici, od roku 1867 v Martine. Navštevovala *súkromnú školu Ľ. Kuorkovej* v Martine, v roku 1873 *súkromnú školu K. Orfanidesa* v Banskej Bystrici, v rokoch 1877 – 1878 študovala v súkromnom dievčenskom výchovnom ústave v Spišských Vlachoch, neskôr navštevovala dievčenskú školu v Tešíne. Žila v Nitre a v Novom Meste nad Váhom, po vydaji za právnika a politika Miloša Štefanoviča žila od roku 1885 v Bratislave, kde viedla domácnosť, ktorá sa stala jedným z mála centier národného života v Bratislave. Od 1903 žila v Martine, po manželovej smrti sa vrátila späť do Bratislavy. V mladosti sa v Martine zapájala do národného a spoločenského života najmä ako ochotnícka herečka v Slovenskom spevokole. Bola manželovou oporou v národnej i politickej práci a angažovala sa v rozvíjaní spolupráce s rumunskými ženami, a taktiež pracovala aj v Živene. Po roku 1918 sa stala spoluvlastníčkou *Prvého hlavného skladu tabaku* v Bratislave.

Literatúra
----------

* ŠTEFANOVIČOVÁ, Elena. In:  *Lexikón slovenských žien*. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2003. 288 s. ISBN 80-89023-30-4. S. 239.
* *Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000*
* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Mary Ellen Weberová** (angl. Mary Ellen Weber; \* 24. august 1962, Cleveland, Ohio, USA) je americká vedkyňa a astronautka. Vo vesmíre bola dvakrát. V jeseni roku 2019 absolvovala niekoľkodňovú návštevu Slovenska. Navštívila napríklad Žiar nad Hronom a Košice a prednášala študentom stredných a vysokých škôl.

Život
-----

### Štúdium a zamestnanie

Absolvovala strednú školu Bedford High School v meste Bedford a potom pokračovala v štúdiu na Purdue University. Ukončila ho v roku 1980. Následne študovala na kalifornskej univerzite University of California v Berkeley, kde v roku 1988 získala doktorát.

Od roku 1992 bola po základnom výcviku členkou jednotky astronautov v Houstone v agentúre NASA. Tam zostala 10 rokov.

Je vydaná.

### Lety do vesmíru

Na obežnú dráhu sa dostala dvakrát, v raketoplánoch. Mala funkciu letový špecialista a strávila vo vesmíre 18 dní, 18 hodín a 29 minút. Pri druhom lete pracovala aj na Medzinárodnej vesmírnej stanici.

Bola 328. človekom vo vesmíre, 29. ženou.

* STS-70 Discovery (13. júl 1995 – 22. júl 1995)
* STS-101 Atlantis (19. máj 2000 – 29. máj 2000)

Referencie
----------

1. ↑  DALLOSOVÁ, Barbara. *Vzácna návšteva v Žiari: Zavítala k nám americká astronautka Mary Ellen Weberová* [online]. 2019-10-01, [cit. 2021-01-05]. Dostupné online.
2. ↑  MLÝNEK, Rado. *Do Košíc zavítala americká astronautka Mary Ellen Weber* [online]. 2019-10-01, [cit. 2021-01-05]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mary Ellen Weberová**

Externé odkazy
--------------

* Na webe MEK-Kosmo
* Na webu Space 40

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Mary Ellen Weberová na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |
**Eleonóra Portugalská** (\* 18. august 1434, Torres Vedras, Portugalsko – † 3. august 1467, Viedenské Nové Mesto, Rakúsko) bola portugalská infantka, dcéra portugalského kráľa Eduarda I. a Eleonóry Aragónskej.

Keď Eleonóra v roku 1451 dostala ponuku na sobáš s rímskym kráľom Fridrichom III. Habsburským, do Lisabonu sa doniesol pápežov výrok, že chce kráľa v Ríme korunovať za cisára a jeho manželku na cisárovnú.
Takto mohla Eleonóra zaujať najvyššie postavenie medzi ženami v Európe a údajne vyhlásila, že *„chce Fridricha a nikoho iného!"* Odmietla tak francúzskeho následníka trónu (budúci Ľudovít XI.). 

16. marca 1452 sa Eleonóra v Ríme stala Fridrichovou manželkou a o tri dni neskôr bola korunovaná za cisárovnú.

Manželstvo však nebolo práve šťastné. Bohatá princezná si vzala chudobného cisára, ktorý by mohol byť jej otcom. Fridrich sa uzatváral do seba a bádal v *„tajomstvách života"*, kým Eleonóra mala pocit, že cisár by mal reprezentovať a vládnuť. Aj prostredie v Lisabone a na nemeckých hradoch bolo dosť odlišné.

Po manželovom boku bola dokonca zajatá na viedenskom zámku (mocenské spory Fridricha a jeho brata Albrechta VI.) na prelome rokov 1463 - 1464, kedy povzbudzovala svojho manžela a vyjednávala so vzbúrencami.

Cisárovná zomrela v roku 1467 na infekciu tráviaceho traktu, jej manžel sa už neoženil.

Deti
----

Z manželstva s Fridrichom sa narodilo päť detí:

* Krištof (\* 1455 – † 1456)
* Maximilián I. (\* 22. marec 1459 – † 12. január 1519), rímskonemecký cisár ∞
	+ 1/ 1477 vojvodkyňa Mária Burgundská (\* 1457 – † 1482)
	+ 2/ 1494 princezná Bianca Mária Sforza z Milána (\* 1472 – † 1510)
* Helena (\* 1460 – † 1462)
* Kunigunda (\* 16. marec 1465 – † 6. august 1520) ∞ 1487 vojvoda Albrecht IV. Bavorský
* Ján (1466 – 1467)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Eleonóra Portugalská**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Eleonora Portugalská (1467) na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 119367459
* ISNI: 0000 0003 7445 3021
* LCCN: n82018310
* VIAF: 5739630
* WorldCat: lccn-n82018310
**Webový audit** je spôsob komplexných testov webových stránok na internete. Jeho cieľom je analyzovať existujúcu web stránku a z vyplývajúcich výsledkov navrhnúť vylepšenie štruktúry a vzhľadu webových prezentácií.

Pri webovom audite sa prihliada na analýzu a identifikáciu návštevníkov, či spôsobu odovzdávania informácií majiteľom webovej lokality. Audit podáva vstupné informácie pre vylepšenie použiteľnosti web stránky. Testami sú zisťované odkazujúce stránky, štatistiky preklikávaných odkazov a analýzy kľúčových slov prezentácie. Výsledkom webového auditu by mala byť identifikácia potrebných krokov pre SEO optimalizáciu a údaje pre výber vhodných cieľových adries platenej reklamy (PPC).

Základná štruktúra testov
-------------------------

* analýza štatistiky návštevnosti stránok domény
* analýza štruktúry obsahu web stránky
* zhromažďovanie a priraďovanie požiadaviek návštevníkov
* navigačné štruktúry a metodiky v obsahu domény
* doba odozvy a prístupnosť webovej lokality
* test funkčnosti externých/ interných odkazov domény
**Degenerovaný plyn** je plyn s takou vysokou hustotou, že jeho fyzikálne vlastnosti sa v dôsledku kvantových efektov podstatne odlišujú od vlastností ideálneho plynu (stavová rovnica).

Kinetická energia častíc a tlak degenerovaného plynu nezávisia od teploty, ale len od hustoty, t. j. od počtu častíc v jednotkovom objeme. Hustota, pri ktorej plyn degeneruje, závisí od hmotnosti častíc plynu: Čím je hmotnosť častíc vyššia, tým vyššia hustota podmieňuje vznik degenerovaného plynu. Pri hustotách okolo 5×10³ g.cm−3 nastáva degenerácia elektrónového plynu (elektrónová degenerácia), ktorá sa vyskytuje napr. v bielych trpaslíkoch. Tlak tohto degenerovaného plynu udržuje hviezdu v rovnovážnom stave bez ohľadu na jej vnútornú teplotu (vnútorná stavba hviezd). Pri hustotách okolo 1012 g.cm−3 nastáva degenerácia neutrónového plynu (neutrónová degenerácia), ktorý vznikol neutronizáciou, t. j. "vtlačením" elektrónov do jadier atómov, čím sa v jadrách zmenili protóny na neutróny a jadrá sa rozpadli. Tento stav degenerovaného plynu sa vyskytuje v neutrónových hviezdach.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Fyzikálny portál |

*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*
Ikona označujúca webový zdroj
**Webový zdroj**, inak nazývaný aj **webový kanál** (v angličtine *web feed* alebo *news feed*), je označenie pre dátový formát obsahujúci často aktualizované údaje z webových lokalít, napríklad spravodajské články, príspevky v blogoch, informácie o počasí, rebríčky, výsledky vyhľadávania a pod. Proces ktorým sa webový zdroj dostáva k užívateľovi, sa nazýva *odoberanie*, sústredenie niekoľkých takýchto zdrojov je známe ako *agregácia*, agregujúci softvér agregátor, v niektorých prípadoch RSS čítačka.

Špecifickým prípadom poskytovania a odoberania webového zdroja je syndikovaný zdroj. *Syndikácia* je poskytovanie informácií o údajoch alebo stránkach (článkoch) z rôznych webových lokalít v jednom webovom zdroji. Častým prípadom je syndikovanie výberových informácií na základe určeného kritéria.

Webové zdroje sú poskytované v niekoľkých formátoch, pôvodne HTML alebo XML dokumenty obsahujúce odkazy na webovú lokalitu alebo jej podsekcie, najnovšie sa používa rodina formátov RSS a Atom umožňujúcich syndikáciu aj iných informácií ako sú textové (obrázky, audio a video obsah, časové a geografické značky, ikony).

Pozri aj
--------

* RSS (formát súboru)
* RSS agregátor
* Syndikácia obsahu
**Deformácia** alebo **pretvorenie** (**pretváranie**) je zmena geometrického tvaru (rozmerov) telesa v dôsledku pôsobenia vonkajšej sily.

Pomerná deformácia
------------------

V teórií tvárnenia sa často používa pojem "pomerná deformácia", čo je číslo vyjadrujúce pomer dvoch čísiel. Prvé číslo (číslo v čitateli) vyjadruje dĺžkovú zmenu rozmeru telesa v smere ***x*** alebo ***y*** alebo ***z***, resp. jednoducho v určitom smere. Druhé číslo (v menovateli) vyjadruje pôvodnú hodnotu rozmeru v tom istom smere ako číslo v čitateli, teda rozmer **pred** deformáciou. Tento pomer sa označuje gréckym písmenom **{\displaystyle \epsilon }**, čiže {\displaystyle epsilon}. Ak napríklad ťaháme tyč dochádza k zmene jej dĺžky **{\displaystyle l}**, čiže sa tyč predĺži (alebo skráti, ak tlačíme) o hodnotu {\displaystyle \pm \Delta l}, pomerná deformácia epsilon bude:

{\displaystyle \epsilon ={\frac {\Delta l}{l}}={\frac {l\_{u}-l\_{0}}{l\_{0}}}}

**{\displaystyle l\_{0}}** je pôvodná dĺžka (dĺžka pred deformáciou)

**{\displaystyle l\_{u}}** je dĺžka tyče po deformácii.

Keďže môže byť zmena rozmeru kladná (*ťah*) alebo záporná (*tlak*), môže byť aj deformácia {\displaystyle epsilon} číslo kladné alebo záporné, a teda tak vyjadrovať zväčšenie alebo zmenšenie rozmeru v určitom smere.

Skutočná deformácia
-------------------

Často (a to aj v inžinierských výpočtoch) je však namiesto zmluvnej ťažnosti potrebné použiť skutočnú deformáciu. Tá sa počíta nasledovne:

{\displaystyle {\dot {e}}=\int \_{l\_{0}}^{l\_{1}}{\frac {dl}{l}}\,=ln{\frac {l\_{1}}{l\_{0}}}=ln(1+\epsilon )}

Pomocou skutočnej deformácie je napr. definovaný koeficient normálovej anizotrópie. Skutočne deformácie možno na rozdiel od dohovorených jednoducho sčítavať.
Rodový erb
**Gróf Ladislav Suňog z Jasenice a Budatína** (\* ? – † 2. november 1727, Trnava) bol členom magnátskeho rodu Suňogovcov z Budatína.

Jeho otcom bol Gašpar III. Suňog, v roku 1712 povýšený spolu s Ladislavom na grófa. Jeho matkou bola Gašparova prvá manželka Zuzana Ujfalušiová z Diviackej Novej Vsi.

Ladislav bol dvakrát ženatý – prvý raz sa oženil v roku 1708 s grófkou Júliou Esterháziovou z Galanty, druhýkrát s Evou Teréziou Šimoničovou-Horvátovou. Z prvého manželstva mal dcéru Evu (\* 1700, Kysucké Nové Mesto), s Teréziou Máriu Františku (\* 1715, Kysucké Nové Mesto) a syna Ladislava Jozefa (\* 1719, Kysucké Nové Mesto), ktorý však pravdepodobne zomrel ako dieťa, keďže Ladislav nezanechal mužského potomka.

Ladislav Suňog zomrel vo svojom dome v Trnave (býval v dome na dnešnej Štefánikovej ulici, kde sa dnes nachádza archív) a jeho majetok zdedil Anton Suňog zo sliezskej vetvy rodu. Ladislavova vdova Terézia a dcéra Eva niekoľko rokov viedli s Antonom Suňogom spor o dedičstvo po Ladislavovi. Skončil sa v roku 1732, keď Kráľovská komora prikázala Antonovi Suňogovi vyplatiť im 60 000 zlatých ako náhradu za budatínske majetky. Jeho smrťou po meči vymrela budatínska vetva rodu Suňog, jej majetky prevzala sliezska vetva rodu, ktorá však koncom 18.storočia takisto vymrela.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑  ŠABY, Matrika narodených Kysucké Nové Mesto.
3. ↑  DUCHOŇOVÁ, Diana: K problematike aristokracie v Trnave v 17. a 18.storočí. In: *Forum historiae* 2, 2008.
4. ↑  PARÁČOVÁ, Andrea: Suňogovci z Jasenice a Budatína. In: Pindur, D. - Turoci, M.: *Šľachta na Kysuciach a jej susedia.* Zborník z vedeckej konferencie. Čadca 2012, 38-53. PARÁČOVÁ, Andrea: Kaštieľ v Radoli. In: *Pamiatky a múzeá 4,* 2012, s. 29-33.
**Poznávacia značka** (staršie názvy: v rokoch 1993-1996: **medzinárodná značka**, do roku 1993: **medzinárodná poznávacia značka** – skr. MPZ) je na Slovensku v právnych predpisoch používané označenie pre **rozlišovací znak štátu, v ktorom je vozidlo evidované** (**medzištátny rozlišovací znak**) podľa *Viedenského dohovoru o cestnej premávke z 8. 11. 1968 (OSN)* (článok 37, príloha 3). Je to teda značka na identifikáciu (rozlíšenie) štátu, v ktorom je vozidlo evidované.

Napríklad poznávacia značka Slovenska je predpísaná vo vyhláške 9/2009 Z. z. takto: „Poznávacia značka Slovenskej republiky sa skladá z písmen SK čiernej farby vysokých najmenej 8 cm, so šírkou čiar najmenej 1 cm; písmená sú vyhotovené na bielom podklade v tvare elipsy, ktorej vodorovná os je dlhá najmenej 17,5 cm a zvislá os najmenej 11,5 cm. Vzor poznávacej značky Slovenskej republiky je vyobrazený v prílohe č. 20."

Medzinárodné poznávacie značky boli celosvetovo prvýkrát zavedené v roku 1949. Dovtedy sa používali tiež, neboli však jednotné (ako príklad môžeme uviesť aj používanie značiek v rámci Rakúsko-Uhorska, kde H symbolizovalo Uhorsko, A Rakúsko, B Bosnu a Hercegovinu a Z ostatné krajiny). Ide o písmeno, respektíve dve alebo tri (v niektorých prípadoch aj štyri) písmená, ktoré sú odvodené od názvu krajiny v znení anglického jazyka alebo jazyka danej krajiny. Toto písmeno, resp. tieto písmená sú zobrazené na tabuľke alebo nálepke oválneho tvaru nalepenej na zadnej strane vozidla. V súčasnosti sa tiež rozšírilo zobrazovanie označení priamo na tabuľku evidenčného čísla (napríklad krajiny EÚ, Macedónsko, Ukrajina a iné).

Referencie
----------

1. ↑  zákon 8/2009 Z. z. (§ 133), vyhláška 9/2009 Z. z. (§ 39); zákon č. 315/1996 Z. z. (§98), vyhláška 90/1997 Z. z. (§53)
2. ↑  vyhláška č. 138/1993 Z. z. (čl. I)
3. ↑  vyhláška Ministerstva vnútra č. 145/1956 Ú.v. (§ 92 (4) )
4. ↑  vyhláška 9/2009 Z. z. (§ 39)

Pozri aj
--------

* Zoznam poznávacích značiek motorových vozidiel
Hasičské lode sa snažia uhasiť požiar na Deepwater Horizon 21. apríla 2010
**Deepwater Horizon** bola plávajúca vrtná plošina postavená v roku 2001. Vlastnila ju firma Transocean a do septembra 2013 bola prenajatá firme BP. Registrovaná bola v Majuru na Marshallových ostrovoch. V septembri 2009 vyvŕtali najhlbší ropný vrt histórie. 

Dňa 22. apríla 2010 sa potopila pri vŕtaní v Mexickom zálive v dôsledku explózie, ku ktorej došlo o dva dni skôr. Samotný vrt však zostal otvorený a začalo z neho unikať veľké množstvo ropy. 
Plošinu vyrobila juhokórejská spoločnosť Hyundai Heavy Industries v prístave Ulsan. Jej výroba začala v decembri 1998 a dokončená bola v februári 2001. Plošina vykonávala vrty na rôznych miestach Mexického zálivu v pobrežných vodách USA, bola schopná pracovať v hĺbkach až 2 400 metrov. V septembri 2009 vyvŕtali rekordný vrt hlboký viac ako 10 km (z toho 1 200 metrov pod vodou). Plošinu obsluhovalo 130 pracovníkov. 

V apríli 2010 plošina pracovala na vrte v hĺbke asi 1 500 metrov 80 km juhovýchodne od pobrežia Louisiany. Bola v záverečnej fáze práce na vrte, keď prebiehalo jeho spevňovanie betónom. 20. apríla došlo v dôsledku niekoľkých zlých odhadov k veľkej explózii. Pracovníci boli evakuovaní, 11 ich zostalo nezvestných (zrejme zahynuli pri explózii). Po explózii nasledoval požiar, ktorý sa nepodarilo uhasiť. 22. apríla sa celá plošina potopila. 

Ropná škrvna na satelitnej snímke z 25. apríla
Uzáver, ktorý mal v takom prípade vrt ihneď uzavrieť, však zlyhal (vedenie s plošinou bolo poškodené a batérie, ktoré mali samočinne uzavrieť vrt neboli nabité) a ropa z vrtu začala vytekať priamo do mora. Následne sa vytvorila ropná škvrna, ktorá 25. apríla 2010 pokrývala už 1 500 km². 30. apríla 2010 pokrývala už takmer 10 000 km² a jej okraj sa blížil k pobrežiu. Dnes už táto plošina nespôsobuje nebezpečenstvo a vrt bol uzavretý.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Deepwater Horizon na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
**Ladislav Zgúth** (\* 19. december 1889, Mošovce - † 16. január 1972, Martin), pochov.: Folkušová) bol evanjelický kňaz, publicista. Pseudonym: Kňaz zo Slovenska

Rodina
------

* otec Peter Pavel Zgúth
* matka Adela rod. Šefranková

Životopis
---------

Študoval na gymnáziách v Banskej Bystrici, v Soproni a v Szarvasi (1902-1909), teológiu v Bratislave, na misionárskej škole v Betheli pri Bielefelde (Nemecko), v Soproni (1913-1914). Dňa 25. januára 1921 zvolený bol ako kaplán na uprázdnenú kňazskú stanicu v Báčskej Palanke, kde bol inštalovaný 17. júla 1921. Tu pôsobil až do 30. marca 1922. Neskôr bol prvým farárom osamostatneného slov. evanjelického zboru v Erdeviku (1922-1950). Senior Sriemskeho seniorátu. Organizátor života slov. evanjelický na Dolnej zemi, účastník prvej synody slov. evanjelický, jej zapisovateľ, člen výboru na tvorbe cirkevnej legislatívy. Zaslúžil sa o vybudovanie Národného domu a zriadenie slov. odd. na štátnej ľudovej škole. Publikoval články, úvahy, kázne i vlastné básne, písal o otázkach spisovnej slovenčiny v Juhoslávii. Predseda SNS v Srieme, člen výboru Slovákov v Dunajskom bánstve, tajomník Slovenského čitateľského spolku.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 149318
* VIAF: 6217156565729923500002
**Flavius Merobaudes** (5. storočie) bol rímsky básnik tvoriaci na sklonku Západorímskej ríše na dvore cisára Valentiniana III.. 

Merobaudov život sa podobá životu jeho veľkého predchodcu a vzoru, básnika Claudia Claudiana. Tak ako on, i Meorbaudes bol príkladom dvorského umelca, ktorý finančne závisel na svojich patrónoch, v tomto prípade na cisárovi a jeho mocnom generálovi Aetiovi. Merobaudes sa v svojej tvorbe výrazne inšpiroval Claudianom, a to natoľko, že jeho verše boli dlho mylne pripisované jeho predchodcovi. Básnikov talent mu získal na cisárskom dvore najvyššie pocty vrátane sochy, ktorá mu bola vztýčená vedľa Claudianovej sochy na Trajánovom fóre. 

Až do roku 1813 bol Merobaudes známy iba na základe jedinej zmienky v kronike jeho súčasníka Idacia, ktorá zmieňuje aj vztýčenie sochy na básnikovu počesť. V tomto roku bol v Ríme odkrytý podstavec k soche s nápisom datovaným rokom 435, ktorý odlavuje Flavia Merobauda a jeho zásluhy ako vojaka a básnika. O desať rokov nato filológ Barthold Georg Niebuhr objavil niekoľko latinsky písaných veršov na palimpsest e v kláštore svätého Gala v Švajčiarsku, autorom ktorých bol práve Merobaudes.

Jediné známe Merobaudovo dielo je jeho krátka báseň o dĺžke 30 hexametrov *De Christo* (O Kristovi). To by poukazovalo i na to, že Merobaudes bol kresťan.

Literatúra
----------

* CONTE, Gian Biagio. *Dějiny římské literatury*. Preklad Dagmar Bartoňková et al. Vyd. 1. Praha : KLP, 2003. 790 s. ISBN 80-85917-87-4.

Referencie
----------

1. ↑  CIL VI 1724

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Flavius Merobaudes na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Autoritné údaje: * BnF: 12805636p
* GND: 118783378
* ISNI: 0000 0001 1613 9937
* LCCN: no98109086
* NK ČR: ola2002153996
* VIAF: 29659929
* WorldCat: lccn-no98109086
**Ladislav Čisárik ml.** (\* 29. december 1953, Teplice, Česko – † 3. august 2017, Bratislava) bol heraldický výtvarník, maliar a grafický dizajnér. V spolupráci s Heraldickou komisiou Ministerstva vnútra Slovenskej republiky v roku 1990 spolu s Ladislavom Vrtelom navrhli a vytvorili nové slovenské národné symboly.

Životopis
---------

Od roku 1979 až do smrti pôsobil s manželkou vo svojom vlastnom grafickom štúdiu Signum v Bratislave. Spolu s Ladislavom Vrtelom bol autorom štátneho znaku Slovenskej republiky, súčasnej štátnej vlajky Slovenskej republiky, ktorá vstúpila do platnosti 3. septembra 1992 a štandardy prezidenta Slovenskej republiky. Nimi navrhnutý štátny znak Slovenskej republiky vychádza z erbu na pečati z prvej polovice 14. storočia, v ktorom je dvojitý kríž postavený na trojvrší. Na rozdiel od historickej predlohy však tvorcovia návrhu štátneho znaku trojvršie zvýšili, pretože sa považuje za významný a zmysluplný symbol. Ako herold navrhol alebo upravil erby a pečate viac ako 100 slovenských miest a dedín. Okrem toho bol autorom symbolov Slovenskej genealogicko-heraldickej spoločnosti. V roku 1994 ilustroval sprievodcu s názvom *Najstaršie rody na Slovensku*. V roku 1996 vydal mapu v plagátovom formáte, ktorá zobrazuje úradné obecné vlajky a erby 136 miest na Slovensku.

Referencie
----------

1. ↑   *Zomrel autor výtvarného spracovania štátnych symbolov aj mnohých erbov* [online]. Aktuality.sk, 2020-08-03, [cit. 2020-10-23]. Dostupné online.
2. ↑   *Zomrel autor slovenských národných symbolov Ladislav Čisárik ml.* [online]. SME, 2020-08-03, [cit. 2020-10-23]. Dostupné online.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ladislav Čisárik na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 4520
* ISNI: 0000 0000 5722 8541
* NK ČR: mzk2004217447
* SNK: 159850
* VIAF: 84569782
* Web umenia: 1522587
**Ladislav Škoda** (\* 7. december 1909, Staré Hory - † 12. august 1971, Mariánské Lázně, pochov.: Bratislava) bol slovenský cirkevný činiteľ a redaktor.

Jeho otec bol Ján Škoda a matka Mária rod. Gondová.

Životopis
---------

Ľudovú školu navštevoval na Starých Horách, študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici a v Ružomberku, filozofiu na filozofickej fakulte univerzity Nijmegene a bohoslovie na teologickej fakulte v Maastrichte, ThDr. 1939 vysvätený za kňaza. Predstaviteľ a realizátor štátnej cirkevnej politiky na Slovensku v spoločenskej a vydavateľskej oblasti. Šéfredaktor Katolíckych novín a Duchovného pastiera, súčasne vedúci vydavateľského oddelenia Spolku svätého Vojtecha. Generálny tajomník Katolíckej akcie na Slovensku, predseda Edičnej komisie Spolku svätého Vojtecha, člen medzinárodného stáleho výboru Berlínskej konferencie katolíkov európskych krajín, člen Zväzu československých novinárov. Nositeľ vyznamenania.

Dielo
-----

* *Pútnik svätovojtešský*, Trnava roku 1966

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**František Púchovský** (\* 9. marec 1921, Chynorany – † 11. august 1996, Žilina) bol slovenský matematik.

Životopis
---------

Narodil sa v Chynoranoch. V roku 1941 maturoval na Učiteľskom ústave v Bánovciach nad Bebravou. V rokoch 1947–1950 diaľkovo študoval matematiku a fyziku na Pedagogickej fakulte SU v Bratislave. Ako učiteľ pôsobil na školách všetkých stupňov. Aktívne pracoval v matematickej a fyzikálnej olympiáde v okresoch Dolný Kubín, Žilina i v centrálnych orgánoch fyzikálnej olympiády v Prahe. Na vtedajšiu Vysokú školu dopravnú v Žiline nastúpil v roku 1960. V roku 1970 pod vedením prof. RNDr. Josefa Korousa, DrSc. získal vedeckú hodnosť CSc. a v roku 1971 titul RNDr. V roku 1974 sa habilitoval za docenta. V rokoch 1975–1981 bol vedúcim katedry matematiky a 9 rokov vykonával funkciu prodekana pre pedagogickú činnosť na Fakulte prevádzky a ekonomiky dopravy a spojov. Hneď po príchode na Vysokú školu dopravnú začal aktívne pracovať v odbornom seminári *Ortogonálne polynómy a ich aplikácie*, ktorý viedol prof. Korous. Keď prof. Korous v roku 1981 zomrel, prevzal vedenie tohto seminára. Zaoberal sa najmä zovšeobecnenými Jacobiho, Hermiteovými a Laguerreovymi polynómami. Bol autorom vyše 20 vedeckých článkov z tejto oblasti a viacerých skrípt z rôznych častí matematiky pre poslucháčov VŠD. Bol tiež školiteľom ašpirantov-matematikov i pomocným školiteľom ašpirantov-technikov. O prácu profesora Korousa a docenta Púchovského prejavili veľký záujem americkí a španielski matematici. V roku 1989 odišiel do dôchodku, ale i naďalej aktívne vedecky pracoval a zúčastňoval sa seminára. Zomrel 11. augusta 1996 v Žiline a pochovaný je v Banskej Hodruši.

Dielo
-----

* Púchovský, F.: Základy teórie funkcie komplexnej premennej. Bratislava, Alfa 1981
* Púchovský, F. et al.: Zbierka úloh z matematiky pre poslucháčov štúdia popri zamestnaní. Časť 1.Bratislava, Alfa, 1982
* Púchovský, F. Bálint, V.: Zbierka úloh z matematiky. 4. Bratislava, Alfa 1984
* Púchovský, F.: Laguerre polynomials with four parameters, Math. Slovaca 48 (1998), 513-525

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5799 9848
* NK ČR: mzk2002144832
* VIAF: 84525630
Mk I Mini, produkované v 60. rokoch
**MINI Austin Rover** je vozidlo projektované britským konštruktérom gréckeho pôvodu Alecom Issigonisom. Toto vozidlo bolo uvedené na trh v roku 1959. Na začiatku 60. rokov 20. storočia sa stalo jedným z najobľúbenejších európskych áut.

Mini vstúpil na trh v dobe, keď svet (a hlavne Veľká Británia) túžila po malom praktickom aute do mesta. Na to zareagovali značky Austin a Morris, pod týmito značkami sa Mini neskôr produkovalo. Hlavný konštruktér, Alec Issionis navrhol prevratný spôsob konštrukcie tohto nesporne revolučného vozidla. Typ konštrukcie „všetko vpredu" – to znamená motor, náhon predných kolies aj prevodovka. Prevratné bolo aj umiestnenie motoru naprieč, do tej doby sériovo vôbec neprodukované, ktoré dávalo omnoho viac priestoru pre posádku a umožňovalo čo najmenšie rozmery auta. Mini sa podľa predpokladu stalo predajným trhákom a vyrábal sa až do roku 2001, pričom sa vyrobilo 5,3 miliónov kusov. Od toho roku sa vyrába už pod kontrolou a vedením spoločnosti BMW, ktorá Mini kúpila, úplne nové vozidlo predávané pod značkou Mini vo verziách Cooper, Hatch atď. V roku 2007 prišla nová generácia, ktorá priniesla evolúciu skôr technickú ako dizajnovú. V tom istom roku sa na autosalóne vo Frankfurte predstavila verzia kombi s názvom *Clubman*. Ďalej sa chystá uviesť terénne varianty a končia sa prípravy pre kabriolet. Na rozdiel od prvej generácie však Mini vyrábaný po roku 2001 patrí k drahším štýlovým automobilom.

Autori designu nových modelov Mini striktne odmietajú označenie retro. Tvrdia, že súčasný vzhľad týchto vozidiel je len pokračovaním línie prvej generácie.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mini (auto)**

Externé odkazy
--------------

*
**František Biringer** (\* 7. január 1859, Trenčín – † 15. apríl 1931, Nitra) bol lekár, publicista a organizátor zdravotníctva.

Jeho otec Ján Biringer, jeho matka Terézia rod. Voleková

Životopis
---------

Navštevoval gymnázium v Banskej Bystrici, 1877 maturoval. Medicínu študoval na uviverzite vo Viedni, 1883 Mudr. Pôsobil vo Viedni, primár interného odd. a župný lekár v Nitre. Zaslúžil sa o rozšírenie a vybudovanie nových odd. v nitrianskej nemocnici, 1901 zriadil a do 1914 viedol školu pre pôrodné asistentky, 1902 experimentálne zaviedol ošetrovanie duševne chorých, počas 1. svetovej vojny viedol nemocnicu Červeného kríža. Pôsobil v Spolku nitrianskych lekárov. Publicisticky sa orientoval na úlohy zdravotníctva v prevencii, v organizácii boja s nákazami, na históriu medecíny, prispieval do odbornej a miestnej tlače, autor štúdie o dejinách Bojnického zámku.

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 7277 1606
* NK ČR: xx0107368
* SNK: 167660
* VIAF: 103132186
**Mindel-ris** alebo **mindel-riss** je interglaciál medzi mindelom a risom, ktorý trval:

* v širšom zmysle od 320/300/260 000 pred Kr. do 400/370/350 000 pred Kr. (potom zodpovedá nordickému holsteinu v širšom zmysle) – teda vrátane protorisu
* v užšom zmysle len od 347/?/? 000 pred Kr. do 400/370/350 000 pred Kr. (potom zodpovedá nordickému holsteinu v užšom zmysle) – teda bez protorisu

Podľa niektorých autorov však mindel-ris zodpovedá nordickému tréne, teda 200/195 000 – 240/230 000 pred Kr.

Charakteristika mindelu-riss v širšom zmysle
--------------------------------------------

U nás sa tvorili pôdne komplexy na sprašiach, intenzívna bola hĺbková erózia riek, ktorá individualizovala mindelské riečne terasy. Mindel-ris bol dlhotrvajúci, pomerne teplý a vlhký interglaciál. V jeho najteplejších obdobiach rástli u nás zmiešané dúbravy,
veľký bol podiel ihličín.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Portál vedy o Zemi |
**František Adam Jan de Paula Ritter von Míča**, (Mitza, Mitscha alebo Mischa), (\* 11. január 1746, Jaroměřice nad Rokytnou - 19. marec 1811, Viedeň, Rakúsko) bol český hudobný skladateľ a cisársky štátny úradník.

Životopis
---------

Pochádzal z muzikantského rodu Míčov. Jeho strýkom bol iný významný český hudobník František Václav Míča. Ďalší členovia rodu pôsobili ako výkonní umelci v mnohých dvorných kapelách.

Františkovho otca Karla vymenovali za cisárskeho dverníka vo Viedni, takže František opustil Jaroměřice už v detstve. Vo Viedni vyštudoval právo (1787) a stal sa úradníkom českej dvorskej kancelárie a sekretárom miestodržiteľstva v Štajerskom Hradci (Graz). Postupne slúžil ako cisársky a kráľovský úradník v Brucku nad Murou, Krakove, Sandomierzi, Kielciach, Ľvove a Bukovine. Kariéru dovŕšil ako zemský prezident vo Ľvove. Po vpáde poľských vojsk bol uväznený v Lubline. S podlomeným zdravím odišiel v roku 1788 do výslužby.  
 
Zomrel 19. marca 1811 vo Viedni.

Dielo
-----

František Adam Míča sa zaoberal hudbou skôr amatérsky, napriek tomu si ho všimol Wolfgang Amadeus Mozart, ktorý ho vysoko ocenil. Jeho početné symfónie a komorné skladby sa vyznačujú radostným optimizmom v mozartovskom duchu.

### Vokálne skladby

* *Bernardon, die Gouvernante* - opera - 1761
* *Adrast und Isidore, oder die Nachtmusik* - opera - 1781
* *Davidův padesátý žalm* - oratórium - posth. 1813
* *Studentská kasace* - serenáda

### Orchestrálne skladby

* 27 symfónií
* 4 husľové koncerty
* 50 tanečných skladieb
* Concertina notturna

### Komorná hudba

* 8 sláčikových kvartiet
* 6 kvartiet pre flautu a sláčiky
* 6 nokturná pre sláčiky a lesné rohy
* 4 sonáty pre harfu
* ďalšie príležitostné skladby

Autoritné údaje: * BnF: 13966267n
* GND: 133831914
* ISNI: 0000 0000 8118 7794
* LCCN: n87810973
* NK ČR: jn20000401831
* VIAF: 39569279
* WorldCat: lccn-n87810973
**František Adámek** (\* 16. október 1907, Brno-Maloměřice a Obřany – † 8. november 1989, Brno) bol český bankový úradník a archeológ.

Životopis
---------

Od mladosti skúmal s ďalšími amatérmi Hradisko u Obřan (1924 – 46, v závere z poverenia Štátneho archeologického ústavu). Konal záchranné výskumy v okolí Brna, okrem iného participoval na vyzdvihnutie súboru kovania keltskej drevenej kanvice v Brne-Maloměřice v roku 1941. Od konca 30. rokov spolupracoval s Karlom Absalomom.

Od roku 1947 bol kustódom múzea v Olomouci. Po návrate z dvojročného väzenia po politickom procese (1954 – 56) pracoval až do dôchodku (1956 – 69) ako preparátor v ústave Anthropos Moravského múzea v Brne. Technicky viedol výskumy napr. na Stránskej skale alebo v jaskyni Pod hradom. Pôsobil aj ako externý konzervátor múzea Tovačov.

Dlho sa venoval obrane pravosti rukopisov. V roku 1972 ukončil publikačnú činnosť aj pôsobenie vo funkcii konateľa Moravského archeologického klubu.

Dielo
-----

* *Pravěké hradisko u Obřan* (Brno 1961)
* *Halštatský pohřeb v Býčí skále* (Blansko 1972)
* *Tataři na Moravě* (Neklan, Praha 1999)

Referencie
----------

1. ↑  František Adámek na encyklopedie.brna.cz

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku František Adámek (archeolog) na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 126183708
* ISNI: 0000 0000 7696 2768
* LCCN: no00016290
* NK ČR: jk01010062
* SNK: 156755
* VIAF: 100393471
* WorldCat: lccn-no00016290
Moment sily alebo krútiaci moment
**Moment sily** je vektorová fyzikálna veličina, ktorá vyjadruje mieru otáčavého účinku sily.

*Pozn.: nezamienať s hybnosťou.*

Otáčavý účinok sily sa vzťahuje vzhľadom na daný bod alebo priamku. Bod, ku ktorému sa moment sily určuje, sa nazýva momentový bod.

Kolmá vzdialenosť {\displaystyle r} sily {\displaystyle F} od jej osi k momentovému bodu je tzv. rameno sily. Bod, voči ktorému sa určuje moment sily, nemusí byť bodom ležiacim na osi otáčania. Moment sily môžeme určiť vzhľadom na ľubovoľný bod, a to i k bodom, ktoré sa nachádzajú mimo skúmané teleso.

Značenie
--------

* Symbol veličiny: {\displaystyle M}
* jednotka SI: newton meter, značka jednotky: *Nm*
* Ďalšie jednotky: newton centimeter *Ncm*

Výpočet
-------

Nech pôsobisko sily {\displaystyle {\vec {F}}} je vzhľadom na ľubovoľný bod {\displaystyle O} určené polohovým vektorom {\displaystyle {\vec {r}}}. Moment sily vzhľadom na bod {\displaystyle O} je potom určený vzťahom

{\displaystyle {\vec {M}}={\vec {r}}\times {\vec {F}}}
Geometricky môžme veľkosť momentu sily vyjadriť ako plochu vymedzenú vektormi F a r, čo je ekvivalentné účinku kolmej zložky sily F, teda F.sin(fi) na rameno r
Moment sily leží v osi ktorá prechádza kolmo na rovinu určenú vektormi **r** a **F** a mieri na tú stranu, z ktorej sa smer sily javí v kladnom zmysle.

Referencie
----------

1. ↑
Alix.1C Mini- ITX s procesorom AMD Geode LX ​​800, CompactFlash, miniPCI, PCI sloty, 44pinové rozhranie IDE a 256MB RAM
**Mini-ITX** je v informatike označenie pre základnú dosku počítača s rozmermi 17 × 17 cm, ktorá bola vyvinutá firmou VIA Technologies. Mini-ITX je o niečo menší, než microATX. Mini-ITX dosky sú často pasívne chladené, čo z nich vďaka nízkej spotrebe energie robí vhodné produkty pre PC systémy domáceho kina, kde hluk ventilátora môže rušiť. Sú často používané v SFF systémoch (*small form factor*).

História vzniku
---------------

Zásluhu na vzniku formátu Mini-ITX má spoločnosť VIA Technologies, ktorá následne prišla s ešte menšími Nano-ITX a Pico-ITX. Základné dosky formátu Mini-ITX majú rozmery 170x170 mm, čo dnes stačí na to, aby sa na ne zmestili plnohodnotné desktopové moduly DIMM, desktopové procesory a dokonca zostane aj miesto pre moderné slot PCI Express 16x. Teoreticky možno teda pomocou Mini-ITX postaviť plnohodnotný počítač. V praxi sú však isté obmedzenia.

Spoločnosť VIA ako tretí, ale doteraz "živý" výrobca procesorov x86 sa už dlho nesnaží konkurovať spoločnostiam AMD a Intel na poli výkonu. Vydala sa naopak cestou vysokej integrácie, odolnosti a nízkej spotreby, čo sú kvality hodiace sa v priemyselnom odvetví, ale používateľov v domácnostiach svojím výkonom príliš neohromí. Pre bežného užívateľa sú tieto dosky však drahé, aj keď sa objavujú alternatívne riešenia, ako napríklad barebone MSI Axis 700 Lite založený na procesore VIA C7.

Zariadenia do domácností priniesla firma Intel a tradiční výrobcovia základných dosiek (Asus a MSI) v podobe desktopových verzií netbookov, napríklad malé počítače Eee a Wind zvané nettopy, založené na procesoroch Atom.

Firma NVIDIA odhalila slabinu platformy Atom v nízkom výkone grafického čipu a pripravila ION a následne ION 2, ktorý dokáže prehrávať video vo Full HD, a využiť malé nettopy ako HTPC, teda domáce multimediálne PC. Nehodí sa však ako hlavný domáci či osobný počítač, kde sa uplatnili základné dosky formátu Mini-ITX, ktoré poskytujú tri dôležité prvky: socket pre desktopový procesor, slot PCI Express pre prípadnú grafickú kartu a sloty DIMM pre pamäti, aj keď tu dnes bohato stačí aj mobilná verzia SO-DIMM. 

V tejto oblasti je úspešná firma ZOTAC, ale svojich zástupcov majú tiež firmy Intel, Asus alebo Gigabyte. Cena je primeraná, pretože formát Mini-ITX už nie je exkluzívna, a je možné vybrať medzi modelmi pre sockety AMD AM3, Intel LGA 775, LGA 1156 aj LGA 1155. Ponúkané sú aj dosky formátu Mini-DTX, ktorého výhoda je, že sa na neho zmestia dva sloty, ale za cenu väčších rozmerov.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Mini-ITX na českej Wikipédii.*