Súradnice: 49°15′32″S 18°41′33″V﻿ / ﻿49,2588°S 18,6924°V﻿ / 49.2588; 18.6924

**Veľký vrch** (530,6 m n. m.) je vrch a významná archeologická lokalita v geomorfologickej časti Rovnianska vrchovina na juhovýchodnom okraji pohoria Javorníky. Od roku 1969 je Národnou kultúrnou pamiatkou.

Polohopis
---------

Nachádza sa v katastri a tesnom susedstve obce Divinka, na jej západnom okraji a zároveň nad Hričovskou priehradou. Leží na juhovýchodnom okraji Rovnianskej vrchoviny, na východnom okraji podcelku Nízke Javorníky. Vďaka polohe nad údolím Váhu a v blízkosti križovatky dôležitých obchodných ciest pri Žiline, bola vrcholová plošina oddávna osídlená, čo potvrdzuje rozsiahle nálezisko s nadregionálnym významom. Na vrchu stojí drevená rozhľadňa, poskytujúca výhľad na široké okolie.

Prístup
-------

Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no z blízkej Divinky naň vedie viacero lesných ciest. V sedle na západnom úpätí je malé táborisko.

Archeologické nálezy
--------------------

Už v 50. rokoch 20. storočia objavil Anton Petrovský-Šichman v polohe „Ohrádza" pod južným úpätím Veľkého vrchu pozostatky objektov z obdobia lužickej a púchovskej kultúry, ako aj črepy z obdobia Veľkej Moravy. V období púchovskej kultúry boli menšie hradiská aj na vrchoch Háj, Malý vrch a Hradisko. Na juhovýchodnom úpätí Veľkého vrchu boli pri stavbe rodinného domu objavené v roku 1975 črepy zo staršej doby rímskej. V sedle „Salašky" sa nachádzajú mohylové objekty i valy, chrániace vstup na akropolu Veľkého vrchu.

Veľký vrch bol už v 18. storočí považovaný za miesto zaniknutého hradu, čo spomína aj Matej Bel, v polovici 19. storočia sa podrobnému opisu lokality venoval Alexander Lombardini. Od 40. rokov 20. storočia sa výskumu Veľkého vrchu venoval Anton Petrovský-Šichman, ktorý tu objavil dôkazy osídlenia už v období badenskej kultúry (3500 – 2800 pred Kr.). Rozsiahle hradisko na temene vrchu, vymedzené mohutným valom a systémom opevnení, datoval do halštatskej fázy lužickej kultúry (750 – 450 pred Kr.), s výrazným oživením v období púchovskej kultúry a tiež včasnom stredoveku. Hradisko bolo v tomto období hospodársko-spoločenským strediskom slovanského osídlenia regiónu Žiliny. Tieto i neskoršie nálezy potvrdzujú osídlenie hradiska v troch fázach. Pokračovateľom výskumu lokality bol od roku 1971 Jozef Moravčík, ktorý spresnil počiatky lužického osídlenia na prelom 9. – 8. storočia pred Kr. Najintenzívnejšie osídlenie hradiska bolo v 1. storočí pred Kr. (púchovská kultúra), z ktorého obdobia pochádza aj keltská minca dovtedy neznámeho typu. Dostala názov „Divinka", nakoľko sa predpokladá jej razenie práve na hradisku v tejto lokalite. Od jej nálezu bolo na Hornom Považí v úseku od Ilavy po Žilinu objavených ďalších 20 kusov rovnakého typu. Okrem množstva črepov a industrie tu boli objavené bronzové a železné spony, ostrohy či nástroje. Množstvo stredovekých črepov a novovekých kovových depotov dokladá využívanie Veľkého vrchu aj v neskoršom období.

Najnovšie výskumy pod vedením Gabriela Fuseka odhalili polohu troch vstupných brán i systém opevnení, no tiež upresnili rozlohu hradiska. Tá predstavuje 2,13 hektára pri šírke 55 a dĺžke 435 metrov. Akropola zaberá plochu 0,58 hektára a je dlhá 122 metrov. Podhradie vymedzuje systém opevnení s priekopou a zaberá plochu 9,94 hektárov, čím celková rozloha hradiska dosahuje približne 12 hektárov. Zaujímavosťou bol objav cisterny a dvoch výdatných prameňov, ktoré používali už obyvatelia hradiska.

Referencie
----------

1. 1 2   *Názvy vrchov, dolín, priesmykov a sediel* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2023-10-14]. Dostupné online. Archivované 2023-12-08 z originálu.
2. ↑  *Javorníky – Čadca. Turistická mapa.* 1 : 50 000. Harmanec: VKÚ, a. s. 2001.
3. 1 2  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2020-02-28]. Dostupné online.
4. 1 2 3 4 5 6  STANEKOVÁ, Zuzana. *Vlastivedný zborník Považia XXVIII*. Žilina : Považské múzeum, 2017. 190 s. ISBN 978-80-88877-80-6. S. 25-38.
5. 1 2   *mapový portál HIKING.SK* [online]. mapy.hiking.sk, [cit. 2020-02-28]. Dostupné online.
6. 1 2 3 4  FUSEK, Gabriel. *Vlastivedný zborník Považia XXVII*. Žilina : Považské múzeum, 2015. 160 s. ISBN 978-80-88877-73-8. S. 9-30.

Pozri aj
--------

* Nízke Javorníky
* Javorníky
* Zoznam vrcholov v Javorníkoch
* Geomorfologické členenie Slovenska

| * z
* d
* u
Javorníky |
| --- |
| Podcelky (časti) | 
* Vysoké Javorníky (Javornícka hornatina, Rakovská hornatina, Lazianska vrchovina, Lysianska brázda)
* Nízke Javorníky (Púchovská vrchovina, Javornícka brázda, Rovnianska vrchovina, Ochodnická vrchovina, Kysucká kotlina)

 |
| Veľkoplošné chránené územie | 
* Chránená krajinná oblasť Kysuce

 |
| Národné prírodné rezervácie | 
* Veľký Javorník

 |
| Prírodné rezervácie | 
* Klapy
* Čertov
* Hričovec

 |
| Prírodné pamiatky | 
* Papajské sedlo
* Ochodnický prameň
* Vojtovský prameň

 |
| Kultúrne a historické pamiatky | 
* Považský hrad

 |
| Vybrané vrcholy v JavorníkochZoznam vrcholov | 
* Veľký Javorník (1 071)
* Hričovec (1 059)
* Stratenec (1 055)
* Čemerka (1 052)
* Kaniakova skala (1 022)
* Malý Javorník (1 019)
* Čierne (1 012)
* Solisko (1 012)
* Ustrígeľ (1 008)
* Oblaz (995)
* Petrovská Kýčera (979)
* Orgoňova Kýčera (959)
* Lemešná (950)
* Makyta (923)
* Kohútka (913)
* Kazícka Kýčera (910)
* Chotárny kopec (906)

 |
| Sedlá Javorníkov | 
* Frňovské
* Gežov
* Chrcholinec
* Javorník
* Kýčera
* Makovský priesmyk
* Papajské
* Pod Grapou
* Pod Hričovcom
* Pod Ráztokou
* Pod Závrším
* Semeteš
* Stratenec

 |