| Ictineo I |
| --- |
|
| Obrázok Ictineo I
Ictineo I, replika ponorky v Museu Marítim v Barcelone |
| Základná charakteristika |
| Štát | ŠpanielskoŠpanielsko |
| Druh |  |
|
|
| Dátum spustenia na vodu | 28. jún 1859 |
|
|
| Dĺžka | 7 m |
|
| Výška | 2,5 m |
|
|
| Posádka | max.6 |
|
|
| Pohon a pohyb |
|
|
| Maximálny ponor | 20 (50) m |
| Maximálna doba ponoru | 2 až 4 hodiny |
|
|
|

***Ictineo I*** bola prvá ponorka španielskeho vynálezcu Narcísa Monturiola, skonštruovaná v rokoch 1858–1859. Bola predchodcom svojho vyspelejšieho nasledovníka, ponorky označovanej ako *Ictineo II*.

Myšlienka a vývoj
-----------------

V španielskom meste Cadaqués, kde Monturiol v tom čase žil, často dochádzalo k nehodám a úmrtiam zberačov koralov. To mu vnuklo nápad na loď, ktorá by sa dokázala pohybovať pod vodou a umožnila tak koraly zbierať bezpečne, bez obetí na životoch. Roky tento nápad považoval len za teoretický, hlavne z dôvodu nedostatku finančných prostriedkov na podobnú konštrukciu. O pokuse previesť svoju myšlienku do praxe ho údajne presvedčil neznámy priateľ.

Monturiol v septembri roku 1857 odcestoval do Barcelony, kde založil *Monturiol, Font, Altadill y Cia*, prvú komerčnú spoločnosť v Španielsku zameranú na podmorskú navigáciu, s kapitálom 10 000 španielskych pesiet. V roku 1858 predložil svoj projekt odbornej verejnosti v podobe článku pod názvom *„Ictineo alebo loď-ryba"*.

Konštrukcia
-----------

Svoju loď pomenoval *Ictineo* (z gréckeho *ichthis* - ryba a *naus* - loď). Podobne pristupoval i k jej konštrukcii: Ponorka sa podobala na rybu (ktorej tvar považoval pre pohyb vo vode za ideálny), s lodnou skrutkou a kormidlom vzadu. Keďže však tvar ideálne odolávajúci stúpajúcemu tlaku vody pri ponore bola guľa, Monturiolova ponorka sa skladala z dvoch častí. Vnútorná časť s posádkou mala vodotesný guľovitý tvar (upravený na elipsoid), zatiaľčo vonkajší plášť bol tvarovaný do podoby rybieho tela a nebol utesnený. V medzipriestore bola uložená záťaž.

Vnútornú guľovitú časť chcel Monturiol pôvodne vyrobiť z kovu, no finančná náročnosť takejto konštrukcie ho odradila. Nakoniec bola vytvorená z dreva olivovníka spevneného dubovými okružami, a pokrytého 2 mm medeným plechom. Bola 4 metre dlhá, 2 metre vysoká a 1 meter široká a podľa Monturiola mala vydržať ponor do hĺbky 500 metrov (z bezpečnostných dôvodov ale počítal s maximálnym ponorom do 50 metrov).
  
Vonkajšia aerodynamická časť bola 7 metrov dlhá a 2,5 metra vysoká.

Ponorka mala výtlak 10 ton. Na bočných, prednej a hornej časti bolo niekoľko "okien" z hrubého skla kónického tvaru, ktoré tlak vody vďaka tomu tlačil na svoje miesto a zamedzoval tak prenikaniu vody.
K ďalšej výbave patrili 4 balastné záťažové nádrže medzi oboma trupmi, ovládané zvnútra (ventily na vpustenie vody a pumpy na jej vypudenie). Plavidlo malo dokonca i núdzový systém, ktorý umožnil ponorke vynorenie i pri kompletnom zlyhaní regulácie záťaže: tvorili ho dve závažia upevnené zvonka na trup, ktoré sa dali v prípade potreby odhodiť. Ďalšiu záťaž umiestnil Monturiol priamo do ponorky na pozdĺžnu kovovú koľajnicu, čo umožňovalo jej presun v prípade zmeny vyváženia.

Ako pohon slúžila lodná skrutka poháňaná ručne kľukovým hriadeľom. 

Monturiol tiež doplnil systém filtrácie vzduchu na báze reakcie CO2 s hydroxidom vápenatým. Pokúsil sa i o priame vytváranie kyslíka, no neúspešne: jeho systém totiž produkoval ako vedľajší produkt kyselinu sírovú. Ako vnútorné osvetlenie bola použitá jednoduchá sviečka.

Prvá plavba
-----------

Prvá plavba sa konala v Barcelonskom prístave, 28. júna 1859. Bohužiaľ už pri prvej plavbe došlo k nehode. Ponorka narazila do trosiek pod hladinou tak nešťastne, že došlo k vážnemu poškodeniu jej základných častí. Ich kompletná oprava by bola príliš nákladná, preto ju Monturiol realizoval iba provizórne a obmedzil tak maximálny ponor na 20 metrov.

Prevádzka
---------

Koncom leta roku 1859 Monturiol so svojimi dvomi spoločníkmi s ponorkou uskutočnil viac ako 20 testovacích ponorení. Postupne zvyšoval hĺbku ponoru až na 20 metrov a v tejto hĺbke bez akéhokoľvek spojenia s hladinou vydržal až 2 hodiny (s použitím "filtra" až 4 hodiny). Ukázalo sa, že *Ictineo* je veľmi dobre ovládateľný, no sklamaním bola rýchlosť plavidla, pohybujúceho sa iba s použitím ľudskej sily.

*Ictineo* bol pravdepodobne zničený v januári 1862, keď doň v prístave, kde dokoval, narazila nákladná loď. Celkovo absolvovala ponorka cca 50 ponorov. Jej nástupcom bola značne vylepšená verzia menom *Ictineo II*.

Súčasnosť
---------

Replika ponorky *Ictineo I* stojí dnes v záhrade Lodného múzea v Barcelone.

Referencie a zdroje
-------------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  HOLIAN, Thomas. *Monturiol, the forgotten submariner* [online]. Undersea Warfare, [cit. 2011-01-10]. Dostupné online. (anglicky)

* STEWART, Matthew. *Monturiol’s Dream: The Extraordinary Story of the Submarine Inventor Who Wanted to Save the World*. New York : Pantheon Books, 2003. ISBN 1-86197-470-1. (anglicky)

| * z
* d
* u
Ponorky |
| --- |
| Prvé pokusy | 
* návrh Williama Bourna (1578)
* Drebbelova ponorka (1620)
* Mersenne a Fournier (1630 – 40)
* Rotterdamská loď (de Son, 1653)
* Borelliho koncept (1680)
* Papinov „Urinator" (1690)
* Nathaniel Symons (1729)
* John Day († 1774)
* Turtle (1775)
* Nautilus (1800)
* WaterBug (1833)
* Brandtaucher (1850)
* Seeteufel (1855)
* Ictineo I (1859)
* Pioneer (1861)
* Alligator (1862)
* Ictineo II (1865)

 |