recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Kyparissos*, autor:Jacopo Vignali, (1592 - 1664)
**Kyparissos** (starogr. *Κυπάρισσος* – *Kyparissos*, lat. *Cyparissus*) je v gréckej mytológii mladík z ostrova Keós, priateľ boha Apolóna.

Kyparissos bol veľmi krásny mladík, ktorého si obľúbil boh Apolón. Žil na ostrove Keós a jeho najmilším druhom bol obrovský jeleň, zasvätený nymfám, ktorému pri prechádzkach na lúkach hral na lýre a vodil ho k prameňom.

Raz si ho v horúci letný deň pomýlil na poľovačke s divým jeleňom a zabil ho oštepom. Zo žiaľu sa rozhodol vziať si život a prosil boha Apolóna, aby naveky smel po svojom miláčikovi smútiť. Apolón jeho prosbe vyhovel a premenil ho na štíhli strom (cyprus), ktorý rastie v Grécku všade tam, kde niekto trúchli.

Z gréckeho slova "kyparissos" pochádza aj naše pomenovanie stromu cyprus. V Grécku, ale aj inde v Stredomorí sa cyprusy sadia na cintoríny dodnes.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 261.
2. 1 2 3 4  Ovidius, *Metamorphoses*, 10,106-155.
**Achille Lauro** (pôvodným názvom **Willem Ruys**) bola osobná výletná loď so sídlom v Neapole v Taliansku, ktorá je známa predovšetkým kvôli únosu palestínskymi teroristami Palestínskeho oslobodzovacieho frontu v roku 1985. Bola postavená v rokoch 1939 až 1947. V roku 1994 sa v Indickom oceáne blízko Somálska po požiari potopila.

Únos
----

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Únos Achille Lauro*
Dňa 7. októbra 1985 štyria muži reprezentujúci Palestínsky oslobodzovací front prevzali kontrolu nad loďou blízko pobrežia Egyptu, keď sa loď plavila z Alexandrie do Port Said. Únoscovia boli prekvapení tým, že sa posádka lode správala prenáhlene. Posádku a cestujúcich držali únoscovia ako rukojemníkov a nariadili plavbu do Tartusu v Sýrii, pričom požadovali prepustenie 50 Palestínčanov z izraelských väzníc. Potom, čo bolo zamietnuté povolenie kotviť v doku v Tartuse, únoscovia zabili postihnutého židovsko-amerického cestujúceho Leona Klinghoffera a hodili ho cez palubu do mora.

Referencie
----------

1. ↑   *Klinghoffer daughters recall personal tragedy at commemoration of terror victims outside Israel - Haaretz - Israel News* [online]. Haaretz, 24. december 2006, [cit. 2009-07-15]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Achille Lauro (loď)**

Externé odkazy
--------------

* ss Námorná história – Willem Ruys/Achille Lauro
* H2G2 – Únos Achille Lauro
Súradnice: Hviezdna mapa 03h 32m 56s; -09° 27′ 30″

**Epsilon Eridani** alebo **Ran** (ε Eri/ε Eridani) je hviezda hlavnej postupnosti, spektrálneho typu K2 v súhvezdí Eridanus. Je to tretia najbližšia hviezda mimo slnečnej sústavy viditeľná bez ďalekohľadu a druhá najbližšia hviezda, pri ktorej je známa prítomnosť exoplanét. 

V rámci projektu Ozma bola po dobu 160 hodín odpočúvaná na rádiových vlnách dvanásťmetrovým rádioteleskopom na Green Banku, ale v rádiovom zázname nebol zachytený žiadny signál, ktorý by sa dal označiť za umelý.

Opis
----

Hmotnosť hviezdy je 85 % hmotnosti Slnka, jej priemer je 84 % priemeru Slnka a svietivosť 34 % svietivosti Slnka.

Spektrum je extrémne premenlivé s mnohými emisnými čiarami. Má veľmi silné magnetické pole a rotuje v perióde 11 dní.

Dôvodom uvedených skutočností je fakt, že hviezda je veľmi mladá, asi pol miliardy rokov. To je dôvod, prečo je nepravdepodobné, že na jej planétach existuje inteligentný život. Omnoho lepším kandidátom je Tau Ceti, ktorá však, podobne ako Epsilon Eridani, má nedostatok železa.

Najbližším hviezdnym susedom Epsilon Eridani je Luyten 726-8 (UV Ceti a BL Ceti), vzdialený 5,22 ly (1,60 pc).

Planéty Epsilon Eridani
-----------------------

* **Epsilon Eridani b** je joviálna planéta Jupiterovho typu obiehajúca v priemernej vzdialenosti 3,4 AU od hviezdy.
* **Epsilon Eridani c** je neistá planéta hviezdy Epsilon Eridani.

Pozri aj
--------

* Zoznam najbližších hviezd
* Zoznam hviezd s planétami

Referencie
----------

1. ↑   Súpis termínov z astronómie. *Kultúra slova* (Bratislava: Jazykovedný ústav Ľ. Štúra SAV a Matica Slovenská), 2018, roč. 52, čís. 2, s. 87. Dostupné online [cit. 2018-05-15]. ISSN 0023-5202.
2. 1 2

Externé odkazy
--------------

* Epsilon Eridani
**Premena Erinyí na Eumenidy** je súčasťou mýtu a nastala ako výsledok procesu bohov s Orestom. 

Jeden z výkladov zmyslu mýtu: Halucinatórne Fúrie, ktoré mohol vidieť a počuť len Orestes, sú symptómy, súkromné peklo jeho duševnej choroby. Prerod Fúrií na Eumenidy znamená prechod od duševnej choroby k štastnému životu. K tejto transformácii došlo vďaka tomu, že Orestes bol ochotný prijať zodpovednosť za svoju duševnú chorobu. Nakoniec sa síce snažil o to, aby bol Fúrií zbavený, ale nepovažoval ich za nespravodlivý trest ani seba za obeť spoločnosti alebo niečoho iného. Ako nevyhnutný dôsledok pôvodného prekliatia Átreovcov symbolizujú Fúrie aj skutočnosť, že duševná choroba je obyčajne rodinnou záležitosťou, dielom rodičov a prarodičov, pretože hriechy otcov sa prenášajú na deti.

Orestes však nedával vinu svojej rodine - rodičom alebo dedovi -, i keď to pokojne mohol urobiť. Práve tak nepripisoval vinu ani bohom alebo osudu. Namiesto toho prijal svoj stav ako niečo, čo si spôsobil sám, a podstúpil úsilie smerujúce k uzdraveniu. Bol to zdĺhavý proces, jeho výsledkom však bolo uzdravenie, a pretože k nemu dospel vlastnými silami, začalo mu prinášať múdrosť práve to, čo ho prv uvádzalo do zúfalstva.

Každý skúsený psychoterapeut videl uskutočnenie tohto mýtu vo svojej praxi a bol svedkom transformácie Fúrií na Eumenidy v mysliach a životoch svojich úspešných pacientov. Táto transformácia nie je ľahká. Väčšina pacientov - nech bolo ich začiatočné nadšenie pre terapiu sebaväčšie - sa totiž dá na útek, hneď ako zistí že od nich tento proces bude koniec koncov vyžadovať, aby prevzali úplnú zodpovednosť za svoj stav a svoje uzdravenie. Radšej sú chorí a majú nad sebou bohov, na ktorých sa dá všetko zvaliť. Kto sa svojej chorobe vzoprie, prijme za ňu plnú zodpovednosť a uskutoční sám v sebe zmeny potrebné na jej prekonanie, je nielen vyliečený a oslobodený od prekliatí získaných v detstve a zdedených po predkoch, ale navyše sa ocitá v novom, odlišnom svete. To, čo prv vnímal ako problémy, chápe teraz ako príležitosti. Predtým nenávidené prekážky sú náhle vítanými impulzmi, doteraz nechcené myšlienky úžitočnými; z pocitov, ktorých sa až doteraz zriekal, sa stávajú zdroje energie a porozumenia. Udalosti, ktoré sa mu prv javili ako
nepríjemnosti, vníma teraz ako dary - vrátane tých príznakov, z ktorých sa vyliečil. *Tá depresia a záchvaty úzkosti boli to najlepšie, čo ma vôbec mohlo stretnúť,* vravia obyčajne.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
O gréckokatolíckom kňazovi a funkcionárovi Prešovskej eparchie (1927 – 2015) pozri *Ján Gajdoš (1927).*

**Ján Gajdoš** (\* 26. jún 1903, Maňa-Veľká Maňa - † 24. marec 1980, Banská Bystrica) bol hudobný skladateľ, zbormajster, organista.

Rodina
------

* otec Rudolf Gajdoš
* matka Veronika rod. Bugárová

Životopis
---------

V roku 1934-1938 študoval organ na Hudobnej a dramatickej akadémii v Bratislave. Od 1938 účinkoval v Banskej Bystrici, 1942 zakladateľ a riaditeľ Mestskej hudobnej školy, učiteľ na gymnáziu Andreja Sládkoviča. Roku 1940-1956 vedúci veľkého zboru a orchestra v Banskej Bystrici, zakladal najmä školské spevácke zbory, poriadal chrámové koncerty, upravoval ľudové piesne pre detské, ženské a miešané zbory, vydával metodické materiály pre hudobné školy. Autor cirkevných hudobných skladieb, učiteľ popredných hudobníkov (→ S. Stračina, I. Sokol a i.).

Dielo
-----

* Cigánske piesne; Missa Pastoralis; Missa Puer natus; Te Deum; Veronicae; Zbierka ľudových piesní v Veľkej Mane

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Ján Frýdecký** (\* 6. január 1916, Viedeň – † jún 1993, Kanada) bol slovenský slavista a vysokoškolský pedagóg, prekladateľ srbskej a srbochorvátskej literatúry, publikoval v časopise Knižnica.

Rodina
------

* otec: Ján Frýdecký – domovník (\* 1888 – ?)
* matka: Františka (1892 – ?)
* mal sestru
* manželka Oľga – učiteľka (1923 – ?)
* mal 2 synov a dcéru

Životopis
---------

Navštevoval ľudovú školu, v roku 1935 maturoval na reálnom gymnáziu. V rokoch 1935 – 38 študoval slovenčinu a nemčinu na Filozofickej fakulte UK v Bratislave, 1938 – 41 slavistiku na univerzitách v Belehrade a v Záhrebe.

V roku 1941 sa vrátil do Bratislavy, 1942 PhDr. V rokoch 1942 – 44 profesor na učiteľskej akadémii v Modre a v Bratislave, súčasne externý lektor srbochorvátskeho jazyka na VŠE a na Filozofickej fakulte SU, v 1944 – 46 učil na priemyselnej škole, v 1945 – 46 pracoval na Povereníctve školstva.

V roku 1946 bol krátko zamestnaný v Slovanskom ústave SAVU, v rokoch 1946 – 55 bol vedúci knižnice SAVU, resp. SAV, súčasne od 1953 súdny tlmočník, v 1955 – 63 pracovník Novinárskeho študijného ústavu, od 1963 odborný asistent na Katedre slavistiky a indoeuropeistiky Filozofickej fakulty UK v Bratislave.

Venoval sa výskumu chorvátsko-dalmátskej literatúry, najmä dráme, skúmal život, tvorbu a pôsobenie B. Šuleka v chorvátskej kultúre. V oblasti slovenských dejín sa zaoberal problematikou štúrovskej generácie, jej odkazom a portrétmi najvýznamnejších predstaviteľov. Zaujímal sa aj o jazykové otázky, informoval slovenskú verejnosť o zmenách v srbochorvátskom pravopise, o slavistike v Bulharsku a v Juhoslávii. V rámci pedagogickej činnosti viedol semináre z gramatiky chorvátskeho a srbského jazyka, napísal učebnice a zostavil čítanku srbochorvátčtiny, prednášal o dejinách južných slovanských literatúr.

Dielo
-----

* *Učebnica srbochorvátčiny pre samoukov 1 – 2*. Bratislava, 1964 – 70
* *Rozprávate po srbochorvátsky?* Bratislava, 1965
* *Srbochorvátska čítanka*. Bratislava, 1965

Zdroj
-----

* *Biografický lexikón Slovenska* II C-F, 2004

Autoritné údaje: * NK ČR: jx20050929011
* VIAF: 84341939
Pobočka spoločnosti RadioLAN na Dúbravčickej ulici v Bratislave
**RadioLAN** bol alternatívnym poskytovateľom telekomunikačných služieb pre domácnosti, ako aj pre firmy na západnom Slovensku, zameriavajúci sa na komplexné telekomunikačné služby na doma (internet, televízia, telefonovanie), dátové a hlasové služby, správu sietí, návrhy a realizácie štrukturovanej kabeláže s možnosťou prenájmu a systémovej integrácie. S účinnosťou od 1.4.2023 sa RadioLAN zlúčil so spoločnosťou Slovanet, a.s. pričom pôvodný názov ostáva zanechaný ako ponuka služieb bezdrôtového internetu. Spoločnosť sa do roku 2023 sústreďovala aj na pokrytie obcí s horšou dostupnosťou siete, čo z neho robilo najsilnejšieho západoslovenského regionálneho hráča na telekomunikačnom trhu.

História spoločnosti
--------------------

RadioLAN patrí medzi spoločnosti s dlhoročnou tradíciou a ako jedna z mála sa stala úspešnou. Firma bola založená v roku 2004 ako malý poskytovateľ internetových služieb. Neskôr firma zaradila do ponuky aj televízne služby, či volania. RadioLAN postupne rozširoval sieť z Bratislavy na väčšinu územia západného Slovenska. Spoločnosť RadioLAN akvizovala aj rôzne menšie telekomunikačné firmy, prostredníctvom ktorých rovnako rozšírila svoje pôsobenie. Od roku 2022 sa stal RadioLAN členom skupiny Slovanet – jedného z najväčších poskytovateľov vysokorýchlostného internetu na Slovensku. Dňa 1.4.2023 spoločnosť RadioLAN zanikla a zlúčila sa so spoločnosťou Slovanet, a.s..

Referencie
----------

1. ↑  R.O, RadioLAN, spol s. *O nás* [online]. www.radiolan.sk, [cit. 2022-12-06]. Dostupné online. (slovak)
2. ↑   *RadioLAN nakupoval na Liptove, aj Záhorí* [online]. www.trend.sk, 2013-05-07, [cit. 2022-12-06]. Dostupné online.
3. ↑   *Slovanet partnersky prevzal spoločnosť RadioLAN* [online]. [Cit. 2022-12-06]. Dostupné online.
4. ↑   *Telecompaper* [online]. www.telecompaper.com, [cit. 2022-12-06]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny web
**Radič** alebo **riadiaca jednotka (periférneho zariadenia)** alebo hovorovo **kontrolér** je počítačový hardvér zabezpečujúci styk (interfacing) s počítačovou perifériou (počítačovým modulom). Radič funguje ako tlmočník, údaje z periférie prekladá do formátu, ktorému rozumie zbernica počítača a naopak. Radič je vlastne riadiaca jednotka, ktorá riadi celú činnosť periférie. Toto riadenie sa uskutočňuje pomocou riadiacich signálov, ktoré predáva každému konkrétnemu zariadeniu v periférii. Reakciou na riadiace signály sú stavové hlásenia, ktoré sú mu posielané na spracovanie pre následné rozhodnutie nad ďalším krokom. Každý radič zariadenia má na starosti určitý typ zariadenia ale každý radič zariadenia môže pracovať paralelne s ostatnými. Niektoré radiče komunikujú priamo medzi sebou, bez využitia CPU.

*Príklad činnosti radiča: Radič pevného disku (HDD) dostáva príkazy z CPU na prečítanie určitého súboru. Ako odpoveď dostane CPU z radiča žiadaný súbor. Prečítanie súboru je však spojené s množstom činností - roztoč motor platní disku na presné otáčky, vystav hlavu do oblasti zoznamu dát (FAT tabuľky), prečítaj kde sa nachádza prvý segment súboru, vystav hlavu na zadanú pozíciu - stopu disku, prečítaj sektor, ulož prečítané hodnoty do buffera... V skutočnosti je množstvo úloh vykonávaných radičom ešte oveľa väčšie.*

**Niektoré radiče používaných vo výpočtovej technike:**

* Radič pevného disku IDE, EIDE
* Radič disketovej mechaniky
* Radič diskové poľa (RAID)
* SCSI radič
* Grafický radič (grafická karta)
* Sieťový radič (sieťová karta)
* Radič klávesnice
* Radič prerušení (IRQ)
* Terminálový radič
* Radič pamätí
* Radič priameho prístupu do pamäte (DMA)
* USB radič
* Radič FireWire (1394)
* SATA radič
* Radič flash disku

a veľa iných ...
**Nevėžis** je rieka v Litve (Kaunaský, Panevėžyský, Utenský kraj). Je 210 km dlhá. Povodie má rozlohu 6 140 km².

Priebeh toku
------------

Pramení neďaleko Anykščiai v rašelinisku "Paraiščių durpynas" 6 km na juhovýchod od dediny Troškūnai a 7 km na severovýchod od dediny Repešėnai a tečie cez Stredolitovskú nížinu. Ústí sprava do Nemanu 199 km od jeho ústia pri meste a hrade Raudondvaris (tu ho preklenuje Raudondvarský most). Spočiatku tečie smerom severozápadným. Na rieke ležia mestá Raguva, Panevėžys. Za obcou Berčiūnai sa stáča na juh a kľukatí sa cez Nevėžyskú nížinu cez obce Naujamiestis, Krekenava, Kėdainiai a Babtai. Pri meste Kėdainiai cez rieku vedie železnica prechádzajúca mestami Šiauliai a Jonava.

Vodný stav
----------

Zdroj vody je zmiešaný s prevahou snehového. Priemerný prietok vo vzdialenosti 58 km od ústia činí približne 18,4 m³/s. Zamŕza v novembri až v januári a roztápa sa vo februári až v prvej polovici apríla. Maximum dosahuje od februára do apríla.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Nevėžis**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Nevėžis na českej Wikipédii.*
**Achaios** (starogr. *Ἀχαιός* – *Achaios*) je v gréckej mytológii syn Xoutha a jeho manželky Kreousy, dcéry aténskeho kráľa Erechthea.

Achaios bol podľa gréckych mýtov vnuk praotca Grékov Helléna, ktorý mal troch synov, Aiola, Dóra a Xoutha. Zo vzťahu Xoutha a jeho manželky Kreousy sa potom narodil Achaios a jeho brat Ión, praotcovia Achájcov a Iónov. Achaios mal dvoch synov, Archandra a Architela.

V najstarších gréckych mýtoch sa tieto postavy nevyskytujú, je to neskorší umelý výtvor, ktorý mal poslúžiť na vysvetlenie spoločného pôvodu a pomenovania Hellénov teda Grékov a pôvod gréckych kmeňov. (Náš názov „*Gréci*" je odvodený z latinského „*Graeci*" podľa západného gréckeho kmeňa, s ktorým prišli Rimania pravdepodobne po prvýkrát do styku.)

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Apollodoros, *Kronika*, 1,7,3.
2. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 7,1,2.
3. 1 2  Strabón, *Geographica* 8,7,1.
4. 1 2 3  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 472.
5. ↑  Herodotos, *História*, 2,98.
6. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 7,1,6.
7. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 181.
**Zebrzydowice** je železničná stanica v Zebrzydowiciach, dedine, ktorá sa nachádza v Sliezskom vojvodstve v Poľsku, neďaleko od štátnej hranice s Českom.

Všeobecný prehľad
-----------------

Železničná stanica Zebrzydowice, bola otvorená roku 1855
, pod vtedajším názvom *Seibersdorf*. Nachádza sa v nadmorskej výške 244 m n. m. Od roku 1922 niesla názov *Zebrzydowice* a od roku 1939 opäť *Seibersdorf*. Dnešný názov *Zebrzydowice*, získala železničná stanica pravdepodobne v roku 1945.

Medzi významné rysy tejto železničnej stanice patrí predovšetkým II. železničný koridor, čiže hlavný diaľkový železničný ťah medzi Břeclavou a Petrovicami u Karvinej, ktorý prechádza po tratiach SŽDC - trať 320 Bohumín - Petrovice u Karviné (- Zebrzydowice PLK). Práve táto trať zaisťuje významné tranzitné spojenie do Varšavy cez Zebrzydowice a Katovice.

Železničná stanica má 2 ostrovné nástupištia s prejazdnými koľajami (4 nástupištných hrán) a jedno jednostranné nástupište pri výpravnej budove. Jednotlivé nástupištia sú prepojené podchodmi.

Železničné trate
----------------

Železničnou stanicou Zebrzydowice prechádzajú železničné trate:

* 93 Trzebinia – Zebrzydowice
* 90 Zebrzydowice – Těšín

Železničná doprava
------------------

Pohľad na staničnú budovu
Železničnú stanicu Zebrzydowice obsluhujú diaľkové vnútroštátne, medzinárodné, regionálne spoje smerujúce napr. do miest: 

* Praha - (Praha hlavní nádraží)
* Pardubice - (Pardubice hlavní nádraží)
* Olomouc - (Olomouc hlavní nádraží)
* Ostrava - (Ostrava hlavní nádraží)
* Viedeň
* Bratislava - (Bratislava hlavná stanica)
* Katovice
* Gdansk - (Gdańsk Główny)
* Poznaň - (Poznań Główny)
* Lublin - (Lublin (stanica))
* Štetín - (Szczecin Główny)
* Varšava - (Warszawa Zachodnia, Warszawa Centralna, Warszawa Wschodnia)
* Vroclav - (Wrocław Główny)
* Białystok - (Białystok (stanica))
* Krakov - (Kraków Główny)

Galéria
-------

Panoramatická fotografia železničnej stanice v Zebrzydowiciach
Panoramatická fotografia železničnej stanice v Zebrzydowiciach

Referencie
----------

1. ↑   *Zebrzydowice* [online]. 08-06-2017, rev. 2017-06-08, [cit. 2017-06-08]. Dostupné online.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Zebrzydowice (nádraží) na českej Wikipédii.*

Pozri aj
--------

* Zebrzydowice
* Druhý železničný koridor

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Zebrzydowice (stanica)**
Súradnice: 5°44′00″J 150°44′00″V﻿ / ﻿5,733333°J 150,733333°V﻿ / -5.733333; 150.733333

**New Britain** (historický slovenský názov: *Nová Británia*; nem. staršie *Neupommern* - dosl. Nové Pomoransko) je najväčší ostrov v Bismarckovom súostroví, ktoré patrí Papue-Novej Guinei. Na západ od New Britain za Dampierovou úžinou leží Nová Guinea, na východe New Britain oddeľuje Kanál svätého Juraja od ostrova Nové Írsko. Smerom na juh sa rozprestiera Šalamúnovo more a na sever Bismarckovo more.

Najväčšími mestami na ostrove sú Rabaul/Kokopo a Kimbe.

Ostrov v tvare polmesiaca s rozlohou 35 145 km² je približne 600 km dlhý a 80 km široký. V roku 2011 žilo na ostrove 513 926 obyvateľov.

New Britain je administratívne rozdelená na dve provincie:

1. Východná New Britain s hlavným mestom Kokopo (predtým Rabaul)
2. Západná New Britain s hlavným mestom Kimbe

Dejiny
------

Prvým Európanom, ktorý navštívil New Britain, bol William Dampier 27. februára 1700. Pomenoval ostrov latinským názvom *Nova Britannia*.

V novembri 1884 vyhlásilo Nemecko protektorát nad súostrovím Novej Británie. Nemecká koloniálna správa premenovala ostrovy New Britain a New Ireland na Neu-Pommern a Neu-Mecklenburg a celé súostrovie na Bismarckovo súostrovie.

V roku 1909 bola domorodá populácia odhadovaná na 190 000 a počet cudzincov predstavoval 773 (z toho 474 belochov).

Dňa 11. septembra 1914 sa New Britain stala miestom jednej z prvých bitiek prvej svetovej vojny, keď sa austrálske sily na ostrove vylodili a následne ho dobyli.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **New Britain**

Externé odkazy
--------------

* Operácie proti nemeckým dŕžavám v Tichom oceáne v roku 1914 (po anglicky)
* Jazyky Novej Británie na stránkach ethnologue.com

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Nová Británie na českej Wikipédii.*
Japonský samuraj v zbroji, okolo roku 1860
Japonský znak (kandži) pre samuraja
**Samuraj** bol stredoveký a novoveký japonský ekvivalent európskeho šľachtica. Príslušníctvo do kasty bolo dedičné, no v období Sengoku (Bojujúcich štátov) sa do triedy mohli dostať aj roľníci, ktorým sa podarilo v boji poraziť vyššie postaveného protivíka. Do obdobia reforiem cisára Médži tvorila táto trieda spoločnosti zhruba desatinu populácie Japonska.

Každý samurajský rod vlastnil pozemok s roľníkmi a výzbroj. Ich povinnosťou bolo v prípade povolania do boja narukovať do armády istú časť svojich poddaných, poskytnúť im výzbroj a výcvik (takzvaní "ašigaru") a viesť ich v nastávajúcich bojoch. Po úspešnom boji bola ich odmena určená podľa počtu a štatútu uťatých hláv (alebo nosov, ak bolo skolených protivníkov priveľa), ktorými sa preukázali. Ak sa im nedala preukázať vina, niektorí samuraji za cieľom vyššej odmeny zabíjali aj ženy, starých ľudí, ba dokonca svojich vlastných poddaných (v prípade civilistov daimjóvi predstavili iba uťaté nosy).

Samuraji boli bojovníci slúžiaci cisárovi, alebo jednoducho svojmu pánovi. V boji využívali vždy všetky protivníkove slabiny a útočili na citlivé, hlavne zbrojou nechránené miesta na tele (krk, podpažie, zákolenie, prípadne žalúdok). 

Pôvodní samuraji boli cvičení od veľmi útleho veku. Cvičili s drevenými mečmi (bokken) proti svojim spoluštudentom. Už ako desaťročných ich posielali na miesta plné strachu, ktoré museli mladí učeníci prekonať. Medzi také miesta patrili napríklad cintoríny, márnice, husté lesy alebo opustené zrúcaniny budov. Na začiatku samuraji bojovali hlavne s lukom. Až neskôr sa začali zdokonaľovať vo vojenskom umení s ostatnými zbraňami. Neskôr sa samuraji začali vzdelávať aj po duchovnej stránke, a to v oblasti maliarstva, meditácie a rôznych daľších predmetov slúžiacich na vylepšenie duchovného stavu. Bojová taktika sa v dejinách Japonska niekoľkokrát zmenila, čomu sa prispôsobovala i dĺžka a tvar čepele meča. Rovný meč získava pri prechode k jazdeckým jednotkám mierne zahnutý tvar, jeho dĺžka a hmotnosť sa zväčšuje. Neskôr pri prechode k peším húfom sa opäť skracuje, charakteristické zakrivenie meča však zotrvalo dodnes.

Literatúra
----------

* OGAWA, Morihiro (ed.). *Art of the Samurai : Japanese Arms and Armor, 1156-1868*. New York : Metropolitan Museum of Art, 2009. xii + 344 s. ISBN 9780300142051.  Dostupné on-line.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Samuraj**
**Samuel Tešedík** (maď. *Tessedik Sámuel*, nem. *Thessedik, Theschedik, Teschedik*; \* november 1710, Púchov – † 9. apríl 1749, Békešská Čaba) bol slovenský evanjelický kňaz, organizátor miestnej cirkvi a obce Békéšskej Čaby.

Životopis
---------

Bol otcom Samuela Tešedíka a synom moravských exulantov Juraja Thessedika a Eszter Nedeczkej. Do školy chodil v Púchove a potom v Trenčíne. Naučiť sa maďarský jazyk ho poslali do Rábu (dnes Győr). Na Latinskú školu, teda vyššiu (dnes gymnázium) chodil v Kremnici a v rokoch 1728 – 1732 študoval na Evanjelickom lýceu v Prešporku (dnes Bratislava), kde ho učil aj Matej Bel.

Diplom vtedy v Uhorsku nedávali, tak odišiel do nemeckej Jeny študovať teológiu (1732 – 1735), kde sa na tamojšej univerzite stal odborníkom na starozmluvnú archeológiu. Počas štúdií vydal latinskú dizertáciu „*Commentatio historico-theologica, de scripturae sacre et antiquitatis ecclesiasticae in theologia usu et auctoritate*" (Historicko-teologický komentár o svätom písme a náboženskej tradícii teológie, 1733), v ktorej zhrnul všetky poznatky a kritické prístupy ku skúmaniu prameňov Biblie. Je autorom kázne „*Posvěcení chrámu Božího duchovního, při Posvěcení nového Domu modlitebního církve Čabanské*" (1745), ktorá je považovaná za najstaršiu slovensky písanú tlačenú pamiatku čabianskych Slovákov.

Po skončení štúdií sa vrátil do ťažkých pomerov v Uhorsku. Poldruha roka býval u rodičov, ktorý už vtedy bývali v Modre. Tu vypomáhal Samuel ako kaplán u superintendenta Mateja Markoviča. V roku 1737 si ho zavolala cirkev do Tótgyörku (dnes Galgagyörk), vtedy ho vysvätili za kňaza v Banskej Bystrici. V následujúcom roku sa oženil a pôsobil na viacerých miestach. O pár rokov sa dostal do Alberti, kde pôsobil v rokoch 1740 – 1744 ako evanjelický kňaz pre slovenských prisťahovalcov. Tu sa mu narodilo najstaršie z jeho detí, syn Samuel.

Posledných 5 rokov svojho života (21. júl 1744 – 9. apríl 1749) pôsobil v Békéšskej Čabe. Pán Boh cez neho spôsobil významné duchovné obrodenie v živote dolnozemských Slovákov. Pričinil sa o skonsolidovanie náboženských a národnostných pomerov v Čabe. Napísal tu jednu zo svojich posledných prác „*Via regia ad promovendam veram cognitionem Christi secundum Actor XX. 17-21.*" (Pest. 1746). V Békéšskej Čabe je po ňom pomenovaná ulica a v malom kostole v Čabe, ktorý postavil, a v ktorom je pochovaný pod organom, sú na jeho počesť umiestnené dve pamätné tabule.

Referencie
----------

1. ↑  TEŠEDÍK, Samuel. In:  *Slovenský biografický slovník*. Zväzok VI T – Ž. Martin : Matica slovenská, 1994. 692 s. ISBN 80-7090-111-X. S. 47.
2. 1 2 3 4 5  FLIMMEL, Slavomír. Samuel Tešedík st. – významný púchovský rodák. *Púchovské noviny* (Púchov: Púchovská kultúra), 2017-12-01. Dostupné online [cit. 2019-05-11]. ISSN 1339-9411.

Autoritné údaje: * BnF: 107328282
* GND: 104359242
* NK ČR: jo20191039340
* SNK: 169645
* VIAF: 17659733
**Larsen-Simaginova hra** (alebo len **Larsenova hra**, **A01**) je šachové otvorenie charakterizované ťahom **1. b3**.

Hru pozdvihol na úroveň celosvetovej elity dánsky veľmajster Bent Larsen, ktorý bol inšpirovaný zakladateľom tzv. hypermodernej školy Aaronom Nimcovičom. Ten často používal vo svojich partiách výstavbu *1. Jf3* a *2. b3*. V súčasnosti sa príliš nepoužíva. V tomto zahájení sú časté prechody do iných otvorení, najčastejšie do Anglickej hry alebo tiež do Rétiho hry.

Hlavné varianty
---------------

Čierny má obrovské množstvo možností, ako odpovedať na ťah 1. b3, najčastejšie sú používané ťahy:

* 1…e5 (Najobľúbenejšia odpoveď, ktorá zaberá priestor v centre a obmedzuje dosah bieleho strelca na b2.)
* 1…d5
* 1…Jf6
* 1..c5

Pozri aj
--------

* Zatvorená hra
* Rétiho hra
* Birdova hra

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Larsenová hra na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
|  | Šachový portál |
**Larry Claxton Flynt, Jr.** (\* 1. november 1942, Lakeville, Kentucky, USA – † 10. február 2021, Los Angeles, Kalifornia, USA) bol americký vydavateľ, šéf spoločnosti *Larry Flynt Publications* (LFP), ktorá vydáva viac ako dvadsať časopisov, vrátane slávneho *Hustlera* s ročným obratom asi 150 miliónov dolárov.

Absolvoval niekoľko súdnych sporov týkajúcich sa prvého dodatku k ústave USA o garancii základných slobôd, keďže obsah spomínaného pornografického časopisu „Hustler" jeho odporcov veľmi poburoval.

Životopis
---------

Narodil sa v Magoffin County v Kentucky do chudobných pomerov. Matka sa rozviedla s otcom alkoholikom a keď mal desať rokov presťahoval sa s ňou do Indiany.

Ako pätnásťročný v roku 1958 narukoval do armády, neskôr prestúpil k námorníctvu, odkiaľ odišiel v roku 1964 a otvoril prvý striptízový klub v Daytone v Ohiu, ku ktorému pribudli ďalšie kluby. V roku 1974 vyšlo prvé číslo magazínu *Hustler*.

Bol päťkrát ženatý, najdlhšie so štvrtou manželkou Altheou od roku 1976 do roku 1987. Althea, chorá na AIDS, zomrela pravdepodobne na predávkovanie heroínom. Má päť detí.

Od roku 1978, kedy ho postrelil atentátnik, je ochrnutý od pása nadol. Joseph Paul Franklin, ktorý je vo výkone trestu za štyri vraždy, sa k svojmu činu prihlásil dobrovoľne po tom, ako bol v USA uvedený film Miloša Formana *Ľud verzus Larry Flint.* Priznal sa, že impulzom k streľbe bola fotografia v časopise „Hustler", na ktorej súložil beloch s černoškou (Franklin bol členom rasistického Kukluxklanu). Po doznaní požiadal o trest smrti.

Po Franklinovom útoku sa presťahoval s Altheou do Los Angeles, kde si v Bel Air kúpil honosné sídlo.

Najstaršia dcéra Tonya Flynt-Vega sa ho zriekla, stala sa z nej zarytá kresťanská bojovníčka proti pornografii a v roku 1998 ho vo svojej knihe *Hustled* obvinila, že ju ako dieťa zneužíval, čo Flynt poprel.

Flyntove podniky
----------------

V roku 1970 otvoril s bratom Jimmym, ktorý je jeho celoživotný obchodný partner, osem striptízových klubov v mestách Columbus, Toledo, Akron a Cleveland v štáte Ohio.

Referencie
----------

1. ↑  TASR. Zomrel Larry Flynt, svetoznámy vydavateľ časopisou Hustler. *teraz.sk* (Bratislava: TASR), 2021-02-11. Dostupné online [cit. 2021-02-11].

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Larry Flynt**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka

Autoritné údaje: * BnF: 15608231n
* GND: 1102219762
* ISNI: 0000 0001 1646 887X
* LCCN: n78037464
* NK ČR: xx0162121
* SNK: 202825
* VIAF: 55402482
* WorldCat: lccn-n78037464
**Tekken** je séria bojových videohier od spoločnosti Namco. Tituly série boli vydané pre niekoľko platforiem: PlayStation, PlayStation 2, Game Boy Advance a PlayStation Portable(PSP). Bolo ohlásené pokračovanie série pre hernú konzolu PlayStation 3.

Popis série
-----------

Tekken vyšiel ako platformová záležitosť pre konzole Sony ako protiváha k sérii Virtua Fighter od firmy Sega. Predstavuje komerčne veľmi úspešný projekt 3D bojových hier s množstvom postáv, každá s inými vlastnosťami. Hráč má na výber niekoľko herných módov (napr. hra proti počítaču, hra proti živému hráčovi, bonusové medzihry alebo výpravný mód s dejovou líniou). Okrem veľa nastavení vlastností herného prostredia (počet kôl, čas na kolo atď.) ide zvoliť tiež rôzne obťažnosti protivníkov.

Gameplay
--------

### Postavy

Techniky boja herných postáv pomerne verne kopírujú reálne bojové štýly (napr. **Hwoarang** a jeho Teakwondo alebo **Edie Gordo** a Capoeira), dokonca je možné spozorovať podobnosť medzi reálnymi a hernými postavami:

* **Law** – Bruce Lee
* **Lei Wulong** – Jackie Chan
* **Craig Marduk** – Bob Sapp

Každá s postáv má svoj vlastný príbeh, ktorý sa s každým dielom berie dopredu. Niektoré postavy miznú (**Angel** – Tekken 2), aby sa objavili v nasledujúcom dieli (**Wang Jinrei** – Tekken 2 a Tekken 5) alebo získali svojich nástupcov (**Roger** a **Roger Jr.**)
**Jozef Krajčovič** (\* 14. marec 1919, Modra – † 16. marec 1993, Trnava) bol slovenský pedagóg a matematik.

Životopis
---------

Narodil sa v Modre. Tu v roku 1939 maturoval na Štátnom učiteľskom ústave. V roku 1944 získal spôsobilosť odborného učiteľa a v roku 1959 na Vysokej škole pedagogickej v Bratislave nadobudol kvalifikáciu pre vyučovanie matematiky a fyziky na stredných školách. 

Vyučoval na Obecnej ľudovej škole v Záhorskej Bystrici, na meštianskej škole v Smoleniciach a bol riaditeľom ZDŠ v Šúrovciach. V školskom roku 1959/1960 bol riaditeľom JSŠ v Trnave. Od roku 1960 pôsobil na Pedagogickej fakulte UK v Trnave. V roku 1982 odišiel do dôchodku. Vedecky sústreďoval záujem na vzdelávacie a výchovné ciele vyučovania matematiky na ZŠ. V roku 1964 spolupracoval na knihe Hruša–Vyšín: Vybrané kapitoly z metodiky vyučování matematiky na ZDŠ. 

Zomrel 16. marca 1993 v Trnave.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.

Autoritné údaje: * NK ČR: ola2003175142
* VIAF: 84982924
**Krajinský úrad** bol v období krajinského zriadenia najvyšší správny orgán jednej krajiny/zeme. Krajinský úrad (vo svojom čase označovaný aj ako „Zemský úrad") bol zriadený zákonom zo 14. júla 1927 č. 125/1927 Zb. z. a n. ktorým na Slovensku zaniklo dovtedajšie župné zriadenie a bolo nahradené krajinským zriadením a jeho úradmi, ktoré prebrali kompetencie Ministerstva pre správu Slovenska. Úrad sídlil v Bratislave a v roku 1929 sa konala architektonicko-urbanistická súťaž na riešenie veľkého komplexu "Zemského úradu" na Námestí slobody, návrhy z tejto súťaže sa však nerealizovali. 27. júna 1936 vznikla expozitúra v Košiciach (Kancelária krajinského prezidenta). 

Jeho predsedom bol krajinský prezident. Krajinský úrad sa delil na prezídium a administratívne oddelenie. Fungoval ako spojovací článok medzi ministerstvami a okresmi, mestami a obcami. Krajinský úrad podliehal ministerstvu vnútra, Krajinskému úradu podliehali okresné úrady a štátne policajnú úrady, od roku 1933 schvaľoval aj starostov obcí.

Po vyhlásení prvej Slovenskej republiky 14. marca 1939 boli kompetencie Úradu postupne obmedzované, zanikol 31. decembra 1939, keď jeho kompetencie prešli na ministerstvo vnútra a župné úrady.

Zdroje
------

1. ↑  Potočár, M.: *Námestie slobody v Bratislave: kontinuity a premeny architektonických stratégií.* In: Moravčíková, H.; Szalay, P.; Dulla, M. Topolčanská, M. Potočár, M. & Haberlandová, K. (Eds.) *Moderné a/alebo totalitné v architektúre 20. storočia na Slovensku.* Slovart, Bratislava 2013, 156-167
2. 1 2  Magurová, Katarína. *Krajinský úrad v Bratislave, 1928--1939. Administratívne oddelenia, organizačné útvary. Dočasný inventárny súpis*. Slovenský národný archív, Bratislava 2010.
3. ↑  Zápisnica z poslaneckej sněmovny N. S. R. Č. 1927.
**Dula** je starogrécky názov, ktorý označuje špeciálne vyškolenú ženu poskytujúcu starostlivosť ženám počas tehotenstva, pôrodu, šestonedelia a dojčenia.

Prínos duly
-----------

Dula poskytuje emocionálnu podporu a informácie o tehotenstve, pôrode a šestonedelí. Kvalifikovaná dula má znalosti z odboru medicíny a psychológie. Registrované duly sú viazané etickým kódexom.

Dula sa snaží poskytnúť rodičke nepretržitú fyzickú a psychickú oporu. Ak je prítomný partner, jej starostlivosť sa sčasti zameria aj na neho. Tesne po pôrode môže rodičke pomôcť s dojčením a starostlivosťou o dieťa.

Dula neposkytuje zdravotnícke služby, ani v žiadnom prípade nevstupuje do kompetencií zdravotníckeho personálu. Ak sa stane, že zdravotnícky personál má plné ruky práce s matkou alebo novorodencom, môže dula svojou prítomnosťou a upokojujúcimi slovami dodať rodičke aj jej partnerovi pocit bezpečia. Ak ide o viacrodičku a partner ostáva doma s deťmi, dula doprevádza rodičku pri pôrode namiesto jej partnera. Pre prácu duly je dôležité, aby rodička dávala najavo čo si praje.

Dula môže poradiť ako sa uvolniť, pomôcť pri komunikácii. Dula si kladie za cieľ prispieť k dobrej telesnej a duševnej pohode matky a dieťaťa. Pomáha vytvoriť atmosféru, pri ktorej by sa žena cítila bezpečne a mohla sa plne sústrediť na pôrod.

Prínos duly pri pôrode
----------------------

* znižuje počet cisárskych rezov o 50%
* skracuje prvú dobu pôrodnú o 25%
* užitie liekov proti bolesti o 30%
* použitie klieští o 40%
* žiadosť o epidurál o 60%

Duly na Slovensku
-----------------

Organizácia zastrešujúca duly na Slovensku vznikla v decembri 2004.

Pozri aj
--------

* Pôrodná asistentka
* Pôrodná babica
**Sakura** (jap. 桜 alebo 櫻)) je japonské označenie pre čerešňu ako rastlinu a najmä pre jej kvet. Kvet čerešne sa považuje za japonský národný symbol. Typickým predstaviteľom sakury je napríklad čerešňa pílkatá (*Prunus serrulata*).

História
--------

Domovom sakury je veľa ázijských štátov, napr. Japonsko, Čína, India, Vietnam a Kórea. Japonsko má mnoho variant sakury (viac ako 200 kultivarov).

Behom obdobia Heian (794–1191) prevzala japonská spoločnosť mnoho zvykov z Číny, vrátane zvyku pozorovania kvetov (japonsky hanami: 花見), kedy cisárska rodina, básnici, speváci a aristokracia najčastejšie oslavovali kvety sakury. V Japonsku boli pestované stromy pre svoj krásu a skrášlenie okolia Kjótskej šľachty najmenej od roku 794. V Číne funkciu sakury pôvodne zastával strom slivky ume (dnes sa zaraďuje medzi druhy marhule), ale v polovici 9. storočí ho nahradila sakura.

Hanami
------

Hanami (jap. 花見, dosl. sledovanie kvetov), je japonský tradičný zvyk užívať si prechodnú krásu kvetov; kvety ("hana"). Od konca marca do začiatku mája kvitnú čerešne v celom Japonsku a okolo prvého februára na ostrove Okinawa. Predpoveď kvitnutia (桜 前線 sakura-zensen) každoročne oznamuje meteorologická stanica a starostlivo ju sledujú tí, ktorí plánujú zažiť hanami, pretože kvety vydržia rozkvitnuté len týždeň alebo dva. V Japonsku existuje aj starodávna forma hanami, ktorá sa namiesto toho nazýva umemi (梅 見, slivka). Tento typ hanami je obľúbený medzi staršími ľuďmi, pretože je pokojnejší ako sakura oslavy, ktoré zvyčajne zahŕňajú mladých ľudí a niekedy môžu byť veľmi preplnené a hlučné.

Symbolizmus
-----------

Napriek tomu, že sakura neprodukuje žiadne užitočné ovocie, stala sa kostrou japonskej kultúry a používa sa na západe na reprezentovanie Japonska. V duchovnom zmysle, sakura pripomína divákom, že život je krátky a krásny, rovnako ako čerešňový kvet, ktorý opadne zo stromu po niekoľkých dňoch. Je to najčastejšie používaný symbol mortality vo všetkých typoch umenia. Krásne ružové a biele kvety majú však aj tmavšiu stranu. Sakura bola použitá ako propagandistická symbolika počas druhej svetovej vojny, ale odvtedy si táto kvetina získala lepšiu povesť.

Referencie
----------

1. ↑   *Sakura Flower Meaning - Flower Meaning* [online]. www.flowermeaning.com, [cit. 2018-02-18]. Dostupné online. (po anglicky)

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Sakura na českej Wikipédii a Cherry blossom na anglickej Wikipédii.*
Replika Turka od Johna Gaughana
**Turek** bol mechanický stroj, prevádzkovaný v 18. a 19. storočí, ktorý jeho majitelia vydávali za šachový automat, mal aj turecké meno, Ilker. V skutočnosti bol však veľmi prepracovanou mystifikáciou. Mechanizmus skonštruoval roku 1771 slovenský vynálezca Johann Wolfgang Kempelen a verejnosti ho predviedol ešte toho roku na zámku Schönbrunn za prítomnosti kráľovnej Márie Terézie. Stroj dokázal zohrať dobrú šachovú partiu proti ľudskému protihráčovi alebo predviesť tzv. jazdcovu prechádzku – šachový problém ukladajúci hráčovi povinnosť obísť jazdcom celú šachovnicu tak, aby každé pole navštívil presne raz.

Svoj názov Turek dostal podľa svojho vzhľadu. Verejne bol prezentovaný ako automat, ale v skutočnosti išlo o mechanické zariadenie ukrývajúce skutočného šachistu, ktorý sa v prípade kontroly vnútra skrinky premiestňoval z jednej strany na druhú. Turka ovládal počas hry, pričom o ťahoch na šachovnici bol informovaný pomocou magnetov, na ktoré si svietil sviečkou. Turek hral v rôznych štátoch Európy a Ameriky po takmer 84 rokov, pričom porazil mnoho svojich vyzývateľov vrátane štátnikov ako Napoleon Bonaparte a Benjamin Franklin. Aj keď mnoho ľudí podozrievalo, že vnútri stroja je skrytý človek, verejne bol podvod vysvetlený až v roku 1857 v americkom časopise *The Chess Monthly*. V tej dobe už stroj neexistoval; v roku 1854 zhorel pri požiari.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Turek (stroj)**

Externé odkazy
--------------

* Replika prístroja s fotografiami (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Turek (stroj) na českej Wikipédii.*
**Sakovia** alebo **Šakovia** boli iránske, prevažne kočovné, kmene doložené najmä zhruba od 6. storočia pred Kr. do 3. storočia po Kr. na území od Čierneho mora po severozápadnú Indiu (Skýtia a okolie). Boli identickí so Skýtmi v širšom zmysle, boli to teda ázijské kmene s rovnakými spôsobom života a zrejme aj príbuzné so Skýtmi v užšom zmysle (čiže európskymi Skýtmi); staroperzské texty aj priamo označovali názvom Sakovia všetkých Skýtov (v širšom zmysle) a európskych Skýtov v ich rámci označovali ako Zámorskí Sakovia. 

Pred 6. storočím obývali územie medzi Čiernym morom a západnou Čínou, od 6. storočia boli podrobení Achajmenovcami, v polovici 3. storočia pred Kr. časť prenikla do Partie, neskôr do dnešného Sístánu v Iráne. Iná časť prenikla v 2. stor. pre Kr. do Baktrie a severozápadnej Indie. V Indii potom v 1. stor. pred Kr. a 1. stor. po Kr. existovali aj lokálne indicko-sakské dynastie. Poslední ľudia hovoriaci sakčinou boli asimilovaní vo východnom Turkestane v 10. storočí po Kr.
Súradnice: 48°11′28″S 17°23′22″V﻿ / ﻿48,191111°S 17,389444°V﻿ / 48.191111; 17.389444

**Tureň** (historicky slov.  *Turňa*, neskôr *Zonctureň*, maď. *Zonctorony*) je obec na Slovensku v okrese Senec asi 3 km južne vzdialená od Senca. V obci je rímskokatolícky kostol Panny Márie Snežnej z roku 1958. Má rozlohu 530 ha leží 25 km severovýchodne od Bratislavy. Pôvodne to boli obce Tureň, Zonc a osada Slanisko, ktoré sa v roku 1943 spojili pod názvom Tureň.

Dejiny
------

Prvýkrát sa obec spomína v roku 1252, v darovacej listine kráľa Belu IV. V roku 1326 sa dostala do majetku Bratislavskej kapituly. Obec má svoj erb, ktorý bol vyhotovený na základe pečatidla z roku 1740. Na erbe v červenom štíte nad zelenou, trávnatými trsmi porastenou pažiťou je strieborné črieslo a lemeš. Počas celej existencie obce boli jej obyvatelia poľnohospodári, preto je logické, že symboly poľnohospodárstva zobrazili aj vo svojej obecnej pečati.

Rímskokatolícky kostol bol postavený v roku 1833, vtedy to bola malá kaplnka. V roku 1955 ju rozšírili do dnešnej podoby. V obci sú dva cintoríny, nakoľko obe obce (Tureň a Zonc) mali svoj vlastný cintorín. Zvonicu postavili v roku 1883. Ďalšími stavbami sú: základná škola postavená na začiatku 20. storočia. Vyučovanie sa začalo v roku 1926. Dovtedy deti chodili do školy do susedného mesta Senec. Budova materskej školy bola dokončená v roku 1984. Najdôležitejšie stavby, ako most, školu, zvonicu a kostol boli postavené na spoločnej hranici, aby patrili obom obciam.

V obci nie je okrem zvonice žiadna historická pamiatka. Kedysi tu vraj bol kaštieľ s rybníkom, ale niet po nich už ani stopy a žiadne dokumenty sa o ňom nenašli. Verejný vodovod bol dokončený v roku 1986, plynofikácia prebehla v roku 1998.

Budúcnosť
---------

Pripravuje sa výstavba nákupného strediska a projekt rozsiahlej individuálnej bytovej výstavby.

Obyvateľstvo
------------

### Národnostné zloženie

| Národnostné zloženie – Tureň (2021) |
| --- |
|  |  |  |  |  |
| Slováci |    | 49,92 % |
| Maďari |    | 47,03 % |
| Ukrajinci |    | 0,41 % |
| Rusíni |    | 0,25 % |
| Francúzi |    | 0,16 % |
| Česi |    | 0,16 % |
|  |

Referencie
----------

1. ↑   *Registre obnovenej evidencie pozemkov* [online]. Bratislava: ÚGKK SR, [cit. 2011-12-31]. Dostupné online.
2. ↑   *Počet obyvateľov podľa pohlavia – obce (ročne)* [online]. Bratislava: Štatistický úrad SR, rev. 2023-04-03, [cit. 2023-04-12]. Dostupné online.
3. ↑   *Voľby do orgánov samosprávy obcí 2022 : Zoznam zvolených starostov* [online]. Bratislava: Štatistický úrad SR, 2022-10-30. Dostupné online.
4. ↑  Štatistický úrad SR

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny web

| * z
* d
* u
Mestá a obce okresu Senec (1 + 28) |
| --- |
| Mestá | 
* Senec

 |
| Ostatné obce | 
* Bernolákovo
* Blatné
* Boldog
* Čataj
* Dunajská Lužná
* Hamuliakovo
* Hrubá Borša
* Hrubý Šúr
* Hurbanova Ves
* Chorvátsky Grob
* Igram
* Ivanka pri Dunaji
* Kalinkovo
* Kaplna
* Kostolná pri Dunaji
* Kráľová pri Senci
* Malinovo
* Miloslavov
* Most pri Bratislave
* Nová Dedinka
* Nový Svet
* Reca
* Rovinka
* Tomášov
* Tureň
* Veľký Biel
* Vlky
* Zálesie

 |
Monuentálna sala terrena v sochami lemovanej osi Valdštejnskej záhrady
**Sala terrena** (tal.  prízemná sála), nazývaná tiež *sala Terrana* alebo *záhradná sála*, je otvorená architektonická stavba charakteristická pre barokové palácové a zámocké záhrady. 

Sala terrena je sála situovaná na prízemí, väčšinou v hlavnej osi zámku, alebo paláca, prípadne tvorí samostatnú stavbu. Jej priestor je otvorený, klasicky arkádou s tromi oblúkmi, do záhrady, ktorá je v rovnakej úrovni alebo prístupná niekoľkými stupňami schodiska. Sala slúžila pre relaxáciu, desiaty, koncerty a pod. Býva reprezentatívne vyzdobená, napríklad zariadená ako jaskyňa a vyzdobená kašnami a fontánami.

Saly terreny
------------

Sala terrena vo Vrtbovskej záhrade
Niektoré saly terreny:

* Ledeburská záhrada
* Valdštejnská záhrada
* Vrtbovská záhrada
* Libosad pri Jičíne
* Arcibiskupský zámok v Kroměříži
* zámok Libochovice
* zámok Budišov
* zámok Klášterec nad Ohří
* zámok Holešov
* zámok Jaroměřice nad Rokytnou
* zámok Buchlovice
* zámok Mnichovo Hradiště
* Belvedér vo Viedni

Literatúra
----------

* HEROUT. *Staletí kolem nás. Přehled stavebních slohů*. Praha : Panorama, 1981. 396+32 s. S. 168, V/5.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sala terrena**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Sala terrena na českej Wikipédii.*
Súradnice: 49°58′34″S 9°08′37″V﻿ / ﻿49,976086°S 9,143667°V﻿ / 49.976086; 9.143667

Aschaffenburg
**Aschaffenburg** je mesto v nemeckej spolkovej krajine Bavorsko, na sútoku riek Mohan a Aschaff. Leží na úpätí pohoria Spessart 280 km severozápadne od Mníchova. Vďaka príjemnému podnebiu má prezývku *bavorské Nice*.

História
--------

Mesto bolo v rokoch 982 až 1803 súčasťou Arcidiecézy mohučskej, za napoleonských vojen tu krátko existovalo samostatne Aschaffenburské kniežatstvo, ktoré potom pripadlo Bavorsku. V júli 1866 sa odohrala bitka pri Aschaffenburgu, ktorá bola súčasťou prusko-rakúskej vojny. V apríli 1945 prebiehali tuhé boje o mesto, ktoré viedli k zničeniu väčšiny stavieb. Po vojne v Aschaffenburgu sídlila americká armáda.

Súčasnosť
---------

Najvýznamnejšou pamiatkou je zámok Johannisburg zo 17. storočia, kde je umiestnená štátna obrazová galéria. V meste sa ďalej nachádza Múzeum prírodnej histórie, Múzeum židovskej kultúry a *Pompejanum*, vila napodobňujúca antickú architektúru, ktorú dal postaviť kráľ Ľudovít I. Bavorský. Najdôležitejším chrámom je kostol svätého Petra a Alexandra (*basilica minor*). V meste sa koná tradičné historické sympózium zvané *Aschaffenburger Gespräche*. V roku 1995 bola založená miestna vysoká škola *Hochschule für Angewandte Wissenschaften Fachhochschule Aschaffenburg*. V meste vychádza denník *Main-Echo*. Maskotom mesta je figúrka zvaná *Maulaff*, drevená soška sedliaka s otvorenými ústami, ktorá slúžila v zámockom parku ako terč, do ktorého sa hostia triafali loptou.

Partnerským mestom je od roku 1956 Perth (Škótsko).

Mestské časti
-------------

* Damm
* Gailbach
* Leider
* Nilkheim
* Obernai
* Obernauer Kolónie
* Österreicher Kolónie
* Schweinheim
* Stadtmitte
* Strietwald

Rodáci
------

* Lujo Brentano, ekonóm a sociálny reformátor
* Joseph Anton Schneiderfranken, spisovateľ a mystik
* Ernst Ludwig Kirchner, expresionistický maliar
* Felix Magath, futbalista
* Carlos Boozer, basketbalista

Šport
-----

Miestny futbalový klub Viktoria Aschaffenburg, ktorý v osemdesiatych rokoch postúpil až do druhej bundesligy, je zaujímavý tým, že väčšinu existencie strávil kvôli lepšiemu dopravnému spojeniu v hesenských miesto v bavorských súťažiach.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Aschaffenburg na českej Wikipédii.*