recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Linos** (starogr. *Λῖνος* – *Linos*, lat. *Linus*) je v gréckej mytológii syn boha Apolóna a Psamathy dcéry argejského kráľa Krotópa.

Psamathé dcéra argejského kráľa Krotopaa, zo strachu pred otcom, ktorý ju podozrieval, že sa prespala so smrteľníkom a nie s bohom Apolónom, 
pohodila svojho narodeného syna Lina v lese, kde ho našli pastieri, ktorí ho potom vychovávali. Skôr však ako Linos dospel, osud sa s ním kruto zahral, pri prechádzke lesom ho zdivení psi jeho starého otca roztrhali. Boh Apollón následne zaslal na mesto Argos mor.

Linos sa podobne ako Hyakinthos či Adónis, ktorým sa krásou vyrovnal, stal symbolom zomrelého mladíka, ktorý zanechal po sebe zmarené nádeje.

Z gréckych mýtoch poznáme dve postavy Lina, ktorí sú synmi boha Apolóna. Druhý Linos je bratom slávneho pevca Orfea, ktorý v neskorších verziách mýtov s hore uvedeným Lynom splýva.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 273.
2. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 1,43,7.
**Sklen(en)á vata** alebo **sklen(en)á vlna** je tepelno a zvukovo izolačný materiál vyrobený zo sklenených vláken. Sklo je obvykle pre zvýšenie pružnosti a zníženie lámavosti upravené. Úprava spočíva jednak v pridávaní hliníka (Al) do taveniny skla, alebo obalením vláken do vinylacetátových disperzií. Sklenená vata sa vyrába z 6 – 9 μm hrubých vláken. Vlákno je odolné voči vysokým teplotám – do 550 °C.

Vlákna sa sekajú a stlačeným vzduchom nafúkajú do vrstvy požadovanej hrúbky, ktorá sa následne lisuje do pásu. Ten sa reže na jednotlivé dosky.

Vata či už vo forme dosák, alebo voľná sa používa hlavne ako tepelná izolácia.

Výhody
------

Výhodou je, že materiál je anorganický, sterilný, nealergický, nehorľavý, do stanovenej teploty nemäknúci, odolný voči olejom, riedidlám a väčšine bežných chemických látok (okrem kyseliny fosforečnej, hydrofluórovej a silných zásad), nehnijúci, nenasakujúci, vodeodolný, nenapádajú ho huby, baktérie ani vyššie živočíchy napr. hlodavce, má vysokú pružnosť, stlačiteľnosť, dlhodobú stálosť (ak nie je mechanicky namáhaný, je prakticky večný). Zároveň je to však čisto prírodný materiál, ktorý sa mechanickým pôsobením mení na kremičitý prach, ktorý je bežnou súčasťou pôdy.

Nevýhody
--------

Nevýhodou sú samotné sklené vlákna, ktoré sú tenké a zabodávajú sa do ľudskej pokožky, z ktorej sa ťažko odstraňujú. Nebezpečné sú zvlášť pre oči a dýchacie cesty. Z dýchacích ciest sa uvoľňuje len postupne hlienom alebo zarastá v tkanive pľúc, kde je tento materiál potom prakticky nevylúčiteľný. Existujú dohady, že v pľúcach môže pôsobiť karcinogénne. Pri manipulácii so sklenou vatou sa odporúča používať respirátor.

Technické údaje
---------------

* Farba: biela, žltkavá
* Priemer vlákna: cca 6 – 9 μm
* Max. prevádzková teplota: 550 °C (700 °C čistý SiO2, 1 100 °C inconel)
* Materiál: syntetické minerálne vlákno
* Tepelná vodivosť vlákna: 1,0 W/m°K
* Tepelná vodivosť panelu: 0,03 W/m°K
* Horľavosť: nehorľavé, netlie
* Elektrická pevnosť: 60 – 100 kV/mm
* Akustická izolácia: dobrá
* Elektrická izolácia: dobrá
* Špecifická hmotnosť: 0,6 – 1,2 g/cm2
* Tepelná vodivosť: nízka
* Ohybnosť: výborná
* Mechanická odolnosť: výborná

### Chemická zloženie (prepočítané na hm. percentá oxidov príslušných prvkov)

* Kremík: SiO2 55 %
* Hliník: Al2O3 14,0 – 15,5 %
* Vápnik: CaO 24 %
* Bór: B2O3 6,5 – 9 %
* Iné: fluór, železo, titán, sodík, draslík…
Fontana della Barcaccia
**Fontana della Barcaccia** je baroková fontána v Ríme. Nachádza sa na Piazza di Spagna pod Španielskymi schodmi.

Fontánu vybudoval v rokoch 1627 (alebo 1628) – 1629 Pietro Bernini, otec Giana Lorenza, na želanie pápeža Urbana VIII. Meno *Barcaccia* bolo odvodené od typu lode. Fontána je spomienkou na povodeň, ktorá v roku 1598 na námestie priniesla loď.

Literatúra
----------

* Heinz-Joachim Fischer: *Rom. Zweieinhalb Jahrtausende Geschichte, Kunst und Kultur der Ewigen Stadt*. DuMont Buchverlag, Köln 2001, ISBN 3-7701-5607-2, S. 214
* Anton Henze: *Kunstführer Rom*. Philipp Reclam GmbH, Stuttgart 1994, ISBN 3-15-010402-5, S. 304
* Sergio Delli, *Le fontane di Roma*, Schwarz & Meyer Ed. Roma, 1985

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Fontana della Barcaccia**

Externé odkazy
--------------

* Fontana della Barcaccia
* La fontana della Barcaccia
* Fontana della Barcaccia

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Fontana della Barcaccia na nemeckej Wikipédii.*
O súčasnej fakulte pozri *Pedagogická fakulta Univerzity Komenského v Bratislave.*
**Pedagogická fakulta Univerzity Komenského** bola prvá pedagogická fakulta na Slovensku, ktorá jestvovala v rokoch 1946 – 1953. Bola zriadená v roku 1946 na základe prezidentského dekrétu o vysokoškolskom vzdelávaní učiteľov so sídlom v Bratislave a s pobočkami v Nitre, Banskej Bystrici a Košiciach. Realizovalo sa v nej prevažne štúdium učiteľov základných škôl popri zamestnaní.

V akademickom roku 1947/1948 mala 27 poslucháčmi v dennom štúdiu a 2 750 poslucháčmi študujúcimi popri zamestnaní a v akademickom roku 1952/1953 vyučovala 294 poslucháčov v dennom a 2 245 v štúdiu popri zamestnaní.

Fakulta zanikla v roku 1953, kedy boli na základe zákona č. 31/1953 Zb. o školskej sústave a vzdelávaní učiteľov (školský zákon) za školy pre vzdelávanie učiteľov určené, okrem iného, vyššie pedagogické školy a vysoké školy pedagogické, čiže fakulta sa pretransformovala na Vyššiu pedagogickú školu v Bratislave a Vysokú školu pedagogickú v Bratislave.

Na pedagogickej fakulte a nástupníckej Vysokej škole pedagogickej boli profesormi Július Brychta (od roku 1947 prednášal politickú ekonómiu a občiansku výchovu), Miloslav Dillinger (1947 – 1950, F. Jurga, Ondrej Pavlík (1952 – 1957), Eugen Suchoň (1948 – 1954), V. Svitek, Michal Topoľský (1947 – 1958), Peter Vajcik (1947 – 1959), Ján Vanovič (1947, prednosta fyzikálneho ústavu fakulty 1948) a ď. Dekanmi boli Jur Hronec (1946 – 1948) a Karol Stráňai (1950 – 1958).

Referencie
----------

1. ↑  pedagogické fakulty. In: *Pedagogická encyklopédia Slovenska*. 2. P-Ž. Bratislava: Veda, 1985, s. 36.
2. ↑  pedagogické fakulty. In: *Pedagogická encyklopédia Slovenska*. 2. P-Ž. Bratislava: Veda, 1985, s. 36.
3. ↑  zákon č. 31/1953 Zb. zo dňa 24. apríla 1953 o školskej sústave a vzdelávaní učiteľov (školský zákon)
4. ↑  pedagogické fakulty. In: *Pedagogická encyklopédia Slovenska*. 2. P-Ž. Bratislava: Veda, 1985, s. 36.
5. ↑  Brychta, Július. In: *Pedagogická encyklopédia Slovenska*. 1. A-O. Bratislava: Veda, 1985, s. 101.
6. ↑  Dillinger, Miloslav. In: *Pedagogická encyklopédia Slovenska*. 1. A-O. Bratislava: Veda, 1985, s. 187.
7. ↑  Pavlík, Ondrej. In: *Pedagogická encyklopédia Slovenska*. 2. P-Ž. Bratislava: Veda, 1985, s. 24.
8. ↑  Suchoň, Eugen. In: *Pedagogická encyklopédia Slovenska*. 2. P-Ž. Bratislava: Veda, 1985, s. 333.
9. ↑  Topoľský, Michal. In: *Pedagogická encyklopédia Slovenska*. 2. P-Ž. Bratislava: Veda, 1985, s. 448.
10. ↑  Vajcik, Peter. In: *Pedagogická encyklopédia Slovenska*. 2. P-Ž. Bratislava: Veda, 1985, s. 523.
11. ↑  Vanovič, Ján. In: *Pedagogická encyklopédia Slovenska*. 2. P-Ž. Bratislava: Veda, 1985, s. 333.
12. ↑  Stráňai, Karol. In: *Pedagogická encyklopédia Slovenska*. 2. P-Ž. Bratislava: Veda, 1985, s. 315.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
*Théseus zdoláva ničomníkov, Kerkyón je hore*, červenofigúrový kylix, cca 440 – 430 pred Kr.
**Kerkyón** (starogr. Κερκύων – *Kerkyón*, lat. *Cercion*) je v gréckej mytológii ukrutný lupič z okolia atického mesta Eleusis.

Bol to silný chlap, zápasník a surovec. V kraji bol postrachom pocestných a žiadny z nich pokojne neprešiel. Kerkyón každého zastavil a nútil ho k zápasu, ktorý potom s ním viedol na život a na smrť.

Kerkyón bol vraj pôvodne kráľom a mal dcéru Alopu, ktorú dal za trest, že podľahla Poseidónovi zamurovať. Ako sa stal lupičom z mýtov nie je jasné. Je tiež možné, že tu ide o dve rozličné postavy.

Koniec jeho násilnostiam urobil až mladý Théseus, ktorý vo svojich šestnástich rokoch putoval od svojho deda, troizenského kráľa Pitthea k svojmu nevlastnému otcovi aténskemu kráľovi Aigeovi. Zdá sa, že si cestu krátil tým, že sa nevyhýbal nebezpečným situáciám, aby získal skúsenosti a slávu.

Kerkyón už bol štvrtým ničomníkom, ktorého Théseus cestou stretol. Ani jemu sa však zadržať Thésea nevyplatilo. Théseus sa totiž stal posledným, koho vo svojom živote vyzval k zápasu. Po prvýkrát bol premožený a nakoniec usmrtený.

Pred ním už boli Théseom ich vlastnými prostriedkami zdolaní zločinci Perifétes, Sinis a Skeirón, a na rade bol ešte posledný Prokrustes.

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kerkyón na českej Wikipédii.*
**Pedofóbia** alebo pediafóbia je fóbia z detí alebo strach z detstva. Slovo pedofóbia pochádza z gréckych slov *paid* *(GR: παιδί)*, čo znamená dieťa a *fóbií* *(GR: φοβία)* čo znamená strach.

Strach z detí
-------------

Ku strachu alebo odporu k malým deťom, môže dôjsť z rôznych príčin. Niekedy je pedofóbia popisovaná aj ako strach z bábik a iných neživých objektov reprezentujúcich cítiace bytosti. Pedofóbia je často výsledkom našich vlastných zážitkov z detstva, a preto sa tento strach dá len veľmi ťažko prekonať. Nadmerná úzkosť sa vyskytuje vtedy, keď má pedofobik pracovať s deťmi alebo byť v ich prítomnosti. Tento strach možno považovať za iracionálny. Deti málokedy predstavujú akékoľvek nebezpečenstvo pre dospelých. Je však možné, že ich správanie môže vyvolať pedofóbiu u niektorých ľudí.

Hlučné deti môžu byť príčinou
-----------------------------

Niektorí ľudia sú podráždení a nervózni, keď sa nachádzajú pri deťoch, ktoré sú hlučné, alebo sa zle správajú. Akékoľvek stretnutie s dieťaťom alebo hlučným dieťaťom, ktoré narušuje pokojné prostredie pôsobí stresovo na pedofobika. Pedofobici by sa najradšej dištancovali od detí pretože ich vnímajú ako rušivé, nepredvídateľné a nepríjemné.

Psychologické príčiny tejto fóbie
---------------------------------

Príčiny môžu byť rôzne, prečo sa človek bojí detí. Môžu mať nejaké traumatické spomienky ktoré sa objavia, keď sledujú deti ako sa hrajú. Ak niekto bol bitý ako dieťa, môže vnímať detstvo ako zlé a kruté a preto môže mať z detí strach. Môžu trpieť postraumatickou stresovou poruchou, ktorá vyvoláva bolestivé spomienky z detstva na ktoré by pedofobik najradšej zabudol.

Ak niekto prešiel cez ťažké detstvo a nedostalo sa mu veľa lásky a tiež sa o neho dobre nestarali, môže toto v človeku vyvolať žiarlivosť, pokiaľ vidí ako sú malé deti závislé na svojich rodičoch, ako sú rozmaznávaní, ako sa o nich starajú s láskou a nehou. Pre ľudí ktorí nedostali toľko pozornosti to môže byť zničujúce a môžu sa veľmi zle cítiť.

Príznaky strachu z detí
-----------------------

Ľudia trpiaci touto fóbiou sa zdráhajú zdržiavať v prítomností detí. Cítia paniku okolo detí. Ľudia s týmto strachom môžu byť trochu chladný a držia si odstup od detí. Nechcú sa s nimi hrať, alebo s nimi hovoriť. U niektorých ľudí sa prejavujú príznaky paniky, keď sú v blízkosti detí. Cítia nervozitu, úzkosť, majú zrýchlený tep a strach. Môžu trpieť závratmi alebo nevoľnosťou a hľadajú najrýchlejší spôsob ako sa vyhnúť deťom.

Liečba pedofóbie
----------------

Najlepšia je návšteva vyškoleného psychológa, ktorý vám môže pomôcť rozlúštiť záhadu, prečo sa bojíte detí. Za pedofóbiou môžu stáť spomienky z minulosti, ktoré by ste mali prediskutovať s odborníkom. Terapeutické sedenie zaistí, že sa zmierite s tým, čo vás blokuje v tom aby ste sa nebáli detí. Má to samozrejme veľký význam, ak ste rodič alebo robíte opatrovateľa alebo chcete byť rodič.

  


| * z
* d
* u
Diskriminácia |
| --- |
| Základná | 
* Ageizmus
* Kasta
* Ableizmus
* Rasizmus
* Sexizmus
* Speciesizmus

 |
| Sociálna | 
* Adultizmus
* Antisemitizmus
* Elitárstvo
* Heteronormativita
* Homofóbia
* Mizogýnia
* Nepotizmus
* Pedofóbia
* Transfóbia

 |
Jednou zo základných vlastností jazyka ako dorozumievacieho systému je schopnosť skladania slov do viet a viet do textov. Toto skladanie sa realizuje prostredníctvom spájania slov pomocou špecifických jazykových prostriedkov a pravidiel, ktoré vytvárajú syntaktickú rovinu jazyka. Jazykovedná disciplína, ktorá sa zaoberá spájaním slov do viet, sa nazýva syntax(skladba). Spájaním viet do textov sa zaoberá textová syntax. Základnými jednotkami, ktoré tieto jazykovedné disciplíny skúmajú, sú vetný člen, syntagma (sklad), veta, súvetie, polovetná konštrukcia a text.

Vetný člen
----------

Je také slovo vo vete, ktoré vstupuje do syntaktického vzťahu s iným slovom (slovami) vo vete a vytvára s ním syntagmu. Kedže syntagma vo vete je významovou gramatickou jednotkou, tvoria ju len plnovýznamové slovné druhy. Neplnovýznamové slovné druhy ako predložky, spojky a častice nemôžu byť vetným členom, lebo nemajú vetnočlenskú platnosť, majú však význam pre celkový zmysel vety.

Referenčná časť
---------------

1. ↑   *Slovenský jazyk pre 1. - 4. ročník stredných škôl*. [s.l.] : [s.n.].
**Marathios** (starogr. *Μαράθιος* – *Marathios*, lat. *Marathus*) je v gréckej mytológii nástupca sikyónskeho kráľa Marathónia.

Nástupcom sikyónskeho kráľa Marathónia bol Marathios, ktorý podľa starovekého autora Hieronyma nastúpil na trón v Sikyóne okolo roku 1530 pred Kr. a vládol do roku 1510 pred Kr. Hieronymus uvádza, že to bolo v čase, keď Mojžiš vyviedol Izraelitov z egyptského otroctva.

Antický autor Pausanias, ktorý píše aj o kráľoch Sikyónu sa o kráľovi Marathiovi nezmieňuje. Pausanias píše, že Orthopolis (predchodca Marathónia) mal dcéru Chrysorthu, ktorá mala s bohom Apolónom syna Koróna, následníka trónu v Sikyóne. Korónos mal potom dvoch synov, Koraka a mladšieho Lamedóna. Korax zomrel bez potomstva a práve v tej dobe prišiel z Tesálie Epópeus a prevzal v Sikyóne kráľovskú korunu. Väčšina antických autorov však uvádza, že po 20 ročnej vláde kráľa Marathónia sa kráľom v Sikyóne stal Echyreus a Epópeus bol až jeho druhým následníkom.

Referencie
----------

1. 1 2 3  Eusebios, *Kronika* 2,175.
2. ↑  Jacques Paul Migne, *Patrologia graeca*, 2,332.
3. 1 2  Hieronymus, *Chronicon*, 16-187.
4. ↑  Augustín, *De civitate Dei*, 18,11.
5. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,5,8.
6. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,6,1.

Pozri aj
--------

* Zoznam kráľov Sikyónu
**Sucho v Európe v roku 1540** bolo klimatickou udalosťou v Európe. Suchá a horúčavy v tomto roku nasledovali po sérii extrémne suchých rokov počas predošlej dekády. Paradoxne, toto sucho nastalo počas malej ľadovej doby.

Christian Pfister z Univerzity v Berne uvádza, že sucho v roku 1540 v severnom Taliansku spôsobilo sled až 200 dní bez zrážok. Kroniky hovoria, že v decembri bolo ako v júli. Štúdium dendrologických dát ukázalo, že v niektorých regiónoch zrážky klesli na 20% a rieky ako Rýn, Labe či Seinu mohli ľudia prebrodiť po svojich. V Temži bolo tak málo vody, že do nej začala pritekať morská voda a tá obrátila tok rieky. Ustupujúce vody odhalili stratené poklady predchádzajúcich generácií. Kronikári žasli, keď na brehu zmenšujúceho sa Bodamského jazera narazila žena menom Anna Schmidová na 900 strieborných mincí z čias cisára Augusta.

Takéto podmienky priali vinárom. Víno z roku 1540 malo výbornú sladkú chuť a sa stalo vyhľadávaným. Produkcia bežných potravín však stagnovala, polia boli od horúčav popukané a pokles hladín riek znamenal, že vodné mlyny nemalo čo poháňať.

Obyvateľstvo dotknutých území bolo postihnuté aj chorobami, nastala epidémia úplavice. Infekčným chodobám podľa odhadov podľahlo pol milióna ľudí (Fredrik Charpentier Ljungqvist, Univerzita v Štokholme). 

Ďalším problémom boli požiare. V mestách sa strach rozvinul do takej miery, že cudzinci boli často podozrievaní z podpaľačstva či dokonca čarodejníctva. Martin Luther bral toto sucho ako "znamenie konca čias".

Európske sucho v roku 1540 však nezanechalo dlhodobé následky. Poľnohospodárstvo postihnutej časti Európy sa v nasledujúcich rokoch zotavilo.

Referencie
----------

1. ↑  MAGAZINE, Smithsonian; LAST, John. *This Summer’s Drought Is Europe's Worst in 500 Years. What Happened Last Time?* [online]. Smithsonian Magazine, [cit. 2023-01-18]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑  VALENT, Peter. Európske megasucho 1540/2022. *Historická revue* (Bratislava: Petit Press), 2022-12-01, roč. XXXIII, čís. 12/2022. ISSN 1335-6550.
**Judit Vargová**, (\* 10. september 1980, Miskolc) je maďarská právnička, pravicová politička a štátna úradníčka. Od júla 2019 zastáva post ministerky spravodlivosti vo štvrtej vláde Viktora Orbána.

Biografia
---------

Roku 2004 získala právnický diplom na Miskolci Egyetom v meste Miskolc. Potom pracovala ako právnička pre právnické kancelárie *Freshfields Bruckhaus Deringer* a *Hogan & Hartson*. Od mája 2018 pôsobila ako štátna sekretárka pre Európsku úniu na Úrade predsedu vlády (*Miniszterelnökség*). Potom, čo bol vtedajší minister László Trócsányi zvolený vo voľbách 2019 poslancom Európskeho parlamentu, sa stala jeho nástupkyňou na čele maďarského Ministerstva spravodlivosti.

Súkromný život
--------------

Hovorí anglicky, francúzsky, maďarsky, nemecky a španielsky.

Je vydatá a má troch synov (Levente, Lórant, Miklós).

Referencie
----------

1. ↑  Europass CV — Dr. Judit VARGA
2. ↑  ATV. *Hivatalos: Varga Judit lesz az igazságügyminiszter* [online]. [Cit. 2019-06-27]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Judit Vargová (politička)**

Autoritné údaje: * GND: 1275475434
* ISNI: 0000 0001 1727 1569
**Barbarská generácia** je literárna skupina, ktorej tvorba prebiehala v ére 90. rokov 20. storočia a milénia. Jej tvorivú základňu predstavujú autori Ján Litvák, Andrijan Turan, Kamil Zbruž. V roku 1998 k nim pribudol Robert Bielik. Celkom prvým manifestom tejto skupiny bol v roku 1992 parodický text Kamila Zbruža *Manifest Barbarskej generácie* v časopise *Fragment*. Jeho zmyslom bolo definovať postoj členov skupiny voči svetu: nikomu nedôverovať a nikam nepatriť. Skupina sa manifestovala tiež v roku 1998 svojim zborníkom *Barbar(u)ská ruleta*, v ktorej sa nachádza *Tichý manifest* žiadajúci zbaviť literatúru posolstva. Nakoniec v časopise Dotyky v roku 2004 zverejnili tretí program skupiny. Kamil Zbruž o ňom hovorí ako o súradniciach vzbury proti konzumnej spoločnosti. Tieto *súradnice* boli paródiou na skutočnosť, ktorú podľa autora treba brať vážne.

Diela skupiny, ktoré vydávala v období 90. rokov až milénia postupne odhaľovali literárny vkus jej autorov. Zaujímavým sa javí grungeová *Samoreč* Jána Litváka, dadaistická *Oddychovka* tiež Jána Litváka, *Popolnočný med* od Andrijana Turana, *Sírius* od Kamila Zbruža ovplyvnený východnou filozofiou. Barbarská generácia vplávala do rieky slovenskej postmoderny vo forme ekletickej množiny rôznych prúdov v dielach jej členov.

Referencie
----------

1. 1 2  HABDÁKOVÁ, Klaudia. *Barbar o barbaroch* [online]. Literárne informačné centrum Bratislava - Knižná revue, [cit. 2021-11-16]. Dostupné online.
2. ↑   *Robert Bielik* [online]. Literárne informačné centrum Bratislava, [cit. 2021-11-17]. Dostupné online.
3. ↑   *Ján Litvák* [online]. Literárne informačné centrum Bratislava, [cit. 2021-11-17]. Dostupné online.
4. ↑   *Andrijan Turan - diela* [online]. Literárne informačné centrum, [cit. 2021-11-16]. Dostupné online.
5. ↑   *Kamil Zbruž* [online]. Literárne informačné centrum Bratislava, [cit. 2021-11-17]. Dostupné online.

|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Literárny portál |
Kópia Stefanovho atléta, Museum of Fine Arts of Lyon
**Stefanos** (starogr. *Στέφανος*) bol grécky sochár v 1. storočí pred Kr.

Stefanos, grécky sochár z druhej polovice prvého storočia pred Kr. pôsobil v Ríme. Z tvorby tohto umelca sa zachovala jeho menom signovaná socha mladého atléta (zrejme víťaza hier) z vily *Albani* pri Ríme. Nápis na podstavci tiež uvádza, že bol žiakom sochárskeho majstra Pasitela:

|  |  |
| --- | --- |
| *Στέφανος Πασιτέλους μαθητὴς ἐπόει.*  | preklad: *Stefanos Pasitelov žiak ma zhotovil.* |

- text v starogréčtine
Socha Stefanovho atléta je jedným z najznámejších príkladov typu sochy požadovanej vrchnou rímskou triedou, ktorá si nimi zdobila svoje súkromné ​​vily (známych je viac ako sedemnásť starých kópií). Grécki sochári v Aténach aj samotnom Ríme mohli poskytnúť viac či menej presné repliky známych sôch z minulosti, ako aj nové diela, ktoré imitovali alebo kombinovali rôzne staršie grécke štýly. Aj Stefanova socha pôsobí výrazne eklekticky (nenovátorsky). Jej veľmi široké ramená a postoj pripomínajú grécke mužské sochy z druhej štvrtiny 5. storočia pred Kr. zatiaľčo menšia hlava a dlhé nohy, diela vytvorené v polovici 4. storočia pred Kr. Podobným sochárskym dielom je aj súsošie *Oresta a Elektry* zhotovené jeho žiakom Menelaom.

Zo života sochára Stefana nie je nič známe. Rímsky spisovateľ Plínius zaznamenal, že rímsky politik a vzdelanec Gaius Asinius Pollio vlastnil vo svojej zbierke sochy nýmf zvaných *Appiades*, zhotovených zrejme sochárom Stefanom. To, či tieto sochy zhotovil Stefanos, autor atléta, nie je isté.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4 5  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Stephanos*
2. ↑  SCHMUCK, Hilmar. *Biographischer Index der Antike*. Berlin : Walter de Gruyter, 2001. 1073 s. ISBN 978-31-1095-441-8. S. 887. (po nemecky)
3. 1 2  José Pijoan. *Dejiny umenia 2*. Bratislava : Tatran, 1982. 61-377-82. S. 238.
4. ↑  Inscriptiones Graecae, *IGUR IV 1584*
5. ↑  Metropolitan Museum of Art (US), Marble statue of the so-called Stephanos Youth, *On view at The Met Fifth Avenue in Gallery 162*
6. ↑  Plínius Starší, *Naturalis Historia*, 36,33.
**Slovenský potok** je potok na strednom Spiši, v severnej časti okresu Kežmarok. Je to ľavostranný prítok Bielej, meria 9,7 km a je tokom V. rádu.

Prameň
------

Pramení na južnom okraji Spišskej Magury, v podcelku Repisko, juhozápadne od kóty 1 103,5 m v hlavnom hrebeni, v nadmorskej výške približne 995 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa steká juhojuhovýchodným smerom cez lokality Vlčia jama a Dlhá hora, následne vstupuje do Popradskej kotliny, do časti Vojnianske podhorie, kde tečie na krátkom úseku najprv severojužným smerom. Ďalej sa stáča juhovýchodným smerom, sprava priberá prítok z lokality Zadná hora, následne vytvára veľký oblúk prehnutý na juhozápad a severne od obce Slovenská Ves podteká cestu II. triedy č. 542. Zľava ďalej priberá prítok z južného svahu Zadnej hory (763,2 m n. m.), prechodne tečie na juhovýchod napriameným korytom a východne od Slovenskej Vsi sa stáča na východ, pričom sprava priberá Náhon a zľava Vojnianku. Ďalej už pokračuje k ústiu východojuhovýchodným smerom a výrazne rozšíreným korytom.

Ústie
-----

Do Bielej sa vlieva severozápadne od stredu obce Bušovce v nadmorskej výške cca 595 m n. m.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-12-04]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-12-04]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Bielej** |
| --- |
| *Biela* → *Poprad* → *Dunajec* → *Visla* |
| Babí potok · Barich · Belianka · **Biela** · Blaščatský potok · Bystrina · Filipský potok · Javorinský potok · Náhon · Rieka · Rígeľský potok · Slobodov potok · Slovenský potok · Strednický potok · Suchý potok (prítok Belej, Tatranská Kotlina) · Suchý potok (prítok Bielej, Ždiar) · Tokárenský potok · Valtínsky potok · Vojnianka · Zálažný potok · Zálešovský potok · Zorický potok · Ždiarsky potok |
Doc. RNDr. **Nikolaj Podtjagin**, rus. Николай Евгеньевич Подтягин – Nikolaj Jevgenievič Podťagin (\* 19. apríl 1887, Belgorod, Rusko – † 10. jún 1970, Bratislava, Slovensko) bol slovenský matematik a pedagóg ruského pôvodu.

Život
-----

Narodil sa 19. apríla 1887 v Belgorode v Rusku. Po ukončení štúdií na Matematicko-fyzikálnej fakulte v Charkove študoval v Paríži u Emila Borela. Po 1. svetovej vojne pôsobil krátko na ČVUT, potom dlhší čas v poisťovníctve. Prácou z poistnej matematiky získal na Karlovej univerzite titul RNDr. V r. 1939 prešiel s Penzijným ústavom do Bratislavy, kde pracoval až do dôchodku. V rokoch 1953– 1970 bol docentom na Katedre matematiky a deskriptívnej geometrie Stavebnej fakulty SVŠT (teraz STU). Vedecky pracoval v oblasti teórie pravdepodobnosti, v teórii reálnych funkcií a v geometrii. Napísal trojdielne vysokoškolské skriptá. Zomrel 10. júna 1970 v Bratislave.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.

Autoritné údaje: * NK ČR: jo20231184161
* SNK: 169417
* VIAF: 3619156565693223500004
Nasledujúci zoznam je **zoznam leteckých katastrof v histórií česko-slovenského letectva**.

24. novembra 1966
-----------------

V pohorí Malé Karpaty neďaleko lokality Biely kríž, približne o 16:30, havarovalo lietadlo typu Il-18 bulharskej spoločnosti TABSO. Na palube bolo 82 cestujúcich a členov posádky, z ktorých neprežil ani jeden. Väčšina z nich bola z Bulharska, no medzi mŕtvymi bolo aj päť česko-slovenských občanov.

Lietadlo smerovalo zo Sofie do Berlína (štandardná linka Sofia-Budapešť-Praha), no poveternostné podmienky spôsobili, že dostalo príkaz pristáť v Bratislave. Pred pol piatou opäť vzlietlo, no vychýlilo sa o osem kilometrov z pôvodného kurzu a malo veľmi nízku letovú výšku. Na Sakrakopci zachytilo vrcholce stromov a zrútilo sa. Vyrojilo sa množstvo špekulácií o príčine pádu, dodnes však skutočný dôvod nie je známy. Miesto katastrofy bolo nadlho uzavreté aj pre rádioaktivitu, keďže lietadlo prevážalo zásielku rádioizotopu jódu.

28. júla 1976
-------------

Lietadlo ČSA letiace z Prahy do Bratislavy typu Il-18B sa zrútilo do jazera Zlaté Piesky na okraji Bratislavy, v ktorom sa úplne potopilo okolo 15:20. V lietadle zahynulo 70 pasažierov a šesť členov posádky. Jeden cestujúci zomrel na následky zranení po prevoze do nemocnice. Nažive zostali piati ľudia.

Ako príčinu havárie experti určili problémy s motormi 3 a 4, a chybu posádky, keď sa piloti neúspešne snažili zmeniť ťah motorov na ľavej strane, čím sa lietadlo naklonilo doprava.
Súradnice: 51° 30′ 11.16″ s.š. 0° 06′ 47.52″ z.d.

**Waterloo International** je jednou zo železničných staníc v Londýne. Je priamo napojená na železničnú stanicu Waterloo. V období 14. 11. 1994 - 13. 11. 2007 bola konečnou stanicou pre medzinárodné vlaky TGV Eurostar prichádzajúce z Belgicka a Francúzska. Nachádza sa v mestskom obvode Lambeth.

História
--------

Stanicu postavili na začiatku 90. rokov 20. storočia pri celkových nákladoch 130 miliónov libier. 
Autorom návrhu stanice bola architektonická firma Nicholas Grimshaw & Partners. Stanica bola v dobe svojho otvorenia v roku 1994 ospevovaná najmä vďaka jej architektúre a získala niekoľko ocenení.

Dopravné spojenie
-----------------

Stanica je priamo prepojená na londýnske metro. Na stanici Waterloo zastavujú tieto linky: Bakerloo, Northern, Jubilee a Waterloo & City Line.

Referencie
----------

1. ↑   structurae.de. Dostupné online. (po anglicky)

Galéria
-------

* Pohľad z výšky na stanicu WaterlooPohľad z výšky na stanicu Waterloo
* Nástupištia EurostarNástupištia Eurostar

Pozri aj
--------

* železničná stanica Waterloo
* Waterloo East
* stanica londýnskeho metra Waterloo
**Antigonovci** bola vládnuca dynastia v starovekej Macedónii, ktorá sa sformovala po smrti Alexandra Veľkého. 

Zakladateľom dynastie bol Antigonos Jednooký (gr. – *Monofthalmos*), ktorý po smrti Alexandra Veľkého ovládol najprv Malú Áziu. V roku 306/305 pred Kr. prijal spolu so svojím synom Démétriom Poliorkétom ako prvý z diadochov kráľovský titul. Keď sa pokúšal zmocniť ďalších území, bol v bitke pri Ipse roku 301 pred Kr. porazený a na následky poranenia zomrel. Jeho syn sa takisto pokúšal ovládnuť nielen Malú Áziu, ale aj ďalšie územia. Až Antigonos Gonatas, vnuk Antigona Jednookého, ovládol aj Macedóniu a založil nad ňou vládu Antigonovcov. Musel však bojovať proti jednotlivým gréckym mestským štátom, ktoré sa pokúsili získať samostatnosť (Chrémonidova vojna). Najväčší rozsah a vplyv dosiahla antigonovská macedónska ríša za vlády Filipa V. (vládol 221 – 179 pred Kr.). Zaplietol sa však do vojen s Rímom (tri macedónske vojny) a jeho syn Perseus (vládol 179 – 168 pred Kr.) bol Rímom porazený (bitka pri Pydne v roku 168 pred Kr.), Macedónia bola rozdelená na štyri nezávislé štáty pod kontrolou Ríma a rímsky veliteľ Titus Quinctius Flamininus vyhlásil v ostatnom Grécku nezávislosť gréckych mestských štátov. Macedónska porážka pri Pydne znamenala nadvládu rímskych légií nad macedónskou falangou.

Členovia dynastie
-----------------

* 306 – 301 Antigonos Jednooký
* 294 – 287 Démétrios Poliorkétés
* 276 – 239 Antigonos Gonatas
* 239 – 229 Démétrios II. Aitolikos
* 229 – 221 Antigonos III. Dósón
* 221 – 179 Filip V. Filhelénos
* 179 – 168 Perseus

Literatúra
----------

OLIVA, Pavel, *Řecko mezi Makedonií a Římem*, Praha, Academia, 1995. ISBN 80-200-0435-1
**Antikaviareň** (tiež *Time Club*) je verejný podnik sociálneho zamerania, ktorý sa stal populárnym okolo roku 2011 v Rusku a krajinách SNŠ. Antikaviareň je miesto pre stretávanie a trávenie (voľného ale aj pracovného) času, ktoré je koncipované ako kaviareň alebo klub, ktorý si zákazníci môžu krátkodobo "prenajať". Je to podnik skôr pre komunikáciu než konzumáciu, ale zákazník si môže dať dobrý čaj, kávu a ďalšie nápoje. Antikaviarne vždy zaručujú aj občerstvenie a dezerty, spoločenské hry, coworking, prístup k internetu a možnosť zhliadnutí filmov či hranie videohier (Xbox, PlayStation atď.). Za žiadnu z týchto služieb sa neplatí, spoplatnený je len čas strávený v antikaviarni. Skoro do všetkých podnikov tohto formátu si zákazník môže priniesť vlastné jedlo alebo si ho objednať z reštaurácie.

Dejiny
------

Ziferblat, jedná z prvých antikaviarní
Slovo antikaviareň (anticafé) vzniklo pomerne nedávno. Predpona "anti" sa používa ako výraz záporu či negácie, čo v spojení so slovom "café" (kaviareň) vyjadruje, že sa jedná o podnik, ktorý tvorí protipól klasickej "komerčnej" kaviarne. Tento koncept vymyslel a prvýkrát zrealizoval spisovateľ Ivan Mitin v decembri 2010 v Moskve. V roku 2012 došlo v Rusku a na Ukrajine k naozajstnému boomu antikaviarní. Spája ich jedno dôležité pravidlo: nepijú sa tu alkoholické nápoje, nefajčí sa a nepoužívajú sa zbytočné vulgárne výrazy. Antikaviarne sa otvárajú aj v Bielorusku, na Ukrajine a prvá európska antikaviareň sa objavila v septembri roku 2012 v Paríži. Presne o rok neskôr bola otvorená prvá antikaviareň v Strednej Európe, a to v Česku v kúpeľnom meste Poděbrady. Koncom 2013 roku začala fungovať Londýnska pobočka ruskej antikaviarni Ziferblat.

Pozri aj
--------

* Čajovňa
* Internetová kaviareň

Referencie
----------

1. ↑

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Antikavárna na českej Wikipédii.*
**Sucho a kyslomilné dubové lesy** sú typom dubových a zmiešaných dubových lesov vyskytujúcich sa vzácne a aj to na malých plochách v pahorkatinách a kotlinách Slovenska. Podľa Katalógu biotopov Slovenska boli pre potrebu zaradenia do Natura 2000 definované dve podjednotky (v rámci klasifikačnej jednotky Ls3 Dubové a zmiešané dubové lesy, pre biotop **Subkontinentálne kyslé lesy dubové** (2115100)).

Výskyt a stav na Slovensku
--------------------------

### Sucho a kyslomilné dubové lesy - časť A

Podľa Katalógu biotopov Slovenska ide o mapovaciu podjednotku Ls3.5.1 Sucho a kyslomilné dubové lesy - časť A , je biotopom národného významu, nepatrí medzi európsky významné biotopy.

Vyskytuje sa roztrúsene od 250 – 500 m n. m.(700) v kotlinách ako Ipeľská, Lučenská, Rimavská a Košická kotlina. Tiež v Krupinskej planine, Malej Fatre, Malých Karpatoch, Pohronskom Inovci, Revúckej vrchovine, Tribči, Slanských, Štiavnických Vihorlatských a Volovských vrchoch. Vytvára ho dub zimný, buk lesný, borovica lesná, breza previsnutá, v podraste sú typické metluška krivolaká, vres obyčajný, kostrava ovčia, chlpaňa hájna, kručinka nemecká a farbiarska.

### Sucho a kyslomilné dubové lesy - časť B

Podľa Katalógu biotopov Slovenska ide o mapovaciu jednotku Ls3.5.2 Sucho a kyslomilné dubové lesy - časť B, patriaci do prioritného európsky významného biotopu 91I0 Eurosibírske dubové lesy na spraši a piesku.

Vyskytuje sa na juhozápade Slovenska od 250 – 500 m n. m. v troch orografických celkoch, v Malých Karpatoch, Tribči a Považskom Inovci. Vytvárajú ho dubiny nízkeho vzrastu, dub zimný, buk lesný, breza previsnutá s typickou kručinkou chlpatou, kostravou ovčou a chlpaňou hájnou v podraste.

Referencie
----------

1. 1 2 3  RUŽIČKOVÁ, H.; HALADA, Ľ.; JEDLIČKA, J.; KALIVODOVÁ, E. (eds.) *Biotopy Slovenska : príručka k mapovaniu a katalóg biotopov*. [Bratislava] : Ústav krajinnej ekológie SAV, 1996. 192 s. ISBN 80-967527-3-1. S. 48.
2. 1 2 3 4 5  STANOVÁ, Viera; VALACHOVIČ, Milan; (eds.). *Katalóg biotopov Slovenska*. 1. vyd. Bratislava : DAPHNE - Inštitút aplikovanej ekológie, 2002. 225 s. Dostupné online. ISBN 80-89133-00-2. S. 95 – 97.
3. 1 2  VICENÍKOVÁ, Andrea; POLÁK, Pavol; (eds.). *Európsky významné biotopy na Slovensku*. 1. vyd. Banská Bystrica : Štátna ochrana prírody SR, 2003. 151 s. ISBN 80-89035-24-8. S. 132 – 133.
**Watchdog** (z angl. *strážny pes*) je prevzatý výraz, ktorý sa používa pre označenie činnosti od štátu nezávislých skupín (príp. aj jednotlivcov), ktoré sa venujú verejnej kontrole moci. Ide hlavne o prácu mimovládnych organizácií zameraných na kontrolu zákonnosti postupov štátnych orgánov (prípadne orgánov územnej samosprávy), ich nečinnosti - v prípadoch, keď by konať mali, prípadne efektívneho využívania verejných prostriedkov - teda financií, z ktorých je financovaný štát, územná samospráva, verejnoprávne inštitúcie a organizácie im podriadené, či od nich závislé. Zriedkavo sa **watchdog** používa aj na označenie samotných organizácií, ktoré sa venujú watchdogovým aktivitám.

Výsledky svojich zistení watchdogové organizácie zvyčajne publikujú buď v snahe vyvolať tlak verejnej mienky na to, aby príslušné úrady začali dôsledne dodržiavať (uplatňovať) zákony, prípadne etické pravidlá, alebo aj v snahe upozorniť na „diery v zákonoch" - teda neexistenciu právnych noriem, ktorá vedie k eticky neprijateľnému zneužívaniu moci, či verejných prostriedkov.

Správy renomovaných watchdogových organizácií mávajú vysokú odbornú hodnotu a vierohodnosť a bývajú podkladmi aj pre rozhodovanie oficiálnych medzinárodných inštitúcií a orgánov. Medzi najznámejšie patria pravidelné správy Amnesty International. Watchdogové organizácie niekedy slúžia ako arbiter pri posudzovaní sporného uplatňovania etických pravidiel - v tejto úlohe vystupovala napr. organizácia Article 19, ktorá posudzovala návrh slovenského Tlačového zákona pre Organizáciu pre bezpečnosť a spoluprácu v Európe (OBSE resp. OSCE).

Organizácie označované ako watchdogové sa zvyčajne zameriavajú na poukazovanie na:

* neefektívnosť míňania verejných financií (predaje majetku štátu, či obcí pod cenu, štátne nákupy predražených tovarov, služieb a prác, nekoncepčné prideľovanie dotácií,...)
* nevyhovujúcu etiku politického života a nedostatočnú politickú kultúru (konflikt záujmov, korupcia, klientelizmus, nedostatočná transparentnosť, kontrola volebného procesu,...)
* nedostatočnú ochranu základných ľudských práv (zneužívanie policajných právomocí, justičného a väzenského systému,...)
* ohrozovanie životného prostredia (neevidované skládky nebezpečného odpadu, nedostatočná bezpečnosť jadrových elektrární,...)

Watchdogové organizácie mnohokrát využívajú postupy investigatívnej žurnalistiky. Charakterom práce sa im podobajú organizácie na ochranu práv spotrebiteľov, ktoré sa však medzi watchdogové organizácie nezvyknú zaraďovať.

Najznámejšími watchdogovými organizáciami pôsobiacimi na Slovensku sú: Aliancia Fair-play, Transparency International Slovakia, Memo 98, Amnesty International, Greenpeace.
**Barbara Anna Ćwiorová** (poľ. Barbara Anna Ćwioro) je poľská diplomatka, veľvyslankyňa Poľska v Česku (2018–2020).

Život
-----

Vyštudovala orientálnu filológiu (iránistika) na Jagellonskej univerzite. Je absolventkou Diplomatickej akadémie poľského Ministerstva zahraničných vecí (2004).

V rokoch 2004 až 2005 pracovala v Odboru štátov Afriky a Blízkeho východu na MZV a potom bola asistentkou námestníka ministra. Pracovala na konzuláte v Lyone a na veľvyslanectve v Teheráne. V rokoch 2008 až 2014 postupne pracovala v Odbore Európskej únie, v Odbore spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky a v Odbore štátov Afriky a Blízkeho východu. V rokoch 2014 až 2016 bola vedúcou referátu pre politické a ekonomické záležitosti na veľvyslanectve Poľska v Bruseli. Po návrate do Poľska bola v rokoch 2016 až 2018 zástupkyňou riaditeľa, neskôr riaditeľkou Odboru európskej politiky MZV.

Od 11. septembra 2018 do 30. jún 2020 veľvyslankyňa Poľska v Česku.

Ovláda angličtinu, perzštinu, francúzštinu a taliančinu.

Referencie
----------

1. ↑   *Zapis przebiegu posiedzenia Komisji Spraw Zagranicznych* [online]. Varšava: Sejm, 08-10-2015, [cit. 2019-03-06]. Dostupné online. (poľsky)
2. 1 2   *Ambasador* [online]. Varšava: Ministerstvo zahraničných vecí, [cit. 2019-03-06]. Dostupné online. (poľsky)
3. ↑   *Postanowienie Prezydenta Rzeczypospolitej Polskiej z dnia 20 kwietnia 2020 r. nr 110.18.2020 w sprawie odwołania Ambasadora Rzeczypospolitej Polskiej* [online]. isap.sejm.gov.pl, 2020-04-20, [cit. 2020-06-29]. Dostupné online. (po poľsky)
4. ↑   Zapis przebiegu posiedzenia Komisji Spraw Zagranicznych. *www.sejm.gov.pl*, 18-07-2018. Dostupné online. (poľsky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Barbara Ćwioro na českej Wikipédii.*
Titulný list denníka Slovenský hlas, ktoré vychádzalo na Slovensku v období 2. sv. vojny.
**Slovenský hlas** bol denník, ktorý vychádzal na Slovensku v období 2. svetovej vojny.

Slovenský hlas bol nezávislý, politický, kultúrny a hospodársky denník (neskôr len Nezávislý denník), ktorý vychádzal v Prahe, Bratislave, Košiciach, Žiline denne okrem pondelka. Mal prílohu Detský hlas a Rozhlas "Slovenského hlasu". Hoci v podnázve uvádzal, že ide o nezávislý denník, venoval sa politike, hospodárstvu- národnému hospodárstvu, kultúre, umeniu (literatúre), dejinám, starostlivosti o zdravie, problémom žien, verejnej správe. Mal aj rubriku Šachy.

Redaktor a vydavateľ
--------------------

* Zodpovedný redaktor : Milan Hanko, Fedor Jesenský
* majiteľ a vydavateľ : Knihospol Bratislava.

Denník sa tlačil v Kníhtlačiarni Knihospol v Žiline.

Periodicita
-----------

Denník vyšiel 1. januára 1938.

* 1938 - roč. I. - 298 čísiel - po 12-24 strán
* 1939 - roč. II. - 6 č. - po 8-12 s. - vychádzal do 8. 1. 1939

Noviny v elektronickej podobe
-----------------------------

* *Slovenský hlas* - dostupné v Digitálnej knižnici UKB

Zdroj
-----

* SLOVENSKÝ HLAS. In: *Bibliografia slovenských a inorečových novín a časopisov z rokov 1919 - 1938*. Zost. Kipsová et al. Martin : Matica slovenská, 1968. 1074 s.
* SLOVENSKÝ HLAS. In *Bibliografia periodík na Slovensku v rokoch 1939 - 1944*. Zost. Michal Fedor. Martin : Matica slovenská, 1969. 550 s.
Obálka Slovenského náučného slovníka.
**Slovenský náučný slovník** s podnadpisom **Príručná encyklopedia vedomostí v troch dieloch** je trojdielna všeobecná encyklopédia v slovenčine z roku 1932. Je to vôbec prvá (klasická) všeobecná encyklopédia napísaná v slovenskom jazyku (nie však prvá slovenská encyklopédia). Písaná bola v rokoch 1930 až 1932. Vydaná bola (ako sa uvádza v poslednom diele) *pečlivosťou a z prostriedkov k tomuto cieľu utvorenej vydavateľskej spoločnosti, nákladom a iniciatívou LITEVNY, literárneho a vedeckého nakladateľstva Vojtecha Tilkovského v Prahe.*

Zostavovateľom je Pavel Bujnák, slovenský literárny historik a kritik, estetik a filológ hungarista. Ako autori je v poslednom diele uvedených okolo 70 (často pomerne prominentných) slovenských a čiastočne českých odborníkov, napr. Janko Borodáč (oblasť: slovenské národné divadlo), Ján Eisner (archeológia), Dobroslav Chrobák (moderná literatúra), Imrich Karvaš (peňažníctvo), Martin Uher (zoológia a botanika), Václav Vážný (slovenský jazyk) a veľa ďalších. Redakčné práce podľa údajov uvedených v poslednom diele podporovali aj početné významné organizácie ako Matica slovenská, Učená spoločnosť Šafárikova, rôzne múzeá, česko-slovenské univerzity a knižnice, obecné úrady a podobne.

Každý diel má asi 380 strán, ilustrácie sú prevažne čiernobiele, miestami sú však priložené aj farebné obrázky a farebné mapy. Použitá terminológia v texte je badateľne pod vplyvom češtiny. Podľa „Predmluvy" sú heslá všeobecného, svetového významu spracované len stručne, kým heslá týkajúce sa Slovenska resp. Česko-Slovenska sú spracované podrobnejšie.

Zdroj
-----

* *Slovenský náučný slovník*. Ed. Pavel Bujnák. Diel I. A – D. Bratislava–Praha : Litevna, 1932. 344 s.
* *Slovenský náučný slovník*. Ed. Pavel Bujnák. Diel II. E – M. Bratislava–Praha : Litevna, 1932. 379 s.
* *Slovenský náučný slovník*. Ed. Pavel Bujnák. Diel III. N – Ž. Bratislava–Praha : Litevna, 1932. 348 s.
**Kňažná Ninetta** (***Fürstin Ninetta***) je opereta, ktorú skomponoval Johann Strauss ml. Premiéra sa konala 10. januára 1893 v Theater an der Wien. Libreto, ktoré napísali Hugo Wittman a Julius Bauer bolo málo kvalitné, skôr išlo o nesúrodú zmes vtipov a frašiek. Strauss komponoval k nemu hudbu so značnou nechuťou, čo sa prejavilo aj na výslednej hudbe tejto operety. Najviac vydarená je *Neue Pizzicato-polka* op. 449.

Hlavnú úlohu v operete stvárnila Ilka von Palmay, pravým menom grófka Kinská-Althofen, ktorá sa narodila v Košiciach. Na premiéru prišiel aj cisár František Jozef I. ktorému sa predstavenie páčilo. Napriek názoru jeho veličenstva zaznamenala táto opereta len malý úspech.

Obsah
-----

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Pôvabná Ninetta sa usadí v talianskej Sorrente a zamotáva hlavu mnohým mužom. Najviac egyptskému ministrovi financií, Kasimu Pašovi, ktorí si ju nakoniec získa za ženu. Okrem hlavného deja vystupuje v operete viacero vedľajších postáv, ktoré sa starajú o zábavu publika, napr. továrnik Möbius a vdova Knappová a ich deti Adelaida a Ferdinand.
**EuroSkills** je prestížna európska súťaž zameraná na predstavenie najlepších zručností a odborného vzdelávania v oblasti remesiel a odborných profesií. Cieľom súťaže je propagovať zručnosti a odborné vzdelávanie medzi mladými ľuďmi a podporiť kvalitu výučby zručností v celej Európe.

Súťaž bola prvýkrát usporiadaná v roku 2008 v holandskom Rotterdame, kde sa zišlo viac ako 300 súťažiacich z 23 krajín. Odvtedy sa súťaž koná každé dva roky a každý ročník sa koná v inej európskej krajine.

V rámci súťaže sa mladí ľudia zúčastňujú rôznych disciplín a musia vykonať určité úlohy v určenom časovom limite. Súťažiaci predvádzajú svoje zručnosti v praktických úlohách, ktoré sú náročné a zložité. Medzi disciplíny, v ktorých sa súťaží, patria napríklad strojárska výroba, elektrotechnika, stavebníctvo, kuchárstvo, poľnohospodárstvo, móda, programovanie, grafický dizajn a mnohé ďalšie oblasti.

Súťažiaci sa kvalifikujú na základe náročných národných súťaží v svojich krajinách. Víťazi získajú nielen ocenenie a prestíž, ale aj cenné skúsenosti a kontakty, ktoré im pomôžu v ich kariére a budúcom odbornom živote.

EuroSkills je jedinečnou príležitosťou pre mladých ľudí prezentovať svoje zručnosti a ukázať, čo dokážu. Súťaž je dôležitá aj z hľadiska posilňovania spolupráce medzi európskymi krajinami a podporovania odborného vzdelávania v celej Európe.

EuroSkills sa koná každé dva roky a od svojho prvého ročníka v roku 2008 sa uskutočnilo už niekoľko úspešných súťaží. Medzi konanými ročníkmi patria:

* EuroSkills 2008 v Rotterdame, Holandsko
* EuroSkills 2010 v Lisabone, Portugalsko
* EuroSkills 2012 v Spa-Francorchamps, Belgicko
* EuroSkills 2014 v Lille, Francúzsko
* EuroSkills 2016 v Göteborgu, Švédsko
* EuroSkills 2018 v Budapešti, Maďarsko
* EuroSkills 2021 v Grazi, Rakúsko (uskutočnené v roku 2022 z dôvodu pandémie COVID-19)

Referencie
----------

1. ↑   *EuroSkills Competitions* [online]. worldskillseurope.org, [cit. 2023-03-30]. Dostupné online.

Externé odkazy a zdroj
----------------------

* Oficiálna stránka EuroSkills
*Théseus a Prokrustes*, grécka antická amfora, 470 – 460 pred Kr.
**Prokroustes** iné názvy: **Prokrústés, Prokrustés, Prokrustes**; (starogr. Προκρούστης – Prokroustes, iné prepisy: Prokrústés/Prokrustés/Prokrustes, lat. *Procrustes*), vlastným menom Damastes je v gréckej mytológii preslávený lupič z Atiky, žil v údolí rieky Kéfis.

Tento zločinec mal veľmi zvláštne spôsoby, ktoré uplatňoval na mierumilovných pocestných. Číhal na nich, každého zastavil a zdvorilo ich pozval do svojho obydlia k odpočinku. Neskôr ich prehovoril, alebo prinútil ľahnúť si na jeho lôžko. Ak im nohy prečnievali, odsekol ich. Ak nedosahovali až k okraju, naťahoval ich nemilosrdne bez ohľadu na kĺby alebo kosti. Preto je aj jeho prezývka Prokroustes, ktorá znamená "napínač".

Jeho neľudským činom urobil však rázny koniec mladý Théseus. Vo svojich šestnástich rokoch putoval od svojho deda, troizenského kráľa Pitthea k svojmu nevlastnému otcovi Aigeovi, kráľovi Atén. Svoju cestu si krátil tým, že sa nevyhýbal žiadnym nebezpečenstvám, aby získal skúsenosti, ohlas a slávu.

Keď ho potom zastavil Prokrustes a pozval ho do svojej chyže, Théseus odhadol situáciu, prinútil lotra ľahnúť si do jeho postele a prečnievajúcu hlavu mu odťal.

A to bolo posledné Théseovo zastavenie a vybavenie si účtov so zločincami, ktorí terorizovali rozsiahly kraj pred jeho príchodom do Atén. Medzi zločincov, ktorých Théseus cestou zabil, patril aj Prokroustov syn Sinis, ktorý sa otcovi nezaprel. Sinis svoju živnosť lupiča vykonával pri Istme, neďaleko mesta Korint.

Literatúra
----------

* Gerhard Löwe, Heindrich Alexander Stoll, *ABC Antiky*
* Publius Ovidius Naso, *Proměny*
* Rudolf Mertlík, *Starověké báje a pověsti*
* Vojtech Zamarovský, *Bohové a hrdinové antických bájí*

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Prokrústés na českej Wikipédii.*
**Kľúčové slovo frazémy** je centrálny člen jednotky, ktorý určuje konštrukčný ráz celej jednotky (=konštrukčne kľúčové slovo), alebo je základnou zložkou významu frazémy (=sémanticky kľúčové slovo). Sémanticky kľúčové slovo sa označuje aj názvom jadro frazémy. V istých frazémach je to isté slovo kľúčovým z obidvoch hľadísk (napr. *prevracať kabát*), inokedy je jedno kľúčovým z hľadiska sémantiky a druhé z hľadiska konštrukčného (napr. *dvojdomý pes* – konštrukčným kľúčovým slovom je tu evidentne substantívna zložka *pes*, ale sémanticky rozhodujúcim je adjektívum *dvojdomý*, lebo práve ono najviac napovedá o význame celej jednotky). Početné sú aj jednotky, v ktorých nemožno určiť kľúčové slovo (sú to najmä mnohé vetné frazémy, ako aj jednotky so stavbou priraďovacej syntagmy: *pečený varený, kosť a koža, krv a mlieko*). Kľúčové slovo sa nazýva aj oporným slovom (členom) frazémy.

Zdroj
-----

*Článok pôvodne čerpal z diela ĎURČO, Peter (ed.). Frazeologická terminológia (1995) uverejneného na webe Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied.*