**Štefan Leška** (\* 21. október 1757, Vrbovce – † 25. február 1818, Kiskőrös, Maďarsko) bol slovenský filológ, prekladateľ, spisovateľ, novinár, redaktor a znalec vtedajšej slovenčiny a češtiny, manžel slovenskej poetky Rebeky Leškovej, zať slovenského barokového spisovateľa Martina Laučeka.

 Rodina
-------

* otec: Pavol Leška
* matka: Barbora

Životopis
---------

Jeho životné osudy boli poznačené chudobou a zaznávaním. Už v útlej mladosti vo svojom rodisku vo Vrbovciach sa nedostal pre chudobu do škôl, preto ho otec – krajčír učil čítať a písať po slovensky a latinsky. Sám si musel zarábať aj na živobytie a len za veľmi ťažkých podmienok mohol roku 1781 dokončiť štúdiá na evanjelickom lýceu v Bratislave. Tu potom vykonával učiteľské povolanie, bol však súčasne aj kantorom a organistom pri tamojšej maďarsko-slovenskej evanjelickej cirkvi, ako aj prvým redaktorom Prešpurských novín v rokoch 1783 – 1784. Ich vydavateľ Tállayi mu podľa všetkého nemohol za redigovanie novín poskytnúť slušnejší plat, preto si musel vypomáhať kantorstvom, ba aj „korigovaním slovenských kníh, ktoré sa v Prešpurku tlačili". Mal teda trojaké zamestnanie, aby vôbec mohol nejako vyžiť. Pre agilného Lešku to však nemohlo byť trvalé riešenie. Keď sa nezlepšovali jeho príjmy, hlavne z redigovania novín, rozhodol sa nastúpiť kňazskú dráhu, od ktorej očakával aj lepšie finančné zabezpečenie. Vedenie novín prenechal svojmu priateľovi Jánovi Vyskydenskému a sám odišiel na žiadosť Michala Institorisa-Mošovského do Čiech. Pôsobil najprv desať rokov na českom vidieku v Černilove, v Krížliciach a v Krabšiciach. Odtiaľ prešiel za kazateľa do Prahy, kde dosiahol v marci 1796 vysokú hodnosť superitendanta (biskupa) českých ev. a. v. cirkevných zborov. Už vtedy pod vplyvom Francúzskej revolúcie ako priateľ poddaných roľníkov písal verše o jeho revolučných nádejach a viere v zrušenie poddanstva. V Prahe našiel priaznivé podmienky aj pre básnickú i novinársku tvorbu. Jeho dom, ako hovoria súčasníci, sa zmenil na „akýsi hotel de Rambouillet" (pravda, v malom meradle), prvej novočeskej básnickej školy. Tu sa čítali básne a iné príspevky pred uverejnením a potom sa posudzovali. Ani vo vysokej funkcii superitendanta v Prahe sa Leška nezbavil biedy. Preto prijal miesto obyčajného dedinského kňaza v Dunaegyházu pri Pešti (v roku 1798), pretože bolo lepšie platené. Po dvanástich rokoch prešiel do Kiskőrösu, kde aj zomrel.

Tvorba
------

Okrem diel teologických, vydával aj vlastné i preložené piesne z nemčiny, pričom sa prejavil jeho básnický talent, ktorý chválil aj Pavel Jozef Šafárik. Pre uľahčenie života nevoľných roľníkov v Čechách vydal v roku 1792 v Prahe dielo *Nova lotterie pro Hospodáře a Hospodině*, ako aj takmer štyristostranovú knihu *Poklad národu, aneb prospěšné naučení v pěkných příbezích, tak aby lid byl rozumnější, lepší, možnejší.* V Prahe tiež spolupracoval s vynikajúcimi českými básnikmi a v zborníku Antonína Puchmayera *Nové básně* z roku 1798 uverejňuje epigramy aktuálneho spoločenského zamerania. Veľa jeho básní zostalo v rukopise. Nadaný Leška rýchlo vzbudil pozornosť českých vedeckých pracovníkov. Pravdepodobne na popud Josefa Dobrovského začal v Prahe úmornú a namáhavú excerpciu k Dobrovskému nemecko-českému slovníku. Pred svojím odchodom z Čiech dal nezištne výsledok svojej dlhoročnej a usilovnej práce Dobrovskému, ktorý ho použil pri zostavovaní veľkého Nemecko-českého slovníka. Dlhé roky potom Leška pokračoval v jazykovednom výskume a v zhromažďovaní materiálu, ktorý potom tiež odovzdal najvýznamnejšiemu českému filológovi doby národného obrodenia – Josefovi Jungmannovi pre jeho *Česko-německý slovník*. S vďačnosťou ho spomínal aj významný slovenský novinár a jazykovedec Juraj Palkovič za obetavú pomoc, ktorú mu Leška poskytol svojimi príspevkami k zostaveniu celoživotného diela *Česko-nemecko-latinského slovníka*. Lešku označoval za najlepšieho znalca našej reči v tejto dobe. Leška zanechal v rukopise doteraz nedocenenú jazykovednú prácu – lexikálne zrovnávanie slovanských jazykov s maďarčinou, zvané *Hungaria polyglota*, ktoré vyšlo neskôr tlačou v roku 1825 pod názvom *Elenchus vocabulorum Europaeorum…*.

Význam
------

Osobnosť Štefana Lešku sa stala obľúbenou a často spomínanou. Ján Kollár vo svojej *Slávy dcére* (zv. IV, znelka 55), stavia ho medzi zaslúžilých Slovanov. Pavol Jozef Šafárik a František Palacký v spoločnom diele *Počátkové českého básníctví, obzvláště prosodie* (Bratislava 1818, str. 115), dávajú mu celkom oprávnene epiteton „znamenitý", ktoré mu patrí za jeho literárnu, vedeckú i novinársku prácu.

Dielo
-----

### Osvetové diela

* 1792 – *Nová loterie pro hospodáře a hospodyně*
* 1796 – *Poklad národu aneb prospešné naučení v pěkných příbězích*

### Jazykovedné diela

* 1825 – *Elenchus vocabulorum Europaeorum cumprimis Slavicorum Magyarici usus*

### Poézia

* 1781 / 1795 – *Básne príležitostné*

### Cirkevné diela

* 1784 – *Rozmlouvání jednoho helv. vyslance s ev. a v. Čechem...*
* 1796 – *Nová kniha zpěvů...*
* 1797 – *Počátečné cvičení v náboženství...*
* 1798 – *Summa zákona božího*
* 1808 – *Vysvetlení slov. ev. biblie Palkovičovej*
* 1810 – *Pjesničky duchovní*

### Preklady

* 1808 – J. H. Campe: *Mladší Robinson*

### Rukopisy

* *Slova slovenská, moravská a některá česká, ktoráž se mají s Slováři připojiti*
* *Doplnky k Thámovmu a Tomsovmu slovníku* (nezvestný rukopis)

 Externé odkazy
---------------

* Záznam o narodení a krste v matrike - farnosť Vrbovce

Autoritné údaje: * abART: 42409
* GND: 1019340029
* ISNI: 0000 0000 5667 1592
* NK ČR: jk01071949
* SNK: 147593
* VIAF: 83807723