Poprava Gašpara Piku a vodcov povstania na Orave, ktorú nariadil Johann von Sporck 
**Johann von Sporck** (\* 6. január 1600, Westerloh, Nemecko – † 6. august 1679, Heřmanův Městec) bol bavorský a neskôr cisársky generál kavalérie.

Životopis
---------

Narodil sa ako syn chudobného zemana na hospodárstve Sporckhof vo Vestfálsku. Mal troch bratov a sestru. Dvaja jeho bratia si tiež vybrali vojenskú kariéru. 

Bojoval v tridsaťročnej vojne. V roku 1620 bojoval s Katolíckou ligou v bavorskom križiackom vojsku v bitke na Bielej hore.
Vojvoda Maximilián Bavorský ho povýšil na plukovníka.

Vyznamenal sa v bojoch roku 1638 a 1641 pri Brenburgu, v bitke pri Dutlingu (1643), roku 1645 pri Jankove, kde bol ranený.
V roku 1647 pomáhal povestnému Jánovi z Werthu, keď sa pokúšal odlákať vojvodovi vojsko a priviesť ho do Čiech do služieb cisára, ale pre nesúhlas vojakov sa zámer nepodarilo uskutočniť. Spork preto utiekol a za to bol vyhlásený kniežaťom Jánom z Werthu za zradcu. 
Zachránil sa tým, že neskôr vstúpil do služieb cisára Ferdinanda II. ktorý ho menoval vojenským radcom.
Ako vojak slúžil pri vojenskom jazdectve (ako veliteľ ľahkej jazdy )
V roku 1647 dosiahol hodnosť ríšskeho slobodného pána. Po víťazstve nad Turkami v roku 1664 povýšený od cisára do stavu dedičných ríšskych grófov

Z obyčajného vojaka, ktorý sa v mladosti ani poriadne nenaučil čítať a písať, urobil závratnú vojenskú kariéru, že o ňom niektorí hovorili, že „sa vzmohol z pastiera svíň na grófa". O šľachtictvo ani veľmi nestál, vraj mu boli bližšie peniaze. 
Za udelenie grófskej hodnosti údajne odmietol zaplatiť obvyklú daň a vyhlásil, že „darované grófstvo nekupujem a kúpené nepotrebujem", cisár už potom daň viac od neho nežiadal.
V roku 1673 kúpil zámok Hořiněves, aj dediny a majetky k nemu prináležiace za 206.000 zlatých rýnskych.
Na ňom v roku 1674 až 1676 dal urobiť rozsiahlu prestavbu v barokovom štýle. 
V roku 1675 ešte prikúpil ďalšie obce ako napríklad Vřešťov, Čenice, Vilantice a kostol v Chotěborkách od Leonarda Luxa z Luxensteina.

Spork slúžil verne pod velením generála Raimonda Montecuccoliho proti Švédom v Poľsku, v spojeneckom vojsku, v rokoch 1657 až 1660, keď Švédov z Schleswicka-Holštajnska a Dánska vyhnali. Potom bojoval v Uhorsku spolu s Raimondom Montecuccolim proti Turkom a zaslúžil sa so svojim jazdeckým regimentom o hlavný podiel na víťazstve v bitke pri cisterciánskom kláštore Svätého Gotthardta pri Rabe 1. augusta 1664. Za to bol vymenovaný za veliteľa cisárskeho jazdectva a povýšený do grófskeho stavu. Zúčastnil sa taktiež na potlačení sprisahania Mikuláša Zrínskeho proti cisárovi Leopoldovi I. keď úspešne v roku 1670 bojoval proti povstalcom. 
Viedol žoldnierske vojsko proti povstalcom Gašpara Piku, dobyl Oravský hrad a povstalcov 25 liptovských a oravských richtárov, ktorí sa pripojili k povstaniu, nechal 28. novembra 1672 popraviť narazením na koly, vojenského veliteľa zastrelením mušketou do hlavy, pobočníkov Piku zavesením na črevách, za rebro a obesením. Nedochoval sa hodnoverný počet popravených, ani spôsob ich exekúcie. Dochovali sa však až 4 rôzne podoby plagátov informujúcich o tom čo sa pod Oravským hradom dialo, každá rytina si však odporuje v počtoch aj forme popravených. 
Voči tejto poprave, presnejšie jej brutalite, protestovala cisárska rada a nariadila generálovi zdržať sa ďalších popráv. Ak by pokračoval v popravách, tak mu hrozil panovník odvolaním z funkcie veliteľa vojsk. Opäť bojoval s Montecuccolim 1674 - 1675 proti Francúzom v Holandsku na Rýne.

Rodina
------

Bol dvakrát ženatý, prvý raz s Annou Markétou z Linsingenu, a druhý raz s Eleonórou Katarínou z Finecku (v roku 1675). 
Z druhého manželstva mal dvoch synov Františka Antona a Frederika Leopolda, dcéry M. Sabínu (vydatú roku 1680 za Karla Františka Sweertsa, neskôr roku 1695 za pána z Schönbergu) a Annu Katarínu (vydatá najskôr Šafgočová, potom Vrabská a od r. 1695 Daunová). Mal ešte aj nemanželského syna Jána Juraja.

Zomrel ako generál jazdectva a cisársky radca na zámku v Heřmanovom Městci a spočiatku bol pochovaný Lysej, po dostavbe kostola Najsvätejšej Trojice v Kuksu bola rakva s jeho pozostatkami uložená v miestnej krypte 

Poprava Gašpara Piku na inej rytine

Referencie
----------

1. 1 2  PONGRÁCZ, Denis. *História rodu Trstenský*. 1. vyd. Bratislava : JUDr. Mikuláš Trstenský vl.n. 2018.

Externé odkazy
--------------

* usedlosti/majitel.htm
* [nefunkčný odkaz]

Autoritné údaje: * GND: 118752219
* LCCN: n2005086957
* VIAF: 13102879
* WorldCat: lccn-n2005086957