recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hudobný klasicizmus** je hudobná tvorba veľkej časti 18. a začiatku 19. storočia. Predpokladom vzniku hudobného klasicizmu boli nové náboženské a myšlienkové prúdy, ktoré pramenili z rozpadu feudálnej spoločnosti.

Štýlový charakter klasicizmu dodal vznik a rozvoj komických operných žánrov (*opera buffa, opéra comique, Singspiel*), komorná hudba a symfonická hudba nadväzujúca na tanečnú rytmiku šľachtických (menuet) a ľudovejších (contredanse) tancov s vytváraním prehľadnej formy a ornamentálne spevnej
melodiky. Rozvoj dominujúcich inštrumentálnych žánrov predurčil ešte v baroku typ homofónnej suity (ordre, partity), sonáty da camera a opernej symfónie talianskeho typu.

V spojení s tanečnosťou sa rozvinuli črty prehľadnej formovej stavby založené na usporiadanosti (jednote i kontraste) v oblasti tonálnej, tematickej i stavebnej.

Inštrumentálnu hudbu klasicizmu najdokonalejšie stelesňuje sonátová forma v súvislosti s cyklickou symfóniou, inštrumentálnym koncertom a sláčikovým kvartetom.

Raným klasicizmom (asi do roku 1770) sa rozumie obdobie, keď tanečnosť a formová prehľadnosť porážajú barokovú nabubrenosť.

Vrcholný klasicizmus vytyčuje vyššie ideové nároky, ktoré prinieslo meštianske osvietenstvo (hnutie Sturm und Drang).

Osvietenské ideály, ktoré sa obracali na celé ľudstvo, zostávali kritériom klasicizmu, nacionálne idey začiatkom 19. storočia otvárajú prechod k romantizmu.

Predstaviteľmi hudobného klasicizmu boli Carl Philipp Emanuel Bach, Josef Mysliveček, Jean-Philippe Rameau, Joseph Haydn, Karel Stamic, Christoph Willibald Gluck, Ludwig van Beethoven, Wolfgang Amadeus Mozart a Franz Schubert.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Učená spoločnosť Slovenska** (skr. **UčSS**, 2003 – 2018 **Učená spoločnosť SAV**, angl. The Learned Society of Slovakia) je čestný orgán SAV, ktorý reprezentuje vedeckú komunitu Slovenska.

Učená spoločnosť Slovenska vznikla v roku 2003 pôvodne ako Učená spoločnosť SAV a jej členmi boli vedci, ktorých činnosť súvisela so SAV. V roku 2018 bol názov zmenený na súčasný a členstvo v UčSS už nie je viazané na činnosť v SAV.

Členmi UčSS sú špičkoví vedci, ktorí dosiahli mimoriadne vedecké výsledky s významným medzinárodným ohlasom. Základnou podmienkou členstva je výrazné prekročenie kritérií na získanie najvyššej vedeckej hodnosti DrSc.

Učená spoločnosť Slovenska podporuje rozvoj vedy a rozširovanie vedeckých poznatkov, zúčastňuje sa na reprezentácii slovenskej vedy doma a v zahraničí, vyjadruje sa k etickým otázkam výskumu, sleduje aplikácie výsledkov výskumu v praxi, spolupracuje s učenými spoločnosťami doma a v zahraničí, vyjadruje sa k základným problémom a právnym normám výskumu, vývoja, inovácií a vzdelávania a iniciatívne sa vyjadruje k smerovaniu výskumu na Slovensku.

Prvým predsedom (2003 – 2005) bol prof. MUDr. Branislav Lichardus, DrSc. Ďalší predsedovia: virológ prof. MUDr. Fedor Čiampor, DrSc. (2005 – 2009), fyzik prof. RNDr. Vladimír Bužek, DrSc. (2009 – 2013), chemik prof. RNDr. Jozef Noga, DrSc. (2013 – 2017), fyzik prof. RNDr. Peter Moczo, DrSc. (2017 – ).

Externé odkazy
--------------

*
Rodina Amišov v Niagara Falls.
**Amiši** alebo staršie **Amišovia** sú nábožensko-etnická skupina žijúca zväčša v USA a v Kanade. Nábožensky ide o kresťanov anabaptistického smerovania. Život Amišov je založený na odmietaní mnohých výdobytkov moderného životného štýlu a snahe pridŕžať sa zvyklostí a technológií, ktoré boli pre západnú civilizáciu typické aj viac než sto rokov dozadu. 

Pravidlá života sú v každej komunite Amišov iné, ale najčastejšie ide o tieto obmedzenia: 

* odmietanie áut a namiesto toho používanie povozov ťahaných konskou silou
* odmietanie elektriny ako zdroja energie spojené s odmietaním elektrospotrebičov
* odmietanie moderného oblečenia, pričom sa nosí odev typický pre sedliakov z 19. storočia alebo aj skorších období.

Odmietanie elektrickej energie je často kompenzované používaním benzínu, ktorý "povolený" je. Dôležité je to najmä pre chod píl na drevo, pretože drevo sa stále používa ako dominantný stavebný materiál. Amiši - najmä ženy - v odeve často vynechávajú gombíky. Namiesto nich sa používajú obyčajné alebo spínacie špendlíky. Príčina tohoto zvyku tkvie v odpore voči vojne a militarizmu. Gombíky sú pre Amišov symbolom vojenských uniforiem, ktoré zvykli mať veľký počet veľkých gombíkov.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Amiši**
**Amnestia Václava Havla z 1. januára 1990** bola prvá z dvoch amnestií udelených v kontexte revolučných udalostí po Nežnej revolúcii prezidentom Václavom Havlom po jeho prvej voľbe za hlavu štátu.

Amnestia bola publikovaná v Zbierke zákonov ČSSR č. 1/1990 ako „Rozhodnutie prezidenta Československej socialistickej republiky o amnestii zo dňa 1. januára 1990". Jej podstatou bolo odpustenie trestov a zbytkov trestov, ktoré boli kratšie ako dva roky za úmyselné trestné činy a tri roky za trestné činy spáchané z nedbanlivosti a tiež zodpovedajúce skrátenie o dva alebo tri roky dlhších trestov.  Na jej príprave sa ako právna autorita zúčastňovala aj Dagmar Burešová. Z približne 30 000 vtedajších odsúdených a väznených prepustila amnestia na slobodu 23 260 osôb, ktorým boli odpustené podmienečne odložené tresty odňatia slobody, tresty nápravného opatrenia alebo ich zvyšky, peňažné tresty alebo ich zvyšky, nevykonané tresty odňatia slobody. Amnestia sa nevzťahovala na trestné činy zneužívania právomoci verejného činiteľa a na trestné činy teroru, všeobecného ohrozenia, vraždy, lúpeže, znásilnenia, pohlavného zneužívania a na obzvlášť nebezpečných recidivistov. 

Veľká šírka amnestie a jej nepripravená realizácia spôsobili vo verejnosti pocit ohrozenia a u časti politikov celého politického spektra vyvolali silnú kritiku, Amnestia a s ňou súvisiace udalosti (napr. vzbura väzňov v Leopoldove) mali výrazný podiel na opadnutí vlny revolučnej eufórie a na úbytku sympatií k Václavovi Havlovi. Mnohí z prepustených väzňov rýchlo recidivovali a niektorí spáchali aj ťažké zločiny. Za príklad takého väzňa sa uvádza aj vrah Jozef Slovák, ktorý bol podmienečne prepustený v marci 1990 a od júna 1990 do júla 1991 zabil ďalších štyroch ľudí a bol za to odsúdený na doživotie. Na Slováka a jemu podobné prípady sa ale amnestia nevzťahovala, bol tak prepustený individuálne po odpykaní dvoch tretín pred tým uloženého trestu, aj keď možno pod tlakom okolností vyvolaných amnestiou a vzburami väzňov.

Referencie
----------

1. 1 2  ŠÚTOVEC, Milan. *Politické Slovensko : encyklopedická príručka : aktéri, dokumenty, inštitúcie, politické strany, udalosti*. 1. slov. vyd. Bratislava : SLOVART, 2019. 487 s. ISBN 978-80-556-3894-2. S. 17.
2. ↑   *Rozhodnutie Prezidenta československej socialistickej republiky o amnestii z 1. januára 1990* [online]. Bratislava: Ministerstvo spravodlivosti SR, [cit. 2019-11-13]. Dostupné online.
3. ↑  PIŠKO. *Havlova amnestia pustila z väzníc aj tisíce Slovákov* [online]. Petit Press, [cit. 2021-06-21]. Dostupné online.
4. ↑   *Zrod sériového vraha: Jozef Slovák po návrate z basy škrtil mladé ženy* [online]. Aktuality.sk, [cit. 2022-05-06]. Dostupné online.
**Slaná** alebo **morská voda** je voda z mora, oceánu alebo slaného jazera, ktorá obsahuje chemické látky spôsobujúce jej slanosť (salinitu) a tým aj rozdielnu hustotu a napríklad aj rozdielnu teplotu tuhnutia ako u sladkej vody. Slaná voda na zemi obsahuje veľa chemických látok, ale iba malá časť z nich je v nej zastúpená výraznejšie (ostatné len v minimálnych koncentráciách). Je to predovšetkým chlorid sodný, sírany, uhličitany a iné soli (ktoré všetky dohromady tvoria morskú soľ), a tiež plyny ako dusík, kyslík alebo oxid uhličitý (CO2).

Morská voda má v zemských oceánoch a moriach priemernú salinitu okolo 3,5%. To znamená, že každý kilogram morskej vody obsahuje približne 35 gramov rozpustenej soli (väčšinou, hoci nie úplne, ide o ióny chloridu sodného: Na+, Cl-). Priemerná hustota morskej vody na zemi na povrchu oceánu je 1,025 g/ml; morská voda má teda vyššiu hustotu ako sladká voda (tá dosahuje maximálnu hustotu 1,000 g/ml pri teplote 4° C). Takáto slaná voda mrzne v priemere až pri teplote okolo -2° C.

Ilustrácia ukazuje celkový pomer jednotlivých prvkov a aniónov v morskej vode.

Salinita
--------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Salinita*
Morská voda obsahuje množstvo iónov, ktoré majú buď kladný alebo záporný náboj. Najviac zastúpené sú záporné ióny (anióny) chlóru a kladné ióny (katióny) sodíka, ktoré dohromady vytvárajú morskú soľ, známu ako kuchynská soľ. Tá tvorí 85% zo všetkých rozpustených látok v morskej vode.

Teplota topenia (bod tuhnutia) morskej vody sa vplyvom salinity pohybuje okolo -1,8° C.

Zloženie morskej vody (podľa objemu) na Zemi| Látka | % | Látka |  % |
| --- | --- | --- | --- |
| Kyslík | 85,84 | Síra | 0,091 |
| Vodík | 10,82 | Vápnik | 0,04 |
| Chlór | 1,94 | Draslík | 0,04 |
| Sodík | 1,08 | Bróm | 0,0067 |
| Horčík | 0,1292 | Uhlík | 0,0028 |

Referencie
----------

1. 1 2  KOLEKTÍV AUTOROV. *Oceán: Poslední divočina světa*. Banská Bystrica : Knižní klub, 2007. ISBN 978-80-242-1876-2. S. 34.

Pozri aj
--------

* Morský ľad
* Mŕtve more
* Sladká voda
* Brakická voda
* Odsoľovanie

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Mořská voda na českej Wikipédii.*
**Jerry Lynn Ross** (\* 20. január 1948, Crown Point, Indiana, USA) je bývalý dôstojník letectva a americký kozmonaut. Vo vesmíre bol sedemkrát.

Život
-----

### Štúdium

Stredná školu Crown Point High School absolvoval v roku 1966 a potom nastúpil na šesť rokov štúdia na Purdue University.

### Zamestnanie

Slúžil v rokoch 1972 až 1979 u amerického letectva. V roku 1979 bol prijatý do NASA, sprvu ako technik, v roku 1980 sa dostal medzi kandidátov astronautov a o rok neskôr do tímu astronautov. U NASA zostal do odchodu do dôchodku v januári 2012.

Oženil sa s Karen, rodenou Pearsonovou.

### Lety do vesmíru

Na obežnú dráhu sa v raketoplánoch dostal ako špecialista sedemkrát a strávil vo vesmíre 58 dní, 0 hodín a 52 minút. Absolvoval 9 výstupov do voľného vesmíru (EVA) a strávil v ňom cez 58 hodín. Bol 194 človekom vo vesmíre.

* STS-61-B, Atlantis (27. november 1985 – 3. december 1985)
* STS-27, Atlantis (2. december 1988 – 6. december 1988)
* STS-37, Atlantis (5. apríl 1991 – 11. apríl 1991)
* STS-55, Columbia (26. apríl 1993 – 6. máj 1993)
* STS-74, Columbia (12. november 1995 – 20. november 1995)
* STS-88, Endeavour (4. december 1998 – 13. december 1998)
* STS-110, Atlantis (8. apríl 2002 – 19. apríl 2002)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jerry L. Ross**

Externé odkazy
--------------

* Web MEK-Kosmo
* Web Space

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jerry Lynn Ross na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 169643833
* GND: 1031973702
* ISNI: 0000 0000 3396 582X
* LCCN: n2002036468
* VIAF: 58436850
* WorldCat: lccn-n2002036468
Súradnice: 34°23′36″S 139°16′24″V﻿ / ﻿34,39333°S 139,27333°V﻿ / 34.39333; 139.27333

**Niidžima** je ostrov pretiahnutého tvaru (11 × 2,5 km), nachádzajúci sa v tichom oceáne, asi 30 km juhozápadne od ostrova Óšima a asi 163 km južne od Tokia. Ostrov je pod správou Japonska, žije na ňom približne 2 700 osôb.

Ostrov je vulkanického pôvodu, je tvorený prevažne ryolitovými horninami. Povrch je pokrytý ôsmimi lávovými dómami, sústredenými v dvoch centrách (na severnom a južnom okraji ostrova, oddelenými úžinou), najmladšie z nich sú *Ači-jama* na severnom okraji a *Mukai-jama* na južnom. Oba dómy boli vytvorené počas jedinej zaznamenanej erupcie v 9. storočí. V 20. storočí bol ostrov často postihovaný zemetraseniami.

Zoznam vulkanických foriem ostrova Niidžima
-------------------------------------------

* **Lávové dómy**
	+ Ači-jama (207 m)
	+ Akazaki-no-mine (429 m)
	+ Jinaka-jama
	+ Marušima-jama (230 m)
	+ Minedži
	+ Mijazuka-jama (432 m)
	+ Mukai-jama (283 m)
	+ Niidžima-jama (238 m)
	+ Seto-jama
	+ Šikine-džima (105 m)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **ostrov Niidžima**.

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu – ostrov Niidžima na Global Volcanism Program (po anglicky)
**Beipiaosaurus** bol 2,2 m dlhý vtákovitý dinosaurus, primitívny zástupca skupiny Therizinosauria. Známy je z nekompletnej kostry so skamenenými odltačkami primitívneho peria z väčšiny tela. Žil pred približne 124 až 125 miliónmi rokov na území dnešnej Číny (súvrstvie I-sien (Yixian)). Jediný druh je **Beipiaosaurus inexpectus**.

Opis
----

Beipiaosaurus sa vyznačoval pomerne malou a nízkou pretiahnutou hlavou ukončenou bezzubým zobákom, pomerne dlhým krkom, dlhými prednými končatinami s veľkými pazúrmi, dosť krátkymi zadnými končatinami a skráteným chvostom. Niektorými znakmi na kostre ešte pripomínal sesterskú skupinu terizinosaurov – Oviraptorosauria. 
Neskorší a vyspelejší zástupcovia Therizinosauria patriaci do čeľade Therizinosauridae mali v pomere k telu hlavu ešte menšiu, chvost kratší a zadné končatiny so štvorprstou stupajou. 

Rekonštrukcia páru Beipiaosaurov
Telo mal Beipiaosaurus pokryté primitívnym perím, ktoré mal podľa skamenelín najdlhšie na predných končatinách. Hoci nepatril medzi veľké teropódy, predstavuje najväčšieho (a s váhou necelých 100 kg aj najťažšieho) známeho teropóda so zachovalými pozostatkami primitívneho peria (mimo skupiny Theropoda zatiaľ perie dokázané nebolo). Je možné, že s narastaním telesnej veľkosti teropódy perie strácali, podobne ako napríklad pštros, vážiaci len o málo viac než Beipiaosaurus, stratil perie na stehnách.

Dlho nepanovala zhoda, či boli zástupcovia Therizinosauria bylinožraví, hmyzožraví, mäsožraví, všežraví alebo dokonca rybožraví. S nálezom primitívnej formy zvanej Falcarius sa zdá, že primitívne formy prechádzali zo živočíšnej stravy na rastlinnú, kým vyspelé druhy boli bylinožravé. Beipiaosaurus bol tak pravdepodobne všežravec.

Nález
-----

Nález tohto zaujímavého teropóda bol verejne oznámený 27. mája 1999 v odbornom časopise Nature. Pomenovaný bol podľa čínskeho mesta Beipiao, blízko ktorého sa našli jeho fosílie. Druhové meno *inexpectus* (slovensky: nečakaný) sa vzťahuje k celkovo prekvapivému a bizarnému vzhľadu tohto dinosaura.

Referencie
----------

1. ↑  XU, X.; TANG, Z-L.; WANG, X-L. et al. A therizinosauroid dinosaur with integumentary structures from China. *Nature*, január 1999, roč. 399, čís. 6734, s. 350 – 354.
2. ↑  ZHOU, Z.. Evolutionary radiation of the Jehol Biota: chronological and ecological perspectives. *Geological Journal*, január 2006, roč. 41, s. 377 – 393.

Pozri aj
--------

* Therizinosaurus
Bežci na čiernofigúrovej amfore, cca 500 pred Kr.
**Beh na dve stadiá** alebo **diaulos** (od starogr. *Δίαυλος* – *diaulos*) bola súťažná bežecká disciplína v starovekom Grécku. 

Na 14. olympijských hrách v roku 724 pred Kr. pribudol k dovtedajšej jedinej disciplíne, behu na jedno stadion, tzv. *dvojitý beh* (diaulos), beh na dve stadiá. Boli to preteky na dĺžku dvoch stadií (približne 384,5 m) t. j. na vzdialenosť 1200 olympijských stôp. Dĺžka jedného stadia bola podľa mýtov vymeraná hrdinom Heraklom, (sto jeho krokov) ktorý údajne založil prvé hry v Olympii. Pravidlá *dvojitého behu* boli podobné ako pri behu na jedno stadion.

Pretekárska trať v Olympii bola tvrdá a predpokladá sa, že bola posypaná vrstvou piesku. Štartové čiary, ktoré boli na východnej i na západnej strane štadióna, tvorili kamenné prahy vytvorené z dvadsiatichštyroch vápencových dosák, spojených v jednoliaty celok, ktoré mali po dĺžke dva nehlboké zošikmené žľaby pre odraz pri štarte. Z antických prameňov je známe, že pretekári pri behu na dve stadiá, mali štart i cieľ na západnom prahu. To, ako bola označená obrátka je neznáme. Dĺžka olympijskej trate, tzv. stadion, bola dĺžková miera, podľa ktorej vzniklo neskôr aj pomenovanie celého pretekárskeho priestranstva.

Diváci sa na súťažiacich na štadióne pozerali z trávnateho úbočia. Štadión bol od severu ohraničený výbežkom Kronovho pahorku, na ostatných stranách bol násyp. Bol dlhý 212 m a 28 m široký. Do hľadiska sa podľa odhadu pôvodne zmestilo 20 000 a neskôr 40 000 až 45 000 divákov.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.
2. 1 2  Eusebios, *Kronika* 2,193.
3. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 5,8,6.
4. 1 2 3 4  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 46-47.
5. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 199.
6. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 113.
7. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 66-602-22-8.6. S. 575 vysvětlivky.

Pozri aj
--------

* Beh na jedno stadion
**Ebulioskopická konštanta**, označovaná ***Ee*** alebo ***KE***, popisuje vplyv molality rozpustenej látky na zmenu teploty varu rozpúšťadla. Vďaka nej sa dá vyjadriť závislosť medzi týmito veličinami:

{\displaystyle \Delta T\_{K}=K\_{E}{\tilde {m}}}
kde *ΔTK* je zmena teploty varu (v Kelvinoch) a *m̃* je molalita.

Hodnota
-------

Ebulioskopická konštanta je vlastnosťou daného rozpúšťadla. Je možné ju spočítať podľa vzťahu

{\displaystyle K\_{E}={\frac {RT^{2}\cdot M\_{roz}}{\Delta \_{\mathrm {vyp} }H}}}
kde *R* je plynová konštanta, *Mroz* je molárna hmotnosť rozpúšťadla, *T* je teplota tuhnutia rozpúšťadla a *ΔvypH* je skupenské teplo vyparovania rozpúšťadla pri teplote *T*. Tento vzťah je podobný vzťahu pre kryoskopickú konštantu a vychádza z rovnosti chemického potenciálu pevnej a kvapalnej fázy pri bode tuhnutia, kedy je molárna Gibbsova energia fázovej premeny rovná nule.

Rôzne látky majú rôzne ebulioskopické konštanty. Ebulioskopická konštanta vody je napríklad *Ee* = 0,513 K.

Využitie v ebulioskopii
-----------------------

Pomocou ebulioskopie je možné určiť molárnu hmotnosť látky, pokiaľ je známa ebulioskopická konštanta. Zmena teploty vyparovania patrí medzi koligatívne vlastnosti roztokov, takže táto zmena nie je závislá na druhu rozpustenej látky, len na jej množstve (resp. množstve častíc rozpustených v roztoku). Podobnou metódou k ebulioskopii je kryoskopia, v ktorej sa používa kryoskopická konštanta.

Referencie
----------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |

1. ↑  MOROVSKÁ TUROŇOVÁ, Andrea; ORIŇAKOVÁ, Renáta; KAĽAVSKÝ, František. *Praktické cvičenia z fyzikálnej chémie*. Košice : Univerzita Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach, 2020. Dostupné online. ISBN 978-80-8152-935-1. S. 10-13.
2. 1 2 3 4   *10.10 Ebulioskopie a kryoskopie* [online]. old.vscht.cz, [cit. 2022-10-20]. Dostupné online.
3. ↑  SZABO, Erik. *Stanovenie molárnej hmotnosti gáfru kryoskopicky* [online]. Prírodovedecká fakulta Univerzity Komenského v Bratislave, [cit. 2022-10-06]. Dostupné online.
4. ↑  ebulioskopia. In: BÍNA, Jaroslav. *Malá encyklopédia chémie*. Bratislava : Obzor, 1981. S. 209.
**Ladislav Krýsl** (\* 22. september 1899, Tábor – † 26. november 1974, Martin) bol slovenský poľnohospodársky inžinier a pedagóg.

Rodina
------

* otec: Ladislav Krysl
* matka: Vilma rod. Herinková
* manželka: Helena rod. Ritterová
* dcéra: Oľga Krýslová
* dcéra: Hana Krýslová

Životopis
---------

Študoval na reálnom gymnáziu, v roku 1917 – 1921 na poľnohospodárskom odbore ČVUT v Prahe, Ing. Vysokoškolský pedagóg na Vysokej škole poľnohospodárskeho a lesníckeho inžinierstva v Košiciach, stredoškolský profesor na SPTŠ v Mošovciach.

Účastník protifašistického odboja a SNP, pracovník Povereníctva pre veci hospodárstva a zásobovania v Banskej Bystrici (1944).

Organizátor poľnohospodárskeho školstva a propagátor ovocinárstva. Autor prvej učebnice poľnohospodárskeho účtovníctva. Spolupracovník rozhlasu, novín a odborných časopisov.

Dielo
-----

* *Úvod do poľnohospodárskeho účtovníctva*, Liptovský Mikuláš, 1942
* *Zeleninársvo*, Košice, 1949
* *Za ďalší rozvoj ovocinárstva v Turci*, Martin, 1965 ( s J. Sokolom)

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * NK ČR: xx0007386
* SNK: 157980
* VIAF: 85351125
Obvod pásu muža s ideálnou hmotnosťou, s nadváhou (nad 94 cm) a obézneho (nad 102 cm)
**Nadváha** je predstupeň obezity, niekedy býva označovaná ako jej prvé štádium. Prináša zvýšené riziko zdravotných komplikácií. Pre európsku populáciu je podľa kritérií Svetovej zdravotníckej organizácie (WHO) definovaná indexom telesnej hmotnosti (body-mass index, BMI) v rozmedzí 25 až 30. Pre ázijskú a pacifickú populáciu je nadváha definovaná rozmedzím BMI 23 až 25, niekedy 23 až 27. Hodnota BMI nad 30 u belošskej európskej populácie je označovaná už ako obezita.

Orientačným ukazovateľom nadváhy je taktiež obvod pása. Pri obvode nad 94 cm u mužov a nad 80 cm u žien ide o nadváhu. Za obezitu je považovaný obvod pásu vyšší ako 102 cm u mužov a 88 cm u žien. Existujú aj ďalšie ukazovatele (pomer obvodu pásu k obvodu bokov, meranie hrúbky kožnej riasy a pod).

Príčiny nadváhy
---------------

Príčiny nadváhy možno všeobecne rozdeliť do niekoľkých skupín:

* vyšší príjem energie ako jej výdaj
* genetika a vrodené dispozície
* poruchy metabolizmu
* užívanie niektorých liekov
* psychické faktory
* nevhodné stravovacie návyky z rodiny
* hormonálne vplyvy

Pozri aj
--------

* Anorexia
* Index telesnej hmotnosti
* Obezita

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Nadváha na českej Wikipédii.*
**Ladislav Hrdina** (\* 3. apríl 1910, Častá – † 28. február 1970, Banská Bystrica) bol slovenský violista, hudobný pedagóg a dirigent.

Rodina
------

* otec: Vojtech Hrdina
* matka: Alojzia rod. Gregorová

Životopis
---------

V rokoch 1922 – 1930 študoval na Učiteľskom ústave v Banskej Bystrici, hudbu u K. Štiku, v rokoch 1930 – 1938 husle na Hudobnej a dramatickej akadémii v Bratislave u G. Náhlovského. Pôsobil ako učiteľ, profesor Učiteľského ústavu v Modre a riaditeľ Hudobnej školy pre Slov. neskôr Hudobného ústavu mesta Bratislavy, učiteľ violy a komornej hry na konzervatóriu. Bol členom orchestra SND v Bratislave (koncertný majster skupiny viol). V polovici 50 rokov sa zaslúžil o zriadenie Vyššej hudobnej školy (dvojročná nadstavba) na získanie kvalifikácie učiteľov hudobných škôl. Zaviedol školenie pre učiteľov hudobných škôl a zaslúžil sa o ich spoluprácu s pedagógmi konzervatórií. Autor inštruktívnej literatúry, organizátor a aktívny člen troch sláčikových kvartet.

Ocenenie
--------

* 1948 – Cena mesta Bratislavy
* 1969 – Za vynikajúcu prácu

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Hudobný producent** je osoba, ktorá je zodpovedná za úspech, nahranie, produkciu a výkon nejakej hudobnej nahrávky. Môže to byť pracovník osoby, ktorá iniciovala alebo zabezpečila konečné vyhotovenie nahrávky, pričom takouto osobou sa poväčšine rozumie nahrávacia spoločnosť alebo hudobné vydavateľstvo. 

Úlohou hudobného producenta je:

* Spôsob interpretácie danej hudby, výber interpreta
* Výber ďalších hudobníkov do projektu
* Dohľad nad realizáciou nahrávky
* Pomoc s vytvorením albumov alebo singlov

V elektronickej a populárnej hudbe sa producent stará o mixovanie, aranžmán, mastering a o samotnú kompozíciu (a jej realizáciu). V klasickej hudbe je miesto hudobného producenta zvukár.

Niektorí hudobní producenti
---------------------------

* Brian Eno produkoval hudbu pre U2, Davida Bowieho a Talking Heads.
* Timbaland produkuje R&B, pop a rap hudbu. Spolupracoval s hudobníkmi ako Justin Timberlake, Nelly Furtado, Madonna.

Pozri aj
--------

* Produkcia hudby

* Producent

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hudební producent na českej Wikipédii.*
**Ahmadíja** (urds. احمدیہ, podľa mena zakladateľa) je heterodoxné islamské mesianistické hnutie, ktoré vzniklo v 80. rokoch 19. storočia v indickom Pandžábe.

Vlajka ahmadíje
Založil ho Mírzá Gulám Ahmad (1853 – 1908) z Kádijánu, ktorý sa v roku 1882 prehlásil za obnoviteľa moslimskej viery (*mudžaddid*) v 14. storočí hidžry a neskôr v roku 1889 za mahdího a druhé (alegorické) zjavenie Ježiša (prisľúbeného Mesiáša, arabs. *masíhi maw‘úd*), ktorého moslimovia očakávajú pred koncom sveta. 

Mirza Ghulam Ahmad
Gulám Ahmad vo svojich pamfletoch ostro kritizoval britskú nadvládu v Indii. Považoval ju za znamenie apokalyptickej doby, ktorá sa začne príchodom Antikrista. Rovnako odsudzoval západný kapitalizmus a jeho neblahé vplyvy na moslimskú spoločnosť. Formuloval vlastnú ideu džihádu: kresťanským misionárom treba čeliť skôr kázaním a argumentáciou, než so zbraňou v ruke. Ozbrojený džihád je vyhradený len pre extrémne situácie, možno ho viesť iba v ohrození, nikdy nie s cieľom dobyť nejaké územie.

V roku 1914 sa ahmadíja rozdelila na dva prúdy: *kádijánsky* a *láhórsky*. Kádijánci považujú Guláma Ahmada za proroka (podľa ortodoxného islamu však po Mohamedovi, „pečati prorokov", už nemôže prísť žiaden ďalší prorok), láhórci mu prisudzujú iba titul „obnoviteľa" (*mudžaddid*).

Kvôli vieroučným rozdielom (proroctvo a mesiášstvo Ahmada, džihád) čelí ahmadíja ostrej kritike zo strany ortodoxného islamu.
**Pandokos** (starogr. *Πάνδοκος* – *Pandokos*) je v gréckej mytológii trójsky bojovník bojujúci v trójskej vojne.

Meno trójskeho bojovníka Pandoka zaznie len v Homérovej Iliade, kde umiera v boji spolu s niekoľkými svojimi druhmi rukou Telamónovho syna Aianta, ktorý spolu s Menelaom zachraňuje zraneného Odysea.

Básnik Homér v jedenástom speve Iliady poeticky opisuje posledné chvíle ich života: „*Vtom ale pribehol Aias a štít mal podobný veži, a vedľa neho zastal - Trójania sa rozpŕchli na všetky strany. Odysea Achájec Menelaos potom odvádzal z davu za ruku, až sa s koňmi už priblížil vozataj kráľov. Aias sa k Trójanom prihnal a usmrtil Priamovho ľavobočka Dorykla kopijou a po ňom Pandoka prebodol, zasiahol Lysandra tiež a Pyrasa s Pylartom po nich. Ako sa rozvodnená rieka z horských vrcholov na pláň valí a Diov príval ju ženie, veľa potom vyschnutých dubov a množstvo smrekových kmeňov unáša so sebou a mnoho aj náplav do mora vrhá, takto sa vtedy rútil tou pláňou Achájec Aias stíhajúc Trójanov"*

Referencie
----------

1. ↑  Homér, *Iliada*, 11, 490.
2. 1 2  Homér, *Iliada*, 11, 489-497.
**Pandión II.** (starogr. *Πανδίων* – *Pandión*, lat. *Pandion*) je v gréckej mytológii syn aténskeho kráľa Kekropa II. a jeho manželky Métiadousy, dcéry Eupalama.bol aténsky kráľ. 

Po Kekropovej smrti ovládol Atény jeho brat Métión so svojimi synmi. a zákonný dedič trónu Pandión utiekol do Megary, kde sa oženil s Pyliou, dcérou kráľa Pyla. Neskôr však Pylas, pretože nešťastnou náhodou zabil svojho strýka Bianta odišiel do dobrovoľného vyhnanstva do Messénie, kde založil mesto Pylos.

Pandión sa potom v Megare stal kráľom a otcom synov, Aigea, Palla, Nisa a Lyka. Jeho najstarší syn Aigeus potom Métióna z Atén vyhnal a zasadol na kráľovský trón.

Antický autor Hieronymus, ale aj iní autori, ktorí zostavili zoznam kráľov Atén sa o kráľovi Métiónovi nezmieňujú. Hieronym píše, že Pandión bol vládcom Atén od roku 1307 do roku 1282 pred Kr. a jeho nástupcom sa stal Aigeus.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,15,5.
2. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,15,6.
3. 1 2  Hieronymus, *Chronicon*, 16-187.
4. 1 2  Eusebios, *Kronika* 2,185.

Pozri aj
--------

* Zoznam mýtických panovníkov Atén
Súradnice: 50°20′0″J 72°16′0″Z﻿ / ﻿50,33333°J 72,26667°Z﻿ / -50.33333; -72.26667

**El Calafate** je malé mesto na juhozápade Argentíny ležiace v provincii Santa Cruz na južnom brehu jazera Lago Argentino na úpätí Ánd. Je hlavným mestom departmentu Lago Argentino a je známe predovšetkým ako turistické centrum neďalekého Národného parku Los Glaciares. Pri sčítaní ľudu v roku 2010 malo mesto 16 655 obyvateľov.

Názov pochádza z jazyka Tehuelchov z mena rastliny *berberis buxifolia*, ktorá sa v tomto patagónskom regióne vyskytuje v hojnom počte. Má žlté kvety a tmavobelasé bobule.

Dejiny
------

V prvých desaťročiach 20. storočia bolo na mieste dnešného Calafate zriadené stredisko pre zber vlny z okolitých Estancias. V roku 1927 bola argentínskou vládou oficiálne založená obec, aby napomáhala osídľovaniu regiónu.

Rozvoj Calafate začal v roku 1943 so zariadením Správy národného parku Los Glaciares. Správa parku bola dlhú dobu hlavnou inštitúciou najskôr iba v obci s asi 100 obyvateľmi, zabezpečovala zásobovanie elektrinou, stavbu ciest ako aj budovanie prvých hotelov v obci. Za posledných 30 rokov 20. storočia sa mesto rozvinulo (najmä vďaka turistike) na centrum celej veľkej odľahlej oblasti Argentíny. Bolo vybudovaných veľa hotelov a gastronomických zariadení a počet obyvateľstva sa rapídne zvyšoval. Obraz mesta sa zmenil zo zaprášeného mesta na malebné mestečko s rozmanitými drevenými domami a dláždenými ulicami. Svahy jazera sú zastavané množstvom nových stavieb.

V roku 2001 bolo otvorené letisko Lago Argentino (IATA kód FTE), 23 km východne od mesta. Prinieslo ešte dodatočný posun tým, že do Calafate mohli prilietať väčšie lietadlá. Predtým to boli iba lety s malými vrtuľovými strojmi z blízkych miest v Patagónii a z Río Gallegos. Ekonomický rozmach znamenal ďalší rast obyvateľstva. Jeho počet je dnes (odhad 2006) asi 12 000 ľudí.

Referencie
----------

1. ↑   *EL CALAFATE* [online]. citypopulation.de, [cit. 2018-02-14]. Dostupné online.
2. ↑   *El Calafate: Historia y leyendas* [online]. interpatagonia.com, [cit. 2018-02-14]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **El Calafate**

Externé odkazy
--------------

* Stránka mesta
**Mária Jozefína Bavorská** (\* 30. marec 1739, Mníchov, Bavorsko – † 28. máj 1767, Viedeň, Rakúsko) bola manželka cisára Jozefa II. a cisárovná Rímskonemeckej ríše.

Pôvod
-----

Mária Jozefína pochádzala z rodu Wittelsbachovcov, bola dcérou cisára Karola VII. Bavorského a Marie Amálie Habsburskej, dcéry Jozefa I. Habsburského.

Svadba
------

Mária Jozefína bola vybratá ako vhodná manželka pre Jozefa, syna Márie Terézie a cisára Františka I. Štefana Lotrinského. Budúci manželia boli príbuzní, ich matky boli dcérami bratov Karola VI. a Jozefa I. Tí boli synmi cisára Leopoda I.

Jozef sa po skorej smrti svojej prvej manželky Izabely Parmskej, ktorú veľmi miloval, i keď ona jeho city neopätovala, ženiť nechcel. Jeho matka Mária Terézia si však nový sobáš s bavorskou princeznou priala, a preto na Jozefa, ktorému sa Mária Jozefína nepáčila, naliehala.

Dvojročné manželstvo
--------------------

Svadba medzi 26-ročnou princeznou a mladým vdovcom sa uskutočnila 13. januára 1765 v Mníchove. O pol roka zomrel Jozefov otec a mladí manželia sa tak stali panovníkmi Svätej ríše rímskej.

Manželstvo s Jozefom II. ktoré trvalo dva roky, nebolo šťastné a asi ani nebolo naplnené. Jozef sa svojej manželke vyhýbal a jeho komnaty boli od jej vzdialené. Keď v roku 1767 Mária Jozefína ochorela na kiahne, ktorým podľahla i Jozefova prvá manželka, ani sa neobťažoval ju navštíviť. Rovnaká choroba sa prejavila i u jej svokry Márie Terézie, ktorá ju však, na rozdiel od Márie Jozefíny, prekonala.
Bola pochovaná v Cisárskej hrobke vo Viedni, manžel sa pohrebu nezúčastnil.

Ešte jeden raz hrala nemilovaná cisárovná v živote svojho manžela rolu, keď v roku 1778/1779 vzniesol neoprávnený nárok na Bavorské kurfirstvo.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mária Jozefína Bavorská**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Marie Josefa Bavorská na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 122069447
* VIAF: 74725380
Zip médium.
Zip mechaniky.
**Mechanika Zip** je vstupno-výstupné zariadenie počítača od spoločnosti Iomega z roku 1994. Mechaniky Zip využívali magnetické diskety s kapacitami 100 MB a neskôr i 250 a 750 MB. Hoci formát bol istú dobu populárny (keďže diskety bežných disketových mechaník mali kapacitu len 1,44 MB), no s nástupom zapisovateľných a prepisovateľných optických mechaník, USB flash-diskov a pamäťových kariet jej význam rýchlo upadol.

Mechaniky Zip sa vyrábali s rôznymi rozhraniami. Interné mechaniky mali rozhranie IDE alebo SCSI, externé využívali paralelný port, SCSI a neskôr i USB.

Média používané v mechanikách Zip vyzerajú podobne ako bežné 3,5" diskety, sú však hrubšie.

S uvedením mechaník, ktoré boli schopné pracovať s diskami s vyššou kapacitou (250, 750 MB) nastali problémy s kompatibilitou. Vo všeobecnosti, mechaniky schopné pracovať s vyššími kapacitami dokázali pracovať i s diskami s menšími kapacitami, ale napr. mechanika pre 250 MB média pracuje pomalšie so 100 MB médiami ako bežná mechanika výlučne pre 100 MB médiá a okrem toho nedokáže sformátovať 100 MB disk. Mechanika pre 750 MB média nedokáže so 100 MB médiami pracovať vôbec.

Pozri aj
--------

* disketová mechanika a disketa
* USB flash disk
* Mechanika Jaz
* optická mechanika

Externé odkazy
--------------

* IOMega Zip Disk page (po anglicky)
* What is the Click of Death? (po anglicky)
* Svethardware.cz - Iomega oznámila ZIP s kapacitou 750MB (česky)
**Peter Madáč** (\* 28. február 1729, Veľká Poloma, teraz súčasť Gemerskej Polomy – † 24. november 1805, Rimavská Sobota) bol slovenský lekár, chemik, autor odbornej literatúry a publicista.

Život
-----

Pochádzal z chudobnej rodiny: jeho otec Juraj Madáč bol roľník a kočiš vo Veľkej Polome. Matka sa volala Anna, rodená Hatvanská.

Študoval na gymnáziu v Kežmarku, Levoči, v Debrecíne, od roku 1757 medicínu vo Wittenbergu, Lipsku, Berlíne. Vo funkcii stoličného lekára položil základy verejného zdravotníctva v Liptove aj v Malohonte, vypracoval návrh na školenie pôrodných babíc. Autor dizertačnej práce o regenerácii ciev a diela o chemických reakciách, ktoré predložil pri nostrifikácii lekárskeho diplomu na Trnavskej univerzite.

Dielo
-----

* *De modo regenerationis vasorum*, Wittenberg 1770
* *Theoria affinitatum chemicarum*, Trnava 1774

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * GND: 129178454
* ISNI: 0000 0000 5545 1504
* NK ČR: nlk20050173230
* PIM: PIM106847
* VIAF: 70001744
**Ferdinand Fellner** mladší (\* 19. apríl 1847, Viedeň, Rakúske cisárstvo – † 22. marec 1916, Viedeň) bol rakúsky architekt.

Životopis
---------

Narodil sa ako syn viedenského architekta a stavebného podnikateľa Ferdinanda Fellnera. Štúdium architektúry ukončil vo Viedni a v roku 1870 nastúil do firmy svojho otca, ktorú viedol aj po jeho smrti. So svojou manželkou Katarínou mal dve deti, Melániu a Ferdinanda (prezývaného „Ferry" – tiež architekt).

Ateliér Fellner a Helmer
------------------------

V roku 1873 založil spolu s Hermanom Helmerom spoločný ateliér. Koncom 19. storočia jeden z najznámejších architektonických ateliérov vo Viedni, ktorý sa špecializoval hlavne na projektovanie divadelných budov. Navrhli a naprojektovali za 43 rokov svojej spolupráce viac ako 200 stavieb, ktoré boli väčšinou realizované na území bývalého Rakúsko-Uhorska. Fellner a Hellmer vyvinuli akýsi typ divadla s dobrým dispozičným a technickým riešením, tieto divadlá slúžia až dodnes. Z výtvarného hľadiska ide o architektúru eklektickú, s prekypujúcim remeselným dekórom, využívajúce neskoršie renesančné a barokové formy, v posledných dielach tiež secesné. Častými spolupracovníkmi ateliéru pri výzdobe interiérov a exteriérov budov boli aj významný umelci svojej doby – Gustav Klimt a Ernest Klimt, Franz Matsch, Hans Makartn a iný.

Vďaka bezpečnostných hľadísk bola firma Fellner a Helmer vyhlásená za firmu, ktorá mala prijateľné ceny a presne dodržovali termíny a preto získali architekti zákazky na radu ďalších stavieb rôzneho využitia a účelu (projektovali bytové domy, obchodné domy, vily, paláce a zámky a iné). Fellner a Hellmer pracovali po celý život spolu, takže nemožno oddeliť ich autorský vklad u budov.

Hlavné diela
------------

* Mestské divadlo vo Viedni (1872)
* Ľudové divadlo v Budapešti (1874)
* Historická budova Slovenského národného divadla v Bratislave (1882)
* Štátna opera v Prahe (1886 – 1887)
* Palác grófa Károlyiho v Budapešti
* Secesné divadlo v Mladej Boleslave (1906 – 1909)

Zdroje
------

* OBUCHOVÁ Viera a kol.; *Pamiatky Bratislavy*, Bratislava 1988, str. 21–22
* MORAVÁNSZKY Ákos; *Die Architektur der Donaumonarchie*, Corvina 1988, Maďarsko, str. 53–55
* 

Autoritné údaje: * abART: 5672
* GND: 118686623
* ISNI: 0000 0000 6675 6063
* LCCN: n98082628
* NK ČR: jn20031125008
* SNK: 149691
* ULAN: 500002667
* VIAF: 20474665
* WorldCat: lccn-n98082628
**Čung-jung** (čín. 中庸 – čung-jung, pchin-jin: *Zhōng Yōng*; iné názvy: **Cesta stredu**, **O princípe stredu**, **Doktrína stredu**, **Náuka o strede**, **Učenie o strede**) je jedna z tzv. Štyroch kníh konfucianizmu, vydaných filozofom menom Ču Si v roku 1190. Podľa Ču Siho je autorom textu Konfuciov vnuk.

Podľa textu je dodržiavanie „čung-jung" (v preklade: doktrína stredu, učenie o strede, náuka o strede, moderácia, priamosť v konaní, objektivita, úprimnosť, čestnosť, pravdovravnosť, náležitosť, rovnováha, neprítomnosť predsudkov) hlavnou témou konfuciánskeho myslenia. Človek sa má držať stredu za každých okolností; také správanie zodpovedá zákonom prírody. Napríklad priateľ by nemal byť ani príliš blízky ani príliš ďaleký a človek by nemal byť ani príliš smutný ani príliš veselý.

Literatúra
----------

### Preklady (české)

* BONDY, Egon. *Čínská filosofie*. Praha : Sdružení na podporu vydávání časopisů, 1993. 387 s. (Vokno.) [preklad Martin Hála]. ISBN 80-85239-22-1. S. 358 – 370.
* *Velké učení; Doktrína středu*. Preklad Oldřich Král. Vyd. 1. Lásenice : Maxima, 2008. 168 s. ISBN 978-80-86921-04-4. S. 79 – 143.
* VOCHALA, Jaromír. *Konfucius v zrcadle Sebraných výroků*. Vyd. 1. Praha : Academia, 2009. 534 s. (Orient; zv. 3.) ISBN 978-80-200-1695-9. S. 421 – 445.

Zdroj
-----

* Encyklopédia Britannica

  



|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Literárny portál |
**David Ricardo** (\* 18. apríl 1772 – † 11. september 1823) bol anglický ekonóm a politik (predstaviteľ klasickej ekonómie).

Ricardo nemal špeciálne ekonomické vzdelanie. Jeho školou bol praktický život na burze, ako burzový maklér kráčal v stopách jeho otca. Dosiahol veľké finančné úspechy a patril k najbohatším ľudom v Anglicku.

V roku 1817 vyšlo jeho najznámejšie dielo "Zásady politickej ekonómie a zdaňovania". Toto dielo je považované za jedno z najvýznamnejších diel ekonomie. Nadviazal na Smithovo učenie. Bol zástancom otvorenej trhovej ekonomiky a slobody obchodu.

Ricardo vytvoril teóriu hodnoty a z nej vychádzal pri tvorbe teórie komparatívnych výhod.

Teória komparatívnych výhod
---------------------------

Táto teória tvrdí, že krajina (ekonomika) sa bude špecializovať na výrobu tých tovarov, pri ktorých výrobe dosahuje vyššie komparatívne výhody ako partnerská krajina. Každá krajina sa bude špecializovať na produkciu takého tovaru, ktorý dokáže vyrábať za porovnateľne nižšie náklady.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **David Ricardo**

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * BnF: 11921814d
* GND: 118600214
* ISNI: 0000 0001 2127 2513
* LCCN: n78095325
* NK ČR: skuk0004790
* VIAF: 34462180
* WorldCat: lccn-n78095325
**Karol Ladislav Viest** (\* 27. jún 1885, Myjava - † 11. september 1947, Hlboké) bol evanjelický kňaz, kultúrno-osvetový pracovník, národný pracovník.

Jeho otec bol Karol Viest (\* 18. júl 1844 - † 30. január 1903) a matka Eleonóra rod. Rosiarová.

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, Rimavskej Sobote, potom v Meztúre a v Sarvaši, 1906 maturoval. V roku 1906-1910 poslucháč teológie na evanjelickej teologickej akadémii v Bratislave, 1910 ordinovaný za kňaza. Kaplán v Hlbokom, farár v Častkove, od 1923 natrvalo v Hlbokom. Počas prvej ČSR sa politicky aktivizoval v Republikánskej strane poľnohospodárskeho a maloroľníckeho ľudu. Upodozrievaný z ilegálnej odbojovej činnosti, politicky prenasledovaný a väznený. Spracoval dejiny evanjelickej cirkvi v Hlbokom, doplnené o životopis Jozefa Miloslava Hurbana (práca zostala v rukopise). Zakladateľ a predseda Samovzdelávacieho spolku, Potravného spolku a Spolku J. M. Hurbana. Roku 1934 – 1947 pokladník nitrianskeho seniorátu.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike riadok 182 - evanjelická farnosť v Myjave
**Ekvatoreál** je ďalekohľad na ekvatoreálnej (paralaktickej) montáži (pozri montáž ďalekohľadu). Hlavná os ekvatoreálu (polárna os) smeruje k svetovému pólu. Ekvatoreál je pripevnený na deklinačnej osi, ktorá je kolmá na polárnu os. Väčšie ďalekohľady sú obyčajne namontované na paralaktickej montáži ktorých výhoda je v tom, že pri sledovaní objektu (hviezdy) na oblohe stačí otáčať ďalekohľad okolo jeho hlavnej osi a do pohybu ho možno uviesť hodinovým strojom. Medzi ďalšie pomocné zariadenia ekvatoreálu patrí malý ďalekohľad montovaný rovnobežne s hlavným ďalekohľadom, pomocou ktorého sa hľadajú objekty (hľadáčik), a delené kruhy. Väčšie ďalekohľady majú aj viac hľadáčikov rôznej veľkosti. Delenými kruhmi sa hľadajú menej jasné objekty tým, že sa na nich nastaví poloha hľadaných objektov. Dobre postavený ekvatoreál môže slúžiť na približné meranie rovníkových súradníc nebeských telies. Presné meranie sa robí pomocou okulárových mikrometrov tak, že neznámy objekt sa pripojí na polohu blízkej známej hviezdy v zornom poli ďalekohľadu.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portál |

*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*
**Alžbeta Seymourová** (\* 1513 – † 1563) bola jedným z deviatich detí Sira Johna Seymoura a Margery Wentworthovej. Bola tiež sestrou Jany Seymourovej (tretia manželka Henricha VIII.).

Životopis
---------

Alžbeta Seymourová sa prvýkrát vydala za sira Anthony Ughtreda, ktorý zomrel v roku 1534. Toto manželstvo bolo bezdetné.

Neskôr sa Alžbeta, spolu so svojou sestrou Janou, stali dvornými dámami Anny Boleynovej, ktorá bola ich sesternica z druhého kolena. Po poprave Anny Boleynovej a sobáši svojej sestry sa Alžbeta stala sestrinou hlavnou dvornou dámou. V roku 1538 sa vydala za Gregory Cromwella, ského baróna, syna Thomasa Cromwella, essexského grófa a hlavného ministra Henricha VIII. Mali spolu päť detí.

Alžbeta sa zúčastnila oficiálneho prijatia Henrichovej štvrtej manželky Anny Klévskej, ktorá prišla z Nemecka v roku 1540. Po anulovaní tohto štvrtého Henrichovho manželstva sa stala dvornou dámou Henrichovej piatej manželky Kataríny Howardovej.

Po poprave Thomasa Cromwella v roku 1540 za zradu a kacírstvo stratila jej rodina vplyv a bohatstvo. Alžbeta sa potom stala dvornou dámou Henrichovej šiestej manželky Kataríny Parrovej. Po smrti Henricha VIII. v roku 1547 sa jej brat Thomas Seymour tajne oženil s vdovou po kráľovi Katarínou, ktorá následne v roku 1548 zomrela.

Alžbetini dvaja bratia, Thomas a Eduard, boli popravení počas vlády Eduarda VI. za zradu. Následne sa opäť stala vdovou po smrti Gregory Cromwella v roku 1551. O tri roky neskôr sa vydala tretíkrát – vzala si Johna Pauleta, winchesterského markíza.

Zomrela v roku 1563.

Pozri aj
--------

* Jana Seymourová
* Henrich VIII.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Elizabeth Seymour, Marchioness of Winchester na anglickej Wikipédii.*
Svetové dedičstvo UNESCOSvetové dedičstvo UNESCO

**Pannonhalmské arciopátstvo** (iné názvy: **Pannonhalmské územné opátstvo, Pannonhalmský kláštor, Pannonhalmské opátstvo; (Kláštor) Pannonhalma, (Kláštor) Panónsky vrch, (Kláštor) Panónska hora, (Kláštor) Panónsky chlm; Kláštor svätého Martina, Opátstvo svätého Martina**, zastarano **(Kláštor) Vrch pannonský, (Kláštor) Svätá hora panónska**; lat. *Archiabbatia* alebo *Abbatia Territorialis Sancti Martini in Monte Pannoniae*) je benediktinské opátstvo neďaleko rovnomenného mesta v Maďarsku na 282 m vysokom rovnomennom vrchu. Je to jedna z najstarších historických pamiatok v Maďarsku. Založený bol asi v roku 996. 

V roku 1996 bol zapísaný do zoznamu svetového dedičstva UNESCO.

Názov Pannonhalma je novotvar z obdobia maďarizácie z roku 1823, pôvodný názov boli odvodeniny od vtedajšieho názvu vrchu (Vrch svätého Martina; povôdne po latinsky Mons Sacer Pannoniae - "Svätý vrch Panónie). Názvy odvodené od mena svätý Martin vznikli z presvedčenia, že sa na úpätí vrchu narodil Martin Toursky.

Areál zahŕňa baziliku s kryptou (z 19. stor.), vlastný kláštor, knižnicu (360 000 zväzkov), barokový refektár a podobne. Pri opátstve sa nachádza chlapčenská internátna škola.

Referencie
----------

1. ↑

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pannonhalmské arciopátstvo**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Pannonhalma Archabbey na anglickej Wikipédii a Territorialabtei Pannonhalma na nemeckej Wikipédii.*

  


| * z
* d
* u
Maďarské pamiatky na zozname svetového dedičstva UNESCO |
| --- |
| 
* Budapešť, brehy Dunaja a štvrť hradu Budín
* Hollókő
* Jaskyne Aggteleckého krasu a Slovenského krasu
* Pannonhalmské arciopátstvo
* Národný park Hortobágy
* Ranno kresťanský cintorín v meste Pécs
* Kultúrna krajina Neziderského jazera
* Vinárska kultúrna krajina v oblasti Tokaja

 | Vlajka Maďarsk |
**Alžbeta Pappová** (\* 23. november 1909, Banská Bystrica – † 1. august 1959, Trenčín) bola slovenská klaviristka, hudobná pedagogička.

Rodina
------

* otec Július Papp
* matka Margita rod. Teplická

Životopis
---------

Študovala na strednej škole v Banskej Bystrici, 1927-1933 klavír na Hudobnej a dramatickej akadémii v Bratislave. Roku1933 -1946 učiteľka hudobnej výchovy na gymnáziu v Prievidzi, 1946-1954 učiteľka klavírnej hry ma Hudobnej škole, 1954-1959 na Št. konzervatóriu v Bratislave. Pôsobila aj ako interpretka v rôznych miestach Slovenska. Členka komisie pre učebné osnovy, št. skúšobnej komisie a vedúca inštruktážnych kurzov pre učiteľov hry na klavíri. Autorka skrípt metodiky hry na klavíru, zostavila a revidovala albumy klavírnych skladieb.

Dielo
-----

* Album pre mládež. Zbierka ľahkých klavírnych skladieb pre 1. ročník hudobných škôl, Bratislava roku 1958

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5682 9775
* NK ČR: xx0056496
* SNK: 158299
* VIAF: 85664958