| Geológia Západných Karpát |
| --- |
| Alcapa |
| Morfotektonické členenie |
| Čelná karpatská priehlbina |
| Flyšové pásmo |
| Bradlové pásmo |
| Pásmo jadrových pohorí |
| Veporské pásmo |
| Gemerské pásmo |
| Meliatske pásmo |
| Bükkské pásmo |
| Bakonské pásmo |
| Zemplínske pásmo |
| Tektonické jednotkya rozhrania rôzneho rádu |
| Oravikum • Váhikum • Tatrikum • Subtatranské príkrovy • Čertovická línia • Fatrikum • Veporikum • Lubenícko-margecianska línia • Gemerikum • Hronikum • Rožňavská línia • Silicikum • Meliatikum • Turnaikum • Bükkikum • Transdanubikum • Zemplinikum |
| Paleogeografické termíny |
| Valaiský oceán |
| Čorštynská elevácia |
| Váhický oceán |
| Alcapa |
| Meliatsko-halstattský oceán |
| Pozri aj Geovedný portál |

**Alcapa** niekedy písané aj ako **ALCAPA** je tektonický blok, mikroplatňa zahŕňajúca Východné Alpy, Západné Karpaty a pohoria Cezdunajského pásma (Uppony a Szendrö) severne od jazera Balaton, ako aj predmiocénny podklad Panónskej panvy na severe až po Pieninské bradlové pásmo. V niektorých zovšeobecňujúcich prácach je považovaná za súčasť Apulskej platne, stavebne je však samostatným celkom. Na rozdiel od Apulskej platne, ktorá bola pričlenená ku Gondwanskej časti Pangey, patrila Alcapa k jej Laurázijskej časti.

Zo severu je blok od Českého masívu a východoeurópskej platformy oddelený peripieninským lineamentom (v oblasti Západných Karpát) a dunajským zlomovým pásmom (vo Východných Alpách), z juhu ho od bloku Tisia-Dacia prípadne od pohoria Bükk oddeľuje pokračovanie periadriatickej línie, darnósky a nekésensky zlom. Samotná mikroplatňa sa skladá z viacerých blokov, spomedzi ktorých sa na území Slovenska nachádza blok vonkajších karpát, dunajský, tatransko-fatranský, potiský a rudohorsko-piliský blok.

Označenie Alcapa bolo odvodené podľa hlavných oblastí (AL=Alpy, CA=Karpaty, PA=Panónia), ktoré ju budujú. Termín sa objavoval od konca 80. rokov 20. storočia.

Alcapa vznikla pri alpínskej orogenéze subdukciou viacerých oceánskych a intrakontinentálnych priestorov, pri ktorej bolo amalgamovaných niekoľko menších kontinentálnych blokov. V terciéri sa v dôsledku tlaku Apulskej platne oddelil blok Západných Karpát od Východných Álp a došlo k ich posunu pozdĺž transtenzných zlomov smerom na severovýchod. Tieto pohyby umožnili napr. formovanie Viedenskej a Východoslovenskej pull-apart panvy. Následná subdukcia podložia flyšového pásma spôsobila v nasúvajúcej platni extenziu. Tá mala za následok vývoj významných vulkanických štruktúr ako aj vznik neogénnych kotlín a pokles v oblasti Panónskej panvy. Pokračukúce tektonické pohyby sa prejavujú dvomi spôsobmi, jednak výzdvihom (tatransko-fatranský blok o 2 mm ročne) ale aj subsidenciou o 2 - 3 mm ročne v oblasti Panónskej panvy.

Referencie
----------

1. ↑  GOLONKA, J.. *Glossary of plate tectonic and paleogeographic terms* [online]. www.dinodata.org, [cit. 2009-01-23]. Dostupné online. Archivované 2007-09-29 z originálu.
2. ↑  Golonka, J. Gahagan, L. Krobicki, M. Marko, F. Oszczypko, N. Slaczka, A. 2006: *Plate-tectonic evolution and paleogeography of the circum-Carpathian region.* in Golonka, J. Pícha, F.J. 2006: *The Carpathians and their foreland: Geology and hydrocarbon resources.* AAPG Memoir 84, s. 11-46
3. ↑  Schmid, S.M. Bernoulli, D. Fügenschuh, B. Matenco, L. Schefer, S. Schuster, R. Tschler, M. Ustaszewski, K. 2008: *The Alps-Carpathians-Dinarides-connection: a correlation of tectonic units.* Swiss Journal of Geosciences, s. 139-183
4. 1 2  Šefara, J. Kováč, M. Plašienka, D. Šujan, M. 1998: *Seismogenic zones in the Eastern Alpine-Western Carpathian-Panonian junction area.* Geologica Carpathica, 49, s. 247-260
5. ↑  Balla, Z. Dudko, A. Fodor, L. 1993: Alcapa Workshop Sümeg, Hungary, 1993. Guide to Pre-Workshop Excursion in the Transdanubian Range. Hungarian Geological Survey, Budapest, 1993, 84 s.
6. ↑  Nemčok, M. 1993: *Transition from convergence to escape: Field evidence from the West Carpathians.* Tectonophysics, 217, 1-2, s. 117-142

|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vedy o Zemi |