recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Capsicum chinense
**Paprika čínska** (lat. *Capsicum chinense* alebo *Capsicum sinense*) je druh čili papričky s výnimočnou pálivosťou. Niektorí taxonómovia ju považujú za príslušníka druhu paprika ročná.

Rozšírenie
----------

Meno tohto druhu je zavádzajúce, pretože jeho vlasťou je Stredná Amerika, Yucatánsky polostrov a oblasť Karibiku. Názov "paprika čínska" pochádza od holandského botanika Nikolausa Josepha von Jacquina (1727 – 1817), ktorý sa mylne domnieval, že pochádza z Číny.

V teplej klíme, ktorou sa oblasť pôvodu papriky vyznačuje, ide o trvalku, ktorá vydrží niekoľko rokov. V chladnejšom podnebí však zvyčajne neprežije zimu. Bez problémov však vyklíčia zo semena z predchádzajúceho roka.

Pestovanie
----------

Paprika čínska sa vo svojej prirodzenej vlasti pestuje už stovky rokov, no do ázijských oblastí, kde sa teraz pestuje tiež, bola dovezená len nedávno. Majú ju v obľube aj mnohí záhradníci, ktorí ju pestujú buď pre jej veselú farebnosť, alebo v zeleninových záhradách pre štipľavé papričky.

Kuchyne
-------

Paprika čínska a jej odrody sa na Yucatáne a v Karibiku už po stáročia používajú, aby dodali tradičným pokrmom tunajšej kuchyne patričný "šmrnc". Korenia sa nimi najmä pokrmy z duseného mäsa, omáčky ako aj marinády pre nakladanie mäsa a kurčiat.

Aj v európskej a severoamerickej kuchyni sa niektoré z týchto čili papričiek občas používajú, napríklad habanero, ktoré slúžia na prípravu veľmi pálivých šalátov. Deje sa tak vďaka popularite Tex-Mex a mexickej kuchyne v západnej kultúre.

Kultivary
---------

Paprika čínska má veľa kultivarov a skupín kultivarov, ku ktorým patria:

* Ají Panca (Peru)
* Arriba Saia (Brazília)
* Datil (Florida)
* Fatalii (stredojužná Afrika)
* Habanero (Karibik, Stredná Amerika a Mexiko)
	+ Habanero (kultivar)
	+ Adjuma (Surinam)
	+ Carolina Reaper (Južná Karolína)
	+ Red Savina
	+ 7-Pot chili (Trinidad) – viacero kultivarov
	+ Trinidad Moruga Scorpion (Trinidad)
	+ Madame Jeanette (Surinam)
* Hainan yellow lantern (ostrov Chaj-nan, Stredojužná Čína)
* Bhut Jolokia (Ásam) a Dorset Naga
* Scotch bonnet (Jamajka, Trinidad)

Referencie
----------

1. ↑  ČERVENKA, Martin, et al. *Slovenské botanické názvoslovie : rastlinná výroba*. 1. vyd. Bratislava : Príroda, 1986. 517 s. S. 148.
2. ↑  Bosland, P.W. 1996. Capsicums: Innovative uses of an ancient crop. *p. 479-487. In: J. Janick (ed.), Progress in new crops. ASHS Press, Arlington, VA.*

Pozri aj
--------

* Jalapeño
* Capsicum frutescens
* Paprika

Externé odkazy
--------------

* České fórum o pestovaní paprík

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Paprika čínská na českej Wikipédii.*
Účastník olympijských hierÚčastník olympijských hier

**Louis Silvie Zamperini** (\* 26. január 1917 – † 2. júl 2014) bol americký veterán z druhej svetovej vojny, evanjelista a olympijský diaľkový bežec.

Behať začal na strednej škole a kvalifikoval sa za USA v pretekoch na 5 000 m na olympijské hry v Berlíne v roku 1936. V roku 1941 vstúpil v hodnosti poručíka do armády Spojených štátov. Pôsobil ako bombometčík v bombardéri B-24 Liberator v Tichomorí. Pri záchrannej misii v roku 1943 Zamperiniho lietadlo núdzovo pristálo v oceáne kvôli technickým problémom. Po 47 dňoch na mori pristál na Japonskom okupovaných Marshallových ostrovoch a bol zajatý. Bol prevezený do väzenského tábora v Japonsku, kde bol mučený. Po vojne sa snažil prekonať svoje utrpenie a stal sa kresťanským evanjelistom so silnou vierou v odpustenie. Od roku 1952 sa venoval rizikovej mládeži o ktorú sa jeho rodina stará dodnes.

Zamperini je predmetom troch životopisných filmov: *Unbroken* (2014), jeho pokračovanie *Unbroken: Path to Redemption* (2018) a *Captured by Grace* (2015).

Výsledky na OH
--------------

| Rok | Podujatie | Miesto | Disciplína | Umiestnenie | Čas | Poznámky |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1936 | Letné olympijské hry | DEU  Berlín | Beh na 5 000 metrov | 8. | 14:46.8 | Osobný rekord |

Referencie
----------

1. ↑   *Lou ZAMPERINI* [online]. worldathletics.org, [cit. 2022-01-19]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Louis Zamperini**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Louis Zamperini na anglickej Wikipédii.*
* HILLENBRAND, Laura. *Unbroken (A World War II Story of Survival, Resilience, and Redemption)*. [s.l.] : Random House Publishing Group, 2010. 496 s. ISBN 978-1-4000-6416-8.

Autoritné údaje: * BnF: 16214123f
* GND: 118636162
* ISNI: 0000 0000 8119 5700
* LCCN: n96074244
* NK ČR: ola2011669672
* VIAF: 40171687
* WorldCat: lccn-n96074244
**Filip Trnkus** (\* 30. máj 1938, Veľké Kozmálovce) je slovenský architekt, urbanista. Predstaviteľ Slovenskej urbanistickej školy.

Odbornú platformu užšie špecializuje na problematiku kompozície s praktickým dosahom na súdobú urbanisticko-architektonickú tvorbu, v jej obsahovej a výrazovo estetickej interpretácii. Príspevkom k teoretickým poznatkom je definovanie kompozičného skeletu urbanisticko-architektonického súboru a prezentovanie metodiky hodnotenia indikátorov kvality obrazových scenérií urbanistických priestorov.

V pedagogickej činnosti koncipoval osnovu a zabezpečoval prednášky pre študijný predmet Urbanistická kompozícia v I. a II. stupni štúdia, viedol ateliérovú tvorbu a diplomové práce. K študijným predmetom napísal skriptá *Urbanistická kompozícia*, *Urbanistická tvorba* (spoluautor Ján Kavan) a celoštátnu učebnicu *Urbanistický priestor* (spoluautor Ján Kavan) vo vydavateľstvách ALFA Bratislava, STNL Praha.

Filip Trnkus je súčasťou trojice urbanistov - pod skratkou AKT - uznávanej aj v zahraničí (Tibor Alexy, Ján Kavan a Filip Trnkus).

Je najdlhším odborným asistentom profesora Emanuela Hrušku.

* 1962 – Ing. arch.
* 1975 – CSs. (PhD)
* 1980 – docent
* 1993 – profesor
* 1990 až 1995 – prorektor STU
* 1996 až 2003 – vedúci Katedry urbanisticko-architektonických súborov FA STU

Zdroje
------

* Bencová, J. Hianik, I. Winková, N.: *Emanuel Hruška a Slovenská urbanistická škola - Výber z celoživotného diela optikou troch profesorov architektov urbanistov.* SPEKTRUM STU, 1/2017, Bratislava, náklad 55 ks, ISBN 9788022746625
* Hianik, I. Winková, N.: 3 Profesori Architekti - Urbanisti Prof. Ing. arch. Tibor ALEXY, DrSc. Prof. Ing. arch. Ján KAVAN, PhD. Prof. Ing. arch. Filip TRNKUS, PhD. Vystavujú výber z diela (1965 - 1995), 2014, Bratislav - katalóg z výstavy
* 
* 
* 
* 

Autoritné údaje: * abART: 23768
* ISNI: 0000 0000 5642 3759
* NK ČR: xx0034944
* VIAF: 85517019
**Papua**, nazývaná aj **Západná Papua** je názov jednej z provincií Indonézie. Do roku 2001 sa nazývala *Irian Jaya*, predtým *Západný Irian* a *Holandská Nová Guinea*. V roku 2001 bola obyvateľompriznaná autonómia a neobľúbený názov Irian Jaya sa zmenil na Západná Papua

Geografia
---------

|  |
| --- |
| Rozloha súše |
| Rozloha | 420 540 km² |
| Klíma |
| Zrážky | 1 800 až 3 000 mm |
| Teplota | 19-28 °C |
| Vlhkosť | 80% |

Západná Papua leží na druhom najväčšom ostrove sveta, Nová Guinea v časti Oceánie zvanej Melanézia. Tvorí západnú časť ostrova, zatiaľ čo východnú tvorí Papua-Nová Guinea. Hlavným mestom je Jayapura s vyše 250 000 obyvateľmi.

V súčasnosti je Západná Papua jednou z provincií Indonézie, ktorá je najväčšou moslimskou krajinou sveta. Papua však svojou pôvodnou kultúrou, náboženstvom, či z etnického hľadiska nemá veľa spoločného s Indonéziou. V kontraste s hnedou pleťou a ázijskými črtami obyvateľov na zvyšných indonézskych ostrovoch, je tmavá až čierna pokožka tamojších pôvodných obyvateľov Západnej Papui. 

V Západnej Papuy sa nachádzajú najväčšie zásoby zlata a medi na svete[1], hoci väčšina ich zostáva naďalej ukrytá pod zemou.

Pôvodné obyvateľstvo
--------------------

Pre cestovateľov predstavuje Západná Papua jedno z posledných málo prebádaných miest sveta. Na obrovskej rozlohe tu v ťažko prístupnom vnútrozemí žijú dodnes izolované kmeňové spoločenstvá takmer na úrovni ľudí spred niekoľkých stoviek rokov. Papuu nazývajú západní cestovatelia aj "Krajina kanibalov", Krajina lovcov lebiek", či "Krajina neľútostných bojovníkov". Kanibalizmus tu pretrvával vraj až do sedemdesiatych rokov 20. storočia[1]. Táto oblasť sa stala osudnou aj Michaelovi Rockefellerovi, 23-ročnému synovi guvernéra New Yorku. Jeho telo sa nikdy nenašlo a je veľmi pravdepodobné, že sa stal obeťou lovcov lebiek. Tieto zvyky domorodcov postupne vykorenili až kresťanskí misionári a dodnes je majoritná časť domorodcov katolícka. Okrem toho sa však na tradičnom živote domorodcov v izolovaných dedinách mení iba málo. Ľudia naďalej žijú v chatrčiach zvaných „honai" používajú luky, šípy, či kamenne sekery.

Referencie
----------

1. 1 2

| * z
* d
* u
Štáty a závislé územia v Austrálii a Oceánii |
| --- |
| Australázia | 
* Austrália
* Kokosové ostrovy
* Norfolk
* Nový Zéland1
* Vianočný ostrov

 |
| Melanézia | 
* Fidži
* Indonézia (Moluky)
* Nová Kaledónia
* Papua-Nová Guinea2
* Šalamúnove ostrovy
* Vanuatu
* Východný Timor3

 |
| Mikronézia | 
* Guam
* Kiribati
* Marshallove ostrovy
* Mikronézske federatívne štáty
* Nauru
* Palau
* Severné Mariány

 |
| Polynézia | 
* Americká Samoa
* Cookove ostrovy
* Francúzska Polynézia
* Niue
* Pitcairnove ostrovy
* Samoa
* Tokelau
* Tonga
* Tuvalu
* Wallis a Futuna

 |
| 1 Nový Zéland býva často započítavaný do Polynézie. 2 Papua-Nová Guinea býva často započítavaná ako časť Australázie. 3 Východný Timor býva často započítavaný ako časť Ázie. |
Scintilačný detektor, sa skladá zo scintilátora (vľavo), ktorý premieňa ionizujúce žiarenie alebo vysokoenergetické fotóny na svetlo, a fotonásobiča (vpravo), ktorý signál zo svetla premieňa na merateľný elektrický impulz.
**Scintilačný počítač** alebo **scintilačný detektor** je detektor častíc, ktorý prevádza ionizujúce žiarenie na elektrický impulz, ktorý je možné merať. Skladá sa z dvoch častí – scintilátora, ktorý premieňa ionizujúce žiarenie na svetlo, a fotonásobiča, ktorý prevádza svetlo na elektrický impulz. Medzi nimi môže byť ešte zaradená optická sústava, ktorá spája tieto dve zložky napríklad v pravouhlom usporiadaní. Scintilačné detektory sa bežne používajú na meranie jadrového žiarenia (alfa, beta či gama častíc), rovnako ako i pri zachytávaní röntgenového žiarenia, ale je možné ich použiť i pri spektrofotometrických meraniach.

Detegovateľné častice
---------------------

Nabité častice (alfa častice, protóny, elektróny, pozitróny, jadrá ťažších prvkov, ióny) možno detegovať priamo. Nenabité častice (neutróny, gama žiarenie, röntgenové žiarenie) možno detegovať nepriamo, teda je nutné ich previesť na nabité častice (napr. rozpadom jadra alebo pomocou fotoelektrického javu).

Použitie
--------

Scintilačné detektory sa používajú napríklad v počítačovej tomografii a pozitrónovej emisnej tomografii sa takisto používajú pri meraní röntgenového žiarenia, v jadrovom výskume, pri meraní kozmického žiarenia alebo napríklad pri monitorovaní radiácie.

Referencie
----------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Fyzikálny portál |

1. 1 2  KOLLÁR, Dušan. *Scintilačný detektor* [online]. Univerzita Komenského v Bratislave, [cit. 2022-09-14]. Dostupné online.
2. ↑  scintilační počítač. In:  *Malá československá encyklopedie.*. 1. vyd. Zväzok V. Pom-S. Praha : Academia, 1987. S. 540.
3. ↑  CHUDÝ, Martin; SEMAN, Michal. *Pravouhlý veľkoplošný scintilačný detektor* [online]. [Cit. 2022-09-14]. Dostupné online.
4. ↑  prístroje na meranie jadrového žiarenia. In: BÍNA, Jaroslav. *Malá encyklopédia chémie*. Bratislava : Obzor, 1981. S. 562.
5. 1 2  JARÝ, Vítězslav; PEJCHAL, Jan. *Scintilátory kolem nás* [online]. Nakladatelství Academia, [cit. 2022-09-14]. Dostupné online.
6. ↑   *Interakcia a detekcia častíc* [online]. [Cit. 2022-09-14]. Dostupné online.
7. ↑  JARÝ, Vítězslav; PEJCHAL, Jan. *Scintilátory kolem nás* [online]. Nakladatelství Academia, [cit. 2022-09-14]. Dostupné online.
**múm** je hudobná skupina z Islandu. Ich tvorba, oficiálne označovaná za experimentálnu elektronickú hudbu, je charakteristická jemnými vokálmi poprepájanými s elektronickými efektami a množstvom klasických nástrojov. Okrem toho je však táto skupina známa aj svojimi stručnými a zhustenými remixami skladieb iných interpretov.

Bola založená v roku 1997. Jej pôvodnými členmi boli Gunnar Örn Tynes, Örvar Þóreyjarson Smárason a dvojičky Gyða a Kristín Anna Valtýsdóttir. V roku 2002 Gyða skupinu kvôli štúdiu v Reykjavíku opustila, a neskôr, na začiatku roku 2006 z pôvodnej zostavy odišla aj jej sestra, Kristín. Jej odchod však bol oficiálne oznámený až neskôr, 23. novembra.

Podľa Kristín, zakladajúcej členky skupiny, názov múm nemal mať žiadny konkrétny zmysel. Neskôr však bolo meno skupiny v rámci rozhovoru pre islandský časopis Fókus vysvetlený ako obrázok; písmená múm totiž pri miernej dávke predstavivosti vyzerajú ako dva slony kývajúce svojimi chobotmi.

Kristín sa tvorbe hudby venuje aj od doby, kedy opustila pôvodnú zostavu skupiny múm. Svoj posledný sólo projekt, na ktorom spolupracovala aj s členom skupiny múm, Eiríkurom Orrim, vydala pod menom Kría Brekken.

Diskografia
-----------

### Albumy

* Yesterday Was Dramatic - Today Is OK (TMT, 2000; znovuvydané v Morr Music, 2005)
* Finally We Are No One (Fat Cat Records, 2002)
* Summer Make Gold (Fat Cat Records, 2004)
* Go Go Smear The Poison Ivy (Fat Cat Records, 2007)
* Sing Along to Songs You Don't Know (Morr Music, 2009)

### Kompilácie

* Blái Hnotturinn (2001) (Soundtrack)
* Sincerely Yours: Klein Records Label Compilation (2001)
* Please Smile My Noise Bleed (Morr Music, 2001) - 3 nové skladby + remixy
* Remixed (TMT, 2002) - remixy albumu Yesterday Was Dramatic - Today Is OK
* Loksins Erum Vid Engin (Smekkleysa Records, 2002) - islandská verzia albumu Finally We Are No One

### Single a EP

* The Ballad of the Broken Birdie Records (TMT, 2000)
* Green Grass of Tunnel (Fat Cat Records, 2002)
* Nightly Cares (Fat Cat Records, 2004)
* Dusk Log (Fat Cat Records, 2004)
* The Peel Session (Fat Cat Records, 2006)

Externé odkazy
--------------

* FatCat - oficiálna stránka skupiny múm na webe vydavateľstva
Ako **korunná krajina** (po nemecky *Kronland*) sa označovali od roku 1849 jednotlivé hlavné územné jednotky (celého) Rakúskeho cisárstva a potom od roku 1867 už iba Predlitavska v rámci Rakúsko-Uhorska. 

Historicky išlo o územia, ktoré Habsburgovci postupne získali v strednej Európe, najmä v roku 1526. Pojem ako taký sa však používal až od roku 1849 a nesmie sa zamieňať so (staršími) pojmami rakúske krajiny a (habsburské) dedičné krajiny. Uhorsko po rakúsko-uhorskom vyrovnaní v roku 1867 stratilo štatút korunnej krajiny, čím sa celkové územie „korunných krajín" stalo identické s „kráľovstvami a krajinami na ríšskej rade zastúpenými", teda s Predlitavskom. 

Korunné krajiny monarchie nemali na rozdiel od územných celkov vo federatívnych štátoch (napr USA, Nemecko) charakter štátu. Chýbala im vlastná vláda a štátotvorný národ. Nikdy napríklad neexistovala štátna príslušnosť moravská. Napriek tomu spájali jednotlivé korunné krajiny historické, politické i právne osobitosti, takže boli viac než len správnymi celkami.

Na čele korunnej krajiny stál krajinský hajtman (Landeshauptmann) alebo miestodržiteľ (v Uhorsku ale napríklad v podstate palatín), ktorý predsedal správnemu aparátu. Tým bol v Uhorsku do roku 1848 uhorský snem (*krajinský snem*), ktorý cisárska vláda po revolučných udalostiach rozpustila a vznikli opäť až po roku 1860.

Pozri aj
--------

* rakúske krajiny
* dedičné krajiny
* Zoznam korunných krajín v čase Rakúsko-Uhorska
**Juko Kavagutiová** alebo **Júko Kawagučiová** (jap. 川口悠子; [Kawaguči Júko]) (rus. *Юко Кавагути*) (\* 20. november 1981, Funabaši, Japonsko) je japonsko-ruská krasokorčuliarka vystupujúca v kategórii „športové dvojice". S terajším partnerom Alexandrom Smirnovom reprezentuje Rusko. V minulosti súťažila za Japonsko a USA.

Spoločne sú majstrami Európy z roku 2010, skončili bronzoví na majstrovstvách sveta v roku 2009 a 2010, získali bronz na Finále Grand Prix v krasokorčuľovaní 2011 a v rokoch 2008-2010 boli majstri Ruska. Vo februári 2013 boli podľa oficiálneho rebríčka ISU siedmou najlepšou krasokorčuliarskou športovou dvojicou sveta.

Osobný život
------------

Kavagutiová okrem rodnej japončiny plynule hovorí po rusky a anglicky. V rokoch 2003-2007 študovala na Petrohradskej štátnej univerzite so špecializáciou na medzinárodné vzťahy, štúdium ukončila v júni 2007.  Kavagutiová prejavila záujem o prácu v medzinárodnej diplomacii po ukončení krasokorčuliarskej kariéry.

Referencie
----------

1. ↑  ISUResults.com: *ISU World Standings for Single & Pair Skating and Ice Dance*
2. 1 2  FLADEOVÁ, Tatjana. *Russian pair team ready for breakthrough* [online]. www.goldenskate.com, 15.10.2007, [cit. 2013-03-19]. Dostupné online. (v angličtine)
3. 1 2   *Yuko Kavaguti: "I simply find it interesting to study Russians"* [online]. www.russkiymir.ru, 24.11.2010, [cit. 2013-03-30]. Dostupné online. (v angličtine, v ruštine, v španielšine, v nemčine)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Juko Kavagutiová**

Externé odkazy
--------------

* Údaje o Kavagutiovej a Smirnovovi na oficiálnej stránke ISU (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Yuko Kavaguti na anglickej Wikipédii a Кавагути, Юко na ruskej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Športový portálBiografický portál |
**Scientizmus** je postoj a smer súčasnej filozofie, ktorý sa usiluje riešiť problémy prísne faktografickými metódami. Vedeckosť chápe zväčša podľa vzoru postupov matematickej prírodovedy. Niekedy sa považuje za tendenciu protikladnú k antropologizmu alebo antiscientizmu.

Scientizmus ako metodologická orientácia spoločenskych vied sa vyznačuje uprednostňovaním analýzy; poznať tu znamená rozložiť na najmenšie relevantné entity; scientizmus orientuje skúmanie na rozbor kauzálnych súvislostí a funkcionálnych súvislostí a determinizmus pokladá za základnú strategému vedeckého skúmania. Scientizmus sa orientuje na hľadanie zákonov. 

Scientizmus je spravidla redukcionizmus, a síce v tom zmysle, že kvalitatívne rozdiely sa
usiluje odôvodniť z kvantitatívne určených vzťahov a vrstvy reality sa snaží predstaviť ako komplikované prejavy jednej základnej vrstvy. Za základnú vrstvu diania pritom zvyčajne považuje dianie, ktoré skúma fyzika. Z postulátu determinizmu vyplýva pasivistické chápanie subjektu: konanie subjektu považuje za sled reakcií na podnety z prostredia, pričom štruktúru prostredia interpretuje v pojmoch špeciálnych vied, ako fyzika, biológia, fyziológia,
sociológia a pod. alebo určitou kombináciou pojmov týchto vied.

Scientizmus je koncepcia, ktorá absolutizuje postavenie vedy v duchovnom živote spoločnosti; prehnaná úcta k vede, viere vo vedu, hlavne prírodné vedy; vedecké je iba to, čo je verifikovateľné, len to, čo sa dá skúsenosťou overiť. (Machalová, T./Hroch, J.)

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Jukebox značky Wurlitzer
**Jukebox** je automatický stroj na prehrávanie hudby, dnes už prevažne využívajúci systém MP3 v spojení s počítačom. Existuje niekoľko podôb samotného jukeboxu, k najznámejším patria tzv. *klasické*, ktoré majú rozmery okolo 150 cm na výšku a 60 cm na šírku. Trendom poslednej doby je aj *nástenný*, ktorý sa hodí do menších priestorov. Vďaka modernej technike a počítačom, ktoré nahradili CD disky, pojme takýto jukebox cez 30 000 skladieb a 4 000 interpretov, priemerná veľkosť diskov v jukeboxoch je od 200 do 400 GB. Tento obsah je viacmenej rovnaký vo všetkých jukeboxoch, vzhľadom na rovnaký zdroj, odkiaľ dáta pochádzajú, to zhromažďuje špeciálny klub vlastníkov CD pod dohľadom združenia OSA a Integram.

Pojem **jukebox** sa používa tiež pre softvér poskytujúci prehrávanie zbierky elektronických skladieb. Môže ísť o desktopovú aplikáciu sprístupňujúcu multimédiá uložené na danom počítači alebo webovú stránku, ktorá prehráva hudobné súbory zverejnené na internete.

Pozri aj
--------

* MP3
* Digital audio player

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jukebox**
Súradnice: 51°51′09″S 24°25′49″V﻿ / ﻿51,85250°S 24,43028°V﻿ / 51.85250; 24.43028

**Kortelisy** (ukr. Кортеліси, rus. Кортелесы – Kortelesy) je dedina na Ukrajine v Ratnevskom rajóne Volynskej oblasti. V roku 2001 tu žilo asi 1 213 ľudí. Kortelisy sú známe predovšetkým masakrom, pri ktorom nacisti počas druhej svetovej vojny zavraždili 2 892 ľudí.

Dejiny
------

V okolí dediny operovali ukrajinské a sovietske partizánske oddiely, ktoré zlikvidovali v okolí obce niekoľko miestnych policajtov a nemeckého vojaka.

23. septembra 1942 nemecká rota 3. práporu 15. policajného pluku pod vedením nadporučíka Glücksa spolu s pomocnými oddielmi ukrajinskej a bieloruskej kolaborantskej polície obkľúčili obec a jej obyvateľom a obyvateľom niekoľkých osád z okolia prikázali zhromaždiť sa v centre Kortelisy. Zhromaždených civilistov postrieľali paľbou z guľometov na 5 rôznych miestach. Najprv nacisti zlikvidovali mladých mužov, ktorí sa mohli postaviť na odpor. Pri následnému vraždení žien a detí preto už odpor nikto nekládol. Zahynulo 2892 ľudí, mužov, žien aj detí, z toho 1650 obyvateľov obce. Ďalších asi 1240 obetí predstavovali obyvatelia blízkych dedín Birka, Zabolotia a Borisovka. Následné bola obec vypálená. Zhorelo 715 domov.
Kortizol
**Kortizol** alebo (najmä vo farmácii) **hydrokortizón** je steroidný hormón patriaci do skupiny glukokortikoidov.

Tvorba a transport
------------------

Jeho tvorba je kontrolovaná kortikotropínom (ACTH), čo je hormón hypofýzy. Samotný kortizol sa tvorí v strednej vrstve nadobličkovej kôry, pričom denná produkcia sa pohybuje v rozmedzí od 15 do 30 mg. Prenáša sa v krvi, viazaný na proteín transkortín.

Hlavné funkcie
--------------

Hlavnou funkciou je zvyšovanie celkovej pohotovosti pri záťažových situáciách (stres, infekčné choroby):

1. Regulácia intermediárneho metabolizmu
2. Metabolizmus sacharidov: zvyšuje hladinu krvného cukru (glukózy) v krvi pomocou glukogenézy, cieľom je zabezpečiť dostatok glukózy pre mozog v stresových situáciách
3. Metabolizmus lipidov
4. Metabolizmus proteínov
5. Potláčanie imunitného systému
6. Zmierňovanie príznakov zápalu
7. Znižovanie tvorby kostí

Referencie
----------

1. ↑  ŠKÁRKA, FERENČÍK. *Biochémia*. Bratislava : Alfa, 1992. ISBN 80-05-01076-1. S. 848 (494).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kortizol**


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portálBiologický portál |
Kódy **ISO 3166-2** pre Nemecko identifikujú 16 spolkových krajín. Prvá časť (DE) je medzinárodný kód pre Nemecko, druhá časť pozostáva z dvoch písmen identifikujúcich spolkovú krajinu.

Zoznam kódov
------------

**DE-BE** Berlín (Berlin, Berlín)
**DE-BB** Brandenbursko (Brandenburg, Postupim)
**DE-BW** Bádensko-Württembersko (Baden-Württemberg, Stuttgart)
**DE-BY** Bavorsko (Bayern, Mníchov)
**DE-HB** Brémy (Bremen, Brémy)
**DE-HE** Hesensko (Hessen, Wiesbaden)
**DE-HH** Hamburg (Hamburg, Hamburg)
**DE-MV** Meklenbursko-Predpomoransko (Mecklenburg-Vorpommern, Schwerin)
**DE-NI** Dolné Sasko (Niedersachsen, Hannover)
**DE-NW** Severné Porýnie-Vestfálsko (Nordrhein-Westfalen, Düsseldorf)
**DE-RP** Porýnie-Falcko (Rheinland-Pfalz, Mohuč)
**DE-SH** Šlezvicko-Holštajnsko (Schleswig-Holstein, Kiel)
**DE-SL** Sársko (Saarland, Saarbrücken)
**DE-SN** Sasko (Sachsen, Drážďany)
**DE-ST** Sasko-Anhaltsko (Sachsen-Anhalt, Magdeburg)
**DE-TH** Durínsko (Thüringen, Erfurt)

Pozri aj
--------

* ISO 3166-2, zoznam kódov územno správnych celkov všetkých krajín.
* ISO 3166-1, zoznam kódov všetkých krajín, používaných súčasne ako ich doménové mená na internete.
**Rozptyl** alebo **difúzia** je prejav interakcie **žiarenia** (svetlo, pohybujúce sa častice) s optickými nehomogenitami prostredia, ktoré spôsobujú odklon žiarenia z pôvodného smeru. 

Všeobecne rozlišujeme dva typy rozptylu, elastický a kvázielastický. Elastický rozptyl je rozptyl, pri ktorom sa energia žiarenia nemení (alebo len veľmi málo) a kvázielastický rozptyl mení energiu žiarenia. Tieto termíny sú odvodené z kinetickej štúdie zrážok tuhých telies. Hlavné formy elastického elektromagnetického rozptylu sú Rayleighov rozptyl a Mieov rozptyl. Hlavné formy kvázielastického elektromagnetického rozptylu sú Ramanov rozptyl, Brillouinov rozptyl, rozptyl röntgenového žiarenia a Comptnov rozptyl. 

Pri prechode svetla (elektromagnetického žiarenia) látkou sú jej molekuly ovplyňované premenným (oscilujúcim) elektrickým poľom.
Vonkajšie elektrické pole s intenzitou {\displaystyle {\vec {E}}} indukuje v látke dipólový moment
orientovaný proti vonkajšiemu elektrickému poľu. 

{\displaystyle {\vec {p}}=\alpha .{\vec {E}}}

  

{\displaystyle \alpha } je koeficient polarizovateľnosti danej častice látky.

  

Indukované dipóly sa periodicky menia s rovnakou frekvenciou, ako vektor prechádzajúceho intenzity {\displaystyle {\vec {E}}} prechádzajúceho žiarenia. Po zrušení vplyvu vonkajšieho poľa zaniká aj indukovaný dipól {\displaystyle {\vec {p}}}. 

Podľa teórie elektromagnetického žiarenia je každý oscilujúci dipól zdrojom elektromagnetického žiarenia s frekvenciou zhodnou s frekvenciou oscilácie dipólu. Toto žiarenie dipól emituje do všetkých smerov priestoru. Preto sa molekuly, atómy či ióny látok interagujúcich so svetlom stávajú sekundárnym zdrojom svetelného žiarenia s rovnakou frekvenciou (ak zanedbáme Ramanov efekt) ako má pôvodné prechádzajúce žiarenie. Tento teorém sa nazýva Huygensov princíp.

V opticky homogénnom prostredí sa sekundárne svetelné žiarenie častíc látky interferenciou vzájomne vyruší, a to vo všetkých smeroch, okrem smeru šíriaceho sa žiarenia. Úplne opticky homogénne prostredie môže byť však len ideálny kryštáľ pri teplote 0 K.

Reálne látky opticky homogénne nie sú, nehomogénne zložky prostredia majú polarizovateľnosť inú ako je polarizovateľnosť prostredia (svetlo v nich indukuje dipólové momenty iné ako v časticiach prostredia), a preto **nie** všetko sekundárne žiarenie sa v nich vyruší interferenciou. Sekundárne žiarenie, ktoré sa interferenciou nevyruší, pozorujeme ako žiarenie rozptýlené danou látkou.
Kódy **ISO 3166-2** pre Grécko identifikujú 51 prefektúr a 1 autonómny región. Prvá časť (GR) je medzinárodný kód pre Grécko, druhá časť pozostáva z dvoch čísel identifikujúcich prefektúru.

Zoznam kódov
------------

```
GR-01 Aitoloakarnanía
GR-03 Vioitía
GR-04 Évia
GR-05 Evritania
GR-06 Fthiótida
GR-07 Fokída
GR-11 Argolida
GR-12 Arkadía
GR-13 Achaia
GR-14 Ileia
GR-15 Korinthía
GR-16 Lakonia
GR-17 Messinia
GR-21 Zákynthos 
GR-22 Korfu 
GR-23 Kefallonia 
GR-24 Lefkáda 
GR-31 Arta
GR-32 Thesprotia
GR-33 Ioánnina
GR-34 Preveza
GR-41 Karditsa
GR-42 Lárisa
GR-43 Magnisia
GR-44 Trikala
GR-51 Grevena
GR-52 Drama
GR-53 Imathia
GR-54 Soluň (Thessaloniki)
GR-55 Kavala
GR-56 Kastoria
GR-57 Kilkis
GR-58 Kozani
GR-59 Pella
GR-61 Pieria
GR-62 Serres
GR-63 Florina
GR-64 Chalkidikí 
GR-69 autonomný región hora Athos
GR-71 Evros
GR-72 Xanthi
GR-73 Rodopi
GR-81 Dodekánisa
GR-82 Kykládes
GR-83 Lesbos
GR-84 Samos
GR-85 Chios 
GR-91 Irakleio
GR-92 Lasithi 
GR-93 Rethymno
GR-94 Chania
GR-A1 Attika (Atény)
```

Pozri aj
--------

* ISO 3166-2, zoznam kódov územno správnych celkov všetkých krajín.
* ISO 3166-1, zoznam kódov všetkých krajín, používaných súčasne ako ich doménové mená na internete.
**Pléxippos** (starogr. *Πλήξιππος* – *Pléxippos*, lat. *Plexippus*) je v gréckej mytológii syn aitólskeho kráľa Thestia a jeho manželky Eurythemidy.

Pléxippos sa na pozvanie Meleagra spolu s ďalšími slávnymi gréckymi hrdinami zúčastnil na love kalydónskeho diviaka, ktorého do Kalydónu poslala za trest urazená bohyňa Artemis za to, že jej Meleagrov otec, kalydónsky kráľ Oineus nepriniesol ďakovnú obeť za úrodu. Obrovský diviak potom v krajine ničil úrodu, zabíjal dobytok i ľudí.

Lov pre nesmiernu silu a rýchlosť zvieraťa bol veľmi ťažký a nebezpečný. Bola to však pre hrdinov výzva a každý z nich sa chcel jeho zabitím presláviť. Boj s diviakom trval dlho, mnohí boli pri love zranení a lovec Ankaios dokonca smrteľne zranený, až sa ho nakoniec podarilo zasiahnuť šípom Atalante, jedinej žene, ktorá sa na love zúčastnila. Celého doráňaného ho potom dorazil kopijou Meleagros. Radosť z úspešného lovu bola veľká, ale po chvíli ho prevýšila hádka o tom, že ktorý z nich si zaslúži trofej diviaka. Hádka sa zmenila na bitku, pri ktorej bol Pléxippos Meleagrom zabitý.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 1,7,10.
2. ↑  Ovidius, *Metamorphoses*, 8,300.
3. ↑  Ovidius, *Metamorphoses*, 8,262.
4. ↑  Ovidius, *Metamorphoses*, 8,281.
5. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 290.
6. ↑  Ovidius, *Metamorphoses*, 8,380.
7. ↑  Ovidius, *Metamorphoses*, 8,425.
**Louis Raduit de Souches** (\* 16. august 1608, La Rochelle – † 12. august 1682, Jevišovice) bol jedným z najschopnejších vojvodcov tridsaťročnej vojny a protitureckého ťaženia v Hornom Uhorsku na dnešnom území Slovenska.

Život
-----

Ako protestant francúzskeho pôvodu najskôr bojoval na strane hugenotov pri svojom rodnom meste La Rochelle. Potom odišiel z Francúzska a vstúpil do radov švédskej armády. Tú však nakoniec pre nezhody s nadriadenými opustil a pridal sa na stranu rakúskych Habsburgovcov (1642). V marci roku 1645 ho cisár Ferdinand III. vymenoval veliteľom Brna. Pod jeho velením brnianska posádka počítajúca iba 1 500 mužov (skutoční vojaci predstavovali iba 1/3 z nich) dokázala zdanlivo nemožné, keď udržala mesto proti 28 000 mužom generála Torstensona (obliehanie trvalo od 3. mája do 23. augusta 1645). Po tomto obrovskom úspechu jeho kariéra strmo stúpala. Stal sa najskôr generálmajorom (1646) a potom maršalom a veliteľom cisárskych vojsk na Morave (1648). V Hornom Uhorsku po vyhlásení šľachtickej mobilizácie úspešný v bojoch proti Turkom v Nitre, Žarnovici, Leviciach. Koniec života prežil na svojich rozsiahlych moravských majetkoch, ktorými ho habsburskí cisári obdarovali.

Pozri aj
--------

* Tridsaťročná vojna
* Obliehanie Brna (1645)
* Nitriansky hrad
* Obliehanie La Rochelle
* Bitka pri Leviciach

Externé odkazy
--------------

* Ľudovít Raduit de Souches na stránkach brnianskeho biskupstva

Autoritné údaje: * abART: 56954
* BnF: 170218798
* GND: 104376279
* ISNI: 0000 0000 4796 107X
* LCCN: nr96028760
* NK ČR: jn20000701678
* VIAF: 7821335
* WorldCat: lccn-nr96028760
**Louis William Tomlinson** (rod. *Louis Troy Austin*; \* 24. december 1991, Doncaster, South Yorkshire, Anglicko) je anglický spevák, skladateľ a herec. Preslávil sa ako člen hudobnej skupiny One Direction.

Detstvo
-------

Louis Tomlinson sa narodil v Doncasteri manželom Johannah Poulstonovej a Troyovi Austinovi. Keď bol ešte malý, jeho rodičia sa rozviedli. Meno Tomlinson prevzal po svojom nevlastnom otcovi Markovi Tomlinsonovi. Jeho matka zomrela po krátkom boji s leukémiou v decembri 2016.

Louis si ako malý zahral mini rolu v dráme *If I Had You* na kanáli ITV, tiež sa objavil vo filme *Waterloo* na kanáli BBC. Chodil do školy Hall Cross High School v jeho rodnom meste. Získal hlavnú mužskú úlohu v školskej hre *Pomáda*, Dannyho Zuka. Pracoval vo Vue cinema, v Toys R Us, alebo bol zdravotníkom futbalového tímu v Doncasteri.

Kariéra
-------

### The X Factor

V roku 2010 sa prihlásil do britskej verzie speváckej súťaže *The X Factor*. Na konkurze vystupoval s piesňou „Hey There Delilah" od Plain White T's, získal na ňom všetky potrebné „áno" k postupu do druhého kola. V Bootcampe však ako sólo spevák neuspel. Porotcovia sa však domnievali, že by bola veľká škoda premárniť toľko talentov, medzi ktoré sa zaradil aj Louis, preto ho spoločne s Liamom Paynom, Niallom Horanom, Zaynom Malikom a Harrym Stylesom, spojili do skupiny, ktorú pomenovali One Direction. Spoločnými silami sa prebojovali až do finále, kde skončili na 3. mieste. So skupinou podpísal po ukončení súťaže zmluvu s nahrávacím štúdiom Syco Music.

### One Direction

Pred skupinou One Direction bol Louis členom skupiny The Rogue. 
V rokoch 2011 – 2015 si Louis spolu s Harrym, Liamom, Niallom a Zaynom získali popularitu a stali sa jednou z najúspešnejších hudobných skupín na svete. Vydali 5 štúdiových albumov a vypredali 4 svetové turné. S vydaním posledného piateho albumu Made in the A.M skupina ohlásila, že ide na 18 mesačnú (6+ročnú) prestávku. Fanúšikovia One Direction (*Directioners*) aj v súčasnosti stále čakajú na ich návrat.

### Sólo kariéra

Počas prestávky One Direction, ktorá začala 13. decembra 2015 sa Louis pustil aj do vlastných projektov. Odvahu mu dodala jeho mama a jeho verní fanúšikovia. Koncom roka 2016 Louis vydal svoj debutový singel „Just Hold On" spolu s DJ Steve Aoki. Neskôr vydal „Back To You" s popovou speváčkou Bebe Rexha, „Just Like You" a „Miss You".

31. januára 2020 vydal svoj debutový hudobný album s názvom *Walls*.

Pozri aj
--------

* One Direction

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Louis Tomlinson**

Autoritné údaje: * BnF: 17905423n
* GND: 1205945520
* ISNI: 0000 0001 3354 9217
* LCCN: no2013103552
* VIAF: 33161209168539861943
* WorldCat: lccn-no2013103552
**Betty Gilpinová** (\* 21. júl 1986, New York, New York, USA) je americká herečka, známa vďaka postave Debbie z televízneho seriálu *GLOW: Nádherné ženy wrestlingu* (2017-2019).

Detstvo a mladosť
-----------------

Gilpinová sa narodila do hereckej rodiny. Jej otec je herec Jack Gilpin a matkou je herečka Ann McDonough. Je absolventkou Fordhamskej Univerzity, ktorú dokončila v roku 2008. Počas štúdia v univerzite, študovala herectvo u Dianne Wiest.

Kariéra
-------

Svoju hereckú kariéru začínala hosťovaním v rôznych televíznych seriáloch, od roku 2006. V rokoch 2013 až 2015 získala jednu z hlavných úloh v televíznom seriály *Sestrička Jackie*. Objavila sa v deviatych epizódach televízneho seriálu *Mystérium sexu*, po boku Lizzy Caplan a Martina Sheena. V rokoch 2017 až 2019 si zahrala spoločne s Alison Brie, jednu z hlavných úloh v televíznom seriály *GLOW: Nádherné ženy wrestlingu*. Herecký výkon Gilpinovej bol pozitívne prijatý filmovými kritikmi a vyslúžila si tiež niekoľko nominácii na rôzne filmové ocenenia. O rok neskôr, si zahrala vo filme *Nenávisť*, po boku Andrei Riseborough, Lin Shaye a Jacki Weaver. V rovnakom roku stvárnila tiež hlavnú úlohu v kontroverznom filme *Lov*.

Spoločne s Shailene Woodley, sa objaví v televíznom filme *Three Womens*, ktorý by mal mať premiéru v roku 2022.

Súkromný život
--------------

V roku 2016 sa vydala za herca menom Cosmo Pfeil.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Betty Gilpin na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 1275548849
* ISNI: 0000 0004 7622 6276
* LCCN: no2009138679
* NK ČR: xx0251411
* VIAF: 100745371
* WorldCat: lccn-no2009138679
**Archidamos V.** alebo **Archidámos V.** (starogr. Ἀρχίδαμος) z kráľovského rodu Eurypontovcov bol kráľom Sparty od roku 228 pred Kr. do roku 227 pred Kr. Jeho spolukráľom bol Kleomenes III. z kráľovského rodu Agiovcov (vládol 235 – 221 pred Kr.)

Útek do Messénie
----------------

Archidamos bol bratom podstatne známejšieho kráľa Agida IV. ktorý sa zapísal do dejín Sparty pokusom o zavedenie reforiem. Zavedenie reforiem do života však narazilo v Sparte na odpor konzervatívcov, ktorým na čele stál jeho spolukráľ Leónidas II. V tomto politickom boji nakoniec zvíťazili odporcovia reforiem a Leónidas s podporou eforov dal Agida v roku 241 pred Kr. uväzniť a neskôr popraviť. Rovnaký osud možno čakal aj jeho brata Archidama, ale ten sa zachránil útekom do Messénie.

Zavádzanie reforiem Kleomenom III.
----------------------------------

Po úteku Archidama sa kráľom v kráľovskej línii Eurypontovcov stal mladý syn Agida Eudamidas, ale kráľom bol len formálne, opraty moci mal v skutočnosti v rukách jeho spolukráľ z rodu Agiovcov Leónidas II. a od roku 235 pred Kr. jeho syn Kleomenes. Kleomenes sa rozhodol neísť v šľapajach svojho otca, na rozdiel od neho bol zástancom reforiem. Pri ich presadzovaní však volil tvrdší postup ako Agis IV. Svojich odporcov odstraňoval násilím a neboli to len odporcovia reforiem, ale aj tí, ktorí mu stáli v ceste k absolútnej moci v Sparte.

Návrat Archidama do Sparty
--------------------------

Keď Eudamidas v roku 228 pred Kr. zomrel (podľa Pausania ho dal Kleomenes otráviť), sa podľa zákonov Sparty mal stať následníkom jeho najbližší príbuzný a tým bol jeho strýko Archidamos. Kleomenes ho preto zavolal do Sparty. Ako napísal historik Polybios, Kleomenes s ním viedol v Messénii rokovania prostredníctvom jeho rodinného priateľa Nikagora, pretože Archidamos mal obavy o svoj život. Výsledkom ich rokovaní bola zmluva zaručujúca jeho bezpečnosť. Archidamos spoliehajúc sa na podmienky zmluvy prišiel do Sparty, aby zaujal miesto kráľa, ale krátko po príchode bol zavraždený. Po smrti Archidama pri voľbe jeho následníka urobil Kleomenes krok dovtedy v Sparte nevídaný, keď nerešpektujúc zákony Sparty na miesto spolukráľa, ktoré malo patriť členovi kráľovskej rodiny Eurypontovcov, dosadil svojho brata Eukleida.

Zdroje
------

* Polybios, *kniha V,37,5*
* Ploutarchos, *Kleomenes, 1;5;11.*
* Pausanias (geograf), *Periégésis tés Hellados*

  


|  |
| --- |
| Archidamos V.**Eurypontovci** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Eudamidas III.** | **kráľ**cca 228 pred Kr. – 227 pred Kr. | Nástupca**Eukleidas** |
**Korunka kockovaná** alebo **korunka strakatá** (lat. *Fritillaria meleagris*) je trváca rastlina z čeľade ľaliovitých. V zemi má guľatú cibuľu, veľkú asi ako lieskový oriešok. Byľ má priamu, holú, sivozelenej farby na konci oblúkovito ohnutú. Listy sú čiarkovité, ku kvetu sa zmenšujúce. Na každej byli rastie na konci zvyčajne jeden kvet, málokedy nachádzame dvojkeveté jedince. Kvety sú veľké, previsnuté, nevoňavé tvaru podobného zvončekom, červenkastej až fialovej farby s šachovnicovou kresbou. Zriedka sú albinózne. Semená sú krídlaté, ploské, dozrievajúce v hranatej, podlhovastej tobolke. Kvitne skoro zjari v apríli a v máji.

Rozšírenie
----------

Rozšírená je v západnej, strednej a južnej časti Európy a na Ukrajine. Je európskym druhom. Na Slovensku rastie na osihotených stanovištiach, v nížinách južného (Štúrovo) a stredného (Vígľaš) Slovenska, na nížinách pod Vihorlatom a v okrese Rožňava.

Význam
------

Cibule obsahujú jedovatý alkaloid imperialín, varením sa rozkladajúci. Šľachtené druhy sa používajú často ako okrasné rastliny do záhrad. Je prísne zákonom chránená.

Referencie
----------

1. ↑  MÁJOVSKÝ, Jozef; KREJČA. *Rastliny vôd, močiarov a lúk*. Bratislava : Obzor, 1970. 65-055-70. Kapitola 59, s. 132.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Korunka kockovaná**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Korunka kockovaná**
**Archelaos** (starogr. *Ἀρχέλαος* – *Archelaos*) je v gréckej mytológii syn egyptského kráľa Aigypta a jeho fenickej manželky.

Archelaos bol jedným z päťdesiatich synov egyptského kráľa Aigypta. Jeho otec sa rozhodol, že svojich synov ožení s päťdesiatimi dcérami svojho brata Danaa, ktorý bol kráľ susednej Líbye. Keďže Danaos s týmto rozhodnutím nesúhlasil, Aigyptos mu vypovedal vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.

Archelaovi potom za manželku vybrali Anaxibié, dcéru Danaa a jeho manželky z Aithiopie. Danaos, ktorý sa s tým ešte stále nevedel zmieriť, svojim dcéram následne prikázal, aby manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem najmladšej Hyperméstry, príkaz otca splnili všetky a po smrti si v podsvetí vyslúžili od bohov večný trest nalievať do deravého džbána vodu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Pacificus Maximus, *Hecatelegium*, *Filios Aegypti* 3.
2. 1 2 3 4  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,1,5.
3. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 32.
4. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 314.
Archeologické rozhledy
**Archeologické rozhledy** je české odborné periodikum so zameraním na archeológiu.

Dejiny
------

Časopis vychádza od roku 1949, vydavateľom bola Československá akadémia vied v Nakladatelství ČSAV (neskôr Academia), od roku 1991 Archeologický ústav ČSAV / AV ČR Praha. Založený bol ako fórum pre široké spektrum archeologickej problematiky – prezentáciu nových archeologických nálezov, teoretické štúdie, drobné správy z terénu, recenzie, personálie a iné.

Súčasnosť
---------

Časopis, v súčasnej dobe recenzovaný, je zameraný na staršie dejiny človeka (pravek a včasný stredovek) a jeho hmotnej kultúry, vývoj životného prostredia i súčasné trendy archeologických disciplín predovšetkým v rámci strednej Európy. Jeho obsahom sú (zásadne pôvodné) štúdie, príspevky a polemiky, recenzie domácej i zahraničnej odbornej literatúry.

Vedúci redaktori
----------------

* Jan Filip (1949 – 1975)
* Josef Poulík (1976 – 1990)
* Jiří Hrala (1991 – 1996)
* Václav Matoušek (1997 – 2000)
* Martin Ježek (od 2000)

Literatúra
----------

* Karel Sklenář, *Biografický slovník českých, moravských a slezských archeologů*, Praha 2005, str. 704

Externé odkazy
--------------

* Archeologické rozhledy na arup.cas.cz

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Archeologické rozhledy na českej Wikipédii.*
10 korún
**Koruna** (nem. Krone; maď. korona; nesprávne aj *rakúsko-uhorská koruna*) bola mena Rakúsko-Uhorska od roku 1892 do roku 1918. Rakúsko-Uhorsko bola dualistická monarchia Predlitavska (Rakúska) a Zalitavska (Uhorska). Každý štát mal pre spoločnú menu svoj vlastný oficiálny názov, v Rakúsku Krone, v Uhorsku korona. Jedna koruna sa skladala zo 100 menších jednotiek, ich oficiálny nemecký názov bol Heller (teda halier), maďarský fillér.

Charakteristika
---------------

Korunové mince sa vydávali osobitne pre Uhorsko ("uhorská koruna") a pre Rakúsko ("rakúska koruna"). Papierové peniaze boli spoločné. Príznačný pre národnostné pomery v Rakúsko-Uhorsku bol výzor papierových peňazí. Na jednej strane bol text v nemčine a zároveň v jazykoch ostatných národov Predlitavska, na druhej strane bankovky bol text iba v maďarčine (jazyky národov Zalitavska vrátane slovenčiny chýbali).

Dejiny meny
-----------

Do konca roku 1891 sa v Rakúsko-Uhorsku používal ako mena zlatý rakúskej meny (zlatník, zlatka, gulden). Koruna vychádzala zo zlatého v pomere 1 zlatý = 2 koruny. V obehu však zlatky a grajciare ostali ešte niekoľko rokov. 1. svetová vojna znamenala rozpad Rakúsko-Uhorska. Meny novovzniknutých nástupníckych štátov sa nazývali tiež koruna, koruna česko-slovenská, rakúska koruna, maďarská koruna a koruna Kráľovstva Srbov, Chorvátov a Slovincov (dnes už žiadna z týchto mien neexistuje). Niektoré územia Rakúsko-Uhorska pripadli susedným štátom (Rumunsku, Poľsku, Taliansku, Ukrajine) a začali sa používať národné meny týchto štátov.

Rakúske mince
-------------

Prehľad obežných mincí rakúskej polovice ríše, haliere a koruny od 1892 do 1918|  |  | Nominálna hodnota | Priemer | Hmotnosť | Materiál | Prvé vydanie | neplatná od | Informácie |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1 halier | 17,0 mm | 1,66 g | Cu/Sn | 1892 |  |  |
|  |  | 1916 |  | Erb so štítom. |
|  |  | 2 haliere | 19,0 mm | 3,32 g | Cu/Sn | 1892 |  |  |
|  |  | 17.0 mm | 2,77 g | Fe | 1916 |  | Tmavá kovová minca sa prezývala *Neger*. |
|  |  | 10 halierov | 19,0 mm | 3,0 g | Ni | 1892 |  |  |
|  |  | Cu, Ni, Zn | 1915 |  |  |
|  | 1916 |  | Erb so štítom. |
|  |  | 20 halierov | 21,0 mm | 4,0 g | Ni | 1892 |  |  |
|  |  | 3,33 g | Fe | 1916 |  |  |
|  |  | 1 koruna | 23,0 mm | 5,0 g | 83,5 % Ag | 1892 |  | Cisár František Jozef I. s vavrínovým vencom, bez „St. Schwartz". |
|  |  | 1908 |  | 60. výročie vládnutia. |
|  |  | 1912 |  | Cisár František Jozef I. bez vavrínového venca, s „St. Schwartz". |
|  |  | 2 koruny | 27,0 mm | 10,0 g | 83,5% Ag | 1912 |  | Cisár František Jozef I.. |
|  |  | 5 korún | 36,0 mm | 24,0 g | 90,0 % Ag | 1900 |  | Cisár František Jozef I.. |
|  |  | 1908 |  | 60. výročie vládnutia. |
|  |  | 1909 |  | Bez „St. Schwartz". |
|  |  | 1909 |  | So „St. Schwartz". |

Referencie
----------

1. ↑  Maria Hornung, Sigmar Grüner: *Wörterbuch der Wiener Mundart*; Wien 2002, ISBN 3-209-03474-5, str. 606 (po nemecky)
2. ↑  Alexander Popovics: *Das Geldwesen im Kriege*; Wien 1925, str. 97 (po nemecky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Koruna (Rakúsko-Uhorsko)**
**Archias** (starogr. *Ἀρχίας* – *Archias*) bol trojnásobný olympijský víťaz súťaže trubačov a hlásateľov v 4. stor. pred Kr.

Archias, syn Eukla zo sicílskej Megary, si pravdepodobne na 105. 106. a na 107. olympijských hrách v rokoch 364, 360 a 356 pred Kr. vybojoval víťazstvá v súťaži trubačov a hlásateľov a stal sa tak prvým hlásateľom na hrách v Olympii nepochádzajúcim z Élidy. Archias sa v tejto disciplíne presadil aj na pýtických hrách v Delfách.

Súťaž trubačov a hlásateľov zaviedli na 96. olympijských hrách v roku 396 pred Kr. Konala sa hneď po prísahe a jej víťaz mal právo asistovať hellanodikom pri hrách a hlavne oznamovať mená pretekárov a víťazov.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2003. ISBN 0-203-49732-5. S. 94.
2. ↑  Iulius Pollux, *Onomasticon*, 4,92.
3. ↑  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2003. ISBN 0-203-49732-5. S. 15.
4. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 127.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Korunovácia Mateja rímsko-nemeckým cisárom v roku 1612 na dobovej medirytine
**Korunovácia** je slávnostný ceremoniál, pri ktorom sa do rúk korunovanej osoby vkladá zvláštna moc a výsady. Znamením tejto moci je obyčajne koruna.

V dedičnej monarchii je podľa zákonov dedičnosti novým panovníkom menovaný nasledovník trónu, obyčajne korunný princ, najstarší syn.

Monarchovia, teda králi a cisári, bývajú spravidla uvedení do úradu korunováciou. Nie však vo všetkých krajinách je to zaužívané, napríklad Španielsko takú tradíciu nemá. Korunováciou je uzavretá aj vazalská zmluva s poddanými. Naopak nový panovník potvrdzuje všetky práva a privilégiá, ktoré platia v jeho ríši. 

V Uhorskom kráľovstve bol v stredoveku korunovačným mestom Stoličný Belehrad (Székesfehérvár), v ranom novoveku (od roku 1563 do roku 1830) ním bola Bratislava, konkrétne katedrála svätého Martina. Korunovácia Františka Jozefa I. sa v roku 1867 konala v Budapešti.

Literatúra
----------

* KUBEŠ, Jiří: *Trnitá cesta Leopolda I. za říšskou korunou (1657-1658) : Volby a korunovace ve Svaté říši římské v raném novověku.* České Budějovice : Veduta, 2009. 327 s. ISBN 978-80-86829-43-2
* LENGYELOVÁ, Tünde - PÁLFFY, Géza (eds.): *Korunovácie a pohreby : Mocenské rituály a ceremónie v ranom novoveku.* Budapest - Békéscsaba : Historický ústav Filozofického výskumného centra Maďarskej akadémie vied - Výskumný ústav Slovákov v Maďarsku, 2016. 228 s. ISBN 978-615-5615-35-1
* VÁCHA, Štěpán – VESELÁ, Irena – VLNAS, Vít – VOKÁČOVÁ, Petra: *Karel VI. a Alžběta Kristýna : Česká korunovace 1723.* Praha – Litomyšl : Národní galerie – Paseka, 2009. 520 s.

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Korunovácia**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Korunovácia**