recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tereza Gašparíková** (rod. Trubanová; \* 1. december 1951, Stredné Turovce – † 18. apríl 2011, Senec) bola významná slovenská prekladateľka a tlmočníčka z talianskeho a francúzskeho jazyka. Od roku 1995 spolupracovala s Art Film Festom, pre ktorý spolu s Petrom Hledíkom manažovala zahraničné filmové hviezdy ako Jean-Paul Belmondo, Alain Delon, Sophia Loren, Annie Girardotová, Catherine Deneuve, Michele Placido.

Životopis
---------

Detstvo a mladosť prežila v Banskej Štiavnici. Otec Štefan Truban, colník, žandár, protifašistický bojovník, bol posledným demokratickým primátorom Banskej Štiavnice pred nástupom komunizmu, mama Eva rod. Willantová pochádzala z okolia Šiah. Po maturite odišla do Bratislavy, kde v roku 1975 absolvovala štúdium taliančiny a francúzštiny na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského. Mala dcéru so zdravotným postihnutím a syna Petra Gašparíka, ktorý je spisovateľ a režisér.

Do roku 1989 pracovala vo vydavateľstve Obzor a popri tom prekladala knihy a tlmočila. Tlmočila napríklad aj Giulliete Masine, známu Perinbabu z rovnomenného slovenského filmu, s ktorou sa stali priateľky. Po roku 1989 sa živila profesionálne ako tlmočníčka a tlmočila napríklad Michalovi Kováčovi, Rudolfovi Schusterovi, pápežovi Jánovi Pavlovi II. ale aj izraelskému prezidentovi Moše Kacavovi. Spolu tlmočila 27 prezidentom a preložila 25 kníh. Od roku 2006 do svojho skonu pracovala v Európskom parlamente ako tlmočníčka.

Dielo
-----

* Honere de Balzac – Úradníci,1983, 2001
* GIoirgio Bassani – Rodinná záhrada, 1985
* Luis Aragon – Vábivé štvrte, 1986
* Ippolito Nievo – Talianova spoveď, 1988
* Maria Venturi – Víťazstvo lásky, 1993
* Primo Levi – Je to človek, 2001
* Primo Levi – Primerie, 2001
* Zoe Shepard – Nestíham, alebo ťažký život štátnej úradníčky, 2013 (spolu s Petrom Gašparíkom)
* Sebastien Japrisot – Zločin v Exprese
* Celine Dion – Môj život ako sen

Ocenenia
--------

* Cavagliere della Republica Italiana – Rytier Talianskej republiky
* Ocenenie Literárneho fondu

Referencie
----------

1. ↑  Filmová databáze s.r.o. (FDb.cz), 2003-2019. *Tereza Gašparíková* [online]. fdb.cz, [cit. 2020-02-07]. Dostupné online.
2. ↑  Tereza Gašparíková (rodená: Trubanová). In:  *Osoby, ktoré získali titul na UK* [online]. Bratislava: Univerzita Komenského, [cit. 2022-11-25]. Dostupné online. Archivované 2022-11-25 z originálu.
3. ↑  ĎURÍČEK, Andrej; STAVROVSKÁ, Ivana Janíková. V europarlamente chýbajú slovenskí tlmočníci. *Hospodárske noviny* (Bratislava: MAFRA Slovakia), 2004-07-20. Dostupné online [cit. 2022-11-25]. ISSN 1336-1996.

Autoritné údaje: * LCCN: no2004076804
* NK ČR: xx0075155
* SNK: 158882
* VIAF: 85792788
* WorldCat: lccn-no2004076804
Súradnice: 58°36′00″S 49°39′00″V﻿ / ﻿58,60000°S 49,65000°V﻿ / 58.60000; 49.65000

**Kirov** (rusky: Ки́ров) je krajské mesto v Rusku; leží na severovýchodnej európskej časti zeme (896 km od Moskvy). Mesto bolo tiež známe pod menom *Chlynov* (do r. 1781) a *Viatka* (1781–1934). Mesto má 464 600 obyvateľov.

História
--------

Sídlo založili novgorodskí obchodníci v roku 1181 ako pevnosť *Chlynov* západne od Uralu. Ako mesto sa spomína v dokumentoch z roku 1374; od roku 1489 bolo súčasťou Moskovského kniežatstva. Ako súčasť Kazanského kaganátu (1438 – 1552) nieslo mesto názov *Hılın*.

V roku 1781 Katarína Veľká mesto premenovala na *Viatka* a spravila z neho centrum samostatnej gubernie. Viaceré osobnosti sem boli poslané do vyhnanstva, napr. Alexandr Gercen, Alexandr Vitberg alebo Michail Saltykov-Ščedrin. Na konci 19. storočia bola Viatka dôležitou zastávkou na Transsibirskej magistrále. V roku 1934 bolo mesto premenované po sovietskom vodcovi Kirovovi, ktorý bol dva roky predtým zavraždený.

Charakter mesta
---------------

Mesto sa nachádza na rieke Viatka, obklopené lesmi. Prevažuje tu ľahký priemysel – spracovanie dreva, kožušiny a výroba poľnohospodárskych strojov. Sú tu tiež vysoké školy, múzeá, divadlá, opery a baletná scéna. Do mesta sa dá dostať letecky, mestskú dopravu tu zastupujú trolejbusy a autobusy.

Vývoj počtu obyvateľov
----------------------

| Rok | Počet obyvateľov |
| --- | --- |
| 1590 | 375 obyv. |
| 1615 | 604 |
| 1678 | 889 |
| 1722 | 2.276 |
| 1796 | 3.300 |
| 1804 | 5.121 |
| 1897 | 25.000 |
| 1926 | 62.097 |
| 1939 | 143.558 |
| 1959 | 252.400 |
| 1979 | 389.500 |
| 1989 | 440.200 |
| 2002 | 503.043 |
| 2007 | 466.300 |

Partnerské mestá
----------------

* Poľsko  Siedlce, Poľsko

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kirov (Kirovská oblasť)**

Externé odkazy
--------------

* 
* Archivované 2008-07-22 na Wayback Machine
* 

| * z
* d
* u
Mestá v Rusku podľa počtu obyvateľov |
| --- |
| 10 000 000+ | 
* Moskva

 | Vlajka Ruska |
| 5 000 000+ | 
* Petrohrad

 |
| 1 000 000+ | 
* Novosibirsk
* Jekaterinburg
* Nižný Novgorod
* Kazaň
* Čeľabinsk
* Omsk
* Samara
* Rostov nad Donom
* Ufa
* Krasnojarsk
* Voronež
* Perm
* Volgograd

 |
| 500 000+ | 
* Krasnodar
* Saratov
* Ťumeň
* Togliatti
* Iževsk
* Barnaul
* Ulianovsk
* Irkutsk
* Chabarovsk
* Jaroslavľ
* Vladivostok
* Machačkala
* Tomsk
* Orenburg
* Kemerovo
* Novokuzneck
* Riazaň
* Astrachán
* Naberežnyje Čelny
* Penza
* Kirov
* Lipeck

 |
| Ostatné | 
* Kategória
* Zoznam

 |
**Wang Meng** (čín. 王蒙 Wang Meng, pchin-jin: *Wáng Méng*, \* 15. október 1934, Peking, Čína) je jeden z najvýznamnejších súčasných čínskych spisovateľov a bývalý minister kultúry.

Mladosť a vyhnanstvo
--------------------

Do Komunistickej strany Číny vstúpil počas štúdií na strednej škole roku 1948. Po vzniku ČĽR pôsobil v rokoch 1949 až 1957 v Komunistickom zväze mládeže, v tomto období sa taktiež začal venovať písaniu. Roku 1953 vydal svoju prvotinu *Nech žije mladosť* (青春万岁) a roku 1955 prvú poviedku *Fazuľka* (小豆儿).

V roku 1956 spustil Mao Ce-tung kampaň *Hnutie sto kvetov*, v ktorom povzbudzoval intelektuálov, aby vyjadrili svoj názor na vývoj v krajine. Wang vydal poviedku *Nový príchodzí na organizačnom oddelení* (组织部新来的年青人), v ktorej opisoval konflikt medzi mladými idealistmi a starými byrokratmi. Poviedka bola najprv prijatá s nadšením, keď však bola nasledujúceho roku kampaň zrušená a nahradená Hnutím proti pravičiarom, bola poviedka zakázaná, Wang Meng označený za pravičiara a dostal zákaz publikovať.

V roku 1958 bol poslaný na prevýchovu prácou na vidiek v okolí Pekingu, v roku 1963 ho poslali až do Ujgurskej autonómnej oblasti Sin-ťiang. V Sin-ťiangu sa naučil po ujgursky a preložil do čínštiny niekoľko ujgurských literárnych diel. Rehabilitovaný bol až po konci Kultúrnej revolúcie (1966 – 1976) a roku 1978 sa po pätnástich rokoch vrátil do Pekingu.

Rehabilitácia
-------------

V nasledujúcich rokoch napísal množstvo poviedok a esejí, v ktorých sa zameriava hlavne na obdobie Kultúrnej revolúcie, a preto patrí k hlavným predstaviteľom tzv. literatúry rán. Zaoberal sa však aj súčasnosťou a do Číny priniesol naratívnu metódu „prúd vedomia". V roku 1983 sa stal šéfredaktorom časopisu *Ľudová literatúra* (人民文学) a roku 1985 sa stal ministrom kultúry ČĽR. Počas udalostí na Námestí nebeského pokoja v roku 1989 vyjadril ako jediný člen vlády podporu protestujúcim študentom a krátko nato bol konzervatívnym krídlom zo svojho postu zosadený. 

V súčasnosti žije v Pekingu, pôsobí ako profesor alebo honorárny profesor na viacerých čínskych univerzitách a stále sa venuje písaniu. Do slovenčiny bola preložená jeho poviedka *Srdce trvalky*.

Referencie
----------

1. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2010-10-04]. Dostupné online. Archivované 2011-01-23 z originálu.
2. ↑  Gálik, M.: *Some Remarks on "Literature of the Scars" in the People's Republic of China (1977-1979)*. AAS XVIII, 1982, str. 171 – 186.
3. ↑  Wang Meng: *Srdce trvalky*. In: *Slnečné hodiny*. Slovenský spisovateľ: Bratislava, 1984, str. 111 – 139.

Autoritné údaje: * BnF: 12128945d
* GND: 118980300
* ISNI: 0000 0001 1999 4218
* LCCN: no2008105935
* NK ČR: jx20060213006
* VIAF: 84353344
* WorldCat: lccn-no2008105935
**Ruróni Kenšin: Meidži Kenkaku Romantan** (jap.: るろうに剣心－明治剣客浪漫譚－; angl. Rurouni Kenshin) je japonská manga séria od autora Nobuhiro Vacukiho. Vychádzala v japonskom šónen časopise *Weekly Shonen Jump* od firmy Shueisha. Bola už dávnejšie ukončená a vyšlo z nej 28 zväzkov.

V roku 1996 vznikol aj rovnomenný anime seriál, ktorý sa pôvodne vysielal v televízii Fuji Television a neskôr v televízii Animax. Dokopy sa odvysielalo 95 epizód. V roku 1997 sa v kinách objavil aj film **Ruróni Kenšin: Meidži Kenkaku Romantan – Išinšiši e no Requiem**. Neskôr sa objavili aj dve série OVA – **Ruróni Kenšin: Meidži Kenkaku Romantan – Cujokuhen** (1999) a **Ruróni Kenšin: Seisóhen** (2001).

Príbeh
------

### Ruróni Kenšin: Meidži Kenkaku Romantan

Základný príbeh Ruróni Kenšina je možné prečítať si v mange alebo pozrieť si anime seriál. Celý príbeh sa odohráva počas skorej fázy obdobia Meidži a hlavným hrdinom je *Kenšin Himura*, cestujúci samuraj. V predošlom období Edo bol však jedným z najznámejších zabijakov, prezývaným ako *Hitokiri Battósai*. Jedného dňa stretne Kenšin v Tokiu mladú trénerku kenda, *Kaoru*. Tá je udivená zistením, že Kenšin nosí pri sebe skutočný samurajský meč, namiesto dreveného, aj keď tie sú už zakázané. Ešte prekvapenejšia však bola po tom, keď uvidela, že ostrá strana meča je na opačnej strane ako býva normálne. Kenšin si dal vyrobiť takýto meč preto, lebo si dal záväzok, že už nikdy nikoho nezabije.

Externé odkazy
--------------

* oficiálna stránka (po japonsky)
* anidb.net TV seriál (po anglicky)
* animenewsnetwork.com TV seriál (po anglicky)
* otakuland.cz Archivované 2008-12-29 na Wayback Machine (po česky)
Úsečka *AC* je priemer, uhol pri bode *B* má konštantnú veľkosť *90° (pravý uhol)* 
Tálesova veta: keď AC je priemer, potom uhol v bode B bude pravý.
V geometrii **Tálesova veta** (pomenovaná podľa gréckeho filozofa Tálesa z Milétu) hovorí, že ak A, B, C sú body na kružnici, kde AC je priemer kružnice, potom uhol ABC je pravý uhol.

Dôkaz
-----

Obrázok ku dôkazu.
Pri dôkaze použijeme nasledovné tvrdenia:

* súčet vnútorných uhlov v trojuholníku sa rovná 180°,
* základňové uhly rovnoramenného trojuholníka sú rovnaké.

Nech {\displaystyle O} je stred kružnice. Keďže platí {\displaystyle OA=OB=OC}, {\displaystyle OAB} a {\displaystyle OBC} sú rovnoramenné trojuholníky a na základe rovnosti základňových uhlov rovnoramenných trojuholníkov, {\displaystyle OBC=OCB} a {\displaystyle BAO=ABO}. Označme uhly {\displaystyle \gamma =BAO} a {\displaystyle \delta =OBC}. Tri vnútorné uhly trojuholníka {\displaystyle ABC} sú potom {\displaystyle \gamma }, {\displaystyle \gamma +\delta } a {\displaystyle \delta }. Súčet vnútorných uhlov každého trojuholníka je 180°:

{\displaystyle \gamma +(\gamma +\delta )+\delta =180^{\circ }}
z toho vyplýva po úprave 

{\displaystyle 2\gamma +2\delta =180^{\circ }\quad \Rightarrow \quad \gamma +\delta =90^{\circ }},
čo bolo treba dokázať.

Zovšeobecnenie
--------------

Tálesova veta je špeciálnym prípadom nasledovnej vety:

Nech sú dané tri body {\displaystyle A}, {\displaystyle B} a {\displaystyle C} na kružnici so stredom {\displaystyle O}, potom uhol {\displaystyle AOC} je dvakrát taký veľký ako uhol {\displaystyle ABC}.
Dôkaz tejto vety je podobný ako dôkaz Tálesovej vety uvedený vyššie.

Aplikácie
---------

Konštrukcia dotyčnice využitím Tálesovej vety.
Tálesovu vetu môžeme použiť na konštrukciu dotyčnice danej kružnice, ktorá pretína daný bod (pozri obrázok). Nech je daná kružnica *k* so stredom *O* a vonkajší bod *P* mimo kružnice, chceme skonštruovať (na obrázku červenú) dotyčnicu (dotyčnice) kružnice *k*, ktorá pretína bod *P*. Označme bod, v ktorom sa (zatiaľ neznáma) dotyčnica *t* dotýka kružnice ako *T*. Zo symetrie je zrejmé, že polomer *OT* je kolmý na túto dotyčnicu. Nájdime stred *H* na úsečke spájajúcej body *O* a *P* a obkreslime kružnicu so stredom *H* cez tieto body. Podľa Tálesovej vety je hľadaný bod *T* priesečník tejto kružnice s danou kružnicou *k*, pretože to je bod na kružnici *k*, ktorý tvorí s bodmi *O* a *P* pravouhlý trojuholník *OTP*.

Pretože spomínané dve kružnice sa pretnú v dvoch bodoch, týmto spôsobom môžeme zostrojiť obe dotyčnice.

História
--------

Táles nebol prvý, ktorý formuloval túto vetu, keďže Egypťania aj Babylončania ju poznali, pravdepodobne empiricky, pretože sa nenašli žiadne dokumenty s jej dôkazom. Veta je pomenovaná po Tálesovi, ktorému sa pripisuje jej prvý dôkaz. Táles použil svoje vlastné výsledky o základňových uhloch rovnoramenného trojuholníka a súčte vnútorných uhlov v trojuholníku.

Externé odkazy
--------------

* Kružnica a dotyčnica
**Natália Martišková** (\* 24. jún 1999, Nitra) je slovenská profesionálna basketbalistka, hrajúca na pozícii rozohrávačky. V súčasnosti hráva za tím Piešťanské Čajky v slovenskej extralige a v Eurocupe a za slovenskú ženskú reprezentáciu. Je dvojnásobná majsterka Slovenska a víťazka Slovenského pohára s Piešťanskými Čajkami, účastníčka ME v basketbale 2021.

Životopis
---------

Martišková sa narodila v Nitre, kde aj začala na škole s basketbalom. Od detstva pôsobila v družstve BKM JUNIOR UKF Nitra. Za Nitru hrávala v extralige] žien v sezónach 2016/17, 2017/18 a 2018/2019, pričom patrila k oporám tímu. Keďže Nitra sa do sezóny 2019/20 neprihlásila, Martišková nastupovala za klub MBK Stará Turá v 1. lige žien. V roku 2020 prestúpila do klubu Piešťanské Čajky. S Čajkami sa prepracovala do pozície širšej základnej zostavy a získala s nimi dva tituly majsteriek Slovenska v sezónach 2021/22 aj 2022/23. V roku 2023 vyhrala tiež Slovenský pohár v basketbale žien. Za Čajky Martišková hrala tiež v klubovej súťaži v Eurocup.

Martišková je súčasťou slovenskej seniorskej reprezentácie po tom, čo bola súčasťou tiež mládežníckych národných družstiev. V roku 2021 bola súčasťou slovenského tímu na majstrovstvách Európy. Je súčasťou reprezentácie aj v príprave na Majstrovstvá Európy v basketbale žien 2023.

Študuje odbor telesná výchova v kombinácii anglickým jazykom a literatúrou na Univerzite Konštantína Filozofa v Nitre.

Referencie
----------

1. ↑  Sportnet,TASR. Ďalšia strata. Slovenkám na ME nepomôže ani najskúsenejšia hráčka. *sme.sk* (Bratislava: Petit Press), 2021-06-17. Dostupné online [cit. 2023-06-01]. ISSN 1335-4418.
2. ↑   *Natália Martišková - basketbalová reprezentantka* [online]. jojsport.joj.sk, [cit. 2023-06-01]. Dostupné online.
3. ↑   *Basketbalový klub* [online]. ukf.sk, [cit. 2023-06-01]. Dostupné online.
4. ↑  KILIAN, Martin. Basketbalistky poškuľujú po prvej štvorke. *sme.sk* (Bratislava: Petit Press), 2018-08-23. Dostupné online [cit. 2023-06-01]. ISSN 1335-4418.
5. ↑   *Martišková Natália* [online]. mbkstaratura.sk, [cit. 2023-06-01]. Dostupné online.
6. 1 2   *Za Čajky bude hrať bývalá mládežnícka reprezentantka Natália Martišková* [online]. piestanskecajky.sk, 2020-07-06, [cit. 2023-06-01]. Dostupné online.
7. ↑   *Natalia MARTISKOVA* [online]. fiba.basketball, [cit. 2023-06-01]. Dostupné online.
8. ↑  KUBÁŇ, Filip. *Slovenky začínajú prípravu na majstrovstvá Európy* [online]. rkmagazin.sk, 2023-05-05, [cit. 2023-06-01]. Dostupné online.
Lada Priora
**Lada Priora** je osobný automobil ruskej automobilky AvtoVAZ. Vyrábajú sa rady **VAZ 2170**, **VAZ 2171**, **VAZ 2172**, ktoré nahradili vo výrobnom programe VAZ 2110, VAZ 2111 a VAZ 2112. Sériová výroba začala v roku 2007 a v roku 2009 sa model stal najpredávanejším vozidlom na ruskom trhu.

Štandardnú motorizáciu tvorí vpredu naprieč uložený benzínový 72 kW motor s objemom 1,6 l, ktorý poháňa kolesá prednej nápravy. Maximálna rýchlosť pre karosársku variantu VAZ 2170 je 183 km/h a zrýchlenie 0-100 je udávané 11,3 s.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Lada Priora na českej Wikipédii.*

| Lada, značka AvtoVAZ, modely od roku 1970 do súčasnosti |
| --- |
| **Typ** | 1970 | 1980 | 1990 | 2000 | 2010 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| Miniautomobil |  |  | Oka |  |
| Malý automobil |  |  |  |  | Kalina | Kalina |
|  |  |  |  |  | Granta |
| Nižšia stredná trieda | 1200/1300 |  |  |  |  |
|  | 1500 |  |  |  |
|  | 1600 |  |  |
|  | Riva/Nova (2105, 2105, 2107) | Largus |
|  |  | Samara/Sputnik | Samara |  |
|  |  |  | 110 / 111 / 112 |  |
|  |  |  |  | Priora | Vesta |
| Minivan |  |  |  | Nadezhda |  |  |
| Off-road |  | Niva / 4x4 | Taiga |
Súradnice: 45°55′21″S 7°50′8″V﻿ / ﻿45,92250°S 7,83556°V﻿ / 45.92250; 7.83556

**Lyskamm** je vrch nachádzajúci sa v pohorí Penninské Alpy na hraniciach Talianska a Švajčiarska. Je to ľadovcový dvojvrchol, ktorý sa najmä k severu prezentuje 1 000 m vysokou severovýchodnou stenou. Hrebeň Lyskammu medzi východným (4 527 m) a západným (4 480 m) vrcholom, je dlhý asi 2 km. Miestami je priveľmi ostrý a vytvárajú sa tu obrovské preveje. Medzi horolezcami je nazývaný *„ľudožrút"*. Masív je povestný rýchlymi a nebezpečnými zvratmi počasia. Východzími bodmi pre výstup od juhu je dolina Gressoney (obec Tschaval) a na severe mesto Zermatt. Výhľady z vrchola sú veľkolepé a zahŕňajú také mená ako sú Matterhorn, Monte Rosa, Mont Blanc, Weisshorn, Dent Blanche či Gran Paradiso.

Dejiny výstupov
---------------

19. augusta 1861 horolezci William Edward Hall, Jean-Pierre Cachat, Peter Perren, Josef-Marie Perren, J.F. Hardy, J.A. Hudson, C.H. Pilkington, A.C. Ramsay, T. Rennison, F. Sibson, R.M. Stephenson, Franz Lochmatter, Karl Herr a Stefan Zumtaugwald vystúpili v expedičnom štýle prvýkrát na východný vrchol Lyskammu, dnes už klasickou cestou zo sedla Lysjoch. Západný vrchol prvýkrát zdolali 16. augusta 1864 Sir L. Stephen a Edward N. Buxton so sprievodcami J. Andereggom a F. Binerom.

### Horolezecké trasy

Východný hrebeň
Dnes už klasická cesta na východný vrchol vedie zo sedla Lysjoch (4 248 m). Obtažnosť tejto túry sa oficiálne udáva stupňom PD, s lezeckými pasážami II.UIAA, ľad do sklonu max. 40 °, dĺžka 4 – 5 hod. z chaty Rifugio Gnifetti, prevýšenie 890 m, firn a ľad.

Západný hrebeň
Lyskamm zo sedla Felikjoch
Ďalšia klasická cesta. Dosiahnutie západného vrcholu Lyskammu zo sedla Felikjoch je ohodnotené stupňom PD, II.UIAA. Teda náročná horská turistika. Nebezpečné preveje, zložité odtrhové trhliny a miestami veľmi úzky hrebeň. Napriek tomu sa jedna o niečo jednoduchšiu alternatívu cesty od východu. Firn do sklonu max. 40 °, dĺžka 3 – 4 hod. od chaty Rifugio Quintino Sella, prevýšenie 895 metrov.

Lyskamm traverse
Ide skôr o horolezeckú túru obťažnosti AD, s lezeckými pasážami až do stupňa II – III. UIAA, dĺžka 4 – 6 hod. (celkovo od chaty k chate).

Severovýchodná stena
Veľmi ťažká horolezecká túra. Oficiálne hodnotenie obťažnosti hovorí o stupni D, ľadových svahoch až 55 °, dĺžka 7 hod od nástupu pod stenu, prevýšenie 700 metrov, veľmi ťažké a nebezpečné.

Neruda-Klucker-route
Výstup na východný vrchol (najbezpečnejšia cesta ve stene). Obťažnosť IV+. UIAA, dĺžka 4 hod. ve stene, 1 – 3 hod. nástup pod stenu, prevýšenie 727 metrov.

Nessi-Andreani-route
Výstup na západný vrchol (veľké objektívne nebezpečenstvo). Dĺžka 8 – 10 hod. Obťažnosť D.

Juhovýchodná stena
Trasa s obťažnosťou AD+, III+. UIAA, mixový terén, dĺžka 7 hod. z chaty Rifugio Gnifetti, prevýšenie 890 metrov.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Lyskamm**.

Externé odkazy a zdroje
-----------------------

* Výstup na Lyskamm z Talianska (po česky)/(po anglicky)
* Lyskamm na Summitpost (po anglicky)
Logo spoločnosti
**MediaTek** je spoločnosť založená v roku 1997 na Taiwane. Zaoberá sa výrobou bezdrôtových, optických a mobilných technológií. Svoje produkty má firma predovšetkým v Ázii, ale svoje pobočky má po celom svete. Spoločnosť sa pôvodne volala United Microelectronics Corporation a to až do roku 2001, kedy sa premenovala na MediaTek.

Produkty
--------

Prvým produktom, ktorý spoločnosť preslávil, bol jednojadrový procesor radu MT64XX. V roku 2012 predstavila vylepšený model MT6577, ktorý má dvojjadrový procesor a je vyrábaný 40nm technológiou. V roku 2014 predstavila ďalší model, ktorý má označenie MT6889. Tento model má štvorjadrový procesor Cortex A7 a beží na frekvencii 1,2 GHz. Oproti modelu MT6577 je vyrábaný 28nm technológiou, umožňuje vyššie rozlíšenie fotoaparátu a nahrávanie videa vo full HD režime. 

Najnovší model, ktorý firma vyvinula, je založený na 32-bitovej architektúre, má osemjadrový procesor s podporou 4G LTE sietí a Quad HD rozlíšením a označuje sa MT6595. Jeho maximálna taktovacia frekvencia je 2,5 GHz. Tieto procesory podporujú technológiou Super-Slow Motion, teda prehrávanie videa rôznou rýchlosťou. Firma plánuje začatie výroby procesorov so 64-bitovou architektúrou.

Kategórie produktov
-------------------

* Optická jednotka
* Spotrebné DVD a Blu-ray
* Digitálna TV
* Wi-Fi
* Bluetooth
* NFC
* GPS

Zdroje
------

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku MediaTek na českej Wikipédii.*
* Svet Android. Svet Androida [online]. 2014. vyd. 2014 [cit. 2014-10-26]. Dostupné z:
* IDnes. IDnes [online]. 2014. vyd. 2014 [cit. 2014-10-26]. Dostupné z:
Konvent bekýň (béguinages) v Amsterdame
**Konvent** (lat. *conventus* = schôdza, zhromaždenie, snem, súd) v náboženskom zmysle buď znamená kláštor alebo presnejšie určité typy cirkevnej komunity.

V katolíckej cirkvi je to schôdza kňazov, rehoľníkov alebo rehoľných sestier určitého kláštora. Ďalej slovo označuje zhromaždenie či schôdzu takejto komunity alebo budovu vo vnútri kláštora, v ktorej rádová komunita prebýva alebo sa schádza. 

V evanjelickej cirkvi je zborový konvent najvyšší orgán cirkevného zboru. Tvoria ho všetci plnoletí členovia zboru.. V období medzi stretnutiami konventu riadi život zboru zborové presbyterstvo.

Referencie
----------

1. ↑   *Cirkevný ústavný zákon c. 1/93, ktorým bola prijatá ústava ECAV na Slovensku v znení cirkevného ústavného zákona c. 7/00, 1/01 a 1/02* [online]. [Cit. 2012-05-06]. Dostupné online. Archivované 2007-07-16 z originálu.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Convent na anglickej Wikipédii.*
**Ernest Joseph King** (\* 23. november 1878, Lorain, Ohio, USA – † 25. jún 1956, Portsmouth, New Hampshire) bol americký admirál, ktorý sa významne podieľal na amerických úspechoch počas 2. svetovej vojny.

Život
-----

Narodil sa v meste Lorain v štáte Ohio. Námornú akadémiu v Annapolise absolvoval v roku 1901 (4/67). Zúčastnil sa španielsko-americkej vojny ako člen posádky lode USS San Francisco.

Pred prvou svetovou vojnou zastával rôzne funkcie v hladinovom loďstve, no od roku 1919 začal plniť úlohy v rámci ponorkového loďstva.

V roku 1926, bol poverený velením záložnej lietadlovej lode USS Wright, pričom plnil ďalšie funkcie pobočníka na štábe námorných leteckých síl Atlantickej flotily. V januári 1927 začal letecký kurz. Neskôr od mája 1927 pokračoval vo velení lodi Wright. V roku 1929 bol poverený velením leteckej základne v Norfolku v štáte Virgínia. Od júna 1930 bol kapitánom lode USS Lexington a na tomto poste zotrval 2 roky. Medzi rokmi 1932 navštevoval vojenskú univerzitu na Rhode Islande 1933, po jej absolvovaní bol povýšený na kontradmirála a ako propagátor letectva poverený vedením zvláštnej komisie pre letectvo. Medzi rokmi 1936 a 1940 velil viacerým leteckým jednotkám. V roku 1938 získal hodnosť viceadmirála.

Vo februári 1941 bol povýšený do hodnosti admirála a poverený velením Atlantickej flotily. 30. decembra 1941 po japonskom útoku na Pearl Harbor sa stal veliteľom celého amerického vojenského loďstva. Od 18. marca 1942 nahradil admirála Starka vo funkcii veliteľa námorných operácií.
Na začiatku amerického angažovania v druhej svetovej vojne, bol proti angažovaniu amerického námorníctva na ochrane konvojov smerujúcich do Veľkej Británie. Túto úlohu podľa neho malo zabezpečovať britské námorníctvo. Rovnako bol i proti zavedeniu taktiky námorných konvojov, čo spoločne s neefektívnou činnosťou americkej pobrežnej stráže, ktorá mala bojovať proti nemeckým ponorkám spôsobilo ťažké straty na dopravných lodiach. Po tom čo však boli konvoje v máji zavedené, straty amerických lodí sa rapídne znížili. 

Napriek tomu, že bol Ernest King veľmi inteligentný a schopný veliteľ mnohé jeho rozhodnutia, ktoré počas vojny vydal boli mnohými považované za nesprávne, či kontroverzné. 

Po japonskej porážke v bitke o Midway, viedol spor so štábom pre koordináciu spojeneckých vojsk, ktorý presadzoval sústrediť tlak na nacistické Nemecko, King s týmito názormi nesúhlasil a presadzoval útok na Guadalcanal. Jeho argumenty nakoniec kompetentní uznali a operácia sa nakoniec rozbehla, pričom vyústila do veľkej japonskej porážky, v ktorej Japonské cisárstvo prvýkrát za celú vojnu stratilo nejaké územie.

17. decembra 1944 spolu s admirálmi Leahym a Nimitzom dosiahol najvyššiu námornícku hodnosť v amerických námorných silách: päťhviezdičkový (flotilový) admirál (angl. *Fleet Admiral*). Do výslužby odišiel 15. decembra 1945.

Zomrel v námornej nemocnici v Portsmouthe.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ernest King**

Autoritné údaje: * BnF: 12383645z
* GND: 119051532
* ISNI: 0000000081433115
* LCCN: n79135219
* NK ČR: jo2015895860
* VIAF: 64087573
* WorldCat: lccn-n79135219
**Irmscher Automobilbau GmbH & Co. KG** je nemecká automobilová tuningová firma špecializujúca sa na vozidlá značky Opel (a Vauxhall, obaja patria do General Motors) a odnedávna aj na vozidlá značky Peugeot. Firma bola založená v roku 1968 v dvojitej garáži v Švábskom meste Winnenden blízko Waiblingenu, pretekárom a mechanikom v rely Güntherom Irmscherom Sr.

Irmscher udržal úzke väzby so spoločnosťou Opel, ktorá prevádzkovala továrenský tím pre Opel v mnohých európskych automobilových súťažiach, obsahujúcich vozidlá ako Ascona B i400 rally car a Omega, ktorý nedokončil preteky cestovných vozov V8Star Series v Nemecku. Avšak, vo Veľkej Británii sú tímy Vauxhall prevádzkované pretekárskym tímom Triple 8 Race Engineering.

To viedlo firmu Irmscher ku konštrukcii a výrobe dielov pre vozidlá Daewoo / Chevrolet, ako Cadillac CTS, a kolesá pre modely vozidiel SAAB na základe GM, hoci sú oveľa vzácnejšie ako diely pre Opel alebo Vauxhall. Ich špeciálne vyhotovenie dielov zahŕňajú zliatinové kolesá, bodykity a výfuky, rovnako ako rôzne výbavy interiéru.

Galéria vozidiel Irmscher
-------------------------

* Irmscher Inspiro.Irmscher Inspiro.
* Irmscher 7.Irmscher 7.
* Irmscher Omega V8 StarIrmscher Omega V8 Star
* Irmscher Opel Astra H GTC. Irmscher Opel Astra H GTC.
* Irmscher Opel Manta A. Irmscher Opel Manta A.
* Irmscher Opel Manta B i200. Irmscher Opel Manta B i200.
* Irmscher Opel Corsa A spider. Irmscher Opel Corsa A spider.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Irmscher**

Externé odkazy
--------------

* Irmscher webstránka
* Irmscher Peugeot webstránka Archivované 2010-10-12 na Wayback Machine
**OMS Lighting** je slovenský výrobca svietidiel a osvetľovacích zariadení. Spoločnosť patrí k lídrom v segmente osvetlenia v Európe. Je tvorcom a producentom priemyselných a dizajnových svietidiel a komplexných svetelných riešení pre interiér aj exteriér. Svietidlá OMS osvetľujú širokú škálu priestorov vo viac ako 120 krajinách sveta. Spoločnosť má vlastné výskumné a vývojové centrum. Interné oddelenie dizajnu v kombinácii s nadštandardným technickým zázemím umožňujú definovať nové trendy v osvetlení. Komplexné zabezpečenie celého procesu od predstavy až po realizáciu a servis, flexibilita a široká sieť partnerov umožňujú spoločnosti realizovať takmer akúkoľvek svetelnú víziu.

Spoločnosť OMS, spol. s r.o. je najväčším výrobcom priemyselných a dizajnových svietidiel v strednej a východnej Európe.

 Výrobný program je segmentovaný do troch značiek UNOLUX, ADVANCED a ELITE. Zahŕňa široké spektrum typov svietidiel pre administratívne a obytné priestory, hotely, reštaurácie, zdravotnícke zariadenia, výrobné a skladové priestory, banky, športoviská, historické a architektonické pamiatky, billboardy, verejné priestranstvá či cestné komunikácie. V OMS vyvinuli a v praxi aplikujú vlastný štandard kvality osvetlenia Lighting Quality Standard (LQS) a interaktívny softvér určený na výpočet jeho parametrov LQS Composer, ktoré v súčasnosti predstavujú najobjektívnejší spôsob hodnotenia kvality osvetlenia v svetlárskom priemysle.

 OMS je lídrom a priekopníkom v oblasti LED technológií a vlastníkom rozsiahleho know-how v oblasti ich výroby a využívania.

Členstvo v organizácii Zhaga
----------------------------

Zhaga je kooperácia širokého spektra priemyselných spoločností zameraná na vývoj špecifikácií a noriem pre rozhrania LED aplikácií. Umožňuje vzájomnú kompatibilitu medzi produktami rozdielnych výrobcov a zahŕňa fyzické rozmery ako aj fotometrické, elektrické a tepelné vlastnosti svetelného zdroja LED.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna webstránka firmy OMS
* OMS Elite
* UNOLUX Archivované 2013-08-17 na Wayback Machine

Zdroj
-----

*
Londýn, pri pohľade z Bankside v Southwarku, počas Veľkého požiaru
**Veľký požiar Londýna** je názov pre požiar, ktorý vznikol v nedeľu 2. septembra 1666 o jednej hodine po polnoci v pekárni na ulici Pudding Lane v južnej časti Londýna.

Priebeh
-------

Požiar podporovaný východným vetrom sa začal šíriť Londýnom a počiatočné snahy zabrániť jeho šíreniu zbúraním pásu domov ako požiarnej zábrany boli neorganizované. V utorok vietor začal poľavovať a v stredu požiar začal slabnúť. Vo štvrtok doobeda už bol skoro pod kontrolou, ale podvečer plamene znova vyšľahli pri Temple. Niektoré domy boli odstrelené, a tým sa oheň dostal pod kontrolu.

Požiar zničil asi 60% celého City of London, vrátane pôvodnej Katedrály svätého Pavla, 87 kostolov, 44 sídiel cechov a budovu Royal Exchange. Podľa záznamov, straty na ľudských životoch boli prekvapivo malé, predpokladá sa, že ich bolo maximálne 16 ale v tej dobe žilo v Londýne veľa žobrákov a chudobných, ktorí neboli oficiálne obyvateľmi mesta.

Obnova
------

Počas niekoľkých dní boli architektmi Christopherom Wrenom, Johnom Evelynom a Robertom Hookom kráľovi predložené plány na obnovu mesta. Wren navrhoval vybudovať hlavné triedy v smere sever-juh a východ-západ, postaviť kostoly na izolovaných, významných miestach, sústrediť verejný život na novo postavené námestia, sústrediť najvýznamnejšie sídla cechov do jednej skupiny budov pripojených k Guildhall a postaviť krásne nábrežie na brehu rieky od Blackfriars až po Tower of London. Wren chcel vybudovať nový systém ulíc s odstupňovanou šírkou – 30, 60 a 90 stôp. Evelynove plány sa líšili od Wrenových tým, že navrhol spojiť ulicu St Dunstan's Street na východe až po Katedrálu svätého Pavla a tým, že nenavrhoval vybudovanie nábrežia. Obidva plány neboli využité a prestavba zachovala pôvodný systém ulíc, väčšina ktorého sa dochovala až do dnešnej doby.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Veľký požiar Londýna**
Súradnice: 48°30′07″S 17°42′04″V﻿ / ﻿48,502°S 17,701°V﻿ / 48.502; 17.701

**Trnavská pahorkatina** je geomorfologický podcelok Podunajskej pahorkatiny. Nachádza sa v trojuholníku miest Pezinok, Sládkovičovo a Nové Mesto nad Váhom a budujú ju hlavne spraše, ktoré sem boli naviate v ľadových dobách.

Vymedzenie
----------

Podcelok leží na západnom okraji Podunajskej pahorkatiny a susedí na severe s Bielokarpatským podhorím (podcelok Považského podolia), západný okraj vymedzujú podcelky Malých Karpát, Čachtické, Brezovské a Pezinské Karpaty. Južným susedom je Podunajská rovina a východným smerom pokračuje Podunajská pahorkatina Dolnovážskou nivou.

Delenie
-------

Podcelok sa delí na dve časti:

* Podmalokarpatská pahorkatina
* Trnavská tabuľa

Chránené územia
---------------

Na území Trnavskej pahorkatiny leží viacero maloplošných chránených území:

* Alúvium Gidry – prírodná rezervácia
* Mačiansky presyp – prírodná pamiatka
* Brehové porasty Dubovej – prírodná pamiatka
* Všivavec – chránený areál
* Trnavské rybníky – chránený areál

Osídlenie
---------

Územie pahorkatiny je stredne husto osídlené a ležia tu mestá Trnava, Pezinok, Vrbové a Nové Mesto nad Váhom. Pahorkatinou pretekajú z Malých Karpát juhovýchodným smerom menšie potoky, v údoliach ktorých sú sústredené sídla.

Doprava
-------

Územím rozsiahlej pahorkatiny vedie viacero významných komunikácií. Najvýznamnejšie sú diaľnica D1 (Bratislava – Trnava – Trenčín) a rýchlostná cesta R1 (Trnava – Nitra), v trase ktorých vedú medzinárodné cesty E 75 a E 58 po D1, resp. E 58 a E 571 po R1. Z ďalších ciest sú najvýznamnejšie cesta I/61 (Bratislava – Žilina), cesta I/51 (Senica – Trnava) či I/62 (Bratislava – Sereď). Severným smerom vedie i železničná trať Bratislava – Žilina, na ktorú sa pripája viacero iných tratí. Južným okrajom vedie i železničná trať Bratislava – Štúrovo.

Referencie
----------

1. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2018-06-19]. Dostupné online.
2. ↑   *mapový portál HIKING.SK* [online]. mapy.hiking.sk, [cit. 2018-08-26]. Dostupné online.
Súradnice: 50°33′31″S 13°56′21.4″V﻿ / ﻿50,55861°S 13,939278°V﻿ / 50.55861; 13.939278

**Pohraniční** (nem. *Reizenhain*) je zaniknutá obec v okrese Chomutov. Nachádzala sa v nadmorskej výške okolo 760 m v Krušných horách 5,5 km severozápadne od Hory Svatého Šebestiána, ku ktorej ako miestna časť patrila. Stála na pravom brehu hraničného potoka Černá a na ľavom brehu na ňu nadväzovala nemecká doteraz stojaca dedina Reitzenhain. Zanikla v roku 1955 vysídlením. Doteraz existuje katastrálne územie *Pohraniční* s rozlohou 13,27 km².

Cez zaniknutú dedinu vedie lesná cesta s hraničným prechodom pre chodcov. Južne od dediny viedla zrušená odbočka železničnej trate Chomutov-Vejprty z Křimova do Reitzenhainu a na severnom okraji začína prírodná rezervácia Prameniště Chomutovky.

Názov
-----

Pôvodný názov osada získala podľa nemeckej dediny Reitzenhain, ktorá sa nachádza v tesnom susedstve za štátnou hranicou. Najstarší tvar *Richizendorf* bol odvodený z osobného mena *Richizo* (zdrobnenina mena Heinrich alebo Richard). V historických prameňoch sa meno vyskytuje v tvaroch: Rayczenhayn (1457), Reiczennhan (1560), Reycznhain (1606), Reitzenhayn alebo Reizenhan (1787) a Reizenhan alebo Reizenhain (1846).

História
--------

Prvá písomná zmienka o dedine pochádza z roku 1401.

Referencie
----------

1. ↑  BINTEROVÁ, Zdena. Zaniklé obce okresu Chomutov. *Památky, příroda, život*, 1995, roč. 27, čís. 2, s. 45. ISSN 0231-5076.
2. ↑  Územně identifikační registr ČR. *Katastrální území Pohraniční* [online]. [Cit. 2016-02-09]. Dostupné online.
3. ↑   *Přechod Pohraničí–Reitzenhain* [online]. www.krusnohorsky.cz, 2009-08-27, [cit. 2015-09-06]. Dostupné online.
4. ↑  PROFOUS, Antonín. *Místní jména v Čechách: Jejich vznik, původní význam a změny (M–Ř)*. Praha: Nakladatelství Československé akademie věd. S. 553.

Pozri aj
--------

* Zoznam zaniknutých sídiel v Česku

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pohraniční**

Externé odkazy
--------------

* Pohraničné na stránkach Zaniklé obce a objekty po roku 1945

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Pohraniční na českej Wikipédii.*
***Páli vám to?*** bola vedomostná relácia, ktorú vysielala TV JOJ.

Pravidlá hry
------------

V hre súťažili traja hráči. Každý z nich dostal 14 otázok a kto nahral najviac peňazí, postúpil do finále. Po zadaní otázky si súťažiaci pýtali písmenká a časový limit bol 4 minúty pre každého z nich na 14 otázok. Za každé písmenko súťažiaci získal 30€ (predtým 1000 Sk). Vo finále bola súťažiacemu položená otázka, kde odpoveď na ňu (slovo) mala 10 písmen. Keď hráč postúpil do finále, výsledok vo finále sa zdvojnásobil, napr. 1700€ (x2) = 3400€. Vo finále mal súťažiaci jednu minútu na jedno slovo, písmená si už však už nepýtal, v tomto časovom limite mu naskakovali samé. Po každom písmene sa mu zo skóre odčítala desatina nahratého (teda dvojnásobku skóre). Keď hráč prišiel na to, aké slovo tam má byť, stlačil tlačidlo, ktoré sa nachádzalo na hráčskom stolíku pred ním. Ak to hráč nespravil (odpovedal, ale nestlačil tlačidlo), odpoveď mu uznaná nebola.

Moderátori
----------

Moderátormi relácie boli:

* Michal Dočolomanský (2004)
* Peter Kočiš (2005 - 2008)
* Thomas Kamenar (2013 - 2014)
**Planckova dĺžka** (symbol {\displaystyle l\_{P}\,\!}) je jednotka dĺžky v systéme Planckových jednotiek zavedená Maxom Planckom. Planckova dĺžka je považovaná za „prirodzenú" jednotku, pretože je vyjadrená pomocou troch základných fyzikálnych konštánt — rýchlosti svetla, Planckovej konštanty a gravitačnej konštanty.

Hodnota
-------

Hodnota Planckovej dĺžky je daná jednoduchým vzťahom

{\displaystyle l\_{P}={\sqrt {\frac {\hbar G}{c^{3}}}}\approx 1,616\,24(12)\cdot 10^{-35}\ \mathrm {m} }
* {\displaystyle \hbar } je redukovaná Planckova konštanta (*h*/2π, tiež nazývaná Diracova konštanta)
* *G* je gravitačná konštanta
* *c* je rýchlosť svetla vo vákuu

Dve čísla umiestnené v zátvorkách značia neistotu (štandardnú odchýlku) posledných dvoch cifier hodnoty.

Planckova dĺžka vyjadrená v SI jednotkách je rovná približne 1,62 · 10−35 m. Odhadovaný priemer pozorovateľného vesmíru (7,4 · 1026 m) vyjadrený v Planckovej dĺžke je približne 1,2 · 1062 *l*P.

Význam
------

Pri zanedbaní činiteľa *π* zodpovedá Planckova hmotnosť hmotnosti čiernej diery, ktorej Schwarzschildov polomer je rovný jej Comptonovej vlnovej dĺžke. Polomer takej čiernej diery je približne rovný Planckovej dĺžke.

Nasledujúci myšlienkový experiment túto skutočnosť objasňuje. Úlohou experimentu je zmerať polohu objektu odrazom elektromagnetického žiarenia (t. j. fotónov). Čím kratšia vlnová dĺžka žiarenia (a vyššia energia), tým je meranie presnejšie.

Ak by mali fotóny dostatok energie na to, aby meranie bolo presnejšie než Planckova dĺžka, ich kolíziou s objektom by vznikla čierna diera veľmi malých rozmerov. Vzniknuvšia čierna diera by fotóny nenávratne pohltila a nebolo by možné získať výsledok merania. Pomerne jednoduchým výpočtom s použitím rozmerovej analýzy však vyplýva, že rovnaký problém nastane aj pri meraní s mierne nižšou presnosťou než *l*P.

Tento myšlienkový experiment je založený na všebecnej teórii relativity a na platnosti Heisenbergovho princípu neurčitosti. Tieto dva teoretické princípy implikujú fakt, že nie je možné určiť *polohu* presnejšie než je Planckova dĺžka a *časový interval* kratší, než je čas potrebný pre svetlo na prejdenie Planckovej dĺžky (t. j. Planckov čas). Pri kratších dĺžkach resp. časových intervaloch sú klasické predstavy o spojitom priestore a čase neplatné.

História
--------

Planckovu dĺžku navrhol nemecký fyzik Max Planck ako dĺžkovú jednotku v systéme ním odvodených „prirodzených" jednotiek. Napriek tomu, že kvantová fyzika vznikla až po zavedení Planckových jednotiek, ukázali sa ako jej veľmi dôležitá súčasť. Je zistené, že pri vzdialenosti rovnej Planckovej dĺžke začína gravitácia prejavovať kvantové efekty, ktorých pochopenie vyžaduje teóriu kvantovej gravitácie. 

  


| * z
* d
* u
Planckove jednotky |
| --- |
| Základné Planckove jednotky | 

Planckov čas **·** 
Planckova dĺžka **·** 
Planckova hmotnosť **·** 
Planckov náboj **·** 
Planckova teplota
 |
| Odvodené Planckove jednotky | 

Planckova energia **·** 
Planckova sila **·** 
Planckov výkon **·** 
Planckova hustota **·** 
Planckova uhlová frekvencia **·** 
Planckov tlak **·** 
Planckov prúd **·** 
Planckovo napätie **·** 
Planckova impedancia
 |
Gróf **Jozef Aponi** (staršie Jozef Apponyi; \* 10. október 1718, Trnava – † 14. november ?1757?/?1787?, Sliezsko) bol uhorský gróf, jezuita, fyzik a profesor na Trnavskej univerzite.

Život
-----

Jozef Aponi sa narodil do rodiny Aponiovcov grófovi Lazárovi Aponiovi v roku 1718. V roku 1736 vstúpil do Spoločnosti Ježišovej vo Viedni, kde si vykonal aj noviciát. Filozofické disciplíny študoval v Štajerskom Hradci v rokoch 1739-1741. Ako magister vyučoval gramatiku v Rábe (1742) a v Trnave (1743). Teológiu študoval na Viedenskej univerzite (1744-1748). V r. 1749 pôsobil v Budíne ako profesor matematiky na tamojšej rehoľnej škole, viedol aj kroniku domu. Tretiu probáciu si konal v Judenburgu (1750). V rokoch 1751-1754 prednášal na univerzite v Trnave filozofiu, logiku, matematiku a fyziku a v roku 1755 aj teologické disciplíny a etiku na viedenskom Tereziánskom kolégiu. Filozofické disciplíny prednášal aj na Viedenskej univerzite (1756). Od 2. februára 1754 bol profesom so štyrmi sľubmi. Získal doktorát z filozofie a teológie. Bol tiež autorom náboženských i prírodno-filozofických diel.

Jeho smrť je nejasná a sú 2 možnosti: v roku 1757 v Sliezsku alebo v roku 1787.

Referencie
----------

1. 1 2   *Aponi, Jozef, SJ* [online]. Dominikánsky knižný inštitút, [cit. 2021-10-30]. Dostupné online.
2. ↑   *Apponyiho rodina - Apponyi family* [online]. hrvwiki, [cit. 2023-12-25]. Dostupné online.
Malta spájajúca pálené tehly
**Malta** je kašovitá zmes niekoľkých látok, ktoré po čase stuhnú. Slúži v stavebníctve ako spojovací materiál a omietková hmota. Skladá sa z piesku, vápna, cementu a vody.

Vápenná malta
-------------

Vedro s maltou
Vápenná malta je zmes haseného vápna Ca(OH) 2 s vodou a pieskom.

Používa sa predovšetkým na omietanie stien. Navlhčená stena sa pokryje niekoľko centimetrovou vrstvou malty, tá sa nechá mierne vyschnúť a potom sa dorovná orezaním pomocou laty.

V minulosti bol tento druh malty prakticky jediným typom. Pomocou vápennej malty sú postavené prakticky všetky stavby stredoveku.

Vápenná malta sa zvyčajne mieša v pomere 120-140 kg vápna (podľa požadovanej pevnosti) na 1 m 3 piesku a 240 až 350 litrov vody.

Vápno z rôznych vápenok nie je rovnakej kvality a máva rozdielne vlastnosti. Záleží na kvalite a hojnosti použitého vápenca. V praxi sa potom stáva, že maltou z vápna z jednej vápenky pri určitom pomere sa dobre omieta a malta z vápna z inej vápenky pri rovnakom pomere je ako voda s pieskom a vyžaduje väčší podiel vápna (tzv. jalové vápno). 

### Tvrdnutie vápennej malty

Pri tvrdnutí haseného vápna v malte dochádza k jeho reakcii s vzdušným oxidom uhličitým za vzniku pôvodného uhličitanu vápenatého CaCO3:

Ca(OH)2 + CO2 → CaCO3 + H2O

Vápenno-cementová malta
-----------------------

Od konca 19. storočia sa používa vápenno-cementová malta. Jej ďalšou zložkou je portlandský cement, ktorý po vytvrdnutí dáva malte lepšie mechanické vlastnosti. Používa sa na namáhané časti muriva. Cement všeobecne zlepšuje pevnosť muriva, ale na druhej strane zhoršuje jeho priedušnosť. Existujú dva druhy cementu: 32.5 a 42.5. Pre maltu a ľahké betóny je určený 32.5.

Vápenno-cementová malta sa zvyčajne mieša podľa váhového pomeru 100-120 kg vápna a 50-120 kg cementu (podľa požadovanej pevnosti) na 1 m 3 piesku a 240 až 350 litrov vody, pričom vodu treba pridávať až nakoniec podľa požadovanej konzistencie. Na praktické účely miešania sa odmeriava "na lopaty". V zásade platí, že na 3 lopaty piesku pripadá 1 lopata vápna a zhruba pol lopaty cementu.

Cementová malta
---------------

Cementová malta sa obvykle mieša v pomere 250-450 kg cementu na 1 m3 piesku a 240 až 350 litrov vody. Používa sa na veľmi namáhané murivo.
**Severočínska nížina** (zjednodušená čínš.: 华北平原; tradičná čínš.: 華北平原; pinyin: *Huáběi Píngyuán), alebo* **Veľká čínska nížina**, je veľká aluviálna rovina nachádzajúca sa v severovýchodnej Číne, pričom pod ňu spadajú planiny Žltej rieky (pinyin: *Huáng Hé*), a riek *Huai He* a *Hai He*. Jej východnú hranicu tvoria Pochajský záliv a Žlté more. Na západnej, severnej a južnej strane ležia pohoria *Tchaj-chang*, *Jan-šan* a *Ta-pie-šan*.

V nížine sa nachádza hlavné mesto Peking, rovnako ako aj mesto *Tchien-ťin;* provincie *Che-pej*, *Šan-tung, Che-nan*, a časť provincií *An-chuej* a *Ťiang-su*. Celková rozloha je približne **320 000 km2**. Hoci táto oblasť tvorí len 3,3 % celkovej rozlohy Číny, je najdôležitejším regiónom z hľadiska politiky, hospodárstva a kultúry. Jej populácia predstavuje 35 % z celkovej populácie krajiny.

Severočínska nížina je hlavnou poľnohospodárskou oblasťou Číny. Orná pôda tvorí rozlohu okolo **180 000 km2.** Pestuje sa tu pšenica, kukurica, cirok, proso, arašidy, sezam, bavlna a rôzne druhy zeleniny. Je to hlavná oblasť produkcie ciroku, prosa, kukurice a bavlny v Číne. Vo východnej časti roviny sa nachádza ropné pole *Šeng-li* v provincii *Šan-tung*, ktoré slúži ako dôležitá ropná základňa.

### Efekt klimatickej zmeny na poľnohospodárstvo SČN

SČN je hlavnou potravinovou obilninovou základňou v Číne, pričom produkcia pšenice predstavuje v tomto regióne 71 % produkcie pšenice v celej krajine. Keďže SČN zohráva kľúčovú úlohu pri zaisťovaní potravinovej bezpečnosti Číny, zmeny v klíme majú zásadný význam. SČN čelí výzvam z hľadiska ekologickej a sociálno-ekonomickej udržateľnosti (napr. nedostatok vody, znečistenie životného prostredia a nízke zisky z rastlinnej výroby). 

Rastúce teploty spôsobené klimatickými zmenami zvyšujú tepelnú záťaž ako v už horúcich tak vlhkých oblastiach. Na SČN sa nachádzajú rozsiahle zavlažovacie systémy, ktoré k zvýšenej vlhkosti vzduchu ešte viac prispievajú. Bez agresívnych opatrení v oblasti klímy by najťažšie vlny horúčav mohli viesť k hromadnej úmrtnosti poľnohospodárskych robotníkov pracujúcich na vonkajších pôdach. V prípade najextrémnejšieho scenára by oteplenie spôsobené klimatickými zmenami dosiahnuté do roku 2100 stačilo na to, aby sa takéto vlny horúčav vyskytli na SČN približne raz za desaťročie.

1. ↑   *North China Plain | Map, Location, & Facts | Britannica* [online]. www.britannica.com, [cit. 2024-01-04]. Dostupné online. (po anglicky)
2. 1 2 3  MEYER, Wayne. *Improving Irrigated Agriculture: How Far Can We Go?* [online]. ResearchGate, 24.7.2014, [cit. 2024-01-04]. Dostupné online.
3. ↑  ZHANG, Hai-Lin; ZHAO, Xin; YIN, Xiao-Gang. Challenges and adaptations of farming to climate change in the North China Plain. *Climatic Change*, 2015-03-01, roč. 129, čís. 1, s. 213–224. Dostupné online [cit. 2024-01-04]. ISSN 1573-1480. DOI: 10.1007/s10584-015-1337-y. (po anglicky)
4. ↑  KORNHUBER, Kai; LESK, Corey; SCHLEUSSNER, Carl F.. Risks of synchronized low yields are underestimated in climate and crop model projections. *Nature Communications*, 2023-07-04, roč. 14, čís. 1, s. 3528. Dostupné online [cit. 2024-01-04]. ISSN 2041-1723. DOI: 10.1038/s41467-023-38906-7. (po anglicky)