recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Slovenská autobusová doprava Trenčín, akciová spoločnosť** skrátene **SAD Trenčín, a. s.** je autobusový dopravca zabezpečujúci hromadnú dopravu osôb v okresoch Trenčianskeho kraja .

Aktuálne prevádzkuje 329 medzimestských a 36 autobusov mestskej hromadnej dopravy.Dňa 1.9.2022 SAD Trenčín ukončila prevádzku mestskej hromadnej dopravy. Nahradila ju spoločnosť TD Transport.Dopravca akceptuje dopravné karty aj iných dopravcov zapojených v projekte Slovenský dopravný pas.

Dopravca spúšťa od 13.12.2020 v spolupráci s dopravcom SAD Prievidza, a.s. časové lístky v prímestskej doprave, na výber budú 7-dňové a 30-dňové. Možné budú zakúpiť u vodičov, e-shope a v klientskych centrách SAD Trenčín a SAD Prievidza.

Od 1.4.2021 spúšťa dopravca možnosť platby v prímestskej doprave bezhotovostne pomocou bezkontaktnej platobnej karty. Autobusy v ktorých to bude možné bude označený piktogramom "**Tu zakúpite cestovný lístok bezkontaktnou platobnou kartou"**.

História
--------

Podnik, pôvodne súčasťou ČSAD odštepného podniku v Novom Meste nad Váhom sa osamostatnil v roku 1960 pod označením Dopravný závod 811 Trenčín. Po vzniku samostatného Slovenska v roku 1993 zmenil podnik názov na Slovenská autobusová doprava a v roku 1996 získal prívlastok štátny podnik. V roku 2002 bol podnik sprivatizovaný, vznikla Slovenská autobusová doprava Trenčín, akciová spoločnosť.

Predmet činnosti
----------------

SAD Trenčín, a. s. zabezpečuje predovšetkým prímestskú dopravu v okresoch Trenčín, Považská Bystrica, Púchov, Ilava, Nové Mesto nad Váhom a Myjava. V meste Nové Mesto nad Váhom podnik prevádzkuje linky MHD. Okrem toho zaisťuje aj niekoľko liniek diaľkovej dopravy v rámci územia Slovenska a jednu linku do Chorvátska.

Autobusy
--------

SAD Trenčín, využíva prevažne autobusy značky Iveco, Karosa v minulosti Škoda, Praga,....

V mestskej doprave využíva autobusy: Iveco Crossway LE 12M , Irisbus Citelis 18M , Irisbus Citelis 12M , Karosa B961, Karosa B952, + dopravca musí využívať v mestskej doprave aj prímestské autobusy(2-dverové) Irisbus Crossway 10,6M .

V prímestskej doprave využíva autobusy: Iveco Crossway 10,6M , Iveco Crossway LE(low entry).

Prevažná časť autobusov disponuje s Wifi, bezbarierovým prístupom a po novom aj platbu bezkontaktne platobnou kartou, TSK sa snaží vymieňať zastarané prímestské autobusy za novšie ktoré už majú moderné motory EURO 6.

Referencie
----------

* História podniku
**Andreas** (starogr. *Ἀνδρέας*) bol grécky sochár v 2. storočí pred Kr.

Andreas, grécky sochár a bronziar, bol činný pravdepobne v 1. polovici 2. storočia pred Kr. Staroveký autor Pausanias zaznamenal, že bol autorom bronzovej sochy Lysippa z Élidy, olympijského víťaza v zápasení dorastencov v roku 164 pred Kr. ktorá kedysi stála na posvätnej pôde Olympie.

Andreas podľa Pausania pochádzal z Argosu. Epigrafický nález (*IvO 318*) z podstavca z Olympie, datovaný do roku 169 pred Kr. hlása, že Andreas a Aristomachos (pravdepobne Andreasov brat) z Argosu zhotovili sochu Quinta Marcia Philippa, rímskeho konzula v rokoch 186 a 169 pred Kr. Túto s najväčšou pravdepodobnosťou bronzovú jazdeckú sochu dal vztýčiť Achájsky spolok za jeho šľachetnosť voči Grékom.

V roku 1889 bol však počas vykopávok na ostrove Sicília, pod vedením nemeckého archeológa Heinricha Brunna, objavený nápis na podstavci (socha sa nezachovala), ktorý uvádza, že sochu vyhotovili Andreas a Aristomachos z kárskeho mesta Kaunos. Znalci nápis datujú do rokov 200 až 150 pred Kr. čo zrejme znamená, že rodiskom bratov bol Kaunos a občanmi Argosu sa stali až neskôr.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Istituto della Enciclopedia italiana, 1958, *Enciclopedia dell'arte antica, classica e orientale I.*, str. 360
2. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 356.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 464-465.
4. ↑  Die Inschriften von Olympia (IvO), *IvO 318*
5. ↑  B. C. McGing, *Polybius Histories*, str. 254
6. ↑  Sylloge Inscriptionum Graecarum: 649, *Greek text: IvO\_318*
7. ↑  Inscriptiones Graecae, XIV. Inscriptiones Siciliae et Italiae, *IG XIV 1232*
**Slovenská architektúra** je súčasť európskej architektúry, staviteľské umenie zamerané na praktické a
estetické potreby spoločnosti na Slovensku.

Prvými dokladmi vznikajúcej architektúry na Slovensku z mladého paleolitu a neolitu sú početné nálezy pozostatkov zemníc, polozemníc (Barca) i veľkých halových konštrukcií (Štúrovo). Na pozostatkoch chaty v Nitrianskom Hrádku nášli už aj farebne pomaľovanú omietku.

Ľudová architektúra
-------------------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Ľudová architektúra na Slovensku*

Secesia
-------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Secesia na Slovensku*

Dedičia bývalej monarchie
-------------------------

Na Slovensku sa po vzniku ČSR striedalo viacero ciest rozluky s historickými slohmi, zviazanými s monarchiou a jej stavbami. Došlo k prirodzenej zdržanlivosti vo vzťahu ku krajinám bývalého Rakúsko - Uhorska. Maďarsko i Rakúsko sa v tom čase vyrovnávali sa zložitou hospodárskou i vnútropolitickou situáciou, čo spôsobilo stagnáciu. Väčšina aktívnych, vtedy na Slovensku pôsobiacich architektov získala však vzdelanie na budapeštianskej technike alebo viedenskej akadémii a tamojší profesori boli prvými vzormi pre našich začínajúcich architektov.

Budapešť predstavovala dlhé roky najprirodzenejšie študijné prostredie pre architektov slovenského pôvodu. Bola hlavným mestom štátu a teda prirodzeným centrom študentských ambícií. Tamojšia technika vychovala najmenej dve slovenské generácie architektov. Väčšina tých architektov, ktorí determinovali slovenskú architektúru dvadsiatych rokov, tam študovala ešte pred prvou svetovou vojnou. Tu sa kládol dôraz skôr na inžiniersko-konštrukčné majstrovstvo ako na umelecké novátorstvo. Profesori viedli svojich poslucháčov k tradičnému ponímaniu architektúry. Niektorí zo študentov sa rozhodli pre tradíciu nezaťaženú maďarským národnostným kontextom. To platí najmä pre Vojtecha Holescha a jeho spolupracovníka Alexandra Skuteckého. Iní sa orientovali na pražské či nemecké vzory, boli medzi nimi však aj takí, ktorí založili svoju tvorbu práve na kontinuite spojenia s centrom bývalej monarchie.

Socialistický realizmus v architektúre
--------------------------------------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Socialistický realizmus v architektúre na Slovensku*

60. roky 20. storočia
---------------------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: 60. roky 20. storočia (Slovenská architektúra)*

Zdroje
------

* Dulla, M. Moravčíková, H.: *Architektúra Slovenska v 20. storočí*. Bratislava 2002, ISBN 80-7145-684-5
* Kusý, M.: *Architektúra na Slovensku.* Bratislava 1937
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Malebné Slovensko. Historické a staviteľské pamiatky, ukážky rázovitých krojov, stavieb, umenia a života ľudu slovenského a prírodnej krásy. Praha: B. Koči, 1920. 96 s. – dostupné v Digitálnej knižnici UKB
**Anarchoprimitivizmus** je anarchistická kritika pôvodu a vývoja civilizácie. Primitivisti tvrdia, že zmena z lovecko-zberačskej k poľnohospodárskej forme obživy priniesla so sebou spoločenskú stratifikáciu, násilné ovládanie ľudí a vzájomné odcudzenie. Riešením je podľa primitivistov návrat k predmoderným prvkom spôsobu života skrz de-industrializáciu, zrušenie špecializácie a deľby práce, opustenie od technológie aj zrušenie povinného štátom oktrojovaného systému vzdelania. Nie všetci primitivisti vychádzajú z anarchizmu. Niektorí vidia koreň zla civilizácie v priemyselnej revolúcii, iní zase poukazujú na problematické dôsledky monoteizmu, gramotnosti, používanie kovových nástrojov, atď. Odcudzenie voči prírode a zhromažďovanie nadbytočných majetkových rezerv je tiež časťou tejto kritiky. Inšpiráciu primitivisti hľadajú v súdobých kultúrno-antropologických a archeologických zisteniach o predmoderných spoločnostiach.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Anarchoprimitivismus na českej Wikipédii.*

Čierno-zelená vlajka anarcho-primitivistov
**Darcyho-Weisbachov vzťah** alebo **Darcyho-Weisbachova rovnica** je v hydrodynamike rovnica, pomocou ktorej je možné kvantitatívne vyjadriť pozdĺžne trecie straty pri prúdení tekutiny v potrubí. Ak ide o prúdenie reálnej tekutiny, čiže častice sa pohybujú po jednotlivých prúdniciach v priereze potrubia rôznymi rýchlosťami, vzniká medzi jednotlivými prúdnicami a taktiež medzi „najširšou" prúdnicou a vnútornou stenou potrubia trenie. Ak prúdi tekutina turbulentne, dochádza aj k výmene hybnosti medzi jednotlivými prúdnicami tekutiny, čím vznikajú ďalšie stratové sily.

Veľkosť strát sa dá ľahko definovať pomocou stratovej výšky využitím Darci-Weisbachovho vzťahu :

{\displaystyle h\_{s}={\frac {P\_{s}}{\rho g}}=\lambda {\frac {l}{d}}{\frac {v^{2}}{2g}}=\Psi \_{t}{\frac {v^{2}}{2g}}}
kde:

* {\displaystyle h\_{s}} je stratová výška
* {\displaystyle P\_{s}} je stratový tlak
* {\displaystyle \lambda } je trecí súčiniteľ
* {\displaystyle l} je dĺžka potrubia
* {\displaystyle d} je hydraulický priemer
* {\displaystyle \Psi \_{t}} je trecí stratový súčiniteľ
Andrea Pisano
**Andrea Pisano** (\* cca 1290, Pontedera pri Pise – cca 1348, Orvieto), známy aj ako **Andrea da Pontedera**, bola taliansky sochár, zlatník a architekt.

Život
-----

Pisano sa najskôr vyučil za zlatníka. Jeho učiteľom bol Mino di Giovanni, okolo roku 1300, a pracoval s ním na skulptúre pre kostol *Santa Maria della Spina* v Pise, i inde.

Jeho štýl najviac ovplyvnil Giotto di Bondone.

Výsek bronzových dverí Baptisteria San Giovanni vo Florencii
Je tvorcom bronzových dverí Baptistéria San Giovanni vo Florencii s výjavmi zo života Jána Krstiteľa. S prácou začal v roku 1330 a dokončil ju v roku 1336.

Dvere pozostávajú z radu malých kvadratický tabúľ. Spodné obsahujú jednotlivé postavy cností a zvyšné scény zo života Jána Krstiteľa.

V roku 1340 sa stal staviteľom Dómu vo Florencii, kde vytvoril viacero Giottom di Bondone navrhnutým mramorových skulptúr.

V roku 1347 sa stal staviteľom katedrály v Orvieto.
Pracoval na fasáde, ktorú začal Lorenzo Maitani, a vytvoril mramorovú sochu Panny Márie.

Táto fasáda a bronzové dvere baptistéria vo Florencii sú najznámejšie Pisanove diela.

Pisanovym hlavným žiakom bol Andrea di Cione, viac známy Orcagna. Ďalším jeho známym žiakom bol Giovanni di Balduccio.

Andrea Pisano mal dvoch synov, Nina a Tommasa. Obaja, hlavne starší Nino, pokračovali v jeho práci staviteľa dómu v Orvieto.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Andrea Pisano**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Andrea Pisano na nemeckej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 119963031
* GND: 118742736
* ISNI: 0000 0001 1844 9189
* LCCN: n85084473
* NK ČR: xx0030202
* ULAN: 500005015
* VIAF: 316880790
* WorldCat: lccn-n85084473
**Dardanos** (starogr. Δάρδανος – Dardanos, lat. *Dardanus*) je v gréckej mytológii zakladateľ národa či kmeňa Dardanov, mýtický predok vládcov Tróje. Bol prvým kráľom v Dardanii.

Jeho pôvod je antickými autormi vykladaný nejednotne, prevláda však verzia, že je synom najvyššieho boha Dia a matky Élektry, dcéry Atlanta. Élektra bola jednou z Plejád, ktorá bola bohmi spolu so svojimi sestrami, premenená na hviezdokopu Plejád. Hovorí sa, že jej svetlo je najslabšie, lebo smúti nad zničením Tróje.

Z vôle Dia bol Dardanos obdarený významnými a slávou obdarenými potomkami:

* Erichthonios vládol v Dardanii hneď po jeho smrti
	+ Nástupcom Erichthonia bol Trós
		- Po ňom vládol Ilos, zakladateľ mesta *Ilios* alebo *Ilium*, preslávenom neskôr ako Trója

V ďalšom pokolení sa rod rozdelil na dve vetvy:

* Starší syn Tróa Assarakos, jeho syn Kapys a vnuk Anchises vládli v Dardanii.
* Mladší syn Tróa Ilos a jeho potomkovia Laomedón a Priamos vládli v Tróji.

Keď pre krásnu Helenu vypukla desaťročná trójska vojna, v ktorej Achájci Tróju vypálili a zničili, zanikla tým vláda významného rodu. Anchisov syn Aineias odviedol Dardanov a trójskych utečencov ďaleko na západ. Usadili sa v Itálii, kde založili mesto Alba Longa, z ktorého neskôr pochádzali zakladatelia Ríma, bratia Romulus a Rémus.

Meno mýtického vládcu Dardana je stále živé, po ňom bola nazvaná úžina medzi Európou a Malou Áziou. Predtým sa úžina volala Helléspontos, čiže "*Hellino more*" podľa malej Hellé, ktorá sa v ňom utopila, keď ju zlatý baran a jej brata Frixa odnášal do ďalekej Kolchidy.

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Dardanos na českej Wikipédii.*
**Analógový signál** je daný spojitými funkciami spojitého času, alebo čiastočne spojitými funkciami spojitého času. Tým sa líši od diskrétneho signálu, ktorý je daný funkciami definovanými len v diskrétnych časových okamihoch a tvorí tak postupnosť funkčných hodnôt.

Analógové signály môžeme deliť na základe nosného média, čiže podľa média, ktorými sú prenášané. Hovoríme vtedy napríklad o akustických signáloch, elektrických signáloch, optických signáloch a podobne.

Genéza spojitých signálov
-------------------------

Spojité signály sú generované spojitými procesmi a systémami. Ide napríklad o:

* EEG – vzniká elektrickou aktivitou mozgu
* EKG – vzniká elektrickou aktivitou srdca
* reč – príklad akustického signálu
* výstup spojitého snímača, napríklad snímač teploty

Spracovanie spojitých signálov
------------------------------

Na spravovanie sú používané nasledujúce štandardné algoritmy, nezávisle od druhu analógového signálu.

* Zosilnenie
* Útlm
* Modulácia a demodulácia pomocou modulátora

Digitalizácia spojitých signálov
--------------------------------

Z dôvodu spracovania signálu sa robí digitalizácia spojitých signálov. Dôvody digitalizácie nie sú len ekonomické (lacnejšie spracovanie a prenos dát), ale i technické, lebo s digitálnym signálom môžeme zaobchádzať tak, ako s analógovým nie je možné (bezstratový prenos na veľké vzdialenosti, sofistifikované spracovanie signálu a podobne). 

Príkladom je rozpoznávanie reči – pomocou zložitých algoritmov je aplikovateľné len na digitalizovaných signáloch.

Základné analógové signály
--------------------------

* Jednotkový skok
* Impulzný signál, tzv. Diracova delta funkcia
* Sínusový signál

Pozri aj
--------

* diskrétny signál
* digitálny signál
**Dara Bubamara** (srb. Дара Бубамара), vlastným menom **Radojka Kesić** (srb. Радојка Кесић), známa ako **Rada Kesić** (srb. Рада Кесић), rod. **Radojka Adžić** (srb. Радојка Аџић; \* 21. máj 1976, Nový Sad) je srbská speváčka.

Vyrástla v Novom Sade, v mestskej časti Satelit. Jej rodičia sa presťahovali do Nového Sadu z mesta Derventa v Bosne a Hercegovine predtým, ako sa narodila.

Piesne
------

Medzi jej najznámejšie piesne patrí „Košava sa Dunava", ktorá mala veľký úspech v bývalej Juhoslávii (Srbsko a Čierna Hora) začiatkom 90. rokov.

V toku 2007 sa jej pieseň „Zidovi" stala najpopulárnejšou turbo folk piesňou leta 2007. Úspech mali aj piesne „Dodirni me", „Dobro jutro nikome" a iné.

Diskografia
-----------

* *Košava sa Dunava* (1993)
* *Željo moja* (1994)
* *Svi su tu* (1997)
* *Nisu to kiše* (1999)
* *Opa Opa* - Best of (2000)
* *Dvojnica* (2001)
* *Polje jagoda (Field of Strawberries)* (2002)
* *Bez milosti* (2005)
* *Dodirni me* (2007)
Súradnice: 49°17′S 19°45′V﻿ / ﻿49,29°S 19,75°V﻿ / 49.29; 19.75

**Podtatranská brázda** je geomorfologický celok na severe Slovenska a juhu Poľska. Je súčasťou provincie Západné Karpaty, subprovincie Vnútorné Západné Karpaty a Podhôľno-magurskej oblasti.

Má pretiahnutý tvar v smere západ – východ a maximálnu šírku približne 6 km. Je rozdelená územím Poľska na dva podcelky: Zuberská brázda v západnej časti a Ždiarska brázda vo východnej časti. Podtatranská brázda pokračuje aj v Poľsku severným predhorím Tatier.

Polohopis
---------

**Hierarchia**
*Alpsko-himalájska sústava* → *Karpaty* → *Západné Karpaty* → *Vonkajšie Západné Karpaty* → *Podhôľno-magurská oblasť* → ***Podtatranská brázda***
\*\*\*
Hraničí s nasledujúcimi geomorfologickými celkami: v západnej časti sú to na severe Oravská vrchovina a Skorušinské vrchy, na juhu Chočské vrchy a Tatry. Východná časť susedí na severe so Spišskou Magurou, na juhu Tatry.

Najvyšším bodom celku je vrch Strednica (1 128,6 m n. m.), nachádzajúci sa v Ždiarskej brázde.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Podtatranská brázda**

Referencie
----------

1. 1 2  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2018-12-25]. Dostupné online.
2. ↑   *mapový portál HIKING.SK* [online]. mapy.hiking.sk, [cit. 2018-12-25]. Dostupné online.
|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Medicínsky portál |

**Podtlakové uzatváranie rán** (*vacuum assisted closure*, *VAC*) je metodika používaná v chirurgii na urýchlenie, alebo zlepšenie hojenia chronických, zle sa hojacích rán.

Spočíva v aplikácii špongie s otvorenými bunkami na ranu, následnom krytí rany nepriedušnou fóliou a aplikácii kontrolovaného podtlaku na lokalitu rany.

Súčasťou VAC zariadenia je čierna polyuretánová špongia alebo biela poly-vinyl-alkoholová mäkká špongia. Čierna špongia s priemerom pórov 600μm je viac účinná, biela špongia s priemerom pórov 400μm sa používa ak granulačné tkanivo prerastá do čiernej špongie, alebo ak pacient čiernu špongiu pre bolesť netoleruje. Špongia je upravená podľa veľkosti rany a vložená do rany. Evakuačná hadička s bočnými dierkami je vložená do špongie rovnobežne s kožou. Vďaka použitiu špongií s otvorenými pórmi je aplikovaný podtlak rovnomerne rozložený na celú lokalitu rany. Rana so špongiou a drénom sú následne prelepené nepriedušnou fóliou. Drén spája penu v rane s VAC pumpou. VAC pumpa je počítačom riadená podtlaková pumpa so široko nastaviteľnými parametrami produkovaného podtlaku.

VAC terapia pracuje na princípe rovnomerného pôsobenia podtlaku na lokalitu rany. Podtlak odstraňuje z rany prebytočnú tekutinu, dilatuje novo sa vytvárajúce kapiláry, odstraňuje z rany infekčný agens a špongia navyše mechanicky stimuluje spodinu rany, teda granulačné tkanivo, k rýchlejšiemu rastu. 

Mechanizmus účinku VAC terapie teda môžeme zhrnúť v nasledujúcich bodoch:

* zabezpečenie vlhkého prostredia rany
* zlepšenie manažmentu výpotku
* odstránenie infekčného agens
* vzostup teploty v rane
* mechanická stimulácia buniek granulačného tkaniva

VAC terapia zďaleka nie je v súčasnosti u nás ani vo svete štandardnou terapiou hojenia. Mnohé štúdie ju však odporúčajú ako podpornú liečbu pri chronicite hojenia. Treba ale zdôrazniť individuálny prístup ako pri jej indikácii, tak aj pri voľbe jednotlivých parametrov jej aplikácie.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Podtlakové uzatváranie rán**

Zdroje
------

* TOPORCER, T; RADOŇÁK, J. Podtlakové uzatváranie rán – nové poznatky a možnosti aplikácie. *Časopis lékařů českých*, 2006, roč. 145, čís. 9, s. 702–707. Dostupné online. PMID 17091725.
* LAMBERT, K V; HAYES, P; MCCARTHY, M. Vacuum assisted closure: a review of development and current applications. *European Journal of Vascular and Endovascular Surgery*, marec 2005, roč. 29, čís. 3, s. 219–226. DOI: 10.1016/j.ejvs.2004.12.017. PMID 15694791. (po anglicky)
Hrad Mamure
**Anamur** je mesto v južnom Turecku. Je taktiež najjužnejším bodom pevninského Turecka, ktorý susedí s Iránom. Hranice na juhu však v meste Anamur tvorí Stredozemné more. Je výnimočné svojou polohou, ktorá ako najteplejšiemu miestu v Turecku dovoľuje naplno rozvíjať pestovanie tropického ovocia a jeho vývoz. Anamur rekordérom vo vývoze a pestovaní jahôd, banánov a iných plodov tropického pásma. Nie je tu veľmi rozšírený turistický ruch, aj keď známe letovisko Alanya je vzdialené len 3 až 4 hodiny cesty na západ. Zahraniční turisti tu majú svoje obydlia a letné domy. Doprava je odkázaná na cestnú a lodnú.

Anamurium
---------

Staroveké mesto, ktoré leží vo svahu kopca je dnes historickou pamiatkou na rímsku kolonizáciu tejto oblasti, keď ešte nepatrila Turecku. Tvorí ho viacero starovekých budov a komplex pozostávajúci z kúpeľov, divadla, a malej promenády vedúcej k moru, vyzdobenej mozaikami. Množstvo z nich je ponechaných napospas času.

Mamure
------

Stredoveká križiacka pevnosť poskytuje pohľad na stavbu takýchto budov a ich výzor. Zachovalá, len na malých miestach poškodená hradba plnila účel ochrannej stavby, pozoruhodné sú najmä hrubé múry s prechodmi, schodišťami, chodbami a dodnes stojacimi vežami. Súčasťou Mamure je aj mešita, ktorú tu postavili arabskí dobyvatelia ešte v 12. storočí.

Externé odkazy
--------------

* Cestopis z Anamuru

Zdroj
-----

* Pevnosť Mamure
* Mesto Anamurium
**Kornélia Kropiláková** (\* 12. január 1914, Slovenská Ľupča  –  † 24. január 1992, Bratislava) bola slovenská pedagogička a matematička.

Rodina
------

* manžel: Miroslav Kropilák

Životopis
---------

Narodila sa 12. januára 1914 v Slovenskej Ľupči. Po skončení univerzitných štúdií vyučovala matematiku na gymnáziách v Dolnom Kubíne, v Ružomberku a v Banskej Bystrici. Od roku 1951 učila v Bratislave na JSŠ Jilemnického a od roku 1960 až do dôchodku v roku 1982 na SVŠ Novohradská (z ktorej v roku 1969 vzniklo Gymnázium Jura Hronca). 

V rokoch 1973 – 1975 zastávala funkciu podpredsedu Pobočky JSMF Bratislava 1 a v rokoch 1975 – 1979 podpredsedu Matematickej sekcie JSMF. 

Nositeľka viacerých uznaní, pedagogických vyznamenaní JČSMF, čestných uznaní za dlhodobé vynikajúce výsledky v Matematickej olympiáde, Čestného členstva v JSMF aj titulu Zaslúžilá učiteľka.

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Kornél Ábrányi** (maď.-lat. prídomok *Ábrányi de Lászlófalva et Mikeföld*; \* 15. október 1822, Szentgyörgyábrány, Rakúske cisárstvo – † 20. december 1903, Budapešť, Rakúsko-Uhorsko) bol maďarský skladateľ, klavirista a publicista. 

Pochádzal pôvodom z turčianskeho rodu Eördögh (Čert) z Laclavy. Táto rodina si v roku 1844 zmenila priezvisko z Eördögh na Ábrányi čo bolo aj potvrdené cisárom Ferdinandom V. dňa 3. februára 1844.

Bol žiakom Fryderyka Chopina. V roku 1860 bol jedným zo spoluzakladateľov prvého maďarského časopisu o hudbe *Zenészeti Lapok*. Teoreticky sa venoval hudbe, písal učebnice, prekladal libretá.

Zdroj
-----

* Ábrányi, Kornél. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 28.

Autoritné údaje: * BnF: 10986753b
* GND: 133643514
* ISNI: 0000 0000 7880 6806
* LCCN: n2018004251
* NK ČR: mzk2012690299
* PIM: PIM41824
* VIAF: 57808720
* WorldCat: lccn-n2018004251
Kamenný podstavec Artemovej sochy s nápisom (IvO 237) - Olympia
**Poplios Ailios Artemas** (starogr. Πόπλιος Αἴλιος Ἀρτεμᾶς) bol olympijský víťaz súťaže trubačov a hlásateľov v roku 137

Artemas pochádzajúci pravdepodobne z frýgskej Laodikeie si na 229. olympijských hrách v roku 137 vybojoval víťazstvo v súťaži trubačov a hlásateľov. Súťaž trubačov a hlásateľov zaviedli na 96. olympijských hrách v roku 396 pred Kr. Konala sa hneď po prísahe a jej víťaz mal právo asistovať hellanodikom pri hrách a hlavne oznamovať mená pretekárov a víťazov.

Záznam o olympijskom víťazstve Artema je uvedený na kamennom podstavci jeho nezachovanej sochy, ktorý objavili 20 metrov severne od severovýchodného rohu Diovho chrámu v Olympii. Nápis (*IvO 237*, IvO = W. Dittenberger a K. Purgold, nápisy Olympia, Berlin 1896.) na podstavci okrem jeho olympijského víťazstva uvádza, že sa počas tejto olympiády (štvorročné obdobie medzi hrami v Olympii) presadil v tejto disciplíne aj na celogréckych hrách v Isthmii, Nemei a v Delfách, čím si vyslúžil titul *periodonikés* (víťaz obehu).

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Carnegie Institution of Washington, 1921, *Carnegie Institution of Washington Publication*, str. 360
2. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 127.
4. 1 2  Inscriptiones Graecae, *IvO 237*

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
*Deipnosophistae*, 1535
**Athénaios z Naukratidy** (starogr. Ἀθήναιος Ναυκρατίτης  – Athénaios Naukratités; lat. *Athenaeus Naucratita*) bol grécky spisovateľ, narodený v egyptskom meste Naukratis pred rokom 200 po Kr. 

Je predstaviteľom tzv. druhej sofistiky. Jeho dialóg Deipnosofistai (Δειπνοσοφισταί, Hodujúci mudrci, 15 kníh) opisuje podľa vzoru Platónovho *Symposia* hostinu filozofov, umelcov a učencov, ktorí rozprávajú o najrôznejších témach, o jedle, hudbe, tanci či literatúre. Má predovšetkým hodnotu dokumentárnu pre množstvo citátov zo starších autorov.

Literatúra
----------

* *Encyklopedie antiky*. Praha: Academia, 1973
* Andrew Dalby, *Food in the Ancient World from A to Z*. Londýn: Routledge, 2003
*

Externé odkazy
--------------

* *Athénée de Naucratis: Deipnosophistes, Le Banquet des Sophistes*, grécky originál s francúzskym prekladom
* *The Deipnosophists of Athenaeus*, anglický preklad

Autoritné údaje: * BnF: 12155359b
* GND: 118650815
* ISNI: 0000 0001 2103 3635
* LCCN: n80051703
* NK ČR: jn19992000034
* VIAF: 100169636
* WorldCat: lccn-n80051703
**Peugeot 107** je osobný automobil od firmy Peugeot primárne určený pre európsky trh. Má štyri sedadlá s troj- alebo päťdverovou karosériou. Automobil prišiel na trh v polovici roka 2005 a je takmer identický s automobilmi Citroën C1 a Toyota Aygo. Denne sa vyrobí z týchto troch automobilov okolo 1000 kusov v automobilke Toyota Peugeot Citroën Automobile (TPCA) v Kolíne (Česko).

Peugeot 107 je najmenší automobil od firmy Peugeot. Nahradil Peugeot 106, ktorý sa vyrábal v dvoch sériách od roku 1991 do roku 2003. 107 by sa nemal zamieňať s automobilom Peugeot 1007, ktorý prišiel na trh takmer súčasne.

Od roku 2009 je v ponuke faceliftová verzia 107. Pozmenila sa predná časť vozidla, ale technológia zostala nezmenená. 

V roku 2012 dostal Peugeot 107 2. facelift, dizajnovo priblížený ku Peugeotu 208.
Podobný facelift dostali aj súrodenci z Kolína - Citroën C1 a Toyota Aygo

Motorizácia
-----------

1 litrový, 12 ventilový, trojvalcový motor VVT-i od Daihatsu Sirion s výkonom 50 kw (68 k) spĺňajúci euronormu 4 a 1,4 litrový dieselový HDi motor so 40kw (54 k).

Modelové varianty
-----------------

* **Petit Filou** (základný model s posilňovačom riadenia a štyrmi airbagmi)
* **Filou** ( bočné ochranné lišty, elektrické okná, centrálne zamykanie, delené zadné sedadlá)
* **Street Racing** (iba trojdverový model, vizuálne vylepšenia, liate kolesá, kožený volant)

Technische Daten
----------------

Zadný pohľad 107 trojdver
Peugeot 107 päťdver(2005–2009)
Peugeot 107 trojdver (od 2009)

|  | Peugeot 107 |
| --- | --- |
| Motor:  | Radový trojvalec |
| Ventily:  | 12 |
| Objem:  | 998 cm³ |
| Výkon(k)pri 1/min:  | 50 kW (68 k)6000 |
| Max. krútiaci momentpri 1/min:  | 93 Nm 3600 |
| Prevodovka:  | 5 stupňová, manuálna aleboautomatická  *2-tronic* |
| Max. rýchlosť:  | 157 km/h157 km/h1 |
| 0-100 km/h:  | 13,7 s14,0 s1 |
| Spotreba v Liter/100 km | 4,5 S4,6 S1 |
| CO2-Emisiein g/km | 1061071 |

1Hodnota pre automatickú 5-stupňovú manuálnu prevodovku  *2-tronic*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Peugeot 107**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Peugeot 107 na nemeckej Wikipédii.*

| Automobily značky Peugeot 1980 – súčasnosť |
| --- |
| **Typ** | 1980 | 1990 | 2000 | 2010 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| Miniautomobil | 104 |  | 106 |  | 107 | 108 |  |
| Malý automobil |  |  |  | 207 | 208 |  |
|  | 205 |  | 206 | 206+ |  |
| Nižšia stredná trieda |  |  |  |  | 301 |  |
|  | 309 | 306 |  | 308 |  |
| 305 |  |  |  | 307 |  | 408 |  |
| Stredná trieda | 504 |  | 405 | 406 | 407 |  |
| 505 |  |  | 508 |  |
| Vyššia stredná trieda | 604 |  | 605 | 607 |  |
| Športový automobil |  |  |  | RCZ |  |
| LAV |  |  |  | Bipper Tepee |  |
|  |  | Partner Combi | Partner Tepee |  |
| Mini MPV |  |  |  | 1007 |  |
| Kompaktné MPV |  |  |  | 3008 |  |
|  |  |  | 5008 |  |
| Veľké MPV |  |  | 806 | 807 |  |
| Crossover |  |  |  | 4007 | 4008 |  |
| LCV |  |  | Expert | Expert Tepee | Traveller |  |
**WinStars** je simulátor planetária vyvinutý Richardom Franckom pre Android, iOS, Linux, OS X a Microsoft Windows operačné systémy. Medzi funkcie WinStars patrí možnosť ovládať počítačom montáž ďalekohľadu.

História
--------

Verzia WinStars 1.0 bola vyvinutá Richardom Franckom v roku 2001 v programovacom jazyku C++. WinStars verzia 2.0 bola vydaná ako komerčný softvér v roku 2004, teraz je však k dispozícii na bezplatné stiahnutie z webovej stránky spoločnosti Franck. Koncom roku 2017 debutovala alfa verzia WinStars 3.0, po ktorej nasledovala prvá stabilná platená verzia v máji 2018. Franck zostáva jediným vývojárom a správcom aplikácie.

Katalógy
--------

WinStars 2 obsahuje databázu 2 500 000 hviezd a (SAC) katalóg 10 000 hmlovín, galaxií a hviezdokop, dokáže čítať niekoľko astrometrických katalógov v ich pôvodných formátoch.

Zahrnuté sú aj katalógy Bright Star, Digitized Sky Survey, Sky2000 a Tycho 2. Katalógy USNO UCAC a údaje ESA Gaia sú podporované vo WinStars 3.

WinStars 2 obsahuje integrovanú podporu pre systém Berkeley Open Infrastructure for Network Computing (BOINC), ktorý sa používa v projekte SETI@home.

Pozri aj
--------

* Cartes du Ciel
* Celestia
* Hallo Northern Sky
* KStars
* SkytechX
* Stellarium
* TheSky
* WorldWide Tlescope

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portál |

* Oficiálny web (po anglicky)
**Wincenty Birkenmajer** (\* 1899, Czernichów pri Krakove – † 17. apríla 1933, Vysoké Tatry) bol jeden z najvýznamnejších poľských horolezcov medzivojnového obdobia, pedagóg, básnik a publicista.

Bol synom Ludwika Antoniho Birkenmajera, fyzikom, matematikom a historikom. Bol profesorom poľského jazyka, vyučoval poľskú literatúru na Liceu Ogólnokształcące im. Bolesława Krzywoustegov v Nakło nad Notecią, na gymnáziu v Inowrocławi (od roku 1925) a v Poznani. Pôsobil v Zbore Kadétow č. 3 v Rawiczi. Bol literárne činný, upravoval časopis „Wentylator". Publikoval niekoľko básní a poviedok a poľský preklad (z angličtiny) diela *Dom a svet Rabindranath Tagore* (1921).

Od roku 1924 navštevoval Vysoké Tatry. Bol turistickým sprievodcom, vodcom a členom neformálnej turistickej a horolezeckej skupiny, ktorá pôsobila v rokoch 1927 – 1930 a volala sa „Cyrhlanie". Meno bolo odvodené od Toporowej Cyrhly, najvyššej miestnej časti Zakopaného. Jej členovia boli väčšinou učitelia stredných škôl.

Horolezectvom sa začal vážnejšie zaoberať v roku 1929, keď vyliezol v tatranských stenách mnohé ťažké cesty a objavil nové. V roku 1930 celé leto prežil v Tatrách. Počas 90 dní vyliezol okolo 35 nových ciest a ich variantov, najmä s partnerom Kazimierzom Kupczykom. Jeho cesty, z tejto sezóny, sú dodnes oceňované horolezcami. Medzi inými východná stena Rohatej veže (1. júla), východná stena Gerlachovského štítu (7. júla), východný pilier Ganku (15. júla), východná stena Bielovodskej veže (18. júla), južná stena Kežmarského štítu (24. augusta) a západná stena Lomnického štítu (21. júna). Jeho lezeckými partnermi boli predovšetkým Jan Kazimierz Dorawski, Stanisław Groński, Alfred Szczepański, Jan Alfred Szczepański, Witold Henryk Paryski a Tadeusz Pawłowski.

Birkenmajer sa zaujímal o topografiu, tatranské názvoslovie a ideológiu horolezectva. Bol ochrancom horskej prírody a propagátorom bivakovania v horskom prostredí Vysokých Tatier. Zaoberal sa horskou fotografiou. Od roku 1930 publikoval početné opisy horolezeckých výstupov a ciest v časopise *Taternik* a v iných časopisoch.

V roku 1931 bol členom horolezeckej expedície v Alpes du Dauphiné vo Francúzsku, kde urobil tretí výstup južnou stenou na La Meije. Nasledujúci rok v podobnej expedícii na masív Mont Blanc urobil prvovýstup juhozápadným hrebeňom Aiguille du Moine (13. augusta).

Alpské skúsenosti využil počas zimných horolezeckých výstupov vo Vysokých Tatrách. Počas výstupu so Stanisławom Gronským na východný pilier v Galérii Ganku, v apríli 1933, zomrel v dôsledku vyčerpania a podchladenia.

Je pochovaný na novom cintoríne na ulici Nowotarska v Zakopanom.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Wincenty Birkenmajer**

Externé odkazy
--------------

* Článok na internete (po poľsky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Wincenty Birkenmajer na poľskej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 7212 3481
* LCCN: no2016002875
* VIAF: 101664895
* WorldCat: lccn-no2016002875
Peugeot 305 Limousine (1977–1988)
Peugeot 305 Break (1980–1988)
**Peugeot 305** bol automobil nižšej strednej triedy od automobilky Peugeot. Bol vyrábaný v rokoch 1977 až 1988 a nahradil Peugeot 304.

Karosárske verzie
-----------------

Peugeot 305 bol ponúkaný ako štvordverový sedan a päťdverové kombi *Break*. Kombi Break sa vyrábalo aj vo verzii úžitkového vozidla s dvomi dverami pod názvom Break Service.
Po facelifte v roku 1982 dostala karoséria nižšiu a aerodynamickejšiu prednú časť vozidla.

Celkové rozmery automobilu boli takmer identické pre oba modely:

* Dĺžka: 4240 mm (Limousine), 4260 mm (Break)
* Šírka: 1630 mm (Limousine), 1640 mm (Break)
* Výška: 1400 mm (Limousine), 1420 mm (Break)

Motorizácia a prevodovky
------------------------

Peugeot 305 bol počas svojej výroby ponúkaný s rôznymi motormi, ktoré boli štvorvalcové. Prvá generácia prevzala motorizáciu od Peugeot 304 1,3l a 1,5l s výkonom 44kW a 54kW, neskôr boli v ponuke XU-motory 1,6l s výkonom 66kW a 71kW, 2,0l s výkonom 72kW a katalyzátorom. 

V ponuke bol aj dieselový motor s obsahom 1,9 litra o výkone 48kw, ale pred ním bol v ponuke aj 1,5 litrový motor.

Motor bol montovaný priečne nad prednou nápravou. V Peugeot-Múzeu je aj prototyp s motorom uloženým pozdĺž prednej nápravy.

Peugeot 305 bol v ponuke s predným náhonom.

Stupne výbav
------------

* GL
* GLS
* GR
* SR
* GT *(od 1983)*
* GTX

* GLD *(Diesel)*
* GRD *(Diesel)*
* SRD *(Diesel)*

Rôzne
-----

Peugeot 305 bol veľa rokov vyrábaný s najvyšším počtom vyrobených kusov automobilky Peugeot. Priamy nástupca bol Peugeot 405.
Je tiež zaujímavé, že 305 bola od roku 1978 až do konca 90. rokov používaná v Sársku ako policajné vozidlo.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Peugeot 305**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Peugeot 305 na nemeckej Wikipédii.*

| Automobily značky Peugeot 1980 – súčasnosť |
| --- |
| **Typ** | 1980 | 1990 | 2000 | 2010 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| Miniautomobil | 104 |  | 106 |  | 107 | 108 |  |
| Malý automobil |  |  |  | 207 | 208 |  |
|  | 205 |  | 206 | 206+ |  |
| Nižšia stredná trieda |  |  |  |  | 301 |  |
|  | 309 | 306 |  | 308 |  |
| 305 |  |  |  | 307 |  | 408 |  |
| Stredná trieda | 504 |  | 405 | 406 | 407 |  |
| 505 |  |  | 508 |  |
| Vyššia stredná trieda | 604 |  | 605 | 607 |  |
| Športový automobil |  |  |  | RCZ |  |
| LAV |  |  |  | Bipper Tepee |  |
|  |  | Partner Combi | Partner Tepee |  |
| Mini MPV |  |  |  | 1007 |  |
| Kompaktné MPV |  |  |  | 3008 |  |
|  |  |  | 5008 |  |
| Veľké MPV |  |  | 806 | 807 |  |
| Crossover |  |  |  | 4007 | 4008 |  |
| LCV |  |  | Expert | Expert Tepee | Traveller |  |
Peugeot 309
**Peugeot 309** je osobný automobil nižšej strednej triedy francúzskej autombilky Peugeot (koncern PSA). Peugeot 309 sa vyrábal medzi rokmi 1985-1993, potom bol v licencii vyrábaný tiež v Indii (1994-1997).

Model 309 bol pôvodne zamýšlaný ako nový model značky Talbot pod názvom Arizona a mal nahradiť modelovú radu Horizon. Bohužial pre Talbot sa koncern PSA v priebehu roka 1985 rozhodol ukončiť predaj vozov značky Talbot a voz bol premenovaný a predávaný pod značkou Peugeot. Prvá 309 zišla z výrobného pásu v Rytonu v októbri 1985, samotný predaj začal začiatkom nasledujucého roku. Model 309 nemal za úlohu nahradiť Peugeot 305 a preto bol pomenovaný 309 (náhrada za 305 mala byť logicky 306), naďalej mala číslovka poukázať na pôvod vozu (Talbot). Peugeot 309 sa vyrábal v päťdverovej verzii, od roku 1987 aj v trojdverovej.

Facelift a nástup 306
---------------------

V roku 1989 prišiel Peugeot s upravenou verziou 309, ktorá mala pozmenené zadné svetlá, zníženú nákladovú hranu kufru, lepšiu antikoróznu ochranu (pozinkovanú), prevodovku (spätný chod pod piatym prevodovým stupňom namiesto vedľa prvého prevodového stupňa), ďalej upravený interiér a väčšou ponukou motorov. Model 309 bol dodávaný s naozaj širokou paletou motorov, ako vznetových, tak aj zážihových od obsahu 1.1 až po 1.9, špecialitou bol potom motor XU9 o obsahu 1905 ccm s výkonom 115, 122, 130 konskými silami a 16v s výkonnom 160 hp, ktoré boli montované do rady 309 GTi. V roku 1993 Peugeot predstavil modelovú radu 306, s ktorej príchodom skončila výroba rady 309. Peugeot 306 v mnohých smeroch využíva odkaz svojho predka a do prvých radov boli montované motory, ktoré boli používané už v rade 309.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Peugeot 309**

| Automobily značky Peugeot 1980 – súčasnosť |
| --- |
| **Typ** | 1980 | 1990 | 2000 | 2010 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| Miniautomobil | 104 |  | 106 |  | 107 | 108 |  |
| Malý automobil |  |  |  | 207 | 208 |  |
|  | 205 |  | 206 | 206+ |  |
| Nižšia stredná trieda |  |  |  |  | 301 |  |
|  | 309 | 306 |  | 308 |  |
| 305 |  |  |  | 307 |  | 408 |  |
| Stredná trieda | 504 |  | 405 | 406 | 407 |  |
| 505 |  |  | 508 |  |
| Vyššia stredná trieda | 604 |  | 605 | 607 |  |
| Športový automobil |  |  |  | RCZ |  |
| LAV |  |  |  | Bipper Tepee |  |
|  |  | Partner Combi | Partner Tepee |  |
| Mini MPV |  |  |  | 1007 |  |
| Kompaktné MPV |  |  |  | 3008 |  |
|  |  |  | 5008 |  |
| Veľké MPV |  |  | 806 | 807 |  |
| Crossover |  |  |  | 4007 | 4008 |  |
| LCV |  |  | Expert | Expert Tepee | Traveller |  |
Porast jelše sivej
**Horské jelšové lužné lesy** je druh lužného lesa vyskytujúci sa pozdĺž horských potokov a pri prameňoch do 1 200 m n. m. Vytvára ho najmä jelša sivá, primieša sa smrek obyčajný, jaseň štíhly i jelša lepkavá. V krovinnom poschodí nachádzame vŕbu purpurovú, liesku obyčajnú a jarabinu vtáčiu.

Výskyt a stav na Slovensku
--------------------------

Podľa Katalógu biotopov Slovenska ide o mapovaciu jednotku Ls1.4 Horské jelšové lužné lesy, biotop Horské jelšové lužné lesy (2111400), patriaci do prioritného európsky významného biotopu 91E0 Lužné vŕbovo-topoľové a jelšové lesy.

Referencie
----------

1. 1 2  STANOVÁ, Viera; VALACHOVIČ, Milan; (eds.). *Katalóg biotopov Slovenska*. 1. vyd. Bratislava : DAPHNE - Inštitút aplikovanej ekológie, 2002. 225 s. Dostupné online. ISBN 80-89133-00-2. S. 87 – 88.
2. 1 2  RUŽIČKOVÁ, H.; HALADA, Ľ.; JEDLIČKA, J.; KALIVODOVÁ, E. (eds.) *Biotopy Slovenska : príručka k mapovaniu a katalóg biotopov*. [Bratislava] : Ústav krajinnej ekológie SAV, 1996. 192 s. ISBN 80-967527-3-1. S. 39.
3. ↑  VICENÍKOVÁ, Andrea; POLÁK, Pavol; (eds.). *Európsky významné biotopy na Slovensku*. 1. vyd. Banská Bystrica : Štátna ochrana prírody SR, 2003. 151 s. ISBN 80-89035-24-8.
Súradnice: 43°14′S 10°53′V﻿ / ﻿43,233°S 10,883°V﻿ / 43.233; 10.883

**Larderello** je osada obce Pomarance v južnom Toskánsku, patriaca spoločnosti Enel. Má vyše 800 obyvateľov. 

Je to jedna z najaktívnejších geotermálnych zón na Zemi. Až do 19. storočia bolo známe pod názvom *Montecerboli*. V roku 1911 bola v údolí *Valle del Diavolo* uvedená do prevádzky prvá elektráreň, využívajúca geotermálnu energiu. Súčasná produkcia je 4 800 GWh ročne, čo predstavuje 10 % geotermálne vyrobenej elektrickej energie na svete.

Príčina stúpajúceho tepla sa ukrýva pod povrchom, kde pod sedimentami pliocénneho veku umiestnený pomaly chladnúci plutón. Jediným povrchovým prejavom vulkanizmu je desiatka malých explozívnych kráterov s priemerom 30-250 m. V roku 1282 nastala v kráteri *Lago Vecchienna* freatická erupcia, ktorá vyvrhla väčšie množstvo vulkanického popola.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Larderello**

Externé odkazy
--------------

* Vulkanické pole Larderello na Global Volcanism Program


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vedy o Zemi |
**Anarchizmus bez prívlastkov** (špa. *anarquismo sin adjetivos*) je smer anarchistickej teórie nabádajúcej k nedeleniu anarchizmu, k upusteniu od rozlišovacích prívlastkov ako napr. anarchokomunizmus, anarchokolektivizmus, mutualizmus. Vyvinul sa ako reakcia na odlišné náhľady rôznych anarchistických škôl na ekonomické usporiadanie budúcej spoločnosti a ich následné spory o jej ideálnu podobu. Vyzýva ku koexistencii všetkých anarchistických škôl a spojení sa okolo spoločnej anti autoritárskej myšlienky, ekonomické usporiadanie potom považuje až za druhotne dôležité.

Pôvod
-----

Tento postoj bol sformulovaný v roku 1889 v Barcelone Kubáncom Fernandom Tarrida del Marmolom. Smeroval svoje pripomienky ku komunistickým a kolektivistickým anarchistom vo Španielsku, ktorí v tom čase viedli intenzívnu debatu nad výhodou ich teórií. Anarchizmus bez prívlastkov bol pokus ukázať väčšiu toleranciu medzi anarchistickými smermi, aby bolo jasné, že anarchisti by nemali zavádzať predpovedať hospodárske plány kohokoľvek-ani v teórii.

Kritika
-------

Niektorí anarchisti, ktorí nepodporujú anarchizmus bez prívlastkov, sa bránia toleranciou anarchokapitalizmu a preto sa identifikujú ako sociálny anarchisti tvrdiac, že tolerancia spojená s anarchizmom bez prívlastkov by sa nemala vzťahovať na Anarchokapitalizmus.

Referencie
----------

1. ↑  MCKAY, Iain. *An Anarchist FAQ*. Stirling : AK Press, 2008. Dostupné online. ISBN 1902593901.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Anarchismus bez přívlastků na anglickej Wikipédii.*
Súradnice: 53°07′00″S 23°10′00″V﻿ / ﻿53,11667°S 23,16667°V﻿ / 53.11667; 23.16667

**Białystok** (slovensky historický názov **Bielostok**) je mesto v Poľsku v Podleskom vojvodstve, v západnej časti makroregiónu Wysoczyzna Białostocka.

Prvá zmienka o meste Białystok je z roku 999.
Obyvateľstvo sa zameriava najmä na poľnohospodárstvo na okolitých poliach.

Obyvateľstvo
------------

Mesto má rozlohu 102 km² a žije tu 295-tisíc obyvateľov, v metropolitnej oblasti 370-tisíc.

V Białystoku žijú hlavne Poliaci (97 % obyvateľstva). Okrem nich tu žijú aj Bielorusi (2,5 %) a ďalší ako Rusi, Litovskí Tatári, Ukrajinci a Rómovia. Pred druhou svetovou vojnou žila v meste veľká židovská komunita. V roku 1931 žilo v meste 40000 Židov.

V roku 2006 žilo v meste 294830 obyvateľov, z toho mužov: 138 208 a žien: 156 622. V roku 1921 malo mesto 76792 obyvateľov, z toho mužov: 35 384 a žien: 41 408.

Poloha
------

Białystok je najväčšie mesto na severovýchode Poľska. Nachádza sa 188 km severovýchodne od Varšavy a 54 km od hraníc s Bieloruskom. Je významnou železničnou križovatkou.

Geomorfologicky leží v oblasti Volynsko-podolskej vrchoviny. Mestom preteká rieka Biała. Mesto a jeho okolie je tvorené výplavovou plošinou (sandr), ktorá sa nachádzala v období štvrtohôr v predpolí kontinentálneho ľadovca. Dnes je oblasť do značnej miery pokrytá lesmi. Tie tvoria asi 17% rozlohy administratívnej oblasti mesta.

Priemerná teplota v januári dosahuje -5 až -7°С. Priemerný úhrn zrážok sa pohybuje okolo 550 mm za rok.

Šport
-----

* Jagiellonia Białystok je poľský futbalový klub.

Významné osobnosti
------------------

* Ludwik Lejzer Zamenhof - tvorca esperanta

Referencie
----------

1. ↑  Historické exonymá – Úrad geodézie, kartografie a katastra Slovenskej republiky
2. ↑  Białystok turegion.pl.
3. ↑  Central Statistical Office, Warsaw.. *Statistical Yearbooks of Poland* [online]. stat.gov.pl, [cit. 2011-08-05]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Białystok**

| * z
* d
* u
Podleské vojvodstvo |
| --- |
| mestá s právami powiatu | 
* Białystok (sídlo vojvodstva)
* Łomża
* Suwałki

 | Erb podleského vojvodstva |
| powiaty | 
* augustowski
* białostocki
* bielski
* grajewski
* hajnowski
* kolneński
* łomżyński
* moniecki
* sejneński
* siemiatycki
* sokólski
* suwalski
* wysokomazowiecki
* zambrowski

 |
Radbuza v Dobřanoch
**Radbuza** je rieka v juhozápadných Čechách. Spoločne s riekou Mže vytvárajú Berounku, meria 111,5 km, zaberá povodie s plochou 2 179 km² a v mieste sútoku dosahuje priemerný prietok 11,1 m³/s.

Pramení v pohorí Český les na severozápadnom úpätí vrchu Lysá (870 m n. m.) neďaleko osady Závist pri Rybníku. Po sútok s Huťským potokom tečie na sever, potom sa stáča na severovýchod k mestu Bělá nad Radbuzou. Odtiaľ pokračuje k obci Srby smerom na juhovýchod, následne sa stáča a tečie východným smerom až k mestu Staňkov, odiaľ smeruje na severoseverovýchod k obci Hradec. Následne pokračuje opäť východným smerom k mestu Dobřany, odkiaľ tečie severovýchodným smerom k vodnej nádrži České Údolí. V týchto miestach sa pôvodné koryto rieky esovito stáča, z nádrže vyteká na východ a po pribratí svojho najväčšieho prítoku, pravostrannej Úhlavy, už tečie k sútoku na sever. S Mže (priteká zľava) sa spája na území mesta Plzeň v nadmorskej výške 298 m n. m.

Z ľavej strany priberá Huťský potok, Slatinu, Chuchlú, Nedražický potok, Touškovský potok, Luční potok; z pravej strany Černý potok, Zubřinu, Srbický potok, Merklínku, Suchanovský potok a Úhlavu.

Radbuza tečie cez Bělú nad Radbuzou, Horšovský Týn, Staňkov, Holýšov, Stod, Chotěšov, Dobřany a Plzeň.

Fotografie
----------

* Prameň RadbuzyPrameň Radbuzy
* Radbuza jeden kilometer od svojho prameňa u RybníkuRadbuza jeden kilometer od svojho prameňa u Rybníku
* Radbuza jeden kilometer pred sútokom so MžouRadbuza jeden kilometer pred sútokom so Mžou
* Radbuza v Plzni pri povodniach v roku 2002Radbuza v Plzni pri povodniach v roku 2002

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Radbuza**