Súradnice: 42°03′22.9″S 24°44′37.8″V﻿ / ﻿42,056361°S 24,743833°V﻿ / 42.056361; 24.743833

**Belaštenský monastier** (bulh. Белащенски манастир – *Belaštenski manastir*), je pravoslávny monastier z prvej polovice 11. storočia, ktorý sa nachádza pri dedine Belaštica v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.

Komplex monastiera má pridelený štatút kultúrnej pamiatky miestneho významu.

Lokalita
--------

Belaštenski monastier leží južne od mesta Plovdiv v severných svahoch pohoria Rodopy, na okraji dediny Belaštica.

Dejiny
------

Monastiersky komplex a okolie pri pohľade zo severu
### Pred výstavbou monastiera

Na mieste dnešného kláštorného komplexu sa už v 2. storočí nachádzala trácka svätyňa zasvätená tráckemu vojnovému božstvu. Z tohto obdobia sa až do súčasnosti zachovala časť oltára, ktorá sa v súčasnosti nachádza v monastierskom chráme v priestore pred prestolom.

### Dejiny monastiera

Monastier bol založený v roku 1018 a výstavba komplexu prebiehala v rokoch 1018 – 1020. Monastier bol v priebehu svojej existencie niekoľkokrát vypálený. Predpokladá sa, že k prvému vypáleniu došlo v roku 1207, keď ho nechal vypáliť bulharský cár Kalojan počas pochodu proti byzantskému vojsku, ktoré bolo umiestnené v kasárňach vo Filipopole. Niekedy v období osmanskej nadvlády boli postavené nové kamenné budovy v komplexe a to predovšetkým v jeho východnej časti. V roku 1757 došlo podľa doktora Angela Dinkova k ďalšiemu vypáleniu monastiera v rámci poturčovania rodopského obyvateľstva. V roku 1831 bola v kláštornom dvore postavená budova súčasného monastierskeho chrámu a došlo aj k masívnej výstavbe ďalších monastierskych budov. V polovici 19. storočia monastier slúžil, ako letná rezidencia plovdivských metropolitov.

5. – 6. januára 1878 bol monastier vypálený (poslednýkrát) a zničený tzv. bašibozukom (odiel nepravidelného osmanského vojska) v priebehu bojov medzi ruskými a tureckými vojskami, ktoré prebiehali v areáli medzi dedinami Părvenec a Brestnik v priebehu rusko-tureckej osloboditeľskej vojny. Bez väčších škôd sa zachovala budova chrámu, ako aj kašna v kláštornom dvore. Po týchto udalostiach v rámci ktorých bola väčšina komplexu zničená ostal monastier opustený do roku 1880, keď sa v ňom usídlili grécki duchovní z Plovdivu, ktorí si v juhovýchodnom rohu komplexu postavili malú obytnú budovu s tromi miestnosťami a v nasledujúcich rokoch aj niekoľko ďalších budov. V nočných, alebo skorých ranných hodinách 20. júna 1906 sa pri kláštornom komplexe zhromaždili bulharskí pravoslávni veriaci (približne 40 – 50 ľudí z okolitých dedín), ktorí z monastiera vyhnali grécke duchovenstvo a monastier prešiel pod bulharskú správu. Monastier bol v tom čase vo veľmi zlom stave a 17. júna 1911 spadla západná stena východného krídla. V období vojn v rokoch 1912 – 1918 bol monastier nedostatočne spravovaný a došlo k ďalšiemu schátraniu budov v rámci komplexu. V rokoch 1923 – 1924 bola veľká časť budov v monastieri, ktoré boli vo veľmi zlom technickom stave, zbúraná.

V rokoch 1930 – 1931 došlo k reštaurácii prestavbe zvyšných obytných budov v komplexe ako aj reštauračným prácam na monastierkom chráme. V tomto čase došlo aj k výstavbe zvonice v priestore obytných a hospodárskych budov, rovnako ako aj k výstavbe malého chrámu-kaplnky v interiérových priestoroch obytných budov. Na stavebné a reštauračné práce boli použité finančné prostriedky darované metropolou, čiastočne prispeli aj veriaci. V roku 1934 sa so súhlasom plovdivskej metropole stal monastier na krátky čas sídlom mestského chudobinca a v komplexe bolo ubytovaných 42 plovdivských žobrákov. Pravdepodobne niekedy v priebehu 50. rokov 20. storočia sa monastier stal ženským a komplex začali obývať mníšky.

V roku 1980 získal areál monastiera štatút kultúrnej pamiatky miestneho významu.

### Súčasnosť

V súčasnosti je monastier funkčný ženský monastier Bulharskej pravoslávnej cirkvi, pričom komplex obýva igumenka, niekoľko mníšok ako aj pomocníčky. Významným dňom je každoročne sviatok svätého Juraja – tzv. Gergiovden – kedy je monastier navštevovaný mnohými návštevníkmi z celého Bulharska ako aj Bulharov žijúcich v cudzine, pričom tradíciou je, že tí čo v ten deň slávia meniny podaruvávajú kláštoru rôzne dary a finančné prostriedky a zároveň poriadajú na počesť sviatku tzv. kubran – slávnostnú zabíjačku spojenú s hostinou.

Charakteristika
---------------

Pohľad k obytnej časti komplexu
Monastier založil byzantský vojvodca Nikephoros Xiphias, ktorý bol v čase jeho založenia správcom oblasti okolo mesta Philippopolis (dnešný Plovdiv).

Vo svojej prvotnej podobe monastiersky komplex zahŕňal budovu chrámu a niekoľko hospodárskych budov, pričom všetky stavby boli z prevažnej časti drevené. Neskôr boli drevené budovy nahradené kamennými. Najviac stavieb sa v areáli nachádzalo po masívnej výstavbe v priebehu 19. storočia, kedy areál zahŕňal chrám, bloky obytných a hospodárskych budov, ako aj veľký kuchynská blok a budovu pre návštevníkov. Najmasívnejšie bolo južné krídlo komplexu v najvyššie položenej časti areálu, ktorá bolo trojposchodové s čardakmi (terasami) po celej svojej dĺžke. Zvyšné tri krídla boli dvojposchodové s kamenným prízemím a vnútornou terasou. V areáli sa nachádzalo aj budova, kde sa choval obetný dobytok. V areáli sa nachádzali aj dve mlynské budovy (tieto boli zburané okolo roku 1950).

### Súčasné stavby v monastieri

* Chrám svätého Juraja postavený v roku 1831
* historická kašna v chrámovom dvore postavená v rokoch 1831 – 1833
* komplex obytných a hospodárskych budov so zvonicou a malým chrámom-kaplnkou v interiérových priestoroch obytnej časti
* pôvodné kamenné ohradenie komplexu

Správa
------

Od založenia minimálne do začiatku obdobia v ktorom padol región pod nadvládu Osmanskej ríše bol monastier pod správou gréckeho duchovenstva. Nie je známe, kto spravoval komplex veľkú časť obdobia osmanskej nadvlády, ale predpokladá sa, že niekedy v tomto období sa stal sídlom rímskokatolíckej Agatonijskej diecézy, pričom bol v jej správe do začiatku 18. storočia, kedy sa diecéza premiestnila do Pazardžiku. V priebehu väčšej časti obdobia bulharského národného obrodenia bol v správe bulharskej pravoslávnej cirkvi a až niekoľko rokov pred oslobodením Bulharska sa opäť dostal do správy Grékov. Do správy bulharskej pravoslávnej cirkvi sa opätovne dostal začiatkom 20. storočia v roku 1906.

Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany
----------------------------------

Kategória: kultúrna pamiatka miestneho významu

Rok vyhlásenia: 1980

Dôvod pamiatkovej ochrany: architektonicko-staviteľská hodnota budovy

Galéria
-------

* pohľad na stenu okolo komplexu a obytnú časť to severozápadupohľad na stenu okolo komplexu a obytnú časť to severozápadu
* pohľad na monastier zo severupohľad na monastier zo severu
* pohľad na vstupnú bránu do komplexupohľad na vstupnú bránu do komplexu
* pohľad na obytnú čast so zvonicoupohľad na obytnú čast so zvonicou
* pohľad na vstup do jednej z obytných budovpohľad na vstup do jednej z obytných budov
* pohľad na monastiersky Chrám svätého Jurajapohľad na monastiersky Chrám svätého Juraja
* detailný pohľad na zvonicudetailný pohľad na zvonicu
* z monastierskeho dvora – pohľad k obytnému krídluz monastierskeho dvora – pohľad k obytnému krídlu
* z monastierskeho dvoraz monastierskeho dvora
* z monastierskeho dvora – pohľad k vstupnej bráne do komplexuz monastierskeho dvora – pohľad k vstupnej bráne do komplexu
* stará kašna v priestore monastierskeho dvorastará kašna v priestore monastierskeho dvora

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19  PEJČEV, Pejčo. *Selo Belaštica – minalo i nastojašte*. Plovdiv : Pejčev/Nova prints, 2011. 176 s. S. 138 – 145.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  DOJČINOV, Dojčin. *Plovdivski svetini*. Plovdiv : Kompas P, 2005. 152 s. ISBN 954-91-422-2-1. S. 48 – 57.
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14  TULEŠKOV, Nikolaj. Belaštenskijat manastir Sveti Georgi Pobedonosec. *Арх & Арт* (Izdatelstvo Arch&Art), 1996, čís. 17, s. 12 – 13. Dostupné online.
4. 1 2 3 4 5 6 7  Национален институт за недвижимо културно наследство. *НИНКН: Област Пловдив* [online]. ninkn.bg, [cit. 2024-03-07]. Dostupné online.
5. ↑  ČAVĂRKOV, Georgi. *Bălgarski manastiri – istorija – kultura – izkustvo*. Sofia : Izdatelstvo „Chajni", 2006. 272 s. ISBN 954-9835-09-X. S. 83.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Belaštenský monastier**