recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**J-2** bol raketový motor na kvapalné pohonné látky používaný v programe Apollo na druhom stupni rakety Saturn IB a na druhom a treťom stupni rakety Saturn V. Ako palivo bol použitý kvapalný vodík a ako okysličovadlo slúžil kvapalný kyslík. Pôvodná verzia J-2 bola vyradená spolu s ukončením programu Apollo, ale nová verzia nazývaná J-2X má byť použitá pre druhý stupeň rakiet Ares I a V.

História
--------

Stupeň S-IVB rakety Saturn V s motorom J-2 na expozícii v návštevníckom centre Kennedyho vesmírneho strediska.
Počiatky vývoja motora siahajú do konca roka 1959 a začiatku roka 1960, kedy prebiehal vývoj Saturnu I a boli zvažované rôzne varianty jeho vyšších stupňov. Pôvodná koncepcia v tom čase zahŕňala viacero variabilných verzií rakiet Saturn a veľké nosnej rakety označovanej ako Nova. S príchodom novej koncepcie programu Apollo a teda aj cesty na Mesiac, boli plány zoškrtané a J-2 teda slúžil len na raketách Saturn IB a Saturn V. Najdôležitejšou bola jeho úloha na stupni S-IVB, ktorý bol používaný ako druhý stupeň Saturnu IB a zároveň ako tretí Saturnu V. Na Saturne V plnil dôležitú úlohu, pretože po dosiahnutí parkovacej obežnej dráhy bol zapálený znovu a vyslal kozmickú loď Apollo na prechodovú dráhu k Mesiacu.

Budúce použitie
---------------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: J-2X (raketový motor)*
Po vyradení raketoplánov Space Shuttle má ich miesto zaujať program Constellation a kozmická loď Orion. NASA plánovala využiť modernizovanú verziu J-2X pre Earth Departure Stage (kozmický ťahač pre dopravu nákladu k Mesiacu), ale po posúdení finančných nákladov padlo rozhodnutie o použití J-2X aj pre druhý stupeň Rakety Ares I a Ares V. Výskumom a výrobou bola poverená divízia firmy Pratt & Whitney Rocketdyne.

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |

* J-2X (raketový motor)
* Saturn IB
* Saturn V

Externé odkazy
--------------

* Boeing History: North American Aviation Rocketdyne J-2 Rocket Engine (po anglicky)
* 26 + Whitney + Rocketdyne/J-2X Pratt & Whitney Rocketdyne J-2X site (po anglicky)
* Encyclopedia Astronautica link about the J-2 (po anglicky)
* Encyclopedia Astronautica link about the J-2S (po anglicky)

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku J-2 na českej Wikipédii.*
Súradnice: 50°12′11″S 15°49′29″V﻿ / ﻿50,20306°S 15,82472°V﻿ / 50.20306; 15.82472

**Orlice** (poľsky *Orlica*, nemecky *Adler*) je rieka vo východných Čechách. Je to ľavostranný prítok Labe, vzniká sútokom dvoch zdrojníc: sprava pritekajúcej Divokej Orlice a zľava pritekajúcej Tichej Orlice. Od ich sútoku meria rieka 35 km, spolu so zdrojnicami zaberá povodie s plochou 2 036,2 km² (z toho na území Česka 1 959,1 km²) a v ústí dosahuje priemerný prietok 21,3 m³/s.

Sútok oboch zdrojníc je nad obcou Albrechtice nad Orlicí, južne od mesta Týniště nad Orlicí, v nadmorskej výške 247 m n. m. Odtiaľ tečie Orlica najprv severozápadným smerom, za obcou Blešno sa stáča a pokračuje smerom na západ. Preteká cez Hradec Králové a na území mesta ústi v nadmorskej výške 227 m n. m. do Labe. Orlica má jedno z najzachovalejších pôvodných korýt v Česku. Až k mestu Hradec Králové výrazne meandruje, vytvára početné slepé ramená a preteká krajinou so zachovanými brehovými porastmi. Z dôvodu výnimočnosti bol v roku 1996 pozdĺž toku rieky vyhlásený Přírodní park Orlice na ochranu pôvodnej riečnej nivy v podhorskej oblasti polokultúrnej krajiny. 

K významnejším prítokom spojenej Orlice patrí sprava len Dědina, zľava Stříbrný potok a Bělečský potok.

Rieka preteká cez Albrechtice nad Orlicí, Týniště nad Orlicí, Petrovice, Třebechovice pod Orebem, Blešno a Hradec Králové.

Pozri aj
--------

* Divoká Orlice
* Tichá Orlice

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Orlice**

Externé odkazy
--------------

Informácie o rieke Orlice
**Nikandros** alebo **Níkandros** (starogr. Nίκανδρος) z kráľovského rodu Eurypontovcov bol kráľom Sparty (možno mýtickým) pravdepodobne od roku 750 pred Kr. do roku 720 pred Kr. Jeho spolukráľom z kráľovského rodu Agiovcov bol Teleklos.

Z obdobia vlády Nikandra je veľmi málo vierohodných správ. Nemôžeme sa tu oprieť o dobové správy, ale len o tie, ktoré boli zaznamenané po veľmi dlhom časovom odstupe (napr. od Pausania), preto sú už považované väčšinou za legendy. Antickí historici zhodne tvrdia, že jeho predchodcom bol Charilaos. Táto zhoda pri najstarších kráľoch Eurypontovcov nie je samozrejmosťou, lebo sa v týchto zoznamoch nie vždy zhodujú. O udalostiach, ktoré sa udiali za vlády kráľa Nikandra sa dozvedáme od Pausania žijúceho v druhom storočí.

Pausanias zaznamenal, že spartský kráľ Nikandros napadol s vojskom Argolis. Asinčania žijúci v tejto oblasti sa do invázie zapojili a spolu so Sparťanmi pustošili krajinu. Keď sa Sparťania z expedície vrátili domov, vojsko Argolidu pod vedením ich kráľa Erata zaútočilo na Asin. Asinčania vidiac beznádejnosť tohto boja sa zachránili útekom. Svoje rodiny naložili na plavidlá a krajinu opustili. Počas vlády Nikandra sa odohral aj závažný incident medzi Spartou a Messéniou.

Na hraniciach medzi Messéniou a Spartou sa každoročne konali pri chráme bohyne Artemis slávnosti na jej počesť a oslavovali ich spoločne Messénčania a Sparťania. Pausanias píše, že Messénčania na týchto oslavách zavraždili Nikandrovho spolukráľa Telekla, ktorý ako to interpretovali Sparťania chcel ochrániť spartské panny pred znásilnením. Podľa verzie Messénčanov vraj kráľa Telekla zabili pri obrane, keď mladí Sparťania preoblečení za dievčatá počas noci s ukrytými dýkami napadli messénskych šľachticov. Tak či onak táto udalosť sa stala jednou z hlavných príčin neskoršieho vojenského konfliktu medzi Spartou a Messéniou, ktorý sa začal za vlády Nikandrovho následníka Theopompa.

V Ploutarchovej knihe *Výroky Sparťanov* je známy aj výrok pripisovaný kráľovi Nikandrovi. Keď sa ho niekto spýtal prečo nosia Sparťania dlhé vlasy a fúzy odpovedal, „*Lebo je to vlastná ozdoba človeka a popritom aj najlacnejšia*".

Zdroje
------

* Herodotos, *História*, VIII, 131.
* Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,36,4 – 5; 3,7,4 – 5.
* Ploutarchos, *Výroky Sparťanov*, 56.

  


|  |
| --- |
| Nikandros**Eurypontovci** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Charilaos** | **kráľ**750 pred Kr. – 720 pred Kr. (letopočty sú fiktívne) | Nástupca**Theopompos** |
**Fler.cz** je prvé a najväčšie internetové handmade trhovisko v Česku, ktoré nadviazalo na celosvetové handmade hnutie v snahe obnoviť maloobchodné aktivity s českými ručnými výrobkami. Na českom internete začal pôsobiť v počiatkoch hospodárskej krízy (v roku 2008) a po štyroch rokoch jeho existencie už Fler navštevovalo mesačne pól milióna návštevníkov. V roku 2010 bol cez Fler predaný tovar za viac ako 100 miliónov Kč.. Fler pomáha rozvíjať podnikanie tisícom drobným živnostníkom a umelcom.

Fler je odbornou verejnosťou vnímaný ako inovatívny projekt, predovšetkým pre svoje zameranie a prepojenie obchodného modelu so sociálnou sieťou. Fler, okrem sprostredkovania predaja taktiež ponúka sociálne funkcie a aktivity (ako sú diskusia, kluby, vnútorná pošta a pod.), vnútorný reklamný systém (reklamné pozície v rámci vnútorného reklamného mixu, facebook obchod a pod.), ale zasahuje aj do mediálnej oblasti (rozsiahly online časopis, internetová televízia s profesionálnymi výstupmi a pod.).

Fler je virtuálne trhovisko pre všetkých, ktorí sa radi kochajú a obklopujú originálnymi umeleckými výrobkami – šperkami, kabelkami, oblečením od talentovaných tvorcov.

Referencie
----------

1. ↑   *Fler.cz meziročně zdvojnásobil obraty* [online]. lupa.cz, 12. 2. 2011 0:29. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* oficiálna webstránka

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Fler.cz na českej Wikipédii.*
Perseus a Andromeda, maľba z Pompejí, Národné archeologické múzeum v Neapole
**Nikias** (starogr. *Νικίας* – *Nikias*) bol grécky maliar v 4. storočí pred Kr.

Maliar Nikias, syn Nikoméda z Atén, tvoril v 2. polovici 4. storočia pred Kr. a to hlavne v Aténach a v Efeze. Nikias sa učil u maliara Antidota a ako jeho žiak ďaleko predstihol svojho majstra. Bol prvým maliarom, ktorý skúšal svoje obrazy maľovať trojrozmerne s tieňovaním, maľoval tiež voskom, technikou zvanou enkaustika.

Zo starovekých písomných zdrojov je známych približne 12 jeho obrazov (ani jeden z nich sa nezachoval). Boli to hlavne maľby postáv z gréckej mytológie ako napr. obraz Nemey (Nemea sediaca na levovi Plin. 35, 27), Homérovej Nekyomanteie (veštba, orákulum mŕtvych), Alexandros, Io, Persea a Andromedy a Kalypso. Z posledných troch obrazov boli zrejme namaľované rímske kópie objavené v Pompejách. Nikias tiež maľoval mramorové sochy vytesané Praxitelom (starogrécke sochy boli polychromované).

Rímsky spisovateľ Plínius jeho tvorbu datuje do obdobia 112. olympiády (t. j. približne do rokov 332 až 328 pred Kr. na čom sa zhodujú aj znalci).  Uvádza tiež, že vyfarbil sochárske diela Praxitela, ktorý na otázku, že ktoré zo svojich diel si najviac cení, odpovedal: „*Tie, ktorých sa dotkli ruky Nikia.*"

Grécky cestovateľ Pausanias zaznamenal, že Nikias bol dobrým maliarom zvierat a že bol pochovaný v Aténach: „*Tam leží tiež Zenón Mnaseov syn, Chrysippos zo Soloi, Nikias, syn Nikomédov, najlepší maliar zvierat svojej doby, a Harmiodos a Aristogeitón,...* "

V staroveku sa hovorilo, že keď mu egyptský vládca Ptolemaios ponúkol 60 talentov (čo bola závratná suma peňazí) za obraz „*Odysea hovoriaceho v podsvetí,*" Nikias tento obraz radšej daroval svojim rodným Aténam.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Nikias 2*
2. 1 2 3  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 400.
3. ↑  SCHMUCK, Hilmar. *Biographischer Index der Antike*. Berlin : Walter de Gruyter, 2001. 1073 s. ISBN 978-31-1095-441-8. S. 655. (po nemecky)
4. ↑  Plínius, *Naturalis Historia*, 35,38.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Grécky zázrak*. Bratislava : Mladé letá, 1990. ISBN 80-06-00122-7. S. 242.
6. ↑  Plínius, *Naturalis Historia*, 35,133.
7. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-039-73. S. 87.
8. ↑  Jindřich Niederle. *Slovo o Homerovi a jeho básních*. [s.l.] : Greger, 1875. S. 32.

  

Autoritné údaje: * GND: 142686379
* ULAN: 500060025
* VIAF: 96085233
**Pavol Styk** (\* 28. marec 1886, Banská Bystrica-Majer - † 30. december 1966, Banská Bystrica-Majer) bol evanjelický kňaz, pedagóg, protifašistický bojovník, verejný činiteľ.

Jeho otec Ondrej Styk, matka Júlia rod. Valjačiková.

Životopis
---------

Roku 1909 absolvoval evanjelickú bohosloveckú fakultu v Bratislave. Sprvu pôsobil ako evanjelický kňaz, od roku 1919 riaditeľ evanjelického gymnázia v Banskej Bystrici, profesor a katechéta gymnázia A. Sládkoviča v Banskej Bystrici a vo Zvolene. Roku 1935-1939 predseda a zakladateľ odbočky Zväzu priateľov ZSSR v Banskej Bystrici, po roku 1939 predčasne penzionovaný pre politickú nespoľahlivosť. Aktívny účastník protifaštistického odboja a príprav SNP, Člen RNV v Banskej Bystrici, od novembra 1944 do februára 1945 väznený. Po oslobodení riaditeľ Gymnázia A. Sládkoviča a predseda ONV v Banskej Bystrici, 1946-1954 pracovník Povereníctva SNR pre školstvo a osvetu, 1954-1955 predseda MNV v Banskej Bystrici-Majeri, 1955-1956 pracovník Krajského ústavu pre ďalšie vzdelávanie učiteľov v Banskej Bystrici. Napísal niekoľko kníh hlavne s náboženskou tematikou a vianočnú divadelnú hru pre deti a mládež.

Ocenenie
--------

* Roku 1947 vyznamenaný Radom SNP I. tr. Čs. vojnovým krížom 1939, roku 1956 Zaslúžilý učiteľ

Dielo
-----

* Ján Kmeť, Banská Bystrica, roku 1932
* V zmätkoch a búrkach, Liptovský Mikuláš roku 1938
* divadelná hra: Holena a Maruša, Myjava roku 1929

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 171157
* VIAF: 5600156565699223500003
**Slatina** je potok na hornom Poiplí, preteká centrálnou časťou okresu Poltár. Je to pravostranný prítok Uhorského potoka, má dĺžku 6 km a je tokom IV. rádu.

Prameň
------

Pramení v Stolických vrchoch, v podcelku Málinské vrchy, na juhovýchodnom svahu vrchu Klaťa (913,8 m n. m.), v lokalite Borovina, v nadmorskej výške okolo 875 m n. m.

Opis toku
---------

Sprvu tečie na krátkom úseku na juhozápad, v lokalite Smrečok sa stáča na juh a sprava priberá prítok z juhozápadného svahu Klate. Ďalej pokračuje juhojuhovýchodným smerom, v blízkosti osady Hradištské Vrchy priberá pravostranný prítok (422,3 m n. m.) z juhovýchodného svahu Brložna (813,6 m n. m.) a vstupuje do Revúckej vrchoviny, kde preteká jej podcelkom Cinobanské predhorie. Na dolnom toku tečie viac juhovýchodným smerom, zľava priberá prítok prameniaci pod kótou 505,4 m a južne od obce Krná ústi v nadmorskej výške okolo 377 m n. m. do Uhorského potoka.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-04-24]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-04-23]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Uhorského potoka |
| --- |
| *Uhorský potok* → *Ipeľ* → *Dunaj* |
| Vodné toky | 
* Držkovo
* Krná
* Misárka
* Neklenský potok
* Pod Košariská
* Predneklenský potok
* Slatina
* **Uhorský potok**
* Zlatná

 |
| Vodná plocha | 
* Vodná nádrž Uhorské

 |
**Pavol Vásárhelyi** (\* 25. marec 1795, Spišské Vlachy – † 8. apríl 1846, Pešť, Maďarsko) bol maďarský inžinier a zememerač slovenského pôvodu.

Životopis
---------

Narodil sa v Spišských Vlachoch. Svoje vyššie štúdiá začal na evanjelickom lýceu v Prešove, neskôr študoval na Institutum geometricum v Pešti, kde získal inžiniersky diplom. 

Patril k najvýznamnejším odborníkom v oblasti geodézie a hydromeliorácie v Uhorsku v prvej polovici 19. storočia, od r. 1835 bol členom korešpondentom, od 1838 riadnym členom Uhorskej akadémie vied. Vyvíjal mimoriadne rozsiahlu inžiniersko-zememeračskú činnosť pri mapovacích a vymeriavacích prácach na Dunaji, Tise, Körösi a na ďalších riekach v Uhorsku, z ktorých osobitne významné sú jeho hydrografické mapy Dunaja a plány na reguláciu Tisy, ktoré sa realizovali až po jeho smrti. Hoci v oblasti matematických vied nepublikoval žiadnu prácu, vo viacerých svojich dielach riešil matematickými prostriedkami aj teoretické problémy, súvisiace napr. s trianguláciou a inými meraniami. Pozoruhodná bola jeho práca, v ktorej skúmal závislosť prietokovej rýchlosti vody od polohy v prierezovom profile rieky. 

Zomrel 8. apríla 1846 v Pešti.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.

Autoritné údaje: * GND: 1021401498
* ISNI: 0000 0000 7967 2993
* PIM: PIM74078
* VIAF: 121469631
Súradnice: 41°1′50″S 20°43′3″V﻿ / ﻿41,03056°S 20,71750°V﻿ / 41.03056; 20.71750

**Ochridské jazero** (príp. **Pogradecké jezero**, macedónsky *Охридско Езеро*, albánsky *Liqeni i Ohrit*) je jazero na hraniciach Macedónska a Albánska (kraj Korçë) na Balkáne. Nachádza sa v medzihorskej tektonickej kotline. Vzniklo pred 3 až 4 miliónmi rokov, je to jedno z najstarších a najhlbších jazier v Európe. Pomenované je podľa mesta Ochrid. Východné a západné brehy sú strmé a členité, zatiaľ čo severné a južné sú mierne a pozvolné. Má rozlohu 348 km². Je 30 kilometrov dlhé a maximálne 15 km široké. Dosahuje maximálnu hĺbku 285 metrov. Leží v nadmorskej výške 695 m n. m. Je obľúbenou letnou dovolenkovou destináciou nielen pre domácich. Z hlavného mesta Skopje je Ochrid vzdialený asi tri hodiny cesty.

Vodný režim
-----------

Voda priteká do jazera podzemnou riekou cez krasové dutiny v pohorí Galičica z vyššie položeného Prespanského jazera. Pri meste Struga vyteká z jazera rieka Čierny Drin do Jadranského mora. K vzostupu hladiny dochádza vždy na jar a na jeseň.

Voda v jazere je priezračne čistá (viditeľnosť až do 22 m hĺbky). Teplota vody v lete dosahuje 18 až 24 °С.

Fauna
-----

Na jazere je rozšírené rybárstvo. Žije v ňom viac ako 200 endemických druhov. Žijú tu kapre, pstruhy (endemické druhy letnica a belvica), úhory.

Osídlenie pobrežia
------------------

Na macedónskom pobreží ležia v smere zo severozápadu na juh postupne dediny Radožda, Kališta, známe mestá Struga a Ochrid, dediny Peštani, Sveta Bogorodica, Sveti Zaum, Lubanište a Sveti Naum. Na albánskom brehu sú to z juhu na sever mesto Pogradec a dediny Hodoništa a Lini. Na jazere je rozvinutá miestna lodná doprava.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ochridské jazero**

Externé odkazy
--------------

World Adventure
Netypický prieduch rastlín z čeľade lipnicovité
**Prieduch** alebo **stóma** je štruktúra v pokožkových pletivách nadzemných častí rastlín regulujúca výmenu plynov a vyparovanie vody. Zohráva dôležitú úlohu pri príjme oxidu uhličitého a pri transpirácii.

Tvoria ju dvojice buniek fazuľovitého (obličkovitého) tvaru medzi ktorými je prieduchová štrbina. Vzácnejšie môžu mať prieduchové bunky kosťovitý tvar, napríklad u tráv *(Graminae)*. Veľkosť štrbiny určuje turgor zatváravých buniek, takže čím viac sú bunky naplnené vodou, tým viac sú od seba oddelené. Prieduchové bunky majú na strane štrbiny zhrubnutú bunkovú stenu. Na rozdiel od buniek pokožky obsahujú aj chloroplasty. Cez prieduchovú štrbinu vydáva rastlina do prostredia prebytočnú vodu a taktiež uskutočňuje výmenu plynov (O2, CO2). Prieduchy sa nachádzajú najmä na spodnej strane listov, ale vodné rastliny s plávajúcimi listami na hladine ich majú na vrchnej strane.

Hydatódy majú rovnakú stavbu ako prieduchy, ale inú funkciu. Stratili schopnosť zatvárať sa a prostredníctvom nich sa z tela rastlín vylučuje prebytočná voda vo forme kvapiek. Tento proces sa nazýva gutácia a deje sa napríklad pri stopercentnej vlhkosti vzduchu.
**L85ETC** (Level 85 Elite Tauren Cheiftain) predtým **L70ETC** je rocková hudobná skupina. Tvoria ju výhradne zamestnanci firmy Blizzard Entertainment, ktorá sa preslávila výrobou počítačových hier ako série Warcraft, StarCraft a Diablo. Tvorba skupiny je samozrejme na tématiku týchto hier.

Názov
-----

L70ETC si zvykne meniť meno skupiny podľa najaktuálnejšej hry zo série Warcraft. Na jej počiatku sa volala Tenth Level Tauren Chieftain pretože vo Warcrafte 3 mohli hrdinovia dosiahnuť maximálne 10. level, a jedným "typom" hrdinu bol Tauren Cheiftain (Taurenský náčelník). Keď vyšla hra World of Warcraft, premenovali sa na L60ETC, pretože maximálny dosiahnuteľný level bol 60, ďalej po nástupe datadisku The Burning Crusade, kde sa zvýšila hranica levelov na 70, sa skupina premenovala na terajší L70ETC. Je celkom pravdepodobné, že keď uzrie svetlo sveta 2. datadisk Wrath of the Lich King, premenujú sa na L80ETC. Napriek tomu, že sa vo World of Warcrafte s Taurenskými náčelníkmi ako hrateľnou postavou nestretneme, skupina sa rozhodla ponechať si toto meno. Slovíčko Elite si pridala pri prvom World of Warcrafte, pretože v hre sa vyskytovali potvory, ktoré boli nazývané Elity, a boli oveľa silnejšie, ako tie klasické. Všeobecne sa môže skupina nazývať aj Tauren Chiefatains.
Po vydaní datadisku Cataclysm, kedy sa najvyšší možný level posunul na číslo 85 sa kapela premenovala na Level 85 Elite Tauren Chieftain skrátene L85ETC.

Členovia
--------

Skupinu tvorí 5 členov, jedným z nich je aj prezident Blizzardu Mike Morhaime. Spieva v nej Samwise Didier, vedúci výtvarníkov v Blizzarde.

Tvorba
------

L70ETC má doposiaľ iba jeden album s názvom Udder Chaos:

* Power of the Horde
* I am Murloc
* Rogues do it from behind
* Terran up the night
* Leeroy Jerkins

Vystúpenia
----------

Naživo si skupina zahrala v Irvine v Kalifornii na akcii BlizzCon 2007. V hre ju však môžeme nájsť s príslušnými maskotmi koncertovať v lokácii Terrokar Forest, avšak iba s datadiskom The Burning Crusade. Videoklipy k pesničkám su nakrúcané v hre, často práve na tomto mieste.

Zdroj
-----

*Level 70 Elite Tauren Chieftain* na wowwiki.com
„**Good 4 U**" (štylizované všetko malými písmenami) je skladba nahraná americkou speváčkou-skladateľkou Oliviou Rodrigovou a vydaná 14. mája 2021 prostredníctvom Geffen a Interscope Records ako tretí singel z Rodrigovej debutového štúdiového albumu *Sour* (2021). Pieseň ohlásila 10. mája prostredníctvom svojich sociálnych sietí. Napísali ju Rodrigová a jej producent Dan Nigro; Hayley Williams a Josh Farro sú tiež pripisovaní ako spoluautori vďaka inšpirácii z „Misery Business" (2007) od skupiny Paramore.

Hudobne bola „Good 4 U" opísaná ako upbeat skladba spájajúca rock, pop, punk, grunge, emo a alternatívny rock. Pozostáva zo staccato basovej linky, energických elektrických gitár a výbušných bicích s textami na adresu bývalého milenca, ktorý sa po rozchode veľmi rýchlo posunul ďalej. Pieseň získala uznanie od hudobných kritikov, ktorí chválili inštrumentáciu pripomínajúcu 90. roky 20. storočia až 0. roky 21. storočia a Rodrigovej svieže písanie piesní. Sprievodné hudobné video predstavuje Rodrigovú ako roztlieskavačku dožadujúcu sa pomsty, ktorá vizuálne odkazuje na kultové filmové klasiky z 90. a 0. rokov, *Konkurz*, *Denník princeznej* a *Jennifer's Body*. Na 64. ročníku udeľovania cien Grammy získal „Good 4 U" nomináciu v kategórii Najlepšie hudobné video.

Singel sa dostal na prvé miesto v 23 rôznych krajinách vrátane Austrálie, Nemecka, Kanady, Česka, Spojeného kráľovstva, Írska, Lotyšska a Spojených štátov; bol to druhý singel z albumu *Sour* na vrchole rebríčka v mnohých z týchto krajín, po Rodrigovej debutovom singli „Drivers License" (2021). „Good 4 U" dosiahol vrchol v rebríčku top 10 na viac ako 20 územiach.

Zoznam skladieb
---------------

**„Singles 4 U" vinyl single**

1. „Good 4 U"
2. „Enough for You" (piano version)

Obsadenie
---------

* Olivia Rodrigo – skladanie piesní, spev, sprievodné vokály
* Dan Nigro – skladanie piesní, produkcia, nahrávanie, akustická gitara, elektrická gitara, basgitara, programovanie bicích, syntetizátor, sprievodné vokály
* Alexander 23 – koprodukcia, elektrická gitara, basgitara, programovanie bicích, sprievodné vokály
* Josh Farro – skladanie piesní
* Hayley Williams – skladanie piesní
* Ryan Linvill – asistent inžiniera
* Mitch McCarthy – mixáž
* Randy Merrill – mastering

Referencie
----------

1. ↑  *Sour* (poznámky k albumu). Olivia Rodrigo. Geffen Records. 2021. s. 13. 00602438077441.
2. 1 2  WHITE, Jack. *Paramore's Hayley Williams given writing credit on Olivia Rodrigo's Number 1 single Good 4 U* [online]. 2021-08-25. Dostupné online. Archivované 2021-08-25 z originálu.
3. ↑   *Olivia Rodrigo – singles 4 you Limited LP* [online]. Urban Outfitters. Dostupné online.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Good 4 U na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
Octan meďnatý
**Octan meďnatý** je meďnatá soľ kyseliny octovej – octan. Ide o relatívne rozpustnú tmavomodrú látku, ktorá sa využíva na výrobu organických zlúčenín medi. Je obsiahnutá aj v niektorých mineráloch, je hlavnou látkou hoganitu.

Výroba
------

Meď, na rozdiel od niektorých iných kovov, ako je napríklad železo, nereaguje s kyselinami, pretože je podľa Beketovovej rady kovov ušľachtilý kov. Preto je výroba pomerne náročná.

Priemyselne sa vyrába elektrolýzou octanu vápenatého medenými elektródami; roztok sa nesmie miešať, nakoniec sa odsaje roztok octanu meďnatého.

Laboratórna výroba z kyseliny octovej, medi a peroxidu vodíka:

**2 CH3COOH + H2O2 + Cu → 2 H2O + Cu (CH3COO)2**

Z oxidu alebo uhličitanu meďnatého a kyseliny octovej:

**2 CH3COOH + CuO → 2 H2O + Cu (CH3COO)2**

**2 CH3COOH + CuCO3 → 2 H2O + Cu (CH3COO)2 + CO2**

Reakcie
-------

Octan meďnatý reaguje s peroxidom vodíka a dochádza k rozpadu na nerozpustný oxid meďnatý; preto je nutné pri výrobe za pomoci peroxidu veľmi presne dávkovať jednotlivé reaktanty. Pri prípadnej chybe možno oxid meďnatý zase nechať zreagovať, viď vyššie.

Octan meďnatý reaguje s uhličitanom sodným a kyselinou acetylsalicilovou za vzniku acetylsalicilátu meďnatého, čo je nerozpustné modré farbivo.

Z octanu meďnatého možno vyrábať napríklad dusičnan meďnatý; vzniká pritom však aj octan draselný, a tieto dve látky sa od seba pomerne ťažko oddeľujú. Reakcia prebieha podľa rovnice:

**Cu(CH3COO)2 + 2 KNO3 → Cu(NO3)2 + 2 KCH3COO**

Octan meďnatý sa používa na výrobu organických zlúčenín medi, a tiež ako katalyzátor, napríklad umožňuje horenie cukru.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Octan měďnatý na českej Wikipédii.*
Nexus logo
**Nexus** je modelový rad mobilných zariadení navrhnutých firmou Google. Sú navrhnuté ako referenčné zariadenia pre mobilný operačný systém Android. Nexus nie je vyrábaný priamo spoločnosťou Google, ale vzniká za spolupráce Google a iného výrobcu mobilných telefónov. Telefóny a tablety radu Nexus sú známe vďaka svojej dobrej hardvérovej výbave a primeranej cene. Nové zariadenia sú predstavené vždy aj s novým operačným systémom, a to predovšetkým na konferencii Google I/O, čo je najväčšia každoročná akcia Googlu.

Zoznam zariadení Nexus
----------------------

Google Nexus 9
* Nexus One – Predstavený 5. januára 2010
* Nexus S – Predstavený 6. decembra 2010
* Galaxy Nexus – Predstavený 17. novembra 2011
* Nexus 7 – Predstavený 27. júna 2012
* Nexus 4 – Predstavený 29. októbra 2012
* Nexus 10 – Predstavený 29. októbra 2012
* Nexus 7 (2013) – Predstavený 24. júla 2013
* Nexus 5 – Predstavený 31. októbra 2013
* Nexus 6 – Predstavený 15. októbra 2014
* Nexus 9 – Predstavený 15. októbra 2014
* Nexus Player – Predstavený 15. októbra 2014

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Nexus (Google zařízení) na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Google Nexus |
| --- |
| Telefóny | 
* Nexus One
* Nexus S
* Galaxy Nexus
* Nexus 4
* Nexus 5
* Nexus 6
* Nexus 5X
* Nexus 6P

 |
| Tablety | 
* Nexus 7
	+ 1. generácia
	+ 2. generácia
* Nexus 10
* Nexus 9

 |
| Digitálne prehrávače médií | 
* Nexus Q
* Nexus Player

 |
**Google Dokumenty** (angl. Google Docs) je služba, aplikácia pre internetový prehliadač, pre tvorbu textových, tabuľkových, prezentačných a formulárových dokumentov a dokumentov typu kresba, ktorá vytvára jednoduchú alternatívu ku kancelárskym programom typu Microsoft Office a Open Office. Súčasne ponúka aj službu ukladania súborov na serveri podobne ako Windows Live. Výhodou služby Google Dokumenty je tiež to, že je ponúkaná aj bezplatne a je prístupná na každom počítači s internetovým pripojením bez nutnosti inštalácie. Ďalšou výhodou oproti desktopovým aplikáciam je možnosť spoločne používať súbory alebo celé adresáre, a spolupráca viacerých používateľov na jednom dokumente.

Google Dokumenty je tiež možné prepojiť so službami Gmail a Google Kalendár.
Google Dokumenty sú odporúčané ako náhrada služby Google Zápisník.

Pozri aj
--------

* Google
* Gmail
* Google Kalendár

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky služby Google Dokumenty
* Predstavenie služby Google Dokumenty v slovenčine - neoficiálne

| * z
* d
* u
Produkty Google |
| --- |
| Vyhľadávanie (PageRank) | 
* Google+
* Groups
* Knihy
* Mapy
* Obrázky
* Scholar
* Web

 | Logo spoločnosti |
| Reklama | 
* AdSense
* AdWords (Click-to-Call)
* Analytics
* DoubleClick

 |
| Komunikácia a publikovanie | 
* Allo
* Alerts
* Blogger
* Dokumenty
* Duo
* FeedBurner
* Gmail
* Groups
* Hangouts
* Kalendár
* Kontakty
* Prekladač
* YouTube

 |
| Softvér | 
* Earth
* Chrome
* Fotky
* Keep
* Play
* Prekladač
* SketchUp

 |
| Operačné systémy | 
* Android
* Chrome OS
* Fuchsia
* Wear OS

 |
| Hardvér | 
* Cardboard
* Chromecast
* Daydream
* Home
* Pixel

 |
| Ukončené projekty | 
* Browser Sync
* Desktop
* Gears
* Google TV
* iGoogle
* Orkut
* Pack
* Panoramio
* Picasa
* Reader
* Talk
* Toolbar
* Updater
* Wave
* Zápisník

 |
**Štefan Truchlý** alebo **Štefan Trúchly** (\* 21. júl 1850, Svätý Anton – † 2. apríl 1922, Banská Bystrica) bol slovenský banský inžinier, botanik, lexikológ.

Jeho otec bol Štefan Truchlý (1815 – 1878), matka Anna rod. Halásová a brat Andrej Truchlý.

Životopis
---------

Roku 1872 maturoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, od 1872 študoval na Baníckej a lesníckej akadémii v Banskej Štiavnici. Za národné uvedomenie po dokončení štúdií nedostal zamestnanie v erárnych baniach. V súkromných službách vykonal banský prieskum Oravy a Vysokých Tatier. Zaoberal sa slovenskou odbornou baníckou a hutníckou terminológiou, tvorca maďarsko-nemecko-slovenského odborného slovníka, avšak tlačou vyšla iba časť, zvyšok rukopisu sa stratil. Venoval sa aj zberu machorastov a lišajníkov v Štiavnických vrchoch, v Haliči a na Orave; pri botanizovaní spolupracoval s Andrejom Kmeťom. Autor článku o geografii a národopise Podhalia v zborníku *Tovaryšstvo*.

Pamiatky
--------

* zbierka v herbári Botanického oddelenia SNM v Bratislave (1882 – 1897)

Dielo
-----

* *Maďarsko-nemecko-slovenský slovník baníctva a hutníctva...* (A-E), Banská Bystrica roku 1920

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike

Autoritné údaje: * SNK: 153595
* VIAF: 4435156565724823500005
**Turpilius** (? – 103 pred Kr.), nazývaný **Sextus Turpilius**, bol rímsky autor komédii. Jeho praenomen a cognomen sa nezachovali. Peter Crinitus ho v svojom diele *De poetis latinis libri V* (Päť kníh o rímskych básnikoch) z roku 1505 označuje ako Sexta, hoci nie je jasné, na základe čoho sa k tomuto menu priklonil.

Turpilius bol autorom komédii podobného razenia ako Plautus a Caecilius. I on využíval pestré metrum a hovorový jazyk. Napísal tiež akúsi komédiu s mytologickou témou (podobne ako Plautus hru *Amphitruo*).

Zachovali sa početné zlomky z asi 13 Turpiliových komédii. Ich názvy, v gréčtine, podľa Nonia, Cicera, Diomeda a ďalších sú: *Boethuntes*, *Canephoros*, *Demetrius*, *Demiurgus*, *Epicleros*, *Hetaera*, *Lemniae* (tiež *Lemnii*), *Leucadia*, *Lindia*, *Paedium*, *Paraterusa*, *Philopator* a *Thrasyleon*.

Literatúra
----------

* CONTE, Gian Biagio. *Dějiny římské literatury*. Preklad Dagmar Bartoňková et al. Vyd. 1. Praha : KLP, 2003. 790 s. ISBN 80-85917-87-4.

Autoritné údaje: * BnF: 12515513f
* GND: 100666906
* ISNI: 0000 0001 1578 896X
* LCCN: nr95030634
* NK ČR: ola2012719775
* VIAF: 98270151
* WorldCat: lccn-nr95030634
**The Feelies** je rocková skupina z Haledonu v New Jersey. Vznikla v roku 1976 a rozpadla sa v roku 1992 po vydaní ich štvrtého albumu. Skupina sa opäť dala dokopy v roku 2008.

The Feelies zriedkakedy pracovali s externými producentmi a vytvárali výrazné zvukové palety s viacnásobným gitarovými vrstvami, ktoré ich odlišujú od ostatných punkových/New Wave skupín neskorých 70-tych a skorých 80-tych rokov. Často hrali naživo v hudobných kluboch a reštauráciách v Hobokene počas 80-tych rokov a počas národných sviatkov.

Hoci The Feelies nikdy nepredali veľké množstvo nahrávok, ich vplyv bol citeľný na indie rockovej scéne. Ich prvý album *Crazy Rhythms* (1980) mal výrazný vplyv na skupinu R.E.M. Aj viacero ďalších skupín bolo ovplyvnených The Feelies, vrátane The Velvet Underground a Lou Reed. Spisovateľ Rick Moody taktiež citoval, že bol ňou ovplyvnený.

Meno skupiny vzniklo z fiktívneho zábavného prístroja popisovaného v knihe *Brave New World* od Aldousa Huxleyho

Diskografia
-----------

### Štúdiové albumy

* *Crazy Rhythms* (Stiff LP 1980)
* *The Good Earth* (Coyote \ Twin/Tone LP 1986)
* *Only Life* (A&M LP 1988)
* *Time for a Witness* (A&M LP 1991)

### Ostatné

* *No One Knows* (Coyote \ Twin/Tone EP 1986)

Referencie
----------

1. ↑  PARELES, Jon. *Rediscovering the Feelies, nearly 17 years later* [online]. nytimes, 2008. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑  LACH, Eric. *The Feelies plan reunion shows* [online]. pastemagazine, 2008. Dostupné online. (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku The Feelies na anglickej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* The Feelies oficiálna stránka
**St. Martin´s Press** je jedno z najväčších vydavatelstiev v USA. Svoje sídlo má v legendárnej Flatiron Building v New Yorku. V súčasnosti vydáva okolo 700 titulov ročne v edíciách:

* St. Martin's Press (mainstreamová literatúra a bestsellery)
* St. Martin's Griffin (mainstreamová literatúra - paperbackové edície (mäkká väzba), vrátane románov pre ženy)
* St. Martin's Minotaur (mysteriózne a dobrodružné príbehy, thrillery)
* Picador (odborná literatúra)
* Thomas Dunne Books (dobrodružná a mainstreamová literatúra)
* Truman Talley Books (obchodná a odborná literatúra).

História firmy
--------------

St. Martin´s založila v roku 1952 anglická spoločnosť Macmillan Publishers. Neskôr ho predala spoločnosti Holtzbrinck Publishers, LLC, skupine vydavateľských spoločností vlastnených skupinou Verlagsgruppe George von Holtzbrinck, rodinným vydavateľským koncernom so sídlom v nemeckom Stuttgarte, ktorí St. Martin´s vlastnia dodnes. 

St. Martin's Press je vydavateľom mnohých známych autorov, napr. Dan Brown, Ken Bruen, Stephen J. Cannell, Jennifer Cruisie, Janet Evanovich, Julian Fellowes, Joseph Finder, Frederick Forsyth, Joan Hess, Simon Kernick, Robert Ludlum, Gayle Lynds, Michael Palmer, Robin Pilcher, Wilbur Smith, James Herriot, Barbara Taylor Bradford, Patrick Quinlan a ďalší.

Externé odkazy
--------------

* Domovská stránka St. Martin's Press
Malý jednovalcový plynový motor z obdobia okolo roku 1886
Stacionárny plynový motor ako pohon dynama
**Stacionárny motor** (niekedy nazývaný aj **stabilný motor**) je v súčasnosti piestový spaľovací motor, ktorý sa používa na pohon rôznych stojacich (stabilných) zariadení. Ide napríklad o pohon záložných agregátov, kompresorov, čerpadiel, pohony strojov v poľnohospodárstve a stavebníctve, na elektrárenské účely. Niekedy sa ako stacionárne motory používajú aj upravené vozidlové motory. Úprava spočíva v znížení otáčok a menovitého krútiaceho momentu.

V minulosti slúžili ako stacionárne motory parné stroje, kým neboli nahradené výkonnejšími spaľovacími motormi.

Rozdelenie
----------

Podľa veľkosti efektívneho výkonu sa orientačne rozdeľujú na:

* malé - s výkonom do 100 kW - 200 kW, mávajú vŕtanie do 150 mm
* stredné - s výkonom od 100 kW do 4000 kW, s vŕtaním od 120 mm do 400 mm až 550 mm
* veľké - s výkonom 4000 až viac ako 50 MW, s vŕtaním nad 400 mm

Najväčšie z nich majú vŕtanie až 1,06 m (Sulzer a MAN) a zdvih 2 m (Burmeister).

Podľa typu motora a menovitých otáčok sa rozdeľujú na:

* benzínové vysokootáčkové motory - od 2500 min-1 až do max. 7000 min-1 (ojedinele)
* naftové motory - od 1000 min-1 až do max. 4500 min-1 (ojedinele)
* naftové motory so strednými otáčkami - od 250 min-1 do 1500 min-1
* naftové motory s nízkymi otáčkami (nazývané aj nízkotáčkové) - od 90 min-1 do 250 min-1

Konštrukcia
-----------

Väčšina v súčasnosti vyrábaných stacionárnych motorov je štvortaktná, veľké sú aj preplňované. Okrem najmenších typov, ktoré sa vyrábajú ako jednovalcové, sú ostatné viacvalcové: radové, alebo s valcami do V, W, H či X. 

Pokiaľ sa stacionárny motor uloží na tuhý základ, sú znížené požiadavky na tuhosť jeho skrine a vyváženosť.

História
--------

Pôvodné motory boli plynové, petrolejové, benzolové, neskôr benzínové alebo naftové, Motory, takmer vždy jednovalcové, pracovali na štvortaktovom princípe, mali ťažké zotrvačníky, ktoré zabezpečovali ich pravidelný chod. K najväčšiemu rozšíreniu týchto strojov došlo u nás v medzivojnovom období. Najznámejší výrobcovia v ére ČSR boli firmy *Slavia, Lorenc Kroměříž, Wikov Prostějov, Ježek Blansko, Benz Třebíč, Svoboda Mladá Boleslav*. Výkonové rozpätie sa pohybovalo od 3 HP až k najväčším strojom vyše 10 HP, ktoré už zvádli poháňať vtedy najväčší poľnohospodársky stroj - mlátičku. Najviac rozšírenými boli stredné a malé stroje s výkonom od troch do šiestich konských síl, slúžiace na rezanie dreva, čerpanie vody ap.

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Stabilní motor na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

* Trnka J. Urban J.: *Spaľovacie motory*. Alfa Bratislava, 1992.
Nákres stabilizátora konvenčného lietadla (modrým).
**Stabilizátor** alebo **vodorovná stabilizačná plocha** je „nepohyblivá časť vodorovných chvostových alebo vodorovných nosových plôch".

Stabilizátor vyzerá ako malé krídlo a nachádza sa na chvoste aerodynov a aerostatov. V niektorých prípadoch, predovšetkým na vojenských lietadlách a len zriedka na civilných lietadlách sa horizontálny stabilizátor nachádza pred krídlami - v takom prípade ide o plochy typu *canard*, resp. kačacie plochy. Horizontálny stabilizátor obvykle umožňuje klopenie lietadla. Zvyčajne sa skladá z prednej nepohyblivej časti a zadnej pohyblivej časti, nazývanej výškové kormidlo. Na niektorých modeloch ako napríklad na istých stíhacích bojových lietadlách (napr. F-15 Strike Eagle) nerozoznávame pohyblivú a pevnú časť, ale celý horizontálny stabilizátor sa pohybuje na bokoch chvosta, aby sa tak umožnilo klopenie lietadla.

Pohyblivý stabilizátor
----------------------

U lietadiel s pohyblivým stabilizátorom sa sklon horizontálneho stabilizátora mení nezávisle od pohybu výškového kormidla, a teda obe časti chvosta sú pohyblivé. Predná časť zodpovedá pohyblivému stabilizátoru a jej hlavnou úlohou je vyvažovať lietadlo. Najmä pri vysokej rýchlosti, vyvažovanie lietadla pohyblivým stabilizátorom a nie výškovým kormidlom vytvára nižší vyrovnávací aerodynamický odpor (trim drag). Uhol pohyblivosti tohto povrchu je zvyčajne minimálny, približne 10º.

Používa sa u väčšiny veľkých komerčných lietadiel, akými sú napríklad Airbus A340 alebo Boeing 737.

Zdroj
-----

1. ↑  NEDELKA, Milan, a kol. *Slovenský letecký slovník terminologický a výkladový*. Bratislava : Magnet-Press Slovakia, 1998. 494 s. ISBN 80-968073-0-7. S. 149.

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Estabilizador (aeronáutica) na španielskej Wikipédii.*
**Protektorát Čechy a Morava** mal dve úradne uznané štátne znaky – **menší** a **väčší**. Oba znaky boli zavedené podľa *nariadenia č. 222/1939 Sb.* z 19. septembra 1939.

Menší štátny znak Protektorátu Čechy a Morava
---------------------------------------------

Menší štátny znak Protektorátu Čechy a Morava
**Menší štátny znak Protektorátu Čechy a Morava** sa podobal na malý štátny znak Česko-Slovenska s tým rozdielom, že bol z hrudi leva odstránený slovenský znak a štýl kresby českého leva bol mierne pozmenený. 

Podľa *Zbierky zákonov a nariadení Protektorátu Čechy a Moravy* (*Sbírka zákonů a nařízení Protektorátu Čechy a Morava*) znie opis menšieho štátneho znaku nasledovne:[1]


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| „ | Menší znak Protektorátu Čechy a Morava jest: Na červeném štítě stříbrný dvouocasý lev ve skoku vpravo hledící, úst rozžavených, s jazykem vyplazitým, čelenkou a zbrojí, vše zlaté barvy. | "|

Väčší štátny znak Protektorátu Čechy a Morava

Väčší štátny znak Protektorátu Čechy a Morava
---------------------------------------------

**Väčší znak Protektorátu Čechy a Morava** má tvar štítu, ktorý je rozdelený na štyri časti. V hornom ľavom a dolnom pravom rohu sa nachádza dvojchvostý český lev na červenom pozadí, zatiaľčo v hornom pravom a dolnom ľavom rohu naopak moravská orlica na modrom pozadí. 

Väčší štátny znak sa objavil aj na štandarde prezidenta.[2]

Štandarda prezidenta
Podľa *Zbierky zákonov a nariadení Protektorátu Čechy a Moravy* (*Sbírka zákonů a nařízení Protektorátu Čechy a Morava*) znie opis väčšieho štátneho znaku nasledovne:[1]


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| „ | Větší znak Protektorátu Čechy a Morava má štít čtvrcený. V jeho pravém horním a levém spodním poli jest znak český: na červeném štítě stříbrný dvouocasý lev ve skoku vpravo hledící, úst rozžavených, s jazykem vyplazitým, čelenkou a zbrojí, vše zlaté barvy. V levém horním a pravém spodním poli znak moravský: na modrém štítě orlice vpravo hledící, stříbrně a červeně šachovaná, s čelenkou a zbrojí, vše zlaté barvy. | "|

Referencie
----------

1. 1 2  *Sbírka zákonů a nařízení Protektorátu Čechy a Morava*
2. ↑  Štandarda prezidenta

Pozri aj
--------

* Protektorát Čechy a Morava
* Štátny znak Česko-Slovenska
Súradnice: 48°38′57″S 16°55′15″V﻿ / ﻿48,649255°S 16,920962°V﻿ / 48.649255; 16.920962

**Kyjovka** ojedinele aj **Stupava** je rieka na Morave, ľavostranný prítok Dyje.

Priebeh toku
------------

Rieka pramení na južnom svahu vrchu *Vlčák* v pohorí Chřiby a pokračuje údolím juhozápadným smerom. Pri Koryčanoch jej tok reguluje *vodárenská nádrž Koryčany* a rieka pokračuje Litenčickou pahorkatinou južným smerom. Vytvára úzke údolie, ktorým vedie tzv. *Vlárska železnica* do Veselí nad Moravou, ktoré sa pri Kyjove rozširuje a tok pokračuje Kyjovskou pahorkatinou v už regulovanom koryte. 

Na dolnom toku tečie rovinou Dolnomoravského úvalu, kde napája niekoľko sústav rybníkov. Od Hodonína sa tok stáča na juhozápad a tečie súbežne s Moravou až po sústavu ramien v lužných lesoch južne od Lanžhotu, kde ústi do Dyje.

Prítoky
-------

* ľavostranné: Kratinka, Hruškovice
* pravostranné: Šardický potok, Mutěnický potok, Prušánka, Svodnice

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kyjovka**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kyjovka na českej Wikipédii.*
*Konstytucja 3 maja* — obraz Jana Matejka z roku 1891
**Ústava z 3. mája 1791** (poľ. *Konstytucja 3 maja*) bola poľská ústava schválená 3. mája 1791. Ústava regulovala právny poriadok Poľsko-litovskej únie. Ústava sa snažila implementovať účinnejšiu konštitučnú monarchiu, zaviedla politickú rovnosť medzi mešťanmi a šľachtou a roľníkov postavila pod ochranu vlády. Ústava 3. mája 1791 sa považuje za prvú modernú písanú ústavu v Európe a druhú vo svete (po americkej ústave z roku 1787).

Za autorov Ústavy sa považujú kráľ Stanisław August Poniatowski, veľký litovský maršalek Ignacy Potocki, Hugo Kołłątaj a tiež Stanisław Małachowski. Ústava 3. mája rozdeľovala moc na zákonodarnú, výkonnú a súdnu: dvojkomorový sejm schvaľoval zákony, výkonná moc bola v rukách kráľa a Kráľovskej rady, súdnu moc mali nezávislé súdy.

Ústava platila menej ako 19 mesiacov. Poľský Sejm ju 22. novembra 1793 vyhlásil za neplatnú. Druhé a tretie delenie Poľska (1793, 1795) potom ukončilo poľskú suverénnu existenciu až do konca prvej svetovej vojny v roku 1918.

Referencie
----------

1. ↑  Albert P. Blaustein. *Constitutions of the world*. [s.l.] : Wm. S. Hein Publishing, 1993. Dostupné online. ISBN 978-0-8377-0362-6. S. 15.
2. ↑   *227. výročie prijatia Ústavy 3. mája* [online]. Poľský inštitút, 2018-05-03. Dostupné online.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ústava z 3. května 1791 na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------
Preteky v tethrippe, čiernofigúrová maľba na Hydrie (nádobe na vodu), cca 510 pred Kr.
**Kyniska** (starogr. *Κυνίσκα* – *Kyniska*) bola dvojnásobná olympijská víťazka v tethrippe v 4. stor. pred Kr..

Kyniska zo Sparty zvíťazila v tethrippe (jazdeckých pretekov dvojkolesových vozov so štvorzáprahom) na olympijských hrách v rokoch 396 a 392 pred Kr.. Zavedenie tethrippu, pretekov so štvorzáprahom koní sa uskutočnilo na 25. olympijských hrách v roku 680 pred Kr.. Prvým víťazom tejto disciplíny bol Pagóndas z Téb.

Ženy boli vylúčené z účasti na olympijských hrách, nesmeli súťažiť v atletických disciplínach. V jazdeckých disciplínach to bolo však iné. Tam súťažil majiteľ koňa alebo záprahu, a preto nebolo prekážkou, aby tým majiteľom bola aj žena. Kyniska ako prvá medzi ženami chovala vlastné kone a prvá získala olympijské víťazstvo.

Kyniska sa narodila v spartskej kráľovskej rodine Eurypontovcov. Bola dcérou spartského kráľa Archidama II. Podľa historika Plutarcha, Kynisku súťažiť nahovoril jej brat Agésilaos II. v snahe zdiskreditovať tento šport, ktorý bol podľa neho iba známkou bohatstva majiteľa koní a veľkých výdavkov, zatiaľ čo v ostatných športoch bola rozhodujúca mužská statočnosť a cnosť. Jazdec či vozataj býval pri týchto pretekoch zväčša anonymný.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 248.
2. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
3. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
5. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 122.
6. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 227.
7. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 244.
8. ↑  Plutarchos, *Bioi paralléloi, Agesilaos*, 20, 1.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Ústredie slovenského katolíckeho študentstva** bola strešná organizácia slovenských akademických spolkov počas prvej Československej republiky a Slovenského štátu.

Ústredie slovenského katolíckeho študentstva (ÚSKŠ) bolo založené 13. augusta 1921 v Žiline za prítomnosti Andreja Hlinku, biskupa Jána Vojtaššáka a 700 katolíckych študentov. Zjazdom bol zvolený organizačný výbor, prvým predsedom Ústredia sa stal Ing. Július Stano. Utvorila sa samostatná kancelária so sídlom Ružomberku, ktorá vydala Legitimačnú a informačnú knižočku a zorganizovala prvé zjazdy. Na začiatku Ústredie združovalo akademické spolky „Tatran" (prvý slovenský katolícky akademický spolok, založený v roku 1920), „Považan" a „Moyzes", ku ktorým sa postupne pridávali ďalšie. V roku 1922 sa Ústredie presťahovalo do Bratislavy. Valné zhromaždenie v roku 1923 prijalo uznesenie o vydávaní vlastného časopisu „Rozvoj". Čoskoro mal „Rozvoj" 2500 predplatiteľov a stal sa najrozšírenejším študentským časopisom na Slovensku. Po založení katolíckeho vysokoškolského internátu Svoradov ThDr. Eugenom Filkornom sa ÚSKŠ premiestnilo do jeho priestorov. Organizácia dostala pevný a jasne formulovaný ideový smer a ujasnila si pomer k iným organizáciám. Pre styk so zahraničím mal veľký význam kongres „Pax Romana" (1926) v Budapešti, na ktorom bolo ÚSKŠ prijaté do tejto medzinárodnej študentskej katolíckej organizácie ako samostatná nezávislá jednotka. K roku 1926 organizovalo ÚSKŠ už 11 spolkov, ktoré mali okolo 700 členov. Ich počet sa rýchlo rozrastal, konečný počet spolkov sa priblížil k tridsiatim. 
Dlhoročným funkcionárom ÚSKŠ a jednou z hybných síl slovenského katolíckeho študentstva bol Imrich Kružliak.

S nástupom komunistickej totality bolo ÚSKŠ rozpustené a jeho vedúci predstavitelia pozatýkaní. Mnohí z členov emigrovali do zahraničia, kde činnosť ÚSKŠ obnovili. V emigrácii sa neskôr ÚSKŠ premenovalo na Ústredie slovenských katolíckych intelektuálov (ÚSKI), ktoré zaujalo po svojom predchodcovi vo svetovom hnutí katolíckych intelektuálov PAX ROMANA miesto inštitucionálneho člena.

**Hlinkov pokál**

V roku 1924 darovalo ÚSKŠ Mons. Andrejovi Hlinkovi k jeho šesťdesiatke slávnostný pokál. Mons. A. Hlinka si prial, aby touto cenou poctilo ÚSKŠ každý rok zaslúžilú osobnosť slovenského národa. Tak sa dialo až do roku 1944. Od r. 1944 Hlinkov pokál opatroval prof. Dr. Jozef M. Kirschbaum, ktorý v roku 1950 mene seniorátu ÚSKŠ oživil tradíciu odovzdávania Hlinkovho pokála v USA. Od roku 1982 bol pokál odovzdávaný v mene ÚSKI. V galérii vyznamenaných Hlinkovým pokálom sa od r. 1950 vystriedali: Filip Hrobák, Teodor Kojiš, Mons. Mlynarovič, Dr. Peter Hletko, Mons. František Duboš, Ján Sabol, Štefan Roman, o. biskup Grutka, prof. Dr. J. Kirschbaum, prof. Dr. Jozef August Mikuš, o. Mikuláš Šprinc, o. Andrej Pír.