Chrám bohyne Héry v Olympii, na mieste, kde sa nachádzali kultové sochy Hór od sochára Smilida
**Smilis** (starogr. *Σμῖλις*) bol grécky sochár v 6. stor. pred Kr.

Smilis, syn Eukleida z Aiginy, bol činný začiatkom 6. stor. pred Kr. (podľa iného zdroja už koncom 7. stor. pred Kr.) Od antických autorov sa o jeho tvorbe zachovalo len niekoľko správ. Pausanias zaznamenal, že pre Héraion na ostrove Samos zhotovil sochu bohyne Héry: „*Že je táto svätyňa naozaj stará, to dosvedčuje socha, je to totiž dielo aiginčana Smilida, syna Eukleida. Tento Smilis bol z rovnakého obdobia ako Daidalos, ale nikdy nedosiahol rovnakú povesť.*"

Podľa Pausania bol tiež autorom sôch Hór nachádzajúcich sa v chráme bohyne Héry v Olympii: „*V chráme bohyne Héry je Diova socha, socha Héry sedí na tróne; stojí vedľa nej (socha Dia), je bradatá a na hlave má prilbu, sú to prosté umelecké diela. Hóry, ktoré sedia vedľa seba na tróne, vytvoril aiginsky Smilis.*"

V blízkosti ruín chrámu bohyne Héry (postaveného približne v rokoch 600 až 590 pred Kr.) bola objavená veľká vápencová ženská hlava zhotovená v archaickom slohu a medzi dvoma vnútornými stĺpmi chrámu bol nájdený fragment podstavca trónu.

Athénagoras zaznamenal, že Smilis zhotovil alebo pretvoril sochu Héry v argoskom Héraione a Plínius, že Smilis (v texte je uvedený ako Zmilis), Rhoikos a Theodóros boli architektmi labyrintu na svojom rodnom ostrove Lemnos. Plíniov odkaz na 
„lemnský labyrint" je zjavne chybný (architekti Rhoikos a Theodóros pochádzali z ostrova Samos). Nepochybne sa tu hovorí o Héraione na ostrove Samos, nazývaného labyrint, ktorému architektom bol aj podľa Plínia Theodoros zo Samosu. 
Héraion na ostrove Samos mal 132 stĺpov, bol teda skutočným „labyrintom" týčiacich sa stĺpov (dvojitého radu stĺpov po stranách a troch radov stĺpov v prednej a zadnej časti chrámu). Podnetom pre tento názov boli zrejme aj veľké mnohostĺpové siene v Egypte, najmä slávny „Labyrint" pri jazere Merida, ktorý opísali Hérodotos aj Strabón.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2   *Biographischer Index der Antike*. Berlin : Walter de Gruyter, 2012. ISBN 978-31-1095-441-8. S. 873.
2. 1 2 3  Thomas Figueira, Thomas J. Figueira. *Excursions in Epichoric History*. Lanham : Rowman & Littlefield, 1993. ISBN 978-08-4767-792-4. S. 22.
3. ↑  Richard Westmacott. *Handbook of Sculpture*. Nordersted : BoD – Books on Demand, 2022. ISBN 978-37-5259-208-5. S. 93-94.
4. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 17.
5. ↑  J. J. Pollitt. *The Art of Ancient Greece*. Cambridge : Cambridge University Press, 1990. ISBN 978-05-2127-366-4. S. 20.
6. ↑  J. J. Pollitt. *The Art of Ancient Greece*. Cambridge : Cambridge University Press, 1990. ISBN 978-05-2127-366-4. S. 21.
7. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 398.
8. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. vysvětlivky 561.
9. ↑  Apostle Arne Horn. *Writings of Athenagoras*. Morrisville : Lulu.com, 2016. ISBN 978-13-2679-407-1. S. 32.
10. ↑  Plínius, *Naturalis Historia*, 36,90.
11. ↑  Plínius, *Naturalis Historia*, 34,83.
12. ↑  Wilhelm Klein. *Geschichte der Griechischen Kunst - Erster Band: Die Griechische Kunst bis Myron*. Hamburg : SEVERUS Verlag, 2011. ISBN 978-38-6347-028-9. S. 197.
13. 1 2  Jeremiah Reedy. *Apophoreta: Latin and Greek Studies in Honor of Grace L. Beede*. Wauconda : Bolchazy-Carducci Publishers, 1985. ISBN 978-08-6516-059-0. S. 251.