**Otto II. Bohatý** (nem. *Otto der Reiche*; \* 1125 – † 18. február 1190) bol meißenský markgróf, pochádzal z významného rodu Wettinovcov a bol najstarším synom Konráda I. Veľkého. Od roku 1156 bol meißenským markgrófom až do jeho smrti v roku 1190. Pochovaný je v cisterciánskom kláštore Altzella neďaleko mesta Nossen.

Život
-----

Otto bol najstarším synom meißenského a lužického markgrófa Konráda I. Veľkého. Po tom, čo sa Konrád na nátlak cisára Barbarossu vzdal vlády, vstúpil do kláštora augustiánov v Lauterbergu. Vládu v Meissenskom markgrófstve zdedil Otto. Jeho bratia získali Lužicu, grófstvo Groitzsch a hrad Rochlitz. Toto rozdelenie znamenalo oslabenie wettinovskej vlády a znemožnilo expanzívnu politiku Otta II. Musel sa len prizerať na stále rastúcu moc cisára na územiach Pleissnerlandu okolo miest Altenburg, Chemnitz a Zwickau.

*Brakteát* (minca zo strieborného plechu) Otta II. Bohatého
Otto viedol neúspešný spor s purkgrófmi v Dohne vo východných Krušných horách. Neskôr viedol spory s durínskym landgrófom Ľudovítom III. Durínskym. V roku 1179 sa spolu s magdeburským arcibiskupom Wichmannom zo Seeburgu pridal k výprave cisára Barbarossu proti rebelujúcemu saskému vojvodovi Henrichovi Levovi. Jeho pád však nedokázal využiť. Ottova domáca politika bola oveľa úspešnejšia. V roku 1165 udelil občanom Lipska, ktorí sa nachádzali na križovatke obchodných ciest *Via Regi* a *Via Imperi*, mestské privilégiá. Založil kostol svätého Mikuláša a opátstvo Altzella na svahoch Krušných hôr, ktoré dostal od cisára v roku 1168. Nové banícke mesto (Bergstadt) vo Freiburgu sa čoskoro stalo jedným z najdôležitejších zdrojov príjmov Meißenského markgrófstva. Otto vďaka tomu získal prídomok „*Bohatý*".

V posledných rokoch vlády sa musel Otto vyrovnať zo spormi o dedičstvo medzi svojimi synmi Albertom a Dietrichom. Otto dal prednosť svojmu mladšiemu synovi Dietrichovi, na čo jeho brat Albert zareagoval zajatím a uväznením ich otca. Otto bol prepustený až na príkaz cisára Barbarossu. Spor však pokračoval a bol doň zapojený Ottov zať, manžel jeho dcéry Adléty a neskorší český kráľ Přemysl Otakar I. Mier v tomto rodinnom spore nastolil cisár Henrich VI. v roku 1189. I napriek tomu si svoje nároky uplatnil Albert a po smrti Otta II. sa stal novým meißenským markgrófom.

Referencie
----------

1. ↑  LYON, Jonathan R.. *Princely Brothers and Sisters: The Sibling Bond in German Politics*. [s.l.] : Cornell University Press, 2013. ISBN 978-0801451300. S. 127.
2. ↑  THOMPSON, James Westfall. *Feudal Germany*. Zväzok 2. New York : Frederick Ungar Publishing Co. 1928.
3. 1 2  BLASCHKE, Karlheinz. *Neue deutsche Biographie*. Zväzok 19. Berlin : Duncker & Humblot, 1999. ISBN 3-428-00200-8. Kapitola Otto der Reiche, Markgraf von Meißen, s. 689–690.
4. ↑  FLATHE, Heinrich Theodor. *Allgemeine Deutsche Biographie*. Zväzok 24. Leipzig : Dunckler & Humblot, 1886. Kapitola Otto der Reiche, Markgraf von Meißen, s. 704–705.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Otto II, Margrave of Meissen na anglickej Wikipédii.*

Pozri aj
--------

* Meißenské markgrófstvo

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Otto II. (Meißenské markgrófstvo)**

Externé odkazy
--------------

* Po stopách Wettinovcov
* Otto II, Margrave of Meissen (po anglicky)

  


|  |
| --- |
| Otto II.**Wettinovci** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Konrád I. Statočný** | **meißenský markgróf**1156 – 1190 | Nástupca**Albrecht I. Statočný** |

Autoritné údaje: * GND: 13754037X
* VIAF: 81717988