recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Príbeh Oka** ja krátka novela, ktorú roku 1928 vydal Georges Bataille. Je rozprávaná z pohľadu mladého, bezmenného muža ktorý spomína na svoj vzťah s mladou Simone, a ich neustále bizarnejšie sexuálne praktiky.

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Príbeh sa začína zoznámením sa rozprávača príbehu so Simone na pláži v X, pravdepodobne kdesi na juhozápadnom pobreží Francúzska. Prvé kapitoly pozostávajú z opisu ich prvých nezvyčajných sexuálnych skúseností, ktoré často zahŕňajú Simonin zvláštny fetiš pre oči a slepačie vajcia, ako aj vzájomné mazanie sa svojimi telesnými tekutinami. Je to exhibicionistický pár, praktikujúci svoje chúťky pred očami Simoninej duševne chorej a ovdovenej matky.

Pár zorganizuje orgie so skupinou ich opitých rovesníkov, ktoré sa skončia znásilnením niekoľkých dievčat a úplným zošalením ich kamarátky, vytipovanej obete menom Marcelle. Tieto zločiny sú odhalené a rozprávač príbehu je nútený utiecť s otcovou ukradnutou zbraňou. Nasledujúce dni prežíva ukrývajúc sa u Simone, nad ktorou jej rodina nemá žiadnu moc. Simone je stále panna a sľúbi, že sa rozprávačovi oddá až vtedy, keď sa na nich bude pozerať psychicky labilná Marcelle.

Pár teda zistí, v ktorom ústave pre duševne chorých je Marcelle držaná, a na druhý pokus sa im podarí ju uniesť. Šialené dievča sa však obesí v skrini u Simone doma. Pár ma hneď na to sex vedľa mŕtvoly.

Dvojica uteká z Francúzska do Španielska, kde stretávajú Simoninho známeho Lorda Edmunda, bohatého anglického aristokrata, vouyeristu lačne sledujúceho mladý, chlípny pár.

Trojica sleduje býčie zápasy v Madride, počas ktorých je jeden mladý toreador brutálne zabitý zúrivým býkom. Vyvrcholenie príbehu sa odohráva v Seville, kde Simone počas spovede brutálne zvedie mladého rímskokatolíckeho kňaza. Trojica ho následne odvedie do modlitebne, kde Lord Edmund predvedie blasfemickú verziu kresťanskej eucharistie, v ktorej je telo Kristovo nahradené kňazovým semenom a krv Kristova jeho močom, a kde kňaza počas súlože so Simone brutálne zabijú. Následne je kňazovo oko vybraté z jeho hlavy a je vložené do Simoninej pošvy počas súlože s rozprávačom príbehu.

Príbeh sa končí úspešným útekom trojice pred španielskou políciou na jachte do Afriky.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Externé odkazy
--------------

* Archivované 2014-04-14 na Wayback Machine, slovenský preklad Príbehu Oka
* Archivované 2012-01-13 na Wayback Machine, anglický preklad Príbehu Oka
Súradnice: 41°56′50.19″S 24°13′6.91″V﻿ / ﻿41,9472750°S 24,2185861°V﻿ / 41.9472750; 24.2185861

**Pamätník „Aprilci a Antonivanovci"** (bulh. Мемориал "Априлци и Антонивановци" – *Memorial „Aprilci i Antonivanovci"*) je pamätník venovaný obetiam batackého masakru počas Aprílového povstania v roku 1876, ako aj partizánskemu oddielu „Anton Ivanov" vyvraždenému v roku 1944, nachádzajúci sa na vrchole pahorku vypínajúcom sa na severe nad mestom Batak v Pazardžickej oblasti v južnom Bulharsku.

História a charakteristika
--------------------------

Pamätník bol odkrytý v roku 1978 pri príležitosti 100. výročia oslobodenia Bulharska pod mottom: „Dve epochy, jeden ideál - sloboda" (bulh. „Две епохи, един идеал – свобода" – *„Dve epochi, edin ideal - svoboda"*). Pamätník je venovaný tisícom mužov, žien a detí, ktorí zahynuli počas batackého masakru v apríli 1876, ako aj obetiam z radov miestneho partizánskeho oddielu „Anton Ivanov", ktorých nazývali aj „Antonivanovci", ktorý pôsobil v okolí počas druhej svetovej vojny až do jeho likvidácie v marci 1944. K pamätníku vedie z centrálnej časti mesta Batak 450 metov dlhé schodisko vystavané v svahu pahorku. Pod pamätníkom sa nachádza malá kaplnka svätého Vasiľa Veľkého.

Galéria
-------

* Detail jednej zo sochDetail jednej zo soch
* Detail jednej zo sochDetail jednej zo soch
* Jedna z mramorových dosiek lemujúcich cestu k pamätníku s výrokom Georgiho Dimitrova „Batak je pevnosť bulharského patriotizmu"Jedna z mramorových dosiek lemujúcich cestu k pamätníku s výrokom Georgiho Dimitrova „*Batak je pevnosť bulharského patriotizmu*"
* Celkový pohľad na pamätník a na mramorovú dosku s mottom „Ten kto padne v boji za slobodu, ten neumiera"Celkový pohľad na pamätník a na mramorovú dosku s mottom „*Ten kto padne v boji za slobodu, ten neumiera*"
* Kaplnka svätého Vasiľa Veľkého pod pamätníkomKaplnka svätého Vasiľa Veľkého pod pamätníkom

Referencie
----------

1. 1 2  opoznai.bg
2. ↑  nasamnatam.com
3. ↑  cleanandtravel.com
4. ↑   *rodopi-map.org* [online]. [Cit. 2017-08-28]. Dostupné online. Archivované 2017-08-28 z originálu.
**Psychoterapia** je zámerné upravovanie narušenej činnosti organizmu (choroby, poruchy) psychologickými prostriedkami, s cieľom liečby. Narušenie činnosti sa môže týkať psychických procesov a osobnosti alebo somatických procesov a orgánových funkcií. Môže byť podmienené psychogénne i somatogénne. K psychologickým prostriedkom patrí slovo, mimika, mlčanie, emotivita a emočné vzťahy, učenie, manipulácia prostredím a iné.

Typológia
---------

Rozlišuje sa

* klinicky orientovaná psychoterapia - zameraná prevažne na zmiernenie alebo odstránenie symptómov,
* osobnostne orientovaná psychoterapia - jej úlohou je pomáhať pacientovi pri zmene jeho vzťahov k sociálnemu prostrediu i vlastnej osobnosti. Osobnostne orientovaná psychoterapia (individuálna i skupinová) využíva do značnej miery rôzne varianty analýzy konfliktných zážitkov chorého.

V individuálnej psychoterapii je rozhodujúcim faktorom efektívnosti liečebného pôsobenia psychoterapeutický kontakt lekára a pacienta, ktorý sa zakladá na vzájomnej úcte a dôvere, schopnosti lekára vcítiť sa (empatia).

Psychoterapeutické metódy
-------------------------

Metódami klinickej psychoterapie sú:

* hypnóza
* autogénny tréning
* sugescia a autosugescia
* racionálna terapia

Ďalej sem patrí aj:

* arteterapia
* biblioterapia
* daseinsanalýza
* psychoterapia zameraná na klienta
* kognitívno-behaviorálna terapia
* psychedelická terapia
* 
* 
* 

Používajú sa aktivizujúce terapeutické metódy, ktoré pomáhajú zvyšovať kompetenciu pacienta v medziosobnostných vzťahoch, zdokonaľovať jeho schopnosť sebapoznania i autoregulácie

* pracovná terapia,
* skupinová psychoterapia,
* rodinná psychoterapia

Definície
---------

Podľa P. Janet je psychoterapia aplikáciou psychologickej vedy na liečenie rôznych chorôb.

Významní terapeuti
------------------

* Pierre Janet
* Carl Gustav Jung
* Carl Rogers
* Aaron Beck
* Sigmund Freud
* Stanislav Grof
* Irvin Yalom
* Alfred Adler
* Ferdinand Knobloch
* Virginia Satirová
* Erik Erikson
* Medard Boss
* 
* 
*

Externé odkazy
--------------

* Evidence based psychotherapy
* FILIT Zdroj z ktorého (pôvodne) čerpal tento článok
* KBT - Kognitívno-behaviorálna psychoterapia na Slovensku
Puente del Alamillo v noci.

**Alamillo Bridge** (Puente del Alamillom, architekt Santiago Calatrava), je železobetónový visutý most v meste Sevilla na juhu Španielska. Práce na moste boli realizované v rokoch 1989 až 1992. Časť plánu inicivaná vládou regiónu Andalúzia, pri príležitosti konania Expa 92 bolo,aby most preklenul 200 metrovú vzdialenosť ponad Meandro San Jeronimo, čo je vetva rieky Guadalquivir.

Konštrukcia
-----------

Najdominantnejším prvkom mosta je 142 metrov vysoký železobetónový pylón, ktorý sa nakláňa pod uhlom 58°. Zaujímavosťou je, že pod rovnakým uhlom sa nakláňajú aj bočné steny Cheopsovej pyramídy. Most má zavesenú železobetónovú konštrukciu, čo znamená, že celková tiaž lávky zavesená ponad kanál Meandro San Jeronimo je prenášaná ocelovými lanami do masívneho nosného pylóna. Konštrukcia pylóna je celá vyplnená betónom,čo zabezpečuje dostatočnú kotviacu základňu aby sa most neprevrhol. Pri použití tohto spôsobu kotvenia je možná úplná absencia spodných podporných prvkov po celej dĺžke prekonávanej vzdialenosti.

Dizajn
------

Osobný prínos Santiaga Calatravu na Alamillskom moste je spojený so sochou z roku 1986, nazývanou „Running Torso" , ktorá je vytvorená z mramorových kociek spojených v ťažisku napnutým lanom. Tvar mosta si človek taktiež dokáže spojiť s Calatravovými pohybovými škicami. Sám architekt sa pri navrhovaní inšpiroval škicou letiaceho vtáka, od čoho odvodil prvotnú hmotu mosta.
Často napodobňovaný inými inžiniermi a architektmi nakláňajúci sa pilón Alamillského mosta, vystupuje ako symbol modernej Sevilly.

Pôvodný plán
------------

Pôvodný Calatravov plán obsahoval urbanistickú štruktúru okolia, viadukt a druhý most ktorý sa v konečnom pláne výstavby nerealizoval. Druhý most mal mať zrkadlovo obratený pylón, ale klient zvolil namiesto toho 500 metrov dlhý viadukt Puerte de la Vartuja, ktorý sa použil ako severný vstup na Expo 92.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Puente del Alamillo**

Externé odkazy
--------------

* Archivované 2009-10-03 na Wayback Machine
* Archivované 2009-05-10 na Wayback Machine
Puerta de Europa na Plaza de Castilla v Madride
**Puerta de Europa** alebo **Torres KIO** sú administratívne výškové budovy - dvojičky v Madride.

Boli navrhnuté americkými architektmi Philipom Johnsonom a Johnom Bugreem, a vybudované spoločnosťou Fomento de Construcciones y Contratas na objednávku z roku 1996 spoločnosti Kuwait Investment Office (odtiaľ jej pôvodné meno "*Torres KIO*" alebo "KIO Towers"). Každá z budov je vysoká 115 m s náklonom 15°. Veže sú umiestnené v blízkosti železničnej stanice *Chamartín* na strane autobusovej stanice *Plaza Castilla*, severne od *Paseo de la Castellana* a v blízkosti Cuatro Torres Business Area.

Po finančných problémoch bol investor KIO nútený budovy predať. Ich novými vlastníkmi sú banka Caja Madrid a realitná spoločnosť Realia Bussines, S.A. (vlastnená bankou Caja Madrid).

Referencie
----------

1. ↑  FCC history

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Puerta de Europa**
Bočný pohľad na most
Rozostavaný most
**Puente Centenario** (slov. *Most storočia*) je cestný most v Paname, ktorý prekonáva Panamský prieplav. Bol otvorený 15. augusta 2004 , presne deväťdesiat rokov od otvorenia prieplavu. Názov mosta však odkazuje na sté výročie vyhlásenia nezávislosti Panamy od Kolumbie v roku 1903. Nachádza sa v provincii Panama zhruba 15 kilometrov od hlavného mesta. Jeho význam presahuje lokálne meradlo, pretože spája pevninu Strednej a Južnej Ameriky umelo prerušenú práve prieplavom. Dôvodom jeho výstavby bolo odľahčenie dopravy na moste Puente de las Américas, dnes cez neho vedie hlavná trasa Panamerikany. Je iba druhým pevným mostom, ktorý preklenuje Panamský prieplav (prvým je Puente de las Américas). 

Ide o zavesený most, cez ktorý vedie diaľnica so šiestimi jazdnými pruhmi (po troch v každom smere jazdy). Šírka mosta je 34 metrov, most je dlhý 1 052 metrov, rozpätie medzi pylónmi je 420 metrov. Výška pylónov je 184 m. Medzi vodnou hladinou a spodnou hranou mostovky je vzdialenosť 80 metrov. Oceľové laná majú priemer 0,6 palca.

Referencie
----------

1. 1 2  článok „Puente Centenario - Second Panama Canal Crossing, Panama" na webe *www.roadtraffic-technology.com* (po anglicky)
2. 1 2  článok „Die Puente Centenario über den Panamakanal" na webe *www.lap-consult.com*[nefunkčný odkaz] (po nemecky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Puente Centenario**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Puente Centenario na českej Wikipédii.*
Pankáči
**Pank** alebo (pôvodne písané) **punk** je hudobný a životný štýl. V angličtine slovo "punk" znamená „výtržník". Pank ako hnutie vznikal postupne v druhej polovici sedemdesiatych rokov hlavne v Anglicku. Pank nemá žiadny jednotný ideový smer, najrozšírenejšie postoje sú odpor voči nacizmu, rasovej diskriminácii, homofóbii, politike, vojne, komunizmu a iným. Tiež je možné stretnúť sa s tvrdením, že základom panku je provokácia. Časť hnutia je tolerantná k mäkkým drogám, hlavne marihuane.

Referencie
----------

1. ↑  pank. In:  *Krátky slovník slovenského jazyka*. 5. dopl. a uprav. vyd. Martin : Matica slovenská, 2020. 960 s. ISBN 978-80-8128-261-4. S. 463.

Externé odkazy
--------------

* Hudobný magazín Kids and Heroes
* Punk.cz
* Články o punku na rock.cz Archivované 2010-05-23 na Wayback Machine
* Webový magazín Periferia
* CzechCore
* Stránka o (nielen) punkovej hudbe Archivované 2014-08-22 na Wayback Machine

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Punk na českej Wikipédii.*
Vstup do jaskyne
**Punkevní jeskyně** sa nachádza v severnej časti CHKO Moravský kras v Pustom žľabe. Objaviteľom sa stal Karel Absolon, ktorý postupne objavoval jej časti v rokoch 1909 - 1933. Jaskyňou preteká rieka Punkva. Na systém jaskýň sa tiež napája priepasť Macocha a je súčasťou systému Amatérske jaskyne.

Jaskyňu ročne navštívi 200 000 turistov a je tak najnavštevovanejším jaskynným systémom v Česku. Je jedinou sprístupnenou jaskyňou v Česku s podzemnou plavbou pre návštevníkov. Dĺžka sprístupnenej trasy činí 1250 m.

Prehliadková trasa
------------------

Prehliadková trasa začína v Prednom dóme (4 m dlhý stalaktit Strážca, stalagnát Salmův stĺp, Zrkadlové jazierko), odkiaľ sa po prejdení sifónom stúpa po schodoch do Reichenbachovho dómu. Nasleduje zostup Stalagmitovou chodbou do Zadného dómu (dvojica stalagmitov Trpaslík a Váza s rovnou plochou na vrchole, skupina Turecký cintorín a dlhý stalaktit Ihla). Ďalej sa prechádza sieňou U Anjela (mohutný stalagnát kombinovaný s rozmernými sintrovými kúrami a záclonami) a odtiaľ sa 100 m dlhou razenou štôlňou vchádza na dno priepasti Macocha. Z dna priepasti sa zostúpi k prístavisku a nasleduje podzemná plavba po riečke Punkve so zastávkou v Masarykovom dóme (veľké množstvo slamiek a paličkových stalaktitov, mohutný presvetlený stalagnát Husův stĺp). Plavba končí v miestach výveru Punkvy.

Referencie
----------

1. ↑  Prehliadka jaskyne

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Punkevní jeskyně**

Externé odkazy
--------------

* Punkevní jeskyně & priepasť Macocha
* Info na hrady.cz
* Podrobný popis jaskyne

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Punkevní jeskyně na českej Wikipédii.*
**Richard Rozbora** (\* 25. marec 1975, Helsinki, Fínsko) je slovenský módny návrhár.

Životopis
---------

Otec Dušan Rozbora, kariérny diplomat, pôsobil na veľvyslanectve ČSSR vo Fínsku, kde sa v roku 1975 narodil Richard. Po návrate jeho otca späť do vlasti v roku 1980, žil v Prahe. V roku 1985 nasledoval rodičov na ďalšiu diplomatickú misiu, tentoraz do Ulanbátaru, Mongolsko. V roku 1989 sa vrátili naspäť do Prahy, kde navštevoval gymnázium. Po rozdelení ČSSR sa v roku 1993 vrátil na Slovensko. V roku 1998 bol prijatý na Central St. Martin's v Londýne, odbor ženské módne návrhárstvo. Školu ukončil v roku 2001 s titulom BA (Hons). Odvtedy sa venuje módnemu návrhárstvu a dizajnu. Je uvedený vo viacerých zoznamoch módnych návrhárov vo svete.

Kariéra a profesné info
-----------------------

Po ukončení školy nastúpil ako dizajnér módneho domu Taiza v Prahe pre líniu Couture kolekciu 2004/05. V roku 2007 založil vlastnú značku a vrátil sa na Slovensko. Značka sa pôvodne volala Richard Rozbora Couture, v roku 2013 ju následne premenoval na ROZBORA COUTURE. Najnovšiu kolekciu predstavil Richard Rozbora na Viedenskom týždni módy 2015 v MuseumsQuartier vo Viedni. Video z prehliadky prevzali a zverejnili vo viacerých krajinách sveta online aj offline TV stanice. Na Slovensku sa odprezentoval v rámci posledných ročníkov Bratislavských módnych dní.

Ocenenia
--------

* THE AUSTRIAN QUALITY STORE CHECK – udelené magazínom STYLE UP YOUR LIFE!
* Ocenenie za prínos pre slovenskú módnu tvorbu – udelené organizátormi BMD v roku 2015

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2016-01-13]. Dostupné online. Archivované 2016-01-26 z originálu.
6. ↑
7. ↑
8. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2016-01-13]. Dostupné online. Archivované 2016-01-27 z originálu.
9. ↑
10. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2016-01-13]. Dostupné online. Archivované 2016-01-27 z originálu.
11. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2016-01-13]. Dostupné online. Archivované 2016-01-26 z originálu.
12. ↑
13. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2016-01-13]. Dostupné online. Archivované 2016-01-26 z originálu.
14. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2016-01-13]. Dostupné online. Archivované 2016-01-27 z originálu.
15. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2016-01-13]. Dostupné online. Archivované 2016-01-26 z originálu.
**Panton** je dnes už bývalé česko-slovenské, ale skôr české hudobné vydavateľstvo, gramofónová spoločnosť, ale aj značka hudobných nosičov a hudobnín. Vzniklo v roku 1967. Pôvodný názov *Panton, nakladatelství Svazu Československých skladatelů*. Aj pod názvami – *Panton, vydavatelství Českého hudebního fondu* alebo *Panton, nakladatelství pro Český hudební fond*.

Panton ako gramofónová spoločnosť sa orientovala na nahrávky všetkých žánrov: klasická hudba, pop, rock, jazz, folk, dychovka ale aj hovorené slovo. Ale svojim zameraním oslovovala zvlášť náročnejších konzumentov z oblasti klasickej hudby, rocku a hlavne džezu. Pozornosť si zaslúži 45–kusová séria 7" vinylov EP Mini Jazz Klub, ktorá bola postupne vydávaná v rozmedzí rokov 1976 – 86. Po roku 1996 bola značka sprivatizovaná a stala sa súčasťou značky Bonton Music. V súčasnosti jej pôvodný katalóg vlastní české hudobné vydavateľstvo Supraphon.

Externé odkazy
--------------

* Panton – Český hudební slovník osob a institucí Archivované 2016-01-09 na Wayback Machine
* Panton na Discogs
* Oficiálna stránka Supraphonu (po česky)
Puy de Dôme
**Puy de Dôme** (okcitánsky: *Puèi Domat / Puèi de Doma*) je obrovský sopečný dóm v nadmorskej výške 1 465 m a jedna z najmladších sopiek pohoria Chaîne des Puys v Centrálnom masíve. Paradoxom je, že hoci je oblasť plná sopečných dómov, tufových kužeľov, či maarov, nenachádza sa v blízkosti žiadneho rozhrania tektonických dosiek. Vrch sa nachádza približne 10 km od mesta Clermont-Ferrand v regióne Auvergne a je po nej pomenovaný department Puy-de-Dôme.

Dejiny
------

Merkúrov chrám
V predkresťanskej dobe vrch slúžil predovšetkým ako miesto častých náboženských slávností a obradov. Na vrchole stálo niekoľko chrámov, vrátane galského chrámu, venovaného bohu Merkúrovi, ktorého pozostatky boli nájdené v roku 1873.

V roku 1648 tu Florin Périer na príkaz Blaisa Pascala potvrdil teóriu Evangelistu Torricelliho týkajúcu sa barometrických meraní, keď meral výšku ortuťoového stĺpca postupne na troch miestach vrchu.

Roku 1875 bolo na vrchole postavená fyzikálne laboratórium, nasledované v roku 1956 televíznym vysielačom.

Vrch niekoľkokrát slúžil ako cieľová stanica etáp Tour de France (napr. 1964 a 1975), hoci bežne je pre cyklistov prístupný len na veľmi obmedzený časový úsek. V roku 2006 sa sem na bicykli mohlo iba medzi siedmou a deviatou ráno každú stredu a nedeľu v dňoch 1. mája - 30. septembra.

Cestovný ruch
-------------

Puy de Dôme
Puy de Dôme je jedným z najnavštevovanejších miest v Auvergne, každoročne ho navštívi približne 500 000 turistov. Je obľúbeným miestom pre paraglajding. Z vrcholu sa návštevníkom otvárajú krásne pohľady na *Chaîne des Puys* a Clermont-Ferrand. Nachádza sa tu aj niekoľko obchodov a reštaurácií vrátane turistického centra.

Turisti majú dve možnosti stúpania - chodník, bývalá rímska cesta, vedie okolo Merkúrovho chrámu. Druhou možnosťou je 6 km asfaltovej cesty, ktorá je v špičke uzavretá pre osobné automobily, záujemcovia tak musia využiť miestne autobusy.

Referencie
----------

1. ↑  Nicola Williams, *France*, p592 - "The ice-flecked summit of Puy de Dôme (1465m)...."
2. ↑   *Puy de Dôme - Clermont Ferrand* [online]. climbbybike.com, 2012-00-0, [cit. 2016-05-30]. Dostupné online. (francúzsky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Puy de Dôme**

Externé odkazy
--------------

* Puy de Dôme na Google maps
* Parc des Volcans d'Auvergne

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Puy de Dôme (hora) na českej Wikipédii.*
**Pyrenejský mastif** (Pyrenejský mastin) je plemeno psa uznané v FCI v skupine 2. pod číslom 92.

Vzhľad
------

Pyrenejský mastif sa so svojou kohútikovou výškou radí medzi molosy. Je to impozantný pes krátkeho štvorcového rámca so silným krkom a širokým hrudníkom. Má drsnejšiu, polodlhú a hustú srsť, ktorá má byť biela s dobre vyznačenými fľakmi rovnako sfarbenými ako maska. Uši sú vždy sfarbené, zatiaľ čo špička chvosta a zadná časť končatín je biela. Cenia sa najmä jedince so stredne sivými, intenzívne zlatožltými, hnedými, čiernymi, striebornými, svetlobéžovými, pieskovými alebo mramorovanými fľakmi. Nežiaduce sú červené fľaky a bieložltý základ. Uši sú stredne veľké, trojuholníkové, nasadené povyše očí

Povaha a upotrebenie
--------------------

Pyrenejský mastif pochádza zo španielskych Pyrenejí. Jeho úlohou bolo stráženie a obrana stád a pastierov pred vlkmi a medveďmi. Túto úlohu plní aj dodnes tiež ako strážny pes. Je to inteligentné, ľahko cvičiteľné plemeno so sklonom riešiť situácie individuálne (zlodej). Dobre sa znáša s inými zvieratami. Napriek svojej veľkosti je živý a pohyblivý.

Odkazy
------

Slovakia Moloss Club  

Pyrenejský mastif (česky) Archivované 2008-03-20 na Wayback Machine
Súradnice: 48°08′33″S 17°05′12″V﻿ / ﻿48,1425137°S 17,0867564°V﻿ / 48.1425137; 17.0867564

Vedľajšia budova PKO
**Park kultúry a oddychu** (**PKO**) bolo kultúrne zariadenie v Bratislave nachádzajúce sa na nábreží Dunaja v mestskej časti Staré Mesto. Konali sa tu pravidelné kultúrne a spoločenské podujatia, ako aj výstavy a veľtrhy. 

V objekte sa nachádzal obraz *Dožinky* od akademického maliara Františka Gajdoša. Na priečelí boli umiestnené sochy, ktoré vytvoril akademický sochár Tibor Bártfay.

Súčasťou PKO bol aj astronomický úsek, kde sa pravidelne konávali astronomické prednášky a pozorovania nočnej oblohy. Toto zariadenie bolo jediným zariadením svojho druhu v Bratislave, pretože v Bratislave sa nenachádzalo žiadne astronomické observatórium ani planetárium.

Kauza PKO
---------

V roku 2005 mestské zastupiteľstvo na základe odporúčania magistrátu (primátor: Andrej Ďurkovský) predalo pozemky pod budovou PKO firme Henbury Development bez verejnej súťaže a verejnej diskusie (firmu tvoria spoločnosti J&T Cresco Group), ktorá v roku 2006 dostala búracie povolenie na budovu. Proti búraniu vznikla petícia, ktorú podpísali aj známe osobnosti z oblasti kultúry. Pri PKO prebehla výstavba komplexu River Park a plánuje sa výstavba komplexu River Side, pričom PKO bude s najväčšou pravdepodobnosťou zrušené alebo veľmi obmedzené, pričom mnohé tu organizované podujatia nebude možné uskutočňovať inde, pretože v Bratislave na to momentálne neexistujú vhodné priestory ani podmienky. Ako jedna z náhrad PKO bude slúžiť komplex s názvom Auditórium a Sklad č. 7 pri komplexe Eurovea na nábreží Dunaja.

V roku 2015 prišlo ku mimosúdnej dohode mesta s developerom Hernbury Development vlastniacim pozemky pod PKO. Developer dostal povolenie na zbúranie budov a výstavbu komplexu River Park II za prísľub, že zainvestuje do mestskej promenády, zachová cenné artefakty, ako sú sochy na priečelí, a v rámci projektu vznikne námestie, na ktorom developer postaví planetárium a mediatéku.

Budovy PKO developer začal búrať 29. decembra 2015.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑   Opona nad PKO
4. ↑
5. ↑
6. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2010-08-11]. Dostupné online. Archivované 2009-05-03 z originálu.
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Park kultúry a oddychu (Bratislava)**

Externé odkazy
--------------

* História PKO
Súradnice: 48°44′31″S 19°06′33″V﻿ / ﻿48,74208°S 19,10909°V﻿ / 48.74208; 19.10909

**Podlavice** (nem. Olersdorf) je mestská časť Banskej Bystrice.

Podľa údajov z roku 2008 mala 3 318 obyvateľov.

Polohopis
---------

Podlavicami preteká Tajovský potok, ktorý bol zároveň hranicou medzi bývalými obcami Podlavice a Skubín.

Dejiny
------

Prvá zmienka o tomto sídle pochádza zo 14. storočia, kedy patrila ťažiarovi Petrovi Karlovi. Začiatkom 15. storočia obec patrila zemanom Radvanskovcom, potom banským podnikateľom Jungovi, Vilhelmovičovi, Ernstovi, Turzovsko-fuggerovskej spoločnosti, do roku 1848 banskému eráru a mestu Banská Bystrica. Kedysi to bola samostatná obec, v roku 1960 bola spojená s obcou Skubín a niekoľko rokov niesla pomenovanie Laskomerské. Dnes je súčasťou Banskej Bystrice. V 80. rokoch tu bolo začatá výstavba panelového sídliska. Autorom urbanistickej koncepcie sídliska bol Jaroslav Janek

Samospráva
----------

Podlavice tvoria spolu s Jakubom, Kostiviarskou, Skubínom a Uľankou volebný obvod č. 4, ktorý má v mestskom zastupiteľstve 2 poslancov.

Občianska vybavenosť
--------------------

V dnešnej dobe majú Podlavice vlastnú poštu, školu, supermarket, nový kostol a multifunkčný dom. Renovovala sa aj miestna zvonica.

Kultúra a zaujímavosti
----------------------

### Pamiatky

* Dedinská zvonica, murovaná stavba na pôdoryse obdlžnika s ihlancovou helmicou. Fasáda zvonice je členená nárožným kvádrovaním, rezonančný otvor je lemovaný segmentovou šamobránou s klenákom.

### Turizmus

Táto príjemná mestská lokalita ponúka možnosti vychádzok do prírody (napr. Laskomerská dolina s náučným chodníkom, Pavelcovo). V katastrálnom území Podlavíc sa nachádza aj chránený areál Podlavické výmole.

Neďaleko Podlavíc sa nachádzajú obce na úpätí Kremnických vrchov ktoré ponúkajú okrem historických pamiatok ako napríklad rodný dom Jozefa Gregora-Tajovského veľké množstvo možností rekreácie najmä novo zrekonštruované lyžiarske stredisko SKI Králiky Archivované 2014-02-01 na Wayback Machine.

Referencie
----------

1. ↑   *Matrika a evidencia* [online]. Mesto Banská Bystrica, 2008-06-08, [cit. 2019-03-31]. Dostupné online.
2. ↑
3. ↑   *Poslanci* [online]. Mesto Banská Bystrica, [cit. 2019-06-01]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Podlavice**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka mesta
* Ski Kraliky

| * z
* d
* u
 Mestské časti Banskej Bystrice (19) |
| --- |
| 
* Banská Bystrica
* Fončorda
* Iliaš
* Jakub
* Kostiviarska
* Kráľová
* Kremnička
* Majer
* Podlavice
* Pršianska Terasa
* Radvaň
* Rakytovce
* Rudlová
* Sásová
* Senica
* Skubín
* Šalková
* Uhlisko
* Uľanka

 |  |
Pozícia po 2. ... Jc6 3. Sc4 g6 atď.

 Pozícia po variante 2. ... d6

**Parnhamovo otvorenie** začína ťahmi 1. e4 e5 2. Dh5. V súčasnosti sa však nepovažuje za korektné otvorenie, pretože biely svojim predčasným výpadom dámou zanedbáva vývin ostatných figúr, navyše stráca cenné tempo keďže čierny svojim prirodzeným vývinom figúr napadá bieleho dámu. Biely pri dobrej hre môže aj napriek strate tempa viesť pomerne vyrovnanú hru. V ligových zápasoch sa toto otvorenie nevyskytuje a už vôbec na vyššej úrovni, často ho badať u začiatočníkov a mierne pokročilých hráčov. Jedno z dobrých pokračovaní je: 2. ... Jc6 3. Sc4 g6 4. Df3 Jf6 5. Je2 Ja5 6. d3 Jxc4 7. Sg5 Sg7 8. dxc4 h6 9. Sd2 d6 10. 0-0 Se6 11. b3 De7 12. Jbc3 c6 13. Dd3 Vd8 s vyrovnanou hrou.

Variant po 2. ... d6
--------------------

Variant po 2. ... d6 pokračuje ťahmi: 3. Sc4 Dd7 4. d3 b5 5. Sb3 Jf6 6. Dg5 a5 7. a4 b4 8. Jd2 h6 9. De3 Dg4 10. Df3 Jc6 11. h3 Dg6 12. Je2 Se7 s vyrovnanou hrou.

Referencie
----------

1. ↑   *Parnhamovo otvorenie* [online]. sach.7x.cz, [cit. 2016-08-12]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Otvorená hra
* Španielska hra
* Gunderamova obrana


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Šachový portál |
Súradnice: 50° 35′ 38.88″ s.š. 3° 54′ 40.14″ z.d.

Kamenný most v Postbridgei
**Postbridge** je osada v Dartmoore v anglickom grófstve Devon.

Osada sa nachádza na rieke East Dart. Najvýznamnejšou pamiatkou osady je stredoveký most zo žulových dosiek, ktorý je jedným z najznámejších a najlepšie zachovalých mostov svojho druhu v Spojenom kráľovstve. Prvá písomná zmienka o moste pochádza zo 14. storočia; most bol pravdepodobne postavený v 13. storočí kvôli umožneniu prechodu cez rieku. Najväčšie rozpätie mosta je približne 4 m dlhé a max. šírka mosta je 2 m. Vedľa neho bol na konci 18. storočia postavený oblúkový most, ktorý dnes slúži cestnej premávke.

Referencie
----------

1. ↑   *Postbridge Clapper Bridge* [online]. Structurae. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑   *ROAD BRIDGE, DARTMOOR FOREST, WEST DEVON, DEVON* [online]. Historic England, [cit. 2015-12-05]. Dostupné online. Archivované 2014-09-03 z originálu. (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Postbridge**
Rodový erb
Prof. RNDr. PhMr. **Ladislav Zathurecký**, DrSc. (\* 20. január 1913, Nové Sady - † 9. júl 2000) bol slovenský farmaceut a vysokoškolský pedagóg.

Životopis
---------

Pochádzal zo šľachtického rodu Zaturecký zo Záturčia (Zathureczky de Zaturcsa). Narodil sa v Nových Sadoch pri Nitre v rodine evanjelického farára Ladislava Zathureckého (1880-1959). Maturoval na nitrianskom gymnáziu. Štúdium farmácie absolvoval na Prírodovedeckej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. V strýkovej lekárni U zlatého leva absolvoval dvojročnú tirociálnu prax.

Vysokoškolský diplom magistra farmácie získal roku 1935 a v roku 1939 aj doktorát prírodných vied. Počas 2. svetovej vojny bol správcom lekárne v Topoľčanoch a v Pezinku a vlastnil i lekáreň Flora na Štefánikovej ulici 7 v Bratislave.

V rokoch 1952 - 1953 bol prodekanom, v rokoch 1954 - 1955 dekanom Farmaceutickej fakulty vtedajšej Slovenskej univerzity, dnešnej Komenského. V roku 1954 bol menovaný docentom pre odbor galenická farmácia.

V rokoch 1957 - 1963 pôsobil ako vedecký pracovník v Chemickom ústave Slovenskej akadémie vied, v rokoch 1963 - 1968 vo Farmakologickom ústave Česko-slovenskej akadémie vied a od roku 1969 bol vedúcim vedeckým pracovníkom Ústavu experimentálnej farmakológie SAV. Pracoval v oblasti galenickej farmácie, biofarmácie a farmakokinetiky. V roku 1960 obhájil kandidátsku dizertačnú prácu a v roku 1966 obhájil hodnosť doktora farmaceutických vied. V rokoch 1953 - 1957 a 1966 - 1972 bol predsedom Slovenskej farmaceutickej spoločnosti, v rokoch 1970 - 1972 predsedom Československej farmaceutickej spoločnosti.
V roku 1992 bol menovaný profesorom.

Pracoval v redakčných radách odborných časopisov: *Československá farmácie*, *Farmaceutický obzor*, *Pharmacy International* a *Journal of General Physiology and Biophysics*. Pôsobil v Liekopisnej komisii Vedeckej rady Ministerstva zdravotníctva. Na sklonku života bol predsedom redakčnej rady mesačníka *Pharma Journal*.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 1553 2182
* NK ČR: nlk20000085843
* SNK: 206338
* VIAF: 84800423
Pyroklastický prúd, zbiehajúci po svahu sopky Mayon na Filipínach pri erupcii v roku 1984.
**Pyroklastický prúd** alebo **horúce (sopečné) mračno** alebo **nuée ardente** [nüe arda(n)t] (z francúzštiny, doslova "horúce mračno") je často sa vyskytujúci fenomén explozívnych sopečných erupcií. Je to pohyblivá, fluidizovaná zmes žeravých plynov, úlomkov magmy a sopečného popola s teplotou od 100 do 800 °C, pohybujúca dolu vulkanickým svahom veľkou rýchlosťou (až 300 km.h-1). Pre tieto vlastnosti je jednou z najdevastujúcejších foriem sopečnej činnosti. Pyroklastické prúdy sa vyskytujú pri explozívnych erupciách viskóznej magmy.

Príčiny vzniku pyroklastických prúdov sú nasledovné:

* Kolaps plynovo-popolového mraku plínijskej erupcie. Pokiaľ tlak explózie nie je dostatočný na vytlačenie popolových mrakov vysoko do atmosféry, tieto naspäť padajú po bokoch sopky.
* Kolaps lávového dómu a jeho následný rozpad.
* Zničenie časti sopky pri veľkej explózii.
* *„Spenenie"* lávy počas jej degazácie (odplynenia) pri erupcii.

Pyroklastické prúdy sú veľmi nebezpečný fenomén, možno ešte nebezpečnejší ako samotná tečúca láva (pre obrovskú kinetickú energiu a ďaleký dosah). Z množstva katastrof spôsobených pyroklastickými prúdmi sa dajú uviesť najznámejšie: zničenie Pompejí v roku 79 pri erupcii sopky Vezuv v Taliansku a explózia sopky Pelée v Karibiku v roku 1902.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **pyroklastické prúdy**.

Externé odkazy
--------------

* 


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vedy o Zemi |
Oxyrhynský papyrus 222
**Pythón** (starogr. Πύθων – *Pythón*) bol olympijský víťaz v jazdeckých pretekoch v roku 452 pred Kr.

Pythón, pravdepodobne zo sicílskej Himery, zvíťazil v jazdeckých pretekoch na 82. olympijských hrách v roku 452 pred Kr. Jazdecké preteky (kelés) sa stali olympijskou disciplínou v roku 648 pred Kr. Pretekári na hrách boli väčšinou námezdní, len zriedkavo súťažili majitelia koní osobne. Olympijský veniec si ale vždy odniesol len majiteľ koňa.

Meno olympionika Pythóna je zaznamenané na papyruse (P. Oxy. 222), ktorý bol v roku 1897 objavený britskými archeológmi Bernardom Grenfellom a Arthurom Huntom na egyptskom nálezisku v Oxyrhynchu. Predná strana tohto papyrusu uvádza zoznam olympijských víťazov zo 75. do 78. a od 81. do 83. olympijských hier. Pythón je na tomto značne poškodenom papyruse uvedený v dvadsiatom deviatom riadku vpravo. Koniec názvu jeho domovskej krajiny pravdepodobne Himery chýba (ΠύθωνοςΙ[μέρα] - Pythónos Hi[mera]).

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Oxyrhynský papyrus 222, *Pythón (z Himery ?)*, 29. riadok
2. ↑   '**Scuola atletica Krotoniate'** [online]. [Cit. 2015-11-21]. Dostupné online. Archivované 2015-11-22 z originálu.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 248.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 157 – 158.
6. ↑  Bernard Pyne Grenfell, Arthur Surridge Hunt: *Oxyrhynchus Papyri.* Bd. II. Egypt Exploration Society, London 1898, S. 85 – 95.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Súradnice: 41°59′00″S 128°05′00″V﻿ / ﻿41,98333°S 128,08333°V﻿ / 41.98333; 128.08333

**Päktusan** alebo **Päktu-san** (z kórej. 白頭山/백두산 - doslova: "stále biely vrch", čín. 白頭山, pchin-jin: *Báitóushān* - **Paj-tchou-šan** v preklade „*vrch s bielou hlavou*", alebo 長白山/长白山, pchin-jin: *Chángbáishān* - **Čchang-paj-šan**, po mandžusky **Golmin Šanggijan Alin**) je veľký stratovulkán, ležiaci na hranici medzi Čínou a KĽDR. Je najvyššou horou na Kórejskom polostrove a v Mandžusku.

Podľa kórejských legiend na horu zostúpil syn vládcu nebies Hwanung so synom Tangunom, založil tam kráľovstvo Čoson a stal sa tak predkom Kórejčanov.

Geológia
--------

Mechanizmus sopečnej činnosti vulkánu Päktusan je stále predmetom diskusií, nakoľko existuje niekoľko názorov na jej vznik. Prvý predpokladá akrečné procesy na okrajoch čínskeho kratónu už od mezoproterozoika, prípadne subdukčné procesy pri poklese pacifickej dosky ešte pred otvorením Japonského mora, iné názory reprezentujú existenciu hot-spotu, ako príčinu vulkanizmu oblasti Päktusanu.

Novšie merania rýchlostí seizmických vĺn, uskutočnené Geodynamickým výskumným centrom Ehimskej Univerzity v Japonsku zistili zlomový systém v spodných častiach kôry, tiahnuci sa v smere severovýchod-juhozápad pod sopkou Päktu-san a zasahujúcim aj pod vulkanické štruktúry Xianjindao a Čchugarjong v KĽDR a Lung-kang v severnej Číne, cez ktorý magma vystupuje k povrchu.

Výstup magmy je zapríčinený dehydratačnými procesmi hornín a minerálov v poklesávajúcej pacifickej platni a následným výzdvihom horúceho astenosférického materiálu, čo spôsobuje rozchádzanie východnej časti eurázijskej platne, vznik riftových štruktúr v severovýchodnej Číne (Šandžinský graben, zlomová zóna Tančeng-Lujang) a na Sibíri (bajkalský rift) a vulkanizmus celej sopečnej reťaze Longgang, Päktu-san, Xianjindao a Čhung-njong-san.

Kaldera sopky Päktu-san s jazerom Čchondži - snímka z ISS.
### Erupcie

Erupcia z roku 1050 bola jedna z najväčších za posledných 10 000 rokov (len erupcie sopiek Tambora, Crater Lake a Kikai boli väčšie). Sopka vyvrhla 150 km3 pemzy a popola, ktorý pokryl oblasť s polomerom 40 km. Táto erupcia vyformovala aj kalderu s rozmermi 5 × 3,5 km, ktorá je teraz zaliata vodou a známa ako jazero Čchondži (po čínsky Tianchi). Posledná erupcia bola zaznamenaná v roku 1702.

Jazero Čchondži (천지)
--------------------

Jedno z najvyššie položených kráterových jazier na svete. V jeho okolí sa nachádza 16 vrcholov prevyšujúcich 2 500 m. Vzniklo približne v roku 1597 v čase, keď bola zaznamenaná erupcia. Vody z jazera vytekajú na severnej strane a padajú do doliny tvoriac 70 metrov vysoký vodopád.

Referencie
----------

1. ↑  Jianshe Lei, Dapeng Zhao. P-wave tomography and origin of the Changbai intraplate volcano in Northeast Asia, Tectonophysics 397 (2005), 281-295, Elsevier

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Päktusan**.

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu - Päktu-san na Global Volcanism Program (po anglicky)
Päťvalcový radový motor Volvo B5244S montovaný naprieč
Päťvalcový radový motor 2.0 20V VIS v automobile Fiat Marea Weekend

**Päťvalcový radový motor** alebo **radový päťvalec** označovaný aj skratkou **R5**, je piestový spaľovací motor s piatimi valcami usporiadanými v rade. Valce majú spoločný blok valcov a kľukovú skriňu. Takáto konfigurácia je kompromisom medzi menším radovým štvorvalcom a väčším radovým šesťvalcom.

Henry Ford vyvinul radový päťvalec koncom 30. a začiatkom 40. rokov pre dizajn kompaktných ekonomických automobilov, avšak nikdy sa do výroby nedostal, kvôli malému dopytu po malých automobiloch v USA. Prvý radový päťvalec, ktorý sa dostal do výroby bol motor Volkswagen 2.1 R5 v automobile Audi 100. Ten sa montoval koncom 70. rokov a poháňal aj legendárny rely automobil Audi Quattro.

Charakteristika
---------------

Uhol zalomenia kľukového hriadeľa je 144° (*2 \* 360° / 5*), poradie zapaľovania je 1-2-4-5-3. Motor generuje vibrácie, avšak tie sú minimalizované pomocou jedného vyvažovacieho hriadeľa.

Použitie
--------

Päťvalcový radový motor sa používa v automobiloch ako Alfa Romeo 156, Alfa Romeo 159, Alfa Romeo 166, Audi 80, Audi 90, Audi 100, Audi S2 Coupé, Ford Focus ST/RS, Fiat Bravo, Fiat Marea, Fiat Coupé, Acura TL, Chevrolet Colorado, Volvo 850, Volvo 940, Mercedes-Benz W124 a pod.

Referencie
----------

1. ↑   *Henry Ford's Weird Old Engines*. [s.l.] : Popular Science. Dostupné online. S. 195.
2. ↑  Graham Robson. *Audi Quattro*. [s.l.] : [s.n.]. Dostupné online. S. 12.
3. ↑  Mark Wan. *Inline 5-cylinder engines* [online]. autozine.org, [cit. 2011-08-17]. Dostupné online. Archivované 2016-01-06 z originálu.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Straight-five engine na anglickej Wikipédii.*

| Bežné vyhotovenia piestových spaľovacích motorov |
| --- |
| **Typ** | **Jednohriadeľové motory** | **Viachriadeľové motory** (počet hriadeľov) |
| **Jednoradové motory** | Radové motory: R2 • R3 • R4 • R5 • R6 • R8 • R10 |
| Motory s protibežnými piestami (1-2) |
| **Dvojradové motory** | Vidlicové motory: V2 • V3 • V4 • V5 • V6 • V8 • V10 • V12 • V16 • V18 • V20 • V24 | Motory s valcami do U (2) |
| Motory s valcami do A |
| VR motory | Motory s protibežnými piestami (3) |
| Motory s protiľahlými valcami: B4 • B6 • B8 • B10 • B12 • B16 |
| **Trojradové motory** | Vejárové motory: W6 • W9 • W12 • W15 • W18 | Motory s valcami do Y (3) |
| Trojuholníkové motory (3) |
| **Štvorradové motory** | Motory s valcami do X | Motory s valcami do H (2) |
| W motory: W8 (WR8) • W12 (WR12) • W16 (WR16) | Štvoruholníkové motory (4) |
| **Ploché motory** | B2 • V2 • A2 • W3 • X4 | U2 • H4 (2) |
|  |
| Y3 • Trojvalcový trojuholníkový motor (3) |
| Hviezdicové motory (jednoduché) |
| Štvorvalcový štvoruholníkový motor (4) |
|  |
| **Ostatné motory** | Dvojhviezdicové, trojhviezdicové a štvorhviezdicové motory |
| Jednovalcové motory |
| Wankelove motory |
Édouard Joseph Dantan: *Zákutia Salónu 1880*
**Parížsky salón** (*Salon de Paris*), zvyčajne len **Salón**, v dobe kráľovstve oficiálne nazývaný **Salón Kráľovskej akadémie výtvarných umení** (*Salon de l'Académie royale des beaux Arts*), neskôr **Salón maľby a sochárstva** (*Salon de peinture et de sculpture*) bola umelecká výstava v Paríži, prvýkrát usporiadaná v roku 1667 na podnet Ľudovíta XIV. Prvý Salón sa uskutočnil od 9. apríla od 23. apríla.

Zo začiatku sa uskutočňovala dosť nepravidelne, neskôr zvyčajne raz za rok alebo za dva roky. Na Salón boli v 19. storočí umelci vyberaní podľa veľmi konvenčných kritérií, a preto od polovice tohto storočia vznikla rada konkurenčných podujatí, napríklad *Salon des Indépendants*, ktoré mali umožniť prezentáciu a predaj obrazov a sôch i avantgardnejším výtvarníkom. 

Roku 1881 bol Parížsky salón nahradený Salónom francúzskych umelcov, ktorý sa usporadúva dodnes.

Referencie
----------

1. ↑   *Salon French art exhibition* [online]. [Cit. 2015-06-14]. Dostupné online.
2. ↑   Andrée Sfeir-Semler: *Die Maler am Pariser Salon 1791 - 1880*. Campus Verlag, Frankfurt am Main 1992, S. 31.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Parížsky salón**

Externé odkazy
--------------

* Timeline of the Paris Salons
* Salon des artistes français
* Database des Salons d'artistes, 1827-1850
* Harriet Griffiths, Alister Mill: Database of Salon Artists, 1827-1850 (salonartists.org)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Pařížský salon na českej Wikipédii a Salon de Paris na nemeckej Wikipédii.*
**Pasichoros** (starogr. *Πασίχορος*) bol olympijský víťaz v behu na dlhú trať v roku 296 pred Kr.

Pasichoros z Boiótie bol na 121. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v dolichu. Dolichos zaradili do programu olympijských hier v roku 720 pred Kr.

Olympijské víťazstvo Pasichora je zaznamenané na papyruse *P.Oxy XVII. 2082* z egyptského náleziska v Oxyrhynchu, editovanom britským papyrológom Arthurom Huntom v roku 1927. Tento papyrusový zvitok je rozpadnutý na niekoľko fragmentov. Jeho Meno, domovskú krajinu a disciplínu (niektoré písmená na poškodenom fragmente chýbajú) uvádza fragment č. 4, a to v 16. a 17. riadku.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Oxyrhynský papyrus XVII. 2082, *Pasichoros z Boiótie*, fr. č. 4, 16. a 17. riadok  Archivované 2016-01-30 na Wayback Machine
2. 1 2  Nikolaos Gialourēs, *The Eternal Olympics*, str. 292
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Policajný štát**  je štát, v ktorom výkonná moc nadobudne dominantné postavenie, opak právneho štátu. Policajný štát sa opiera o políciu a iné represívne zložky, pomocou ktorých si udržiava moc.

Obyvatelia policajného štátu majú obmedzenú sociálnu, ekonomickú a politickú slobodu a sú monitorovaní. Príkladom takýchto štátov boli v minulosti nacistické Nemecko, Apartheid v Juhoafrickej republike a iné. V súčasnosti sa v tejto súvislosti hovorí o Severnej Kórei  a Kube.

Známy britský spisovateľ George Orwell vo svojom utopickom diele *1984* opísal fiktívny svet v ktorom panuje totálna kontrola nad jeho obyvateľmi. Z tohto diela je známy aj pojem *Veľký brat*, ktorý v prenesenom význame predstavuje policajný štát.

Referencie
----------

1. ↑  FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
2. ↑  North Korea Rated World's Worst Violator of Press Freedom (po anglicky) 12.11.08
3. ↑  Press Group Warns of Specious New Arrests of Cuban Journalists (po anglicky) 12.11.08

Pozri aj
--------

* Totalita
* Diktatúra

| * z
* d
* u
Autoritárne **formy vlády** |
| --- |
| Autokratické | Absolútna monarchia • Absolutizmus • Osvietenský absolutizmus • Despotizmus • Diktatúra • Tyrania |
| Totalitný | Fašizmus • Nacizmus • Komunistické režimy • Teokracia • Totalitná demokracia |
| Ostatné | Neliberálna demokracia • Vojenská junta • Oligarchia • Štáty jednej strany • Policajný štát |
**Péter kardinál Erdő** (\* 25. jún 1952, Budapešť) je maďarský rímskokatolícky biskup, arcibiskup-metropolita arcidiecézy ostrihomskej-budapeštianskej, kardinál a maďarský prímas.

Kardinál Erdő v chórovom odeve v roku 2009

Život
-----

Študoval v seminároch v Ostrihome a Budapešti, kňazské svätenie prijal 18. júna 1975 v Budapešti. Pôsobil v arcidiecéze ostrihomsko-budapeštianskej, na sklonku 70. rokov 20. storočia študoval v Ríme. Po návrate do vlasti bol profesorom seminára v Ostrihome, od roku 1988 pôsobil na Katolíckej univerzite Petra Pazmánya v Budapešti, kde bol profesorom, neskôr dekanom a rektorom (v roku 1998).

V novembri 1999 ho pápež Ján Pavol II. vymenoval za pomocného biskupa v diecéze Stoličný Belehrad a 6. januára 2000 mu udelil biskupské svätenie. V decembri 2002 bol vymenovaný za arcibiskupa arcidiecézy ostrihomsko-budapeštianskej. O rok neskôr, 21. októbra 2003, prijal z rúk pápeža kardinálsku kreáciu. Bol najmladším účastníkom konkláve po smrti Jána Pavla II. v apríli 2005.

Od roku 2005 je predsedom Konferencie biskupov Maďarska. V roku 2006 bol vymenovaný za predsedu Rady biskupských konferencií Európy.

Univerzita kardinála Stefana Wyszyńského vo Varšave mu v roku 2011 udelila titul doctor honoris causa. Zúčastnil sa na konkláve 2013, na ktorom bol zvolený pápež František.

Referencie
----------

1. ↑   *Doktorzy Honoris Causa* [online]. Uniwersytet Kardynała Stefana Wyszyńskiego, [cit. 2012-02-14]. Dostupné online.  (po poľsky)

Pozri aj
--------

* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných Jánom Pavlom II.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Péter Erdő**

Externé odkazy
--------------

* Profil v biografickom slovníku kardinálov od Salvadora Mirandu
* Biografické heslo na catholic-hierarchy.org

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Péter Erdő na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 161528644
* GND: 121037614
* ISNI: 0000 0001 2145 9572
* LCCN: n90613004
* NK ČR: kup20030000117897
* PIM: PIM52870
* VIAF: 102413099
* WorldCat: lccn-n90613004
**Povečerie** (gr. aπόδειπνον, csl. повече́рїе) je oficiálna modlitba cirkví byzantského obradu, ktorá nasleduje po večierni.

Povečerie môže byť malé a veľké. Medzi veriacimi byzantského obradu na Slovensku je najznámejšie povečerie, ktoré sa slúži v predvečer sviatku Narodenia Pána a Bohozjavenia.

Obyčajne sa takmer vždy koná malé povečerie. Veľké povečerie má kajúcny charakter a berie sa iba počas Veľkého pôstu a niektorých iných pôstných dní a v predvečer sviatkov Narodenia Pána a Bohozjavenia. V prvý týždeň Veľkého pôstu sa pri veľkom povečerí postupne modlí aj Veľký kajúci kánon svätého Andreja Krétskeho rozdelený na štyri časti.

Celkom osobitnú štruktúru má počas Svetlého týždňa, kedy pozostáva prevažne z paschálnych (veľkonočných) tropárov, jeho štruktúra je zhodná s polnočnicou a hodinkami (časmi).

Pendantom v latinskom obrade je kompletórium.

Externé odkazy
--------------

* Hodinky (časy), povečerie a polnočnica na svätú Paschu

  


| * z
* d
* u
Denný okruh bohoslužieb v byzantskom obrade (časoslov) |
| --- |
| Nočná časť | 
* Večiereň
* Povečerie
* Polnočnica
* Utiereň

 |
| Denná časť | 
* 1. hodinka
* 3. hodinka
* 6. hodinka
* 9. hodinka
* Obednica

 |