Nemecký plán útoku na kurský oblúk v lete 1943.
**Kurský oblúk** (rus. Курская дуга, nem. Kursker Bogen) alebo **kurský výbežok** bol výbežok frontu západne od ruského (vtedy sovietskeho) mesta Kursk, počas bojov na východnom fronte počas druhej svetovej vojny. Vznikol na jar 1943 a zohral dôležitú úlohu v nadchádzajúcich letných bojoch medzi sovietskou červenou armádou a nemeckým Wehrmachtom. Bol predovšetkým dejiskom kurskej bitky, jedného z rozhodujúcich stretnutí na východnom fronte a jednej z najdôležitejších bitiek vojny.

Historické súvislosti
---------------------

Kurský oblúk v širších súvislostiach východného frontu od jari do augusta 1943.
Výbežok frontu vznikol na jar 1943 v dôsledku nemeckého ústupu po bitke o Stalingrad. Skupina armád Juh bola nútená na prelome rokov 1942/1943 ustupovať na západ. Postupovali aj sovietske sily Voronežského (F. I. Golikov) a Brianského frontu (M. A. Reiter), ktoré udreli na nemecké sily 2. armády v priestore Voroneže a Kurska (ostrogošsko-rossošská a voronežsko-kastornojská operácia) v strednej časti sovietsko-nemeckého frontu. Nemecké sily len s ťažkosťami unikli z obkľúčenia pri Voroneži a ustupovali smerom na západ. Sovieti oslobodili Kursk (8. februára) a Belgorod (9. februára). Rovnako sa darilo aj sovietskym vojskám Juhozápadného frontu (gen. Vatutin), ktoré prekročili Severský Donec a 16. februára 1943 oslobodili Charkov. Nemci však do tohto priestoru prisunuli čerstvé sily II. tankového zboru SS pod vedením gen. Haussera. Tieto sily spolu s posilnenými jednotkami skupiny armád Juh udreli na roztiahnuté a opotrebované sovietske divízie Voronežského a Juhozápadného frontu v tzv. tretej bitke o Charkov.. V jej dôsledku sovieti stratili Charkov aj Belgorod. Nemecký postup zastavilo až zlé jarné počasie. Výsledný výbežok sovietskeho frontu, ktorý sa medzi Orlom a Belgorodom vkliňoval smerom na západ do nemeckých postavení dostal názov kurský oblúk.

Sovietske velenie, ktoré si uvedomovalo jeho strategický význam v priestore sústredilo veľké sily, po tom čo predpokladalo, že tento výbežok sa stane cieľom nemeckej letnej ofenzívy. Stalin pôvodne neplánoval zotrvanie v obrane, ale bol príslušníkmi generálneho štábu presvedčený, že v danej situácii je to najlepšie riešenie. Sovietska strana po prvý krát vybudovala hlbokú členenú obranu, ktorú podporila početnými palebnými prostriedkami a mobilnými zálohami. Sovietska obrana bola v dôležitých úsekoch členená na 5 - 6 obranných čiar, z ktorých prvé 3 boli obsadené jednotkami. Hĺbka sovietskej obrany dosahovala 15 - 20 km. Bolo to po prvý krát počas vojny, čo sovietska strana pripravila komplexnú obranu takéhoto rozsahu. Nemecká ofenzíva tzv. operácia Citadela (Zitadelle) v dňoch 5. júla - 17. júla 1943 síce tvrdo udrela na severnú aj južnú stranu výbežku, a na niektorých miestach zatlačila sovietske sily asi o 30 km, ale k rozhodujúcemu prelomeniu línie nedošlo. Naopak na severnú čeľusť obchvatu pri Oriole spustili sovieti silnú ofenzívu (operácia Kutuzov) a zatlačili jednotky gen. Modela späť. Rovnaký protiútok (operácia Rumiancev) sa začal aj na juhu smerom na Belgorod, kde prinútili k ústupu aj oveľa silnejšie (v porovnaní s uskupením pri Orle) nemecké uskupenie maršala von Mansteina.

5. augusta 1943 oslobodili jednotky červenej armády Oriol a Belgorod. 23. augusta 1943 sovieti oslobodili Charkov. Kurský výbežok na sovietsko-nemeckej frontovej línií v tomto období prestal existovať.

Referencie
----------

1. ↑  Glantz, D.E.. The Soviet-German War 1941-1945: Myths and Realities: A Survey Essay [online]. Južná Karolína : Clemson, 2001. S. 48
2. ↑  Swanston, A. a Swanston, M. Historický atlas II. světové války. Praha, Columbus, 2007, s. 210 - 215
3. ↑  Žukov, G. K. Vzpomínky a úvahy 3 část. Praha, Naše vojsko, 2006, s. 27
4. ↑  Ogarkov, N. V. a kolektív, 1978, *Sovetskaja voennaja enciklopedia. Tom 4 (K-22 - linejnij)*, Voenizdat, Moskva, s. 537
5. ↑  BONN, Keith E.. Slaughterhouse (The Handbook of the Eastern Front). [s.l.] : Aberjona Press, 2005. s. 35 - 40, ISBN 978-0-9717650-9-2