recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Aristodémos** alebo **Aristodamos** (starogr. *Ἀριστόδημος* – *Aristodémos*) bol olympijský víťaz v zápasení v roku 388 pred Kr.

Aristodémos, syn Thrasida z Élidy, bol na 98. olympijských hrách v roku 388 pred Kr. korunovaný olivovým vencom zo stromu rastúceho v posvätnom okrsku boha Dia za víťazstvo v zápasení. V Olympii sa zápasenie zaviedlo na 18. hrách v roku 708 pred Kr. Prvým víťazom tejto disciplíny bol Eurybatos zo Sparty.

Staroveký autor Pausanias zaznamenal, že v olympijskej *Altide* videl Aristodémovu sochu. Pausanias o tom uvádza: „*...a zo samotnej Élidy je tam bojovník v zápasení, Aristodémos, syn Thrasidov; ten získal aj dve víťazstvá na pýthijských hrách. Jeho socha je dielo sikyónskeho Daidala"* Nápis na podstavci jeho sochy je známy. Je to epigram pôvodne pripisovaný básnikovi Simónidovi (chronologicky to nesedí), ktorý hlása, že Aristodémos zvíťazil dvakrát v Nemei, dvakrát v Isthmii a raz v Olympii. Jeho víťazstvo v Olympii datujú na rok 388 pred Kr. čo spadá do obdobia tvorcu jeho sochy.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 566 vysvěstlivky.
2. 1 2 3  Eusebios, *Kronika* 2,193.
3. 1 2  Luigi Moretti; Maria Elisa Garcia Barraco; Ilaria Soda. *Luigi Moretti e il catalogo degli Olympionikai : testimonianze epigrafiche, letterarie, papirologiche e numismatiche sui vincitori degli agoni olimpici panellenici (Ellade e Magna Grecia: 776 a.C. - 393 d.C)*. Roma : Arbor sapientiae, 2014. ISBN 978-88-97805-32-8. S. 83 (383).
4. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 363.
5. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
6. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
7. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 433.
8. ↑  Pausanias, *Guide to Greece: Southern Greece*

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Šebo Timko** (vlastným menom **Ladislav Sebastian**; \* 23. apríl 1926, Brezno – † 23. október 2020, Bratislava)[chýba zdroj] bol slovenský lekár, dramatik.

Životopis
---------

Absolvoval štúdium na Lekárskej fakulte UK v Bratislave (MUDr). Lekár, po 1958 riaditeľ polikliniky, 1983 – 1987 lekár Čs. zastupiteľského úradu v Káhire, od 1987 v Bratislave. Ako dramatik debutoval 1959 lyrickou rozhlasovou hrou *Ročné doby*, ktorá tematicky a žánrovo obohatila oblasť vtedajších rozhlasových hier. Vo svojich hrách využil aj zážitky z lekárskej praxe: *Bez bielych plášťov* (1966); *Atómy srdca* (1967); *Lekárovo srdce* (1970) a i. Ďalšiu skupinu tvoria hry kriticko-spoločenské, v ktorých nastavil krivé zrkadlo byrokratizmu a honbe za hmotnými statkami: *Rovní v šťastí* (1969); *Klietka*; *Cesty a tiene* (1974) a i. Komediálno-groteskné až satirické znaky majú aj ďalšie hry: *Veľké pranie* (1979), *Päťdesiatiny* (1981) a i.

V roku 1998 vyšla vo vydavateľstve Kalligram jeho životopisná kniha *Kronika lekárskym životom písaná*.

Literatúra
----------

* TIMKO Šebo. In:  *Encyklopédia dramatických umení Slovenska*. 1. vyd. Zväzok 2, M – Ž. Bratislava : Veda, 1990. 712 s. ISBN 80-224-0001-7. S. 481.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 7105 6213
* LCCN: no2005038547
* NK ČR: nlk20000090971
* SNK: 157453
* VIAF: 24331026
* WorldCat: lccn-no2005038547
**Robot Sumo** alebo tiež Robo Sumo je analógiou klasického Sumo zápasu, v ktorom proti sebe stoja roboty.

Robot zápasí so svojím protivníkom v kruhovej aréne, ktorej ohraničenie dokáže detegovať, spravidla využitím infračervených senzorov. Rovnakú technológiu využívajú roboty aj na identifikovanie svojho protivníka. Cieľom robota je vytlačiť protivníka za hranicu kruhu, pričom sám nesmie tento kruh opustiť.

Zápasiace roboty sú zvyčajne rozdeľované do dvoch veľkých kategórií:

* Autonómne roboty
* Diaľkovo ovládané roboty

Ďalej sú delené do hmotnostných a rozmerových kategórií, s ktorými súvisí aj veľkosti arény, v ktorej bojujú:

* Hmotnosť do 3 kg, musia sa zmestiť do škatule s rozmermi 20 x 20 cm, pri akejkoľvek výške
* Mini-Sumo, max. 500g, 10 x 10 cm, akákoľvek výška
* Mikro-Sumo, robot sa musí zmestiť do kocky s hranou 5 cm
* Nano-Sumo, max. 25g, 2.5 x 2.5 x 2,5 cm

Existujú aj ďalšie kategórie líšiace sa parametrami robotov a veľkosti arény.
**Mydón** (starogr. *Μύδων* – *Mydón*) je v gréckej mytológii paionský bojovník bojujúci pod velením Asteropaia v trójskej vojne.

Mydón bol jedným z paionských vojakov, ktorí prišli pod velením Asteropaia podporiť vojenské jednotky Trójanov vo vojne proti Achájcom. Mydón, a ako aj mnohí iní jeho spolubojovníci, trójsku vojnu neprežili. Mydón umiera v dvadsiatom prvom speve Homérovej Iliady, v ktorom sú Trójania zahnaní do rieky Skamandros, bohmi nazývanej *Xanthos* a nemilosrdne zabíjaní Achillom, krvilačnom po smrti svojho priateľa Patrokla. Keď Achilles usmrtil zdatného vodcu Paionov Asteropaia, Mydón a jeho spolubojovníci sa už márne snažili uniknúť besniacemu Achillovi, po chvíli bol riečny prúd Skamandra sfarbený ich krvou dočervena.

Hovoria o tom Homérove verše: „*Potom sa rozbehol napadnúť Paionov, výborných jazdcov, ktorí sa povedľa brehu vírivej rieky hneď na útek dali, len čo uvideli, že vodca ich v urputnom boji rukou Achilla násilne zahynul mečom. Potom sa zmocnil Thersilocha a Mydóna, Thrasia rovnako, Ainia, Astypyla, potom Ofelesta a Mnésa. Ešte by Paionov bol viac usmrtil Achilles rýchly, ale ten vírivý Xanthos sa rozhneval na neho, a v ľudskej podobe, sa z hlbinných vírov ozval: Achilles, vynikáš nad chlapmi silou, no vynikáš nad nimi tiež zlými činmi, veď bohovia sami chránia ťa vždycky. Ak už z Diovej vôle, máš všetkých Trójanov zničiť, aspoň ich vyžeň z mojich vôd a na pláni páchaj tie hrôzy, lebo už milé vlny mám plné mŕtvol, a nemá sa kadial valiť môj tok k moru, tak ma mŕtvoly tiesnia, a ty tu len zabíjaš zhubne! Prestaň už, vládca ľudu; bo hrôza ma chytá!.."*

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Homér, *Iliada*, 21, 151-211
2. 1 2 3  Homér, *Iliada*, 21, 205-221
3. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheca, Epitome*, E,4,7.
4. ↑  Homér, *Iliada*, 21, 209-211
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 432.
**Mygdón** (starogr. *Μύγδων* – *Mygdón*) je v gréckej mytológii syn boha Poseidóna. Bol kráľ Bebrykov.

Mygdón bol kráľ národa Bebrykov, ktorí žili v Bithýnii. Podľa antického autora Strabóna Bebrykovia patrili medzi trácke kmene, ktoré prišli do Malej Ázie z Európy.

Deviatou úlohou hrdinu Herakla, zadanou mykénskym kráľom Eurystheom, bola výprava do krajiny Amazoniek, odkiaľ mal priniesť pás kráľovnej Hippolyty. Cestou sa so svojim oddielom verných druhov zastavil v Mýsii, kde vládol kráľ Lykos. Kráľ sa ich návšteve potešil a vystrojil im veľkolepú hostinu. Zatiaľ čo hodovali, na mesto ich hostiteľa zaútočili diví Bebrykovia a začali ho drancovať. Herakles vstal od stola a so svojimi druhmi po krvavom boji Bebrykov zahnal. Bebrykovia stratili mnoho bojovníkov a smrti neunikol aj ich kráľ Mygdón. Herakles následne celú ich krajinu daroval Lykovi, ktorý ju na jeho počesť nazval *Hérakleiou*.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4 5  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,5,9.
2. 1 2  Strabón, *Geographica* 7,3,2.
3. 1 2 3 4  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 187.
4. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 323.
**Ivan Králik** (\* 28. november 1937, Banská Bystrica – † 14. august 2009) bol slovenský publicista, scenárista a prekladateľ.

Rodina
------

* otec: Štefan Králik

Životopis
---------

Roku 1960 absolvoval štúdium ruskej a svetovej literatúry a jazykov na Lomonosovej univerzite v Moskve, roku 1970 PhDr. Roku 1960 – 1964 redaktor vydavateľstva Slovenský spisovateľ, 1964 – 1966 časopisu Revue svetovej literatúry, od 1966 Hlavný redaktor redakcie publicistiky a dokumentaristiky, od 1974 hlavný šéfredaktor redakcie literárne-dramatického vysielania Československej televízie v Bratislave. Člen medzinárodných porôt televíznych festivalov - Praha, Monte Carlo, Miláno, Bologna a i.

Autor teoretických prác o televíznej dramatickej tvorbe v časopise Televízní tvorba. Významne sa podieľal na rozvoji pôvodnej slovenskej televíznej dramatickej tvorby. vytvoril scenáre k televíznym filmom a inscenáciám na motívy divadelných hier Štefana Králika, scenár k televíznemu literárne-dokumentárnemu pásmu Z jasnopodpolianskych zápiskov (1983), na motívy prozaických diel scenár k televíznej inscenácii Svadba po imeretinsky (1978), Narodeniny (1981).

Literatúra
----------

* *Encyklopédia dramatických umení Slovenska*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Kodi** (predtým **XBMC**) je slobodný a open-source multimediálny prehrávač, softvérová aplikácia vyvinutá Nadáciou XBMC, čo je neziskové technologické konzorcium. Kodi je k dispozícii pre viaceré operačné systémy a hardvérové platformy, s používateľským rozhraním pre použitie s televízormi a diaľkovým ovládaním. To umožňuje užívateľom prehrať väčšinu streamovacích médií, ako napríklad videoklipy, hudba, podcasty a videá z internetu, ako aj všetky bežné digitálne mediálne súbory z lokálnych a sieťových úložných médií.

Je multiplatformovou alternatívou k Windows Media center pre "home-theater PC" (HTPC). Kodi je vysoko prispôsobiteľné, množstvo vzhľadov umožňuje zmenu výzoru a rôzne pluginy umožňujú prístup k streamovacím médiám online služieb ako je Amazon Prime Instant Video, Crackle, Pandora Internet Radio, Rhaspody, Spotify, Netflix a YouTube. Neskoršie verzie majú zabudovanú PVR podporu, grafickú podporu pre elektronického sprievodcu programom a podporu digitálneho nahrávania vo vysokom rozlíšení.

Program bol vytvorený pôvodne pod názvom Xbox Media Centre (skratka XBMC) pre prvú generáciu hernej konzoly Xbox a neskôr bol sprístupnený ako aplikácia pre Android, Linux, BSD, macOS, iOS a Microsoft Windows. Je takisto dostupný samostatne ako linuxová distribúcia Kodibuntu.

Pre svoju otvorenú a multiplatformovú povahu s kódom napísaným v jazyku C++ je použitý spolu s JeOS vo viacerých zariadeniach vrátane Smart TV, set-top boxov, hotelových televíznych systémov, multimediálnych prehrávačoch pripojených k internetu, minipočítačoch Raspberry Pi.

1. augusta 2014 keď bola ohlásená verzia programu číslo 14 bol názov XBMC premenovaný na KODI. 10. novembra 2015 bola značka KODI registrovaná Nadáciou XBMC (XBMC Fundation).

Referencie
----------

1. ↑  . Dostupné online.
2. ↑  . Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kodi**
***Salmonella enterica*** **subsp.** ***enterica*** **sérovar** [alebo **sérotyp**] **Typhi** (lat. *Salmonella enterica* subsp. *enterica* serovar Typhi; skrátene: **Salmonella enterica sérovar** [alebo **sérotyp**] **Typhi**, **Salmonella sérovar** [alebo **sérotyp**] **Typhi**, **Salmonella Typhi**, staršie: druh **Salmonella typhi**) je sérotyp baktérie *Salmonella enterica* subsp. *enterica* z rodu salmonela (*Salmonella*). Je pôvodcom choroby známej ako brušný týfus.

Zaradenie
---------

V minulosti sa tento taxón niekedy považoval za samostatný druh (*Salmonella typhi*), dnes sa považuje za súčasť druhu Salmonella enterica, konkrétne je to sérotyp (=sérovar) jedného z poddruhov tohto druhu. V praxi sa však tento taxón niekedy naďalej označuje svojim bývalým názvom *Salmonella typhi*.

Charakteristika
---------------

Salmonella Typhi je patogén adaptovaný na človeka, kde funguje ako fakultatívne vnútrobunkový parazit. Patrí do skupiny, ktorá vyvoláva septické ochorenia. Je to gramnegatívna pohyblivá tyčinka, ktorá rastie na bežných kultivačných pôdach. K jej hlavným antigénom patrí O-antigén bunkovej steny a H-antigén bičíka.

Príčinou jej patogenity je O-antigén, konkrétne jeho bočný reťazec, ktorý funguje ako blokátor fagocytózy a bráni aktivácií komplementu. Zjednodušene bráni tento antigén tomu, aby sa obranné mechanizmy človeka dostali baktérii „na telo". Povrchové proteíny umožňujú prienik baktérie do buniek.

Ochorenie
---------

* brušný týfus

Zdroje
------

1. ↑  VESTEG, M. et al.: ZÁKLADY MIKROBIOLÓGIE, PROTISTOLÓGIE A ALGOLÓGIE, S. 195
2. ↑
**Iulia Cornelia Salonina** (\* † 268?) bola manželkou rímskeho cisára Galliena (253 – 268) a matkou jeho troch synov Valeriana, Salonina a Mariniana. Asi od roku 254 mala titul Augusta a čestné označenie *mater castrorum* (matka táborov, myslené vojenských).

Z kronikárskych správ, aj keď ich nie je veľa, vyplýva, že Salonina mala veľký vplyv na Gallienovu politiku a v niektorých prípadoch cisára priamo varovala pred určitými veliteľmi či správnymi činiteľmi (napríklad pred budúcim uzurpátorom Ingenuom). Bola vzdelanou ženou, ktorá podporovala novoplatonika Plotina, podobne ako sám Gallienus. Nevie sa presne, kedy zomrela, väčšinou sa však usudzuje, že zahynula spolu so svojim manželom pri sprisahaní dôstojníkov roku 268 pri Miláne.

Na kárskych a lýdskych minciach je Salonina nazývaná Kornelia Chrysogoné – niektorí bádatelia si preto myslia, že mala grécky pôvod.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Salonina**

Externé odkazy
--------------

* Mince cisárovnej Saloniny (po anglicky)

Autoritné údaje: * BnF: 15059969h
* ISNI: 0000 0004 5019 0957
* VIAF: 316443959
**Tasos Bugas** (novogr. Τάσος Μπουγάς, \* 1953, Pyrgos, Grécko) je grécky spevák orientálnych štýlov tsifteteli a laiko. Má prezývku *Planitarchis (Vládca sveta)*.

Biografia
---------

Narodil sa v roku 1953 v meste Pyrgos na Peloponéze. Začal spievať už v detstve, a ako 16 ročný sa presťahoval do Atén, kde dostal šancu spievať, keď vyhral konkurz v známej spoločnosti Odeon-Parlofon. Jeho kariéra však bola prerušená, kvôli vojenskej službe, Bugas slúžil aj na Cypre. Ako spevák si získal popularitu v 70. rokoch, no najviac bol populárny koncom 80. a v 90. rokoch. Bougas je známy že všade dokáže ľudí primäť k tancu. Jeho piesne sú grécke-orientálne a veľmi melodické v sprievode nástroja buzuki. Naspieval aj niekoľko tradičných ľudových a populárnych (laika) piesní. Témou v jeho piesňach je hlavne úspech, peniaze a ženy. V najznámejšom albume s názvom *Planitarchis* Bugas v piesňach ako *Ela ston papou (Príď k dedkovi)* paroduje sexuálne aféry prezidenta Billa Clintona. Bougasov typický image sú slnečné okuliare, cigara a oblek, v ktorom stále vystupuje pred kamerami a na koncertoch. Posledný album vydal v roku 2012.

V Grécku je známy aj svojim divokým súkromným životom a aférami so ženami. Bol až 11 krát ženatý a v súčasnosti žije s dvoma ženami súčasne.

Externé odkazy
--------------

* O Planitarchis
* Bougas live

Zdroj
-----

* Γιώργος Στεφανόπουλος: *100 γνωστοί Έλληνες τραγουδιστές* (Jiorgos Stefanopulos: *100 gnosti Ellines tragudistes*)

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 3039 9260
* LCCN: n88266776
* VIAF: 13877761
* WorldCat: lccn-n88266776



1. ↑  Šablóna:Internetquelle
**Škoda 14TrE** je modernizovaná verzia česko-slovenského trolejbusu Škoda 14Tr. Bola vyrábaná v druhej polovici 90. rokov 20. storočia pre mesto Dayton v americkom štáte Ohio.

Konštrukcia
-----------

V roku 1994 založila Škoda spolu s americkou firmou AAI Baltimore spoločnosť ETI Baltimore, ktorá sa z legislatívnych dôvodov mala podieľať na výrobe nových trolejbusov určených pre americké mestá. O rok neskôr boli do USA dovezené tri prototypové trolejbusy 14TrE kompletne vyrobené v Škode Ostrov, ktoré spočiatku poslúžili v Daytone ako ukážkové vozy. Sériové vozidlá pre Dayton boli v počte 54 vozov v ETI zostavené v rokoch 1997 – 1999, pričom zo Škody Ostrov boli do USA zaslané hotové skelety vozidiel a kontajnery s elektrickou výzbrojou.

Voz 14TrE vychádza z modelu 14Tr. Ide o dvojnápravový trolejbus so samonosnou karosériou. Bol pozmenený dizajn čiel, v pravej bočnici sa nachádzajú iba dvoje dvojkrídlové skladacie dvere (len predné a zadné).

Prototypy
---------

Boli vyrobené tri prototypy, ktoré boli do Daytonu dodané v roku 1995 a ktoré dostali čísla 9601–9603. Od zvyšku neskôr dodaných sériových vozidiel sa čiastočne líšili, ich karoséria bola o 175 mm užšia, disponovali čelným nedeleným oknom a veľkým zadným oknom. Všetky tri vozidlá boli vyradené pred rokom 2013, dopravca však počíta so zachovaním trolejbusu č. 9602 ako historického vozidla.

Dodávky trolejbusov
-------------------

V rokoch 1995 až 1999 bolo vyrobených celkom 57 vozov 14TrE.

| Štát | Mesto | Stránka | Typ | Roky dodávok | Počet vozov | Evidenčné číslapri dodaní | Poznámky | Zdroj |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| USA USA | Dayton | stránka | 14TrE | 1995 – 1999 | 57 | 9601–9603, 9801–9854 | 9601 až 9603 – prototypy |  |

Referencie
----------

1. ↑  
KAMENÍČEK, Petr. Elektrická městská doprava v Daytonu. *Městská doprava*, 2014, čís. 1, s. 20–21.
2. ↑  
ŠINDELÁŘ, Michal. *História trolejbusov Škoda*. Plzeň : Škoda, 2005.
3. ↑  Kameníček, s. 26.
4. ↑  Kameníček, s. 29.
5. ↑   *Vehicles List Dayton. Škoda 14TrE* [online]. Transphoto.ru, [cit. 2012-12-05]. Dostupné online. (anglicky)
6. ↑   *Vehicles List Dayton. Škoda 14TrE2* [online]. Transphoto.ru, [cit. 2012-12-05]. Dostupné online. (anglicky)

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Škoda 14TrE na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Škoda 14TrE**

  


| * z
* d
* u
Trolejbusy vyrábané spoločnosťou Škoda v Plzni a v Ostrove nad Ohří |
| --- |
| Štandardné vozy | 
* 1Tr
* 2Tr
* 3Tr
* 6Tr
* 7Tr
* 8Tr
* 9Tr
* T 11
* 14Tr (TV – 14Tr)
* 14TrM
* 14TrE
* 14TrSF
* 17Tr
* 21Tr
* 24Tr
* 26Tr
* 28Tr
* 30Tr
* 32Tr

 |  |
| Kĺbové vozy | 
* 15Tr
* 15TrM
* 15TrSF
* 22Tr (22TrG)
* 25Tr
* 27Tr
* 31Tr
* 33Tr
* 35Tr

 |
| Ďalšie typy | 
* Sanos 115Tr
* Sanos 200Tr
* ŠEAL 100

 |
| Autobusy | 21Ab |
| Nerealizované trolejbusy Škoda |
**Interval** v matematike je množina všetkých reálnych čísel ležiacich medzi dvoma reálnymi číslami **a**, **b**. Napríklad množina x spĺňajúcich nerovnosť {\displaystyle 0\leq x\leq 1}, čo sa zapisuje v tvare {\displaystyle [0,1]}. Iným príkladom intervalu je množina všetkých reálnych čísel {\displaystyle \mathbb {R} }, čo sa zapisuje aj v tvare {\displaystyle (-\infty ,+\infty )}, alebo množina všetkých záporných reálnych čísel {\displaystyle \mathbb {R} ^{-}}, čo zapisujeme ako {\displaystyle (-\infty ,0)}. Krajné body do intervalu môžu, ale nemusia patriť, podľa toho či v jeho špecifikácii sú ostré alebo neostré nerovnosti.

Všeobecne je v abstraktnej matematike interval definovaný ako podmnožina **S** nejakej lineárne usporiadanej množiny **T**, pre ktorú platí: 

{\displaystyle {x,y\in S}\land {\displaystyle x<z<y}}, potom {\displaystyle {z\in S}}
Vyššie uvedená definícia je potom dôležitým špeciálnym prípadom s {\displaystyle {T=\mathbf {R} }}.

Označenia intervalov
--------------------

Typy intervalů
{\displaystyle {\begin{aligned}(a,b)&=\{x\in \mathbb {R} \,|\,a<x<b\},\\{}[a,b)&=\{x\in \mathbb {R} \,|\,a\leq x<b\},\\(a,b]&=\{x\in \mathbb {R} \,|\,a<x\leq b\},\\{}[a,b]&=\{x\in \mathbb {R} \,|\,a\leq x\leq b\}.\end{aligned}}}
V literatúre sa tiež možno stretnúť s označením pre ostrú hranicu znakmi **<** a **>** a s oddeľovačom hraníc intervalu znakom **;**, aby nedošlo k zámene s desatinnou čiarkou.

Terminológia
------------

**Otvorený interval** neobsahuje svoje krajné body, a je označovaný pomocou oblých zátvoriek. Napríklad {\displaystyle (0,1)} predstavuje čísla väčšie ako 0 a menšie ako 1.

**Uzavretý interval** obsahuje aj krajné body a označuje sa pomocou hranatých zátvoriek alebo pomocou znakov **<** a **>**. Napríklad {\displaystyle [0,1]} znamená čísla väčšie alebo rovné ako 0 a menšie alebo rovné ako 1.

  

**Polootvorený** alebo **polouzavretý** interval je interval, ktorý je na jednom konci uzavretý a na druhom otvorený.

Vlastnosti
----------

* Prienik dvoch intervalov je interval.
* Interval je konvexná množina.
* Zjednotenie dvoch intervalov je interval práve vtedy a len vtedy, ak intervaly majú neprázdny prienik, alebo ak otvorená hranica jedného intervalu je uzavretou hranicou druhého intervalu.

Referencie
----------

1. ↑  EISENREICH, Günther; SUBE, Ralf, a kol. *Matematika: anglicko-nemecko-francúzsko-rusko-slovenský slovník*. 1. vyd. Bratislava : Alfa, 1982.

Zdroj
-----

* I. KLUVÁNEK: *Prípravný kurz k diferenciálnemu a integrálnemu počtu.* Ružomberok, Pedagogická fakulta Katolíckej univerzity v Ružomberku. 2006, s. 60-62
**Žralok čiernocípy** alebo **žralok čiernohrotý** (lat. Carcharhinus limbatus) je druh žraloka z čeľade Carcharhinidae.

Charakteristika
---------------

Vyskytuje sa v pobrežných vodách tropického a subtropického pásu po celom svete vrátane brakického prostredia. Genetické analýzy potvrdili veľké rozdiely v rámci jedného druhu; do istej miery izolovaná populácia v západnom Atlantiku vykazuje isté rozdiely oproti jedincom žijúcim v iných oblastiach. Žralok čiernocípy má mohutné vretenovité telo, špicatý rypec a pretiahnuté žiabrové štrbiny. Charakteristické je sfarbenie cípov plutiev čiernou farbou. Tento druh dorastá do priemernej dĺžky 1,5 metra.

Ide o energický druh žraloka, známy tým, že pri útoku na húfy malých rýb vyskakuje nad hladinu. Jeho správanie však bolo v porovnaní s ostatnými zástupcami čeľade Carcharhinidae popísané ako plaché. Rovnako ako ostatní zástupcovia čeľade je tento druh živorodý, samice rodia 1 až 10 mláďat každý druhý rok. Mladé žraloky trávia prvé mesiace svojho života na plytčinách, samice sa vracajú porodiť do oblastí, kde sa samy narodili. Pri absencii samcov sú samice schopné nepohlavného rozmnožovania. Žraloky čiernocípe tvoria počas obdobia dospievania skupiny rôznych veľkostí.

Tento druh nepredstavuje za bežných okolností pre potápačov riziko, ale je zodpovedný za rad útokov na ľudí v prítomnosti svojej prirodzenej potravy. Hospodársky sa žralok čiernocípy využíva skôr pre svoje mäso, plutvy, kožu a pečeň, z ktorej sa získava olej. Medzinárodný zväz ochrany prírody (IUCN) ho hodnotí ako takmer ohrozený pre jeho nízku mieru reprodukcie a vysokú hodnotu pre rybárov.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Žralok čiernocípy**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Žralok čiernocípy**

Referencie
----------

1. ↑  IUCN Red list 2020.11. Prístup 19. jún 2022
2. ↑  BURNIE, David. *Praktická encyklopédia zvierat*. [s.l.] : Mladé letá, 2003. ISBN 8010002496.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Žralok černocípý na českej Wikipédii.*
**Tvrdá mena** alebo **silná mena** je v ekonómii globálne obchodovaná mena, ktorá môže slúžiť ako spoľahlivá a stabilná možnosť uloženia hodnoty.

Faktory podieľajúce sa na tvrdosti meny môžu byť politická stabilita, nízka inflácia, konzistentná menová a fiškálna politika, zálohovaná rezervami drahých kovov a dlhotrvajúca stabilná alebo zvyšujúca sa hodnota oproti iným menám na trhovom základe.

K roku 2008 sa medzi tvrdé meny považuje americký dolár, euro, švajčiarsky frank, britská libra, nórska koruna, švédska koruna, kanadský dolár, japonský jen a austrálsky dolár. Tento zoznam sa môže meniť na základe rôznych teórií menovej politiky.

Výrazné oslabovanie amerického dolára od novembra 2006 oslabilo jeho pozíciu tvrdej meny. Pred nahradením eurom sa za jednu z najtvrdších mien považovala nemecká marka.

Menové zloženie oficiálnych zahraničných devízových rezerv|  | '95 | '96 | '97 | '98 | '99 | '00 | '01 | '02 | '03 | '04 | '05 | '06 | '07 |
| **Americký dolár** | 59.0% | 62.1% | 65.2% | 69.3% | 70.9% | 70.5% | 70.7% | 66.5% | 65.8% | 65.9% | 66.4% | 65.7% | 63.3% |
| **Euro** |  |  |  |  | 17.9% | 18.8% | 19.8% | 24.2% | 25.3% | 24.9% | 24.3% | 25.2% | 26.5% |
| **Nemecká marka** | 15.8% | 14.7% | 14.5% | 13.8% |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| **Libra šterlingov** | 2.1% | 2.7% | 2.6% | 2.7% | 2.9% | 2.8% | 2.7% | 2.9% | 2.6% | 3.3% | 3.6% | 4.2% | 4.7% |
| **Japonský jen** | 6.8% | 6.7% | 5.8% | 6.2% | 6.4% | 6.3% | 5.2% | 4.5% | 4.1% | 3.9% | 3.7% | 3.2% | 2.9% |
| **Francúzsky frank** | 2.4% | 1.8% | 1.4% | 1.6% |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| **Švajčiarsky frank** | 0.3% | 0.2% | 0.4% | 0.3% | 0.2% | 0.3% | 0.3% | 0.4% | 0.2% | 0.2% | 0.1% | 0.2% | 0.2% |
| **ostatné** | 13.6% | 11.7% | 10.2% | 6.1% | 1.6% | 1.4% | 1.2% | 1.4% | 1.9% | 1.8% | 1.9% | 1.5% | 1.8% |
|
**Fialka trojfarebná** (*Viola tricolor*) je jednoročná alebo viacročná bylina z čeľade fialkovité (*Violaceae*).

Opis
----

Dorastá do výšky 15 - 30 cm, zriedka až 50 cm. Má plazivý podzemok. Listy sú jednoduché, stopkaté, horné niekedy len krátko stopkaté. Čepele listov sú eliptické až vajcovité horné sú často omnoho užšie, až úzko kopijovité, všetky sú na okraji vrúbkovane pílkovité. Na báze listov sú palisty. Na kvetnej stopke sú 2 listene, sú umiestnené celkom tesne pod kvetom. Kvety sú súmerné, voňavé alebo nevoňavé. Koruny sú za plného kvetu do plochy roztvorené. Koruny sú najčastejšie 15 - 25 mm vysoké, vzácnejšie aj viac, korunné lupienky väčšinou svojou dĺžkou presahujú kališné, sú svetlo až sýto žlté, väčšinou sú na nich rôzne škvrny najčastejšie modrej farby, niekedy modrá farba prevažuje. Žľaznatý výrastok pri bliznovom otvore je výrazne vyvinutý. Plodom je tobolka. V ľudovom liečiteľstve sa používa ako liečivá bylina. Často sa zamieňa s fialkou roľnou (*Viola arvensis*).

Galéria
-------

* Fialka trojfarebná (Viola tricolor)Fialka trojfarebná (*Viola tricolor*)
* Kvet fialky trojfarebnejKvet fialky trojfarebnej

Referencie
----------

1. ↑

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Fialka trojfarebná**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Fialka trojfarebná**
**Žralok tmavý** (*Carcharhinus obscurus*) je žralok z čeľade Carcharhinidae žijúci v oblastiach tropického a subtropického pásu po celom svete.

Potrava
-------

Dospelí žraloci tmavý sa živia širokou škálou potravy, napr. rybami, žralokmi, rajami a hlavonožcami, ale príležitostne aj kôrovcami, morskými hviezdicami, mechovkami, morskými korytnačkami, morskými cicavcami, zdochlinami a odpadkami.

Reprodukcia
-----------

Tento živorodý druh má trojročný reprodukčný cyklus; samiciam sa rodí 3 – 14 mladých po 22 – 24 mesačnej gravidite, po ktorej nasleduje ročný odpočinok, než sa cyklus opakuje. Samice sú schopné dlhú dobu uchovávať spermie, medzitým, čo sa stretávajú s vhodnými samcami, ktorých je málo kvôli ich kočovnému spôsobu života a ich celkového nízkeho množstva. Žraloci tmavý sú jedny z najpomalšie rastúcich a najneskôr dospievajúcich žralokov a dospievajú až dosiahnutím 20. roku života.

Taxonómia
---------

Francúzsky prírodovedec Charles Alexandre Lesueur publikoval prvý vedecký popis žraloka tmavého v roku 1818. Zaradil ho do rodu *Squalus* a dal mu druhové meno *obscurus* (z latinčiny "tmavý"), podľa jeho sfarbenia. Ďalší prírodovedci neskôr zaradili tento druh do rodu *Carcharhinus*. Lesueur neoznačil holotyp, lebo pravdepodobne pracoval so žralokom chyteným v severoamerických vodách.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Žralok tmavý**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Žralok tmavý**

Referencie
----------

1. ↑  IUCN Red list 2018.11. Prístup 19. jún 2022

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Žralok velrybář na českej Wikipédii.*
**Tvář** bol literárny a kritický časopis mladšej generácie spisovateľov, ktorý vychádzal v rokoch 1964-1965 a 1968-1969. Na rozdiel od predchádzajúcich časopisov pre mladých autorov *Květen* a *Plamen* sa výslovne nehlásil k marxistickej ideológii. Hoci vychádzal len krátku dobu, mal veľký význam pre formovanie mladšej generácie spisovateľov, kritikov aj spoločenských vedcov.

Názov sa odvolával na báseň Františka Halasa "Tvář" a programom bola neideologická poézia a literatúra. Medzi prvých autorov Tváře patrili Jiří Gruša, Petr Kabeš, Jan Lopatka, Jiří Pištora, neskôr Bohumil Doležal, Václav Havel, Zbyněk Hejda, Věra Linhartová, Emanuel Mandler, Jan Nedvěd, Jiří Němec a ďalšie. Okrem pôvodných textov básnických, prozaických i odborných publikovala Tvář aj preklady, recenzie atď.

Veľký výbor z textov publikovaných v Tváři vyšiel roku 1995 v nakladateľstve Torst.

Externé odkazy
--------------

* Tvář *v Slovníku české literatury po roce 1945*

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tvář (časopis) na českej Wikipédii.*
**Fiat 600** je malý osobný automobil, ktorý produkovala talianska automobilová spoločnosť Fiat v rokoch 1955 až 1969. Je 3,22 m dlhý, dvojdverový, na svoju dobu hospodárny automobil so štyrmi strunovými sedadlami. Motor je umiestnený vzadu za zadnou nápravou, typ Tudor. Pod prednou kapotou je umiestnená palivová nádrž, akumulátor, nádržka ostrekovačov a rezervné koleso. Fiat 600 má malý úložný priestor.

Konštrukcia
-----------

Štvorvalcový motor s rozvodom OHV je chladený vodou, chladič je umiestnený vzadu pri motore. Jednokanálový výfuk je priamo na výfukovom rozvode, prechádza len spodným krytom karosérie. 

Kúrenie je riešené priamo cez chladič motora vzduchovým tunelom vedúcim dopredu. V tuneli sa nachádza sytič, ručná brzda a radiaci systém s pákou. Hlavná klapka kúrenia a jej ovládacia páčka je nad tunelom pred zadnými sedadlami, vykurovanie zadnej časti auta je zpoza zadného operadla sedadla.

Štvorstupňová prevodovka s náhonom na zadnú nápravu cez pružné spojky na polo osách, ako aj elektrický štartér sú umiestnené za sklápacím zadným operadlom pod tvarovaným krytom.

Predná náprava s trojuholníkovými ramenami je riadená šnekovým riadením s olejovou náplňou cez tyče a guľové čapy. Odpruženie je vpredu riešené cez listové perá, vzadu cez struny. Na oboch nápravách sú olejové piestové tlmiče. Kolesá sú jednoduché, diskové. 

Automobil má jednoduché hydraulické brzdy, bubnové s lankovou ručnou brzdou na zadnú nápravu.

Hlavné predné svetlomety s sú vybavené dvojvláknovými žiarovkami a parkovacími svetlami aj v smerovkách, ktoré sú taktiež aj na predných blatníkoch. Zadné kombinované svetlá obsahujú len smerovky, koncové a brzdové svetlá s dvojvláknovými žiarovkami a odrazové sklíčka. Svetlá nesvietia pri vypnutom kľúči zapaľovania. Interiérové svetlo je umiestnené v spätnom zrkadle a osvetlenie tachometra má vlastný vypínač.

Na prístrojovej doske sa nachádza tachometer s kontrolkami dobíjania a tlaku oleja, palivomerom a kontrolkou prehriatia motora. Vľavo sú okrúhle kontrolky smeroviek, diaľkových a parkovacích svetiel. V strede páčkové spínače svetiel, stieračov, spomínaný spínač osvetlenia tachometra a spínacia skrinka zapaľovania. Prepínače svetiel a smeroviek sú na ľavej strane volantu, v jeho strede tlačidlo klaksónu.

Pod prístrojovou doskou nad úložnou poličkou sa nachádza tiahlo ručného plynu, klapky kúrenia predného skla a nôh a tlačidlo mechanickej pumpy ostrekovačov.

Zdroje
------

* PAŽOUT, Michal. *Fiat 600* [online]. F 600 Club CZ, [cit. 2010-12-19]. Dostupné online. (česky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Fiat 600**
Kláštor Serrabone
**Kláštor Serrabone** je najslávnejší románsky kláštor v Languedoc-Roussillon vzdialený 40 km juhovýchodne od Perpignanu a 8 km od obce Bouleternère. Je postavený na úbočí Aspres.

Ide o augustiniánsku fundáciu z 11. storočia so zachovanou krížovou chodbou, tribúnou a južnou emporou. Stĺpy sú dvojité a krátke s vypracovanými hlavicami s motívmi zvierat a kvetenstva. Celá stavba pochádza z rozmedzia 11. a 12. storočia bez neskorších architektonických zmien. Je pravdepodobné, že rovnakí sochári pracovali aj na krížovej chodbe blízkeho kláštora Saint-Michel de Cuxa.

V okolí kláštora je vybudovaná botanická záhrada v ktorej sú zastúpené rastliny Stredomoria.

Referencie
----------

1. ↑   *Románské umění : architektura, sochařství, malířství*. Praha : [s.n.], 2006. ISBN 80-7209-765-2. S. 278.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kláštor Serrabone**

Externé odkazy
--------------

* História a architektúra kláštora
* Fotografie kláštora

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Klášter Serrabone na českej Wikipédii.*
Kláštor Muri
**Kláštor Muri** je benediktínsky kláštor vo švajčiarskom kantóne Aargau, ktorý založili v roku 1027.

Dejiny
------

Kláštor založili Radbot Habsburský s manželkou Idou Lotrinskou a prvý konvent bol pozvaný z kláštora Einsiedeln v roku 1032. Kláštorný kostol a poklady v podobe kníh a historických dokumentov poničili požiare a drancovanie v roku 1300 a v rokoch 1443 - 1445.

Zachovala sa tzv. *Acta Murensia*, dôležitá kronika z roku 1160 v ktorej je zapísaná genealógia zakladateľského rodu Habsburgovcov. Habsburský rod teda údajne pochádza od Guntrama zv. Bohatý, ktorý žil zrejme v druhej polovici 10. storočia.

Architektúra
------------

Z pôvodnej románskej podoby opátstva sa zachoval kostol s transeptom a krypta. V kostolnej budove sú bohaté fresky a vitráže. Zvyšok budov je väčšinou barokový. V ambite sú uložené srdcia príslušníkov habsburskej dynastie.

Referencie
----------

1. ↑  KOTTMANN, Anton. *Muri (Kloster)* [online]. Historischen Lexikon der Schweiz, 2.9.2010, [cit. 2012-04-24]. Dostupné online. (nemecky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kláštor Muri**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Klášter Muri na českej Wikipédii.*
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Knižnica* pozri *Knižnica (rozlišovacia stránka)*.
Univerzitná knižnica v San Diegu
moderná knižnica v meste Chambéry
**Knižnica** je organizovaná zbierka kníh, určená na priame používanie čitateľom, alebo kultúrna inštitúcia, ktorá organizuje spoločenské využívanie tlačených a rukopisných materiálov i ostatných hmotných zdrojov/nositeľov poznatkov a informácií.

Tri črty knižnice
-----------------

* kultúrna, vzdelávacia a informačná ustanovizeň
* systematicky usporiadaná zbierka kníh a iných nosičov informácii, ktoré sú určené na využívanie spoločnosťou s cieľom uspokojovať ich (informačné, vzdelávacie a rekreačné) potreby
* budova alebo miestnosť, kde sa takáto zbierka nachádza

Čo sprístupňujú knižnice
------------------------

* tlačené materiály – noviny, mapy, ilustrácie, letáky a iné dokumenty
* všetky formy zvukových a obrazových záznamov – od platní po DVD
* informačné zdroje, založené na výpočtovej technike – CD-ROM
* mnohé dokumenty sú len v digitálnej forme, ak aj tlačené, tak sú rozdielne
* virtuálne knižnice

Dejiny
------

Kedysi boli knižnice štátne, obchodné, chrámové zbierky – predstavujú jeden zo spôsobov, ako sa z kočovnej kultúry stala kultúra urbanizovaná. Po stáročia boli knižnice pasívne, boli vlastníctvom panovníka alebo cirkvi, preto k nim nemala verejnosť bežný prístup. Svoj hlavný zmysel dosiahli, až keď ich sprístupnili verejnosti, koncom 19. storočia.

Knižnice na Slovensku
---------------------

Slovenské knižnice upravuje Knižničný systém Slovenskej republiky, ktorého riadiacim orgánom je Ministerstvo kultúry SR. Podľa neho knižnice na Slovensku členíme na Slovenskú národnú knižnicu, vedecké knižnice, akademické knižnice, verejné knižnice, školské knižnice a špeciálne knižnice.

Pozri aj
--------

* ISBN
* Knihovníctvo
* Slovenská národná knižnica
* Zoznam knižníc na Slovensku

Iné projekty
------------

CommonsWikicitáty
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Knižnica**
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Knižnica**

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Marjorie Bruceová** (alebo tiež **Margaret de Bruce**) (\* december 1296 – † 2. marec 1316) bola najstaršou dcérou škótskeho kráľa Roberta I. a jeho prvej manželky Isabelly z Maru; manželka Waltera, 6. Najvyššieho hofmajstra Škótska, matka škótskeho kráľa Róberta II..

V roku 1302 sa jej otec oženil znovu, a za manželku si vybral Elizabeth de Burgh. 27. marca 1306 boli obaja v Scone korunovaní za kráľa a kráľovnú Škótska. Korunovácia sa konala v období vojen o škótsku nezávislosť, v ktorej sa hlavným škótskym nepriateľom stal anglický kráľ Eduard I..

Koncom júna 1306 boli kráľovná Elizabeth, 10-ročná Marjorie, dve kráľove sestry a Isabella MacDuffová, grófka z Buchananu, uveznené Uilleamom II. lordom Rossom, a poslané do anglického kráľovstva. Kráľovnú Elizabeth poslali na zámok v Yorkshire. Mladú Marjorie a jej tetu Christinu Setonovú poslali do kláštorov, zatiaľ čo jej tetu Mary a grófku z Buchananu držali v klietkach počas niekoľko prvých rokov ich väzenia. Christopher Seton, manžel Christiny a vrah Roberta Comyna, bol popravený. Eduard I. chcel aj Marjorie väzniť v klietke, ale zmenil názor. Eduard I. zomrel 7. júla 1307. Na trón nastúpil jeho syn Eduard II. ktorý následne držal zajatkyne v kláštore ešte asi 8 rokov. Marjorie bola konečne prepustená na slobodu okolo roku 1314, možno vďaka výmene za anglických šľachticov chytených po bitke pri Bannockburne (23. – 24. jún 1314).

Walter Stewart, 6. Najvyšší hofmajster Škótska, ktorý sa vyznamenal v bitke, bol odmenený rukou dospievajúcej škótskej princeznej. Jej veno zahŕňalo barónstvo Bathgate vo West Lothian.

O dva roky neskôr išla Marjorie, medzitým už tehotná, na koni blízko Paisley v Renfrewshire. Jej kôň sa náhle splašil a zhodil ju na zem. Marjorie predčasne porodila a doniesla svoje jediné dieťa, budúceho škótskeho kráľa Róberta II. do paisleyského kláštora. Mohylu, označujúcu miesto, kde sa predpokladá, že Marjorie spadla zo svojho koňa, možno nájsť na križovatke ulíc Renfrew Road a Dundonald Road v Paisley.

Narodenie svojho syna prežila len o niekoľko hodín. Jej syn nastúpil na trón po svojom bezdetnom strýkovi Dávidovi II. v roku 1371 ako Róbert II. Jej potomkovia, vrátane Stuartovcov a všetkých ich následníkov, sa stali panovníkmi na škótskom, anglickom a britskom tróne.

Externé odkazy
--------------

* Článok obsahujúci informácie o Marjorie Bruceovej (anglicky)

Autoritné údaje: * LCCN: n2001045082
* VIAF: 6739160
* WorldCat: lccn-n2001045082
**Mark Charles Lee** (\* 14. august 1952, Virogua, Wisconsin, USA) je bývalý vojenský letec a americký kozmonaut. Vo vesmíre bol štyrikrát.

Život
-----

### Štúdium a zamestnanie

V rodnom meste absolvoval strednú školu (High School, Virogua). Potom nastúpil do leteckej akadémie v Colorado Springs, ktorú zdarne ukončil v roku 1974. Študoval na Massachusetts Institute of Technology, tu ukončil štúdium v roku 1980.

V roku 1984 nastúpil k NASA, kde zostal až do roku 2001. Potom pracoval v súkromnom sektore.

Oženil sa dvakrát a má tri deti.

### Lety do vesmíru

Na obežnú dráhu sa v raketoplánoch dostal štyrikrát a strávil vo vesmíre 32 dní, 21 hodín a 48 minút. Trikrát vystúpil do voľného vesmíru (EVA), strávil v ňom 19 hodín. Bol 215. človekom vo vesmíre.

* STS-30 Atlantis (4. máj 1989 – 8. máj 1989), špecialista
* STS-47 Endeavour (12. september 1992 – 20. september 1992), veliteľ užitočného zariadenia
* STS-64 Discovery (9. september 1994 – 20. september 1994), letový špecialista
* STS-82 Discovery (11. február 1997 – 21. február 1997), letový špecialista

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mark C. Lee**

Externé odkazy
--------------

* Web Space
* Web MEK.Kosmo

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Mark Charles Lee na českej Wikipédii.*
„**Knockin' on Heaven's Door**" je folková pieseň Boba Dylana z albumu *Pat Garrett & Billy the Kid*. Je súčasťou soundtracku rovnomenného filmu z roku 1973. Singel dosiahol svoj vrchol na 12. priečke rebríčka Hot 100, ktorý vydáva časopis Billboard Magazine. V roku 2004 bola táto pieseň v časopise *Rolling Stone* zaradená na 190. priečku v hodnotení *500 najväčších hitov všetkých čias*.

Kompozícia skladby
------------------

Skladba sa výrazne podobá piesni „Helpless", ktorú v roku 1969 nahral kanadský spevák a hudobník Neil Young. Jej kompozícia pozostáva zo štyroch akordov v stupnici "G": G, D, Am7, a C. Hudobný podklad sa opakuje v poradí G-D-Am7-Am7, potom G-D-C-C. V priebehu rokov Dylan modifikoval text piesne. V súčasnosti môže preto byť interpretovaný oproti pôvodnému singlu rozdielne.

Coververzie
-----------

Aj keď bola táto skladba pôvodne nahraná ako pomalá, folková pesnička, nahralo sa z nej v podaní rôznych umelcov mnoho coververzií v rozličných hudobných štýloch a tempách. Jednu z jej najslávnejších verzií nahrala skupina Guns N’ Roses. Táto verzia dosiahla 2. priečku v rebríčku singlov Spojeného kráľovstva. Arthur Louis, Bob Marley a Eric Clapton naspievali túto skladbu v štýle reggae. 

Medzi ďalšími umelcami, ktorí túto skladbu nahrali sú The Grateful Dead, Bryan Ferry, Mark Knopfler, Wyclef Jean, Roger Waters, The B-Band, The Sisters of Mercy, Warren Zevon, Seether, Cold Chisel, U2, Television, Guided By Voices, Avril Lavigne, Aerosmith, Daniel Lioneye, Antony and the Johnsons, Bon Jovi, The Lost Dogs, Randy Crawford, Beau Jocques, Chaozz, Zé Ramalho (Brazília) a Rick Devin. Austrálska heavy metalová skupina Heaven nahrala coververziu tejto skladby v roku 1985 a použila jej názov ako titul pre svoj tretí štúdiový album.

Filmová hudba
-------------

Skladba je vďaka svojmu ústrednému motívu, „klopaniu na nebeskú bránu", súčasťou mnohých filmových soundtrackov. Niekoľko príkladov:

| Film/TV show | Rok | Skladbu nahral |
| --- | --- | --- |
| *Pat Garrett & Billy the Kid* | 1973 | Bob Dylan |
| *Renaldo & Clara* | 1978 | Bob Dylan & Roger McGuinn |
| *Lethal Weapon 2* | 1989 | Randy Crawford, Eric Clapton & David Sanborn |
| *Days of Thunder**Dni hromu* | 1990 | Guns N' Roses |
| *Rush* | 1991 | Bob Dylan |
| *Lawn Dogs* | 1997 | Bob Dylan |
| *The Dybbuk of the Holy Apple Field* | 1997 | Roger Waters |
| *Knockin'on Heaven's Door* | 1997 | Selig |
| *Windstruck* | 2004 | Youme |
| *Be Cool* | 2005 | Bob Dylan |
| *TV seriál Las Vegas*(45. časť: „Letters, Lawyers and Loose Women") | 2005 | Bob Dylan |
| *Six Feet Under*(60. časť „All Alone") | 2005 | Bob Dylan |
| *Pohotovosť*(12. séria, 260. časť „Darfur") | 2006 | Scoob Serious |
| *Salvador (Puig Antich)* | 2006 | Bob Dylan |
| *I'm Not There* | 2007 | Antony & the Johnsons |
| *Hrozba z temnoty*(35. časť „Houses of the Holy") | 2007 | Bob Dylan |
| *Cold Case*(84, diel, 4. série „Blood on the Tracks") | 2007 | Bob Dylan |
| *My Name is Earl* | 2008 | Bob Dylan |
| *Come Dio Comanda* | 2008 | Antony & the Johnsons |
| *Heaven's Door* | 2009 | Angela Aki |
| *Hrozba z temnoty*(98. časť „The dark side of the moon") | 2010 | Bob Dylan |
| *Watchmen* | 2004 | Bob Dylan |
Hlavné vulkanické ostrovy Mariánskych ostrovov
**Mariány** alebo **Mariánske ostrovy** je súostrovie 17 ostrovov, nachádzajúce sa v západnej časti Tichého oceánu v Mikronézii. Súostrovie je vulkanického pôvodu a jednotlivé ostrovy sú obkolesené koralovými útesmi. Politicky sú rozdelené medzi Guam a Severné Mariány.

Dejiny
------

Mariány objavil v roku 1521 Fernando Magalhaes. V roku 1667 si ich privlastnilo Španielsko a pomenovalo ich podľa španielskej kráľovnej Márie Anny Habsburskej (španielsky: Mariana de Austria). Do roku 1667 sa volalo Zlodejské ostrovy (*Ladrone Islands*), potom ešte až do 19. storočia neformálne (ale po španielsky, teda *Islas de los Ladrones*). Po španielsko-americkej vojne (1898) Španielsko postúpilo ostrov Guam Spojeným štátom a zvyšok predalo Nemecku. V roku 1914 nemecké ostrovy (Severné Mariány) obsadilo Japonsko a po skončení prvej svetovej vojny Spoločnosť národov ostrovy zverila Japonsku. Počas druhej svetovej vojny tu v roku 1944 bojovali americké a japonské vojská. USA sa chceli ostrovov zmocniť ako základne na nálety na Japonsko. Podarilo sa im to a práve odtiaľto leteli Enola Gay a Bockscar, lietadlá ktoré zhodili atómové bomby na Hirošimu a Nagasaki.

Referencie
----------

1. ↑  DONKO, Wilhelm M.. *A brief history of the Austrian Navy*. Berlin : e-publi Verlag, 2012. 120 s. ISBN 978-3-8442-2129-9. (anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mariány**
Znak Národnej armády
**Národná armáda**, niekedy neoficiálne označovaná ako **Armáda slobodného štátu**, bola armáda Írskeho slobodného štátu (pôvodne Južného Írska) od januára 1922 až do októbra 1924. Jej úlohou v tom období bola účasť v Írskej občianskej vojne a obrana inštitúcií zriadených britsko-írskou dohodou. Prvý armádny náčelník štábu bol Michael Collins až do svojej smrti v auguste 1922.

Jej prvé armádne vystúpenie bolo 31. jaunára 1922 keď britské velenie kasární v Beggars Bush bolo odovzdané do rúk Írsku. Jej prví vojaci boli tí dobrovoľníci Írskej republikánskej armády, ktorí podporovali britsko-írsku dohodu a Dočasnú vládu Írska. Konflikt vznikol medzi Národnou armádou a proti-dohodovou IRA, ktorí nepodporovali vládu Írskeho slobodného štátu. 28. júna 1922 začala Národná armáda delostrelecké bombardovanie proti-dohodových síl IRA, ktorí obsadili budovu Four Courts v Dubline a tak sa začala Írska občianska vojna. V októbri 1924 bola armáda reorganizovaná do menšej, lepšie regulvateľnej armády a termín Národná armáda vyšiel z používania.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku National Army (Ireland) na anglickej Wikipédii.*
**Akamas** (starogr. *Ἀκάμας* – *Akamas*, lat. *Acamas*) je v gréckej mytológii syn Anténora a jeho manželky Theano.

Akamas bol synom Anténora, radcu trójskeho kráľa Priama. Anténor sa tešil všeobecnej vážnosti pre svoju lásku k právu a múdrosť. Tak isto si Trójania ctili aj Akamanta a jeho bratov pre ich statočnosť v boji. 

Po únose Heleny trójskym princom Paridom, Trójania aj napriek početným vyslancom, ktorých jej manžel spartský kráľ Menelaos poslal za trójskym kráľom Priamom, odmietli vrátiť najkrajšiu z pomedzi žien. Preto museli byť kráľova česť i manželka vrátené pomocou ohňa a krvi. Na začiatku trójskej vojny sa vďaka Odyseovej odvahe ohromné achájske vojsko vylodilo a zaútočilo na trójske hradby. Útok však Trójania odrazili a Achájci boli nútení postaviť tábor a mesto obliehať. Vojsko Trójanov bolo spočiatku nepočetné, ale vďaka odvahe bojovníkov, ktorí neváhali položiť pri obrane mesta aj svoj život, mesto ubránili. Po spore medzi vrchným veliteľom achájskych vojsk Agamemnónon a hrdinom Achilleom sa v desiatom roku vojny podarilo Trójanom posilneným spojencami za pomoci bohov dobyť achájsku hradbu. Podľa Homérovej Iliady, Akamas prevzal velenie jednej z piatich „divízií" trójskej armády, spolu so svojim bratom Archelochom a Aineiom.

Achájci útok Trójanov odrazili, ale trójskemu princovi Hektorovi sa za božskej pomoci Dia opäť vrátila stratená sila, vrhol sa do víru bitky a dostal sa až k achájskym lodiam. V šestnástom speve Iliady sa však priebeh bitky znova obrátil v prospech Achájcov, keď sa do bitky zapojil Patroklos odetý v zbroji svojho priateľa Achillea. Pri pohľade na neho sa Trójania zarazili a po chvíli sa pustili na bezhlavý útek a mnohí pri tom zahynuli. Medzi mŕtvymi telami ležal aj Akamas, ktorého pri naskakovaní na bojový voz dostihol Kréťan Mériones, bodol ho do pravého pleca a Akamas držiac opraty v rukách padol k zemi a oči mu zakryla čierna temnota.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Homér, *Iliada*, 12,99-100.
2. ↑  Homér, *Iliada*, 6,298-299.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 54-55.
4. ↑   *Atlas mytológie*. Bratislava : Ikar, 2001. ISBN 80-551-0152-3. S. 35.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Grécky zázrak*. Bratislava : Mladé letá, 1990. ISBN 80-06-00122-7. S. 84-86.
6. ↑  Homér, *Iliada*, 12,98-100.
7. ↑  Apollodoros, *Epitome*, E,3,34.
8. 1 2  Aleksander Krawczuk. *Trójska vojna*. Bratislava : Obzor, 1990. ISBN 80-215-0044-1. S. 145-146.
9. ↑  Homér, *Iliada*, 16,342-344.