recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Krvaví Elfovia** (alebo v origináli *Sin'dorei*) sú postavami vo fiktívnom svete Warcraftu od spoločnosti Blizzard Entertainment a od datadisku The Burning Crusade aj hrateľnou rasou na strane Hordy. Ich základnou lokáciou je Eversong Woods a hlavné mesto Silvermoon City. Zohrali podstatnú časť v Druhej (ešte ako Quel'dorei) a Tretej vojne.

Kal'dorei
---------

Korene Krvavých Elfov ležia v pravekom svete Azeroth, kde boli najstaršou žijúcou rasou. V tých časoch sa nazývali *Kal'dorei* a ich charakteristickou vlastnosťou bola úzka spätosť s prírodou a využívanie výhradne prírodnej mágie. Medzi nimi sa však nachádzali aj takí, ktorí chceli využívať aj inú mágiu, ktorú väčšina považovala za "umelú". Táto menšia skupinka elfov bola neskôr poslaná do vyhnanstva.

Quel'dorei
----------

Vo vyhnanstve sa elfovia rozhodli preplávať more a usadiť sa na severe Východných Kráľovstiev. Chceli sa od prvotných elfov odlišovať, tak si začali hovoriť Vznešení alebo Vysokí Elfovia, *Quel'dorei*. Žili na svojom území zvanom *Quel'thalas*, mali vlastný obrovský zdroj magickej energie, známy ako Slnečná Studňa (*Sunwell*) a mesto s originálnou architektúrou menom Silvermoon City. Pri južných hraniciach ich územia mali sídlo pôvodní obyvatelia, lesní trollovia zo Zul'Amanu, ktorí proti Quel'dorei viedli rôzne a časté výpravy. Na pomoc elfom sa prihlásila pomerne mladá rasa - ľudia z Arathoru. Elfovia im boli zaviazaní, stali sa spoľahlivými spojencami a za odmenu naučili niekoľkoľudí svoju mágiu. Tak vznikli magické spoločenstvá - najznámejšie z nich je Kirin Tor v hlavnom meste mágov Dalaran.

Tretia vojna a Sin'dorei
------------------------

Keď vypukla tretia vojna, vodca Pohromy bývalý princ Lordaeronu Arthas Menethil potom, čo zradil svoju zem potreboval spoločníka na svoju cestu do Northrendu. Stal sa ním černokňažník Kel'Thuzad. Kedysi ho zabil sám Arthas, keď bol ešte paladin. Pozostatky černokňažníka bolo možné oživiť, ale bolo k tomu potreba obrovské množstvo magickej sily - tým zdrojom sa mala stať práve Slnečná Studňa. Arthas aj zo svojou armádou nemŕtvych sa vydal na sever do krajín Quel'thalasu, kde mal v úmysle Kel'Thuzada oživiť ako licha. Elfovia síce bránili svoju zem udatne, ale Pohroma bola silnejšia. Arthasovi sa podarilo využiť silu Sunwellu a licha oživiť. Týmto počinom sa studňa „znečistila". Vznešený Elf Kael'thas Sunstrider (mocný Dalaranský mág) sa preto rozhodol, že svoj ľud pomstí. Postavil sa v Northrende proti Arthasovi a predstavil sa mu ako vodca nových elfov, Sin'dorei.
Hrob Daniela Petelena a jeho manželky v banskobystrickom evanjelickom cintoríne
**Daniel Petelen** (\* 29. marec 1904 Slovenská Ľupča  –  † 26. október 1969 Banská Bystrica) bol lekár-chirurg v Banskej Bystrici v rokoch 1936-1969.

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, medicínu na Lekárskej fakulte v Prahe. Internistickú prax získaval na polročnom študijnom pobyte vo Viedni. Chirurgickú prax získal na klinike prof. Kostlivého (1930-1936). Gynekologicko-pôrodnícku prax získal na klinike prof. Šeligu, oboje na lekárskej fakulte v Bratislave. Primár monoprimariátnej štátnej nemocnice v Banskej Bystrici (1. 1. 1936), riaditeľ nemocnice (od r. 1939). Primárom chirurgie bol do svojej smrti r.1969.

Popredný slovenský chirurg, zameriaval sa najmä na brušnú chirurgiu. Autor množstva odborných prác, organizátor slovenského zdravotníctva. Počas SNP prvý povereník pre zdravotníctvo. Neskôr liečil pod falošnou identitou, ukrýval vojakov, partizánov, politicky činných civilov a prenasledovaných židov. Ukrýval aj lekárov židovského pôvodu. Cirkevný dozorca a presbyter evanjelickej cirkvi v Slovenskej Ľupči.

Ocenenie
--------

* 1947 - Rad SNP I.tr.
* 1964 - Medaila J.E. Purkyně
* 1999 - Spravodlivý medzi národmi (Jad va-Šem)

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník
* Evanjelici v dejinách slovenskej kultúry
* Peter Kothaj a kol.: Momenty z dejín slovenskej chirurgie (Prof. Kostlivý, jeho žiaci a nasledovníci), 1999
* V článku sú použité osobné spomienky dcéry Daniela Petelena

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 7954 2419
* NK ČR: xx0117493
* SNK: 171132
* VIAF: 121325585
O pojme v teórii grafov pozri *kružnica (teória grafov).*
Znázornenie kružnice
**Kružnica** je rovinná krivka z triedy kužeľosečiek, je to rez kužeľovej plochy rovinou prechádzajúcou kužeľovou plochou kolmou na os kužeľovej plochy.

Ekvivalentná definícia je: V euklidovskej geometrií je kružnica množinou všetkých bodov v rovine v rovnakej vzdialenosti, nazývanej polomer, od pevného bodu, nazývaného stred.
Kružnice sú jednoduché uzavreté krivky, ktoré rozdeľujú rovinu na vnútro a vonkajšok. S kružnicou úzko súvisí aj pojem kruh, čo je množina bodov zložená z kružnice a jej vnútra, teda zo všetkých bodov v rovnakej alebo menšej vzdialenosti od stredu ako je polomer. Polomerom nazývame taktiež každú úsečku spájajúcu stred s bodom na kružnici.

V karteziánskej súradnicovej sústave (*x*, *y*) je kružnica so stredom (*x*0, *y*0) a polomerom *r* množina všetkých bodov (*x*, *y*) takých, že

{\displaystyle \left(x-x\_{0}\right)^{2}+\left(y-y\_{0}\right)^{2}=r^{2}}
Ak sa stred kružnice nachádza v počiatku súradníc (0, 0), táto rovnica sa zjednoduší na

{\displaystyle x^{2}+y^{2}=r^{2}}
Parametrické rovnice kružnice sú:

{\displaystyle x=x\_{0}+r\cos(\phi )}
{\displaystyle y=y\_{0}+r\sin(\phi )}
kde:  

**x0** a **y0** sú súradnice stredu kružnice.

**r** je polomer kružnice.  

**φ** je uhol 0 ≤ φ < 2π spojnice bodu na kružnici a stredu s osou x ako parameter.  

**Vlastnosti kružnice:**

1. Má konštantnú krivosť rovnajúcu sa hodnote 1/r

2. Dĺžka kružnicového oblúka je

{\displaystyle l=r\phi }
pričom {\displaystyle \phi } je uhol oblúka v radiánoch

Pozri aj
--------

* guľa
* kružnica v teórii grafov
**Hľadanie psychoterapeutickej pomoci** nastáva obyčajne vtedy, keď človek nestačí žiť tak, ako ostatní. Keď má problémy, ktoré sa mu hromadia a ktoré nie je schopný riešiť. Keď sa mu kumulujú neuspokojivé situácie v rodine, v práci. Keď si nerozumie s najbližšími. Keď sa jednoducho medzi tým, čo je, a tým, čo by podľa neho malo byť, prehlbuje priepasť.

Keď táto situácia narastá, nie je to už len pocit nespokojnosti alebo smútku z tejto situácie, ale pribúdajú neprimerané psychické symptómy, stavy únavy nezodpovedajúce záťaži, úzkostné stavy, niekedy pristupuje nespavosť, inokedy podráždenosť a nepokoj atď.

Často sa môžu pridružiť, alebo od začiatku môžu prevládať niektoré telesné ťažkosti, ako stavy neprimeranej dušnosti, búšenie srdca, inokedy to môžu byť tráviace problémy, bolesti žalúdku bez skutočnej organickej poruchy, striedanie hnačiek a zápchy, brušné koliky, chvenie, pocity chladu alebo horúčavy, záchvaty silného potenia a podobne.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Motor "GEM-40" je pripravovaný na upevnenie na raketu Delta II.
**Graphite-Epoxy Motor** (GEM) je vysoko výkonný motor na pevné palivo, používaný na zvýšenie ťahu na niekoľkých nosných raketách, napríklad Delta II a Delta IV. Je navrhnutý tak, aby umožnil nosným raketám vyniesť na obežnú dráhu väčší náklad.

Konštrukcia
-----------

Raketa na pevné palivo sa skladá z obalu, ktorý je naplnený palivovým zrnom (zmes pevných palív, ako napríklad guma alebo hliník, a okysličovadla, napríklad chloristan amónny), a dýzy na zadnom konci rakety. Obal je pre raketu na pevné palivo rozhodujúci, pretože zadržiava tlak horiaceho paliva; v prípade, že by nebol dostatočne silný, raketa by mohla explodovať.

Predchodca Graphite-Epoxy motorov, pomocná raketa Castor mala oceľovú konštrukciu. Použitím materiálu ľahšieho ako oceľ, konkrétne grafitovo-epoxidového kompozitu, môžu byť motory GEM väčšie a obsahovať viac paliva, čo zvyšuje ťah a nosnosť, bez toho aby sa príliš zvýšila hmotnosť. Ak by bola použitá tenšia oceľ, nemusela by stačiť na udržanie tlaku horiaceho paliva. Napríklad GEM-40 motory používané na rakete Delta II sú o 1,8 metra dlhšie než motory Castor, ktoré nahrádzajú, čo im umožňuje vyprodukovať o 2700 kilogramov viac ťahu, horieť o sedem sekúnd dlhšie a pritom vážiť o 90 kilogramov menej.

Prvý let GEMu sa uskutočnil 26. novembra 1990. Deväť GEMov bolo použitých ako pomocné rakety pre Deltu II (Delta 201), pri vypustení satelitu GPS NAVSTAR.

Varianty
--------

Štart rakety Delta II s deviatimi motormi GEM-40.
Spoločnosť Alliant Techsystems vyrába GEMy pre rakety Delta II, III a IV v nasledujúcich veľkostiach:

* *GEM-40* – 40-palcový (1 000 mm) priemer, používaný na raketách Delta II, ktoré ich môžu používať tri, štyri, alebo deväť
* *GEM-46 (GEM-LDXL)* – 46-palcový (1 200 mm) priemer. Boli vyvinuté pre raketu Delta III. Po zrušení projektu Delta III sa používajú aj na rakete Delta II, na ďalšie zväčšenie jej nosnosti. Delta II s motormi GEM-46 sa nazýva "Heavy" (ťažká). Delta III aj Delta II-Heavy používajú deväť motorov GEM-46.
* *GEM-60* – 60-palcový (1 500 mm) priemer, používaný v rodine nosných rakiet Delta IV. Delta IV môže mať dva alebo štyri motory GEM-60. Delta IV s týmito motormi je klasifikovaná ako Delta IV-Medium (stredná).

Spoľahlivosť
------------

Graphite-Epoxy motory preukázali, že sú dostatočne spoľahlivé, ale ani ony sa nevyhli nehodám. 17. januára 1997 Delta II (Delta 241) explodovala 13 sekúnd po štarte z dôvodu trhliny v grafitovo-epoxidovom obale. Zlyhanie bolo výsledkom poškodenia obalu pri preprave motorov. Vyšetrovací tím zistil, že bolo spôsobené namáhaním podperami, ktoré držali GEM počas skladovania a prepravy. Keď sa motor vznietil, tlak vnútri obalu rástol, poškodený obal neudržal tlak horiaceho paliva a explodoval, pričom zničil celú raketu.

Zdroje
------


|  |  |
| --- | --- |
|  | Kozmonautický portál |

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Graphite-Epoxy Motor na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
* **(po anglicky)**
* **(po anglicky)**
* **(po anglicky)**
Litografický lis
Negatív litografickej dosky a hotový výtlačok
**Litografia** alebo **kameňotlač** patrí medzi grafické techniky, do skupiny tlače z plochy.
Vynález a vývoj litografie sa pripisuje Aloisovi Senefelderovi (1771 - 1834). On sám nebol výtvarníkom, ale jeho vynález si osvojili umelci ako Goya, Ingres, Toulouse - Lautrec a i.

Princíp litografie
------------------

Litografia je založená na princípe vzájomného odpudzovania mastnoty a vody. Základným materiálom je litografický kameň alebo kamenná doska s úplne rovným povrchom. Na litografický kameň sa kreslí litografickou ceruzkou, litografickým tušom a inými materiálmi. Pokreslené miesta určené na odtláčanie priťahujú mastnotu - prijímajú farbu.

Miesta, ktoré sa neodtlačia, priťahujú vodu a odpudzujú tlačiarenskú farbu. Na navlhčený litografický kameň sa položí papier a odtláča sa pomocou tlačiarenského lisu.

Litografia z greckého lithos - kameň, grafein - písať.

Pri litografii sa používa jemne vyhladený kameň, druh vápenca, ktorý sa prevažne ťaží v Bavorsku. 
Tlačová platňa mávala veľký formát a hrúbku aj 10 cm. Veľkoformátové strojové platne boli veľmi ťažké, napr. vo formáte 80x120cm vážili viac ako 150kg.

Pred každým navaľovaním farby a pred tlačou sa kameň vždy vlhčil. Po zafarbení tlačovou farbou nasledovala priama tlač na papier. Proces vlhčenia, navaľovania farby a odtlačania na papier sa v stroji stále opakoval. Kresba musela byť na kameni zrkadlovo obrátená, nečitateľná, podobne ako v kníhtlačových formách.

Kameňotlač sa uplatňovala najmä v 2. polovici 19. storočia ako ilustračná technika. Formy sa zhotovovali ručne. Po objavení fotografie a svetlocitlivých vrstiev vznikla fotolitografia, ktorá umožnila vyrábať tlačové formy jednoduchším fotomechanickým spôsobom.

Tlač z kameňa bola pomalá, s ťažkými kamennými formami sa ťažko manipulovalo a nahradila sa produktívnejšou ofsetovou technikou.

Pozri aj
--------

* Tlač z výšky
* Tlač z plochy
* Prietlač
* Ofset

Iné projekty
------------

CommonsWikislovník
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Litografia**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Litografia****
**Litostratigrafická jednotka** je jednotka litostratigrafickej stupnice. Je to teda jednotka definovaná len (ľubovoľnými) litologickými znakmi lokálnych a regionálnych uloženín (hornín - sedimentárnych, magmatických aj metamorfovaných). Slúži na vyjadrenie geologického vývoja určitého regiónu. 

Hlavné formálne litostratigrafické jednotky sú (od najväčšej po najmenšiu):

* superskupina (angl. supergroup)
	+ skupina (angl. group)
		- podskupina (angl. subgroup)
			* súvrstvie (angl. formation)
				+ člen/vrstvy (angl. member)
					- vrstva, prúd (angl. bed, flow)

Okrem toho sa môžu vyčleňovať aj jednotky označené komplex, mimo horeuvedenej hierarchie, ktoré sú zložené z rôznych typov hornín (sedimentárne, magmatické a metamorfované).

Neformálne litostratigrafické jednotky sú vyčleňované pri predbežnom výskume a používajú sa iba provizórne sú napr. šošovka alebo piesok.

Konkrétne pomenovanie jednotky je binomiálne - geografický názov typickej lokality + názov jednotky (napr. beladické súvrstvie, nižnobocianske súvrstvie). Ak je jednotka tvorená len jednou alebo jednou zreteľne prevažujúcou horninou, možno názov jednotky nahradiť názvom horniny (napr. súľovský zlepenec, gutensteinský vápenec). Spôsob pomenovania a vymedzenia formálnych litostratigrafických jednotiek určuje záväzný medzinárodný stratigrafický kód, ktorého slovenská podoba je uvedená v *Stratigrafickej príručke* (2007).

Referencie
----------

1. ↑  Salvador, A. (ed.), 1994: International stratigraphic guide. 2nd ed. Boulder, Geological Society of America, 206 s.
2. ↑  Michalík, J. a kol. 2007: *Stratigrafická príručka*. Veda, Bratislava, s. 62-65

Literatúra
----------

* Michalík, J. a kol. 2007: *Stratigrafická príručka*. Veda, Bratislava, s. 62-65.
* Skupien, P. Vašíček, Z.: *Multimediální texty ze sedimentologie*. Dostupné online
* Steininger, Piller, 1999: *Richtlinien zur Handhabung der stratigraphischen Nomenklatur Chronostratigraphie und Lithostratigraphie.* Dostupné online
* Petránek, J. 2007: *On-line geologická encyklopedie.* Dostupné online


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vedy o Zemi |
**Litografický kameň** je jemnozrnný vápenec, zo skupiny treťohorných vápencov.

Litografický kameň sa ťaží v hĺbke dvoch až troch metrov v lomoch v Solenhofene v Bavorsku, v Porýnii, v okolí Verdunu, v Anglicku a v Severnej Amerike. Pre účely grafické sú najlepšie kamene Solenhofenské. Vynikajú čistotou zloženia, rovnomernou tvrdosťou a nie sú tak lámavé.

Litografický kameň sa láme z horizontálnych vápencových vrstiev v blokoch hrubých 5–20 cm. Opracovávajú sa hneď na mieste. Čím je kameň tmavší, tým je tvrdší a lepší pre litografiu. Z chýb kameňov sú najobávanejšie vápenné škvrny a žily. Takéto kamene pri tlači a tlaku praskajú. Solenhofenské lomy dodávajú kamene už hotové ,prirezané a pribrúsené v žiadanej hrúbke a výške. Rozmery najväčších kameňov sú až 82×110 cm. Ich váha sa pohybuje okolo 235 kg. Šedé kamene sú však drahšie ako žlté, pretože sú trvanlivejšie. Častým brúsením strácajú litografické kamene počas doby svoju silu, až sa stávajú tenké a vzrastá nebezpečenstvo puknutia v stroji pri tlači.
Litosféra, pozostávajúca z tektonických platní
**Litosféra**, (gréc. *lithos*: kameň, kamenná sféra) je najvrchnejšia, pevná vrstva kamenných planét. Na Zemi zahŕňa zemskú kôru a najvrchnejšiu časť zemského plášťa. Litosféra je rozlámaná na viacero platní (pozri obrázok), ktoré sa voči sebe pohybujú. Tento pohyb, jeho príčinu a dôsledky popisuje teória platňovej tektoniky.

Rozlišovacou vlastnosťou litosféry nie je jej (chemické) zloženie, ale jej fyzikálne vlastnosti. Na rozdiel od astenosféry, ktorá je plastická, sa litosféra javí krehká a má menšiu hustotu, vďaka čomu „pláva" na astenosfére. Hrúbka litosféry je variabilná: od veľmi tenkej (prakticky nulovej hrúbky) pod stredooceánskymi chrbtami, až po 150 km pod stabilnými oblasťami kontinentov.

Referencie
----------

1. ↑  Kearey, P. Klepeis, K.A. Vine, J.F. 2009: Global Tectonics. 3rd Edition, Wiley-Blackwell, Chichester, 496 s.

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | Portál vedy o Zemi |

* Stavba Zeme
* Zemská kôra
* Zoznam tektonických platní

Externé odkazy
--------------

* Kôra a litosféra (v angličtine)


|  |
| --- |
| Stavba Zeme |
| Geosféra | Magnetosféra | Exosféra | Atmosféra |
| Ionosféra | Termosféra |
| Mezosféra |
| Hydrosféra | Stratosféra |
| Biosféra | Troposféra |
| Pedosféra | Litosféra | Zemská kôra |
| Pevninská kôra |
| Oceánska kôra |
| Vrchný plášť | Najvrchnejší plášť | Zemský plášť |
| Astenosféra |
| Hranica vrchný-spodný plášť |
| Spodný plášť |
| Vonkajšie jadro | Zemské jadro |
| Vnútorné jadro |

| * z
* d
* u
Sféry Zeme |
| --- |
| 
* Krajinná sféra

 |
| 
* Atmosféra
* Biosféra
* Hydrosféra
* Kryosféra
* Pedosféra
* Litosféra

 |
**Literárne dielo** (iné názvy: **skladba**, **literárna skladba**, **slovesná skladba**) je umelecký výtvor, ktorého materiálom je jazyk; stojí na priesečníku dvoch radov - radu prejavov iných umení (napr. hudobná skladba, film, socha), s ktorými je späté dominanciou estetickej funkcie, a radu prejavov jazykových, ku ktorým patrí ako útvar slovesný.

Vďaka svojmu slovesnému charakteru je literárne dielo omnoho výraznejšie oznámením medzi svojim pôvodcom (autorom) a vnímateľom (čitateľom), než je to u diel iných umení: je budované z prvkov samých osebe komunikatívnych, t. j. z repertoáru najbežnejšieho prostriedku ľudskej komunikácie, prirodzeného jazyka. Stáva sa tak nielen súčasťou komunikačného procesu, v ktorom podobne ako diela iných umení sporostredkuje medzi svojim pôvodcom a vnímateľom, ale súčasne v sebe komunikačný proces zahrňuje: v jazykových vypovediach, ktoré literárne dielo vytvárajú, je realizovaný alebo implikovaný hovoriaci a vnímateľ fiktívny (rozprávač, lyrický subjekt, adresát ako súbor požadovaných schopností porozumenia), teda *hovoriaci* a *vnímateľ* s reálnym pôvodcom a čitateľom diela nestotožniteľný.

Literárne dielo v semiotike
---------------------------

Literárne dielo je zvláštny druh znaku. Špecifickosť literárneho diela ako znaku spočíva v tom, že je schopné vyjadrovať určité významy (konotácie), ktoré stoja nad významom bezprostredne komunikovaným (sprostredkovaným, oznamovaným). Metafora označuje (denotuje) nejaký predmet alebo dej, ale zároveň obsahuje ďalší význam: básnický vzťah ku skutočnosti (konotácia). Možno ju definovať (vymedziť jej pojem) ako prenesenie významu určitého pojmu na iný pojem (resp. ako obrazné vyjadrenie všeobecného pojmu alebo použitie slova v prenesenom zmysle).

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Svetové dedičstvo UNESCOSvetové dedičstvo UNESCO
Pohľad na Hősök tere z Andrássy út.
Detail Monumentu Milénia.
Historický pohľad na Hősök tere v roku 1973, v popredí sa nachádza budapeštianska podzemka pred preložením do podzemia.(v Smere Hősök tere-Széchenyi fürdő)
**Hősök tere** (doslova "Námestie hrdinov") je jedno z najvýznamnejších budapeštianskych námestí. Spolu s Andrássy út a Budínskym hradom sú súčasťou Svetového dedičstva UNESCO. Hősök tere sa nachádza na severnom konci Andrássy út, hneď pri mestskom parku – Városliget.

Pod námestím sa nachádza rovnomenná stanica budapeštianskeho metra.

Opis námestia
-------------

Na dvoch stranách námestia sa nachádzajú dve dôležité budovy: naľavo je Szépművészeti Múzeum (Múzeum krásneho umenia) a napravo Műcsarnok (Hala umení). Na protiľahlej strane, na dvoch rohoch Andrássy út, sa nachádzajú dve budovy – jedna z nich je rezidenčná a v druhej sídli srbské veľvyslanectvo.

Centrálnu časť námestia zaberá Pamätník Milénia (po maďarsky "Millenniumi emlékmű"). V jeho strede sa nachádza 36 metrov vysoký stĺp, na ktorého vrchole stojí socha archanjela Gabriela. Ten sa podľa legendy zjavil vo sne Svätému Štefanovi a ponúkol mu uhorskú korunu. Na podstavci sa nachádza jazdecká socha Arpáda a náčelníkov siedmich uhorských kmeňov symbolizujúca príchod Maďarov na územie Panónskej panvy. S výstavbou monumentu i námestia sa začalo pri príležitosti miléniových osláv v roku 1896, no stavebné práce boli definitívne ukončené až po vyše 30 rokoch v roku 1929.

Po oboch stranách stĺpu sa nachádza polkruhová kolonáda, na ktorej sa nachádzajú sochy významných maďarských štátnikov a reliéfy zobrazujúce významné udalosti z ich života. Zľava doprava to sú:

* Štefan I. – prvý uhorský kráľ v rokoch 1000 až 1038
* Ladislav I. – uhorský kráľ v rokoch 1077 až 1095
* Koloman – uhorský kráľ v rokoch 1095 až 1116
* Ondrej II. – uhorský kráľ v rokoch 1205 až 1235
* Belo IV. – uhorský kráľ v rokoch 1205 až 1235
* Karol I. Róbert – uhorský kráľ v rokoch 1308 až 1342
* Ľudovít I. – uhorský kráľ v rokoch 1342 až 1382
* Ján Huňady – sedmohradský vojvodca a uhorský regent v rokoch 1446 až 1452
* Matej Korvín – uhorský kráľ v rokoch 1458 až 1490 a od roku 1486 rakúsky vojvoda
* Štefan Bočkaj – sedmohradské knieža a vodca prvého protihabsburského povstania (1604 až 1606)
* Gabriel Betlen – sedmohradské knieža a vodca druhého protihabsburského povstania (1619 až 1629)
* Imrich Tököli – sedmohradské knieža a vodca protihabsburského povstania (1678 až 1687)
* František II. Rákoci – sedmohradský veľmož a vodca posledného protihabsburského povstania (1703 až 1711)
* Ľudovít Košut – vodca maďarskej revolúcie v rokoch 1848 až 1849; v roku 1849 bol ministerským predsedom

V roku 1919, počas krátko trvajúcej Maďarskej republiky rád, zdobili námestie červené zástavy a prápory a stĺp v strede námestia bol prekrytý veľkým červeným obeliskom s reliéfom Karla Marxa.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hősök tere**

Súradnice: 47°30′55″S 19°04′41″V﻿ / ﻿47,515278°S 19,078056°V﻿ / 47.515278; 19.078056
**Litografická krieda** je zmes tuku, vosku, mydla, živice a sadzí. Litografická krieda prichádza do obchodu vo forme tyčiniek.

Zložky
------

### Tuk

Z tukov je najlepší baraní loj. Tuky dodávajú kriede mastnotu, ktorá vniká do vápenca (litografického kameňa).
Pri leptaní sa tuk rozkladá, pričom vzniknutá mastná kyselina reaguje za vzniku nerozpustnej vápenatej soli a tým sa upevňuje aj kresba na kameni. Čím viac tuku krieda obsahuje, tým je mäkšia a mastnejšia.

### Vosk

Včelí vosk pôsobí ako spájadlo látok obsiahnutých v kriede a dáva jej potrebnú pružnosť.

### Mydlo

Mydlo má podobný účinok ako tuk, používa sa mydlo vyrobené z olivových jadier.

### Živica

Živica sa pridáva do kriedy v malom množstve na zvýšenie jej tvrdosti. Používa sa šelak, kopál alebo sýrsky asfalt.

### Sadze

Sadze lampové alebo plynové sa dávajú do kriedy ako farbivo.

Recept
------

Recept na mastnú kriedu od Engelmanna:

* 32 váhových dielov žltého vosku,
* 24 váhových dielov bieleho marseillského mydla,
* 4 váhové diely čistého bravčového loja,
* 1 diel kyseliny dusičnej v 7 dieloch vody,
* 7 dielov sadzí.
**Stuart Allen „Stu" Roosa** (\* 16. august 1933, Durango – † 12. december 1994, Falls Church) bol americký astronaut. Bol pilotom veliteľského modulu kozmickej lode Apollo 14. Misia trvala od 31. januára do 9. februára 1971 a bola treťou, ktorej posádka pristála na Mesiaci. Kým Shepard a Mitchell strávili dva dni na povrchu, Roosa riadil experimenty z obežnej dráhy vo veliteľskom module „Kitty Hawk".

Životopis
---------

### Mladosť a výcvik

Po základnej a strednej škole študoval na ohlahomskej univerzite, titul leteckého inžiniera získal až na univerzite v Colorade v roku 1960. To už mal za sebou službu v americkom letectve od roku 1953 a prax testovacieho pilota na leteckej základni v Olmstrade v Pensylvánii. Neskôr slúžil na leteckých základniach Tachikawa a Edwards. Nalietal 4600 letových hodín. V roku 1966 sa dostal do piatej skupiny kozmonautov. Bol členom podporne posádky pre Apollo 9. Bol ženatý, s manželkou Joan mal štyri deti: Christophera, Jacka, Allen a Rosemary.

### Lety do vesmíru

Štart kozmickej lode sa uskutočnil z mysu Canaveral. Na palube s ním boli Alan Shepard a Edgar Mitchell. Deväťdenná misia bola treťou, ktorej sa podarilo na Mesiaci pristáť. Roosa nebol na mesačnom povrchu, ale riadil experimenty z obežnej dráhy vo veliteľskom module „Kitty Hawk". Potom sa všetci traja vrátili na Zem a pristáli na hladine Tichého oceánu.

* pilot veliteľského modulu na lodi Apollo 14, 31. január 1971 - 9. február 1971, posádka: Shepard, Roosa, Mitchell

### Po lete

Bol ešte zaradený do záložných posádok Apollo 16 a Apollo 17. V roku 1976 z NASA odišiel a stal sa viceprezidentom medzinárodného oddelenia U.S. Industries Middle East Development Company so sídlom v gréckych Aténach. O rok neskôr sa vrátil do USA, kde sa stal prezidentom Jet Industries v Austine v Texase. V rokoch 1993-1994 bol prezidentom Gulf Coast Coors Inc. Gulfport. Zomrel po chorobe vo veku 61 rokov.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny životopis na stránkach NASA (po anglicky)

Zdroj
-----

* Milan Codr. *Sto hvězdných kapitánů*. [s.l.] : Práce, 1982.
* (po česky) Biografia v katalógu Space 40

Autoritné údaje: * GND: 1247575861
* ISNI: 0000 0000 4852 0217
* LCCN: no2007025705
* VIAF: 24372119
* WorldCat: lccn-no2007025705
*Bulbophyllum weddelii*
**Hľuzovník** (lat. *Bulbophyllum*) je rod rastlín z čeľade vstavačovité (*Orchidaceae*) zahŕňajúci okolo 1 800 druhov. Predpokladá sa, že je to najväčší rod čeľade. 

Názov je odvodený z latinského *bulbus* „hľuza" a gréckeho *fylón* „list", čo vyjadruje charakteristický habitus, pri ktorom listy vyrastajú na konci veľkých pahľúz.

Morfológia
----------

Má veľkú variabilitu tvaru rastliny aj kvetu, patria sem druhy patriace k najväčším (*Bulbophyllum beccarii*) i najmenším (*Bulbophyllum globuliforme*) predstaviteľom čeľade vstavačovitých. Charakteristický pre ne je výrazný podzemok s jednočlánkovými pahľuzami a bazálne vyrastajúcim súkvetím.

Ekológia
--------

Ide o epifytické rastliny s výskytom najmä v juhovýchodnej Ázii, centrum výskytu je v horských lesoch ostrova Nová Guinea. Rozšírený je však na aj v Austrálii, na Borneu, v Afrike a na Madagaskare. Niekoľko druhov patrí medzi kriticky ohrozené.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hľuzovník**

Zdroje
------

1. ↑   S. 98
**Raeliánske hnutie** je ateistické "náboženstvo", resp. kult. Prívlastok "ateistické" je vzhľadom na široké spektrum foriem, definícií a chápania ateizmu sporný. 

V súčasnosti združuje 60 000 členov v 90 krajinách. Založil ho Rael v roku 1974. Cieľom Hnutia je rozšíriť posolstvá od mimozemských entít, tzv. *Elohim* a *postaviť Ambasádu* niekde na neutrálnom území, kde by eventuálne *Elohim* mohli oficiálne prísť, ak "sa na Zemi utvoria vhodné podmienky", t. j. ak zavládne všeobecný mier, a ak pozemšťania samotní oficiálne pozvú svojich stvoriteľov *Elohim*. Pozvánkou je podľa Raela práve samotné postavenie Ambasády.

Hnutie podporuje nekonformné, kontroverzné a často pseudovedecké názory, hlása slobodu bádania, myslenia a sexuality za podmienky neubližovania iným. Pred rokmi sa mediálne zviditeľnilo podporou klonovania človeka a s tým súvisiacim zámerom vytvoriť klon Hitlera, aby mohol byť súdený za svoje zločiny. Hnutie organizuje na rôznych miestach na svete letné *Happiness academy*, na ktorých sa *vyučuje meditácia*, a kde sa *usporadúvajú prednášky*. Semináre sú podobné meditačným sedeniam, či filozofickým diskusiám.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka Raeliánskeho hnutia
Zápas bicyklebale
Bicykel na bicyklebal
**Bicyklebal** je šport podobný sálovému futbalu, len hráči po ihrisku jazdia na bicykloch. V každom tíme hrajú dvaja hráči, ktorí kontrolujú pohyb lopty po ihrisku na upravených bicykloch bez bŕzd a pevným prevodom (tzv. *furtošlap*). Ďalej sa hráči môžu lopty pri hre dotknúť iba hlavou. Brankár v bránkovisku môže ale zakročiť akokoľvek. Nie je prípustné šliapnuť nohou na zem.

Prvýkrát bola táto hra predstavená v roku 1893 Nicholasom Edwardom Kaufmannom. Prvé majstrovstvá sveta sa potom konali v roku 1929. Bicyklebal je populárny v Belgicku, Česku, Dánsku, Francúzsku, Taliansku, Japonsku, Nemecku, Rakúsku, Rusku, Švédsku a Švajčiarsku.

S bicyklebalom je úzko spriaznená krasojazda, v ktorej atléti predvádzajú istý druh gymnastiky alebo akrobaciu uskutočňovanú na kolesách. Rovnako ako cyklistická krasojazda je i bicyklebal jedným z odvetví cyklistiky, ktoré patria do kategórie sálovej cyklistiky. Obe disciplíny majú spoločné majstrovstvá sveta.

Dejiny
------

Najúspešnejším tímom v bicyklebale sú bratia Pospíšilovci reprezentujúci Česko-Slovensko, ktorí dokázali získať titul majstrov sveta dvadsaťkrát, čo je unikátny rekord (a to aj v porovnaní medzi všetkými ostatnými športmi vôbec). Z jednotlivcov je najúspešnejším hráčom Jindřich Pospíšil, ktorý má 20 zlatých, 5 strieborných a 2 bronzové medaily, t. j. o jednu striebornú a jednu bronzovú medailu viac ako jeho mladší brat a tímový kolega (získal ich spolu s Jaroslavom Svobodom v čase, keď Ján ešte hral dorastenecké súťaže). Až s odstupom za nimi sú Walter Osterwalder zo Švajčiarska (7x majster sveta v rokoch 1946 – 56) a reprezentanti Nemecka Eugen Blersch (7x) a Wilhelm Schreiber (6x – obaja v rokoch 1931 – 37).

Z národov sú v bicyklebale najúspešnejší Nemci s 32 titulmi, druhí sú Česi s 25 titulmi.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bicyklebal**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kolová na českej Wikipédii.*
**Xel'Naga** je pradávna rasa zo sveta počítačovej hry StarCraft.

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Xel'Naga bola veľmi vyspelá rasa, ktorá odmietala používať vlastných druhov ako bojové jednotky a tak sa rozhodla si vytvoriť vojakov, ktorí by bojovali za nich. Zergovia dostali do vienka: silu, schopnosť prežiť prakticky kdekoľvek a hyperrýchlu evolúciu (čo sa stalo Xel'Nage aj osudným). Zergský overmind si uvedmil schopnosť vlastného myslenia a rozhodol sa vytrhnúť spod kontroly Xel'Nagagov. Vtedy si Xel'Naga uvedomila, že má pred sebou veľkého nepriateľa a rýchlo sa pustila do ďalšieho experimentu na vytvorenie Protossov, pri ktorých sa vyhli predchádzajúcej chybe (kontrola pomocou jednej bytosti [Overmind]), ale bolo už príliš neskoro a Xel'Naga bola vyhladená. Povráva sa, že niektorým sa podarilo ujsť, ale nikto nevie kam. Povráva sa tiež, že Terrani boli úplne prví vojaci Xel'Nagy, ale ľudia boli príliš svojskí a tvrdohlaví. Tak sa Xel'Naga rozhodla vytvoriť niečo čo by sa dalo ovládať pomocou hlavnej bytosti Zergovia a Overmind.
**Chrysamaxos** (starogr. *Χρυσάμαξος* – *Chrysamaxos*) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 596 pred Kr.

Chrysamaxos zo Sparty si na 46. olympijských hrách v roku 596 vybojoval víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na jedno stadion bol najstaršou (podľa tradície ho zaviedli v roku 776 pred Kr.) a aj hlavnou olympijskou disciplínou. Menom jeho víťaza sa označovala celá olympiáda.

Olympijské víťazstvo Chrysamaxa je uvedené v zozname olympijských víťazov v diele *Kronika* (gr. Chronografia) od historika Eusebia z Kaisareie, ktorý vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Eusebios, *Kronika* 2,193.
2. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 5,8,6.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.
4. ↑  Josef Šusta. *Dějepisectví*. Praha : Nákl. Historického klubu, 1933. S. 9.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Palóci** (maď. Palócok) sú maďarská etnografická skupina.

Obývajú územie Hevešskej, Boršodskej, Gemerskej a Novohradskej župy. Zaužívaný názov pre túto oblasť je Palócföld alebo Gömörországh. Delia sa na východných a západných Palócov. Hovoria piatimi nárečiami.

Ich pomenovanie má slovanský pôvod zo slova Polovec, ktoré sa pravdepodobne používalo na označenie kumánskych skupín. Išlo o Kúnov (Kumánov), ktorí sa tu usadili ešte pred masovým kúnskym (kumánskym) osídlením v 13. storočí. Pre obyvateľov oblasti má pomenovanie posmešný charakter. Na území Slovenska sa rozdeľujú podľa:

* náboženskej príslušnosti (katolíci, luteráni a kalvíni)
* bývalého sociálneho postavenia (zemania a poddaní).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Palóci**

Zdroj
-----

* MRUŠKOVIČ, Viliam. *Európa jazykov a národov na prahu tretieho tisícročia*. Martin : Matica slovenská, 2008. 517 s. ISBN 978-80-7090-858-7. S. 325.
**Chrysocheir** (starogr. Χρυσόχειρ – *Chrysocheir* alebo Χρυσόχέρις – *Chrysocheris*, v preklade **Zlatá ruka**; † 872 alebo 878/879) bol byzantský veliteľ a vojenský vodca heretickej skupiny paulikánov. 

Pôvodne slúžil v Byzantskej ríši. Niektorí historici ho stotožňovali s istým prótospathariom Ióannom. Na čelo heretického hnutia sa dostal po smrti svojho strýka Karbea v roku 863. Nebol však náboženským (duchovným) vodcom, ale vodcom vojenským. S podporou Arabov, a zvlášť melitenského emira, vybudovali paulikáni na čele s Chrysocheirom vlastné panstvo v okolí Tefrike, odkiaľ následne útočili na byzantskú Malú Áziu, kde vyplienili Efez a Nikomédiu. Cisár Bazil I. sa s Chrysocheirom pokúsil vyjednávať, no jeho neústupnosť viedla k novým bojom. V roku 872 bolo síce jeho vojsko porazené pri Bathys Rhyax (starogr. Βαθύς Ῥύαξ), no definitívny záver hnutia priniesla až porážka v roku 878 po tom, čo postihlo paulikánsku pevnosť Tefrike zemetrasenie. Chrysocheiros mal byť zavraždený odpadlíkom Pulladom v roku 872, resp. 878/879. Meno Zlatá ruka býva vysvetľované hypotézou, že Chrysocheiros v bojoch prišiel o časť ruky, ktorú mal nahradenú zlatou, či pozlátenou protézou. Chrysocheirova postava sa stala námetom byzantskej ľudovej slovesnosti a pravdepodobne sa prejavila v epose Digenis Akritas.

Referencie
----------

1. 1 2 3  Chryzochir In:  *Encyklopedia kultury bizantyńskiej*. Ed. Oktawiusz Jurewicz. Wydanie I. Warszawa : Wydawnictwa Uniwersytetu Warszawskiego, 2002. Autor hesla: Maciej Salamon. ISBN 83-235-0011-8. S. 122.
2. ↑  Bathys Ryaks In:  *Encyklopedia kultury bizantyńskiej*. Ed. Oktawiusz Jurewicz. Wydanie I. Warszawa : Wydawnictwa Uniwersytetu Warszawskiego, 2002. Autor hesla: Maciej Salamon. ISBN 83-235-0011-8. S. 67 – 68.
3. ↑  CHRYSOCHEIR In:  *The Oxford Dictionary of Byzantium*. Ed. Alexander P. Kazhdan. New York : Oxford University Press, 1991. 2338 s. ISBN 0-19-504652-8. S. 452 – 453. (po anglicky)
4. ↑  Chrysocheir. In: VAVŘÍNEK, Vladimír; BALCÁREK, Petr. *Encyklopedie Byzance*. Praha : Libri; Slovanský ústav AV ČR, 2011. 552 s. (Práce Slovanského ústavu AV ČR. Nová řada; zv. 33.) ISBN 978-80-7277-485-2,  978-80-86420-43-1. S. 208.
Súradnice: 34°52′12″S 25°42′36″V﻿ / ﻿34,87000°S 25,71000°V﻿ / 34.87000; 25.71000

**Chrysi** (novogr. Χρυσή – doslova „zlatý") alebo **Gaiduronisi** (novogr. Γαϊδουρονήσι – doslova „oslí ostrov") je neobývaný grécky ostrov ležiaci asi 15 km južne od Kréty oproti Ierapetre v Líbyjskom mori. Asi 700 m východne od neho je ostrovček Mikronisi. Administratívne patria oba ostrovy do obce Ierapetra v Lasithi.

Turistika
---------

Na Chrysi sa možno dostať po mori z Ierapetry alebo Myrtosu. Najvyšší bod ostrova sa volá Kefala („hlava") a má nadmorskú výšku 31 m n. m. V západnej časti ostrova sa nachádza kaplnka svätého Mikuláša (datovaná približne do 13. storočia). Na ostrove je aj soľná panva, starý prístav, minojské ruiny, maják a cintorín z rímskeho obdobia. Vďaka plytkému moru v okolí ostrova je populárne šnorchlovanie a potápanie. V zálivoch Belegrina, Hatzivolakas a Kataprosopo je veľká druhová rozmanitosť mušlí.

Ostrov je dostupný z Ierapetry od polovice mája do neskorého októbra. Plavba loďou trvá asi 50 minút. Na južnom pobreží je taverna. Prenocovanie nie je povolené. Na ostrove nie je pitná voda.

Ochrana prostredia
------------------

Ostrov je chránený ako „oblasť veľkej prírodnej krásy". Na ostrove je najväčší prírodný porast *Juniperus macrocarpa* v Európe. Väčšina stromov má vek okolo 200 rokov a priemernú výšku 7 metrov, no nájdu sa aj 300 ročné stromy vysoké 10 metrov. Ich hustota je približne 28 stromov na hektár.

Galéria
-------

* Zlaté pobrežieZlaté pobrežie
* Pláž na ChrissiPláž na Chrissi
* Kaplnka sv. MikulášaKaplnka sv. Mikuláša

Referencie
----------

1. ↑  Natura 2000 site GR 4320003 (Greek)

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Chrissi na anglickej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chrysi**

Externé odkazy
--------------

* Chrissi Island (po anglicky, 52 Translation Option)
* Chrissi Island (po anglicky)
Svetové dedičstvo UNESCOSvetové dedičstvo UNESCO
Súradnice: 38°47′16″S 9°23′26″Z﻿ / ﻿38,78778°S 9,39056°Z﻿ / 38.78778; -9.39056

**Palácio Nacional da Pena** je hrad (označovaný aj ako palác) na hradnom vrchu nad portugalským mestom Sintra. Palác je v Zozname svetového dedičstva UNESCO a je jedným zo siedmich divov Portugalska. Hrad je využívaný portugalskou vládou alebo portugalským prezidentom, keď prijímajú zahraničných hostí, alebo na ostatné oficiálne príležitosti vedené portugalským štátom.

Dejiny
------

Dejiny paláca siahajú do stredoveku, keď na kopci začali s výstavbou kaplnky. Podľa legendy sa k stavebným prácam pristúpilo po zjavení Panny Márie. V roku 1493 kráľ Ján II. v spoločnosti svojej manželky kráľovnej Lenor vystúpil na vrch, aby tam zložil svoj slávnostný sľub. Jeho následník Manuel I. si túto svätyňu taktiež veľmi obľúbil a nariadil výstavbu kláštora, ktorý daroval Rádu sv. Jarolíma. Kláštor sa na dlhé storočia stal miestom na tiché meditácie a domovom 18 mníchov.

V 18. storočí kláštor výrazne poškodil blesk. Krátko nato oblasť zasiahlo silné zemetrasenie, ktoré premenilo kláštor na úplné ruiny. Kaplnka zázrakom unikla prírodným katastrofám bez väčšej ujmy. Niekoľko desaťročí ruiny ostali nedotknuté, až kým neučarovali mladému princovi Ferdinandovi. V roku 1838 si kráľ Ferdinand II. prisvojil starý kláštor a okolité pozemky, neďaleký maurský hrad a niekoľko ďalších statkov. Potom sa dal na úpravy ruín kláštora, ktoré premenil na palác slúžiaci ako letné sídlo portugalskej kráľovskej rodiny. Keďže bol nemeckého pôvodu z dynastie Saxon-Coburg-Gotha, povolal si nemeckých architektov a inšpiroval sa bavorskými palácmi. Vedúcim projektu bol barón Eschwege, ktorý v tejto stavbe spojil maurský, gotický manuelský štýl. Kráľ Ferdinand a kráľovná Mária II. výrazne zasiahli do výzdoby. Okrem symbolizmu kráľ trval na klenbách, stredovekých a islamských prvkoch, zároveň sám navrhol aj výrazné zdobené okno na hlavnej fasáde. Po smrti Ferdinanda sa palác dostal do vlastníctva jeho druhej manželky Elizy Henslerovej, tá ho následne predala kráľovi Ľudovítovi, ktorý ho chcel prinavrátiť kráľovskej rodine. Od tých čias ho kráľovská rodina opäť často využívala. V roku 1889 ho odkúpil Portugalský štát a po Republikánskej revolúcii v roku 1910 ho vyhlásili za národnú kultúrnu pamiatku a premenili ho na múzeum. Posledná kráľovná Portugalska Amélia strávila svoju poslednú noc pred odchodom do exilu práve v tomto paláci.

Referencie
----------

1. ↑  Pohádková Sintra (po česky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Palácio Nacional da Pena**

Zdroje
------

* SRNKOVÁ, M.: *Hrady Európy.* 1. vyd. Nesvady : FONI book s r.o. 2014. 88 s. ISBN 978-80-89637-21-8
**Antifidas** (starogr. *Ἀντιφίδας* – *Antifidas*) bol grécky sochár v 3. storočí pred Kr.

Sochár Antifidas, syn Diognéta z ostrova Nisyros, tvoril v 3. storočí pred Kr. Od starovekých autorov o ňom nemáme správy, známa je ale jeho signatúra na mramorovom podstavci zo sochy objavená v archeologickej lokalite akropoly mesta Lindos:

|  |  |
| --- | --- |
| *Παυσανίας Ἀγαθαγήτου  Ἀγαθάγ̣η̣τ̣ος καὶ Πολύδωρος ὑπὲρ τοῦ πατρὸς ἰερατεύ̣σαντ̣ος Ἀθαναίαι Λινδίαι καὶ Διὶ Πολιεῖ.  Ἀντιφίδας Διογνήτου Νισύριος ἐποίησε.*  | preklad: *Pausanias syn Agathagéta  Agathagétos a Polydóros pre otca kňazov Atény Lindskej a Dia Poliea  Antifidas syn Diognéta z Nisyrosu zhotovil.* |

- text v starogréčtine
Znalci nápis z podstavca sochy kňaza Pausania datujú do roku 272 pred Kr. Zo stôp na povrchu podstavca je zrejmé, že táto socha bola koncipovaná podľa tzv. Polykleitovej schémy, pravá noha bola predsunutá a malá diera pri nej naznačuje, že sa opierala o akúsi tyč alebo žezlo, ľavá ostala vzadu (tým sa vysunul jeden bok sochy a vyvrátilo rameno a vznikol tak slávny *kontrapost*, taký príznačný pre Polykleitove diela)

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Antiphidas*
2. ↑  SCHMUCK, Hilmar. *Biographischer Index der Antike*. Berlin : Walter de Gruyter, 2001. 1073 s. ISBN 978-31-1095-441-8. S. 70. (po nemecky)
3. ↑  Inscriptiones Graecae, *Lindos II 83*
4. ↑  José Pijoan. *Dejiny umenia 2*. Bratislava : Tatran, 1982. 61-377-82. S. 84.
**Sanitár** (staršie pomenovanie **ošetrovateľ**) je pomocný zdravotnícky pracovník, ktorý je spôsobilý vykonávať sanitárske činnosti v zdravotníckych zariadeniach, zariadeniach prírodných liečebných kúpeľov a zariadeniach sociálnych služieb.

Sanitár je riadnym členom ošetrovateľského tímu, jeho činnosti riadi službukonajúca sestra, priamym nadriadeným sanitára je staničná alebo vedúca sestra oddelenia prípadne kliniky.

Charakteristika povolania
-------------------------

Povolanie na Slovensku môže vykonávať pracovník po absolvovaní ročného učebného odboru na strednej zdravotníckej škole. Štúdium prebieha iba v externej forme a je bezplatné. Štúdium je ukončené záverečnou skúškou, ktorá sa skladá z dvoch častí: praktickej (v zdravotníckom zariadení) a teoretickej.

Kompetencie
-----------

* samostatne vykonávať starostlivosti o pomôcky, zdravotnícky materiál a starostlivosť
* vykonávať základný hygienický filter u dospelého pacienta
* ovládať príslušnú techniku, stroje a zariadenia, príslušné pracovné postupy
* vykonávať sanitárske činnosti na všetkých lôžkových oddeleniach, operačných traktoch, anatomicko-patologických pracoviskách, v liečebných kúpeľoch a zariadeniach sociálnych služieb
* poskytovať odbornú prvú pomoc

### Odborné zručnosti

Dezinfekcia a sterilizácia zdravotných pomôcok, upratovanie zdravotníckych zariadení, umývanie a dezinfekcia nádob a náradia, manipulácia s biologickým materiálom v zdravotníckom zariadení, dovoz stravy, jej ohrievanie a rozdeľovanie chorým v zdravotníckom zariadení, príprava lôžka pre pacientov, manipulácia s lôžkami, manipulácia s telami zomretých, prevoz pacientov na pojazdných kreslách a ležadlách na vyšetrenie.

Registrácia povolania
---------------------

Na Slovensku je pre každého zdravotníckeho pracovníka pre výkon povolania povinná registrácia v príslušnej komore. Pracovníci v povolaní sanitár, sa registrujú v Slovenskej komore medicínsko-technických pracovníkov.

Externé odkazy
--------------

* Slovenská komora medicínsko-technických pracovníkov
**Watthodina** (značka **Wh**) je jednotka energie. Zodpovedá práci stroja s výkonom jeden watt po dobu jednej hodiny, tzn. 3 600 joulom.

Watthodina nepatrí do sústavy SI, hoci je odvodená od jednotky watt. Jednotkou energie sa v sústave SI stala jednotka joule, ktorá zodpovedá jednej wattsekunde.

V energetike sa pre účely merania dodanej/spotrebovanej energie najčastejšie používa jej násobok **kilowatthodina**, **kWh**, zodpovedajúca 1 000 watthodinám (3 600 000 joulom, alebo 3,6 megajoulom). Ide teda o energiu, spotrebovanú spotrebičom s konštantným príkonom jeden kilowatt, pracujúcim po dobu jednej hodiny.

Násobky
-------

V praxi sa často používajú násobky tejto jednotky, napr.:

* kWh – kilowatthodina (103 Wh = 3,6×106 J = 3,6 MJ)
* MWh – megawatthodina (106 Wh = 3,6×109 J = 3,6 GJ)
* GWh – gigawatthodina (109 Wh = 3,6×1012 J = 3,6 TJ)
* TWh – terawatthodina (1012 Wh = 3,6×1015 J = 3,6 PJ)

Referencie
----------

1. ↑  KRAUS, Jiří, a kol. *Slovník cudzích slov : akademický*. 2. doplnené a uprav. vyd. Bratislava : Slovenské pedagogické nakladateľstvo, 2005. 1054 s. Dostupné online. ISBN 80-10-00381-6.

|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Fyzikálny portál |
**Kyselina idurónová** (skratka **IdoA**) je urónová kyselina odvodená od idózy.

Biochemický význam
------------------

Kyselina idurónová, konkrétne jej L- izomér, je hlavná urónová kyselina v glykozaminoglykánoch (GAG) dermatansulfáte a heparíne. Do dermatansulfátu sa zabudováva v podobe kyseliny glukurónovej a následne prebieha epimerácia na kyselinu idurónovú. Takisto sa nachádza v heparansulfáte, aj keď tam je prítomná v malej miere oproti svojmu C5 epiméru, kyseline glukurónovej.

V prípade heparínu je kyselina idurónová navyše *O*-sulfatovaná na C2, čím vzniká kyselina 2-*O*-sulfo-L-idurónová (skratka IdoA2S).

Konformácia
-----------

Kyselina idurónová je odvodená od hexapyranózy. Väčšina hexopyranóz je stabilná v dvoch stoličkových konformáciách, 1C4 or 4C1. Kyselina L-idurónová je zvláštna v tom, že má až tri rôzne konformácie s nízkou energiou, ktoré medzi sebou existujú v rovnováhe. Okrem konformácií 1C4 or 4C1 totiž nadobúda ešte konformáciu 2S0. Konkrétna konformácia, ktorá je najstabilnejšia v rámci glykozaminoglykánov, závisí na jej okolí a sulfatácii. Zmeny týchto rovnováh možno pozorovať pomocou NMR.

* IdoA(2S)1C4 conformation**IdoA(2S)1C4 conformation**
* IdoA(2S)2S0 conformation**IdoA(2S)2S0 conformation**

Význam pri infekcii
-------------------

V roku 2000 bol opísaný význam tohto sacharidu v infekcii respiračným syncytiálnym vírusom (RSV). Dermatansulfát a heparansulfát boli jediné glykozaminoglykány, ktoré obsahujú IdoA a ktoré inhibovali infekciu RSV v bunkovej kultúre.

Referencie
----------

1. 1 2 3  VOET, Donald. *Biochemistry*. Hoboken, NJ : John Wiley & Sons, 2011. (4th edition.) Dostupné online. ISBN 978-0-470-57095-1. S. 370-373.
2. 1 2 3 4  FERRO, Dino R.; PROVASOLI, Augusto; RAGAZZI, Massimo. Conformer populations of l-iduronic acid residues in glycosaminoglycan sequences. *Carbohydrate Research*, 1990-01, roč. 195, čís. 2, s. 157–167. Dostupné online [cit. 2022-11-27]. DOI: 10.1016/0008-6215(90)84164-P. (po anglicky)
3. ↑   Iduronic acid-containing glycosaminoglycans on target cells are required for efficient respiratory syncytial virus infection. *Virology*, 2000, s. 264–75. DOI: 10.1006/viro.2000.0293. PMID 10860881.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Iduronic acid na anglickej Wikipédii.*
**Kyselina dusitá** je nestála, stredne silná jednosýtna anorganická kyselina, ktorá je známa len v značne zriedenom, modro sfarbenom vodnom roztoku. Jej soli sa nazývajú dusitany.

Príprava
--------

Teoreticky ju je možné pripraviť reakciou oxidu dusitého a vody, prakticky rozkladom dusitanov silnejšími kyselinami (vytesnením).

N2O3 + H2O → 2 HNO2
NaNO2 + HCl → HNO2 + NaCl
Kyselina dusitá je nestála, podlieha disproporcionácii podľa rovnice:

3 HNO2 → HNO3 + 2 NO + H2O
### Použitie

V organickej chémii sa používa na prípravu diazóniových solí z primárnych amínov, hlavne aromatických.

Smog
----

V prírode je súčasť smogu (10 µg/m³), kde vzniká už uvedenou reakciou oxidu dusitého a vodnej pary.

| * z
* d
* u
Anorganické kyseliny s prvkom v oxidačnom čísle III. |
| --- |
| 
* Kyselina arzenitá (H3AsO3)
* Kyselina bóritá (H3BO3)
* Kyselina brómitá (HBrO2)
* Kyselina dusitá (HNO2)
* Kyselina fosforitá (H3PO3)
* Kyselina chlóritá (HClO2)
* Kyselina jóditá (HIO2)

 |
| 
* *pozri aj:* Kyselina chlórzlatitá (HAuCl4)

 |
**Kľukva veľkoplodá** (*Vaccinium macrocarpon*, syn. *Oxycoccus macrocarpos*) je rastlina z čeľade vresovcovitých, rodu brusnica *(Vaccinium)*. Jej plodom je bobuľa, ktorá sa podobá brusnici. Jej domovom je oblasť strednej a východnej Kanady (od provincie Ontário po Newfoundland) a severovýchod a strednej severu Spojených štátov (Severovýchod, oblasť Veľkých jazier a Apalačských vrchov až po Severnú Karolínu a Tennessee). Zdomácnela tiež v niektorých častiach Európy a na niekoľkých miestach na západe Kanady (Britská Kolumbia) a na západnom pobreží USA. 

Kľukva veľkoplodá je plazivý ker s bielymi či ružovými kvetmi. Ružové alebo červené bobule dorastajú veľkosti 9 – 14 mm v priereze a majú kyslastú chuť.

Referencie
----------

1. ↑  IUCN Red list 2015.08. Prístup 13. novembra 2022
2. ↑   *Biota of North America Program 2014 county distribution map* [online].. Dostupné online.
3. ↑  Flora of North America, *Vaccinium macrocarpon* Aiton, 1789.
4. ↑  Aiton, William. 1789.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Klikva velkoplodá na českej Wikipédii.*