recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Wilhelm Heinrich Friedrich Heitmüller** (\* 3. august 1869, Döteberg (dnes súčasť mesta Seelze), Nemecko – † 29. január 1926, Tübingen, Nemecko) bol nemecký protestantský teológ.

Životopis
---------

Wilhelm Heitmüller študoval protestantskú teológiu v Greifswalde, Marburgu, Lipsku a Göttingene. Bol členom študentských spolkov *Schwarzburgbund-Verbindung Sedinia Greifswald* a *SBV Nordalbingia Leipzig*.

Habilitoval sa v roku 1902 na univerzite v Göttingene. V roku 1908 sa stal riadnym profesorom Nového zákona na univerzite v Marburgu (v akademickom roku 1917/1918 vykonával funkciu rektora).

V rokoch 1920 až 1924 pôsobil na univerzite v Bonne a od roku 1924 až do svojej smrti na univerzite v Tübingene.

Patril k predstaviteľom tzv. *Religionsgeschichtliche Schule* (Nábožensko-dejinná škola). Centrom jeho teologického výskumu bola problematika vzniku *sviatostí* v rámci raného kresťanstva a štúdium *ich* analógov vo vtedajšom nekresťanskom svete.

V spolupráci s Wilhelmom Boussetom (1865 – 1920) vydával Heitmüller v rokoch 1898 až 1917 odborný teologický časopis *Theologische Rundschau*.

Heitmüller sa podieľal aj na tvorbe monumentálneho lexikónu *Religion in Geschichte und Gegenwart*, bol zodpovedný za články týkajúce sa Nového zákona.

Výber z diela
-------------

* „*Im Namen Jesu": eine sprach- u. religionsgeschichtliche Untersuchung zum Neuen Testament, speziell zur altchristlichen Taufe*. 1903.
* *Taufe und Abendmahl bei Paulus*. 1903
* *Vom Glauben*. 1903, 1904.
* *Das Johannesevangelium*. In: WEIß, Johannes (ed.). *Die Schriften des Neuen Testaments, neu übersetzt und für die Gegenwart erklärt.* 1907
* *Taufe und Abendmahl im Urchristentum*. 1911.
* *Jesus*. 1913.

Literatúra
----------

* BAUTZ, Friedrich Wilhelm. *Heitmüller, Wilhelm.* In: *Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon*. Band 2. Hamm: Bautz, 1990. ISBN 3-88309-032-8. S. 694 – 695.
* KÜMMEL, Werner Georg. *Heitmüller, Wilhelm.* In: *Neue Deutsche Biographie*. Band 8. Berlin: Duncker & Humblot, 1969. ISBN 3-428-00189-3. S. 459. (dostupné online)

Referencie
----------

1. ↑  GOEBEL, Hermann (ed.). *Mitgliederverzeichnis des Schwarzburgbundes*. 8. vyd. Frankfurt am Main : [s.n.], 1930. S. 178 Nr. 87.
2. ↑  LASALLE, Ferdinand. *Rektoratsreden im 19. und 20. Jahrhundert – Online-Bibliographie - Wilhelm Heitmüller* [online]. www.historische-kommission-muenchen-editionen.de, [cit. 2017-07-04]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* https://archive.org
* 
* Google Books

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Wilhelm Heitmüller na nemeckej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 155777014
* GND: 116678631
* ISNI: 0000 0001 1051 7474
* LCCN: n81080242
* NK ČR: mub20191032412
* VIAF: 32314637
* WorldCat: lccn-n81080242
**Klarinetový koncert č. 1 f-mol, Op. 73** je dielo nemeckého skladateľa Carla Mariu von Webera. 

Skladateľ koncert zložil v roku 1811. Podobne ako predchádzajúce Concertino Es-dur, Op. 26 bol skomponovaný pre fenomenálneho klarinetistu Heinricha Baermanna. Kým v Concertine je ešte znateľný vplyv koncertov z obdobia klasicizmu, vo Weberovom prvom rozsiahlom klarinetovom koncerte badať posun. Po prvýkrát v dejinách hudby je tu koncertantný klarinet predstavený v dramatickej a závažnej polohe. Na diele je cenný zaujímavý prechod nálad v prvej vete. 

Koncert má tri vety:

1. *Allegro*
2. *Adagio*
3. *Rondo alegretto*

*Allegro* začína búrlivou predohrou orchestra. Po nástupe klarinetu dochádza k upokojeniu, avšak stále je zachovaná napätá hudobná atmosféra. Postupne však dochádza k jej uvoľneniu. V tejto časti klarinet hrá melódiu založenú na triolách, ktoré postupne evokujú až hravú náladu. Po triolovej časti zvyčajne nasleduje náročná kadencia podľa Baermanna, ktorá môže byť ale i vynechaná. Nasleduje ďalšia časť vystavaná na triolách sólového klarinetu, tentokrát sa však klarinet pomocou nich nenútené prepracuje späť k napätej atmosfére. Po výraznom vstupe orchestra nasleduje kóda, ktorá je až prekvapivo dramatická. Klarinet so srievodom orchestru znovu navodí búrlivú atmosféra z úvodu vety a necháva tak posolstvo vety akoby nedopovedané. Druhá veta je v kontrastnom postavení voči prvej. Už v prvom takte sa k sláčikom pridáva sólový klarinet s krásnou spevnou melódiou pastorálneho charakteru. Po uzvretí celej tejto myšlienky nastáva oživenie so zrýchleným tempa, v ktorom hrá klarinet šesnástinové behy v rozsahu takmer troch oktáv. V tejto časti akoby bola na okamih pripomenutá dramatičnosť prvej vety. Po tomto krátkom intermezze sa vracia povodné tempo. Úvod novej témy je prenechaný sekcii lesných rohov, pričom zvyšok orchestra mlčí. Zakrátko sa pridáva klarinet, ktorý v tejto časti hrá prevažne v rozmedzí piana a pianissima. Prostredníctvom dlhého tónu a1 klarinet plynulo prechádza do reprízy sladkej hlavnej témy z prvej časti koncertu. V tejto téme je adagio uspokojujúco zakončené. V názve tretej vety Rondo allegretto je označená i jej rondová forma. Veta je v rýchlom tempe, opakujúca sa téma ronda je veľmi svižná a hravá. Medzi jednotlivými opakovaniami sú vsunuté lyrickejšie témy. V posobivom energickom závere sólový nástroj hrá niekoľko trilkov, ktoré na seba nadväzujú v legate a vzápätí staccatový beh od tónu g1 po vysoký tón g3, ktorý je takmer na konci klarinetového rozsahu. Krátka orchestrálna dohra zakončuje koncert - nakoniec predsa len optimisticky.

V prvom klarinetovom koncerte Weber preukázal výborný cit pre zvukové zafarbenie klarinetu, čo je jeden z dôvodov, prečo sa dielo zaradilo do najužšieho klarinetového repertoáru. Vďaka svojím kvalitám je tiež súčasťou základného orchestrálneho repertoáru ako celku, a spolu s Mozartovým koncertom je najčastejšie uvádzaným dielom pre klarinet a orchester.
**Akademický senát** je zbor zástupcov vysokej školy ako **Akademický senát univerzity** alebo fakulty (súčasť vysokej školy) **Akademický senát fakulty**, ktorý tvorí aj volí akademická obec vysokej školy alebo fakulty. V akademickom senáte sú v určitom pomere zastúpení učitelia a vedeckí pracovníci, študenti prípadne aj ďalší zamestnanci vysokej školy, ak tak určí štatút vysokej školy. 

Ako orgán akademickej samosprávy má významné práva, vymedzené legislatívne. Verejné vysoké školy riadi Zákon o vysokých školách, ktorý napríklad určuje, že senát verejnej vysokej školy má najmenej 15 členov, z toho najmenej jednu tretinu tvoria študenti. Medzi ďalšie dôležité kompetencie senátu patrí:

* Akademický senát vysokej školy zriaďuje, zlučuje, rozdeľuje a ruší fakulty, navrhuje kandidátov na rektora a navrhuje jeho odvolanie, schvaľuje návrh rektora na ročné rozdelenie finančných prostriedkov fakultám, schvaľuje štatút vysokej školy a štatúty fakúlt atď.

* Akademický senát fakulty volí a odvoláva dekana fakulty, schvaľuje študijné programy fakulty, schvaľuje počet a štruktúru pracovníkov fakulty, vyslovuje súhlas s menovaním vedeckej rady fakulty a i.

Referencie
----------

1. 1 2   *Zákon 131/2002 Z.z. o vysokých školách a o zmene a doplnení niektorých zákonov úplné a aktuálne znenie* [online]. Nové ASPI, [cit. 2020-10-26]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Valerij Iľjič Roždestvenskij** (rus. Валерий Ильйич Рождественский; \* 13. február 1939, Leningrad – † 31. august 2011, Hviezdne mestečko) bol sovietsky kozmonaut z lode Sojuz 23.

Život
-----

Vyštudoval vyššie technické učilište vojenského námorníctva. Miloval more a stal sa potápačom, podieľal sa na vyslobodzovaní vrakov lodí z dna mora. Napriek tomu sa po niekoľkých rokoch odhodlal (skafander ako skafander, to bola jedna z jeho úvah) a prihlásil sa do výcvikového strediska kozmonautov, prešiel zložitú etapou lekárskych vyšetrení a príprav a ocitol sa na štarte do vesmíru.

Išlo o Sojuz 23, štartoval spoločne s Viačeslavom Zudovom v októbri 1976, ale let sa obom nováčikom nepodaril. Nepracoval systém automatického približovania Sojuzu k orbitálnej stanici Saľut 5 a preto riadiace strediskom rozhodlo o predčasnom návrate lode s posádkou na Zem po dvoch dňoch letu.

V oddieli kozmonautov bol vedený vo funkcii palubného inžiniera od 28. októbra 1965 do 24. júna 1986. Po odchode z oddielu kozmonautov slúžil v rôznych funkciách v Stredisku prípravy kozmonautov, naposledy od roku 1990 prevzal v Hviezdnom mestečku 2. správu (výcvikovú). V roku 1992 bol uvoľnený z ozbrojených síl, potom pôsobil v súkromnom sektore. Mal jedno dieťa..

Let do vesmíru
--------------

* Sojuz 23 (14. október 1976 - 16. október 1976)

Referencie
----------

1. ↑  IVANOV, Ivan, a kol. *Космическая энциклопедия astronóm* [online]. Moskva: [cit. 2008-10-15]. Kapitola Валерий Ильич Рождественский. Dostupné online. (po rusky)
2. ↑  CODR, Milan. *Sto hvězdných kapitánů*. Praha : Práce, 1982. Kapitola Valerij Iľjič Rožděštvenskij, s. 196. (po česky)

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |

* Na webe Space40

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Valerij Rožděstvenskij na českej Wikipédii.*
**Valentín Matrka** (\* 13. február 1907  –  † 6. november 1980) bol poslanec Národného zhromaždenia ČSR, richtár Lamača a politický väzeň.

Život
-----

Pamätná tabuľa Valentínovi Matrkovi na Vrančovičovej 32
Narodil sa v roku 1907 v Lamači (dnes mestská časť Bratislavy) v chudobnej maloroľníckej rodine. Študoval na bratislavskom reálnom gymnáziu, nakoniec zostal roľníkom. Vstúpil do agrárnej strany, v roku 1939 sa ako 32 ročný stal lamačským richtárom. V májových voľbách v roku 1946 bol zvolený za poslanca Národného zhromaždenia v Prahe, ako zástupca roľníkov a kandidát Demokratickej strany za bratislavský volebný kraj. Po odmietnutí ponuky pokračovať v práci v Strane slovenskej obrody, ktorá sa stala nástupkyňou Demokratickej strany, bol vylúčený z parlamentu a v októbri v roku 1948 bol zaradený do tábora nútených prác v Novákoch. V máji v roku 1950 ho odsúdili na štyri roky väzenia. Napriek neľudskému bitiu, fyzickému a psychickému týraniu vyšetrovateľmi ŠtB, sa súdu nepodarilo preukázať mu vinu.[chýba zdroj] Vo väzení strávil deväť rokov − do roku 1957. Krajský súd ho v roku 1968 oslobodil spod žaloby. Po prepustení z väzenia začal pracovať ako robotník na JRD Lamač, v roku 1965 sa stal jeho predsedom. Družstvo dosahovalo dobré výsledky a patrilo medzi najlepšie v kraji. V roku 1974 prišlo k zlúčeniu troch susedných družstiev − Devínskej Novej Vsi, Lamača a Záhorskej Bystrice do jedného družstva Devín. Hospodársky dvor družstva, ktorý sa špecializoval na živočíšnu výrobu, viedol vtedy 67-ročný Matrka až do svojej smrti. Pri práci na hospodárskom dvore utrpel mozgovú príhodu a po štyroch týždňoch zomrel v nemocnici v Bratislave v nedožitých 74 rokoch života.

Referencie
----------

1. ↑

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Valentín Matrka**
**Kyanid** je anorganický anión, ktorého vzorec je CN−. Vzniká napríklad deprotonáciou kyanovodíka, od ktorého je formálne odvodený. S rôznymi protiiónmi tvorí soli, ktoré sa všeobecne označujú ako **kyanidy**. Analogické organické zlúčeniny, obsahujúce funkčnú skupinu -CN, sa nazývajú nitrily.

Rozpustné kyanidy sú prudké jedy, na vzduchu vplyvom vlhkosti a oxidu uhličitého a aj v kyslom prostredí uvoľňujú rovnako prudko jedovatý kyanovodík. Ich jedovatosť spočíva v bránení prenosu kyslíka z krvi do tkaniva.

Toxicita
--------

Hlavným účinkom kyanidu je inhibícia oxidatívnej fosforylácie, čo je proces, pri ktorom sa využíva kyslík v bunkovom dýchaní na tvorbu ATP. Kyanid sa reverzibilne viaže na železité ióny prítomné v cytochróm *c* oxidáze v mitochondriách, čím blokuje bunkové dýchanie, konkrétne premenu kyslíku na vodu. Na základe toho dochádza k bunkovej hypoxii a spotrebovaniu ATP, čo vedie k metabolickej acidóze.

Soli
----

Kyanidový anión tvorí mnohé anorganické soli s rôznymi protiiónmi, napríklad:

* kyanid amónny
* kyanid sodný
* kyanid draselný (cyankáli)
* kyanid vápenatý
* hexakyanoželeznatan železitý (pruská modrá)

Referencie
----------

1. 1 2  GRAHAM, Jeremy; TRAYLOR, Jeremy. *Cyanide Toxicity*. Treasure Island (FL) : StatPearls Publishing, 2022. PMID: 29939573. Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kyanidy na českej Wikipédii.*
**Kvázi-enkláva** je definovaná ako územie, ktoré síce nie je oddelené od materského územia štátu, technicky je však dostupné len cez územie iného štátu. Kvázi-enklávy sú podobné klasickým enklávam v niektorých charakteristikách a problémoch, s ktorými sa ich obyvatelia stretávajú. Tieto entity nazýva Rolf Palmberg „pene-enklávami" (Palmberg, 2003) a Jan Krogh „praktickými enklávami" (Krogh, 2002). 

Tieto územia je možné nájsť predovšetkým v horských oblastiach a v iných regiónoch, ktoré sú neprístupné. Alpy sú miestom výskytu niekoľkých zaujímavých prípadov, napr. Jungholz a Kleinwalsertal, ktoré patria Rakúsku. Samnaun je príkladom historickej kvázi-enklávy, nakoľko v nedávnej minulosti došlo k výstavbe dopravného spojenia so zvyškom Švajčiarska (dovtedy bol prístup možný len cez územie Rakúska). V Pyrenejách sa nachádza španielska kvázi-enkláva Os de Civis, v oblasti Škandinávskych vrchov leží nórske územie Sørdalen (dostupné len cez územie Švédska). Mimo horských oblastí sú kvázi-enklávami aj časť County Monaghan v Írsku, časť územia mesta Tornio vo Fínsku, či mesta Haparanda vo Švédsku.
**Winy Maas** (\* 17. január 1958, Schijndel, Holandsko) je holandský architekt, ktorý v roku 1991 založil spolu s Jacobom van Rijsom a Nathalie de Vriesovou architektonický ateliér MVRDV.

Štúdium a kariéra
-----------------

* 1978 – 1983 – študoval krajinnú architektúru na RHSTL Boskoop
* 1984 – 1990 – študoval Technical University of Delft, fakulta architektúry a urbanizmu
* od 1991 – s Jacobom van Rijsom a Nathaliou de Vries založili kanceláriu MVRDV

Počas svojej kariéry pracoval ako architekt/urbanista pre Bureau Bakker (Bleeker), D.R.O. (Amsterdam), Kuiper Compagnons (Rotterdam), UNESCO (Nairobi), DHV (Amersdorf) Office for Metropolitan Architecture (Rotterdam). Pôsobil ako odborný asistent pre Academie voor Bouwkunst (Battsrdam), Technical University of Delft, Architectural Association (Londýn), Berlage Institut (Amsterdam) a tiež bol hosťujúcim profesorom na Technickej Univerzite (Viedeň) a architektonického navrhovania Eero Saarinena, Škola architektúry Yale University (New Haven).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Winy Maas**

Pozri aj
--------

* MVRDV

Autoritné údaje: * BnF: 15575114b
* GND: 120634252
* ISNI: 0000 0001 2141 1827
* LCCN: nr98044388
* NK ČR: ntk20191029463
* ULAN: 500231956
* VIAF: 79213064
* WorldCat: lccn-nr98044388
Súradnice: 50°02′30″S 15°46′54″V﻿ / ﻿50,0418°S 15,7817°V﻿ / 50.0418; 15.7817

Winternitzove mlyny
Detail priečelia
**Winternitzove mlyny** v Pardubiciach je budova mlynov architekta Josefa Gočára. Navrhol ich pre bratov Egona a Karla Winternitza. Stoja na pravom brehu rieky Chrudimky pred sútokom s Labe, v Bílém Předměstí v tesnej blízkosti renesančného historického centra mesta. Stavba budovy začala roku 1909. Neskôr boli mlyny ďalej rozšírené.

Roku 2014 boli mlyny zaradené na zoznam národných kultúrnych pamiatok Českej republiky.

Dejiny
------

Pardubice, doteraz provinčné a predovšetkým poľnohospodárske mesto v Polabí, sa v tej dobe vďaka železničnému uzlu stávali zaujímavejšími pre obchodníkov a priemyselníkov. Na začiatku 20. storočia kvôli rovinatému povrchu a nevyhovujúcim podmienkam vodných tokov prebiehala rozsiahla regulácia riek, z ktorých slepých ramien vznikali umelé jazerá (melancholicky pripomínajúce renesančné rybnikárstvo). Pri Chrudimke a Labe vznikli parkové plochy (relaxačné zóny) okolo ktorých sa rozširovala zástavba mesta, pretože mesto zažívalo prudký nárast obyvateľstva. Mlyny nevyužívali náhon najbližších riek Labe a Chrudimky, ale cca 10 km dlhého umelého kanála Halda z riečky Loučná, ktorá je prítokom Labe.

Prevádzka mlynov bola ukončená v roku 2013. Ich vlastník, spoločnosť *Goodmills*, potom dlho pre objekt hľadal kupca. Až v roku 2016 objekt kúpili manželia Smetanovi. Plánujú postupnú obnovu miesta a jeho nové využitie.

Architektúra
------------

Winternitzove mlyny, ako nová dominanta vizuálne svojou monštrozitou, nadväzujú na zámok rodu Pernštejnovcov. Ich architektúra je asociáciou babylonskej Ištarinej brány – odpoveďou na prudko vzrastajúce materiálne potreby obyvateľstva. Gočár počas realizácie tejto stavby projektoval rašelinové kúpele v neďalekej Bohdaneči, otvorené 1. mája 1913, v tvare kvetu lekna a Dům U Černé Matky Boží s kubistickými interiérmi vinárne a kaviarne *Orient* (so svietidlami kryštalického tvaru na balkónoch a v oknách prvého poschodia). Renesančná spomienka je zhmotnená motívom lastovičích chvostov, ktorými boli mlyny doplnené v dvadsiatych rokoch, keď súbežne Pavel Janák projektoval Pardubické krematórium a palác Adria v Prahe, ktorý architekt Le Corbusier označil „za masívnu stavbu asýrskeho charakteru".

Literatúra
----------

* ŠEBEK, František. *Stoleté ohlédnutí (život Pardubic kolem roku 1900)*. Pardubice : Helios, 2000. 142 s. ISBN 978-80-85211-09-2.
* POCHE, Emanuel, a kol. *Umělecké památky Čech : diel 3 : P – Š*. 1. vyd. Praha : Academia, 1980. 538 s.
* LUKEŠ, Zdeněk; PANOCH, Pavel. *Století moderní architektury v Pardubickém kraji*. Pardubice : Helios, 2006. ISBN 80-85211-19-X.

Referencie
----------

1. ↑   *Majitel se chce do mlýnů nastěhovat, návštěvníky do nového pustí za 4 roky* [online]. Český rozhlas, rev. 2017-03-31, [cit. 2017-04-02]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Winternitzove mlyny**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Winternitzovy mlýny na českej Wikipédii.*
**Klarinetový koncert** je dielo z oblasti klasickej hudby určené pre klarinet a orchester. 

Dielo má zvyčajne typickú stavbu koncertu – tri vety líšiace sa tempom a tóninou. Mnoho klarinetových koncertov však tvorí len jedna veta, pripadne tri vety spojené do jedného súvislého celku. Hoci klarinetový koncert nemá také postavenie ako koncert klavírny alebo husľový, predsa len ide často o diela, ktoré publikum obľubuje. V klarinetovom koncerte sa využíva predovšetkým vysoká pohyblivosť a pôsobivý rozsah nástroja.

História
--------

Pravdepodobne prvým klarinetovým koncertom je koncert autora Giuseppeho Paganelliho z roku 1733. V období klasicizmu boli klarinetové koncerty písané v odľahčenom duchu a široko obľúbené. Z tohto obdobia pochádzajú desiatky klarinetových koncertov Johanna Stamitza, Karla Stamitza a ďalších. Najhodnotnejším dielom z obdobia klasicizmu je Klarinetový koncert A-dur Wolfganga Amadea Mozarta, ktorý je považovaný za jeden z jeho najvydarenejších koncertov. V období raného romantizmu vzniklo niekoľko klarinetových koncertov, medzi inými slávne Weberove koncerty, potom však prišla takmer storočná pauza, počas ktorej nebolo napísané žiadne významné dielo pre klarinet a orchester. Zlatý vek klarinetového koncertu však prišiel v 20. storočí, kedy sa mnohí skladatelia vrátili k žánru klarinetového koncertu. Čiastočne to súviselo s inšpiráciou jazzom.

Významné klarinetové koncerty
-----------------------------

### Klasicizmus

* František Vincenc Krommer-Kramář
	+ Klarinetový koncert Es-dur

* Wolfgang Amadeus Mozart
	+ Klarinetový koncert A-dur, K. 622

### Romantizmus

* Carl Maria von Weber
	+ Klarinetový koncert č. 1 f-mol, Op. 73
	+ Klarinetový koncert č. 2 Es-dur, Op. 74

### 20. storočie

* Carl Nielsen
	+ Klarinetový koncert, Op. 57

* Igor Stravinskij
	+ Ebenový koncert pre klarinet a jazz band

* Paul Hindemith
	+ Klarinetový koncert

* Aaron Copland
	+ Klarinetový koncert

* Jean Francaix
	+ Klarinetový koncert

Ďalšie významné diela pre klarinet a orchester
----------------------------------------------

* Claude Debussy
	+ Rapsódia pre klarinet a orchester
**Olga Sommerová** (\* 2. august 1949, Praha) je česká režisérka, dokumentaristka, pedagogička a spisovateľka.

"Neznášam slovo pomáhať. Čo mi má partner čo pomáhať? On má všetko robiť na polovicu."

Absolvovala Katedru dokumentárnej tvorby na FAMU v Prahe, ako kmeňová režisérka Krátkého filmu Praha nakrúcala dvanásť rokov dokumenty pre kiná na formát 35 mm. Od roku 1989 nakrúca dokumenty pre Českú televíziu. Do roku 2008 nakrútila osemdesiat filmov, získala mnoho domácich i zahraničných ocenení. V rokoch 1994 až 2002 pôsobila ako vedúca Katedry dokumentárnej tvorby na FAMU v Prahe. V roku 2005 nastúpila ako mimoriadna profesorka na Akadémiu umenia v Banskej Bystrici, stala sa garantkou odboru dokumentárnej tvorby.

Vo svojej tvorbe sa venuje sociálnym témam, medziľudským vzťahom, vzťahom medzi mužom a ženou, manželkou a manželom, problematike rodiny a rodičovstva, feminizmu, pričom poukazuje na rodové stereotypy, diskrimináciu žien aj mužov – otcov. V rámci cyklov GEN (Galerie elity národa), Jak se žije ... Nevyjasněná úmrtí, Diagnóza, OKO, Třináctá komnata spracovala životy niektorých významných osobností českého spoločenského života. Od roku 2002 jej vyšla knižná trilógia O čem sní ženy I, II, III, a v roku 2005 aj kniha O čem sní muži.

Dokumentárna tvorba
-------------------

* 1981: Jednotřídka, S tebou táto
* 1986: Talentované děti, Otec a dcera
* 1988: Baví mě vyhrávat, Člověk žena
* 1989: Máte radi Smetanu?
* 1991: Netrpělivost srdce, Přítelkyně
* 2006: Přežili jsme svoje děti

Referencie
----------

1. ↑  Olga Sommerová: "Muži sa boja zlyhania"

Externé odkazy
--------------

* Sommerová

Autoritné údaje: * abART: 5655
* GND: 188374523
* ISNI: 0000 0000 5560 9818
* LCCN: n00045161
* NK ČR: jn20000402251
* VIAF: 25836648
* WorldCat: lccn-n00045161
Súradnice: 62°13′26″S 6°34′43″Z﻿ / ﻿62,22389°S 6,57861°Z﻿ / 62.22389; -6.57861

**Klaksvík**  (dán. *Klaksvig*) je druhé najväčšie mesto na Faerských ostrovoch. Leží na ostrove Borðoy, ktorý je jedným z najsevernejších Faerských ostrovov. Klaksvik je dôležitým prístavom s rozvinutým rybárskym priemyslom a modernou rybárskou flotilou. S otvorením Leirvického tunela pod morom Norðoyatunnilin v apríli 2006 je mesto spojené s pevninou a teraz môže byť považované za jeden zo hlavných prístavov Faerských ostrovov.

História
--------

Prvé osídlenie sa datuje ešte do Vikingskej doby. Pôvodne tvorili Klaksvik len štyri farmy. Neskôr sa z nich stali  dediny Vágur, Myrkjanoyri a Gerðar Uppsalar, ktoré nakoniec vytvorili v roku 1938 mesto Klaksvík. Jeho rozvoj začal po založení centrálneho skladu pre všetky severné Faerské ostrovy. Postupne sa stalo z Klaksviku moderné mesto a kultúrne a obchodné centrum pre severné ostrovy a Faerské ostrovy ako celok.

Budovy a stavby
---------------

### Pivovar

Pivovar Föroya Bjoren Klaksvík na Faerských ostrovoch je rodinný pivovar, založený v roku 1888. Od jeho začiatku je jeho symbolom baran. Od augusta 2007, kedy spoločnosť Restorffs Bryggjarí skrachovala, je Föroya Bjoren jediným výrobcom piva a nealkoholických nápojov na ostrovoch.

### Kostol

Christianskirkjan bol postavený v roku 1963. Je to prvý kresťanský kostol v Škandinávii postavený v staronórskom štýle. Kostol má najlepšiu akustiku na Faerských ostrovoch vďaka otvorenej strešnej konštrukcii. Je zasvätený pamiatke námorníkov, ktorí prišli o život počas druhej svetovej vojny.

Kultúra
-------

V Klaksvíku sa koná Summarfestivalurin, najväčší hudobný festival na Faerských ostrovoch.

Partnerské mestá
----------------

* Russia  – Murmansk, Rusko
* Scotland  – Wick, Škótsko
* Greenland  – Sisimiut, Grónsko
* Iceland  – Kópavogur, Island
* Norway  – Trondheim, Nórsko
* Sweden  – Norrköping, Švédsko
* Finland  – Tampere, Fínsko
* Denmark  – Grenaa, Dánsko
* Denmark  – Odense, Dánsko

Galéria
-------

* KlaksvíkKlaksvík
* Lodenice v KlaksvíkuLodenice v Klaksvíku
* Prístav v Klaksvíku, v pozadí ostrov KunoyPrístav v Klaksvíku, v pozadí ostrov Kunoy
* ChristianskirkjanChristianskirkjan

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Klaksvík**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Klaksvík na anglickej Wikipédii.*
| DSL technológie |
| --- |
| Technológia | ITU-štandard |
| ADSL | ANSI T1.413 Issue 2ITU G.992.1 (G.DMT)ITU G.992.2 (G.Lite) |
| ADSL2 | ITU G.992.3ITU G.992.3 Annex JITU G.992.3 Annex LITU G.992.4 |
| ADSL2+ | ITU G.992.5ITU G.992.5 Annex M |
| HDSL | ITU G.991.1 |
| HDSL2 |   |
| IDSL |   |
| MSDSL |   |
| PDSL |   |
| RADSL |   |
| SDSL |   |
| SHDSL | ITU G.991.2 |
| UDSL |   |
| VDSL | ITU G.993.1 |
| VDSL2 | ITU G.993.2 |

**VDSL** alebo **VHDSL** (Very High Speed DSL) je DSL technológia poskytujúca rýchlejší dátový prenos cez jeden kábel krútenej dvojlinky medeného vedenia. VDSL dovoľuje komunikáciu cez staré telekomunikačné vedenie, čo zjednodušuje jeho nasadenie.

Technológia Infineon 10Base-S™ (Ethernet cez VDSL) dosahuje rýchlosti až 10 Mbit/s v oboch smeroch stávajúcim starším telekomunikačným vedením až do 1200 metrov.

Štandard VDSL používa teraz 7 rôznych frekvenčných rozsahov, ktoré dovoľujú úpravy rýchlostí medzi prichádzajúcim a odchádzajúcim signálom. Vďaka tomu VDSL môže používať rôznu rýchlosť v oboch smeroch podľa potrieb. Prvá generácia VDSL štandardu špecifikovala ako QAM (Quadrature Amplitude Modulation) tak aj DMT (Discrete Multi Tone Modulation). V roku 2006, ITU-T štandardizovala VDSL v norme G.993.2, ktorá špecifikuje len DMT pre VDSL2.

Tieto vysoké prenosové rýchlosti dokazujú, že VDSL je vhodné pre použitie s novými „high-end" aplikáciami, ako je napríklad HDTV alebo IP telefón a zároveň samozrejme i prístup k internetu - všetko cez jedno pripojenie naraz.

VDSL štandardy
--------------

| Verzia | Štandard | Druhý názov | Maximálna sťahovacia rýchlosť | Maximálna odosielacia rýchlosť | Schválený |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| VDSL | ITU G.993.1 | VDSL | 55 Mbit/s | 3 Mbit/s | 13. jún 2004 |
| VDSL | ITU G.993.2 | VDSL2 | 100 Mbit/s | 100 Mbit/s | 17. február 2006 |
Súradnice: 45°30′30″S 73°33′45″Z﻿ / ﻿45,508333°S 73,5625°Z﻿ / 45.508333; -73.5625

Mapa hlavných elektrární a prenosovej sústavy z roku 2016
**Hydro-Québec** je energetická spoločnosť, ktorá vyrába, prenáša a distribuuje elektrickú energiu. Jediným vlastníkom spoločnosti je provinčná vláda Quebecu. Sídli v budove Édifice Jean-Lesage v kanadskom Montreale, v provincii Quebec.

Dejiny
------

Hydro-Québec je od 14. apríla 1944 mandátom štátu, čiže provincie Québec. Spoločnosť sa pôvodne volala Commission hydroélectrique du Québec, v skratke HYDRO-QUÉBEC. Od 1. októbra 1978 používa výhradne názov Hydro-Québec.

V roku 2017 Institut de recherche d’Hydro-Québec (IREQ) použil prvý krát pri inšpekcii 735kV vedenia drony s realtime videom prenášaným operátorom na zemi. 19. októbra 2017 bola inaugurovaná elektráreň Romaine-3 s inštalovaným výkonom 395 MW.

Výroba elektriny
----------------

Hydro-Québec prevádzkuje 37 309 MW inštalovanej kapacity: 63 vodných zdrojov 36 757 MW, 24 termálnych 542 MW. V roku 2017 bolo vo výstavbe ďalších 245 MW v projekte Romaine-4. Spoločnosť má ďalej prístup k ďalším 10 303 MW zdrojov.

Prenosová sústava
-----------------

450 kV DC vedenie medzi provinciou Québec a Novým Anglickom
Hydro-Québec prevádzkuje prenosovú sústavu s 34 479 km elektrických vedení a 533 elektrických staníc:

| Napätie | Dĺžka vedení | Počet staníc |
| --- | --- | --- |
| 765 a 735 kV | 11 899 | 40 |
| 450 kV DC | 1 218 km | 2 |
| 315 kV | 5 488 km | 79 |
| 230 kV | 3 257 km | 53 |
| 161 kV | 2 140 km | 43 |
| 120 kV | 6 960 km | 218 |
| 69 kV a menej | 3 517 km | 98 |

Distribučná sústava
-------------------

Hydro-Québec prevádzkuje distribučnú sústavu s 117 747 km elektrických vedení stredného napätia a 106 286 km vedení nízkeho napätia.

Galéria
-------

* Budova Édifice Jean-Lesage, hlavné sídlo firmy v MontrealiBudova Édifice Jean-Lesage, hlavné sídlo firmy v Montreali
* Hrádza projektu Daniel-JohnsonHrádza projektu Daniel-Johnson
* Elektráreň La Grande 1Elektráreň La Grande 1
* Tranformátori pri elektrárni Robert-BourassaTranformátori pri elektrárni Robert-Bourassa
* Transformačná stanica v MicouaTransformačná stanica v Micoua
* 735 kV vedenie č. 7049 pri Sainte-Angèle-de-Monnoir735 kV vedenie č. 7049 pri Sainte-Angèle-de-Monnoir
* Stĺp 735 kV vedeniaStĺp 735 kV vedenia

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5   hydroquebec.com, [cit. 2019-01-12]. Dostupné online.
2. ↑   *About us* [online]. Hydro-Québec, [cit. 2018-12-29]. Dostupné online.
3. ↑   *Annual Report 2017* [online]. Hydro-Québec, [cit. 2019-01-12]. Dostupné online.
4. ↑   *Contact us* [online]. Hydro-Québec, [cit. 2018-12-29]. Dostupné online.
5. ↑   *Hydro-Québec Act* [online]. Légis Québec, rev. 2018-08-01, [cit. 2019-01-13]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hydro-Québec**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
Súradnice: 56°16′27″S 101°46′34″V﻿ / ﻿56,274167°S 101,776111°V﻿ / 56.274167; 101.776111

Priehradný múr
**Bratská vodná nádrž** (rus. Братское водохранилище) je vodná nádrž na ruskej rieke Angara v sibírskej časti krajiny. Rozlohou 5 470 km², dĺžkou 547 km i objemom vody 169 km³ jedna z najväčších vodných nádrží sveta bola naplňovaná v rokoch 1961 – 1969. Súčasťou vodného diela je i elektráreň s inštalovaným výkonom 4500 MW. 

Priehrada reguluje dlhodobé prietoky na Angare a využíva sa na výrobu elektrickej energie, vodnú dopravu, splavovanie dreva, rybárstvo a zásobovanie priemyslu i domácností vodou. Vzdutím hladín sa stalo splavnými množstvo prítokov. Na brehu ležia mesta Bratsk, Svirsk a Usolje-Sibirskoje.

Technické údaje
---------------

* Dĺžka hrádze: 924 m
* Výška hrádze: 110 m
* Plocha priehradného jazera: 5 470 km²
* Dĺžka priehradného jazera: 547 km
* Priemerná hĺbka: 31 m
* Maximálna hĺbka: 150 m
* Objem nádrže: 169 km³
	+ Využiteľný objem: 35,4 km³

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Братское водохранилище na ruskej Wikipédii a Bratská přehrada na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Povodie Angary |
| --- |
| Rieky | 
* Angara
* Tasejeva
* Čuna (Uba)
* Birjusa (Ona)
* Ija
* Oka (Acha)
* Ipim
* Irkut
* Selenga

 | Povodie Angary |
| Mestá | 
* Bogučany
* Usť-Ilimsk
* Bratsk
* Usoľje-Sibirskoje
* Angarsk
* Irkutsk

 |
| Jazerá a vodné nádrže | 
* Bajkalské jazero
* Bratská vodná nádrž
* Usť-Ilimská vodná nádrž

 |
Žaluď

**Žaluď** (lat. *glans*) je koncová časť pohlavného údu. 

Chráni ho kožný záhyb nazývaný predkožka (*preputium*). Pri zväčšovaní pohlavného údu počas erekcie sa predkožka zvlieka dozadu, aby bol žaluď vystavený dráždeniu, ktoré nakoniec môže viesť k orgazmu. Pokožka na žaludi a predkožke produkuje mazovú substanciu nazývanú smegma, ktorá pôsobí ako mazadlo a uľahčuje pohyb predkožky cez žaluď. Smegma sa musí pravidelne odstraňovať umývaním, pretože sa môže nahromadiť a vytvoriť nečistotu, ktorá môže spôsobiť bolesť alebo zápal predkožky (balanitídu). Opakovaná alebo dlho trvajúca balanitída je niekedy dôvodom k obriezke (cirkumicízii), ktorá býva niekedy súčasťou spoločenských alebo náboženských zvykov.

| * z
* d
* u
Rozmnožovacia sústava |
| --- |
| Žena | 
* vaječník
* vajíčkovod
* maternica
* pošva
* ženské ohanbie
* dráždec
* ženská močová rúra

 |
| Muž | 
* semenník
* nadsemenník
* semenný povrazec
* semenovod
* semenný mechúrik
* predstojnica
* pohlavný úd
* mužská močová rúra
* miešok

 |
**TRAPPIST 1b** (alebo **2MASS J23062928-0502285 b**), je prevažne skalnatá exoplanéta podobná Venuši, ktorá obieha okolo ultra-studenej trpasličej hviezdy TRAPPIST-1, nachádzajúcej sa približne približne 39 svetelných rokov (12 parsekov) od Zeme v súhvezdí Vodnár. Planéta bola objavená 2. mája 2016 použitím tranzitnej metódy, pri ktorej sa sledujú slabé zmeny v jasnosti materskej hviezdy spôsobené prechodom planéty popred jej disk. Ďalšie štúdie v rokoch 2017 a 2018 umožnili spresniť fyzikálne parametre tejto planéty.

Planéta má približne rovnakú hmotnosť ako Zem, ale je o 12% väčšia. Jej relatívne nízka hustota spolu so spektroskopickými pozorovaniami potvrdili, že má veľmi hustú a horúcu atmosféru. Pozorovania zverejnené v roku 2018 ukázali, že atmosféra TRAPPIST-1b bola oveľa väčšia ako atmosféra Zeme alebo Venuše, rovnako ako veľmi horúca a potenciálne bohatá na CO2. Iná štúdia, publikovaná vo februári 2018 stanovila, že TRAPPIST-1b má na vodu bohatú atmosféru s až 10 000 násobkom povrchového tlaku zemskej atmosféry. Je známe, že má podobný povrch ako Venuša.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku TRAPPIST-1b na anglickej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Planetárny systém TRAPPIST-1 |
| --- |
| Popis |
| Hviezda | 
* TRAPPIST-1

 |
| Planéty | 
* TRAPPIST-1b
* TRAPPIST-1c
* TRAPPIST-1d
* TRAPPIST-1e
* TRAPPIST-1f
* TRAPPIST-1g
* TRAPPIST-1h

 |
Európske dejisko bojových operácií medzi 26.8. - 14.9.1944.
**Dejisko bojových operácií** (iný názov: **dejisko vojnových operácií**) je územie, na ktorom sa rozvinuli armády a prebiehajú boje a operácie. S rozvojom vojenskej techniky sa dejisko bojových operácií postupne rozširovalo. Najskôr z pevniny na moria a neskôr oceány. Koncom devätnásteho storočia na vzdušný priestor a v druhe polovici dvadsiateho storčia aj na kozmický priestor (napr. Strategická obranná iniciatíva USA z 80-tych rokov 20. storočia).

Vojenská veda sa v súvislosti s dejiskom bojových operácií najskôr zaoberala iba geografickými zvláštnosťami územia a ich vplyvom na možnosť vedenia operácií. Neskôr sa začal brať ohľad aj na politické a hospodárske vplyvy.

Dejisko bojových operácií môže byť aj veľmi rozsiahle a zahŕňať aj územia niekoľkých štátov prípadne morí.

Zdroje
------

* KARPOV, Vladimír. *Maršal Žukov. Jeho spolubojovníci a súperi vo vojne i v mieri.*. Praha : Ottovo nakladatelství, 2015. 704 s. ISBN 978-80-7451-453-1. S. 289.
Logo
**TONAK a.s.** (**TO**várna **NA K**lobouky) je jedným z najväčších a najvýznamnejších svetových výrobcov pokrývok hlavy. Značka bola založená Jánom Nepomukom Hücklom (Nový Jičín, 1799). Klobúky sa vyrábajú v továrňach v Novom Jičíne a Strakoniciach. Ich výrobný program zahŕňa hlavne plstené a pletené pokrývky hlavy.

História
--------

### Nový Jičín

Rozvoj klobučníckej výroby v Novom Jičíne začína od roku 1630, kedy mestská rada potvrdila artikuly klobúkových cechov. V roku 1799 prichádza do Jičína Ján Nepomuk Hückel - mladý zručný tovariš. Neskôr si založil vlastnú manufaktúru. Jeho kvalitné klobúky sa preslávili tak, že sa dostali na zahraničné trhy napr. rakúsky. Po pár rokoch sa k nemu pripojil aj jeho brat Augustín. Ten neskôr poslal svojich troch synov do Európy, aby pozisťovali novinky vo výrobe, móde atď. Keď sa v roku 1865 vrátili, Hückel založil továreň s mechanickými strojmi. Stal sa tak zakladateľom mechanizovanej továrne na srstené klobúky.

Ich klobúky boli tak populárne, že im malá továreň v centre mesta nestačila. Kúpili preto pozemky na južnej strane mesta a vybudovali ďalšiu väčšiu továreň. Tam zo začiatku pracovalo len 20-30 ľudí no tento počet sa v období ich najväčšej slávy zvýšil až na 2500. Firmu nazvali Hückelove závody.

Popularitu závodu zničila prvá svetová vojna. V nej zomreli obaja vtedajší majitelia bratia Augustin a Johann Hückeloví. Ich výroba sa prispôsobila vtedajšej vojne. Vyrábali pre nemeckých vojakov čiapky, rukavice atď.

Po oboch vojnách boli všetky malé výrobne klobúkov aj s Hückelovými závodmi znárodnené. Spojili ich a nazvali TONAKOM.

Referencie
----------

1. 1 2 3   *Tonak.cz* [online]. www.tonak.cz, [cit. 2018-04-24]. Dostupné online. (po anglicky)
2. 1 2  RKIS.CZ, Daniel Schmidt,. Návštěvnické centrum Nový Jičín - město klobouků. *MěstoKlobouků.cz*. Dostupné online [cit. 2018-04-24]. (po česky)
Súradnice: 53°59′00″S 159°27′00″V﻿ / ﻿53,98333°S 159,45000°V﻿ / 53.98333; 159.45000

**Akademija Nauk** (rus. Академия Наук) je názov vulkanického komplexu, pozostávajúceho z niekoľkých stratovulkánov a kaldier, nachádzajúci sa vo východnej časti polostrova Kamčatka, asi 10 km južne od stratovulkánu Karymská. Komplex leží na staršej, pleistocénnej, 15 km širokej kaldere *Polovinka* a vznikol približne pred 30 000 rokmi. Tvoria ho dve kaldery – *Odnobokij* (5 ×4 km) a *Akademija Nauk* (3 ×5 km) – v súčasnosti zaliata vodou a známa ako Karymské jazero) a stratovulkán *Beliankin* (1 180 m), nachádzajúci sa v severozápadnej časti kaldery Polovinka.

Vulkanizmus prechádzal od počiatočnej bazaltovej fázy cez andezitovú až po ryolitovú finálnu fázu, pri ktorej vznikli dva maary na južnom, resp. severnom okraji jazera. Severný maar vznikol približne pred 6 500 rokmi. Jediná historicky zaznamenaná erupcia sa odohrala 2. januára 1996. Išlo o jednodňovú explozívnu erupciu ryolitovo-bazaltových pyroklastík v blízkom okolí severného maaru.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **vulkanický komplex Akademija Nauk**

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu – vulkanický komplex Akademija Nauk na Global Volcanism Program (po anglicky)
**Květen** bol mesačník založený roku 1955 pôvodne ako publikačný priestor pre začínajúcich autorov. Po 2. zjazde *Zväzu československých spisovateľov* (apríl 1956) sa tu vymedzila heslom "poézia všedného dňa" skupina básnikov mladšej generácie. Tí chceli nahradiť rétoriku a abstraktnosť doterajšej oficiálnej tvorby triezvejším pohľadom na všednú realitu, používali voľnejšie veršové formy. V júni 1959 bol časopis zakázaný.

Do okruhu "květňáků" (tzv. Generace Května) patrili básnici Jiří Šotola, Miroslav Holub, Karel Šiktanc a Josef Brukner. Z prozaikov napr. Karel Ptáčník, Ivan Klíma, okrajovo Ludvík Vaculík a Ladislav Fuks. Program Května rozvíjali Jaroslav Boček, Josef Vohryzek a Miroslav Červenka.

Združoval predovšetkým mladších autorov, ktorí sa pokúšali o čiastočnú liberalizáciu kultúrneho prostredia.

Namiesto Května bol vydávaný mesačník *Plamen*.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Květen (časopis) na českej Wikipédii.*
**Kendra** je slovenské priezvisko, pravdepodobne poľského pôvodu. Najčastejšie v Bardejove (okres Bardejov), Šarišská Trstená (okres Prešov), Tulčík (okres Prešov), Prešov (okres Prešov), Dlhá lúka (okres Bardejov).

Význam a pôvod priezviska
-------------------------

Podľa Ľ. Králika existujú viaceré interpretačné možnosti priezviska Kendra. Možno vychádzať z maďarského kender, teda „konope" alebo kenderica „kukurica". Priezvisko Kendra môže byť variantom iného priezviska Kandra. A teda jeho význam by bol zo slova kanderavý „kučeravý". Podľa iných názorov je priezvisko poľského pôvodu, keďže jeho výskyt prevažuje na východnom Slovensku. Ide teda o adaptáciu poľského priezviska Kedra. Teda význam je od slova kędry mn. „vlasy mladého dievčaťa po ostrihaní", kędzierzawy „kučeravý".

Známi nositelia
---------------

* František Kendra - bol slovenský politik a významný predstaviteľ z umierneného krídla Hlinkovej slovenskej ľudovej strany v období medzivojnového Česko-Slovenska.
* Juraj Kendra - autor učebníc chovateľstve hospodárskych zvieratách pre hospodárske školy.

Referencie
----------

1. ↑  Králik, Ľ. (2019). ETYMOLOGICKÉ PRÍSPEVKY K ŠTÚDIU PRIEZVISK DOLNOZEMSKÝCH SLOVÁKOV1. Slovenská reč (Slovak Language), 84(2), dostupné online
2. ↑  Juraj Kendra, prijmeni.cz , dostupné online
Pugio, 1. stor. po Kr. rekonštrukcia
**Pugio** bola rímska dýka a súčasť rímskej uniformy, používala sa od 2. stor. pred Kr. - 3. stor. po Kr.

Pôvod
-----

Pôvod dýky pugio je rovnaký ako pôvod meča gladius, teda v Hispánii. Rimania sa stretli s Gladiom a Pugio počas ich invázie do Hispánie v púnskych vojnách. Scipio donútil hispánskych zbrojárov vyrábať pre légie tieto typy zbraní. Zatiaľ, čo sa Gladius u Rimanov udomácnil, dýka pugio bola viacmenej raritou a bežne sa začala používať až počas Cézarovej doby.

Vzhľad dýky
-----------

Pugio bola železná dýka, ktorá bola v špicatej pošve. Pošva bola charakteristická kruhovým zakončením, tvarom a štyrmi úchytkami na remeň. Rúčka mala na hornom konci typické zakončenie, v strede rúčky bol výčnelok pre lepší úchop. V cisárskych dobách nachádzame aj medené rúčky, hoci tie nie sú typické. Kovové rúčky boli z tenkého razeného plátku železa, vďaka ktorému boli veľmi ľahké. Čepele dýk boli veľmi tenké s rôznymi žliabkami a ryhami, čo malo zvýšiť ich pevnosť.

Spočiatku bola dýka nezdobená a dodržiavala svoj štandardný tvar, no v 1. stor. po Kr. sa objavili bohato zdobené medené pošvy s rôznymi motívmi. Spočiatku sa myslelo, že ide o dôstojnícke pugio, no zistilo sa, že dekoratívne dýky boli rozšírené u bežných vojakov. Pugio sa nosilo na ľavej strane, pripevnené k opasku. Definitívne sa vyradilo niekedy v polovici 3. stor.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pugio**
**Wireless Markup Language**, skrátene **WML**, je hypertextový značkovací jazyk využívaný technológiou WAP. WML je založený na technológii XML a na prvý pohľad je veľmi podobný jazyku HTML. Využíva rovnaký systém ukazovania na zdroje (URL), obsahuje značky pre vytváranie odkazov a navyše umožňuje pracovať s premennými.

Oproti značkovaciemu jazyku HTML je WML zložitejší v tom, že musíte vždy dbať na to, aby boli párové značky a nepárové značky vždy ukončené a nepremiešané.

*Príklad:* 

```
Správne:
<p><b></b><br/></p>
```

```
 Nesprávne:
<p><b><br/></p></b>
```

V inom prípade sa stránka jednoducho na mobilnom telefóne nezobrazí. Názvy všetkých elementov by mali byť napísané malými písmenami.

Ukážka WML dokumentu

```
<?xml version="1.0"?>
<!DOCTYPE wml PUBLIC "-//WAPFORUM//DTD WML 1.1//EN"
"http://www.wapforum.org/DTD/wml_1.1.xml">
<wml>
<card id="uvod" title="Prvá stránka">
<p>
WAP stránka
<a href="#odkaz">Vstúpte</a>
</p>
</card>
</wml>

```

| * z
* d
* u
Značkovacie jazyky |
| --- |
| dokumenty office | 
* Compound Document Format
* OOXML
	+ SpreadsheetML
	+ PresentationML
	+ WordprocessingML
* ODF
* UOF

 |
| veľmi známe | 
* HTML
* XHTML
* MathML
* JSON
* RTF
* TeX
* LaTeX

 |
| menej známe | 
* CML
* C-HTML
* ConTeXt
* Crossmark
* DITA
* DocBook
* eLML
* EAD
* Enriched text
* FHTML
* GML
* GuideML
* HDML
* HyTime
* HyperTeX
* IPF
* LilyPond
* LinuxDoc
* Lout
* MIF
* MAML
* MEI
* MusicXML
* OMDoc
* OpenMath
* POD
* RTML
* RTML
* RFT
* S1000D
* TEI
* Texinfo
* troff
* Wikitext
* WML
* WapTV
* XAML
* YAML
* Z Format

 |
**Hermippos** (starogr. *Ἕρμιππος* – *Hermippos*) bol grécky sochár v 2. storočí pred Kr.

Sochár Hermippos, syn Dioména z atického dému *Sounion*, tvoril v 2. storočí pred Kr. Od starovekých autorov nemáme o ňom správy. Jeho menom sú ale signované dva mramorové podstavce zo sôch objavené v Aténach. Nápis na podstavci z *hymettického* mramoru, nájdený v lokalite aténskej Agory, uvádza aj meno jeho otca:

|  |  |
| --- | --- |
| *Ἕρμιππος Διομένου Σουνιεὺς ἐπόησεν.*  | preklad: *Hermippos syn Dioménov zo Sunionu zhotovil.* |

- text v starogréčtine
Ten druhý nápis (mierne poškodený), vytesaný do podstavca z pentelského mramoru, sa našiel v blízkosti *Asklépieionu*.

Znalci oba nápisy podľa typu písma datujú do 2. stor. pred Kr.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Hermippos 2*
2. ↑  SCHMUCK, Hilmar. *Biographischer Index der Antike*. Berlin : Walter de Gruyter, 2001. 1073 s. ISBN 978-31-1095-441-8. S. 430. (po nemecky)
3. ↑  Inscriptiones Graecae, *IG II² 4284*
4. ↑  *Agora Publication: Agora XVIII*, IG II² 4284
5. ↑  Inscriptiones Graecae, *IG II² 4283*
**Winnetou** alebo **Vinnetou** môže byť:

* postava Karla Maya, synonymum: Vinetu, pozri Winnetou (postava)
* troj- resp. štvordielny román Karla Maya, pozri Winnetou (román)

**Vinnetou** môže byť aj:

* séria filmov zo 60. rokov, pozri Vinnetou I. Vinnetou II. - Červený gentleman a Vinnetou III. - Posledný výstrel
* televízny seriál z roku 1980, pozri Vinnetou (seriál z roku 1980)

**Winnetou** môže byť aj:

* trojdielny film/seriál z roku 2016, pozri Winnetou (2016)
* poviedka Karla Maya z roku 1878 (dlhý tvar názvu je: *Winnetou - Eine Reiseerinnerung von Karl May*), pozri Winnetou (1878)

Poznámka
--------

Tvar *Vinnetou* je 1. český tvar, 2. tvar používaný vo väčšine slovenských názvoch filmových a televíznych diel okrem toho z roku 2016, 3. tvar používaný v niektorých slovenských prekladoch kníh. Tvar *Winnetou* sa používa v ostatných prípadoch, pričom ale najnovšie slovenské preklady kníh (napr. z roku 2019) používajú tvar *Vinetu*. Pozri aj článok Karl May.

Symbol rozcestia

*Toto je rozlišovacia stránka. Obsahuje rozličné významy uvedeného hesla.*

Ak ste sa sem dostali cez odkaz v článku, prosím, vráťte sa a opravte ho tak, aby odkazoval priamo na najvhodnejší význam.
**Hermetické spisy** alebo zriedkavo **hermetika (hermétika)** alebo (?) **Hermetický súbor/Corpus Hermeticum v širšom zmysle** je súbor špekulatívnych spisov platónsko-gnostického obsahu od anonymných spisovateľov z 2. - 4. storočia.

Spisom ide o sprostredkovanie najvyššej múdrosti (Gnósis), ktorá spočíva v tom, že duša sa oslobodzuje od tela, opätovne stúpa hore po rôznych kruhoch planét až sa napokon stáva bohom (Theóthénai). V spisoch sa podčiarkuje fundamentálna jednota mikrokozmu a makrokozmu čiže boha, sveta a človeka, nevyhnutnosť očisťovania pôvodne božskej súčasti duše (Nús) prísnou askézou a presvedčenie, že najväčším zlom pre dušu je nevedenie (Agnósia) o jej pôvode a cieli. 

Spisy boli čoskoro po svojom vzniku pripísané istému starému egyptskému mudrcovi menom Hermes Trismegistos, ktorého meno je helenizovanou formou mena egyptského boha Tata, po latinsky Mercurius). Na myšlienky zo zborníka sa často ako na autoritu odvolávajú rôzne diela a myslitelia počnúc 11. - 12. storočím až do 18. storočia (Kabbala, Giordano Bruno, Ficino...).

Zborník pozostáva zo siedmich častí:

1. Hermetický súbor (lat. *Corpus Hermeticum* v užšom zmysle): 17 traktátov vo forme dialógu v gréčtine; prvý traktát nesie nadpis *Poimandrés* a podľa neho sa často nazýva celý *Corpus Hermeticum*;
2. dialóg *Asclepius*, opierajúci sa o grécku predlohu, mylne pripisovaný Apuleiovi;
3. 29 fragmentov z diela *Anthalogion* od Stobaia;
4. ďalšie fragmenty z uvedeného Stobaiovho diela; ide o fragmenty textov z Tertulliana, Laktantia, Zósima z Panopolu a ď.;
5. niekoľko traktátov z koptickej gnostickej knižnice v Nag Hammádí obsahovo prináležiacich predchádzajúcemu duchovnému okruhu;
6. po arabsky zachovaná *Kniha o potrestaní duše*;
7. latinská *Liber XXIV philosophorum* - malý pseudohermetický spis napísaný okolo roku 1200.

Pozri aj
--------

* Hermetizmus (filozofia)

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.