Hans Bornemann. *Kristus v mandorle predstavuje meče duchovnej a časnej moci pápežovi a cisárovi*, knižná ilustrácia, manuskript Saského zrkadla, medzi 1442 a 1448, dnes Lüneburg Ratsbücherei, Lüneburg (Ms.Jurid 1)
**Teória dvoch mečov** alebo **náuka o dvoch mociach** bola stredoveká právno-politická teória rozdelenia moci nad svetom všeobecne uznávaná v západnom, t. j. latinskom (katolíckom) svete. 

Historicky vychádzala z línie vymedzovania sa svetskej a duchovnej moci a bojov o mocenskú prevahu medzi pápežom a svetskými panovníkmi (najprv byzantskými cisármi a neskôr cisármi Svätej ríše rímskej). Myšlienkovo vychádzala z učenia viacerých filozofov a teológov ako svätý Augustín (náuka o dvoch obciach), či Damazus I. Jedným z prvých zakladateľov teórie o dvoch mocenských centrách bol pápež Gelasius I. ktorý v roku 494 napísal list cisárovi Anastasiovi, známy ako *Formula Gelasiana* alebo podľa jeho prvých dvoch slov ako *Duo sunt*.

Gelasius v liste rozoznáva dve moci - *auctoritas sacrata pontificum* (svätá moc biskupov) a *regalis potestas* (kráľovská moc). Tieto moci mali byť nezávislé a pracovať v harmónii pre blaho kresťanskej spoločnosti. Duchovná moc však má mať podla Gelasia čestnú prednosť, pretože: *„...klerici budú musieť na Božom súde vydať účty i za pozemských kráľov*."  Pápež cisára vo svojej epištole cisára oslovuje ako syna, avšak význam tohto slova je možné chápať aj v zmysle, zdôraznenia postavenia hlavy Cirkvi, ktorá vlastní *auctoritas*, moc prevyšujúcu všetky ostatné moci (*potestas*). Rozdiel medzi týmito termínmi sa objavil už v starovekom Ríme u cisára Augusta.

Gelasiova teória bola neskôr v pozmenenej podobe transformovaná aj do druhej časti kánonickej zbierky *Decretum Gratiani* (Graciánov dekrét) a rozvíjala sa v priebehu celého stredoveku (napr. pápeži Gregor I. Mikuláš I. Gregor VII. či Bonifác VIII.). Svojimi následkami ovplyvňovala dianie v západnom svete až do novodobej histórie (boj o investitúru, protestantizmus, sekularizácia).

Samotná teória dvoch mečov vychádzala z predstavy existencie dvoch mečov – svetského (reprezentovaného cisárom) a duchovného cirkevného (reprezentovaného pápežom). Stredovekí právnici avšak túto teóriu interpretovali rôzne podľa toho, koho záujmy chceli obhajovať a podľa toho prisudzovali buď oba meče pápežovi alebo cisárovi Svätej ríše rímskej. Podľa výkladu preferujúceho cirkev pápež pomyselný meč (t. j. moc) odovzdal cisárovi, aby ochraňoval cirkev a jej veriacich, či rozširoval vieru a potláčal bludy. Cisársky úrad tak podľa tohto výkladu bol cirkevným úradom a podriadeným pápežovi. Zástancami tejto teórie v stredoveku boli najmä „silní pápeži", ako napríklad zakladateľ svetovládnych snáh pápežstva Gregor VII. (myšlienky priamej duchovnej moci pápeža *potestas directa* v *Dictatus papae* z 1075) či Bonifác VIII. ktorý v roku 1302 vydal vrcholné dielo tejto teórie – bulu *Unam Sanctam*.

Opačné názory zase pápežovi priznávali moc len v rovine náboženskej a teda mystickej, ale nie svetskej. Takýmto prípadom bol napríklad východný (byzantský) cézaropapizmus presadzovaný cisárom Justiniánom I. v Novelách *Corpus Iuris Civilis*.

Názov teórie je pravdepodobne inšpirovaný slovami Nového Zákona: *„On im povedal: ‚Ale teraz, kto má mešec, nech si ho vezme, takisto aj kapsu, a kto nemá, nech predá šaty a kúpi si meč. Lebo hovorím vám: Musí sa na mne splniť, čo je napísané: Započítali ho medzi zločincov. Lebo sa spĺňa o mne všetko.‘ Oni hovorili: ‚Pane, pozri, tu sú **dva meče**.‘ On im povedal: ‚Stačí.‘"* (Lukáš 22, 36 – 38)

Iným náznakom zárodku existencie teórie dvoch mocí v Biblii je citát: *„Oni mu podali denár. Spýtal sa ich: ‚Čí je tento obraz a nápis?‘ Odpovedali mu: ‚Cisárov.‘ Tu im povedal: ‚Dávajte teda, čo je cisárovo, cisárovi, a čo je Božie, Bohu‘..."* (Mt 22, 15 – 21)

Pozri aj
--------

* teória Slnka a Mesiaca
* dejiny kresťanstva
* cézaropapizmus (východný a západný)
* boj o investitúru

Poznámky
--------

1. ↑  „*Duo quippe sunt, imperator Auguste, quibus principaliter mundus hic regitur : auctoritas sacra pontificum, et regalis potestas. In quibus tanto gravius est pondus sacerdotum, quanto etiam pro ipsis regibus Domino in divino reddituri sunt examine rationem...*" Porovnaj Gelasius I. *Epistolae et Decreta, Epistola VIII.* In: Migne, J. P. *Patrologia latina*. Vol. 59, sl. 42.

Referencie
----------

1. 1 2  KRSKOVÁ, Alexandra. *Dejiny politickej a právnej filozofie*. Bratislava : Iura Edition, 2011. 690 s. ISBN 978-80-8078-385-3. S. 191.
2. 1 2 3 4 5 6 7  NEMEC, Matúš. Teória dvoch mečov – významný prameň vzťahu cirkvi a svetskej moci v stredoveku. *Acta Universitatis Tyrnaviensis Iuridica* (Trnava: Typi Universitatis Tyrnaviensis), roč. 2010, čís. 7, s. 191 – 200. Dostupné online [cit. 2020-01-03]. ISSN 978-80-8082-415-0.
3. 1 2  VLADÁR, Vojtech. *Dejiny cirkevného práva*. 1. vyd. Praha : Leges, 2017. ISBN 978-80-7502-238-7. S. 119 – 120.
4. 1 2  Dejiny cirkevného práva, str. 289