recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Večiereň** (gr. εσπερινός - esperinos alebo (zriedkavo) λυχνικόν - lychnikon; csl. вечéрнѧ) je oficiálnou večernou modlitbou v gréckokatolíckej a pravoslávnej cirkvi. Je súčasťou denného okruhu bohoslužieb (časoslova). Večierňou sa v liturgickom chápaní začína deň a správne by sa mala začínať pri západe slnka.

Typy večierní
-------------

Vchod (slávnostný sprievod) s kadidlom na veľkej večierni
* Malá večiereň (slúži sa na významné sviatky pred veľkou večierňou)
* Všednodenná večiereň (slúži sa vo všedné dni)
* Veľká večiereň (slúži sa pred nedeľou a polyjelejnými sviatkami)
* Veľká večiereň s litiou (slúži sa pred významnejšími sviatkami, ktoré majú predpísané tzv. bdenie)

Niekedy sa večiereň zvykne spájať s utierňou (najmä pred veľkými sviatkami), vtedy sa nazýva *celonočná (vsenoščnaja).* Na niektoré sviatky sa večiereň spája s eucharistickou liturgiou, spravidla s liturgiou sv. Bazila Veľkého, v jednom prípade s liturgiou sv. Jána Zlatoústeho.

Štruktúra
---------

Večiereň sa začína zvyčajným začiatkom, po ktorom nasleduje Žalm 103 (podľa LXX), ktorý je oslavou stvorenia. Keďže večiereň je začiatkom liturgického dňa, bol vybratý žalm, ktorý ospevuje začiatok Božieho diela spásy. Po ňom nasleduje veľká ekténia (súbor prosieb) a čítanie alebo spev katismy - vybraných žalmov, ktoré sa cyklicky menia. Po katisme nasleduje spev žalmu 140, 141, 129 a 116 (podľa LXX) a stichiry - krátke oslavné, kajúce, prosebné a ďakovné spevy o sviatku alebo svätcovi daného dňa. Ich počet zavisí od typu večierne (4 až 10). Ak je veľká večiereň, na konci spevu stichír sa koná *vchod* - slávnostný sprievod s kadidlom. Spieva sa hymnus *Svetlo tiché (Svíte tíchij)*. Po ňom, ak je veľká večiereň pred sviatkom, nasledujú čítania zo Starého zákona. Po prosbách nasleduje hymnus *Ráč nás, Pane...* a ďalšie prosby. Ak sa koná litia, v predsieni chrámu sa spievajú litijné stichiry a ekténia (prosby). Nasleduje ďalšia séria stichír, hymnus *Teraz prepustíš, Pane, svojho služobníka...* a prípadne požehnanie chlebov, pšenice, vína a oleja alebo ďalšia ekténia a záver večierne. Pôstne večierne majú špecifický záver.

Obsah
-----

Večiereň je postavená na Písme, najmä na žalmoch, a na stichirách. Približuje mnoho starozmluvných predobrazov Krista-Vykupiteľa, sprítomňuje očakávania Izraela, stvorenie sveta, odlúčenie človeka po prvom hriechu a opätovné hľadanie Boha. Mnohé texty majú kajúci charakter. Stichiry sviatočných večierní zhŕňajú obsah daného sviatku v krátkych oslavných formuláciách.

Pozri aj
--------

* Liturgia vopredposvätených darov

Zdroje
------

* Večiereň – modlitba cirkvi

  


| * z
* d
* u
Denný okruh bohoslužieb v byzantskom obrade (časoslov) |
| --- |
| Nočná časť | 
* Večiereň
* Povečerie
* Polnočnica
* Utiereň

 |
| Denná časť | 
* 1. hodinka
* 3. hodinka
* 6. hodinka
* 9. hodinka
* Obednica

 |
**Gustav Hoepfner st.** (\* 20. december 1833, Annaberg – † 31. október 1900, Viedeň) bol finančník, podporovateľ turizmu a kúpeľníctva v Uhorsku a najmä vo Vysokých Tatrách.

Zo života
---------

Jeho rodičia boli majitelia čipkárskej dielne. Štúdiá absolvoval na obchodnej akadémii. Po ich dokončení praxoval v obchodnej firme švagra a staršieho brata Metz a Hoepfner v Budapešti. Potom sa stal prokuristom vo viedenskej obchodnej spoločnosti Karl Parvy. V roku 1860 sa rozhodol založiť si vlastný obchod s rozličným tovarom. Oženil sa s Hermínou Maurerovou zo Spišského Podhradia, s ktorou mal synov Gustava, Qidóa Cornela a dcéru Elsu (1863 – 1921). V roku 1862 sa presťahoval do Spišského Podhradia, kde pokračoval v obchodovaní. Neskôr založil v tomto meste sporiteľňu. V Levoči v roku 1869 bola založená úverová banka, ktorá ponúkala služby spišským Nemcom - Zipser Creditbank (Spišská úverová banka), kde našiel uplatnenie.

Okrem práce vo finančnom odbore sa začal venovať turistike, začal aktívne pôsobiť ako propagátor prírodných a kultúrnych krás Spiša. V roku 1875 bol vydavateľ a editor týždenníka *Zipser Anzeiger* (Spišský oznamovateľ), od roku 1876 bol redaktorom týždenníka *Zipser Bote* (Spišský posol), ktoré veľkú časť svojho obsahu venovali Vysokým Tatrám. V roku 1873 po založení Uhorského karpatského spolku sa stal jedným z jeho prvých členov. O štyri roky neskôr už bol členom jeho ústredného výboru. Bol presbyterom evanjelického cirkevného zboru. V tejto funkcii viedol farské účtovníctvo.

V roku 1881 začal zapájať banku do aktivít v cestovnom ruchu. Tatranskú osadu Starý Smokovec vtedy už vlastnilo urbárske spoločenstvo v Mlynici. Hoepfner zaangažoval banku do obnovy upadajúceho kúpeľníctva v Starom Smokovci. Banka kúpila kúpeľné budovy, prenajala si pozemky a začala s obnovou a výstavbou nových hotelov a parkov. Okrem rôznych menších stavieb boli tu postavené nové dôležité budovy ako napríklad Kúpeľný dom, vila Hygiea, v ktorej boli zdravotnícke služby a lekáreň, postavili hotely Scepusia a Čákyho dom. Do výstavby bol zaangažovaný jeho syn Quidó Hoepfner. Neskôr sa kúpeľníctvu a rozvoju turistiky v Starom Smokovci venoval aj Gustáv Hoepfner ml. a jeho syn Felix Hoepfner. Spišská úverová banka, po uzavretí zmluvy s uhorským ministerstvom pôdohospodárstva, od roku 1882 financovala rozvoj Tatranskej Lomnice. Bola to predovšetkým zásluha Gustáva Hoepfnera st. ktorý sa zaslúžil o výstavbu reprezentačného hotela Lomnica. Hopefnerovci zostali vo Vysokých Tatrách do roku 1945. Všetci sa venovali hotelierstvu a rozvoju turistiky.

Gustáv Hoepfner st. zomrel vo Viedni deväť dní po operácii. Pochovaný je na starom levočskom cintoríne.

Referencie
----------

1. ↑  BOHUŠ ST. Ivan. Hoepfnerovci a Vysoké Tatry. *Tatry*, roč. LVI. čís. 6, s. 20-22.
**Ralph Woods** (\* 2. máj 1986, Quebec, Kanada) je kanadský pornoherec. Patrí medzi najznámejšie hviezdy bratislavského produkčného štúdia pre homosexuálne pornofilmy produkujúceho pod ochrannou známkou Bel Ami. Ralph Woods je jedným z mála hercov v Bel Ami, ktorí nepochádzajú zo Slovenska a ktorí vystupujú otvorene ako homosexuáli. Ralph Woods meria 173 centimetrov a váži 57 kilogramov. Vyznačuje ho nadrozmerný penis, ktorý je jeho výrobnou značkou známou v homosexuálnom pornopriemysle.

Kariéra
-------

V 18-tich rokoch sa R. Woods presťahoval do Montrealu a začal kariéru v sexpriemysle ako striptér. Následne začal pracovať pre produkčné štúdio Falcon Entertainment a neskôr pre Bel Ami (avšak nie exkluzívne).

Filmografia
-----------

* 2009: *Private Life of Ralph Woods*
* 2008: *French Kiss*
* 2007: *Some Like It Big*
* 2007: *Bel Ami XL Files Part 6*
* 2006: *Spokes III*
* 2006: *Big Dick Club*

Ocenenia
--------

* GayVN Awards (2009): Najlepší herec v zahraničnom filme (za rolu vo filme *French Kiss*)

Referencie
----------

1. 1 2  Ralph Woods:About me
2. ↑  Belami models: Ralph Wood

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ralph Woods**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ralph Woods na nemeckej Wikipédii.*
**Psychobilly** je hudobný žáner všeobecne popisovaný ako zmes medzi neskorým punkom a americkým rockabilly. Texty skladieb často odkazujú na hororové filmy, násilie, odpudivé podoby sexuality a ďalšie všeobecne tabuizované témy, hoci tak činia často v komediálnej alebo dvojzmyselnej nadsázke. V psychobilly sa hrá na gitaru, bicie a (holou rukou) na kontrabas namiesto elektrickej basgitary, ktorá je bežnejšia v modernej rockovej hudbe. Za zakladateľa psychobilly je všeobecne považovaná britská skupina The Meteors. Koncom 80. rokov sa tento žáner rozšíril aj do zvyšku Európy či USA. Vznikli skupiny ako Nekromantix, Tiger Army, Demented Are Go, The Batmobile, The Horrorpops alebo nemeckí Mad Sin.

História
--------

Termín „psychobilly" sa prvýkrát objavil v roku 1976 v piesni Johnnyho Casha s názvom „One Piece at a Time", kde spieva:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| „ | Ugh! Yow, RED RYDER
*This is the COTTON MOUTH*
*In the PSYCHO-BILLY CADILLAC Come on* | "|

Móda
----

Pár topánok
Ku každému hudobnému žánru určite patrí aj štýl obliekania a česanie vlasov. Punkáči majú číra, skinheadi holé hlavy a (hard) rockeri dlhé vlasy. Účes, ktorý väčšinou nosia na hlave poslucháči psychobilly, sa nazýva „quiff". Oblečenie je zmesou štýlov rokenrolu 50. rokov, punku 70. rokov a rockabilly. Tieto odevy sú často šité z džínsoviny, kože alebo z látok imitujúcich zvieracie vzory. Tie sú doplnené cvočkami a reťazami. Často nechýbajú ani hororové kostýmy a masky. Neoddeliteľnou súčasťou je tiež tetovanie, ktorého motívom sú lebky, pin-up girls, plamene, autá... (skrátka to už záleží na každom, čím si ozdobí svoje telo).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Psychobilly**

Externé odkazy
--------------

* psychobilly.cz
* rockabilly.cz

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Psychobilly na českej Wikipédii.*
**Olympiosthenes** alebo **Olympiosthenés** (starogr. *Ὀλυμπιοσθένης*) bol grécky sochár v 4. storočí pred Kr.

Olympiosthenes, sochár neznámeho rodiska, bol činný v prvej polovici 4. storočia pred Kr. Správu o ňom nám zanechal jedine Pausanias vo svojej sprievodcovskej príručke po Grécku, kde uvádza, že v boiótskom háji Múz videl jeho sochy: „*Prvé sochy všetkých Múz sú diela Kéfisodota. Ak však návštevník ide o trochu ďalej, nájde opäť tri podoby týchto bohýň od toho istého umelca, ďalšie pochádzajú od Strongylióna, umelca, ktorý vedel najlepšie zhotovovať býkov a kone, ostatné vytvoril Olympiosthenes.*"

Háj Múz sa nachádzal v údolí severného výbežku vrchu Helikón asi tri a pol kilometra od obce *Paleo-Panagia*. Zachovali sa tu zvyšky malého iónskeho chrámu, stĺporadia a divadla.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Antonio Corso, *The Art of Praxiteles*, str. 75
2. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 371.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 234.
4. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 406.
5. ↑  Jiří Špička, *Petrarca v Provence*, str. 197
**Chorupniansky potok** je potok v hornom Liptove, v južnej časti okresu Liptovský Mikuláš. Je to ľavostranný prítok Malužinej, meria 4,8 km a je tokom V. rádu. Preteká východnou časťou NAPANT-u cez Chorupniansku dolinu.

Prameň
------

Tečie v Nízkych Tatrách, v podcelku Kráľovohoľské Tatry, pramení na východo-juhovýchodnom svahu Fišiarky (1 478,4 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 300 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa najprv tečie smerom na juhojuhovýchod, následne na východo-severovýchod, sprava priberá občasný prítok z juhozápadného svahu Vrbovice (1 393,8 m n. m.) a pokračuje na sever. Ďalej priberá pravostranný prítok zo severného svahu Vrbovice, potom vytvára oblúk vypnutý na východ a tečie v blízkosti horárne Chorupné na ľavom brehu. Vzápätí priberá ľavostranný prítok zo Suchej doliny, následne z tej istej strany aj prítok z južného svahu Špíglového (1 280,7 m n. m.) a krátky prítok z východného svahu Špíglového. Napokon sa stáča na severovýchod a v strednej časti Malužinskej doliny, na katastrálnom území obce Malužiná a južne od horárne Predné, ústi v nadmorskej výške cca 824 m n. m. do Malužinej.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-08-20]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-08-20]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Boce** |
| --- |
| *Boca* → *Váh* → *Dunaj* |
| **Boca** · Čertovica · Červený jarok · Dolina · Doštianka · Fišiarsky potok · Grúňový potok · Hodruša · Hošková · Chopcovica · Chorupniansky potok · Jasenoviská · Kliesňová · Kvasná · Malužiná · Michalovský potok · Nižná Červená dolina · Nižná Hlboká · Pod Honiskom · Pod Ištvánom · Pod Stáčaným · Pod Veľkým bokom · Prašivá · Priehyba · Pukanec · Radová · Skribňová · Skvočková · Svidovský potok · Sýkorová · Široká · Tmavá · Veľký úplaz · Vyšná Červená dolina · Vyšná Hlboká · Za baňou |
"**Destiny Fulfilled ... And Lovin' It Tour**" je celosvetové turné skupiny Destiny´s Child z roku 2005. Beyoncé, Kelly Rowland a Michelle Williams navštívili Austráliu, Japonsko, Blízky východ, Európu a Severnú Ameriku v rámci ktorých odohrali 67 koncertov. 

Beyoncé, Michelle a Kelly počas vystúpenia v rámci turné "Destiny Fulfilled ... And Lovin' It tour"

Zoznam piesni
-------------

01. "Say My Name"  

02. "Independent Women Part I"  

03. "No, No, No, Part 2"  

04. "Bug a Boo"  

05. "Bills, Bills, Bills"  

06. "Bootylicious"  

07. "Jumpin' Jumpin'"  

08. "Soldier"  

09. "Dilemma" *(Kelly Rowland)*  

10. "Do You Know" *(Michelle Williams)*  

Beyoncé, Michelle a Kelly počas vystúpenia v rámci turné "Destiny Fulfilled ... And Lovin' It tour"
11. "Baby Boy" *(Beyoncé Knowles)*  

12. "Naughty Girl" *(Beyoncé Knowles)*  

13. "Cater 2 U"  

14. "Girl"  

15. "Free"  

16. "If"  

17. "Through With Love"  

18. "Bad Habit" *(Kelly Rowland)*  

19. "Dangerously In Love 2" *(Beyoncé Knowles)*  

20. "Crazy in Love" *(Beyoncé Knowles)*  

21. "Survivor"  

22. "Lose My Breath"
**Michael Marien** je americký futurológ.

Kariéra
-------

Michael Marien sa zaoberá bibliografickými prehľadmi futurologickej literatúry a robí anotovanú bibliografiu. Je zakladateľom a editorom Future Survey časopisu abstraktov, recenzií a článkov o futurologických publikáciach. Žije v La Fayette v štáte New York v USA.

Dielo
-----

Michael Marien napísal a vydal knihy a publikácie *Essential Reading for the Future* (1970), *Alternative Futures for Learning. An Annotated Bibliography* (1971), *The Hot List Delphi. An Exploratory Survey of Essential Reading to the Future* (editor) (1972), *What I Have Learned. Thinking about the Future Then and Now* (spolueditor) (1985) (1987), *World Futures and the United Nations: An Annotated Guide to 250 Recent Books and Reports* (1995), *Environmental Issues and Sustainable Futures. A Critical Guide to Recent Books, Reports, and Periodicals* (1996), *Best Books on the Future, 1996 - 2000: Future Survey´s Super 70* (2001), *Utopia Revisited: New Thinking on Social Betterment* (2002).

Externé odkazy
--------------

* 
*
Ballagás na gymnáziu sv. Ladislava (Szent László Gimnázium)
**Ballagás** je slovo maďarského pôvodu, ktoré by sa mohlo preložiť ako *odchod*, respektíve *odchod zo školy*. Presnejšie pomenovanie by však bolo *rozlúčka so školou*.

Ballagás je slávnostné ukončenie školského roka, počas ktorého sa deviataci na základných školách, repsektíve maturanti na stredných školách rozlúčia so svojou školou a symbolicky aj so svojím doterajším životom.

Tento zvyk sa dodržiava najmä v Maďarsku, avšak táto slávnosť sa usporadúva aj na niektorých školách s vyučovacím jazykom maďarským mimo územia Maďarska.

Priebeh ballagásu
-----------------

V deň ballagásu žiaci pochodujú v celom areáli školy, čím sa symbolicky rozlúčia so svojím doterajším životom. Na ramene majú malú tašku, do ktorej im mladší žiaci pribalia pagáč, soľ, vodu, zoznam mien spolužiakov a triedneho učiteľa, nejaké drobné, poprípade aj fotku školy. Rodičia, deti a učitelia dávajú najstarším žiakom kvetiny, alebo iné darčeky. Počas slávnosti sa spieva hymna študentov - Gaudeamus igitur a hymna štátu. Riaditeľ školy sa vo svojom koncoročnom príhovore tiež rozlúči s maturantmi, či deviatakmi a popraje im v živote veľa šťastia. Po slávnosti sa môže usporiadať banket, v akej podobe ho poznáme na Slovensku, alebo sa *rozlúčka so školou* oslávi v kruhu rodiny.

Dejiny
------

Po prvýkrát sa ballagás usporiadal okolo roku 1870 vo vtedajšom Uhorsku. Žiaci popri pochodovaní v škole spievali pesničku *Ballag már a vén diák* (slov. *Starý žiak už pochoduje*). Táto slávnosť sa čoskoro rozšírila po celom Uhorsku. Po rozpade Rakúsko-Uhorska si túto tradíciu vo veľkom udržalo len Maďarsko. Od roku 1920 sa pri pochodovaní spievala pesnička *Elmegyek, elmegyek...* (slov. *Odchádzam, odchádzam...*).

Slovensko a ballagás
--------------------

Na Slovensku tento zvyk dodržiavajú napríklad *Základná škola a gymnázium s vyučovacím jazykom maďarským na Dunajskej ulici v Bratislave*, alebo *Základná škola s materskou školou s vyučovacím jazykom maďarským na Vetvárskej ulici* v Bratislave. Na slovenských školách sa ballagás neusporadúva, nahradzuje ho skôr banket.

Referencie
----------

1. ↑   *nlc* [online]. 2016-04-29, [cit. 2020-07-01]. Dostupné online. (po maďarsky)

Zdroj
-----

* Ballagás (po maďarsky)
„**Cinema**" je skadba talianskeho electro house DJa Bennyho Benassiho, z jeho štvrtého štúdiového albumu *Electroman*. Skladba obsahuje vokály britského speváka Garyho Go. Bola vydaná dňa 8. marca 2011 cez Ultra Records a All Around the World. Skladbu napísal Gary Go, hudbu Benny Benassi a Alle Benassi a produkovali ju Marco "Benny" Benassi a Alle Benassi. Tiež bola skladba použitá vo videohre *Need for Speed: Hot Pursuit*. Singel obsahuje niekoľko remixov, jeden vytvorený dubstepovým producentom Skrillexom, ktorý sa stal jeho vlastným hitom, pričom sa v rebríčku iTunes US Dance Top 10 udržal šesť mesiacov.

Hudobné video
-------------

Hudobné video k skladbe „Cinema" bolo prvýkrát vydané dňa 28. marca 2011 na YouTube, s celkovou dĺžkou 3 minúty a 39 sekúnd.

Zoznam skladieb
---------------

| 
UK Digital download |
| --- |
| # | Názov skladby | Dĺžka |
| 1. | „Cinema" (Radio Edit) | 3:03 |
| 2. | „Cinema" (Extended Mix) | 4:55 |
| 3. | „Cinema" (Skrillex UK Radio Edit) | 3:24 |
| 4. | „Cinema" (Alex Gaudino & Jason Rooney Remix) | 8:16 |
| 5. | „Cinema" (Laidback Luke Remix) | 6:08 |
| 6. | „Cinema" (Congorock Remix) | 5:58 |

Pozície v rebríčkoch
--------------------

| Rebríček (2011-12) | Vrcholovápozícia |
| --- | --- |
| Austrália (ARIA) | 26 |
| Kanada (Canadian Hot 100) | 82 |
| Holandsko (Single Top 100) | 49 |
| Nový Zéland (RIANZ) | 13 |
| Škótsko (Official Charts Company) | 14 |
| Švédsko (Sverigetopplistan) | 42 |
| UK Dance (Official Charts Company) | 6 |
| UK Singles (Official Charts Company) | 20 |
| USA *Billboard* Bubbling Under Hot 100 Singles | 2 |
|

Remix verzia
------------

V januári 2011 vydal producent Skrillex dubstepový remix skladby. Remix tiež získal cenu Grammy v kategórii Best Non-classical Remixed Recording počas Grammy Awards 2011.

Referencie
----------

1. ↑   *Benny Benassi ft. Gary Go - Cinema* [online]. YouTube. Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Cinema (Benny Benassi song) na anglickej Wikipédii.*
O iných významoch výrazu *Londýnsky dohovor* pozri *Londýnska zmluva*.
**Dohovor o ochrane voľne žijúcich živočíchov, vtákov a rýb v Afrike** (ang. *Convention for the Preservation of Wild Animals, Birds and Fish in Africa*), alebo **Londýnsky dohovor z roku 1900** je viacstranná zmluva o ochrane voľne žijúcich živočíchov na Africkom svetadieli, ktorú podpísalo Spojené kráľovtsvo, Francúzsko, Nemecko, Taliansko, Španielsko, Portugalsko a Konžský slobodný štát. Zmluva bola podpísaná 19. mája 1900 v *Londýne*. 

Táto zmluva nikdy nenadobudla platnosť, keďže ani jedna krajina, ktorá ju podpísala, ju neuplatnila počas ratifikácie, ale aj napriek tomu je uznaná za jednu z najstarších dohôd o ochrane prírody v dejinách ľudstva.

Kategórie ochrany
-----------------

Kľúčovou inováciou dohovoru (ktorá sa v dohodách o ochrane prírody používa aj v súčasnosti) bolo zahrnutie plánov, ktoré zaraďujú zvieratá do rôznych kategórií ochrany. 

### Kategória 1: Úplný zákaz lovu alebo ničenia

Zvieratá, ktoré boli zahrnuté do prvej kategórie, boli buď vzácne, alebo užitočné pre Afriku. 

#### Kvôli užitočnosti

* supy,
* hadožrúty nohaté,
* oxpecker,
* sovy

#### Kvôli vzácnosti

* žirafy,
* gorily,
* šimpanzy,
* zebry horské,
* somáre africké,
* pakone,
* taurotragus,
* hrošíky libérijské

### Kategória 2 a 3: Zákaz lovu mladých a tehotných zvierat

Zvieratá uvedené v druhej kategórii mali byť chránené pred akýmkoľvek lovom mladých zvierat, zatiaľčo v tretej kategórii mali byť chránené graviditné samice pred akýmkoľvek lovom. Zvieratá v druhej a tretej kategórii boli totožné.

* slony,
* nosorožcovité,
* hrochy obojživelné,
* zebry,
* byvoly africké,
* kozorožce vrchovské,
* tragulovité,
* antylopy a gazely

### Kategória 4.: Zvieratá, ktoré môžu byť lovené v obmedzenom počte

Lov zvierat uvedených v štvrtej kategórii malo byť povolené len v obmedzenom počte:

* zvieratá uvedené v druhej a tretej kategórii
* ošípané
* colobus
* hrabáč takaru
* dugong morský
* lamantínovité
* šelmy
* serval
* jeleň axis
* šakal
* hyenka cibetkovitá
* opice
* pštrosovité
* marabu africký
* beluše
* dropotvaré
* francolinus
* perličkovité
* korytnačkovité

### Kategória 5: Škodlivé zvieratá, ktorých rozšírenie treba obmedziť

Zvieratá uvedené v piatej kategórii boli označené za škodlivé, ktorých rozšírenie po Afrike by malo byť obmedzené. 

* levy
* leopardy
* hyeny
* pes hyenový
* vydry
* paviány
* krokodíly (podpora ničenia krokodílych vajec)
* jedovaté hady (podpora ničenia hadích vajec)
* pytóny (podpora ničenia pytóních vajcec)

Uskutočnenie zmluvy
-------------------

Zmluva nikdy nenadobudla platnosť a v roku 1933 bola nahradená *Dohovorom o ochrane fauny a flóry v ich prirodzenom stave*.

Referencie
----------

1. 1 2

Literatúra
----------

* John M. MacKenzie: *The Empire of Nature: Hunting, Conservation, and British Imperialism*
* Philippe Sands: *Principles of International Environmental Law*


|  |  |
| --- | --- |
|  | Politický portál |
**Sabráta** je mesto v severozápadnej Líbyi, ktoré sa rozkladá na pobreží Stredozemného mora asi 70 km na západ od hlavného mesta Tripolisu. Žije tu asi 100 tisíc ľudí. V roku 1982 bolo tunajšie archeologické nálezisko z obdobia antiky zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO.

Staroveké mesto
---------------

Staroveká Sabráta prosperovala vďaka námornému obchodu so zvieratami a slonovinou z afrického vnútrozemia. Najvýraznejšou antickou pamiatkou je divadlo, ktorého výstavba sa začala na konci 2. storočia. Po zhruba 200 rokoch ho však zničilo zemetrasenie. Súčasnú podobu získalo vďaka rekonštrukcii, ktorú v 20. rokoch 20. storočia vykonali talianski archeológovia.

Celkový úpadok mesta nastal v 4. storočí.

Referencie
----------

1. ↑   *Objektiv: města Sabrata a Leptis Magna* [online]. Česká televize, 2006-5-7. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Islamský štát obsadil v Líbyi starorímske mesto

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Sabráta na českej Wikipédii.*
Laurin & Klement A (1905), Škoda Auto Museum, Mladá Boleslav
 **Laurin & Klement** je obchodná značka dnes už zaniknutého výrobcu bicyklov, motocyklov a automobilov.

História
--------

Továreň na výrobu bicyklov vznikla v Mladej Boleslavi vo vtedajšom Rakúsko-Uhorsku. Spoločnosť založili v roku 1895 kníhkupec Václav Klement (16. októbra 1868 – 13. augusta 1938) a strojný zámočník Václav Laurin (27. septembra 1865 – 4. decembra 1930). 

Spočiatku vyrábali v Pražskej ulici v štvrti Podolec bicykle pod značkou „Slavia", o tri roky neskôr vybavené i pomocným motorom. Od roku 1899 vznikali prvé motocykle. Výroba automobilov začala už v súčasných priestoroch na opačnom konci mesta v roku 1905, v roku 1907 sa firma zmenila na akciovú spoločnosť a tá sa rýchlo stala najväčším výrobcom automobilov v Rakúsko - Uhorsku. Jej vozidlá víťazili v rade medzinárodných športových súťaží. V roku 1912 prevzala libereckú automobilku RAF.

27. júna 1925 firmu prevzal koncern Škoda (Laurin zostal technickým riaditeľom). Od tohoto dňa mali vyrobené vozidlá novo vzniknutej firmy názov Laurin & Klement - Škoda a neskôr už len Škoda. Výroba bicyklov a motocyklov bola zastavená.

Automobily
----------

Laurin & Klement BS (1907)

|  |  |
| --- | --- |
| * Laurin & Klement A (1905)
* Laurin & Klement B (1906)
* Laurin & Klement C (1906)
* Laurin & Klement E (1906)
* Laurin & Klement B2 (1907)
* Laurin & Klement C2 (1907)
* Laurin & Klement FC (1907) (pretekárske auto)
* Laurin & Klement FCS (1908) (pretekárske auto)
* Laurin & Klement BS (1908)
* Laurin & Klement EN (1909)
* Laurin & Klement FCR (1909) (pretekárske auto)
 | * Laurin & Klement ENS (1910)
* Laurin & Klement T / Ta (1914)
* Laurin & Klement MK6 / 445 / 450 (1920)
* Laurin & Klement A / 100 (1922)
* Laurin & Klement 105 (1923)
* Laurin & Klement 150 (1923)
* Laurin & Klement 350 (1925)
* Laurin & Klement 110 (1925)
* Laurin & Klement 120 (1925)
* Laurin & Klement 360 (1926)
 |

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Laurin & Klement**

Externé odkazy
--------------

* Životopisy zakladateľov
* Technické detaily (anglicky)
* Laurin & Klement na auta5p.eu

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Laurin & Klement na českej Wikipédii.*
Happy Human – oficiálny symbol IHEU
**Svetový deň humanistov** je humanistický sviatok oslavovaný každoročne 21. júna na celom svete. Podľa Humanists International je tento deň príležitosťou na rozširovanie informácií o kladných stanoviskách humanizmu ako filozofického svetonázoru a prostriedku na dosiahnutie zmeny vo svete.

História
--------

Svetový deň humanistov začalo oslavovať v osemdesiatych rokoch minulého storočia Americké humanistické združenie (AHA). Jednotlivé zoskupenia v rámci tohto združenia sa spočiatku nevedeli dohodnúť na tom, či Svetový deň humanistov oslavovať pri príležitosti výročia založenia Medzinárodnej humanistickej a etickej únie (IHEU) alebo pri pamiatke na iné udalosti. Koncom osemdesiatych a začiatkom deväťdesiatych rokov AHA a neskôr IHEU schválili rezolúcie, v ktorých vyhlásili Svetový deň humanistov na deň letného slnovratu.

Oslavy
------

Spôsob, akým sa oslavuje Svetový deň humanistov, sa značne odlišuje medzi miestnymi humanistickými skupinami, odráža individualitu a nedogmatické zásady humanizmu. Napr. Asociácia holandských humanistov vysiela krátke filmy o Svetovom dni Humanistov v holandskej televízii. Asociácia írskych humanistov zase organizuje čítanie poézie v parku. Svetový deň humanistov doposiaľ nebol prijatý všetkými humanistickými organizáciami, avšak mnohé z nich ho začínajú uznávať.

Pozri aj
--------

* Humanizmus (ľudomilnosť)
* Slnovrat (astronómia)

Externé odkazy
--------------

* Parada, Ján: Svetový deň humanistov
**Jozef Brieška** (\* 26. apríl 1891, Tekovské Nemce – † 24. jún 1964, Tekovské Nemce) bol slovenský roľník a politik, účastník Slovenského národného povstania (SNP).

Život
-----

Narodil sa ako jedno z troch detí v rodine roľníka Imricha Briešku a jeho manželky Marty, rod. Uličnej. Po absolvovaní ľudovej školy pracoval ako stavebný robotník v Budapešti, po roku 1918 bol roľníkom v rodnej obci. Stal sa členom Republikánskej strany poľnohospodárskeho a maloroľníckeho ľudu (tzv. Agrárnej strany), v ktorej pôsobil ako člen okresného výboru (1928 – 1938).

Zapojil sa do domáceho odboja a po vypuknutí SNP pôsobil ako poslanec Revolučného okresného národného výboru v Zlatých Moravciach, člen Demokratickej strany. Po oslobodení pôsobil na lokálnej úrovni ako predseda Miestneho národného výboru v Tekovských Nemciach a na celoštátnej úrovni ako poslanec Ústavodarného národného zhromaždenia.

Referencie
----------

1. 1 2  „BRIEŠKA, Jozef", *Slovenský biografický slovník : (od roku 833 do roku 1990)*, I. zväzok, A – D, Martin: Matica slovenská, 1986, str. 323
2. ↑  *Jozef Brieška*, Praha: Poslanecká sněmovna Parlamentu České republiky, [s. a.], dost. 2019-03-08

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrike ; riadok č.16 - farnosť Tekovské Nemce; pokrstený ako József Brieska
**Ľudmila Šinalová-Kopecká** (\* 14. október 1954, Beňuš) je slovenská spisovateľka pre deti a pedagogička.

Životopis
---------

Po maturite na Strednej všeobecnovzdelávacej škole v Banskej Bystrici absolvovala roku 1978 štúdium na Filozofickej fakulty UK v Bratislave. V roku 1978 – 1992 pôsobila ako učiteľka na Strednom odbornom učilišti služieb a Strednom obchodnom učilišti, od 1992 je pedagogičkou na Obchodnej akadémii v Banskej Bystrici. Debutovala knihou Strom splnených želaní (1993), inšpirovanou motívmi indických rozprávok. V zbierke rozprávok Jahodníček a iné rozprávky (2000) uplatnila metaforické obrazy z reálneho života, zmmysel pre poéziu, humor a vtipné novotvary. Poviedky a rozprávky publikuje aj časopisecky (Život, Smer a i.).

Literatúra
----------

* Výstrižkový fond

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * NK ČR: ola2017949082
* VIAF: 29149414981989550939
**Laurel Blair Clarková**, rodená **Saltonová** (\* 10. marec 1961, Ames, Iowa, USA – † 1. február 2003, nad Texasom) bola americká lekárka a astronautka. Svoj jediný let absolvovala na palube raketoplánu Columbia STS-107 ako štvrtý letový špecialista. Zahynula na palube Columbie, keď sa stroj s poškodenou tepelnou ochranou pri návrate do atmosféry rozpadol.

Laurel Clarková sa narodila v Ames v americkom štáte Iowa, ale za svoje rodné mesto považovala Racine v štáte Wisconsin. V tomto meste študovala na William Horlick High School, potom získala na University of Wisconsin-Madison lekársky doktorát. Po skončení štúdia nastúpila do služby v armáde, kde sa venovala lekárskej profesii na palube ponoriek aj na pevnine. Pôsobila na rôznych miestach v Spojených štátoch aj v zámorí. V roku 1996 sa stala astronautkou a po skončení základného výcviku pôsobila v technickom oddelení prípravy experimentov a čakala na nomináciu do niektorej posádky kozmickej lode. V roku 2000 sa dostala do posádky vedeckej misie STS-107 ako štvrtý letový špecialista.

Laurel Clarková bola vydatá, s manželom Jonathanom mala jedného syna.

Celá posádka Columbie zahynula pri deštrukcii stroja počas pristávania. Clarková bola pochovaná na Arlingtonskom národnom cintoríne podobne ako ďalší dvaja členovia posádky – David McDowell Brown a Michael Anderson. Jej meno nesie asteroid *51827 Laurelclark*.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Laurel Blair Salton Clarková**

Autoritné údaje: * GND: 124597742
* VIAF: 20619026
**Guillaume François Antoine, marquis de l’Hospital** (v modernej francúzštine **...Hôpital**, sám sa vo svojich knihách uvádzal ako Hospital; \* 1661, Paríž, Francúzsko – † 2. február 1704, Paríž) bol francúzsky matematik, ktorý v roku 1696 publikoval prvú učebnicu diferenciálneho počtu na svete, *Analyse des infiniment petits pour l’intelligence des lignes courbes*. Je známy vďaka tzv. l’Hospitalovmu pravidlu na výpočet limity zlomku, ktorého čitateľ aj menovateľ sa blíži k nule alebo nekonečnu, aj keď v skutočnosti nie je autorom tohto pravidla.

Učebnica diferenciálneho počtu
------------------------------

Učebnica *Analyse des infiniment petits pour l’intelligence des lignes courbes* (Analýze nekonečne malých veličín na pochopenie kriviek), vydaná v roku 1696 je prvou učebnicou diferenciálneho počtu na svete. Knihu písal v spolupráci s Johannom Bernoullim, s ktorým sa v roku 1694 dohodol, že mu bude platiť 300 frankov ročne za jeho matematické objavy. Po l’Hospitalovej smrti Bernoulli dohodu zverejnil a za pravdu mu dávajú aj texty, ktoré boli objavené v roku 1922. Od Bernoulliho teda pochádza aj pravidlo, ktoré je dnes známe ako l’Hospitalovo. Názory, že l’Hospital si chcel pravidlo privlastniť, sa však ukazujú ako neopodstatnené z toho dôvodu, že l’Hospital sa nikdy nevyhlasoval za jeho autora a v úvode knihy sa zmienil aj o spolupráci s Johannom Bernoullim.

* Analyse des infiniment petits pour l'intelligence des lignes courbes*Analyse des infiniment petits pour l'intelligence des lignes courbes*
* Traité analytique*Traité analytique*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Guillaume de l’Hospital**

Externé odkazy
--------------

* Životopis Guillauma de l’Hôpitala na *MacTutor History of Mathematics archive* (po anglicky)

Autoritné údaje: * BnF: 12000655c
* GND: 100814891
* ISNI: 0000 0001 2101 9809
* LCCN: n86809076
* NK ČR: xx0197648
* VIAF: 66476884
* WorldCat: lccn-n86809076
**Električky LHB série 165 – 179** sú typ dvojnápravovej obojsmernej električky, vyrobenej podnikom Linke-Hofmann-Busch v roku 1930 pre Štetínskú spoločnosť pouličných dráh. Tieto vozne znamenali pre štetínskú mestskú hromadnú dopravu rozšírenie vozového parku elektrickej dráhy. Celkom vzniklo 15 vozňov tohto typu.

Konštrukcia
-----------

Vozeň LHB bol obojsmerný dvojnápravový motorový električkový vozeň s odporovou výzbrojou. Stredná časť vozňa s dvoma dverami na oboch stranách bola nízkopodlažná. Pojazd tvoril dvojnápravový podvozok s dvoma motormi o výkone 46 kW. Vozne LHB boli štandardne dodávané s pantografom. Napájacie napätie pre výzbroj činilo 550 V jednosmerného prúdu. Vozne boli prispôsobené pre prevádzku dvojvozových súprav v zložení motorový vozeň + vlečný vozeň (typu Wismar alebo Niesky). Pôvodne niesli krémový náter, ktorý bol po roku 1945 zmenený na bielo-červený.

Dodávky električiek
-------------------

| Súčasný štát | Mesto | Stránka | Typ | Roky dodávok | Počet vozňov | Evidenční číslapri dodaní | Zdroj |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Poľsko Poľsko | Štetín | stránka | LHB | 1930 | 15 | 165–179 |  |

Prevádzka
---------

Dodané a sprevádzkované boli v roku 1930, kedy získali číselnú sériu 165-179. Jazdili prevažne na linke 1. Po skončení druhej svetovej vojny boli električky ev. č. 165, 166, 168, 170, 173, 175 a 177 odovzdané do Poznane, kde boli označené ev. č. 9-15. V roku 1959 boli všetky poznanské vozne prestavané na vlečné vozne typu S3D. Zmodernizované električky boli v Poznani v prevádzke do roku 1972, kedy boli vyradené a zlikvidované. Električky zostávajúce v Štetíne aj prešli modernizácie na vlečné vozy. Posledné vozne LHB jazdili v Štetíne až do roku 1972.

Referencie
----------

1. 1 2   *LHB* [online]. Szczecin: mkm.szczecin.pl, [cit. 2020-03-13]. Dostupné online. (poľsky)
2. 1 2  SZMUCIŃSKI, Kajetan. *Tramwaje w Szczecinie. Historyja ulicznego omnibusu z lat 1879–2017 we trzynastu księgach prozą* [online]. Szczecin, Pasewalk: 2017, [cit. 2020-03-13]. Dostupné online. (po poľsky)

Literatúra
----------

* SZMUCIŃSKI, Kajetan. *Tramwaje w Szczecinie. Historyja ulicznego omnibusu z lat 1879–2017 we trzynastu księgach prozą* [online]. Szczecin, Pasewalk: 2017, [cit. 2020-03-13]. Dostupné online. (po poľsky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Električky LHB série 165 – 179 (Štetín)**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tramvaje LHB série 165-179 (Štětín) na českej Wikipédii.*
Animácia anagramu v holandčine
**Anagram** (z gr. *anagrafein* – prepísať) alebo **prešmyčka** je slovo alebo fráza vytvorená preskupením písmen iného slova alebo frázy, zvyčajne s použitím všetkých originálnych písmen presne raz. Z pravidla pri tom dochádza k zaujímavej zmene významu. Anagram patrí medzi obľúbené slovné hry a hlavolamy.

Pôvodné slovo alebo fráza je známe ako predmet anagramu. Každé slovo alebo fráza, ktorá presne reprodukuje písmená v inom poradí, je anagram. Niekto, kto vytvára anagramy, môže byť nazývaný „anagramik" a cieľom seriózneho alebo kvalifikovaného anagramika je vytvoriť anagramy, ktoré odrážajú alebo komentujú svoj predmet.

Príklady
--------

Anagramy môžu byť vytvorené ako komentár k téme. Môžu byť synonymom alebo antonymom ich subjektu, paródou, kritikou alebo satirou. Napríklad:

* „repa" = „pera"
* „lampa" = „palma"

Anagram, čo znamená opak jeho subjektu, sa nazýva „antigram". Napríklad:

* „restful" = „fluster"
* „funeral" = „real fun"
* „forty five" = „over fifty"

Môžu sa niekedy zmeniť z vlastného mena alebo mena na vhodnú vetu:

* „William Shakespeare" = „I am a weakish speller"
* „Madam Curie" = „Radium came"
* V druhej knihe Harryho Pottera (Harry Potter a tajomná komnata) bolo odhalené, že 'I am Lord Voldemort' je anagram pre 'Tom Marvolo Riddle'

„Anagram" môže byť anagramatizovaný ako „Ars magna" (lat. „veľké umenie").

Dejiny
------

Anagramy sa dajú vysledovať až do obdobia starovekých Grékov a boli potom známe ako „Themuru" alebo zmena, ktorá mala nájsť skrytý a mystický význam v menách. Počas stredoveku boli populárne v celej Európe, napríklad s básnikom a skladateľom Guillaume de Machautom. Hovorí sa, že sa vrátili aspoň k gréckemu básnikovi Lycophronovi, v treťom storočí pred nl; ale toto sa spolieha na vysvetlenie Lycophron, ktoré dal John Tzetzes v 12. storočí.

Akýkoľvek historický materiál na anagramoch sa musí vždy interpretovať z hľadiska predpokladov a pravopisov, ktoré boli aktuálne pre daný jazyk. Najmä pravopis v angličtine bol pomaly fixovaný. Boli tu pokusy regulovať tvorbu anagramov, dôležitá v angličtine bola práca George Puttenhamovej *Anagram or Posy Transposed* v *The Art of English Poesie (1589)*.

Referencie
----------

1. ↑  anagram. In:  *Slovník súčasného slovenského jazyka* [online]. Bratislava: Jazykovedný ústav Ľ. Štúra SAV, [cit. 2023-03-04]. Dostupné online.
2. ↑  prešmyčka. In:  *Krátky slovník slovenského jazyka 4* [online]. Bratislava: Jazykovedný ústav Ľ. Štúra SAV, [cit. 2023-03-04]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Anagram**

Autoritné údaje: * BnF: 12652910s
* GND: 4286873-7
* LCCN: sh85004757
**Rýchlostná cesta S6** (nem. *Schnellstraße S6, Semmering Schnellstraße*) je rýchlostná cesta v Rakúsku. Začína sa v križovatke Seebenstein na diaľnici A2, prechádza cez Semmering a končí neďaleko obce St. Michael, kde sa napája na diaľnicu A9.

Semmeringská rýchlostná cesta S6 je dlhá 105,3 km a nachádza sa na nej 14 tunelov s celkovou dĺžkou 17 km. Posledná časť rýchlostnej cesty bola dokončená otvorením tunela *Semmeringscheitel* v októbri 2004. Dokončenie rýchlostnej cesty má priniesť zriedenie dopravy v Semmeringu, pretože denne cez neho prešlo okolo 12 000 vozidiel.

Od mája 2008 je vo výstavbe druhá rúra Ganzsteinského tunela. Po otvorená južnej rúry sa začne generálna oprava severnej. Od konca roka 2008 má celá rýchlostná cesta S6 dva jazdné pruhy v oboch smeroch. Náklady na dostavbu dosiahli hodnotu asi 68 miliónov €.

Galéria
-------

* Most cez dolinu SchottwienMost cez dolinu Schottwien

Externé odkazy
--------------

* Rýchlostná cesta 6

| * z
* d
* u
Cestná infraštruktúra v Rakúsku |
| --- |
| Diaľnice *(Autobahnen)* | 
* A1
* A2
* A3
* A4
* A5
* A6
* A7
* A8
* A9
* A10
* A11
* A12
* A13
* A14
* A21
* A22
* A23
* A24
* A25
* A26

 |  |
| Rýchlostné cesty *(Schnellstraßen)* | 
* S1
* S2
* S3
* S4
* S5
* S6
* S7
* S8
* S10
* S16
* S18
* S31
* S33
* S34
* S35
* S36
* S37

 |
| Štátne cesty *(Bundesstraßen)* | 
* 1
* 2
* 3
* 4
* 5
* 6
* 7
* 8
* 9
* 10
* 11
* 12
* 13
* 14
* 15
* 16
* 17
* 18
* 19
* 20
* 21
* 22
* 23
* 24
* 25
* 26
* 27
* 28
* 29
* 30
* 31
* 32
* 33
* 34
* 35
* 36
* 37
* 38
* 39
* 40
* 41
* 42
* 43
* 44
* 45
* 46
* 47
* 48
* 49
* 50
* 51
* 52
* 53
* 54
* 55
* 56
* 57
* 57a
* 58
* 59
* 60
* 61
* 62
* 63
* 63a
* 64
* 65
* 66
* 67
* 67a
* 67b
* 67c
* 68
* 69
* 70
* 71
* 72
* 73
* 74
* 75
* 76
* 77
* 78
* 79
* 80
* 80a
* 81
* 82
* 83
* 84
* 85
* 86
* 87
* 88
* 89
* 90
* 91
* 92
* 93
* 94
* 95
* 96
* 97
* 98
* 99
* 100

 |
John Daniell a Michael Faraday
**Elektrochémia** je odbor chémie, ktorý skúma procesy prebiehajúce na rozhraní elektród (kovových alebo polokovových, príp. grafitových) a elektrolytu.

Dôležité oblasti elektrochémie
------------------------------

* Redoxné reakcie
	+ Oxidácia
	+ Redukcia
* Batéria
* Korózia
* Elektrolýza

Dejiny
------

Otto von Guericke vedľa svojho elektrického generátora
Počiatky elektrochémie spadajú do 16. storočia. Okolo roku 1550 Angličan Wiliam Gilbert experimentoval s magnetizmom a elektrinou. Vďaka jeho práci býva označovaný ako *otec magnetizmu*. Objavil niekoľko metód výroby magnetov.

V roku 1663 zostrojil nemecký fyzik Otto von Guericke prvý elektrický generátor, ktorý na výrobu elektriny využíval trenie.

V roku 1800 anglickí chemici Wiliam Nicholson a Johann Ritter elektrolyticky rozložili vodu na vodík a kyslík.

V roku 1832 Michael Faraday formuloval dva základné elektrochemické zákony, ktoré sú založené na jeho experimentoch.

V roku 1886 Paul Héroult a Charles Martin Hall vyvinuli elektrolytickú metódu pre získanie hliníka z bauxitu. Metóda bola založená na princípoch opísaných Faradayom.

V roku 1937 zostrojil Arne Tiselius prvú sofistikovanú elektroforetickú aparatúru a roku 1948 získal Nobelovu cenu za jeho prácu v oblasti elektroforézy proteínov.

V roku 1949 bola založená International Society of Electrochemistry (*Medzinárodná elektrochemická spoločnosť*).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Elektrochémia**

Pozri aj
--------

* Elektrón
* Elektróda
* Elektrolyt

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Fyzikálny portálChemický portál |

* The Electrochemical Society (EN)
* International Society of Electrochemistry (ISE)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Elektrochemie na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Chémia |
| --- |
| 
* Analytická chémia
* Anorganická chémia
* Biochémia
* Elektrochémia
* Farmácia
* Fyzikálna chémia
* Chemické inžinierstvo
* Geochémia
* Jadrová chémia
* Kvantová chémia
* Makromolekulová chémia
* Organická chémia
* Počítačová chémia
* Stereochémia
* Termochémia
* Všeobecná chémia

 |
| 
* Zoznam biomolekúl
* Zoznam anorganických zlúčenín
* Zoznam organických zlúčenín
* Periodická tabuľka

 |
**Električková trať Černokostelecká – Ústřední dílny Dopravního podniku** je jednou z tratí pražskej električkovej siete. Vedie zo Strašníc do Malešic (čiastočne po ich hranicu) vo východnej časti Prahy, končí v Malešiciach neďaleko trojmedzia Malešice - Hostivař - Štěrboholy, pri vchode ústredných dielní, ktorých hlavné haly sa nachádzajú z väčšej časti na území Hostivaře.

Je dvojkoľajná a elektrifikovaná, na svojom východnom konci ukončená dvojkoľajovú protismernú električkovou slučkou. Na východnej strane potom plynule nadväzuje na električkovú trať Černokostelecká – Vinice, vedúca ďalej do centra mesta. Trať k Ústredným dielňam sa nachádza na vlastnom telese; je vykonaná ako trať s otvoreným koľajovým zvrškom, umiestnená do stredného pásu vozovky.

Električková trať bola plánovaná už od 20. rokov 20. storočia, jej hlavným účelom bolo spojiť novo plánované ústredné dielne sa zvyškom električkovej siete. K realizácii sa však pristúpilo až po druhej svetovej vojne, stavať sa začalo roku 1962 (práce však vzhľadom na nedostatok koľajníc boli v nasledujúcom roku prerušené). Električková trať začala slúžiť cestujúcim a hlavne dopravnému podniku od 2. mája 1967. Spolu s ňou boli sprevádzkované aj Ústredne dielne Dopravného podniku. V rokoch 1988 – 1990 bol rekonštruovaný most (cez nákladnú železničnú trať Hostivař – Libeň) na trati, v roku 2001 potom bola rekonštruovaná trať celá.

Zastávky
--------

Zastávka *Na Homoli*
* *Ústřední dílny Dopravního podniku* – konečná linky 5
* *Na Homoli*
* *Malešická továrna*
* *Depo Hostivař* (do roku 2006 *Hutní základna*)
* *Černokostelecká* – konečná pre linky 7 a 13

Externé odkazy
--------------

* Informácie na stránkach prazsketramvaje.cz s mnohými fotografiami všetkých zastávok
* Informácie o rekonštrukcii na stránkach Metroprojekt

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tramvajová trať Černokostelecká – Ústřední dílny Dopravního podniku na českej Wikipédii.*
Súradnice: 44°58′21″S 19°36′26″V﻿ / ﻿44,97250°S 19,60722°V﻿ / 44.97250; 19.60722

**Sremska Mitrovica** (historický slovenský názov *Sriemska Mitrovica*, srb. Сремска Митровица, chorv. Srijemska Mitrovica, maď. Szávaszentdemeter, v staroveku sa jeho časť volala **Sirmium** (po slovensky aj **Sriem, Srem, Srjem**), je mesto na severozápade Srbska. Leží v regióne Sriem v autonómnej provincii Vojvodina. V roku 2002 v ňom žilo 39 041 obyvateľov.

Dejiny
------

### Starovek a stredovek

Mesto existuje už od čias Rímskej ríše, kedy bolo ako **Sirmium** hlavným mestom prefektúry Ilýria. Bolo dôležitou križovatkou a z tohto obdobia sa zachovalo mnoho pamiatok. Po páde ríše sa stalo centrom kresťanstva a konalo sa tu niekoľko cirkevných koncilov. V 6. storočí mesto obsadili Avari, o niekoľko storočí neskôr Bulhari. Od roku 1521 patrilo Osmanskej ríši a kresťanských Srbov začali vytláčať moslimovia.

### Rímski cisári

V meste a jeho okolí sa narodilo desať cisárov:

* Traianus Decius (200 – 251)
* Decius mladší (227 – 251)
* Hostilianus (230?–251)
* Claudius II. (213 – 270)
* Quintillus (220 – 270)
* Aurelianus (214 – 275)
* Probus (232 – 282)
* Maximianus Herculius (250 – 310)
* Constantius II. (317 – 361)
* Gratianus (359 – 383)

Posledný cisár zjednotenej ríše Theodosius I. (378 – 395) bol v meste korunovaný.

### Novovek

Od roku 1718 sa Sremska Mitrovica stala súčasťou habsburského Rakúska, ktoré ju spočiatku začlenilo do Slavónskej vojenskej hranice (nazývanej aj Slavónska krajina), pohraničného nárazového územia s Osmanskou ríšou. V roku 1881 sa stalo centrom Sriemskej župy a v 20 storočí sa stalo súčasťou Kráľovstva SHS a neskôr Juhoslávie.

Na začiatku 40. rokov sa stala súčasťou fašistického Chorvátska a okupovali ju nemecké vojská. Dochádzalo k násilným represiám proti srbskému obyvateľstvu, ktoré ukončila až oslobodzujúca Červená armáda 1. novembra 1944. Sremska Mitrovica sa následne stala súčasťou autonómnej republiky Vojvodina a nastal jej rozvoj. Od občianskej vojny v Juhoslávii má mesto takmer výhradne srbské obyvateľstvo.

Osobnosti mesta
---------------

* Branislav Ivanović (\* 1984), futbalista

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sremska Mitrovica**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky mesta

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Sremska Mitrovica na českej Wikipédii.*
**Eumnéstos** (starogr. *Εὔμνηστος* – *Eumnéstos*) bol grécky sochár v 1. storočí pred Kr.

Eumnéstos, syn Sósikratida z atického dému *Paiania*, tvoril na konci 1. storočia pred Kr. Jeho menom je signovaný mramorový podstavec zo sochy rímskeho konzula  P. Fabia Maxima (konzulom bol v roku 11 pred Kr.), ktorý v roku 1885 objavili pri chráme Erechteion na aténskej Akropole:

|  |  |
| --- | --- |
| *ὁ δῆμοςΠαῦλλον Φάβιον Μάξιμον ἀρετῆς ἕνεκεν τῆς εἰς ἑαυτόν.Εὔμνηστος Σωσικρατίδου Παιανιεὺς [ἐποίησεν]?*   | preklad: *démosPaullovi Fabiovi Maximovi ctenému zasvätil (venoval) samémuEumnéstos syn Sósikratida z (dému) Paianie (zhotovil)?* |

- text v starogréčtine
Zaujímavosťou je, že sa podľa nájdených nápisov mal tento podstavec použiť pre sochu tráckeho kráľa Kotysa (trácky kráľ kmeňa *Sapaioi* vládol v rokoch 42 – 31 pred Kr.) Autorské podpisy sochára Antignóta sú na dvoch protiľahlých stranách podstavca, čo je veľmi zriedkavé. Keďže tieto nápisy boli nesprávne vytesané, podstavec neskôr obrátili a použili ho pre sochu rímskeho konzula Maxima.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Eumnestos*
2. ↑  Ulrich Thieme, Hans Vollmer, Felix Becker. *Allgemeines Lexikon der bildenden Künstler von der Antike bis zur Gegenwart*. Leipzig : Seemann, 1915. S. 76.
3. ↑  Inscriptiones Graecae, *IG II² 4129*
4. 1 2  Haritini Kotsidu. *TIME KAI DOXA*. Berlin : Walter de Gruyter GmbH & Co KG, 2014. ISBN 978-30-5007-743-7. S. 89.