recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Grécke divadlo** je antické grécke divadlo a novodobé grécke divadlo.

Antické grécke divadlo
----------------------

Divadlo (dráma) vzniklo v Grécku v súvislosti s kultovými oslavami boha Dionýza, ktoré sa postupne premenili na každoročné oslavy s predstaveniami tragédií a komédií v podobe súťaže.

V Gréckej dráme bola najviac zastúpená tragédia a komédia. Tragédia sa vyvinula z dithyrambu. 
Medzi najznámejších tvorcov tragédie patrili: Aischylos, Euripides a Sofokles. Komédia sa vyvinula z improvizovaných falických piesní kommos. Medzi najznámejších tvorcov starej atickej komédie patril Aristofanes, novej atickej komédie Menandros. 

Hrávalo sa v prírodných divadlách (theátron) na návrší. Samotný divadelný priestor malo časti: budova (skéné), proscénium, orchestre a polkruhovité stupňovité hľadisko. Prvé kamenné divadlo stálo v Aténach, ďalšie vznikli v Epidaure a Efeze. 

Spočiatku hrali len dvaja herci, Sofokles zaviedol tretieho. Ženské roly hrali muži. Hralo sa v slávnostných kostýmoch s maskami.

Novodobé grécke divadlo
-----------------------

Vzniklo pod vplyvom tureckej kultúry. Prvé novogrécke divadlo vzniklo v Aténach v roku 1839 a spôsobilo rozvoj gréckej dramatiky. Ďalším medzníkom bol vznik Novej scény a Gréckeho kráľovského divadla v 
Aténach. Po druhej svetovej vojne bola snaha rekonštruovať klasickú antickú drámu v amfiteátroch. Významní súčasní dramatici sú N. Kazantzakis a J. S. Kambanellis.
Vyhlásenie abdikácie podpísané Eduardom VIII. a jeho tromi bratmi, Albertom, Henrym a Georgeom, z 10. decembra 1936
**Abdikačná kríza** nastala v Spojenom kráľovstve v roku 1936 po tom, čo sa britský kráľ Eduard VIII. zasnúbil s Wallis Simpsonovou, americkou prominentkou, ktorá sa rozviedla so svojím prvým manželom a plánovala rozvod so svojím druhým mužom.

Nesúhlas so sobášom vyjadrila vláda Spojeného kráľovstva, ako aj vlády domínií v Commonwealthe (Austrálie, Írskeho slobodného štátu, Juhoafrickej únie, Kanady, Nového Zélandu). Vznesené argumenty poukazovali na náboženské, právne, politické aj morálne dôvody. Ako britský kráľ bol Eduard formálnou hlavou anglikánskej cirkvi, ktorá v tom čase neumožňovala rozvedeným veriacim znovu sa zosobášiť, pokiaľ bol ich bývalý partner stále nažive – a teda sa podľa rozšíreného názoru kráľ nemohol zosobášiť so Simpsonovou a zároveň si udržať kráľovský trón. Navyše, Simpsonová bola vnímaná ako osoba politicky a sociálne nehodná majestátu kráľovnej či postavenia kráľovej manželky. Nielen že zlyhali jej obe manželstvá, no britský establishment sa tiež domnieval, že ju viac priťahuje majetok a sociálny status ako úprimná láska voči kráľovi. Napriek tejto opozícii, Eduard vyhlásil, že Simpsonovú miluje a hodlá si ju vziať bez ohľadu na postoj vlády.

Neochota vlády a Eduarda ustúpiť zo svojich postojov viedla k jeho abdikácií v decembri 1936. Eduard sa tak stal jediným britským monarchom od 11. storočia, ktorý sa dobrovoľne vzdal svojho nároku na trón. Kráľovského majestátu sa ujal jeho brat Albert, ktorý prijal panovnícke meno Juraj VI. Eduard po abdikácii získal titul *Jeho kráľovská výsosť vojvoda z Windsoru* (angl. *His Royal Highness the Duke of Windsor*) a nasledujúci rok sa zosobášil so Simpsonovou. Ich manželstvo trvalo do jeho smrti, t. j. 35 rokov.

Poznámky
--------

1. ↑  V roku 2002 anglikánska cirkev umožnila, aby sa rozvedení, pri splnení určitých podmienok, znovu zosobášili v rámci cirkvi.
2. ↑  Vyhlásenie abdikácie bolo podpísané 10. decembra a parlamentom prijaté ako His Majesty's Declaration of Abdication Act 1936 (1 Edw. 8 & 1 Geo. 6 c. 3) 11. decembra. Parlament Juhoafrickej únie prijal abdikáciu retroaktívne s účinkom od 10. decembra a Írsky slobodný štát uznal abdikáciu 12. decembra.

Referencie
----------

1. ↑  *Divorce*, [London]: The Church of England, c2015, dost. 2015-12-03

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Edward VIII abdication crisis na anglickej Wikipédii.*
**Milan Slobodník** (\* 2. apríl 1932, Zvolen – † 28. apríl 1970, Bratislava) bol slovenský scenárista, pedagóg, brat Dušana Slobodníka.

Rodina
------

* otec Rudolf Slobodník
* matka Irena rod. Šikulová
* manželka Kvetoslava
* dcéra Alica

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1951 – 1954 na Pedagogickej fakulte UK v Bratislave. Učiteľ na stredných školách, neskôr redaktor Hlavnej redakcie vysielania pre deti a mládež Čs. televízie v Bratislave. Literárne činný od stredoškolských štúdií. Autor publicistických, vzdelávacích a zábavných relácií. Spolupracoval na tvorbe muzikálov, na textoch populárnych piesní. Autor televíznych poviedok a krátkych próz.

Dielo
-----

* televízne poviedky: Podvečerné príbehy
* rozhlasová hra: Kytica pre Alexandru
* muzikály: Noc v internáte; Silvester v papučiach

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * NK ČR: mzk2015860215
* SNK: 168241
* VIAF: 70734170
**Jas Hennessy & Co.**, známejší viac ako **Hennessy**, je popredný svetový výrobca koňaku so sídlom v Cognac, Francúzsko. Túto spoločnosť vlastní koncern LVMH - Moët Hennessy Louis Vuitton. Momentálna ročná produkcia Hennessy je približne 50 miliónov fliaš predaných celosvetovo, čo je celkovo 40 percent svetovej výroby koňakov. Je v súčasnosti najväčším producentom koňaku na svete.

História
--------

Koňak Hennessy založil v roku 1765 Ír Richard Hennessy, kapitán írskej brigády francúzskeho kráľa Ľudovíta XV. Jeho prvé fľaše putovali do Írska a Veľkej Británie. O rok neskôr vyexpedoval vyše 150 tisíc fliaš koňaku Hennessy do francúzskych kolónii. Po smrti Richarda Hennessyho prebral podnik jeho syn Jacquet, a premenoval firmu na dnešný názov Jas Hennessy. V roku 1970 sa generálnym manažérom firmy stal Kilian Hennessy, piata priama generácia po zakladateľovi. V roku 1971 sa Hennessy zlúčilo s firmou na šampanské Moët et Chandon a vytvorili zoskúpenie Moët Hennessy. 

V roku 1987 sa Moët Hennessy zlúčil s luxusnou odevnou firmou Louis Vuitton a vytvorili koncern LVMH - Moët Hennessy Louis Vuitton. Kilian Hennessy zostal vo firme až do roku 2010, keď zomrel vo veku 103 rokov.

Produkty
--------

* Hennessy Black
* Hennessy White
* Hennessy V.S
* Privilége V.S.O.P
* Fine de Cognac
* Hennessy X.O
* Deutschland Moet Hennessy
* Pure White
* Private Reserve
* Hennessy Paradis
* Hennessy Diptyque
* Richard Hennessy
* Timeless: (produkcia len 2 000 fliaš)
* Ellipse: (produkcia len 2 000 fliaš)
* Beauté du Siècle (produkcia len 100 fliaš)
* Hennessy VVVV (1860)
* Hennessy No.1
* Hennessy Silver Jubilee (1977)
* Hennessy First Landing 1868
* Hennessy Prive (fľaše pre Japonsko)
* Hennessy Library decanter

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hennessy**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hennessy na anglickej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* oficiálna stránka Hennessy
MUDr. **Milan Urbáni**, CSc. MPH (\* 21. august 1944, Ratkovská Zdychava) je bývalý poslanec Národnej rady Slovenskej republiky a bývalý podpredseda ĽS-HZDS.

Životopis
---------

MUDr. Milan Urbáni absolvoval v roku 1967 Lekársku fakultu UPJŠ v Košiciach. Od roku 1967 pracoval ako lekár v Banskej Bystrici. V rokoch 1975 až 1980 pôsobil ako primár v *Central Hospital Kabwe* v Zambii, neskôr v Líbyi. V roku 1991 pracoval ako vedúci odboru zdravotníctva ONV v Banskej Bystrici. V roku 1992 bol vedúcim gynekologického oddelenia polikliniky v Banskej Bystrici. Ako riaditeľ tejto polikliniky pôsobil v rokoch 1996 až 1999.

V roku 2002 bol zvolený za poslanca NR SR za HZDS. Na sneme strany 14. júna 2003 v Púchove bolo HZDS premenované na ĽS-HZDS. Milan Urbáni bol zároveň na tomto sneme zvolený za podpredsedu ĽS-HZDS pre vnútornú politiku. Na sneme strany 4. júna 2005 v Prešove bol opätovne zvolený za podpredsedu. V parlamente bol členom Výboru NR SR pre zdravotníctvo a Stálej delegácie NR SR do Parlamentného zhromaždenia Rady Európy.

V roku 2017 kandidoval na predsedu Banskobystrického samosprávneho kraja. Nebol zvolený, získal 1,21 %.

Referencie
----------

1. ↑   *Pribúdajú kandidáti na župana Banskobystrického kraja* [online]. Petit Press, 2017-01-17, [cit. 2017-07-11]. Dostupné online.
2. ↑

Iné projekty
------------

Wikicitáty
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Milan Urbáni**

Externé odkazy
--------------

* oficiálny životopis na stránke HZDS
Belgickí vojaci a obrnený automobil Mors v Rusku 1916
**Mors** bol belgický obrnený automobil, vyrobený v roku 1914 a slúžiaci až do konca 1. svetovej vojny. Na rozdiel od vozidla Minerva bol vyzbrojený kanónom. Nasadený bol na západnom i ruskom fronte. Belgický expedičný zbor (Corps Expeditionnaire des Autos-Canons-Mitrailleuses Belges en Russie) s nimi bojoval od januára 1916 na východnom fronte.

Charakteristika
---------------

Podvozok vyrábala rovnomenná automobilka; naň bola nasadená zhora otvorená korba, vyrobená zo 7 mm panciera. Jednotlivé kusy boli spojené nitovaním. Motor dodávala automobilka Minerva.

Výzbroj tvoril kanón kalibru 37 mm s čelným ochranným štítom, existoval aj variant vyzbrojený namiesto kanóna dvomi guľometmi Hotchkiss (ráž 7,92 mm).

Vozidlo malo 4-člennú posádku: vodič, veliteľ, strelec a nabíjač.

Referencie
----------

1. ↑  Foreign Armoured Units in Russia during WWI

Zdroj
-----

* Pejčoch Ivo: *Obrněná technika 13 - První světová válka*, vydavateľ Svět křídel, Cheb, 2014. ISBN 978-80-87567-45-6
**Filozofia rímska** je etapa antickej filozofie; sebareflexívna súčasť rímskej kultúry, pre ktorú je charakteristické úsilie obohatiť sa gréckym, najmä helénskym filozofickým myslením. Dôležitým impulzom v tomto smere bola návšteva aténskych vyslancov v Ríme v polovici 2. st. pred Kr. medzi ktorými boli najvýznamnejší predstavitelia vtedy existujúcich gréckých filozofických škôl. Približne od tohto obdobia sa v Ríme rozvíjajú tri filozofické prúdy: rímsky stoicizmus, rímsky epikureizmus a rímsky skepticizmus. Okrem nich sa rozvinul rímsky eklekticizmus a rímsky synkretizmus. Na pôde Rímskej ríše sa rozvíjal ďalej novoplatonizmus, novopytagoreizmus, gnostické učenia a vzniká a rozvíja sa kresťanská filozofia.

Pozri aj
--------

* Rimania (staroveký národ)
* apologetika
* rímske cisárstvo
* rímsky eklekticizmus
* antická filozofia
* byzantská filozofia
* grécka filozofia
* helenistická filozofia
* kresťanská filozofia
* talianska filozofia
* gnosticizmus
* agnosticizmus
* rímska kultúra
* latinčina
* antické myslenie
* novokynizmus
* novoplatonizmus
* novopytagoreizmus
* novoskepticizmus
* patristika
* stredný platonizmus
* rímske právo
* predstavitelia rímskej filozofie
* Rímska republika
* Rím
* Staroveký Rím
* mladší skepticizmus
* mladší stoicizmus
* alexandrijská škola
* Taliansko

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Pierre Bayle** (\* 18. november 1647, Le Carla (dnes Carla-Bayle) – † 28. december 1706, Rotterdam) bol francúzsky filozof, publicista, profesor Sedanskej akadémie a Rotterdamskej univerzity, predstaviteľ raného osvietenstva.

Propagoval znášanlivosť vierovyznaní. Filozoficky rozvíjal skepticizmus, približujúci sa descartovskej pochybovačnosti.

Bayle bol protestantský pastor. Roku 1668 prestúpil ku katolicizmu, ale o dva roky neskôr sa vrátil ku kalvinizmu. V rokoch 1684-1687 bol profesorom filozofie a histórie a publikoval vo svojom časopise *Nouvelles de la république des lettres*.

V politike bol Bayle pesimista, pretože nedôveroval nijakej zmluve (z nej podľa neho môže vzísť len veľmi krehká rovnováha) a zdôrazňuje nevyhnutnosť silnej moci, ktorá je len donucovacia. Na kvalite jej uplatňovania nezáleží natoľko ako na jej definícii - ale len v tej oblasti, ktorá jej prináleží, t. j. v spoločenskom živote. Vladárova moc sa nemá miešať do vecí svedomia a má zohľadňovať osobné presvedčenie poddaných. V tomto zmysle je Bayle prívržencom občianskej slobody a bezpodmienečný zástanca tolerancie, najmä v náboženských veciach.

Najvýznamnejším dielom P. Bayla je *Historický a kritický slovník*.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pierre Bayle**

Zdroj
-----

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * BnF: 119867257
* GND: 11850777X
* ISNI: 0000 0001 2280 7284
* LCCN: n50005530
* NK ČR: jn20000600673
* VIAF: 61554695
* WorldCat: lccn-n50005530
Príklad šónen-ai
**Šónen-ai** (jap. 少年愛; angl. Shounen-ai) je pôvodne japonský termín, ktorý označuje mužskú homosexuálnu lásku, ktorá je zobrazovaná v rôznych japonských anime, mangách a hrách. Vo všeobecnosti obsahuje len zobrazenie lásky a príťažlivosti medzi mužmi, čím sa líši od jaoiu. V súčasnosti vydávajú diela v žánri šónen-ai aj v USA a v Indonézii.

Anime/manga šónen-ai
--------------------

Šónen-ai je druh mangy alebo žáner anime, ktorý sa zaoberá láskou medzi mladými mužmi, predovšetkým typu bišónen, čo v preklade znamená "krásni chlapci".

Charakteristickým prvkom na rozlíšenie *šónen-ai* od *jaoiu* je teda romantizovaný, ale nie sexuálny vzťah medzi mužmi. Predchodcom žánrov bolo *tanbi*. Šónen-ai a Jaoi sú populárne hlavne v Japonsku, a to predovšetkým medzi dievčenskou populáciou a medzi ženami v domácnosti. V USA a v Európe sú hlavnou cieľovou skupinou predovšetkým ženy vo veku 18-24 rokov a homosexuálni muži.

Pozri aj
--------

* Zoznam máng a anime šónen-ai a jaoi
**Gašpar Rovňan** (\* 8. január 1870, Hvozdnica – † 1. november 1944, Zlaté Moravce) bol slovenský verejný činiteľ, úradník.

Životopis
---------

Jeho otec bol Štefan Rovňan a matka Terézia rod. Jancová. Študoval na gymnáziu v Trenčíne, v Nitre, v Banskej Bystrici, absolvoval notársky kolobeh. Do vzniku Česko-Slovenska pracoval v administratíve. Bol notárom v Štiavniku, Dlhom Poli a vo Veľkom Rovnom. V roku 1918 bol županom Martinom Mičurom vymenovaný za hlavného slúžneho okresu Zlaté Moravce, kam sa s celou rodinou presťahoval a trvalo usadil. Popri zabezpečovaní administratívy v okrese sa zapájal aj do politického, kultúrneho a spolkového života. Od začiatku patril k oporám Andreja Hlinku a Slovenskej ľudovej strany v regióne. Bol členom Matice slovenskej, funkcionárom miestnych ovocinárskych, poľovníckych a turistických spolkov. Manželka Štefánia bola predsedníčkou Katolíckej jednoty žien. V priebehu 20. rokov pôsobil ako okresný náčelník v Zlatých Moravciach. Po zavedení krajinského zriadenia v roku 1928 pôsobil ako radca politickej správy na Krajinskom úrade v Bratislave, kde zotrval až do prevedenia do trvalej výslužby v roku 1934. Bol stúpencom autonomistického hnutia a politiky HSĽS. Funkcionár miestnych a okresných organizácií HSĽS. V parlamentných voľbách v roku 1929 bol zvolený za senátora za HSĽS (v IX. volebnom kraji). V senáte zasadal v inkompatibilnom a ústavnoprávnom výbore. V období Slovenského štátu pôsobil ako vládny komisár Zlatých Moraviec a naďalej bol činným v okresnej organizácii strany a jej okresného a župného súdu. Bol zakladateľom Jednoty orla v Zlatých Moravciach. Pochovaný bol v Zlatých Moravciach.

Referencie
----------

1. ↑   Gašpar Rovňan. *Tekovské noviny* (Mestský úrad Zlaté Moravce), 1997-04-02, roč. VII, čís. 7, s. 4. ISSN 1338-8800.
2. ↑   Pán prezident v Topoľčiankach. *Slovenský denník* (Bratislava), 1926-07-31, roč. IX, čís. 173, s. 3.
3. ↑   osobné zmeny v slovenskej administratíve. *Slovenský denník* (Bratislava), 1934-06-02, roč. XVII, čís. 124, s. 3.
4. ↑   *Rejstřík (výbory)* [online]. Spoločná Česko - Slovenská digitálna parlamentná knižnica, [cit. 2022-04-13]. Dostupné online.
5. ↑   Vynikajúci pracovník HSĽS Gašpar Rovňan zomrel. *Slovák* (Bratislava), 1944-11-07, roč. XXVI, čís. 253, s. 1.

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 4 – farnosť Štiavnik; pokrstený ako Casparus Rovňan
Molasa, Appenzellské Alpy
**Molasa** je označenie hrubých komplexov viacerých druhov usadených hornín, prevažne však pieskovcov, ílovitých bridlíc a zlepencov, ktoré môžu vznikať v kontinentálnom, morskom, brakickom a jazernom prostredí, rozrušovaním vyvrásneneného horstva v predhlbni alebo aj v medzihorských panvách.

Molasové predhlbne majú lineárny tvar a dĺžku často presahujúcu 1000 km. Vznikajú v predpolí orogénu, na hranici medzi platformou a dvíhajúcim sa horským pásmom, ktoré najčastejšie reprezentuje flyšová zóna. Na rozdiel od flyšu, na ktorý väčšinou diskordantne nasadá, však tieto sedimenty nevznikajú v morskom, ale skôr v riečnom a jazernom prostredí nížin a depresií. Klastický materiál sa vyznačuje značnou premenlivosťou od rozšírených zlepencov, pieskovcov a bridlíc až po menej bežné slieňovce a vápence. Typickým znakom molasy je asymetrický vývoj, kde rôzne horniny predstavujúce odlišné prostredia vzniku (fácie) pomerne rýchlo vyznievajú od úpätia vrásneného pohoria do stredu sedimentačnej panvy. Týmto tvarom sa tiež hovorí klastický klin. Niekedy však vypĺňa vnútrohorské depresie.

Molasa môže v niektorých prípadoch celkom zaplniť okrajovú panvu, pričom môže dosiahnúť obrovské hrúbky, často až 3000 - 6000 m. Vzniká tak zarovnané depozičné prostredie, ktoré však aj naďalej v hĺbke skrýva svoju synklinálnu štruktúru. 

Príkladmi molasy sú rozsiahle výplne predhlbní terciérnych pohorí ako je Molasová panva v Alpách, Čelná predhlbeň v predpolí Karpát alebo Himalájí.

Referencie
----------

1. ↑  PETRÁNEK, J. *Molasa - On-line geologická encyklopedie* [online]. geology.cz, [cit. 2008-06-30]. Dostupné online.
2. ↑  Veľký, J. a kolektív, 1979; *Encyklopédia Slovenska III. zväzok K — M.* Veda, Bratislava, 612 s.

|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vedy o Zemi |
**Štěpánkova aféra** prebehla v novembri 1916. Išlo o policajný zákrok proti českému odboju, ktorý vyústil v ďalšie zatýkanie. Policajná akcia bola uskutočnená vďaka udaniu, ktoré umožnilo u profesora K. Štěpánka (ktorého syn bol aktívnym členom Maffie ako expert odbojového hnutia pre zásobovanie) odhaliť a zaistiť archív, v ktorom boli nájdené rozsiahle podozrivé kontakty týkajúce sa domáceho aj zahraničného odboja. Polícia na základe týchto kontaktov začala vlnu zatýkania, ktorá postihla hlavne pracovníkov Českej strany štátoprávne pokrokovej Antonína Hajna, A. Kalinu, Viktora Dyka a ďalších. Táto strana bola tak ako iné zapojená do odboja a odmietala prorakúsky aktivizmus. Zatknutím týchto ľudí bola postihnutá najmä tzv. *Malá Maffie*, čo bola osobitná organizácia Maffie, ktorá však vyvíjala relatívne samostatnú činnosť. Rok 1916 tak bol vrcholným rokom perzekúcie, avšak jadro Maffie (Přemysl Šámal, Jaroslav Kvapil, Bedřich Štěpánek) sa aj napriek policajným zásahom podarilo zachovať a organizácia tak zostala v činnosti až do konca prvej svetovej vojny a pádu Rakúska-Uhorska.

Počas aféry, deň po zatknutí spisovateľa Viktora Dyka, 21. novembra 1916 zomrel cisár František Jozef I. Vláda jeho nástupcu Karola I. potom priniesla zmiernenie útlaku a čiastočné uvoľnenie pomerov, ktoré nakoniec vyústilo 2. júla 1917 vo vyhlásenie generálnej amnestie, čo viedlo k prepusteniu 719 Čechov, medzi ktorými boli významní politici a členovia odboja napr. Karel Kramář, Alois Rašín a ďalší.

Referencie
----------

1. ↑  L. Vykoupil, Slovník českých dějin, Brno 2000. s. 610.
2. ↑  L. Vykoupil, Slovník českých dějin, Brno 2000. s. 96.
3. ↑  L. Vykoupil, Slovník českých dějin, Brno 2000. s. 319.
4. ↑  Bedřich Štěpánek bol iba menovcom vyššie zmieneného.
5. ↑  L. Vykoupil, Slovník. s. 319.
6. ↑  F. Čapka, Dějiny zemí Koruny české v datech, Praha 1999. s. 601n.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Štěpánkova aféra na českej Wikipédii.*

Literatúra
----------

* ČAPKA, František: Dějiny zemí Koruny české v datech. Praha, Libri 1999. 1001 s. ISBN 80-7277-000-4.
* VYKOUPIL, Libor: Slovník českých dějin. Brno, Julius Zirkus 2000. 767 s. ISBN 80-902782-0-5.
Súradnice: 47° 20′ 32″ s.š. 97° 17′ 21″ z.d.

**Vysielač KVLY-TV** (predtým **Vysielač KTHI-TV**) je 628,8 metrov vysoký kotvený stožiar a televízny vysielač v osade Blanchard v Severnej Dakote, USA. Pomenovaný je po miestnej televíznej stanici KVLY-TV (NBC) so sídlom v meste Fargo.

Konštrukcia
-----------

Vysielač tvorí kotvený stožiar. Od svojho dokončenia 13. augusta 1963 bol najvyššou stavbou na svete. V roku 1974 prekonal jeho prvenstvo o 18 metrov vysielač Konstantynow vo Varšave, ten sa však v roku 1991 zrútil. Vysielač tak bol znova najvyššou stavbou na svete až do roku 2009, keď Burdž Dubaj dosiahol výšku 818 metrov. Dodnes je najvyššou stavbou na západnej pologuli a najvyšším vysielacím stožiarom na svete.

Stožiar bol postavený za 30 dní s nákladom na výstavbu 500 tisíc amerických dolárov. Po dokončení stavby americký Federálny letecký úrad (*Federal Aviation Administration*) stanovil podľa výšky vysielača maximálny limit pre výšku nových stavieb. Neskôr bol limit znížený na 609,6 m (2000 stôp). V Spojených štátoch tak nemôže byť v súlade so zákonom postavená žiadna vyššia stavba. Vrchol stožiara je dostupný výťahom alebo po rebríku.

Galéria
-------

* Kotva lánKotva lán
* Základňa stožiaruZákladňa stožiaru

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vysielač KVLY-TV**

| Rekordy |
| --- |
| Predchodca**Vysielač WIMZ-FM534 m** | **Najvyššia stavba sveta****Vysielač KVLY-TV**1963-1974628 m | Nástupca**Vysielač Konstantynów646 m** |
| Predchodca**Vysielač Konstantynów646 m** | **Najvyššia stavba sveta****Vysielač KVLY-TV**1991-2008628 m | Nástupca**Burdž Chalífa828 m** |

Referencie
----------

1. ↑  Tall structures that can obstruct aviation?
Tyranobijci Harmodios a Aristogeitón, rímska mramorová replika súsošia, ktoré vytvorili Kritios a Nésiótes, Museo Nazionale, Neapol
**Kritios** alebo **Kritias** (starogr. *Κριτίος, Κριτίας*) bol grécky sochár v 5. storočí pred Kr.

Sochár Kritios pochádzal pravdepodobne z Atén. Aktívny bol približne v rokoch 480 až 460 pred Kr. Z jeho nezachovalých sôch je známych šesť podstavcov objavených v Atike, ktoré signoval spolu s Nésiótom. Zo starovekých autorov nám správu o jeho sochárskom diele, súsoší *Tyranobijcov*, ktoré stálo v Aténach, zaznamenal v 2. storočí cestovateľ Pausanias vo svojej sprievodcovskej príručke po Grécku: „*Neďaleko potom stojí Harmiodos a Aristogeitón, ktorí zabili Hipparcha. Aký bol dôvod a spôsob, akým čin vykonali, povedali už iní. Z týchto sôch sú jedni dielom Kritiovým, staršie vytvoril Anténor.*"

Vytvorením nového súsošia *Tyranobijcov Harmodia a Aristogeitóna*, ktoré malo nahradiť súsošie od Anténora, boli Kritios a Nésiótes poverení v roku 477 pred Kr. Pôvodné Anténorovo dielo, ktoré stálo na aténskej agore, dal Xerxes I. v roku 480 pred Kr. previesť do Perzie a do Atén sa vrátilo až za vlády Seleukovcov. Je známych niekoľko rímskych kópií tohto súsošia.

Kritios a Nésiótes sa ešte prísne pridŕžali predpisov dórskej bronziarskej školy. Staroveký spisovateľ Lukianos, ktorý sa v mladosti venoval sochárstvu, uvádza, že niektorí rečníci sú pri prejavoch meraví ako Kritiove a Nésiótove sochy. Vo vývine gréckeho sochárstva sa síce tieto sochy časovo zaraďujú už do novej epochy, ale z dôvodov konzervatizmu zachovávajú ešte zčasti tradičný archaický štýl. Na základe tohto štýlu sa Kritiovi pripisujú aj ďalšie sochy, medzi ktoré patrí napr. *Kritiov chlapec*, zhotovený približne v roku 480 pred Kr. objavený v Aténach.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  José Pijoan. *Dejiny umenia 2*. Bratislava : Tatran, 1982. 61-377-82. S. 81.
2. 1 2 3 4  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 400.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 367.
4. ↑  Inscriptiones Graecae, *IG I³ 846, IG I³ 847, IG I³ 848, IG I³ 849, IG I³ 850, IG I³ 851*
5. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 37.
6. 1 2 3  José Pijoan. *Dejiny umenia 2*. Bratislava : Tatran, 1982. 61-377-82. S. 76.
7. ↑  Vojtech Zamarovský. *Grécky zázrak*. Bratislava : Mladé letá, 1990. ISBN 80-06-00122-7. S. 241.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kritios**

  

Autoritné údaje: * GND: 118670581
* ULAN: 500062514
* VIAF: 96106208
Biela ruža Yorkovcov
Dynastia **Yorkovcov** bola vetvou anglickej kráľovskej dynastie Plantagenetovcov, traja príslušníci boli v 15. storočí anglickými kráľmi. Symbolom Yorkovcov bola biela ruža.

Pôvod
-----

Meno dynastie pochádzalo od Edmunda z Langley, 4. syna kráľa Eduarda III. ktorý sa stal 1. vojvodom z Yorku.

Edmund z Langley mal dvoch synov, Eduarda z Norwichu a Richarda z Conisburghu. Eduard sa stal vojvodom v roku 1402, bol však zabitý počas bitky pri Agincourte v októbri roku 1415. Jeho mladší brat Richard, ktorý sa oženil s Annou de Mortimer a bol ešte v auguste roku 1415 popravený pre obvinenie zo zapojenia do snahy o zosadenie kráľa Henricha V. zanechal po sebe syna Richarda Plantageneta. Keď v roku 1455 vypukla tzv. vojna ruží, Richard sa pôvodne snažil iba odstrániť svojich lancasterovských oponentov z pozície, v ktorej mali vplyv na kráľa Henricha VI. Až v októbri roku 1460 si začal nárokovať právo na trón pre Yorkovcov. Yorkovci zajali kráľa počas bitky pri Northamptone, ale víťazstvo bolo len krátkodobé. Richard a jeho druhý žijúci syn Edmund, gróf z Rutlandu boli zabití v bitke pri Wakefielde 30. decembra.

Richardov nárok na trón zdedil jeho syn Eduard. Tomu sa vďaka podpore zo strany najsilnejších veľmožov podarilo poraziť Lancasterovcov v rade bitiek. Kým si kráľ Henrich VI. získaval podporu na severe krajiny, Eduard sa zmocnil hlavného mesta a v roku 1461 bol vyhlásený za kráľa ako Eduard IV. Svoju pozíciu si posilnil ešte v tom istom roku, keď v bitke pri Towtone rozprášil vojsko Lancasterovcov.

Vláda Yorkovcov
---------------

Vláda Eduarda IV. bola poznamenaná sprisahaniami a povstaniami, čo viedlo v rokoch 1470 – 1471 k dočasnej obnove vlády Henricha VI. Ale Eduard IV. znovu získal trón a Henrich VI. bol v roku 1471 zavraždený. Rod Lancasterovcov vymrel po meči.

Po Eduardovej smrti v roku 1483 získal korunu jeho dvanásťročný syn Eduard. Mladší brat zosnulého Eduarda IV. Richard, vojvoda z Gloucesteru, bol menovaný protektorom. Následne prikázal odviesť mladého kráľa a jeho brata, princa Richarda, do londýnskeho Toweru. Odvtedy princov nikto nevidel. Parlament ich v dokumente *Titulus Regius* vyhlásil za nelegitímnych, pretože manželstvo Eduarda IV. označili za neplatné. Richardovi teda nestál nik v ceste na trón a v júli 1483 bol korunovaný ako Richard III.

Porážka Yorkovcov
-----------------

Richard III. mal mnoho nepriateľov, prevažne prívržencov dedičov Lancasterovcov. Na ich čele stál Henrich Tudor, ktorý bol blízkym príbuzným Lancasterovcov. Pokus o prevrat ešte v roku 1483 sa nevydaril, ale už o dva roky sa Richard III. stretol s Henrichom v bitke na Bosworthskom poli. Počas bitky niekoľkí Richardovi stúpenci prešli na stranu Henricha. Richard sám bol zabitý ako posledný plantagenetovský kráľ a ako posledný kráľ Anglicka zahynul v bitke.

Henrich Tudor si vzal za manželku Alžbetu z Yorku, najstaršie dieťa Eduarda IV. čím spojil znepriatelené rody Lancasterovcov a Yorkovcov. Sám nastúpil na trón ako Henrich VII. Stal sa zakladateľom tudorovskej dynastie, ktorá vládla do roku 1603.
**Zygota** je bunka, ktorá vznikne po splynutí dvoch pohlavných buniek – gamét. Nesie úplnú sadu chromozómov svojho druhu a je pripravená na ďalšie delenie. Zygota je úplne prvé počiatočné štádium ontogenézy jedincov, ktoré sa rozmnožujú pohlavne. U živočíchov sa delením (brázdovaním) zygota mení na morulu. Zygota je totipotentná – to znamená, že za vhodných podmienok z nej vznikne diferenciáciou akákoľvek bunka v tele. Teoreticky za ideálnych podmienok je totipotentná každá bunka mnohobunkového organizmu.

Ďalší vývoj
-----------

U dvojstranovcov nový organizmus prechádza radou vývojových štádií: morula - blastula - gastrula. Spôsob delenia zygoty na menšie bunky sa nazýva blastogenéza. Jej prvá časť je ryhovanie, pri ktorom sa nezväčšuje celkový rozmer organizmu. Druhou časťou je gastrulácia.

Ryhovanie
---------

Ryhovanie sa delí na úplné (totálne) a čiastočné (parciálne).

* Vajíčko kopijovca a cicavcov sa rýhuje celé a vznikajúce bunky blastomery sú takmer rovnako veľké. Všetky blastomery sa ale nedelia súčasne, preto je usporiadanie blastomer nepravidelné a líši sa veľkosťou (u cicavcov).
* U obojživelníkov prvé dve ryhy rozdelia vajíčko na 4 blastomery, ďalej vajíčko delí tretia ryha. Taktiež vznikajú menšie a väčšie makromery.
* U vajíčok s malým množstvom žltkových rezerv vzniká ku koncu ryhovania prechodný útvar, tzv. morula
* U vtákov a plazov sa žĺtok neryhuje, ryhuje sa len plodové vajce.

Zo zygoty sa postupným delením rozšíri počet buniek až na 64 (morula).
**Yorktown** bola trieda amerických lietadlových lodí, ktorá bola navrhnutá ešte pred začiatkom druhej svetovej vojny v súlade s Washingtonskou námornou zmluvou. Považuje sa za prvú modernú triedu amerických lietadlových lodí a tiež prvú pri ktorej návrhu sa využili bojové skúsenosti. V rámci triedy boli postavené tri lode: USS Yorktown (CV-5), USS Enterprise (CV-6) a USS Hornet (CV-8). Všetky sa zapojili do prvých námorných bitiek v roku 1942 Pacifiku s japonským námorníctvom.

Konštrukcia
-----------

Konštrukcia vychádzala zo skúseností z neúspešného konceptu triedy Ranger. Bola pridaná ochrana proti torpédam 102 mm hrubým pancierovým pásom na boku. Hangárová (druhá) paluba mala nad strojovňami 40 mm pancier. Letová paluba pancierovaná nebola. Boky hangárovej paluby boli na viacerých miestach otvárateľné, čo umožňovalo zahrievanie motorov lietadiel aj na tejto palube. Loď mala relatívne veľký ostrov.

Pohon zabezpečovalo deväť kotlov a štyri turbíny. Kotolne však boli umiestnené tesne pred strojovňami, čo zvyšovalo riziko vyradenia lode jedným zásahom. Zmena tejto koncepcie sa realizovala až pri modernejšej triede Essex.

Výzbroj tvorili viacúčelové delá kalibru 127 mm, štyri štvorhlavňové kanóny kalibru 28 mm a 24 guľometov kalibru 12,7 mm na delovej palube. Do júna 1942 dostali všetky tri lode kanóny 20 mm. Na lode sa od roku 1940 postupne namontoval radar CXAM.

Palubné lietadlá
----------------

Štandardnými palubnými lietadlami v roku 1942 boli Grumman F4F Wildcat (stíhacie), Douglas SBD Dauntless (strmhlavý bombardovací), Douglas TBD Devastator (torpédový) a Grumman TBF Avenger (torpédový).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Yorktown (trieda lodí)**

Zdroje
------

* STILLE, Mark. *Letadlové lodě USA vs letadlové lodě Japonska. Pacifik 1942*. Praha : Grada publishing, a.s. 2009. 80 s. ISBN 978-80-247-2517-8. (česky)

|  |  |
| --- | --- |
| **Lietadlové lode: Trieda Yorktown** |  |
| Yorktown · Enterprise · Hornet |
Erb kardinála Farrella ako kamerlinga. Štít a heslo používa svoje osobné.
**Kamerling** alebo **camerlengo** je jedným z najvyšších hodnostárov pápežskej kúrie. V čase pápežskej sedisvakancie sa kamerling stáva hlavou rímskokatolíckej cirkvi i štátu Vatikán. Aktuálnym kamerlingom je od 14.2.2019 kardinál Kevin Joseph Farrell, prefekt Dikastéria pre laikov, rodinu a život.
Pôvodne existoval aj zvláštny komorník kardinálskeho kolégia.

Právomoci
---------

Po smrti pápeža camerlengo tradičným rituálom za pomoci strieborného kladivka overuje pápežovo úmrtie. Potom musí o jeho úmrtí upovedomiť kardinála štátneho sekretára a kardinála vikára. Vystavuje oficiálny pápežov úmrtný list a odoberie mu rybársky prsteň, ktorý je potom na zasadnutí kolégia kardinálov rozlámaný (teoreticky na toľko dielov, koľko je prítomných kardinálov). Bezprostredne po pápežovej smrti musí nechať zapečatiť pápežovu pracovňu aj jeho súkromné izby. Je tiež zodpovedný za organizáciu pápežovho pohrebu a za prípravu a priebeh nového konkláve. V čase sedisvakancie preberá vedenie cirkvi, ostatní členovia pápežskej kúrie okamihom pápežovho úmrtia (poprípade rezignácie) strácajú svoje funkcie.

Znak
----

Symbolom kamerlinga je červeno-zlatý pavilón – slnečník (*umbraculum*, *padiglione*), ktorý camerlengo v čase sedisvakancie spolu s kľúčmi svätého Petra podkladá nad svoj osobný znak. Tento znak býva razený tiež na reverze mincí, bolo tomu tak aj na vatikánskych eurominciach pri sedisvakancii roku 2005. Umbraculum spolu s kľúčmi bez štítu sa stáva znakom Svätej stolice.

História
--------

Úrad pápežského komorníka bol ustanovený v 11. storočí k správe pápežského majetku. V čase pápežovej neprítomnosti v Ríme býval kamerling poverovaný zastupovaním pápeža. Pozícia regenta v dobe sedisvakancie v dnešnej podobe sa datuje od roku 1521. V 19. storočí boli pri reforme pápežskej kúrie obmedzené právomoci v čase pápežskej vlády, majetkovo-správne právomoci prešli na novo zriadené úrady.

Len dvaja kamerlingovia v histórii boli zvolení za pápeža, boli to Gioacchino Pecce – Lev XIII. v roku 1878 a Eugenio Pacelli – Pius XII. v roku 1939. Cencio Savelli – Honorius III. a Rinaldo Conti di Segni – Alexander IV. boli tiež kamerlingami, avšak v čase voľby pápeža už nie.

Referencie
----------

1. 1 2  kamerling. In: VRAGAŠ, Štefan, a kol. *Teologický a náboženský slovník I. A-K*. 1. vyd. Trnava : Spolok svätého Vojtecha, 2006. 352 s. ISBN 80-7162-620-1. S. 267.
2. ↑   *RINUNCE E NOMINE* [online].. [http://  Dostupné online.] (taliansky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Camerlengo na českej Wikipédii.*
**Kvadrantidy** alebo **Bootidy** sú meteorický roj.

Radiant sa nachádza v súhvezdí Pastier. Názov roja pochádza z názvu zaniknutého súhvezdia Nástenný kvadrant, ktorého hviezdy sú dnes súčasťou súhvezdí Pastier, Drak a Herkules.

Materské teleso tohto roja bolo identifikované ako planétka 2003 EH1, čo môže byť ten istý objekt ako kométa C/1490 Y1, ktorú pozorovali Číňania, Japonci a Kórejci.[chýba zdroj]

Maximum meteorického roja Kvadrantídy nastáva 3. januára. Roj je aktívny od 1. januára do 6. januára. V súčasnosti je to jeden z najvýdatnejších meteorických rojov, ak nie najvýdatnejší.[chýba zdroj] Frekvencia meteorov však silne kolíše, čo je spôsobené nerovnomernou hustotou v prúde meteoroidov. Pôsobením Jupitera sa tento prúd postupne posúva preč od dráhy Zeme, takže o 1 000 rokov už vôbec nebude existovať. Najbližšou hviezdou k jeho radiantu je hviezda Nekkar.

Referencie
----------

1. ↑  MOORE, Patrick – RIES, Robin: Patrick Moore's Data Book of Astronomy (2. vyd.). Cambridge : Cambridge University Press, 2011, s. 275, ISBN 978-0-521-89935-2.
Kvadratúra kruhu
**Kvadratúra kruhu** je geometrická úloha, v ktorej treba geometrickým spôsobom (teda len za pomoci pravítka a kružidla) skonštruovať štvorec, ktorý má totožný plošný obsah ako zadaný kruh.

Kvadratúru kruhu sa neúspešne snažili vyriešiť už antickí Gréci, v novoveku sa stala populárnou (neriešiteľnou) úlohou hlavne pre amatérskych riešiteľov matematických rébusov, podobne ako perpetuum mobile pre vynálezcov.

Slovné spojenie „kvadratúra kruhu" sa začalo používať aj na označenie neriešiteľnej úlohy.

Približné riešenie
------------------

Chceme nájsť neznáme číslo (a), ktoré po umocnení (lebo obsah štvorca sa rovná a2) bude rovné obsahu kruhu (πr2), z toho nám vypadáva jednoduchá rovnica : a2 = πr2 , po jednoduchých úpravách rovnice pri polomere r = 1 dostávame riešenie zodpovedajúce √π, ktoré však nemôžeme vyčísliť, pretože π je transcendentné číslo.

Pozri aj
--------

* Trisekcia uhla

Externé odkazy
--------------

* Niekoľko historických poznámok ku geometrickým konštrukciám
* Kvadratúra kruhu
O rovnomennej planétke pozri *1868 Thersites.*
*Achilles a Thersites*, Antalya Arkeoloi Müzesi, staroveký rímsky sarkofág Aurelia Botania Demetria z 2. storočia
**Thersites** alebo **Thersités** alebo **Thersítés** (starogr. *Θερσίτης* – *Thersites*/iný prepis *Thersités*, lat. *Thersites*) je v gréckej mytológii syn Agria (alebo jeho potomok), achájsky vojak pred Trójou, jediná nehrdinská postava Homérovho eposu Iliada.

Homér ho opisuje ako škaredého, zhrbeného, plešatého a krívajúceho človeka, ktorý bol okrem toho aj hlúpy, lenivý, zbabelý a hašterivý. Keď mal bojovať, nebolo o ňom ani chýru, o to ho však bolo viac vidieť a počuť na sneme, kde sa neustále škriepil s achájskymi vodcami, ktorých pritom obracal na posmech a všemožne ich urážal. Obviňoval hlavne mykénskeho kráľa Agamemnóna, že kvôli vlastným cieľom úmyselne predlžuje vojnu a najväčšieho achájskeho hrdinu Achillea označoval za slabučkého človeka.

Keď raz svojimi hlúpymi rečami narúšal bojovú morálku mužstva, umlčal ho údermi žezla ithacký kráľ Odyseus za uznanlivého súhlasu vojakov, ktorí mu to priali. Z vojny sa už domov nevrátil, nezomrel však v boji, ale zabil ho Achilleus za zhanobenie mŕtvoly kráľovnej Amazoniek Penthesileie, ktorá pomáhala Trójanom a v boji s Achilleom padla.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Quintus, *Posthomerica* 1,1041-1062
2. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 1,8,6.
3. 1 2  Homér, *Iliada*, 2,211-278.
4. 1 2 3 4  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 447-448.
5. 1 2  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 346.
6. ↑  Apollodoros, *Epitome*, E,5,1.
Generál **Timo Pekka Kivinen** (\* 8. december 1959, Lappeenranta) je fínsky generál, od augusta 2019 náčelník generálneho štábu Fínskych ozbrojených síl.

Životopis
---------

Do Fínskej armády vstúpil v roku 1979. Do roku 1982 študoval na Vojenskej akadémii. V tom istom roku bol povýšený na poručíka.

Na začiatku svojej kariéry slúžil hlavne v ľahkej pechote. V roku 1984 sa stal nadporučíkom a v roku 1989 kapitánom.

V rokoch 1997 až 1998 ako major pôsobil ako zástupca veliteľa práporu misie SFOR v Bosne a Hercegovine. Následne bol vojenským attaché v Budapešti s akreditáciou pre Rakúsko a Ukrajinu. V rokoch 2001 až 2004 velil pluku (Utti Jaeger) a bol povýšený na plukovníka. Neskôr pôsobil na Národnej univerzite obrany.

V roku 2010 bol vymenovaný za brigádneho generála a stal sa veliteľom Brigády Karelia. Do hodnosti generálmajor bol povýšený v roku 2014 a od roku 2015 bol zástupcom náčelníka štábu pre stratégiu. V roku 2016 bol povýšený na generálporučíka. Od roku 2017 bol Obranného veliteľstva. K 1. augustu 2018 sa stal náčelníkom generálneho štábu Fínskych ozbrojených síl a bol povýšený do hodnosti generál.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6   *Kivinen, Timo Pekka* [online]. puolustusvoimat.fi, [cit. 2023-04-06]. Dostupné online.
2. 1 2 3 4 5  NATO. *General Timo Kivinen* [online]. nato.int, [cit. 2023-04-06]. Dostupné online.
Miniatúra, Timareta maľuje bohyňu Artemis, originál z Britskej knižnice (British Library collection ID 43537)
**Timareté** (iné názvy: **Timarete**, **Thamyris**, **Tamaris**; starogr. *Τιμαρέτη*) bola grécka maliarka v 5. storočí pred Kr.

Timareta, dcéra Mikóna z Atén, bola maliarka činná približne v polovici 5. storočia pred Kr. Učila sa a bola zamestnaná v dielni svojho otca v Aténach.

Rímsky spisovateľ Plínius, ktorý sa vo svojich spisoch zmienil o niekoľkých gréckych maliarkach, zaznamenal, že najznámejšou maľbou Timarety bol obraz (na tabuli) bohyne Artemidy vystavený v Efeze. Tento obraz bol zrejme namaľovaný na veľkú vybielenú drevenú tabuľu, ktorú zvyčajne zavesili na stenu vo verejnej budove.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Rainer Vollkommer. *Künstlerlexikon der Antike*. Hamburg : Nikol, 2007. ISBN 978-3-937872-53-7. S. 472.
2. ↑  Paul Chrystal, *Women in Ancient Greece*
3. ↑  Ackermann, 1816, *The Repository of Arts, Literature, Fashions, Manufactures*, str. 193
4. ↑  Plínius, *Naturalis Historia*, 35,59.
5. ↑  Plínius, *Naturalis Historia*, 35,147.
6. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 396.

  

Autoritné údaje: * ULAN: 500067019
* VIAF: 96144112
**Štefan Kasarda** (\* 18. december 1935, Sačurov – † 15. september 2006, Košice) bol slovenský spisovateľ a dramatik. Bol synovcom básnika Mikuláša Kasardu a otcom spisovateľa a dramatika Martina Kasardu.

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Humennom, neskôr pokračoval v štúdiu na filozofickej fakulte v Prešove. V rokoch 1957 – 1959 pracoval ako stredoškolský profesor v Trebišove, v rokoch 1959 – 1972 bol redaktorom a vedúcim vysielania v Československom rozhlase. V rokoch 1972 – 1978 pôsobil ako referent v Košiciach, v rokoch 1978 – 1988 bol vychovávateľom v Čečejovciach, v rokoch 1988 – 1990 bol administratívnym pracovníkom, od roku 1990 bol dramaturgom v Odbornej redakcii literárno-dramatického vysielania Slovenského rozhlasu v Košiciach.

Tvorba
------

Do literatúry vstúpil písaním básní a poviedok, neskôr sa venoval najmä rozhlasovej tvorbe a písaniu hier. Hlavnou témou jeho diel sú medziľudské a rodinné vzťahy súčasníkov. Venoval sa písaniu pre dospelých, ale i pre deti a mládež. Okrem vlastnej tvorby tiež upravoval pre rozhlas a televíziu drámy a prózy našich (Július Barč-Ivan) aj zahraničných autorov (Victor Hugo, George Orwell). Jeho diela boli uvádzané nielen u nás, ale i v zahraničí (Nemecko, Holandsko, Poľsko, Švajčiarsko).

Dielo
-----

### Tvorba pre dospelých

* 1964 – *Sny prichádzajú z mesta*
* 1965 – *Štyria z cintorína*
* 1966 – *Čas tvojich návratov*
* 1966 – *Na samom konci opäť sám*
* 1969 – *Deravé vrece*
* 1971 – *Ľudia*
* 1976 – *Azbukárka*
* 1991 – *Nie veľmi veselá slečna*
* 1992 – *Zánik školy v obci Č.*
* 1994 – *Nie a nie sa pohnúť z miesta*
* 1995 – *Vzývanie svetla*, životopisná hra o Pavlovi Jozefovi Šafárikovi
* 1996 – *Plakať pre kohosi*
* 1997 – *SKOK*
* 1997 – *Púť*
* 1997 – *Spoveď*
* 1999 – *Dotyk zeme kolenom*, autobiografické poviedky
* 2001 – *Hlava ako záťaž*
* 2002 – *Hadí kamienok*
* 2005 – *Tarzan*
* 2005 – *Tellov šíp*
* 2006 – *Hlovík medzi vzbúreným ľudom*-rozhlasová dramatizácia poviedky J.Záborského

### Tvorba pre deti

* 1981 – *Povesť bez mena*

Referencie
----------

1. ↑  Vyhľadávanie výrazu "Kasarda" na litcentrum.sk

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0003 7530 8459
* LCCN: n00033014
* NK ČR: ola2002151452
* SNK: 147866
* VIAF: 164953237
* WorldCat: lccn-n00033014
**Štefan Kankovský** (\* 1848 – † 6. september 1872, Turčianske Teplice, Rakúsko-Uhorsko) bol slovenský katolícky teológ, stredoškolský učiteľ a historik.

Život
-----

Narodil sa v roku 1848 (miesto narodenia nie je známe). V roku 1867 absolvoval štúdium na gymnáziu, následne v rokoch 1867 – 1871 študoval teológiu v kňazskom seminári v Banskej Bystrici. Od roku 1871 až do svojej smrti zastával funkciu suplujúceho profesora slovenského patronátneho katolíckeho gymnázia v Kláštore pod Znievom, kde vyučoval nemčinu, maďarčinu, latinčinu a náboženstvo. Bol členom katolíckeho Spolku sv. Vojtecha a v roku 1872 prispel na jeho základinu. Zomrel náhle 6. septembra 1872 v Turčianskych Tepliciach. Valedikciu na jeho pohrebe predniesol František Víťazoslav Sasinek.

Dielo
-----

V zborníku *Pamätník Slovenských Poslucháčov Kat. Bohoslovia K Tisícročnej oslave Svätého Cyrilla* (1869) publikoval štúdiu Initia religionis christianae apud Slavos (Začiatky kresťanstva u Slovanov).

Referencie
----------

1. 1 2  *Kankovský, Štefan*, Dominikánsky knižný klub, dost. 2015-03-15
2. ↑  Maťovčík 2010, s. 396
3. ↑  Kankovský, Štefan (1869), „Initia religionis christianae apud Slavos", *Pamätník Slovenských Poslucháčov Kat. Bohoslovia K Tisícročnej oslave Svätého Cyrilla*, Skalica: Tlačou Jozefa Škarnicla, str. 19-23, OCLC 460665875

Literatúra
----------

Heslá v encyklopédiách a slovníkoch
* Maťovčík, Augustín, ed. (2010), „Kankovský, Štefan", *Biografický lexikón Slovenska*, 4 (Ch – Kl), Martin: Matica slovenská, str. 396, ISBN  9788089301577

Internetové zdroje
* *Kankovský, Štefan*, Dominikánsky knižný klub, dost. 2015-03-15
**Betsey Johnsonová** (\* 10. august 1942, Wethersfield, Connecticut, USA) je americká módna návrhárka.

Život
-----

Narodila sa 10. augusta 1942 vo Wethersfielde v štáte Connecticut v Spojených štátoch amerických ako druhá z troch detí Leny a Johna Johnsonovcov. Po úspešnom dokončení strednej školy najprv študovala na Pratt Institute a neskôr prešla na Syracuse University. Na začiatku svojej kariéry navrhovala oblečenie pre rôznych hercov a iné osoby z okolia umelca Andyho Warhola. Tu stretla svojho neskoršieho manžela, hudobníka Johna Calea. Ich svadba sa konala v apríli 1968. Ich manželstvo sa rozpadlo v roku 1971. V sedemdesiatych rokoch založila vlastnú značku Alley Cat, ktorá sa čoskoro stala obľúbenou medzi rockovými hudobníkmi. V roku 1971 získala ocenenie Coty Award a roku 1975 sa jej narodila dcéra Lulu Johnsonová. Od roku 2013 vystupuje so svojou dcérou v televíznom programe na Style Network.

V roku 2001 o nej režisérka Lee Grant nakrútila hodinový dokumentárny film v rámci série *Intimate Portrait*; vedľa samotnej Johnsonovej tu vystúpila napríklad dcéra Lulu Johnsonová, speváčka Cyndi Lauper alebo bývalý manžel John Cale. V roku 2009 ju National Arts Club ocenil za celoživotný prínos móde.

V roku 2013 jej bola diagnostikovaná rakovina prsníka, ktorá je momentálne považovaná za vyliečenú.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna webstránka
* Betsey Johnson v Internet Movie Database (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Betsey Johnsonová na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 1089340826
* ISNI: 0000 0004 4884 8748
* LCCN: n97853888
* ULAN: 500249520
* VIAF: 173456003
* WorldCat: lccn-n97853888
**SOR C 12** je model českého prímestského autobusu štandardnej kapacitnej kategórie, ktorý je vyrábaný spoločnosťou SOR Libchavy od roku 2003.

Jedným z prvých vozidiel jazdiacich na Slovensku je autobus spoločnosti SAD Humenné s ŠPZ VT-779AV zaradené do premávky v novembri 2005.

Konštrukcia
-----------

SOR C 12 je dvojnápravový model s dvojdverovou karosériou. Hnacia náprava je zadná, motor a prevodovka sa nachádzajú pod podlahou v zadnej časti vozidla. Polosamonosná karoséria vozidla je zváraná z oceľových uzavretých profilov, zvonku je oplechovaná, zvnútra obložená plastovými doskami. Vybrané spodné časti sú z nerezovej ocele. Predná náprava je značky SOR, zadná značky Meritor. Podlaha je vo výške 800 mm nad zemou.

Vo vozidlách býva osadený motor Iveco Tector 6, EURO IV, alebo Iveco Tector, EURO V s objemom 5 880 cm3 a výkonom 194 kW/2 500 otáčok. Maximálny rýchlosť vozidla je 100 km/h. 

Celková obsaditeľnosť je 100 cestujúcich, pričom rozdelenie miest na sedenie a státie má dve varianty rozdielne len o 2 miesta. Pri druhých dverách je vyčlenený priestor na kočík.Pre komfort cestujúcich sa na strechu vozidla umiestňuje klimatizácia a nezávislým teplovodným kúrením Eberspächer Hydronic 24. Vozidlo sú zvyčajne vybavené vizuálnym informačným systémom R&G. 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Na sedenie | 50 | 48 |
| Na státie | 32 | 34 |
| Spolu | 100 |

Prevádzka na Slovensku
----------------------

Na Slovensku tento typ autobusu prevádzkujú títo dopravcovia: 

| Dopravná spoločnosť | Región | Zaznamenaných vozidiel |
| --- | --- | --- |
| **SAD Humenné** |  | 18 v prevádzke (8/2022) |
| **Arriva Nitra** |  | 31 v prevádzke (8/2022) |
| DOB Bus
AZ-Lines s.r.o.

Slovak Lines A.S. | Prievidza
Nitra

Bratislava | 1 v prevádzke (8/2022) 
4 v prevádzke (4/2023)

60 v prevádzke do (2/2023) | Externé odkazy
* Informácie na stránkach výrobcu

Iné projekty
Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **SOR C 12**

| * z
* d
* u
Autobusy výrobcu SOR Libchavy |
| --- |
| Mestské autobusy | 

|  |  |
| --- | --- |
| Rad B | 
* SOR B 7,5
* SOR B 9,5
* SOR B 10,5

 |
| Rad BN | 
* SOR BN 8,5
* SOR BN 9,5
* SOR BN 10,5
* SOR BN 12

 |
| Rad NB | 
* SOR NB 12 City
* SOR NB 18 City

 |
| Rad NS | 
* SOR NS 12
* SOR NS 18

 |

 |  |
| Prímestské autobusy | 

|  |  |
| --- | --- |
| Rad C | 
* SOR C 7,5
* SOR C 9,5
* SOR C 10,5
* SOR C 12

 |
| Rad CN | 
* SOR CN 8,5
* SOR CN 9,5
* SOR CN 10,5
* SOR CN 12
* SOR CN 13,5

 |
| Rad ICN | 
* SOR ICN 12

 |
| Rad NC | 
* SOR NC 18

 |

 |
| Turistické autobusy | 

|  |  |
| --- | --- |
| Rad LC | 
* SOR LC 7,5
* SOR LC 9,5
* SOR LC 10,5
* SOR LC 12

 |
| Rad LH | 
* SOR LH 9,5
* SOR LH 10,5
* SOR LH 12

 |

 |
| Elektrobusy | 

|  |  |
| --- | --- |
| Rad EBN | 
* SOR EBN 8
* SOR EBN 9,5
* SOR EBN 10,5
* SOR EBN 11

 |
| Rad NS | 
* SOR NS 12 Electric

 |

 |

 |