recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Bochníčky je aj množné číslo slova bochníček, čo je zdrobnenina slova bochník, pozri bochník.*
**Bochníčky** (lat. *Arcellinida*, staršie aj *Arcellida*) je veľký taxón, ktorý sa v súčasnosti zaraďuje pod meňavkovce (Amoebozoa) a v rámci nich pod tubulinovce (Tubulinea) ; v starších systémoch sa zaraďoval pod koreňonožce a v rámci nich často pod lobopódiovce (Lobosea). Takmer alebo úplne identický je v starších systémoch taxón loboschránkotvaré (Testacealobosia) .

Charakteristika
---------------

Bochníčky majú chitinóznu alebo pseudochitinóznu schránku, do ktorej sa môžu zatiahnuť, panôžky obyčajne vystupujú von otvorom na spodnej strane; patria sem limnické až edafické druhy, muscikolné druhy majú schopnosť encystácie. Morských druhov je veľmi málo, parazity v tomto rade neexistujú; patrí sem napr. rod bochníčka (=štítnačka; Arcella). 

Pozri aj charakteristiku v článku meňavkovce (Testacea).

Zdroje
------

1. ↑  Adl, S. et al. Revisions to the Classification, Nomenclature, and Diversity of Eukaryotes. In: Journal of Eukaryotic Microbiology.66(1) September 2018
2. ↑  Levine, N.D. et al. 1980. A newly revised classification of the protozoa. J. Protozool. 27: 37-58. citované v: Laybourn-Parry: A functional biology of free-living Protozoa
3. ↑  Cavalier-Smith: Kingdom Protozoa and its 18 phyla, 1993
4. ↑  MONIŠOVÁ, K. et al. SOIL TESTACEAN RHIZOPODS IN SOILS OF SECONDARY FORESTS IN THE SPIŠ-GEMER PART OF THE SLOVENSKÉ RUDOHORIE MTS in: Ekológia Vol. 26, No. 2, p. 115–121, 2007 S. 119
5. ↑  TIRJAKOVÁ, E. Protistológia. 2010, S. 78, 94
6. 1 2  PaedDr. Valerián Franc CSc.: Systém a fylogenéza živočíchov – bezchordáty – zdroj, z ktorého (pôvodne) úplne alebo čiastočne čerpal tento článok.
**Čaj Č’-kang** (\* 21. november 1966) (čín. 翟志刚, tradične 翟志剛, pchin-jin: *Zhái Zhìgāng*) je od roku 1998 čínsky kozmonaut, člen oddielu kozmonautov čínskej armády (ČLOA). Roku 2008 absolvoval trojdňový vesmírny let, počas ktorého ako prvý Číňan vystúpil do kozmického priestoru.

Život
-----

Čaj Č’-kang pochádza z malej dediny v mandžuskej provincii Číny Chej-lung-ťiang. V rokoch 1985 – 1989 vyštudoval vojenskú vysokú leteckú školu, získal titul bakalár. Po štúdiu slúžil vo vojenskom letectve.

Kozmonaut
---------

V októbri 1995 sa prihlásil do oddielu kozmonautov. Po úspešnom absolvovaní všetkých testov bol v januári 1998 zaradený medzi čínskych kozmonautov. Bol náhradníkom pri prvom čínskom pilotovanom kozmickom lete – loď Šen-čou 5 v októbri 2003. V druhom čínskom lete, Šen-čou 6 v októbri 2005, bol veliteľom záložnej posádky.

Roku 2008 bol vymenovaný za veliteľa tretieho čínskeho letu v lodi Šen-čou 7, ďalšími členmi posádky boli Liou Po-ming a Ťing Chaj-pching. Štart sa uskutočnil 25. septembra 2008 o 13:10 UTC. 
Najdôležitejším cieľom letu bol prvý výstup čínskych kozmonautov do vesmírneho priestoru. Výstup sa uskutočnil 27. septembra od 8:38 do 9:00 UTC. Z lode vystúpil Čaj Č'-kang v čínskom skafandri typu Fej-tchien (pchinjin: Fejtian), pomáhal mu Liou Po-ming v ruskom skafandri Orlan. Po skončení výstupu sa od lode oddelil mikrosatelit určený na snímkovanie lode (aktívny do 4. januára 2009). Kozmonauti pristáli v návratovom module 28. septembra 2008 o 9:38 UTC. Orbitálny modul zostal na obežnej dráhe s očakávanou životnosťou pol roka.

Referencie
----------

1. ↑  VÍTEK, Antonín. *Zhai Zhigang* [online]. Praha: SPACE 40. Velká encyklopedie družic a kosmických sond, [cit. 2009-07-06]. Dostupné online.
2. 1 2 3 4   *Космическая энциклопедия ASTROnote* [online]. [Cit. 2009-03-28]. Kapitola Zhai Zhigang. Dostupné online. (po rusky)
3. 1 2 3  HOLUB, Aleš. *MEK. Malá encyklopédia kozmonautiky* [online]. REV. 2008-09-28, [cit. 2009-03-28]. Kapitola Shenzhou-7. Dostupné online.
4. ↑  VÍTEK, Antonín, a kol. *SPACE 40* [online]. [Cit. 2009-03-28]. Kapitola 2008-047H - SZ-7 - orbitálny modul. Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Čaj Č'-kang na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |
**Čierny potok** je krátky potok na hornom Liptove, vo východnej časti okresu Liptovský Mikuláš. Je to ľavostranný prítok Bieleho Váhu, meria 2 km a je tokom IV. rádu.

Prameň
------

Pramení v západnej časti Kozích chrbtov, v podcelku Važecký chrbát, v lokalite Sokoly v nadmorskej výške približne 830 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie najprv severoseverovýchodným smerom, následne na sever, potom sa stáča na severozápad a preteká Čiernou dolinou. Tu priberá dva ľavostranné prítoky prameniace juhovýchodne, resp. severovýchodne od kóty 946,3 m a tečie popri horárni Čierna dolina na pravom brehu. Napokon sa oblúkom stáča na severoseverovýchod, vstupuje do Liptovskej kotliny, podteká železničnú trať č. 180 a južne od obce Východná ústi v nadmorskej výške cca 714 m n. m. do Bieleho Váhu.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Bieleho Váhu |
| --- |
| *Biely Váh* → *Váh* → *Dunaj* |
| Vodné toky | 
* Beliansky potok
* **Biely Váh**
* Čierny jarok
* Čierny potok
* Furkotský potok
* Grúňový potok
* Hore potokmi
* Lieskovec
* Lúčny potok
* Mláky
* Mlyničná voda
* Rakytovský potok
* Sedielkový potok
* Solisková voda
* Zasmrečinský potok
* Železná voda

 |
| Vodné plochy | 
* Furkotské pleso
* Jamské pleso
* Krivánske Zelené pleso
* Nižné Wahlenbergovo pleso
* Rakytovské plieska
* Smrekovické plieska
* Vyšné Wahlenbergovo pleso

 |
**Filón** (starogr. *Φίλων* – *Filón*) bol trojnásobný olympijský víťaz na prelome 6. a 5. stor. pred Kr.

Staroveký autor Pausanias zaznamenal, že Filón z Korkyry bol olympijský víťaz v behu dorastencov na jedno stadion. Podľa odborníkov toto víťazstvo dosiahol na 69. olympijských hrách v roku 504 pred Kr. a tento muž bol pravdepodobne totožný s rovnomenným synom *Glauka*, uvádzaným tiež Pausaniom, ktorý bol v Olympii korunovaný vencom v rokoch 500 a 496 pred Kr. za víťazstvá v boxe

Pausanias, ktorý v druhom storočí navštívil Olympiu uvádza, že v olympijskej *Altide* videl sochu Filóna. Bola dielom sochárskeho majstra Glaukia z Aiginy a stála pri voze Gelóna, víťaza v tethrippe. Postavec Filónovej sochy zdobili verše od básnika Simónida s Keu: „*Korkyra je moja vlasť, moje meno je Filón, syn Glaukov, víťazstvo olympijské mi dvakrát vydobyla päsť."*

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Mark Golden, *Sport in the Ancient World from A to Z*, str. 134.
2. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,9,9.
3. 1 2 3  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,14,13.
4. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 66-602-22-8.6. S. 572 vysvětlivky.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Most Sultána Mehmeta v Istanbule
**Fatih Sultan Mehmet Köprüsü** alebo po slovensky **Most sultána Mehmeta Dobyvateľa** , resp. **2. Boğaziçi Köprüsü** alebo po slovensky **Druhý bosporský most**, je visutý most v Istanbule. Od 3. júla roku 1988 spája oba brehy mesta na Bosporskej úžine. Je druhým mostom cez ňu vedúcim (prvým je Bosporský most) a patrí k najdlhším na svete, jeho výstavba stála 130 miliónov dolárov.

Charakter mosta
---------------

Most je umiestnený medzi mestskými časťami Hisarüstü (európska strana) a Kavacık (ázijská strana). Most je zavesený s oceľovými pylónmi, vzdialenosť medzi oboma vežami je 1 090 m. Je 1 510 m dlhý a jeho vozovka sa nachádza 64 m nad hladinou mora, takže pod ním môžu preplávať aj tie najväčšie lode. Vjazd je platený, k dispozícii je 5 pruhov v každom smere (4 pre cestné vozidla a jeden núdzový). Cez most prejde 150 000 vozidiel denne, 65 % z nich tvoria automobily. Most nie je prispôsobený pre pešiu dopravu, preto je chodcom vstup zakázaný.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Fatih Sultan Mehmet Köprüsü**
Liktor nesúci *fasces cum securibus*
***Fasces*** („zväzky") boli v starovekom Ríme zväzky prútov z brezového alebo brestového dreva, pevne zviazané červenými koženými remeňmi, ktoré predstavovali symbol zvrchovanej úradnej moci (*imperium*). Nosili ich liktori pred úradníkmi, magistrátmi (*magistratus*), ktorým náležalo *imperium*.

***Fasces cum securibus*** („zväzky so sekerami") bola obdoba týchto zväzkov, kedy bola do zväzkov vsunuté vyčnievajúce sekery. Sekera symbolizovala právo trestať trestom smrti, vzhľadom na čo mohli magistráti mať sekeru vo svojich zväzkoch len mimo hranice mesta (*pomerium*), keďže v meste spadala trestná moc do rúk zhromaždenia občanov. Jedinou výnimkou bol diktátor, keďže ten na dočasné (núdzne) obdobie disponoval neobmedzenou mocou. Ak bol magistrát práve triumfátorom, zväzky boli ozdobené vavrínom.

Nesúc *fasces* na ľavom ramene, liktori sprevádzali svojho magistráta všade, dokonca aj v jeho dome, divadle atď. Kráčali v rade za sebou, pričom každý liktor niesol jeden zväzok. Konzulovi prislúchalo 12 zväzkov (a teda aj 12 liktorov), prétorovi v meste dva a mimo mesta šesť zväzkov, diktátorovi 24 a neskôr, v dobe cisárstva mal cisár 12 zväzkov.

Rimania tento symbol zrejme prebrali od Etruskov, pričom pôvodne, v dobe kráľovstva išlo o jeden zo symbolov kráľovskej moci, odkazujúci na kráľovo právo udeľovať trest smrti.

*Fasces (cum securibus)* sa ako symbol práva, ústavnosti a štátnej jednoty zachovali až do súčasnosti. Používali ich napr. liberálne režimy nastolené americkou či veľkou francúzskou revolúciou, ale aj talianske krajne pravicové hnutie Benita Mussoliniho v 20. rokoch 20. storočia, ktorá aj podľa toho prijala názov fašizmus (tal. *fascismo*) a *fasces cum securibus* ako svoj hlavný symbol.

Referencie
----------

1. ↑  Pražák, Josef; Novotný, František; Sedláček, Josef (c1955), „fascis", *Latinsko-český slovník*, A-K, Praha: Státni pedagogické nakladatelství, str. 542
2. ↑  Balážová, Ľubica; Bosák, Ján, edi. (2005), „fasces cum securibus", *Slovník cudzích slov : akademický* (2. dopl. a uprav. vyd.), Bratislava: Slovenské pedagogické nakladateľstvo – Mladé letá, ISBN  80-10-00381-6, dost. 2022-08-30
3. ↑  Pražák, Josef; Novotný, František; Sedláček, Josef (1980), „secūris", *Latinsko-český slovník*, A-K (19. vyd.), Praha: Státni pedagogické nakladatelství, str. 447
4. 1 2 3 4  Marek, Václav (2008), „fasces", in Marek, Václav; Oliva, Pavel; Charvát, Petr, *Encyklopedie dějin starověku* (1. vyd.), Praha: Libri, str. 139, ISBN  978-80-7277-201-8
5. 1 2  Adkins, Lesley; Adkins, Roy (2012), *Antický Řím : encyklopedická příručka*, Praha: Nakladatelství Slovart, str. 42, ISBN  978-80-7391-579-7
6. ↑  Stručný etymologický slovník slovenčiny uvádza, že názov nadväzoval na tal. *fasci dei lavaratori* („združenia pracujúcich"), ako sa od konca 19. storočia nazývali rôzne sociálne hnutia. Králik, Ľubor (2015), „fašizmus", *Stručný etymologický slovník slovenčiny* (1. vyd.), Bratislava: Veda, str. 159, ISBN  978-80-224-1493-7
**Heineken Open 1982** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 11. januára 1982 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v novozélandskom Aucklande. Titul v dvojhre získal Američan Tim Wilkison, ktorý vo finále porazil Novozélanďana Simpsona. Titul vo štvorhre získali Briti Andrew Jarrett, Jonathan Smith, ktorí vo finále porazili americký pár Larry Stefanki, Robert Van't Hof .

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Heineken Open 1982*
**USA Tim Wilkison** vs. Nový Zéland Russell Simpson 6-4 6-4 6-4

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Heineken Open 1982*
**Spojené kráľovstvo Andrew Jarrett / Spojené kráľovstvo Jonathan Smith** vs. USA Larry Stefanki / USA Robert Van't Hof  7-5 7-6

Externé odkazy
--------------

| * z
* d
* u
Turnaje v Aucklande |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |  |  |  |  | 1968 | 1969 |
| 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |  |  |  |  |  |  |

 |
**Heineken Open 1996** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 8. do 15. januára 1996 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v novozélandskom Aucklande. Titul v dvojhre získal Čech Jiří Novák, ktorý vo finále porazil Novozélanďana Stevena. Bol to jeho prvý titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre bez boja získali Juhoafričan Marcos Ondruska a Američan Jack Waite. Pre Ondrusku to bol prvý a pre Waiteho druhý titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Heineken Open 1996*
**Česko Jiří Novák** vs. Nový Zéland Brett Steven 6-4 6-4

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Heineken Open 1996*
**Južná Afrika Marcos Ondruska / USA Jack Waite** vs. Švédsko Jonas Björkman / Nový Zéland Brett Steven -wo

  


| * z
* d
* u
Turnaje v Aucklande |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |  |  |  |  | 1968 | 1969 |
| 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |  |  |  |  |  |  |

 |
Súradnice: 50°17′0″S 13°39′54″V﻿ / ﻿50,28333°S 13,66500°V﻿ / 50.28333; 13.66500

**Travertinová kupa** je prírodná pamiatka ev. č. 1184 na východnom okraji obce Tuchořice v okrese Louny. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.

Predmetom ochrany je paleontologické nálezisko s výskytom kostrových zvyškov treťohorných šeliem a mäkkýšov.

Popis lokality
--------------

Chránené územie sa nachádza na juhovýchodnom okraji Tuchoříc pri ceste smerom na Markvarec pri č.p. 36 a je vzdialené asi 400 m južne od bývalého lomu - PP "Miocenní sladkovodní vápence". Travertínová kupa je významným paleontologickým náleziskom s výskytom kostrových zvyškov treťohorných stavovcov, mäkkýšov a subtropických vyšších rastlín. Verejnosti je chránené územie prístupné po ceste, ktorá vedie k domu č. p. 36. Poškodzovanie prírodnej pamiatky, súkromná zberateľská činnosť všetkého druhu a akékoľvek skládkovanie odpadkov na tomto území je zakázané.

Paleontologické nálezisko
-------------------------

V horninách travertínovej kupy a v jej bezprostrednom okolí sú zachované drobné kosti zvierat. Boli tu nájdené pozostatky niekoľkých druhov cicavcov - 4 druhy patria medzi kopytníky, 3 sú hlodavce, 3 hmyzožravce, 1 vačkovec a 6 šeliem. Okrem zvyškov živočíchov sa tu vyskytujú aj pozostatky subtropickej flóry. Boli tu objavené zvyšky listov aj plodov stromov a listy tráv. Medzi najzaujímavejšie nálezy patria semená ďatlovníka. Podobný nález bol urobený v Európe zatiaľ iba pri Halle v bývalej NDR. Lokalita je rozlohou malá a nenápadná, ale svojím významom je veľmi cenná. Je možné, že tu dôjde ešte k ďalším cenným nálezom.

Literatúra
----------

* Klouček, Zdeněk Ing. - Príroda okresu Louny, OkU Louny, ref. ŽP, Louny 1995

Referencie
----------

1. 1 2   *Stránky AOPK ČR* [online]. [Cit. 2016-08-05]. Dostupné online. (po česky)

Pozri aj
--------

* Zoznam chránených území v okrese Louny

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Travertinová kupa**

Externé odkazy
--------------

* Vyhláška ONV Louny o zriadení prírodnej pamiatky

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Travertinová kupa na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Chránené územia v okrese Louny |
| --- |
| Chránená krajinná oblasť | 
* České středohoří

 |
| Národné prírodné rezervácie | 
* Malý a Veľký štít
* Oblík
* Raná

 |
| Národné prírodné pamiatky | 
* Kamenná slunce
* Velký vrch u Vršovic

 |
| Prírodné rezervácie | 
* Blatenský svah
* Číčov
* Dětanský chlum
* Luční potok

 |
| Prírodné pamiatky | 
* Blšanský chlum
* Březno u Postoloprt
* Háj Petra Bezruče
* Koštice
* Kozinecká stráň
* Krásný Dvůr
* Miocenní sladkovodní vápence
* Na Spáleništi
* Soběchlebské terasy
* Staňkovice
* Stráně nad Chomutovkou
* Stroupeč
* Štola Stradonice
* Tobiášův vrch
* Travertinová kupa
* Třtěnské stráně
* Údolí Hasiny u Lipence
* V hlubokém
* Žatec

 |
| Prírodný park | 
* Džbán

 |
**Heineken Open 1992** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 6. do 13. januára 1992 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v novozélandskom Aucklande. Titul v dvojhre získal Peruánec Jaime Yzaga, ktorý vo finále porazil Američana Washingtona. Bol to jeho piaty titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Juhoafričan Wayne Ferreira a Američan Jim Grabb, ktorí vo finále porazili kanadský pár Grant Connell, Glenn Michibata. Pre Ferreiru to bol tretí a pre Grabba ôsmy titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Heineken Open 1992*
**Peru Jaime Yzaga** vs. USA MaliVai Washington 7-6(6) 6-4

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Heineken Open 1992*
**Južná Afrika Wayne Ferreira / USA Jim Grabb** vs. Kanada Grant Connell / Kanada Glenn Michibata 6-4 6-3

Externé odkazy
--------------

| * z
* d
* u
Turnaje v Aucklande |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |  |  |  |  | 1968 | 1969 |
| 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |  |  |  |  |  |  |

 |
**Heineken Open 1983** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 10. januára 1983 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v novozélandskom Aucklande. Titul v dvojhre získal Austrálčan John Alexander, ktorý vo finále porazil Novozélanďana Simpsona. Titul vo štvorhre získali Novozélanďania Chris Lewis, Russell Simpson, ktorí vo finále porazili austrálsky pár David Graham, Laurie Warder.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Heineken Open 1983*
**Austrália John Alexander** vs. Nový Zéland Russell Simpson 6 – 4 6 – 3 6 – 3

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Heineken Open 1983*
**Nový Zéland Chris Lewis / Nový Zéland Russell Simpson** vs. Austrália David Graham / Austrália Laurie Warder 7 – 6 6 – 3

Externé odkazy
--------------

| * z
* d
* u
Turnaje v Aucklande |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |  |  |  |  | 1968 | 1969 |
| 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |  |  |  |  |  |  |

 |
**Trasavka veľká** (lat. *Pholcus phalangioides*) je pavúk z čeľade trasavkovitých. Je to jeden z druhov, ktoré sú ľudovo nazývané „záchodové pavúky" (spolu s napr. trasavkou koscovitou – *Pholcus opilionides*), pretože sa vyskytujú v pivniciach, na toaletách a všeobecne v chladných a vlhkých častiach ľudských obydlí.

Popis
-----

Telo samotné dosahuje veľkosť 8-11 mm, no pre enormne dlhé nohy je omnoho väčšia. Celkovo vzhľadom pripomína kosca, no pri bližšom pohľade je zreteľné rozdelenie tela na hlavohruď a bruško. Je to pavúk bledosivej farby s neurčitou tmavšou kresbou. Oči sú umiestnené na stranách hlavohrude.

Správanie
---------

Stavia si nepravidelné malé siete, do ktorých chytá hmyz, častokrát väčší (hmotnosťou), než je on sám. Typická je obranná reakcia pri vyrušení - začne rýchlo kmitať telom, aby zmiatol nepriateľa.

Ekológia a rozšírenie
---------------------

V Európe je hojná, v severnejších oblastiach menej. Rozšírenie mimo Európy: viď mapka v šablóne. Je to typický synantropný druh, ktorému sa dobre darí v ľudských obydliach.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Třesavka velká na českej Wikipédii.*
**Čakanská kultúra** alebo **čačianska kultúra** bola kultúra cca 1250 – 1000 pred Kr. (teda v mladej bronzovej dobe) na juhozápadnom Slovensku (východne od Váhu), v severozápadnom Maďarsku (okolo Balatonu a Neziderského jazera) a v Burgenlande v Rakúsku. Je pomenovaná podľa mohyly v Čake. Vyvinula sa z karpatskej mohylovej kultúry. Je reprezentovaná veľkými náčelníckymi (kniežacími) mohylami (Čaka, Lužany, Kolta, Dedinka, Hövej), dobre vypálenou keramikou, plochými taniermi, vyššou diferenciáciou spoločnosti.

Čakanská kultúra na Slovensku
-----------------------------

Táto kultúra ovládala okrajové územia susedných kultúr (lužickej, velatickej a pilinskej). Vo vzťahu k pilinskej kultúre sa dokonca predpokladá akýsi „ochranný" pomer, za ktorý pilinská kultúra platila svojimi bronzovými výrobkami. Od tejto kultúry pochádzajú najstaršie stredoeurópske bronzové panciere. Náleziská mohylníkov sú napr. Čaka, Kolta, Veľké Ripňany, Dedinka. V Dedinke sa v jednom vedľajšom hrobe mohyly našiel hrob ženy – kňažky slnečného kultu, ktorý súdiac podľa výbavy patrí medzi najvýznamnejšie nálezy žien 13. storočia pred Kr. na svete.

Po prelome Reineckeho stupňov Br D a Ha A1 (teda okolo roku 1200 pred Kr.) badať vyľudňovanie a ochudobnňovanie oblastí tejto kultúry, z čoho sa usudzuje, že sa zúčastnila prvej vlny veľkého sťahovania národov bronzovej doby. S týmto prvým sťahovaním, súvisiacim s útokmi tzv. morských národov vo Východnom Stredomorí (zničenie Kréty, mykénskej civilizácie, boje s Egyptom), ktoré sa skončili začiatkom 12. storočia pred Kr. a asi aj príchodom Dórov do Grécka, zrejme súvisí aj (na západnom Slovensku) zmena usporiadania spoločnosti, ktorú odteraz vedú vojenskí vodcovia, z ktorých sa konštituovali kniežatá a veľmoži.

Zdroje
------

* CAMBEL, Samuel, ed. *Dejiny Slovenska I : (do roku 1526)*. 1. vyd. Bratislava : Veda, 1986. s. 34.
* čačianska kultúra. In: NOVOTNÝ, Bohuslav, et al. *Encyklopédia archeológie*. 1. vyd. Bratislava : Obzor, 1986. 1032 s. S. 169.
**Heineken Open 1986** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 6. januára 1986 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v novozélandskom Aucklande. Titul v dvojhre získal Austrálčan Mark Woodforde, ktorý vo finále porazil Američana Buda Schultza. Bol to jeho prvý titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Austrálčania Broderick Dyke a Wally Masur, ktorí vo finále porazili americký pár Karl Richter, Rick Rudeen.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Heineken Open 1986*
**Austrália Mark Woodforde** vs. USA Bud Schultz 6-4 6-3 3-6 6-4

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Heineken Open 1986*
**Austrália Broderick Dyke / Austrália Wally Masur** vs. USA Karl Richter / USA Rick Rudeen 6-3 6-4

Externé odkazy
--------------

| * z
* d
* u
Turnaje v Aucklande |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |  |  |  |  | 1968 | 1969 |
| 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |  |  |  |  |  |  |

 |
**Heineken Open 1987** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 5. do 12. januára 1987 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v novozélandskom Aucklande. Titul v dvojhre získal Slovák Miloslav Mečíř, ktorý vo finále porazil Holanďana Schapersa. Bol to jeho štvrtý titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Američania Kelly Jones, Brad Pearce, ktorí vo finále porazili austrálsky pár Carl Limberger, Mark Woodforde.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Heineken Open 1987*
**Česko-Slovensko Miloslav Mečíř** vs. Holandsko Michiel Schapers 6-2 6-3 6-4

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Heineken Open 1987*
**USA Kelly Jones / USA Brad Pearce** vs. Austrália Carl Limberger / Austrália Mark Woodforde 7-6 7-6

Externé odkazy
--------------

| * z
* d
* u
Turnaje v Aucklande |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |  |  |  |  | 1968 | 1969 |
| 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |  |  |  |  |  |  |

 |
**Heineken Open 1976** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 31. decembra 1975 do 15. decembra 1976 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v novozélandskom Aucklande. Titul v dvojhre obhájil Novozélanďan Onny Parun, ktorý vo finále porazil krajana Brian Fairlie.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Heineken Open 1976*
**Nový Zéland Onny Parun** vs. Nový Zéland Brian Fairlie 6-2 6-3 4-6 6-3

Externé odkazy
--------------

| * z
* d
* u
Turnaje v Aucklande |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |  |  |  |  | 1968 | 1969 |
| 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |  |  |  |  |  |  |

 |


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Tenisový portál |
**Ženy na vlnách** (angl. *Women on Waves*) je nezisková organizácia, ktorá propaguje právo žien na voľbu umelého prerušenia tehotenstva. Organizáciu založila v roku 1999 holandská lekárka Rebecca Gomperts.

Cieľom organizácie je priťahovať pozornosť k umelému prerušeniu tehotenstva a vyvolávať diskusiu o zákonoch, ktoré obmedzujú právo ženy na umelé prerušenie tehotenstva. Organizácia tiež chce poskytovať bezpečné, nechirurgické umelé prerušenie tehotenstva ženám, ktoré žijú v krajinách, kde je umelé prerušenie tehotenstva nelegálne. Organizácia poskytuje aj antikoncepciu a poradenstvo. Služby sú poskytované na špeciálne vybavenej lodi, ktorá obsahuje mobilnú kliniku. Ak Ženy na vlnách dorazia na lodi do niektorej krajiny, sú ženy vyzývané, aby si zjednali schôdzku a prišli na loď. Ak loď vypláva z teritoriálnych vôd do vôd medzinárodných, platia na palube zákony krajiny, kde je loď registrovaná, teda holandské zákony, ktoré umelé prerušenie tehotenstva povoľujú.

Ženy na vlnách priplávali do Írska v roku 2001 a do Poľska v roku 2003. V roku 2004 sa pokúsili navštíviť Portugalsko, ale portugalská vláda im to neumožnila a dokonca zablokovala ich loď portugalskými vojnovými loďami.

Externé odkazy
--------------

* womenonwaves.org - Oficiálne organizácie Ženy na vlnách

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ženy na vlnách na českej Wikipédii.*
Travelcard zóny 1 až 6.
**Travelcard** je papierový cestovný lístok používaný v mestskej hromadnej doprave v oblasti Veľkého Londýna. Travelcards majú rôznu dobu platnosti, od jedného dňa až do doby jedného roku. Tieto lístky je možné zakúpiť v predajniach Transport for London, v automatoch na staniciach metra a v predajniach National Rail.

Travelcards je možné použiť:

* na linkách London Underground
* na Docklands Light Railway
* na autobusových linkách London Buses
* na električkových linkách Tramlink
* na vlakových spojoch National Rail

Platnosť
--------

Travelcard s platnosťou jeden deň.
Travelcard s platnosťou jeden týždeň.
### Časová platnosť

Travelcard sa vydáva s platnosťou jeden, tri alebo seden dní alebo potom na dobu od jedného mesiaca do jedného roku. Je platná vždy do 4:30 hod. nasledujúceho dňa po poslednom dni platnosti. 

Jednodenné a trojdenné lístky existujú v dvoch variantoch – vo variante pre dopravnú špičku („peak") a mimo dopravnú špičku („off-peak"). Druhý variant umožňuje cestujúcim cestovať iba mimo dopravnú špičku, teda po 9:30 hod. Počas víkendov a sviatkov však toto obmedzenie neplatí. Držitelia prvého variantu môžu cestovať v ľubovoľný čas. 

Cestovné lístky s platnosťou týždeň a dlhšou môžu byť použité bez obmedzenia dennej doby, vrátane dopravnej špičky. Pre lístky s platnosťou jeden mesiac a dlhšou je potrebná registrácia a vydanie preukazu s fotografiou (tzv. „Photocard"). Takýto cestovný lístok je neprenosný. 

### Zonálna platnosť

Veľký Londýn je rozdelený celkom na šesť tarifných zón (tzv. „Travelcard Zones").  Prvá zóna pokrýva centrum mesta, pričom šiesta zóna je už na vonkajších hraniciach Veľkého Londýna.

Travelcards je možné zakúpiť vo rôznych zonálnych kombináciách. V tom prípade cestovný lístok platí nasledovne:

* na linkách metra, DLR a vlakoch National Rail platí lístok iba v zónach, na ktoré bol zakúpený
* na autobusových linkách platí lístok v rámci celého Veľkého Londýna bez ohľadu na to, na ktorú zónu bol zakúpený
* na spojoch Tramlink je možné používať iba lístky zakúpené na zóny 3, 4, 5 a 6

Existujúce kombinácie zón, na ktoré je možné zakúpiť časový cestovný lístok sa nachádzajú na internetových stránkach Transport for London.

Pozri aj
--------

* Oyster Card

| * z
* d
* u
Doprava v Londýne |
| --- |
| Mestská hromadná doprava | 
* London Underground
* Docklands Light Railway
* Autobusy
* Tramlink
* Železnica
* Riečna doprava
* Taxi
* Dial-a-Ride
* Londýnska správa ciest

 |
| Tarifa | 
* Travelcard
* Oyster Card
* London Congestion Charge

 |
| Londýnske železničné terminály | 
* Blackfriars
* Cannon Street
* Charing Cross
* Euston
* Fenchurch Street
* King's Cross
* Liverpool Street
* London Bridge
* Marylebone
* Moorgate
* Paddington
* St Pancras
* Victoria
* Waterloo

 |
| Londýnske letiská | 
* Heathrow
* Gatwick
* Stansted
* Luton
* Londýn City
* Southend
* Biggin Hill

 |
| Spoločnosti | 
* Transport for London
* National Rail

 |
| **Kategórie**: Londýnska doprava · Londýn |
**Vlastimil Kovalčík** (\* 30. marec 1939, Matiašovce) je slovenský básnik, esejista a prekladateľ.

Životopis
---------

Pochádza z učiteľskej rodiny a vzdelanie získaval v Matiašovciach, Spišskej Novej Vsi, Kežmarku a v Bratislave, kde vyštudoval odbor ruština a slovenčina na filozofickej fakulte Univerzity Komenského. Bol redaktorom vydavateľstva Slovenský spisovateľ, od roku 1967 pracoval ako redaktor v časopise Slovenské pohľady, no v roku 1972 sa opäť vrátil do vydavateľstva Slovenský spisovateľ, od roku 1992 pracoval v redakcii Literárneho týždenníka.

Tvorba
------

Knižne debutoval v roku 1965 zbierkou básní *Vstupovanie do erbu*. Vo svojej tvorbe sa venuje meditatívnej lyrike, pričom hľadá hranice filozofických a poznávacích možností slova. Snaží sa o vystihnutie problematiky ľudského bytia, vracia sa do spomienok na detstvo, vyjadruje svoju nostalgiu na časmi, ktoré prežil a nedajú sa viac vrátiť. V neskoršej básnickej i esejistickej tvorbe sa zameriava najmä na Zamagurie, svoj rodný kraj. Okrem vlastnej tvorby sa venuje tiež prekladom z poľskej a francúzskej literatúry.

Dielo
-----

* 1965 – *Vstupovanie do erbu*
* 1968 – *Médium*
* 1970 – *Zrkadlo čoraz plytšie*
* 1971 – *Aletheia*
* 1974 – *Horiaca rukoväť*
* 1979 – *Živice*
* 1988 – *Vytrvalosť k otázkam*
* 1993 – *Odraz ohňa*

* 2001  – *Samo Bohdan Hroboň* /scenár dokumentárneho filmu, réžia Fedor Bartko, Slovenská televízia Bratislava 2001/

### Eseje

* 1983 – *Na severnom prahu*
* 1998 – *Pod erbom severu*

Autoritné údaje: * GND: 12016938X
* ISNI: 0000 0001 0955 8164
* LCCN: n81091718
* NK ČR: jn20000603508
* SNK: 159865
* VIAF: 13131604
* WorldCat: lccn-n81091718
**Biela légia** bola antikomunistická kresťanská organizácia pôsobiaca na území Slovenska (vtedy ako súčasť povojnového Česko-Slovenska) a Rakúska v období rokov 1947 až 1951. Ako súčasť protikomunistického odboja bolo jej cieľom informovať širokú verejnosť aj zahraničie o terore komunistického hnutia. Hlavnými zakladateľmi a poprednými členmi boli Jozef Vicen a Jozef Mikula.

Činnosť
-------

Ako to bolo s Bielou légiou - Neznáma história - Žurnál - Pravda

Biela légia sa okrem protikomunistických aktivít doma aj v zahraničí venovala pomoci pri úteku ľudí z komunistického Česko-Slovenska do slobodného sveta. V rokoch 1950 (máj) až 1953 (júl) z Rakúska vysielala rozhlasové spravodajstvo na krátkych vlnách v pásme 40 metrov. Rozhlasový vysielač Biela légia bol istým vzorom pre neskoršie vysielanie rádia Slobodná Európa.

Rozhlasový vysielač Biela légia hlásal vo svojom spravodajstve tento program:

* Biela légia je hnutie svojpomoci obyvateľstva na ochranu ľudských práv proti komunistickému štátnemu teroru.
* Kto prezrádza a pomáha zverejňovať komunistické tajné úpravy,
* kto upozorní komunistami ohrozeného človeka,
* kto poskytne úkryt a pomôže pri úteku človeku prenasledovaného komunistami,
* kto zverejňuje mená zvlášť nebezpečných komunistov a ich pomáhačov a tak chráni nič netušiacich spoluobčanov pred ľsťou a zákernosťou,
* kto úmyselne nedbalo vykonáva komunistické príkazy a tak umožňuje, aby sa ohrození občania mohli uchýliť do bezpečia,
* kto komunistickú moc akokoľvek hatí a kto koná z odporu voči neľudskému komunistickému panstvu, stáva sa členom Bielej légie a slúži veci Bohom stanovených ľudských práv."

Spolupracovníci
---------------

Za svoju činnosť v Bielej légii bolo komunistickými súdmi vynesených mnoho vysokých trestov. Najznámejšie a najlepšie zdokumentované sú tresty smrti pre Antona Tunegu, Alberta Púčika a Eduarda Tesára, ktorí boli popravení 20. februára 1951. Hlavným žalobcom bol komunistický prokurátor Anton Rašla.

Jozef Vicen bol v roku 1957 z Rakúska agentmi ŠtB unesený do Česko-Slovenska a po odsúdení na 25 rokov v ťažkom väzení strávil jedenásť rokov.

Jedným zo spolupracovníkov bol aj Jozef Berčík z Čierneho Balogu, ktorého odsúdili ako jedného z organizátorov v roku 1951 na 17 rokov väzenia a poslali do uránových baní. V príbehu pre Post Bellum na aktuality.sk to opísala jeho manželka Mária.

Referencie
----------

1. ↑  Vicen Jozef, *Vo víroch rokov. 1938 – 1988* (Lúč, 1999)
2. ↑  KPVS, ed. Pavol Cintavý *Po stopách Bielej légie v protikomunistickom odboji.* Spisy Konfederácie politických väzňov Slovenska, 1995
3. ↑  Letz Róbert *Odkaz živým – Prípad Albert Púčik a spol.* ÚPN
4. ↑   *Zomrel Jozef Vicen – veľký bojovník proti komunizmu* [online]. istropolitan.sk, 2008-09-21, [cit. 2020-04-28]. Dostupné online.
5. ↑  Post Bellum SK. Mária Berčíková: Mužovi dali komunisti 17 rokov väzenia, pre bitky pri vyšetrovaní ho operovali. *Aktuality.sk* (Bratislava: Ringier Axel Springer Slovakia), 2018-04-16. Dostupné online [cit. 2020-04-28].
O krajinnej (geomorfologickej) jednotke pozri *celok (geomorfológia).*
**Celok** je forma celostnosti a korelát časti; to, čo pozostáva z častí alebo je rozložiteľné na časti. Príkladom celku je súhrn, množina, trieda a pod.

Názory na celok
---------------

Podľa René Descarta je celok zložený z častí, medzi ktorými existujú neustále vzájomné väzby a súvislosti, kontinuita vzájomných vzťahov a súvislostí. Nové veci vznikajú ich neustálou integráciou a dezintegráciou. Keď sa niečo rozpadá, zároveň niečo vzniká ako výsledok integrácie jeho ostatných vlastností. Rozmanitosť vecí – častí celku nie je podľa Descarta (podobne ako podľa atomistov) výsledkom kvalitatívnych zmien. Ich kvalitatívnu rozmanitosť chápe ako výraz kvantitatívnej mnohotvárnosti. Preto napr. zviera chápal ako mechanický stroj. Descartovo chápanie celku ako jednoty, nekonečne deliteľného kontinua, sa stáva teoretickým východiskom jeho metafyziky (cf. substancia).

Podľa Parmenidesa je celok nehybné Jedno.

Pozitivizmus dokazuje, že celok nie je nič iné ako suma častí.

Iné projekty
------------

Wikicitáty
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Celok**

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Svätá Trojica - najslávnejšia Rubľovova ikona
Kristus Pantokrator, fragment. Zvenigorod, okolo 1410.
**Andrej Rubľov** (rus. Андрей Рублёв; \* 1360? – † 29. január 1430) bol ruský maliar ikon. Z jeho diel sa dochovalo veľmi málo, mnohé z nich boli premaľované, zničené, alebo je ich autorstvo sporné (keďže samotný Rubľov sa na svoje diela nepodpisoval). Taktiež sa nezachovala žiadna podobizeň maliara - jediná stopa sú miniatúry z 16. storočia, ktoré zobrazujú Rubľova a Danilu pri práci v Andronikovskom monastieri ako mnícha s holou hlavou a bradou na rebríku. V roku 1988 bol kanonizovaný Ruskou pravoslávnou cirkvou za svätého.

Životopis
---------

Presný dátum ani miesto narodenia Rubľova nie sú známe. V mladom veku vstúpil do monastiera (pravdepodobne do Trojicko-sergijevskej lavry). Prvýkrát sa jeho meno objavilo v záznamoch kronikárov v roku 1405, keď spolu s Feofanom Grekom a Prochorom z Gorodca pracoval na freskách chrámu Zvestovania v moskovskom Kremli. Tieto maľby boli neskôr zničené, ale rovnaká skupina maliarov vytvorila aj chrámový ikonostas. Vtedy bol kronikármi uvádzaný až na treťom mieste, čo značí, že v tej dobe mal ešte malé skúsenosti. Je mu tiež pripisované autorstvo (dnes už iba fragmentov) fresiek kostola Zosnutia presv. Bohorodičky v Zvenigorode z roku 1400.

V roku 1408 sa Rubľov opäť objavil v záznamoch - išlo o realizáciu fresiek v chráme Zosnutia presv. Bohorodičky vo Vladimíre, ktoré vytváral s mníchom Danilom Čorným. V tomto roku došlo aj k veľkému poškodeniu jeho domovského monastiera po útoku Tatárov, obnova výzdoby znovopostaveného chrámu bola zverená Danilovi, Rubľovovi a ich žiakom. Z fresiek sa dochovali iba fragmenty, no ikonostas bol zachránený - je to pravdepodobne najstarší ikonostas zachovaný ako celok.

Po dokončení prác v monastieri sa Rubľov presunul do Andronikovského monastiera v Moskve, kde namaľoval svoje posledné dielo - fresky v chráme Spasiteľa. Tu 29. januára 1430 umrel a je tu aj pochovaný.

Dielo
-----

* *Vladimírska Bohorodička*, okolo 1408, tempera na dreve
* *Posledný súd*, okolo 1408, freska
* *Apoštol Pavol*, okolo 1410, tempera na dreve
* *Kristus Pantokrator*, okolo 1410, tempera na dreve
* *Archaniel Michal*, okolo 1410, tempera na dreve
* *Svätá Trojica*, po 1410, alebo 1425-1427, tempera na dreve

Literatúra
----------

* LAZAREV, Viktor. *Svět Andreje Rubleva*. Preklad Václav Konzal. 1. vyd. Praha : Vyšehrad, 1981. 173 s.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **dielo Andreja Rubľova**.

Autoritné údaje: * abART: 3425
* BnF: 11950441k
* GND: 118603620
* ISNI: 0000 0001 2125 8455
* LCCN: n82073069
* NK ČR: jn20000720260
* ULAN: 500001430
* VIAF: 229794719
* WorldCat: lccn-n82073069
**Andrej Nitsch** (\* 22. máj 1883, Veľká Lomnica – † 7. jún 1976, Banská Bystrica) bol politik a statkár.

Rodina
------

* otec Jakub Nitsch
* matka Zuzana rod. Gurová
* manželka Jolana rod. Gretzmacherová

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Kežmarku a na poľnohospodárskej škole v Košiciach. Politicky sa začal aktivizovať po vzniku prvej ČSR, od začiatku na platforme odporu voči nej. Roku 1920 iniciátor založenia a až do jej zániku 1938 predseda Zipser deutsche Partei. Člen spoločného výboru opozičných strán na Slovensku a Podkarpatskej Rusi v parlamente. Odmietal v akejkoľvek podobe nacionalizmus,založil Arbeitsgemeinschaft unablängiger volksdeutschen Parteien ako protiváhu nemeckých nacionalistických smerov. Angažoval sa za autonómiu Spiša v rámci Poľska. Odporcom nacizmu ostal i za Slovenského štátu, 1940 bol väznený v Ilave. Roku 1925 – 1938 poslanec NZ.

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * GND: 124729568
* ISNI: 0000 0000 1493 9319
* NK ČR: mzk2014828636
* SNK: 162296
* VIAF: 72334336
**Enaroforos** alebo **Enarsforos** (starogr. *Ἐναροφόρος, Ἐναρσφόρος* – *Enaroforos, Enarsforos*) je v gréckej mytológii syn spartského kráľa Hippokoóna.

Enaroforos bol syn Hippokoóna z Amyklaie, ktorý mal okrem neho ešte ďalších jedenásť synov, Doryklea, Skaia, Euteicha, Boukola, Lykaitha, Tebra, Hippothoa, Euryta, Hippokorysta, Alkinoa a Alkóna. Jeho otec Hippokoón sa stal kráľom Sparty, potom ako svojho brata Tyndarea vyhnal z krajiny.

Jedného dňa prišiel do Sparty hrdina Hérakles s bratrancom Oiónom a pri dome Hippokoóna ich napadol strážny pes, ktorého Oiónos v sebeobrane zabil. Enaroforos so svojimi bratmi stáli obďaleč a keď to uvideli, na Oióna a Hérakla zaútočili. V tejto bitke potom Oiónos zomrel a zranený Hérakles bol nútený ustúpiť. Héraklova pomsta ale nenechala na seba dlho čakať. Po prvých ešte nepodarených útokoch, keď zomrel aj Héraklov brat Ifikles, Hérakles Hippokoóna a všetkých jeho synov pobil a Tyndareós sa mohol vrátiť do Sparty a ujať sa vlády.

Grécky historik Plutarchos zaznamenal jednu verziu mýtu z mladosti krásnej Heleny, podľa ktorej sa ju Enaroforos, syn Hippokoóna, pokúsil zmocniť násilím a preto ju z obavy o jej bezpečnosť jej pestún Tyndareós zveril Théseovi.

Antický autor Pausanias, ktorý v druhom storočí navštívil Lakóniu zaznamenal, že videl héróon Enarsfora, syna Hippokoóna, v blízkosti héróonov jeho bratov, Dorkea a Sebra.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,10,5.
2. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 3,15,1-2.
3. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 464.
4. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 13,5,4.
5. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,7,3.
6. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 13,5,5.
7. ↑  Plutarchos, *Bioi paralléloi, Théseus*, 31.
**Biela Masajka** je nemecká kniha.

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Corinne Hofmannová sa narodila v roku 1960 v nemecko-francúzskej rodine vo Frauenfelde v kantone Thurgau. V dospelosti žila v Biele, kde 5 rokov prevádzkovala second-handový butik špecializovaný na svadobné šaty. Mala snúbenca Marka, rodičov a priateľov. S Markom sa vybrali na turistickú cestu do Afriky, do Kene. Okrem bežných safari aktivít a mestského folklóru Corinne zaujali aj urastení masajskí bojovníci, predvádzajúcí v hoteli domorodé tance. S jedným z nich – Lketingou Lemparmorijo z oblasti Samburu – sa Corinne a Marco v Mombase zoznámili. Corinne sa do exotického cudzinca zamilovala, ale tentokrát ešte zvíťazila konvencia. Vrátila sa s Markom do Švajčiarska. Onedlho sa ale vypravila do Kene druhýkrát s perspektívou, že sa možno za krásneho Masaja vydá. Spolu s ňou cestovali ako turisti jej mladší brat Erik a jeho dievča Jelly. V júni 1987 sa Corinne Hofmannová ocitla v Mombase a v Afrike potom zotrvala až do roku 1990.

Impulzívne zruší spiatočný let a svojho priateľa Stefana pošle domov samého. V Keni sa vzápätí pustí do hľadania Lketinga. Po zničujúcej ceste africkou divočinou konečne v meste nájde svojho vysnívaného muža a nasleduje ho do jeho dediny Barsaloi.

Corinne sa rozhodne zabudnúť na svoj predchádzajúci život vo Švajčiarsku a s obrovskou energiou sa snaží prekonať všetky prekážky odlišnej civilizácie a začať v Afrike nový život.

O svojom novom živote v Afrike píše v prvej knihe Biela Masajka.

Po mnohých listoch od fanúšikov sa rozhodla Corrina napísať druhú knihu Späť z Afriky. Druhý diel opisuje útek Corrine s dcérkou v roku 1990 do Švajčiarska od jej žiarlivého masajského manžela.

V tretej knihe sa je možné dozvedieť, ako dopadol návrat po niekoľkých rokoch do Afriky. Tretí diel vyšiel pod názvom Stretnutie v Barsaloi.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.
**Andrej Pavčo** (\* 3. november 1863, Habovka - † 13. júl 1932, Hazleton, Pensylvánia, USA) bol slovenský spisovateľ, redaktor a rímskokatolícky kňaz.

Životopis
---------

Narodil sa v rodine Jozefa Pavča a jeho manželky Kataríny rodenej Žákovej. Stredoškolské štúdiá absolvoval v Banskej Bystrici, potom vyštudoval teológiu. Na pozvanie Štefana Furdeka odišiel do USA, od roku 1897 kňaz na viacerých miestach Pensylvánie. Organizátor náboženských a národno-kultúrnych podujatí, aktívny dejateľ v spolkovom živote amerických Slovákov, spoluzakldateľ prvej slovenskej dievčenskej školy. Redaktor týždenníka *Bratstvo*, publicista, autor próz, dramatických prác cirkevno-náučných a osvetových článkov. Prekladateľ z poľštiny.

Dielo
-----

* O procesoch čili pravotách, Trnava roku 1893

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 64

Autoritné údaje: * GND: 1200379527
* ISNI: 0000 0004 0938 9278
* LCCN: no2013081331
* VIAF: 303160028
* WorldCat: lccn-no2013081331
**Ženské ohanbie** (iné názvy: **ženské pudendum**, **vulva**, staršie nepresne **lono**; lat. *pudendum femininum*) je súhrnné označenie pre ženské vonkajšie primárne pohlavné orgány. 

V užšom zmysle je tvorené len veľkými a malými pyskami ohanbia a dráždcom, v širšom zmysle je tvorené aj vrchom ohanbia, predsieňou pošvy, malými a veľkými predsieňovými žliazkami a hľuzou predsiene.

Vrch ohanbia (*mons pubis*, *mons veneris*), hovorovo Venušin pahorok, je kožná vyvýšenina, nadvihnutá vrstvou tukového tkaniva, umiestnená pred sponou lonových kostí. Smerom dozadu prechádza do veľkých pyskov ohanbia (*labia majora pudendi*). Vrch ohanbia a veľké pysky ohanbia sú kryté chlpmi pubického ochlpenia (*pubes*), ktoré u dospelých žien končí ostrou hranicou nad lonovou sponou, ale distálne môže zasahovať až na stehná. 

Veľké pysky ohanbia sú kožné valy, podkladom ktorých je prevažne tukové tkanivo. Medzi sebou uzatvárajú štrbinu ohanbia (*rima pudendi*). Vzadu prechádzajú plynule do hrádze (perinaeum). 

Malé pysky ohanbia (*labia minora pudendi*) sú pomerne tenké kožné valy, ktorých silne pigmentovaná koža má charakter sliznice. Podkladom malých pyskov je väzivo, ktoré neobsahuje tukové bunky. Sú uložené v štrbine ohanbia a väčšinou sú ukryté medzi veľkými pyskami. V ich veľkosti a tvare je značná variabilita, najmä v dôsledku etnicity osoby. Smerom dopredu smerujú k draždcu a vytvárajú predkožku (*preputium clitoridis*) a uzdičku (*frenulum clitoridis*). Smerom dozadu prechádzajú do veľkých pyskov ohanbia. 

Medzi malými pyskami ohanbia je otvor nazývaný predsieň pošvy (*vestibulum vaginae*), do ktorej sa otvára pošva a pred ňou močová rúra. V sliznici predsiene sú početné malé predsieňové žliazky (*glandulae vestibulares minores*), ktoré produkujú hlien a udržujú stálu vlhkosť vulvy (predsiene). Pri báze malých pyskov ohanbia je uložená dlhá hľuza predsiene (*bulbus vestibuli*), ktorá je tvorená spleťou žíl. Za hľuzou predsiene je uložená párová veľká predsieňová žľaza (*glanula vestibularis major*), ktorej vývod ústi do predsiene pošvy. Produkuje hlienovitý sekrét, ktorý zvlhčuje vstup do vagíny pri vzrušení.

| * z
* d
* u
Rozmnožovacia sústava |
| --- |
| Žena | 
* vaječník
* vajíčkovod
* maternica
* pošva
* ženské ohanbie
* dráždec
* ženská močová rúra

 |
| Muž | 
* semenník
* nadsemenník
* semenný povrazec
* semenovod
* semenný mechúrik
* predstojnica
* pohlavný úd
* mužská močová rúra
* miešok

 |