recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Volacia značka** alebo nepresne **volací znak** (angl. call sign) je značka pridelená (vysielajúcej) rádiostanici v rôznych oblastiach (napr. pri bežnej komunikácii rádiom, v lodnej a leteckej doprave a podobne). Volacie značky pre vysielania vo vyhradených frekvenčných pásmach sú väčšinou predpísané úradne, vo voľných (občianskych) pásmach si ich volia užívatelia sami.

Medzinárodná volacia značka rádiostanice
----------------------------------------

Táto volacia značka sa skladá zo značky krajiny (prefix) a značky jednotlivej stanice (pridané čísla alebo písmená), napr. pre stanice z Nemecka platí skupina znakov DAA-DTZ. Prefixy stanovila začiatkom 20. storočia Medzinárodná telekomunikačná únia.

Volacia značka v leteckej doprave
---------------------------------

Všetky letecké spoločnosti používajú volaciu značku, ktorá je charakteristická pre každú spoločnosť. Používa sa počas rádiovej komunikácie ako predpona pred číslo letu.
Často sa ako "volacia značka" používa názov alebo časť názvu leteckej spoločnosti, napr. Emirates má volací znak EMIRATES, Qantas má QANTAS. Volacie značky sa nemusia zhodovať s menom spoločnosti. Napríklad Spoločnosť SkyEurope mala volací znak RELAX.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál letectvo |
**Pausanias** alebo **Pausaniás** (\* 115, Malá Ázia - † 180) bol grécky cestovateľ a zemepisec. Žil v druhom storočí (približne od roku 115 do roku 180).

Životopis
---------

O jeho živote okrem jeho cestovateľských aktivít vieme len veľmi málo. Pausanias pochádzal pravdepodobne z Lýdie. Veľmi dobre poznal západné pobrežie Malej Ázie a predtým, ako navštívil Grécko, jeho cesty ho viedli do Antiochie a Palestíny, na brehy rieky Jordán a do Egypta, kde spoznal pyramídy. V Macedónii navštívil tradičnú Orfeovu hrobku. Potom odcestoval do Talianska, kde navštívil niekoľko kampánskych miest a samozrejme aj Rím. V Ríme ako sa zdá nejaký čas býval. Jeho ďalšou cestou bola návšteva Grécka. 

 *Socha Dia v Olympii*  podľa opisu Pausania.

Cestopisy
---------

### Miesta

Čo sa týka jeho najvýznamnejšej písomnosti je to opis Grécka (Helládos Periēgēsis). Dielo tvorí desať kníh. V prvej knihe opisuje Atiku a v nej Atény. Druhá oboznamuje čitateľa s historickým územím Argolis, tiež o Korinte a Sikyóne. Tu sa ako prvý vo svojom diele zmienil o tom, že videl ruiny Mykén. Lakóniu a Spartu opísal v tretej knihe a v štvrtej Messéniu. V ďalších dvoch knihách v Élide opisuje Olympiu.  Na Peloponézskom severe ho cesta zaviedla do Acháje (7.kniha). Prechodil na pamätihodnosti bohatú Arkádiu (8.kniha). V deviatej knihe je opis Boiótie a v poslednej opisuje Fókidu.

### Zvyky a obyčaje

Pausanias často popisuje ceremoniálne a iné miestne zvyky, píše o histórii o legendách a folklóre miest, ktoré navštívil. Pritom sa často zameriava na opisy náboženského umenia a architektúry. Jeho dielo pomohlo aj moderným gréckym folklóristom, pri hľadaní koreňov moderného gréckeho folklóru. V topografickej časti opisuje prírodné javy ako je zemetrasenie, príliv a odliv či zaľadnené severné more. Aj keď nikdy nespochybňuje existenciu bohov a legendárnych hrdinov, občas kritizuje mýty a legendy, ktoré sa k nim vzťahujú. Jeho popisy umeleckých diel sú veľmi presné a vďaka nim sa často prevádzajú ich rekonštrukcie.

V minulosti boli jeho písomnosti z veľkej časti zamietané. Kriticky sa o nich zmieňuje Stefanos Byzantský aj mnohí iní. V dvadsiatom storočí vďaka archeológii zistili, že Pausanias bol spoľahlivým sprievodcom a plne preukázali, že miesta ktoré navštívil opísal reálne.

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Pausanias na nemeckej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 11918834h
* GND: 118592246
* ISNI: 0000 0003 7437 6038
* LCCN: n93113203
* NK ČR: jn19990006407
* VIAF: 77132959
* WorldCat: lccn-n93113203
**Náboženská viera** alebo **viera** je špecifický druh viery tvoriaci podstatnú súčasť náboženstva. Pojem alebo predstava viery závisí od toho, aké kategórie a iné významové útvary intervenujú v priebehu reflexie viery: napr. v kresťanstve a jeho filozofii sa pri reflexii viery uplatňujú pojmy existenciálnej väzby, základu, zmyslu, milosti, vyvolenosti atď. Vedecko-systematickú reflexiu určitej náboženskej viery označuje A. Anzenbacher ako teológiu.

Náboženská viera podľa Anzenbachera
-----------------------------------

Podľa Anzenbachera je to existenciálna väzba na Základ a Zmysel. Viera je to, čo presahuje všetky možnosti, ktoré má človek sám zo seba. Viera je Boží dar. Viera je milosť.

Viera je vyvolenie. Vieru nemožno oddeliť od pohybu, ktorý vychádza zo Základu a Zmyslu.

Augustín z Hippa
----------------

Viera sa delí na vieru cirkvi a vieru jednotlivca. Viera cirkvi nie je to isté čo viera jednotlivca. Inštitucionalizovaná viera nevyhnutne speje k normatívnosti a dogmám, za čo platí rozchodom s ľuďmi a so skupinami, ktoré si vykladajú niektoré články jednej a tej istej viery do istej miery odlišne.

Katolícka teológia
------------------

Viera je podľa katolíckej teológie:

* objektívne: zjavené pravdy; to čo sa verí;
* subjektívne: nadprirodzená cnosť, ktorou sa prijímajú náboženské pravdy; to, čím sa verí

Viera z pohľadu katolicizmu je začiatok večného života, pretože dáva akoby vopred zakúšať radosť a svetlo blaženého hľadenia na Boha.

Podľa rímskokatolíckej teológie je viera dar Božej milosti, ktorá nám predchádza; viera je v človeku, vnútorne lipne na ňom. Viera je v spolupatričnosti s nádejou a láskou. Pri ospravedlnení je vliata ako bezprostredný a trvalý účinok. Viera je základňou a koreňom každého ospravedlnenia, začiatku spásy, pričom však k uskutočneniu spásy vedie len v najtesnejšom spojení s nádejou a láskou.

Kresťanská teológia
-------------------

Viera je osobná základná opcia (voľba), v ktorej človek v milosti a dôvere v účinnú Božiu moc v Ježišovi Kristovi odpovedá na spásne dianie Zjavenia v súhlase s cirkvou vo Vyznaní; viera je absolútne presvedčenie, spočívajúce vo vnútornej istote.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Hrádza na Mži.
Mže - severnejšia zo zdrojníc Berounky
**Mže** je rieka v západných Čechách. Je jednou zo zdrojníc Berounky, meria 106,5 km, zaberá povodie s plochou 1 828,6 km² a priemerný prietok dosahuje v ústí hodnotu 8,55 m³/s. 

Pramení na území Nemecka v spolkovej krajine Bavorsko, juhozápadne od obce Griesbach v nadmorskej výške 726 m n. m. v celku Griesbacher Wald pod názvom Blätterbach. Na územie Česka vstupuje severozápadne od osady Branka a preteká cez Český les. Rieka tečie viac-menej západovýchodným smerom, avšak veľmi výrazne sa vlní a meandruje. Na území mesta Plzeň sa najprv spája s Úhlavou a následne v nadmorskej výške 298 m n. m. s Radbuzou, pričom vytvára Berounku.

Najvýznamnejšími prítokmi zľava sú Hamerský potok, Kosový potok, Černošínský potok, Úterský potok, Žebrácký potok; sprava Sklářský potok, Lužní potok, Sedlišťský potok, Úhlavka, Vejprnický potok.

Mže preteká cez Tachov, Stříbro, oddeľuje Město Touškov na ľavom brehu od Kozolup na pravom brehu. Napája vodné nádrže Lučina a Hracholusky. V minulosti sa názvom Mže označoval celý tok až po ústie do Vltavy, názov Berounka sa prvýkrát písomne spomína v roku 1638.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mže**
**Vladimír** je staré slovanské mužské krstné meno. Meno sa skladá zo slovanského *владь* (vladĭ) „moc", slovo ktoré má pôvod v proto-indo-európskom slove *wal* („byť silný") a slova *мѣръ* (měrŭ), „veľký", ktorého etymológia sa neskôr zmenila na *миръ* (mirŭ) – „mier". Jeho význam je teda „veľký vládca" resp. „vládca mieru", „nositeľ pokoja".

Nositeľov tohto bežne zaužívaného mena oslovujeme Vlado, Vladko, Láďo, Vladik, Ďaďo. Jeho germánskym variantom je meno Waldemar (tiež Valdemar), ktoré sa do Škandinávie dostalo v 12. storočí s dánskym kráľom Waldemarom I. ktorého matkou bola princezná Ingeborg Kyjevská, dcéra Mstislava I. ktorá svojho syna pomenovala po svojom starom otcovi Vladimírovi II. Monomachovi, vládcovi Kyjevskej Rusi. Meno Waldemar je dodnes bežné v nemecky hovoriacich krajinách, Škandinávii a tiež Poľsku. Historici a jazykovedci však nie sú jednotní v názore, ktoré meno bolo „pôvodné" a ktoré je foneticky odvodené alebo, či dokonca oba varianty nevychádzajú zo spoločného staršieho indo-európskeho kmeňa.

Vladimír má meniny na Slovensku 24. júla.

Niektorí známi slovenskí nositelia mena
---------------------------------------

* Vladimír Kobielsky – divadelný, dabingový a filmový herec
* Vladimír Krčméry – lekár, vedec
* Vladimír Mináč – spisovateľ, novinár, publicista, literárny kritik, popredný reprezentant povojnovej slovenskej prózy, držiteľ Ceny Ľudovíta Štúra
* Vladimír Oravský – spisovateľ
* Vladimír Dzurilla – hokejový brankár
* Vladimír Mečiar – bývalý predseda vlády SR, bývalý poslanec NR SR
* Vladimír Palko – bývalý minister vnútra SR, bývalý poslanec NR SR
* Vladimír Janočko – futbalista
* Vladimír Labant – bývalý futbalista
* Vladimír Weiss – bývalý futbalista a tréner

Niektorí celosvetovo známi nositelia mena
-----------------------------------------

* Vladimir Vladimirovič Putin – prezident Ruskej federácie, bývalý predseda vlády Ruskej federácie
* Vladimir Iľjič Lenin – predstaviteľ októbrovej revolúcie v roku 1917, zakladateľ ZSSR, prvý vodca ZSSR

Referencie
----------

1. ↑  Kluge, *Etymologisches Wörterbuch der deutschen Sprache*, 24. Auflage 2002, Stichwörter: *Märchen*, *mehr*, *walten*
2. ↑
3. ↑   *Oficiálne kalendárium* [PDF online]. Bratislava: Ministerstvo kultúry SR, rev. 2022-02-02. Dostupné online.
**Pierre Millière** (\* 1. december 1811, Saint-Jean-de-Losne, Francúzsko - † 29. máj 1887, Cannes) bol menej známy, ale významný francúzsky entomológ. 

Bol farmaceut a entomológia bola jeho koníčkom. Väčšinou sa venoval lepidopterológii. V rozmedzí rokov 1859 až 1874 vydal svoju najvýznamnejšiu prácu: *Iconographie et description de Chenilles et Lépidoptères inédits* (F. Savy, Paríž). Táto práca má celkove 35 častí, ktoré boli publikované v troch dieloch. Popísal viacero druhov hmyzu, hlavne motýľov.

Počas svojho života spolupracoval aj s bulharským cárom Ferdinandom I.. 

Zomrel 29. mája v roku 1887 v Cannes.

Jeho zbierka veľkých motýľov Macrolepidoptera a čeľade vijačiek Pyralidae sa nachádza v Palais Coburg vo Viedni. Zbierka malých motýľov Microlepidoptera sa nachádza v Muséum national d'histoire naturelle v Paríži. Časť zbierky je i v *Muséum de Leyde*.

Zdroj
-----

* Lhoste, J.: (1987). *Les Entomologistes français. 1750 - 1950.* INRA Éditions : 351 pp.

Autoritné údaje: * BnF: 12541027d
* GND: 117578134
* ISNI: 0000 0000 1013 4062
* VIAF: 49337084
**Marón** (starogr. *Μάρων* – *Marón*, lat. *Maron*) je v gréckej mytológii syn Euantha (alebo boha Dionýza), kňaz boha Apolóna.

Marón bol kňazom boha Apolóna v meste Ismaros (na pobreží Trákie) a žil v zalesnenom areále chrámu. Keď itacký kráľ Odyseus bezdôvodne prepadol mesto Ismaros, za čo bol bohmi potrestaný stratou niekoľkých svojich mužov, ušetril život kňaza Maróna a jeho rodiny. Marón mu preto z vďačnosti dal dary, zlato v hodnote siedmich talentov, misku striebra a dvanásť pohárov vynikajúceho vína, ktoré aj keď bolo miešané s vodou malo krásnu vôňu a bolo opojné. Odyseovi sa neskôr víno od Maróna hodilo, keď ním opil strašného Kyklopa, ktorý ich uväznil v jaskyni a zjedol šiestich jeho mužov. Odyseus mu potom v spánku vypichol rozpáleným kyjom oko a tak sa mu so svojimi mužmi podarilo utiecť.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Homér, *Odysea*, 9,193.
2. ↑  Hesiodos, *Catalogues*, fr.87.
3. 1 2 3  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 321–331.
4. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, E,7,2.
5. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, E,7,4–5.
**Marína Miloslava Hodžová** (\* 31. marec 1842, Liptovský Mikuláš - † 21. november 1920, Bratislava) bola slovenská divadelná ochotníčka a osvetová pracovníčka.

Životopis
---------

Bola dcérou Michala Miloslava Hodžu. Do školy chodila v Liptovskom Mikuláši, 1859 študovala v Banskej Bystrici. V rokoch 1865-66 študovala v ústave pre výchovu diakoniek v Neuendettelsau pedagogické metódy. Žila v Liptovskom Mikuláši, 1867-70 v Tešíne, 1870-1901 v Trnave, od 1901 v Bratislave. Popredná divadelná ochotníčka v Liptovskom Mikuláši v 60. rokoch 19. stor. Organizovala vzdelávacie prednášky, kurzy a besedy pre dievčatá a ženy, prispievala do časopisov. V roku 1862 založila Slovenskú dievčenskú besedu, v rámci ktorej sa ženy a dievčatá stretávali pri čítaní slovenských kníh, recitácii, ručných prácach. Samovzdelávací spolok v meste fungoval do roku 1864.

Literatúra
----------

* HODŽOVÁ, MARÍNA MILOSLAVA. In:  *Slovenský biografický slovník II E – J*. Martin : Matica slovenská, 1987. 599 s. S. 349.
* HODŽOVÁ, Marína. In:  *Lexikón slovenských žien*. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2003. 288 s. ISBN 80-89023-30-4. S. 84-85.
* KODAJOVÁ, Daniela: "´Učenia v škole bolo mi skôr primálo´ : vzdelávanie dievčat v rodinách slovenských národovcov". In: CVIKOVÁ, J. – JURÁŇOVÁ, J. – KOBOVÁ, Ľ. (eds.): *Histórie žien : aspekty písania a čítania*. Bratislava : Aspekt, 2007.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0004 0826 2371
* NK ČR: xx0242958
* SNK: 175913
* VIAF: 300481235
**Rastislav Glebovič** (po bielorusky: *Расьціслаў Глебавіч*) (\* 1090 - † 1161/1162), minské (1140 - 1151 a 1158 - 1161/1162) a polacké knieža (1151 - 1158), syn minského kniežaťa Gleba Vseslaviča (1101 - 1119) prvého panovníka v Minskom kniežatstve.

Počas svojej vlády sa snažil o osamostatnenie Minska od Polackého kniežatstva. Po uväznení Ragnvalda III. minskými kniežatami, ho v roku 1151 Polačania zvolili za polacké knieža. Minské kniežatstvo v tom čase zdedil jeho brat Volodar Glebovič. Dňa 23. októbra 1157 na základe podpisu mierovej zmluvy medzi Dánskom a Minským kniežatstvom sa jeho príbuzná Sofia Volodarovna (dcéra Volodara Gleboviča) vydala za dánskeho kráľa Waldemara I..

V roku 1158 zaútočil na Druck, aby pomstil obyvateľstvo, ktoré vyhnalo odtiaľ jeho syna Gleba Rastislaviča. Mesto sa mu však nepodarilo obsadiť, pretože jeho bratia podpísali mier s Ragnvaldom III.. Navyše, v tom istom roku (1158) ho chceli polačania zavraždiť, svoj úmysel však zmiernili (zbavili ho vlády) a poslali ho do Minského kniežatstva, kde vládol do svojej smrti. Na prázdny polacký trón 8. júla 1158 opätovne zvolili Ragnvalda III.. Ten však s pomocou smolenských kniežat získal mesto Zaslavľ a po neúspešnom desaťmesačnom obliehaní Minsku podpísal s Rastislavom Glebovičom mierovú zmluvu.

Opäť však medzi Rastislavom Glebovičom a Ragnvaldom III. nastalo obdobie vojen. Hoci sa Ragnvaldovi III. spočiatku darilo, keď v roku 1160 počas výpravy na Minsk vyslobodil niekoľko svojich ľudí z väzenia a vrátil im majetky. V roku 1161 však z nepochopiteľných dôvodov znova vyprovokoval vojnu, ktorá bola preňho osudnou.

V roku 1162 Rastislav Glebovič umrel a minským kniežaťom sa stal Volodar Glebovič (1151 - 1158 a 1162).

Deti
----

* Gleb Rastislavič - knieža Minského kniežatstva

Zdroj
-----

* Alexejev L. V.: Polacká zem // Staroruské kniežatstvá X-XII storočí. Moskva. 1975.
* Zagaruľski E. M.: Západná Rus: ІХ–ХІІІ storočí. Minsk. 1998.

  


|  |
| --- |
| Rastislav Glebovič |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**? Gleb Vseslavič** | **Minské knieža**1140 – 1151 | Nástupca**Volodar Glebovič** |
|
| Predchodca**Ragnvald III. Vasiľ-Ragnvaldovič** | **Polacké knieža**1151 – 1159 | Nástupca**Ragnvald III. Vasiľ-Ragnvaldovič** |
|
| Predchodca**Volodar Glebovič** | **Minské knieža**1158 – 1161/1162 | Nástupca**Volodar Glebovič** |
**Damón** (starogr. *Δάμων* – *Damón*) bol v roku 376 a 372 pred Kr. víťaz olympijských hier v behu na jedno stadion.

Damón z Túrií zvíťazil na 101. a 102. olympijských hrách v behu na jedno stadion. Antický autor Pausanias uvádza, že v čase druhého olympijského víťazstva Damóna z Túrií zjednotili Megalopolis do jedného mesta a o niekoľko mesiacov neskôr boli porazení Sparťania pri Leuktre.

Beh na jedno stadion bola najstaršia disciplína v ktorej sa na hrách súťažilo. Hry sa o ďalšiu bežeckú disciplínu behu na dve stadiá (diaulos) rozšírili na 14. hrách v roku 724 pred Kr. a na najbližších olympijských hrách v roku 720 pred Kr. zaviedli beh na dlhú trať.(dolichos) Vzdialenosť stadia (600 stôp) sa pohybovala zhruba od 175 do 200 metrov (olympijské stadion 192,27 metra).

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Eusebios, *Kronika* 2,193.
2. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 4,27,9.
3. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 8,27,8.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
5. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 199.
6. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 47.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Vardar** alebo **Axios** (mac.  a srb. *Вардар*, gr *Αξιός - Axios*) je najväčšia rieka v Severnom Macedónsku a jedna z väčších v Grécku (resp. všeobecne na Balkáne). Je dlhá 388 km a odvodňuje územie s rozlohou 25 400 km². Pozdĺž rieky Vardar sa tiahne diaľnica "Aleksander Veľký" (E-75), ktorá je súčasťou európskeho koridoru 10 a spája Severné Macedónsko so Srbskom a Makedóniou v Grécku.

Macedónsku patrí asi 80% vodného toku rieky Vardar (301 km) a zvyšok patrí Grécku.

Priebeh toku
------------

Rieka pramení v severomacedónskom pohorí Šar planina, pri obci *Vrutok* a pokračuje severovýchodným smerom cez Skopje, kde sa jej tok stáča na juhovýchod. Tečie mestom Veles a úzkymi údoliami pokračuje do Grécka, kde preteká nížinatou oblasťou Strednej Makedónie až po ústie do zálivu *Termaiko*.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vardar**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Vardar na českej Wikipédii.*
*Vanda lamellata*
**Vanda** (lat. *Vanda*) je rod rastlín z čeľade vstavačovité (*Orchidaceae*). 

Do tohto rodu patrí okolo 85 druhov (stav 2022).

História a názov
----------------

Prvé orchidey dnes zaraďované do rodu *Vanda* objavili a opísali jezuitskí misionári v roku 1613. 

V roku 1795 uviedol časopis *Asiatic Researches* text W. Jonesa, v ktorom sa uvádza, že sanskritské slovo *vanda* je jednak označenie všetkých parazitických rastlín Indie (napr. rodov imelo - *Viscum*, imelovec - *Loranthus* a epidendrum - *Epidendrum*) a jednak označenie špeciálne len druhu dnes nazývaného *Vanda tessellata*. Podľa toho neskôr v roku 1820 Robert Brown prvýkrát formálne opísal rod *Vanda* s typovým druhom *Vanda tessellata* (vtedy ešte pod menom *Vanda roxburghii*).

Dodnes sa *Vanda tessellata* v hindčine nazýva *banda* a používa sa v tradičnej medicíne ako protizápalový prostriedok a antireumatikum.

Morfológia
----------

vanda belasá (*Vanda coerulea*)
Sú to orchidey väčšieho vzrastu. Rastú monopodiálne, pričom stonka je tesne obopnutá pošvami listov. Na starších rastlinách listy na spodnej časti stonky opadávajú a ostávajú len suché listové pošvy, spomedzi ktorých vyrastajú korene.

Rozdeľujú do dvoch skupín. Rastliny prvej skupiny majú úzke, predĺžené, stužkovité až predĺžene elipsovité, striedavo vyrastajúce listy s prierezom v tvare písmena „V". Rastliny druhej skupiny majú valcovité listy s kruhovým prierezom.

Jeden alebo dva kvetné stvoly vyrastajú vzpriamene v strednej časti stonky. Nesú 2–10 plochých kvetov s priemerom 2–8  cm, podľa druhu. Farba kvetu botanických druhov je zelenožltá, žltá, oranžová až červená. V roku 1847 objavil botanik William Griffith druh vanda belasá (*Vanda coerulea*) s bielo-modrými kvetmi, ktorá sa stala základom mnohých moderných hybridov s modrými a fialovými kvetmi.

Ekológia
--------

Pochádzajú z oblastí Ázie a Tichomoria. Rastú epifyticky.

Hybridy
-------

Hybridizáciou sa vytvorilo množstvo farebne zaujímavých krížencov. Orchidey rodu *Vanda* sú mimo domovských lokalít pestovateľsky náročnejšie. Jednoduchšie sa pestujú hybridy s rodom *Ascocentrum*, ktoré sa volajú *Ascocenda*.

Referencie
----------

1. ↑  FOUNDATION, Swiss Orchid. *Renziana Vol. 3 (Vanda)*. [s.l.] : Schweizerische Orchideenstiftung. 49 s. Dostupné online. S. 52.
2. ↑

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vanda (rod)**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Vanda (rod)**
Mariagerský fjord v Dánsku je v zime útočiskom pre mnohé vodné vtáky.
**Vodné vtáctvo** je súhrnný termín pre vtáky, ktoré žijú v blízkosti vody alebo mokradí. Väčšinou sú týmto názvom označované vtáky žijúce v blízkosti sladkých vôd, ale niekedy sa uvádzajú do tejto skupiny aj morské vtáky. Tieto druhy bývajú na život pri vode prispôsobené plávajúcimi blanami medzi prstami na nohách, nepremokavým perím, zobákom prispôsobeným na lovenie rýb a schopnosťou ponoru aj do niekoľkometrovej hĺbky. Niektoré druhy vtákov sa zdržujú pri vode, napríklad kvôli kúpeľu, pitiu, alebo lovu rýb či iných vodných živočíchov, aj keď vodné prostredie nie je ich domovským stanoviskom. Do tejto skupiny môžeme zaradiť niektoré druhy dravcov (napríklad orliak morský) alebo spevacov (napríklad vodnár potočný)

Medzi tzv. vodné vtáky sa radia:

* tučniaky
* potápky a potáplice
* Husotvaré (kačice, husy)
* morské vtáky (rády víchrovníkotvaré, Kulíkotvaré)
* žeriavy (lyska)
* pelikány (Bocianotvaré, volavky)
* Pelikánotvaré (pelikány, kormorány)
* plameniaky
* niektoré druhy krakľov)
* niektoré druhy spevacov (napríklad vodnár potočný)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vodné vtáctvo**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Vodní ptactvo na českej Wikipédii.*
Ohnivý kruh v Pacifiku
**Ohnivý kruh** (angl. *The Pacific Ring of Fire*) je zóna častého výskytu zemetrasení (90 % všetkých zemetrasení) a sopečných erupcií, ktorá obkolesuje základňu Tichého oceánu. Je ohraničený oceánskymi priekopami, ostrovnými oblúkmi a sopečnými pohoriami.

Ohnivý kruh je priamym dôsledkom platňovej tektoniky, teda pohybu a stretu tektonických platní. Východná sekcia je výsledkom subdukcie platne Nazca a kokosovej platne pod juhoamerickú platňu, severnejšie je pacifická platňa a platňa Juan de Fuca subdukovaná severoamerickou platňou. Posunom pacifickej platne smerom na sever je vytvorený známy zlom San Andreas.

Severne a severovýchodne je subdukovaná pod severoamerickú platňu pacifická (Aleuty, Kamčatka a Kurilské ostrovy). Na východnej strane je situácia oveľa zložitejšia, je tam vytvorených veľa menších platní, ktoré sú subdukované pri Japonsku, Filipínach, Mariánskych ostrovoch, Šalamúnových ostrovoch a Novom Zélande.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Portál vedy o Zemi |
Toto je článok o hudobnom štýle. O albume skupiny Orlík pozri *Oi! (album).*

Ťažké topánky Dr. Martens (14-dierkové)
Letecká bunda „bomber" i „bombera" 
**Oi!** je označenie pre hudobný žáner, ktorý obľubujú príslušníci skinheads. Ide o hudbu, ktorá jednoznačne vychádza z punk rocku. Za krajinu pôvodu sa zvyčajne považuje Spojené kráľovstvo, kde sa tento hudobný štýl objavuje koncom 70. rokov. Pôvodný názov Skinhead Rock nahradil v 80. rokoch novinár Garry Bushell názvom Oi! podľa piesne Oi! Oi! Oi! od Cockney Rejects.

História oi!
------------

Pôvodne oi! nemal nič spoločného s neonacizmom a rasizmom. Išlo o agresívny druh hudby, obsahoval aj útočné texty, vyzýval k násiliu, neskôr niektoré skupiny začali hlásať i rasové útoky. 

V súčasnosti sa na hudobnej scéne objavujú dve vetvy oi!, rozdiel je iba v ich textoch. Texty prvej vetvy sú o zábave, revolte a niekedy aj o politike. Druhá vetva, rasová hudba, je hudbou veľmi podobná prvej, nazývaná Rock Against Communism, ale ich texty obsahujú útoky na etniká, neschvaľujú však ideály nacizmu či iných totalít.

Neonacisti začali kopírovať tento štýl hudby, ale vo svojich textoch priamo podnecujú rasovú nenávisť, oslavujú nacistických pohlavárov a hlásajú násilie proti každému, kto nevyhovuje ich ideálom. Tento štýl sa označuje ako White Power. Na Slovensku túto scénu reprezentovala skupina Krátky Proces, nie však na začiatku.

Predstavitelia oi!
------------------

Sham 69, The 4-Skins, Cockney Rejects, Cock Sparrer, Infa-Riot, The Business, Last Resort... slovenské kapely Incident (96), Začiatok konca, Rozpor (v začiatkoch), Cenzúra a ďalší, české kapely Hubert Macháně, Protest, 3:2 pro MH, Operace Artaban a pod. rasovú vetvu prezentovali najmä české kapely Orlík a Braník.

Móda Oi!
--------

Móda prívržencov oi! hudby vychádza z oblečenia predstaviteľov hnutia punks a skinheads, s ktorými je oblečenie takmer totožné. Typické sú krátke vlasy, prípadne vyholená hlava, občas bokombrady a drsný vzhľad. Najrozšírenejším oblečením je letecká bunda (bomber(a) alebo Harrington), džínsy, traky alebo opasok, vysoké ťažké topánky (10, 15 až 20-dierkové), často s bielymi šnúrkami. Preferované značky oblečenia sú Fred Perry, Lonsdale, Everlast, Ben Sherman. Z módy punk rocku prebrali predstavitelia oi! odznaky a nášivky. Módu predstaviteľov oi! hudby prebrali takmer kompletne predstavitelia neonacizmu a white power.
**Ľudovít Šolc** (\* 15. október 1921, Lisková – † 14. september 1944, Martin-Priekopa) bol slovenský študent, protifašistický bojovník, partizán, účastník SNP.

Rodina
------

* otec Ľudovít Šolc
* matka Anna rod. Balážová
* brat Jaroslav Šolc

Životopis
---------

V rokoch 1938 – 1942 Študoval na Vyššej priemyselnej škole strojníckej v Banskej Bystrici. Neskôr v rokoch 1942 – 1944 pokračoval na SVŠT v Bratislave. Do študentského hnutia a ilegálneho protifašistického odboja v Banskej Bystrici, Bratislave a na Liptove ho zapojil brat Jaroslav. Počas SNP sa stal veliteľom partizánskej roty partizánskej brigády J. V. Stalina. Účastnil sa bojov o Vrútky. Padol v boji o Priekopu 14. septembra 1944.

Ocenenie
--------

* Roku 1945 in memoriam vyznamenaný Radom SNP I.tr. a Čs. vojnovým krížom 1939, posmrtne mu bol roku 1946 udelený titul Ing.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 174463
**Socializácia** alebo **zospoločenšťovanie (zospoločenštenie)** alebo zastarano **zospoločenstvovanie (zospoločenstvenie)** alebo **zosocializovanie** môže byť:

* v sociológii a psychológii: proces začleňovania jedinca do spoločnosti, pozri socializácia (sociológia)
* urobenie vlastníctvom celej spoločnosti/spoločným vlastníctvom (teda vlastníctvom štátu, družstva a podobne), za socializmu používané najmä ako skrátené označenie pre zospoločenšťovanie výroby (výrobných prostriedkov, výrobného procesu), pozri napr. zospoločenšťovanie výroby

**Zospoločenšťovanie (zospoločenštenie)** je aj urobenie niekoho spoločenským.

Iné projekty
------------

Wikislovník
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Socializácia****

Symbol rozcestiaSymbol rozcestia

*Toto je rozlišovacia stránka. Obsahuje rozličné významy uvedeného hesla.*

Ak ste sa sem dostali cez odkaz v článku, prosím, vráťte sa a opravte ho tak, aby odkazoval priamo na najvhodnejší význam.
Prof. MUDr. **Ľudovít Valach** (\* 18. marec 1893, Skalica – † 1. máj 1941, Bratislava) bol slovenský lekár a röntgenológ.

Narodil sa 18. marca 1893 v Skalici v rodine krčmára Ľudovíta Valacha a jeho manželky Karolíny rod. Novomeskej. Študoval na Lekárskej fakulte v Prahe a v Budapešti, ale absolvoval až na novozriadenej Lekárskej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (1920).

Od roku 1921 pracoval na internej klinike prof. Kristiána Hynka, prvého rektora UK. V roku 1931 sa stal prednostom Rádioterapeutického ústavu LF UK a súčasne prednášal na LF UK. Absolvoval študijné pobyty v Anglicku, Holandsku, Belgicku, Rakúsku a Francúzsku. Na docenta sa habilitoval v r. 1928, v r. 1934 sa stal mimoriadnym profesorom a neskôr aj riadnym profesorom (1939).

Patril medzi priekopníkov a zakladateľov rádioterapie na Slovensku. Vo vedeckej činnosti sa spočiatku zaoberal hlavne rádiodiagnostickými metódami, fyziológiou a patológiou žlčníka a žlčových ciest. Po roku 1930 sa orientoval predovšetkým na rádioterapiu. Napísal desiatky pôvodných vedeckých prác. Založil *Spolok slovenských medikov* a stal sa jeho prvým predsedom. Bol tiež predsedom *Slovenskej protirakovinovej spoločnosti* a funkcionárom *Slovenskej lekárskej komory*. Zaslúžil sa o vybudovanie röntgenologického a rádioterapeutického ústavu, predchodcu Ústavu experimentálnej onkológie SAV.

Zomrel 1. mája 1941 v Bratislave. V jeho rodnom meste je po ňom pomenovaná Ulica Dr. Valacha.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 6 – evanjelická farnosť; pokrstený ako Ludevit Pavel Valach

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5586 9361
* NK ČR: nlk20000090649
* VIAF: 84811502
**Neplanárny graf** alebo **nerovinný graf** je **graf**, ktorý nie je rovinný graf.

Pre neplanárny graf možno nakresliť diagram grafu len tak, že niektoré hrany sa krížia v nekoncových bodoch.

Miery neplanárnosti grafu
-------------------------

Pre každý graf G možno určiť nesledujúce miery neplanárnosti grafu

* priesečníkové číslo grafu
* hrúbku grafu
* jemnosť grafu
* rod grafu

### Priesečníkové číslo grafu

**Priesečníkové číslo grafu G** je minimálny počet dvojíc hrán, ktoré sa krížia (pretínajú) pri ľubovoľnom nakreslení diagramu grafu G.

### Hrúbka grafu

**Hrúbka grafu G** je minimálny počet jeho planárnych podgrafov zjednotením ktorých dostávame graf G.

### Jemnosť grafu

**Jemnosť grafu G** je maximálny počet hranovo disjunktných neplanárnych podgrafov grafu G

Tieto miery sú kombinatorické miery neplanárnosti grafov. Existuje ešte jedna miera, ktorá má čisto geometrickú interpretáciu.

### Rod grafu

**Rod grafu** je minimálny počet premostení, ktoré treba pridať ku guli, aby sa na jej povrchu dal nakresliť diagram príslušného grafu bez pretínania sa hrán. Planárne grafy majú rod 0, rod 1 majú grafy, ktorých diagramy môžeme nakresliť na anuloid ("pneumatiku").
**Sociologický výskum** je cieľavedomo organizovaný a účelne vymedzený celok bádateľských úkonov. ktorých cieľom je preskúmať vybraný výsek sociálnej skutočnosti s použitím empirického materiálu.

Sociologický výskum sa vyznačuje systematickosťou, cieľavedomosťou, plánovitosťou a prepracovanosťou. Je nástrojom a prostriedkom sociologického poznávania.

Výskumný postup pozostáva väčšinou z týchto základných krokov:

1. vymedzenie výskumného problému,
2. štúdium literatúry,
3. formulácia výskumných hypotéz,
4. voľba metodiky výskumu,
5. zber empirických údajov,
6. analýza zozbieraných údajov,
7. formulácia záverov.
Medzi základné výskumné otázky patria:

a) faktické otázky (aký sociálny jav sa vyskytol),
b) komparatívne otázky (kde sa jav vyskytol),
c) vývojové otázky (kedy sa jav vyskytol),
d) teoretické otázky (prečo sa jav vyskytol).
Sociologický výskum sa začína voľbou výskumného problému a formuláciou pojmového rámca, nasleduje výber skúmaného súboru a výber metódy zberu dát. Po zbere dát v teréne nasleduje kontrola a čistenie dát pred zápisom do elektronickej podoby, potom analýza, interpretácia a prezentácia výsledkov a záverov výskumu.
**Oibótas** (starogr. *Οἰβώτας* – *Oibótas*) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 756 pred Kr..

Oibótas z achájskej Dyme zvíťazil v behu na jedno stadion na 6. olympijských hrách, v jedinej disciplíne, v ktorej sa od ich založenia v roku 776 pred Kr. súťažilo. Hry sa o ďalšiu disciplínu behu na dve stadiá (diaulos) rozšírili na olympijských hrách v roku 724 pred Kr. Prvým víťazom behu na dve stadiá sa stal Hypénos z Pisy. Vzdialenosť stadia (600 stôp) sa pohybovala zhruba od 175 do 200 metrov.

Staroveký autor Pausanias uvádza, že Oibótas, syn Oinia, víťaz v behu na jedno stadion, mal sochu v olympijskej *Altide*, ktorú mu dali zhotoviť jeho rodáci na príkaz veštiarne v Delfách až po troch storočiach. (Prvé sochy atlétov postavili až po 61. hrách, krátko po roku 544, resp. 536 pred Kr.) Hlásal to aj nápis na jeho soche: „*Oibótas, Achájčan, syn Oinia, zvíťazil v behu, stal sa tak všeobecne známy vo svojej vlasti Paleia."* (Paleia bola Dymé, grécki básnici totiž zo zvyku používali staršie názvy miest)

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 434.
2. 1 2 3  Eusebios, *Kronika* 2,193.
3. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
4. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 199.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 47.
6. 1 2 3  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 7,17,7.
7. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 174.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Neoracionalizmus** je smer súčasnej filozofie. Zakladateľom neoracionalizmu je francúzsky mysliteľ Bachelard. Neoracionalizmus procesualizuje vedecký rozum, ktorý je chápaný ako činný pokúšajúci sa pojmovo vyjadriť zákony. Ponímanie racionalizmu je odlišné práve kvôli tomu, že aj predmet, ktorý sa snažíme rozumom uchopiť, postihnúť je v zásade odlišný. Pod vplyvom neopozitivizmu bola klasická epistemológia odsunutá na kraj. Bachelard dokazuje, že aj za neopozitivizmom sú metafyzické tvrdenia (predpoklad samozrejmosti). Veda má byť vysoko racionalizovaná - nestačí empíria - moderná veda vzniká na základe rozporu s každodennou skúsenosťou. Neexistuje kontinuita medzi každodenným životom a vedeckým faktom. Veda má podľa Bachelarda kontinuálny charakter, ktorý spočíva v overovaní teórii, ľudská racionalita podstupuje nekonečný proces realizácie. Veda a umenie, rozum a fantázia sú vzájomne neoddeliteľné prvky - metafyzické snenie (nadväzujú na archetypy; prvé abstrakcie pravekého človeka možno študovať ako vedecké výsledky). Bachelard poukazuje na to, že kolektívne mýty rozličných národov sa takmer vždy dostanú k štyrom prírodným živlom, ktoré nájdeme v empedoklovej filozofii. Naša prvotná skúsenosť je skúsenosť so Zemou nie skúsenosť s prvkami (predmety základnej skúsenosti sú živly).

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* TIEFENBACHEROVÁ, A. *Filozofia*. Bratislava: Aktuell, 2011.
* CORETH, E. EHLEN, P.HAEFFNER, G. RICKEN, F. (eds.): *Filosofie 20. století*. Olomouc: Nakladatelství Olomouc, 2006.
**Isthmios** (starogr. *Ἴσθμιος* – *Isthmios*) je v gréckej mytológii syn argejského kráľa Temena, pochádzajúceho z rodu *Heraklovcov*.

Kráľ Temenos bol okrem neho otcom synov Keisa, Keryna, Falka, Agraia, Agelaa, Eurypyla, Kallia, Klyta a dcéry Hyrnétho.

Jeho meno zaznie len v Pausaniovom písomnom diele *Cesta po Grécku*, a to v štrtej knihe zvanej *Messénia*. Antický autor Pausanias uvádza, že keď messénskeho kráľa Kresfonta a jeho synov usmrtila šľachta, pretože bol naklonený ľudu, prežil len jeho maličký syn Aipytos, ktorý bol v tom čase u starého otca Kypsela v Arkádii. Len čo však Aipytos dospel, Arkáďania ho za pomoci dórskych kniežat, Aristodémových synov a Temenovho syna Isthmia, dosadili na messénsky trón.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 66-602-22-8.6. S. 285.
2. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 66-602-22-8.6. S. 183-184.
3. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,8,5.
4. ↑  Hyginus, *Fabulae* 124.
Pohyb Slnka okolo barycentra Slnečnej sústavy v rokoch 2000 až 2050, pozícia Slnka je k 19. jún 2025 pri 24. perihélium sondy Parker Solar Probe.
**Barycentrum** je v astronómii centrum hmoty dvoch alebo viacerých telies, ktoré sa obiehajú navzájom a je bodom, okolo ktorého tieto telesá obiehajú. Je to dôležitá koncepcia v oblastiach astronómie a astrofyziky. Vzdialenosť od stredu hmoty telesa k barycenteru sa môže vypočítať ako problém dvoch telies.

Problém dvoch telies
--------------------

Problém dvoch telies je úloha klasickej mechaniky, v ktorej je cieľom skúmať pohyb dvoch telies, ktoré navzájom interagujú. Príkladom môže byť obeh planét okolo Slnka.

V prípade dvoch telies vzdialenosť r1 od ťažiska primárneho telesa (hmotnosti m1) k barycenteru je daná:

{\displaystyle r\_{1}=a\cdot {\frac {m\_{2}}{m\_{1}+m\_{2}}}={\frac {a}{1+{\frac {m\_{1}}{m\_{2}}}}}}
* r1 je vzdialenosť ťažiska telesa 1 k barycenteru
* a je vzdialenosť medzi ťažiskami oboch telies
* m1 a m2 sú hmotnosti oboch telies.

V nasledujúcej tabuľke sú uvedené niektoré príklady telies zo slnečnej sústavy. R1 je polomer centrálneho telesa, M⊕ hmotnosť Zeme.

| Centrálne | *m*1(M⊕) | Obiehajúce | *m*2(M⊕) | *a*(km) | *r*1(km) | *R*1(km) | *r*1/*R*1 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Zem | 1 | Mesiac | 0.0123 | 384,000 | 4,670 | 6,380 | 0.732 |
| Pluto | 0.0021 | Charon | 0.000254

(0.121 *M*♇) |   19,600 | 2,110 | 1,150 | 1.83 |
| Slnko | 333,000 | Zem | 1 | 150,000,000

(1 AU) | 449 | 696,000 | 0.000646 |
| Slnko | 333,000 | Jupiter | 318

(0.000955 M☉) | 778,000,000

(5.20 AU) | 742,000 | 696,000 | 1.07 |

Problém n telies
----------------

Barycentrum slnečnej sústavy - vplyv planét (Slnko s barycentrom sú zobrazené v mierke, planéty sú znázornené schématicky)
Ak chcete vypočítať barycentrum Slnečnej sústavy a skutočný pohyb Slnka, stačí zvážiť pohyby štyroch veľkých planét (Jupiter, Saturn, Urán, Neptún). Príspevky všetkých ostatných planét, trpasličích planét atď. sú zanedbateľné. Ak by štyri obrie planéty boli na rovnej línii na tej istej strane Slnka, centrum hmoty Slnečnej sústavy by ležalo o viac ako 810 000 km nad povrchom Slnka, teda okolo 1,17 násobku polomeru Slnka nad jeho povrchom. V prípade ak sa vplyvy planét vzájomne vykompenzujú, bude barycentrum ležať pri ťažisku Slnka.

Barycentrum sústavy Zem-Mesiac; vzhľadom na pomer hmotností obidvoch telies (81:1) leží vnútri Zeme.

Zdroje
------


|  |  |
| --- | --- |
|  | Fyzikálny portálAstronomický portálPortál slnečná sústava |

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Barycenter na anglickej Wikipédii.*

*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*
**Ferit** (z lat.  *ferrum*), alebo **alfa ferit** je intersticiálny tuhý roztok uhlíka v železe alfa s kubicky priestorovo centrovanou kryštálovou sústavou. Atómy uhlíka sa nachádzajú v medziatomárnych priestoroch v kryštálovej mriežke alfa železa. V základnej kryštalickej bunke feritu, kde je 8 atómov železa umiestnených v rohoch kocky, môže byť jeden atóm uhlíka umiestnený v strede kocky. Maximálna koncentrácia uhlíka vo ferite je 0,035 %.

Údaje o maximálnej rozpustnosti uhlíka v železe alfa sa líšia prameň od prameňa. Rozpustnosť uhlíka v alfa železe je funkciou teploty (pri konštantnom tlaku). Najvyššia rozpustnosť uhlíka je pri eutektoidnej teplote, čo je teplota eutektoidnej polymorfnej premeny ocele - zodpovedá teplote asi 723 °C pri atmosférickom tlaku. Ferit je pri tejto teplote nasýtený pri koncentrácii uhlíka 0,018 % (obvykle sa uvádza okolo 0,02 až 0,022 % uhlíka). Pri ochladzovaní ocele sa rozpustnosť uhlíka v alfa železe ešte zmenšuje a pri teplote 20 °C je jeho obsah radovo 10-7 %, teda zanedbateľný. Uhlík pri ochladzovaní musí z alfa železa uniknúť, pretože ferit je presycovaný. Tento uhlík kryštalizuje medzi zrnami feritu ako terciárny Fe3C (cementit). 

Kryštály feritu sú svetlé, za studena mäkké a tvárne, týmito vlastnosťami sa vyznačujú aj ocele s väčším podielom feritu (nízkouhlíkové ocele).

Ferit je magnetický pri teplotách nižších ako 760 °C. Práve táto zložka dodáva oceli a liatine ich magnetické vlastnosti. Je klasickým príkladom feromagnetického materiálu.

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |

* ferit (magnet)
* austenit
**Ľudový front za oslobodenie Palestíny** (jazykovo nesprávne: *Ľudový front pre oslobodenie Palestíny*; arab. الجبهة الشعبية لتحرير فلسطين – *al-Džabha aš-ša’bíja li-tahrír Filastín* , skr. **PFLP** z angl. *Popular Front for the Liberation of Palestine* ) je marxisticko-leninistická, sekulárna, nacionalistická palestínska politická a polovojenská organizácia.

Vznikla v roku 1967 krátko po Šesťdňovej vojne spojením troch menších palestínskych odbojových skupín po iniciatíve doktora Georgea Habaša, ktorý sa stal následne jej dlhoročným lídrom. V r. 1968 sa *PFLP* pripojila k Organizácii pre oslobodenie Palestíny a po hnutí Fatah sa stala jej druhou najsilnejšou frakciou. Na rozdiel od miernejšieho *Fatahu* však *PFLP* zastáva radikálnejší postoj k riešeniu palestínskej otázky a dvojštátne urovnanie izraelsko-palestínskeho konfliktu odmietala až do r. 1999, následne sa pridala k spolupráci s palestínskou samosprávou.

Organizácia sa od konca 60. do konca 70. rokov dopustila vyše desiatky väčších teroristických akcii, mnohé uskutočnila v zahraničí. Išlo predovšetkým o únosy lietadiel a bombové útoky. Organizácia úzko spolupracovala a mnohé svoje akcie koordinovala s viacerými zahraničnými ultraľavicovými organizáciami ako napr. s RAF, či Japonskou červenou armádou, medzi jej spolupracovníkov patril aj známy medzinárodný terorista Šakal. Počas druhej intifády spustilo militantné krídlo *PFLP*, nazývané *Brigády Abu Ali Mustaphu*, ďalšiu vlnu teroristických aktivít, pričom tentokrát pri útokoch používali hlavne samovražedných atentátnikov. Celkovo si tieto útoky vyžiadali vyše desať obetí, posledný sa udial v r. 2004.

Organizácia je v súčasnosti považovaná za teroristickú vládou USA a Európskou úniou.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ľudový front za oslobodenie Palestíny**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka PFLP
Súradnice: 45°38′33″S 25°35′14″V﻿ / ﻿45,64250°S 25,58722°V﻿ / 45.64250; 25.58722

**Graftová bašta** (rum. Bastionul Graft, alebo Bastionul Poartă, maď. Graft-bástya, nem. Graftbastei, alebo Torbastei) je obranná veža a brána v rámci systému opevnenia mesta z obdobia stredoveku nachádzajúca sa pri hranici historického centra mesta Brašov v Brašovskej župe v Sedmohradsku v Rumunsku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.

Názov
-----

Názov bašty je odvodený od názvu potoka Graft, ktorý pod ňou preteká. Jej druhý názov, ktorý sa dá z rumunčiny preložiť ako *Bránová bašta* je odvodený od tvaru a účelu budovy.

Dejiny a charakteristika
------------------------

Graftová bašta bola postavená v rokoch 1515 - 1521 a jej účelom bolo spojenie obyvateľov mesta s Bielou vežou, ktorá tvorila vonkajší obranný systém mesta.

24. augusta 1809 postihol Brašov silný záplavový dažď, ktorý podmyl a poškodil základy bašty. Z tohoto dôvodu boli k veži v roku 1822 pristavané tri podporné oblúky.

V roku 1902 v dôsledku búrania časti hradieb a novej výstavby, bola zbáraná aj časť bašty a s ňou aj dva z troch podporných oblúkov postavených v roku 1822. Rozmýšlalo sa o rekonštrukcii tejto časti, ktorá sa však neuskutočnila z dôvodu chýbajúcich plánov a nákresov.

Budova bašty bola renovovaná v rokoch 2003 - 2005 a dnes v budove sídli remeselnícky obchos a expozícia župného historického múzea v Brašove, venovaná remeselníkom a remeslám v meste ako aj prínosu remeselníkov k obrane mesta. 

Bašta je dislokovaná v približne v strede severozápadnej hranice opevnenia stredovekého mesta a slúžila ako spojovacia brána. Bránou sa dopravoval aj materiál. Budova je vybavená strieľňami. Bránou preteká potok. Od bašty vedie zrekonštruované kamenné schodisko k Bielej veži. Bašta pozostáva z dvoch poschodí, je štvorúholníkového tvaru s dĺžkou steny približne 4 metre.

Galéria
-------

* Pohľad k bašte od severuPohľad k bašte od severu
* Južná fasáda Graftovej baštyJužná fasáda Graftovej bašty
* Detail klenby nad potokom Graft tečúcom pod baštouDetail klenby nad potokom Graft tečúcom pod baštou

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6  enciclopediaromaniei.ro
2. 1 2 3 4 5 6  ghidlocal.com
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  brasovtour.com
4. 1 2 3 4 5  welcometoromania.ro
5. 1 2 3 4 5 6 7  brasovistorie.ro
**Triediaci algoritmus** je v informatike algoritmus, ktorý zoraďuje prvky zoznamu v určenom poradí. Najpoužívanejšie sú numerické a lexikografické poradie.

Efektívny triediaci algoritmus je dôležitý pre optimalizáciu iných algoritmov (ako vyhľadávacie a spájacie algoritmy), ktoré vyžadujú na správnu funkciu utriedený zoznam. Tiež sa používa na kanonizáciu údajov a tvorbu výstupu zrozumiteľného pre človeka. Formálne, výstup musí spĺňať dve podmienky:

1. výstup je vo neklesajúcom poradí (žiadny prvok nie je menší ako predchádzajúci prvok vzhľadom na požadované konečné poradie);
2. výstup je permutáciou (preusporiadaním) vstupu.

Od počiatkov informatiky priťahoval problém triedenia veľa záujmu výskumníkov, snáď vďaka zložitosti efektívneho riešenia napriek jednoduchému a intuitívnemu zadaniu. Napríklad bubble sort bol analyzovaný už v roku 1956. Hoci mnohí triedenie považujú za vyriešený problém, ešte aj dnes sa stále vyvíjajú užitočné nové triediace algoritmy (napríklad library sort bol prvýkrát publikovaný v roku 2004). Triediace algoritmy sú prevažne prezentované v úvodných kurzoch informatiky a programovania, kde hojnosť algoritmov riešiacich jeden problém poskutuje jemný úvod k rôznym fundamentálnym konceptom algoritmizácie ako notácia veľké O, algoritmy rozdeľ a panuj, údajové štruktúry, probabilistické algoritmy a analýza zložitosti.

Klasifikácia
------------

Triediace algoritmy klasifikujeme podľa nasledovných kritérií:

* Výpočtová zložitosť (najhoršia, priemerná a najlepšia) pre zoznam s veľkosťou *n* položiek. Pre typické triediace algoritmy je prijateľná výpočtová zložitosť aspoň O(*n*.log *n*) a zlá O(*n*2). Ideálna zložitosť je O(*n*). Triediace algoritmy, ktoré používajú iba abstraktnú operáciu porovnania vždy majú priemernú zložitosť aspoň O(*n*.log *n*) porovnaní.

Druhy triediacich algoritmov
----------------------------

* Bogo sort
* Bubble sort
* Bucket sort
* Counting sort
* Heap sort
* Insertion sort
* Merge sort
* Quick sort
* Radix sort
* Selection sort
* Shaker sort
* Shell sort

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Triediaci algoritmus**

| * z
* d
* u
Triediace algoritmy |
| --- |
| Teória | 
* Teória zložitosti

 |
| Triedenie výmenou | 
* Bubble sort
* Shaker sort
* Comb sort
* Gnome sort
* Quicksort
* Slowsort
* Stooge sort
* Bogosort

 |
| Triedenie výberom | 
* Selection sort
* Heapsort
* Smoothsort

 |
| Triedenie vkladaním | 
* Insertion sort
* Shell sort
* Splaysort
* Tree sort

 |
| Triedenie zlučovaním | 
* Merge sort
* Polyfázový merge sort

 |
| Triedenie rozdeľovaním | 
* Bead sort
* Bucket sort
* Burstsort
* Counting sort
* Radix sort

 |