recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Odyseus a jeho druhovia vypichujú oko Kyklopa Polyféma, detail antickej pohrebnej amfory, cca 660 pred Kr.
**Antifos** (starogr. *Ἄντιφος* – *Antifos*) je v gréckej mytológii syn Aigyptia z Ithaky, spoločník ithackého kráľa Odysea v trójskej vojne a na jeho strastiplnej ceste do vlasti.

Antifos pochádzal z váženej ithackej rodiny. S ithackým kráľom Odyseom sa zúčastnil trójskej vojny a po vojne ho sprevádzal na ceste do vlasti. Návratu sa však už nedožil. Po pristátí na ostrove Kyklopov sa jeho družina rozhodla túto zem preskúmať. Odyseus si vybral dvanásť mužov a vošiel do najbližšej jaskyne, kde mali žiť tamojší obyvatelia, aby sa s jej majiteľom porozprával.

Jaskyňa však bola prázdna a tak čakali až do večera, keď sa objavil obludný jednooký Kyklop Polyfémos s čriedou oviec. Muži sa ho zľakli a ukryli sa, ale on ich spozoroval, keď zatarasil vchod do jaskyne. Kyklop nečakal a schytil dvoch Odyseových druhov, zjedol ich a ráno ďalších dvoch. Večer prišiel rad aj na Antifa, ktorý bol ale zjedený ako posledný, lebo duchaplný Odyseus ponúkol Polyféma vínom a opojený obor o chvíľu zaspal. Odyseus potom so svojimi druhmi zaostril obrov kyjak, položil ho do žeravého popola a vrazil mu ho do oka. Keď neskôr slepý Polyfémos vypúšťal svoje ovce na pašu, Odyseus a šiesti jeho druhovia sa zachránili priviazaní pod bruchami oviec.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Homér, *Odysea*, 2,15-23.
2. 1 2 3 4 5  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 381-382.
3. ↑  Quintus, *Posthomerica* 8,129.
Súradnice: Hviezdna mapa 07h 27m 14s; 85° 45′ 18″

**NGC 2276** (tiež **Arp 25** alebo **Arp 114**) je galaxia v súhvezdí Cefeus, ktorú objavil August Winnecke 26. júna 1876. Má asymetrický vzhľad, pravdepodobne spôsobený interakciou s vedľajšou eliptickou galaxiou NGC 2300. Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,3.

NGC 2276 (v stredu) a NGC 2300 (vpravo)
V Arpovom katalógu podivných galaxií je zmienená dvakrát, po prvý raz ako Arp 25 v kategórii špirálové galaxie s jedným výrazným ramenom a po druhý raz spolu s NGC 2300 ako Arp 114 v kategórii eliptické galaxie blízko špirálových galaxií a narušujúce ich. Je členom skupiny galaxií NGC 2300, ďalší členovia sú NGC 2300, NGC 2268, IC 455 a pravdepodobne aj UCG 03670. Prebieha v nej rýchla tvorba hviezd. Jej asymetrický tvar je predmetom mnohých výskumov. Je zrejmé, že je výsledkom interakcie s ďalšími galaxiami, ale nie je zhoda, aký fyzikálny proces k ňomu viedol.

Supernovy
---------

Za posledných 60 rokov v nej bolo pozorovaných šesť supernov: SN 1962Q (16,9 magnitúd), SN 1968V (15,7 magnitúd), SN 1968W (16,6 magnitúd), SN 1993X (typ II, 16,3 magnitúd), SN 2005dl (typ II, 17,1 magnitúd) a SN 2016gfy (typ II, 16,3 magnitúd). Tiež v nej bolo pozorovaných nezvyčajne veľa röntgenových zdrojov. Zatiaľ ich bolo objavených pätnásť a z nich najmenej osem je klasifikovaných ako ultražiarivé röntgenové zdroje (ULX).

  

*… | NGC 2275 | **NGC 2276** | NGC 2277 | …*

Referencie
----------

1. ↑   Zoznam supernov *IAU Central Bureau for Astronomical Telegrams*. (anglicky)
2. ↑   Spectroscopická klasifikácia SN 2016gfy pomocov Nordic Optical Telescope *The Astronomer's Telegram*. (anglicky)

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku NGC 2276 na anglickej Wikipédii.*

Pozri aj
--------

* Zoznam NGC objektov
**Antigonos** (starogr. *Ἀντίγονος*) bol dvojnásobný olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 3. stor. pred Kr.

Antigonos z Macedónie bol na 122. a 123. olympijských hrách v rokoch 292 a 288 pred Kr. korunovaný olivovými vencami za víťazstvá v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia sa v Olympii zaviedol už na počiatku hier, t. j. podľa tradície v roku 776 pred Kr. a bol hlavným pretekom aj po zavedení ďalších súťažných disciplín. Antigonos dal 122. a 123. olympiáde meno, pretože menom víťazov tejto disciplíny sa olympiády označovali.

Olympijské víťazstvá Antigona uvádza staroveký historik Eusebios z Kaisareie vo svojom diele Kronika (gr. Chronografia), a to v zozname olympijských víťazov, ktorý vyhotovoval z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Eusebios, *Kronika* 2,193.}
2. 1 2  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2003. ISBN 0-203-49732-5. S. 11.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 377.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.
6. ↑  Josef Šusta. *Dějepisectví*. Praha : Nákl. Historického klubu, 1933. S. 9.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Antifos** (starogr. *Ἄντιφος* – *Antifos*) je v gréckej mytológii syn trójskeho kráľa Priama a jeho manželky Hekaby.

Antifos, syn trójskeho kráľa Priama, bol bojovníkom v trójskej vojne. V boji odvážne napadol oštepom achájskeho hrdinu Aianta. Antifos aj keď svoj cieľ minul, zasiahol Odyseovho spoločníka Leuka, ktorý sa chystal okradnúť mŕtvolu trójskeho bojovníka. Smrteľne zranený Leukos nato padol na mŕtveho Trójana a prikryl ho vlastným telom. Odyseus sa potom v túžbe po pomste na bojisku po útočníkovi okamžite rozhliadol a keď siahol po oštepe, Trójania sa dali na bezhlavý útek. Odyseus následne po nich prudko vymrštil svoj oštep a zasiahol Priamovho nevlastného syna Démokoota.

Čoskoro si však aj Antifata našla smrť. Zomrel pod hradbami Tróje spolu so svojim bratom Isom rukou hlavného veliteľa achájskych vojsk Agamemnóna, ktorý im potom zvliekol skvostné brnenia.

Referencie
----------

1. ↑  Apollodoros, *Kronika*, 3,12,5.
2. ↑  Homér, *Iliada*, 4,489.
3. 1 2  Homér, *Iliada*, 4,489-499.
4. ↑  Homér, *Iliada*, 11,101-112.
**Nikolaj Nikolajevič Beketov** (rus. Николай Николаевич Бекетов; \* 13. január 1827, Aľfiorievka, Ruská ríša – † 13. december 1911, Petrohrad) bol významný ruský fyzikálny chemik. Bol prezidentom ruskej fyzikálno-chemickej spoločnosti. Je po ňom pomenovaný tzv. Beketovov rad.

Životopis
---------

Beketov sa narodil 13.1. 1827. Po absolvovaní gymnázia v Petrohrade sa stal študentom Petrohradskej univerzity s tým, že po dvoch rokoch prestúpil na Kazaňskú univerzitu. Po jej absolvovaní sa vrátil do Petrohradu. V rokoch 1849 až 1853 pracoval v laboratóriu na lekársko-chirurgickej akadémii pod vedením N. N. Zinina. Neskôr sa stal asistentom na katedre chémie na Petrohradskej univerzite. V roku 1855 bol menovaný za mimoriadneho profesora na Charkovskej univerzite. V roku 1860 tu Beketov začal prednášať fyzikálnu chémiu a v roku 1864 zriadil oddelenie na prípravu fyzikálnych chemikov. Beketov zdôrazňoval, že pre chemika je potrebné poznať aspoň základy fyziky, že chemické vlastnosti závisia na vlastnostiach fyzikálnych a naopak.

V roku 1866 bol menovaný za člena Petrohradskej akadémie vied a presťahoval sa do Petrohradu. Pracoval v laboratóriu na Petrohradskej akadémii vied a prednášal. Beketov nebol iba vedcom a pedagógom, ale aj spoločenským človekom. Zomrel v Petrohrade 13.12. 1911.

Práca
-----

V roku 1865 obhájil N. N. Beketov prácu na tému: „Vysvetlenie javu vytláčania kovov inými kovmi". Nikolaj Nikolajevič ukázal, že kovy sa dajú rozdeliť na ušľachtilé a neušľachtilé (podľa ich vzájomných reakcií a reakcií s kyselinami). Podľa toho, aké poskytujú v galvanickom článku napätie, zoradil kovy do radu, ktorý bol podľa neho pomenovaný. Uprostred je uvedený vodík, kovy napravo od vodíka sú ušľachtilé (ako meď, zlato alebo striebro), kovy naľavo od vodíka neušľachtilé (napríklad železo, zinok alebo hliník).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Nikolaj Nikolajevič Beketov**

Autoritné údaje: * abART: 125831
* GND: 117583456
* ISNI: 0000 0001 1055 7513
* VIAF: 37697508
**Hino Nacional Brasileiro** je brazílska národná hymna, ktorá bola skomponovaná v roku 1822, ale až v roku 1890 sa stala oficiálne brazílskou národnou hymnou. Najprv bola hymna bez slov, ale v roku 1909 bola vyhlásená súťaž a na sté výročie od vzniku hudby hymny boli prijaté slová. Autorom hudby je Joaquim Osório Duque a slová napísal Francisco Manoel da Silva.

Text
----

Originálne znenie
Ouviram do Ipiranga as margens plácidas  

de um povo heróico o brado retumbante,  

e o sol da liberdade, em raios fúlgidos,  

brilhou no céu da pátria nesse instante.  

Se o penhor dessa igualdade  

conseguimos conquistar com braço forte,  

em teu seio, ó liberdade,  

desafia o nosso peito a própria morte!  

Ó Pátria amada,  

idolatrada,  

salve! Salve!  

Brasil, um sonho intenso, um raio vívido  

de amor e de esperança à terra desce,  

se em teu formoso céu, risonho e límpido,  

a imagem do cruzeiro resplandece.  

Gigante pela própria natureza,  

és belo, és forte, impávido colosso,  

e teu futuro espelha essa grandeza.  

*Ref:*  

Terra adorada,  

entre outras mil,  

és tu, Brasil,  

ó pátria amada!  

Dos filhos deste solo és mãe gentil,  

pátria amada,  

Brasil!  

  

Deitado eternamente em berço esplêndido,  

ao som do mar e à luz do céu profundo,  

fulguras, ó Brasil, florão da América,  

iluminado ao sol do novo mundo!  

  

Do que a terra, mais garrida,  

teus risonhos lindos campos têm mais flores;  

Nossos bosques têm mais vida,  

Nossa vida em teu seio mais amores.  

Ó pátria amada,  

idolatrada,  

salve! Salve!  

Brasil, de amor eterno seja símbolo  

o lábaro que ostentas estrelado,  

e diga o verde-louro dessa flâmula  

- paz no futuro e glória no passado.  

Mas, se ergues da justiça a clava forte,  

verás que um filho teu não foge à luta,  

nem teme, quem te adora, a própria morte.  

*Ref:*  

Terra adorada…

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hino Nacional Brasileiro**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Brazilská hymna na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Externé odkazy
--------------

* Brazílska hymna *(youtube.com)*
**Antignótos** (starogr. *Ἀντίγνωτος* – *Antignótos*) bol grécky sochár v 4. storočí pred Kr.

Antignótos, grécky sochár neznámeho pôvodu (zrejme z Atén), tvoril v 2. polovici 4. storočia pred Kr. Jeho menom je signovaný mramorový podstavec zo sochy Démétria z Faléru objavený na vŕšku zvanom *Kastro tou Christou*, 5 km vzdialeného od atického mesta Koropi. Tento podstavec (blok) má výšku 0,245 m, šírku 0,67 m a dĺžku 0,97 m, chýba z neho pravá strana. Podľa znalcov bol pôvodne dlhý až 1,94 m a široký 0,79 m, preto bol zrejme základňou jazdeckej sochy. Jeho nápis, datovaný približne do roku 315 pred Kr. je fragmentárny:

|  |  |
| --- | --- |
| *Σφήττιοι Δημ[ήτριον] Φανοστράτου ἀ[νέθηκαν].Ἀντίγνωτος ἐποίε[σε].*  | preklad: *(obyvatelia atického dému) Sfettos Démétriovi, synovi Fanostratovmu venovali (zasvätili)Antignótos zhotovil* |

- text v starogréčtine- *Hranaté zátvorky znamenajú doplnenie medzier (lacunae) a označujú písmená, ktoré sú nečitateľné alebo úplne stratené.*
Démetrios, syn Fanostrata z dému *Faléron*, bol aténsky filozof, rečník a politik, ktorého macedónsky kráľ Kasandros v roku 317 pred Kr. dosadil do funkcie správcu Atén. Keď sa o desať rokov neskôr Démétrios I. macedónsky panovník z dynastie Antigonovcov, zmocnil Atén, utiekol do Boiótie.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Antignotos*
2. ↑  Supplementum Epigraphicum Graecum, *SEG 58-22. Athens. The sculptor Antignotos*
3. ↑  Inscriptiones Graecae, *SEG 25:206*
4. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 268.
5. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 56.
**Janice Fiamengo** (\* 1964, Vancouver, Kanada) je kanadská profesorka literárnej vedy, ktorá pôsobí na University of Ottawa.

Vysokoškolské štúdium absolvovala na University of British Columbia (B.A. 1986, M.A. 1988, Ph.D. 1996). Postdoktorandské štipendium získala na Simon Fraser University. Štyri roky pôsobila na University of Saskatchewan a od roku 2003 pôsobí ako profesorka (teda pedagogička s definitívou) na University of Ottawa. Vo svojom výskume sa zameriava na ranú (anglickojazyčnú) kanadskú literatúru a ranú kanadskú žurnalistiku.

Opísala sa ako pôvodne radikálna a neskôr umiernená feministka, ktorá zažila zmenu vo svojich politických postojoch po útokoch z 11. septembra 2001. Od roku 2013 verejne vystupuje ako kritička moderného feminizmu a sama sa označuje za „antifeministku". Podobne ako ďalší známi kanadskí akademici Jordan B. Peterson a Gad Saad kritizuje vplyv politickej korektnosti (napr. vo forme snahy obmedzovať slobodu slova) a postmodernizmu na výskum v sociálnych vedách a akademické prostredie v angloamerickej kultúrnej oblasti.

Vybrané diela
-------------

* *Other Selves : Animals in the Canadian Literary Imagination* (2007)
* *The Woman's Page : Journalism and Rhetoric in Early Canada* (2008)
* *Home Ground and Foreign Territory : Essays on Early Canadian Literature* (2014)

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Autoritné údaje: * GND: 134118065
* ISNI: 0000 0000 7988 9172
* LCCN: n2006096731
* VIAF: 30747557
* WorldCat: lccn-n2006096731
Théodore Rousseau: Dub z Apremontu (1852)
Théodore Rousseau: Barbizonská krajina, okolo 1850
**Barbizonská škola** (asi 1830 – 1870) bola skupina umelcov, maliarov krajinárov, ktorí pracovali v oblasti francúzskej dediny Barbizon na juh od Paríža. Hlásali oporu vo videnej skutočnosti, v nespočetných premenách a náladách prírody. Barbizonskú školu založil maliar Théodore Rousseau (nie naivný maliar Henri Rousseau), ktorý sa v Barbizone po nepochopení svojho diela parížskymi salónmi trvalo usadil.

Barbizonovci vychádzali v podstate zo zásad romantického realizmu. Ich cieľom bolo odvrátenie od strnulého klišé klasicky komponovanej krajiny, tvorenej podľa nemeniteľného, zaužívaného receptára v ateliéri a návrat k reálnej prírode. Od tých čias sa začína nová kapitola vo vývoji krajinomaľby, tzv. plenér, maľba v prírode (po francúzsky „en plein air").

Umelci tohoto okruhu pripravovali svojou tvorbou predpoklady ďalšieho rozvoja plenérovej maľby, smerujúcej v nasledujúcich obdobiach zákonite k impresionizmu.

Členovia
--------

* Camille Flers (\* 1802 - † 1868)
* Narcisso Virgilio Díaz de la Peña (\* 1807 - † 1876)
* Jules Jacques Veyrassat (\* 1808 - † 1893)
* Constant Troyon (\* 1810 - † 1865)
* Jules Dupré (\* 1811 - † 1889)
* Théodore Rousseau (\* 1812 - † 1867)
* Charles Emile Jacque (\* 1813 - † 1894)
* Charles-François Daubigny (\* 1817 - † 1878)
* Félix Ziem (\* 1821 – † 1911)
* William Morris Hunt (\* 1824 - † 1879)
* Paul Désiré Trouillebert (\* 1829 - † 1900)
* Homer Dodge Martin (\* 1836 - † 1897)

Stúpencom tejto školy na Slovensku bol Ladislav Medňanský.

Realistickí maliari Jean-Francois Millet a Jean-Baptiste Camille Corot sú tiež niekedy voľne spájaní s touto školou.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Barbizonská škola**
Budhistická mandala.
**Mandala** (sanskrit: मण्डल *kruh*, *oblúk*) je harmonické spojenie kruhu a štvorca, kde kruh je symbolom neba, transcedencie, vonkajších síl a nekonečna, pričom štvorec predstavuje vnútorné sily, to, čo je spojené s človekom a zemou. Oba obrazce spojuje centrálny bod, ktorý je zároveň počiatkom i koncom celého systému. 

Existujú rôzne druhy mandál – očisťujúce, posilňujúce určité vlastnosti či jednotlivé oblasti ľudského života. V najširšom zmysle sú mandaly diagramy, ktoré ukazujú ako sa chaos stáva harmonickou formou. Najstaršie obrazce tohoto druhu sa vyskytujú už v paleolite. Dajú sa tiež nájsť v pôdoryse stavieb zo starého Egypta, Babylonu a Jávy.

Obrazy sa vytvárajú zo zafarbeného piesku, ryžovej múky alebo iného sypkého materiálu. Ich tvorba vyžaduje veľkú starostlivosť a trpezlivosť, čím predstavuje určitý rituál. Mandala je vytváraná zvyčajne pri príležitosti nejakej slávnosti alebo obradu a jej forma sa riadi zmyslom a významom príležitosti, ku ktorej je vytváraná. Tvorca na jej povrchu vyjadruje geometrickými obrazcami a pre zasvätených zrozumiteľnými symbolmi svoje videnie sveta, prírodných síl, kolobehu života, astrologických znamení, božstiev i svoje najvnútornejšie náboženské vyznanie. Pri ukončení slávnosti alebo obradu, pre ktorý bola mandala vytvorená, je obrazec verejne zmetený a vrhnutý do rieky, alebo rozprášený do vetra.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Mandala na českej Wikipédii.*
**Janko Čajak** (pseudonym Lohinský) (\* 1. január 1830, Paludza – † 4. február 1867, Liptovský Ján) bol slovenský básnik štúrovskej generácie; otec prozaika Jána Čajaka a starý otec prozaika a novinára Jána Čajaka ml.

Životopis
---------

Narodil sa v rodine kuchára Mateja Čajaka a jeho manželky Anny rodenej Lanštjakovej, ktorý sa stal neskôr úradníkom na veľkostatku. Vzdelanie získaval v Liptovskom Mikuláši, Rožňave a Levoči a napokon ukončil štúdium na teologickom seminári vo Viedni. Chvíľu pracoval ako pomocný učiteľ, neskôr ako domáci učiteľ v Liptovskom Jáne, kde sa napokon aj stal v roku 1860 farárom. V roku 1866 však ochorel na tuberkulózu a ani nie o rok neskôr zomrel.

Tvorba
------

Jeho tvorbu ovplyvnila najmä činnosť v *Jednote mládeže slovenskej*. Aj keď sa považuje za štúrovského básnika, do formovania tejto literatúry nijako závažne nezasiahol, pretože tvoriť začal až v porevolučnom období. Pre jeho diela je typický smútok, beznádej a sklamanie, ktoré charakterizovalo porevolučnú literatúru. Vo svojej tvorbe využíval ľudovú slovesnosť a reflexívne piesne. Pre nedostatok publikačných možností uverejňoval svoje diela až v 60. rokoch v almanachu *Concordia*, v časopise *Priateľ školy a literatúry* alebo v *Sokole*, ktorý v tom čase redigoval Pavol Dobšinský. Viacero jeho diel vyšlo až posmrtne v *Orle*, *Národnom Hlásniku* či *Tatrane*. Knižne vydal jeho básne Pavol Dobšinský.

Dielo
-----

* 1875 – *Básne Janka Čajaka*, zbierka básní vydaná P. Dobšinským
* 1979 – *Zrná*, súborné dielo

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrike – evanjelická farnosť Paludza; pokrstený ako Joannes Csajak

Autoritné údaje: * abART: 62310
* GND: 137269439
* ISNI: 0000 0000 5558 7911
* LCCN: n80047379
* NK ČR: jn20040206006
* SNK: 166842
* VIAF: 62841239
* WorldCat: lccn-n80047379
**Kerketé** (starogr. *Κερκέτη* – *Kerketé*) je v gréckej mytológii dcéra líbyjského kráľa Danaa a jeho manželky z Aithiopie.

Kerketé bola jedna z päťdesiatich dcér líbyjského kráľa Danaa, o ktoré sa uchádzalo päťdesiat synov jeho brata Aigypta, ktorý vládol v susednom Egypte. Keďže Danaos so svadbou nesúhlasil, Aigyptos mu vypovedal vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.

Kerketé potom dostala za manžela Dória, syna Aigypta a jeho fenickej manželky. Keď sa skončila hromadná svadba, Danaos dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem Hyperméstry, všetky dcéry príkaz otca splnili a bohovia ich za tento hrozný skutok po smrti odsúdili na večný trest nosiť v podsvetí do deravého džbána vodu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,1,5.
2. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 32.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 314.
*Prokris a Kefalos*, autor: Jean-Honoré Fragonard (1732–1806)
**Prokris** (starogr. *Πρόκρις* – *Prokris*, lat. *Procris*) je v gréckej mytológii dcéra aténskeho kráľa Erechthea a jeho manželky Praxithey.

Prokris sa vydala za Kefala, syna boha Herma, ktorý bol krásny ako boh. Prokris a Kefalos sa vzájomne veľmi milovali a žili spolu šťastne, až do vtedy, keď sa do Kefala zamilovala bohyňa ranných zôr Éós, ktorá ho potom uniesla až na samý kraj sveta. Bohyňa ho následne zvádzala, ale Kefalos odolal všetkým jej pokušeniam a svojej žene ostal verný. Keď ju už dlho prosil, aby ho pustila domov, vyhovela mu, ale poradila mu, aby sa presvedčil, či mu je aj Prokris verná. Kefalos súhlasil a bohyňa zmenila jeho podobu a on potom svoju Prokris dlho prehováral, ale ona všetky jeho návrhy odmietla s odôvodnením, že je vydatá. Keď však pred ňu vyložil nádherné šperky zaváhala a bola by sa mu oddala, ale v tej chvíli Éós vrátila Kefalovi vlastnú podobu a Prokris od hanby utiekla do hôr.

V horách sa pripojila k družine bohyne lovu Artemis. Bohyňa ju potom obdarovala čarovnou kopijou, ktorá nikdy neminie cieľ a ešte jej k tomu darovala aj poľovného psa, ktorému neunikne žiadna zver. Keď Prokride Kefalos po čase odpustil a po hľadaní ju nakoniec našiel, ona mu tieto dary venovala. Osud už však manželom nedoprial, aby v šťastí spoločne zostarli.

Prokris sa jedného dňa dozvedela od pastiera, že jej manžel často volá v lese na nejakú Nefelu a preto sa nasledujúce ráno odišla v lese schovať do kríka, kde jej manžel zvykol odpočívať, aby sa presvedčila či je jej verný. Keď začula, že volá na Nefelu, bohyňu oblakov, aby zahnala chládkom jeho únavu, ihneď všetko pochopila a zavzlykala. Kefalos v domnení, že je v kríku zver, hodil tam svoju kopiju. Čarovná kopija svoj cieľ neminula a zásah bol smrteľný. Prokris potom zomrela v manželovom náručí s úsmevom na perách, vedomá si toho, že jej manžel bol vždy verný.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,15,1.
2. 1 2 3 4 5  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 242-243.
3. 1 2 3 4  Hyginus, *Fabulae* 189.
4. ↑  Ovidius, *Metamorphoses*, 7,747.
5. ↑  Ovidius, *Metamorphoses*, 7,851.
**Contra Force** je akčná arkádová videohra žánru run and gun vydaná v roku 1993 firmou Konami pre hernú konzolu NES. Na rozdiel od prvých dvoch dielov zo série Contra nebola táto hra priamim arkádovým portom, ale úplne novou hrou. V kontraste voči ostatným hrám zo série Contra sa Contra Force odohráva v úplne odlišných prostrediach. Hráč má pod kontrolou 4-členné proti-teroristické komando, známe ako Modrá jednotka *(Blue Group)*. Hra teda nenadväzuje na pôvodnú dejovú líniu, ktorá bola zasadená do futuristického prostredia.

Gameplay
--------

Zbraňový systém boli oproti pôvodným hrám zo série Contra drasticky zmenený. Zbieranie indivuduálnych vylepšení padujúcich z poletajúcich boxov bolo nahradené zbieraným aktoviek s výbavou, vypadávajúcich zo zničených objektov prostredia. Ak hráč zahynul, nielenže prišiel o život ale aj aktuálne používanú unikátnu zbraň. Postup hrou je tak celkovo pomalší oproti pôvodným titulom Contra.
Hra obsahuje celkovo 5 levelov. Hráč v troch leveloch ovláda svoju postavu z pohladu z boku a v dvoch levelov z pohľadu zhora. Jednotlivé levely tiež obsahujú množstvo zničitelných objektov.

### Postavy a zbrane

Hra obsahuje štyri hrateľné postavy, medzi ktorými môže hrač počas hry voľne prepínať. Každá postava má vlastné a jedinečné schopnosti a disponuje vlastným arzenálom zbraní.
Všetky postavy disponujú pištolou ako štandardnou zbraňou od začiatku hry, pričom k lepším, unikátnym zbraniam sa dostávajú vylepšovaním v priebehu hry.

* **Burns** - Veliteľ Modrého komanda. Dokáže najvyššie skákať z celej jednotky.
	+ ***Hand Grenades*** (HG) - Ručné granáty - Sú užitočnou zbraňou proti nepriateľom, ktorí sa skrývajú za prekážkami.
	+ ***Machine Gun*** (MG) - Samopal resp. guľomet - Zbraň disponujúca vysokou kadenciou a väčším dostrelom oproti konvenčnej pištoli.
* **Iron** - Špecialista na ťažké zbrane.
	+ ***Flame Thrower*** (FT) - Plameňomet - Zbraň krátkeho dosahu, ale veľkej účinnosti.
	+ ***Bazooka*** (B) - Bazooka - Silná proti-pancierová zbraň. Účinná voči bossom.
* **Smith** - Odstrelovač.
	+ ***Rifle*** (R) - Puška - Navzdory svoju pomenovaniu sa táto zbraň svojím palebným účinnkom podobá samopalu avšak má väčší efektívny dostrel.
	+ ***Homing Missiles*** (HM) - Navádzané strely - Navádzané strely dokážu sledovať nepriateľský cieľ. Vybuchúju pri kontakte.
* **Beans** - Pyrotechnik. Najrýchlejší bežec, druhý najlepší skokan. Môže zalahnúť.
	+ ***Time Bomb*** (TB) - Časovaná výbušnina.
	+ ***Time Mine*** (TM) - Mína s časovou rozbuškou.

#### Hlavné vylepšenia

* ***Pistol*** (P) - Pištol - Štandardná zbraň každého z členov Modrého komanda.
* ***Turbo Shoot*** (TS/TI) - Zvýšená kadencia - Zvýši kadenciu všetkým typom zbraní.
* ***Rolling Attack*** (RA) - "Nesmrteľnosť" vo vzduchu - Postava sa počas skokov až do dopadu stáva nezraniteľná voči nepriateľským strelám.

Referencie
----------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Contra Force na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

1. ↑   *Contra Force - Tech Info* [online]. Gamespot, [cit. 2008-08-27]. Dostupné online.  (po anglicky)

Externé odkazy
--------------

* Contra Force na MobyGames (po anglicky)
Hrob Andreja Hanzlíka v Banskej Bystrici
**Andrej Hanzlík** (\* 19. október 1850, podľa rodnej matriky 29. október, Banská Bystrica-Radvaň – † 4. január 1931, Banská Bystrica) bol slovenský právnik a verejný činiteľ.

Rodina
------

Jeho otec bol Andrej Hanzlík, matka Zuzana Hanzlíková, rodená Záhonová

Životopis
---------

V rokoch 1870 – 1872 študoval právo v Prešove. Bol advokátsky koncipient vo Zvolene, advokát v Banskej Bystrici (1876), starosta Banskej Bystrice (1. novembra 1923 – 1. októbra 1927). Pričinil sa o výstavbu mnohých reprezentačných budov v meste. Bol prívrženec čechoslovakizmu a centralizmu.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrike evanjelického cirkevného zboru v Radvani, riadok 71; v literatúre aj na náhrobku sa uvádza dátum narodenia 19. októbra, podľa rodnej matriky sa však narodil 29. októbra
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Manažment** (-kodifikovaný tvar; nespisovne: *menežment*, *menedžment*, *menidžment*; nespisovne alebo staršie: *management*; angl. *management* ) môže byť:

* súbor činností riadenia organizácie (príp. celej ekonomiky), pozri manažment (činnosť)
* časť pracovníkov (podniku) zaoberajúca sa touto činnosťou, riaditeľstvo, vedenie, pozri manažment (pracovníci)

Poznámka:  

V prípade podniku sa používa alternatívne pomenovanie **manažment podniku**, **podnikový manažment**, **riadenie podniku**, **podnikové riadenie** resp. v 1. význame aj **manažérstvo podniku**, **podnikové manažérstvo** resp. trochu nepresne a najmä v 2. význame **vedenie podniku**, **podnikové vedenie** (angl. *business management*, nem. *Unternehmensführung*). Z uvedených pomenovaní je v súlade s technickými normami výraz *manažérstvo podniku*.

Pozri aj
--------

* manažér

Zdroje
------

1. ↑  Vysvetlenie o názvoch a zdroje pozri v článku manažment (činnosť)

Iné projekty
------------

Wikicitáty
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Manažment**

Symbol rozcestiaSymbol rozcestia

*Toto je rozlišovacia stránka. Obsahuje rozličné významy uvedeného hesla.*

Ak ste sa sem dostali cez odkaz v článku, prosím, vráťte sa a opravte ho tak, aby odkazoval priamo na najvhodnejší význam.
Ing. **Andrej Kavuljak** (\* 5. december 1885, Ústie nad Oravou - † 30. máj 1952, Dolný Kubín) bol slovenský historik, lesný inžinier.

Jeho otec bol Andrej Kavuljak (1855 – 1934) a matka Alojzia rod. Pacáková.

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Trstenej a v Banskej Bystrici (1900 – 1904), na Vysokej škole baníckej a lesníckej v Banskej Štiavnici, Ing. Taxátor Oravského komposesorátu, vedúci lesnej správy v Párnici, lesmajster v Oravskom Podzámku, inšpekčný úradník Štátnych lesov a hlavný lesný radca Riaditeľstva Štátnych lesov v Liptovskom Hrádku, riaditeľ Riaditeľstva Štátnych lesov v Banskej Bystrici (1943 – 1949), externe prednášal na Vysokej škole poľnohospodárskeho a lesníckeho inžinierstva v Košiciach. Počas 1. svetovej vojny padol na ruskom fronte roku 1915 do zajatia. Po pobyte v zajateckom tábore v Zlatouste na Urale. V rokoch 1918 – 1921 pôsobil ako prednosta a lesný inšpektor Zlatousteckej oblasti. Zoznámil sa s ruskou a neskôr i sovietskou odbornou literatúrou, po oslobodení ju i prekladal. Popredný slovenský odborník v lesníctve, teoretické a praktické skúsenosti zhrnul do vysokoškolskej učebnice o zariaďovaní lesov a do národohospodárskej štúdie o pasení v lesoch. Venoval sa prevažne histórii lesníctva na Slovensku a najmä na Orave. Výsledky štúdia zhrnul v samostatných prácach a štúdiách. Najvýznamnejšia jeho práca *Historický miestopis Oravy* vyšla až posmrtne.

Dielo
-----

Pamätná tabuľa v Oravskom Podzámku
* *Hrad Orava*, Martin roku 1927
* *Dejiny lesníctva a drevárstva na Slovensku*, Bratislava roku 1942
* *Zariaďovanie lesov*, Košice roku 1949
* *Les a pasenie*, Bratislava roku 1952
* *Historický miestopis Oravy*, Bratislava roku 1955

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Andrej Kavuljak**

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * GND: 1055407359
* ISNI: 0000 0001 1645 9279
* NK ČR: mzk2005266441
* SNK: 175258
* VIAF: 54543851
**Marathónios** (starogr. *Μαραθώνιος*  – *Marathónios*, lat. *Marathonius*) je v gréckej mytológii nástupca sikyónskeho kráľa Orthopola.

Po smrti sikyónskeho kráľa Orthopola sa jeho následníkom stal Marathónios. Podľa starovekého autora Hieronyma nastúpil na trón okolo roku 1560 pred Kr. a jeho vláda trvala až do roku 1530 pred Kr. Antický autor Pausanias, ktorý píše aj o kráľoch Sikyónu sa o kráľovi Marathóniovi nezmieňuje. Pausanias zaznamenal, že Orthopolis mal dcéru Chrysorthu, ktorá mala s bohom Apolónom syna Koróna a podľa niektorých písomných záznamov bol práve Korónos následníkom trónu v Sikyóne. Väčšina antických autorov však uvádza, že po Orthopolovi a po 30 ročnej vláde jeho nástupcu Marathónia sa kráľom v Sikyóne stal Marathios.

Referencie
----------

1. 1 2 3  Eusebios, *Kronika* 2,175.
2. ↑  Jacques Paul Migne, *Patrologia graeca*, 2,332.
3. 1 2  Hieronymus, *Chronicon*, 16-187.
4. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,5,8.

Pozri aj
--------

* Zoznam kráľov Sikyónu
**Manažérizmus** (staršie aj *menežérizmus* alebo *menedžérizmus*; angl. *managerialism*) je presvedčenie či názorový prúd, podľa ktorého je želateľné, aby súkromné podniky aj verejné organizácie riadili najmä manažéri, resp. systém riadenia súkromných podnikov a verejných organizácií založený najmä na manažéroch. Presnejšie definície sa rôznia.

Definície
---------

A) Definície ako snaha/proces prechodu:   

Manažérizmus je súbor presvedčení, ktoré podporujú názor, že manažment (najčastejšie sa myslí klasický manažment taylorovského alebo podobného typu) je najdôležitejším a najlepším prvkom dobrej správy a dobrého vládnutia, a že preto treba zveriť správu a vládnutie v organizáciách, podnikoch a štáte najmä manažérom (teda že manažérska revolúcia je žiadaným javom) a treba sa venovať zdokonaľovaniu manažmentu vo všetkých verejných aj súkromných podnikoch. 

S touto definíciou súvisí aj definícia manažérizmus ako „sociologická koncepcia, ktorá sa zaoberá vývojom, spoločenským charakterom a úlohou vrstvy manažérov v prechode k manažérskej spoločnosti" (teda v manažérskej revolúcii) 

B) Definície ako stav:  

Manažérizmus je manažérsky systém (riadenia), teda systém riadenia podnikov a štátu založený na odbornosti a nie na vlastníkoch kapitálu (teda na oddelení riadenia a vlastníctva) a/alebo nie na vplyve aktuálne vládnucej politickej strany.

Z predchádzajúcej definície nepriamo vyplýva aj ďalšia častá definícia, že manažérizmus je uplatňovanie manažérskych praktík zo súkromného sektora v iných organizáciách, najmä vo verejnej správe.

Zdroje
------

* manažerismus. In:  *Malá československá encyklopedie*. Vyd. 1. Zväzok IV M – Pol. Praha : Academia, 1986. 992 s. S. 73.
* manažerismus. In: ŽALOUDEK, Karel. *Encyklopedie politiky*. 1. vyd. Praha : Libri, 1996. 511 s. ISBN 80-85983-11-7.
* manažerizmus in: Filit
* managerialism. In: BEALEY, Frank. *The Blackwell Dictionary of Political Science : A User's Guide to Its Terms*. Oxford, UK ; Malden, Mass. : Blackwell Publishers, 1999. 384 s. ISBN 0631206949.
* managerialism in: *Collins English Dictionary*, 2000
* Skalická, M.: NPM a využití informačních a komunikačních technologií ve veřejné správě, 2006 (diplomová práca) Diplomova\_prace.doc
* DETTLING, Heinz-Uwe. *Die Entstehungsgeschichte des Konzernrechts im Aktiengesetz von 1965*. Tübingen : Mohr, 1997. 428 s. ISBN 978-3-16-146630-4.
* SZELÍNYI Iván. The rise of managerialism: the ‘new’ class after the fall of communism. In: BOJE, Thomas; STEENBERGEN, Bart van; WALBY, Sylvia, eds. *European Societies : Fusion or Fission?*. London ; New York : Routledge, 1999. 270 s. ISBN 0-415-19843-7. S. 215-233.
* HERMAN, Chaya. *Prophets and Profits : Managerialism and the Restructuring of Jewish Schools in South Africa*. Pretoria : HSRC Press ; Chicago, IL : Distributed in North America by Independent Publishers Group, 2006. 352 s. ISBN 0796921148.  (uvádza aj modernejšie verzie definície)
**Mancipácia** (lat. *mancipatio*) bol formálny abstraktný scudzovací úkon rímskeho práva, staršia forma derivatívneho nadobudnutia vecných vlastníckych práv v antickom Ríme. Využívala sa najmä v ranom kráľovskom období a za republiky, keď sa v Ríme ešte nepoužívali razené mince a látky (kovy) sa museli vážiť. Počas cisárstva sa prestala používať, až kým za vlády Justiniána definitívne nezmizla z rímskeho (resp. byzantského) právneho poriadku. Pôvodne bola mancipácia výmenným úkonom, jej účastníci si navzájom vymieňali plnenia. Postupom času neelastickú a prísne formálnu mancipáciu nahradilo prosté odovzdanie veci - tradícia.

Mancipácia sa týkala sa tzv. mancipačných vecí (otroci, italské pozemky, niektoré štvornohé ťažné zvieratá a poľné pozemkové služobnosti). Keďže šlo o úkon rímskeho civilného práva, bola mancipácia prístupná iba rímskym občanom. Mancipácia bola prísne formálna a pre účinný prevod kviritského vlastníctva, alebo vlastníctvu podobnú moc museli byť zachované prísne stanovené podmienky. V prípade, že nebola dodržaná niektorá z podmienok, kviritské vlastníctvo neprešlo na nadobúdateľa vlastníctva. V prípade, že bola zachovaná právna zásada nemo plus iuris, však mohlo prejsť aspoň bonitárne vlastníctvo. Abstraktnosť scudzovacieho úkonu sa prejavovala tak, že narozdiel od tradície, ktorá bola kauzálnym scudzovacím úkonom, nepotrebovali účastníci úkonu kauzu (dôvod scudzenia veci), pretože mancipácia vždy smerovala k prevodu vlastníckych práv, kým tradícia nie. 


|  |
| --- |
| Tvrdím, že tento otrok je môj podľa kviritského práva a má byť mnou kúpený týmto kúskom bronzu a touto bronzovou váhou. |
| formula kúpy otroka, Gaiove Inštitúcie 1,119 |

Samotný úkon prebiehal za prítomnosti minimálne piatich svedkov, rímskych občanov (*civibus Romanis puberitus*) mužského pohlavia a ďalšieho rímskeho občana (*libripens*), ktorý v rukách držal medenú alebo bronzovú váhu. Svedkovia mali zabezpečiť publicitu prevodu. Nadobúdateľ vlastníckych práv uchopil do ruky mancipovaný predmet (lat. *manus* + *capere*, uchopiť do ruky), preniesol presne určenú formulu a udrel kúskom medi, či bronzu, napr. mincou o váhu a odovzdal ju namiesto kúpnej ceny scudziteľovi. Pri mancipácii hnuteľných vecí sa predpokladala ich prítomnosť pri úkone, samotná vec avšak nemusela byť odovzdaná, nehnuteľné veci uchopené byť nemuseli.

Referencie
----------

1. 1 2 3  REBRO, Karol; BLAHO, Peter. *Rímske právo*. 4. vyd. Bratislava : IURA EDITION, 2010. 522 s. ISBN 978-80-8078-352-5. S. 217, 256, 283 – 284.
2. 1 2 3  BLAHO, Peter; HARAMIA, Ivan; ŽIDLICKÁ, Michaela. *Základy rímskeho práva*. 1. vyd. Bratislava : Vydavateľstvo MANZ, Vydavateľské oddelenie PF UK, 1997. ISBN 80-85719-07-X,  80-7160-086-5. S. 190.

Pozri aj
--------

* scudzovací úkon
* tradícia (právo)
* in iure cessio
**Stefan Banach** (\* 30. marec 1892, Krakov, Poľsko – † 31. august 1945, Ľvov, Ukrajina) bol poľský matematik, jeden z patrónov ľvovskej školy matematiky v predvojnovom Poľsku. Banach založil modernú funkčnú analýzu a významne prispel k teórii topologických vektorových priestorov.

Väčšinu matematických poznatkov sa naučil sám. Jeho génia objavil náhodou Hugo Steinhaus. Keď sa začala druhá svetová vojna pôsobil ako prezident Poľskej akadémie vied a zároveň ako profesor na plný úväzok na Ľvovskej univerzite. Bol aj korešpondenčným členom Ukrajinskej akadémie vied. Vďaka dobrým vzťahom so sovietskymi matematikmi mohol miesto predsedu zastávať aj počas sovietskej okupácie Ľvovu. Nemecká okupácia mesta v roku 1941 vyústila v masové vraždenie poľských akademikov. Banach prežil, avšak jediný spôsob, ako si mohol zarábať na živobytie, bolo kŕmenie vší svojou vlastnou krvou na inštitúte profesora Rudolfa Weigla, kde prebiehal výskum brušného týfusu. Banachovo zdravie sa počas okupácie rapídne zhoršilo a dostal rakovinu pľúc. Zomrel ešte predtým, ako sa mohol vrátiť po vojne do vlasti z Ľvovu, ktorý bol začlenený pod Sovietsky zväz.

*Théorie des opérations linéaires* (*Teoria operacji liniowych*, 1932) 
sa považuje za Banachovu najvýznamnejšiu prácu. Takisto inicioval a bol redaktorom série *Studia Mathematica*.

Stanislaw Marcin Ulam, ďalší z Ľvovskej školy matematiky, vo svojej autobiografii hovorí v súvislosti s Banachom toto: „Dobrí matematici vidia analógie. Vynikajúci matematici vidia analógie medzi analógiami."

Banach založil funkcionálnu analýzu, taktiež učinil množstvo významných príspevkov k teórii vektorových priestorov, teórii miery, teórii množín a iným disciplínam matematiky.

Pozri aj
--------

* Banachov priestor
* Banachova algebra
* Banachova veta o pevnom bode

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Stefan Banach**

Autoritné údaje: * BnF: 12281286s
* GND: 11865697X
* ISNI: 0000 0000 8084 1061
* LCCN: n86118445
* NK ČR: ola2002151534
* VIAF: 4992585
* WorldCat: lccn-n86118445


1. ↑   *Математичний міст між Краковом і Львовом: як Стефан Банах став одним із найвеличніших математиків століття - krakow1.one* [online]. 2022-11-16, [cit. 2022-11-16]. Dostupné online. (po ukrajinsky)
**Prokešov puč** (čes. *Prokešův puč*) bol neúspešný pokus o vojenský puč v ČSR v roku 1949, namierený proti komunistickému režimu s cieľom obnoviť demokratické pomery v štáte. Akciu inicioval major (vo výslužbe) Květoslav Prokeš (kryptonym: Květa). Ďalšími hlavnými organizátormi bol advokát Jaroslav Borkovec a bývalý náčelník kriminálnej polície Rudolf Hrbek.

Plán
----

Puč bol pripravovaný od februára 1949. Akcia bola naplánovaná na 17. mája 1949, so začiatkom o 03:00 nadránom v Prahe, kde mali byť v prvom rade obsadené dôležité objekty (ústredné riaditeľstvo Zboru národnej bezpečnosti, generálny štáb armády, niektoré ministerstvá, Česko-slovenský rozhlas, letisko v Ruzyni a Kbelích). V okolí bolo zámerom obsadiť dôležité vojenské posádky. Podľa plánu mal byť následne internovaný prezident Klement Gottwald, rozpustené Ľudové milície, Zbor národnej bezpečnosti a komunistické organizácie. Ako dočasné opatrenie mala štátnu moc prebrať armáda.

Pôvodne sa počítalo so súčasným vypuknutím prevratu na Slovensku, kde mali byť jeho strojcami vojenskí dôstojníci a členovia organizácií Sokol, Orol a Junák.

Odhalenie Štátnou bezpečnosťou
------------------------------

Vzhľadom na širokú základňu zainteresovaných osôb (vyše 100 armádnych dôstojníkov i civilných osôb) túto tendenciu začala prešetrovať Štátna bezpečnosť (ŠtB). Štyri dni pred zamýšľaným dňom D bol do radov konšpirátorov nasadený provokatér ŠtB a len 20 hodín pred hodinou H zakročila ŠtB k zatýkaniu zúčastnených osôb. V tom čase zatkli cca 58 osôb, niektorých účastníkov akcie sa im podarilo zadržať až krátko pred hodinou H.

Justičná dohra
--------------

Květoslav Prokeš a jeho spolupracovníci boli obžalovaní z prípravy ozbrojeného protištátneho puča. Vo vykonštruovanom súdnom procese udelil 30. júla 1949 Štátny súd v Prahe rozsudok smrti Květoslavovi Prokešovi, Jaroslavovi Borkovcovi, Vratislavovi Jandovi, Emanuelovi Čančíkovi, Vratislavovi Polesnému a Josefovi Charvátovi za zločin velezrady a vyzvedačstva. Rudolf Hrbek bol spolu s ďalšími dvomi obžalovanými odsúdený na 25 rokov odňatia slobody. Poprava bola vykonaná 5. novembra 1949 vo väznici na Pankráci v Prahe.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  Tomek c2015
2. 1 2  Mallota c2015

Literatúra
----------

* Mallota, Petr (c2015), *Květoslav Prokeš*, Praha: Ústav pro studium totalitních režimů, dost. 2015-04-03
* Tomek, Prokop (c2015), *Třetí odboj v Československu - domácí : Prokešův puč*, Totalita.cz, dost. 2015-04-03
Doc.RNDr.**Andrej Grega** (\* 2. september 1920, Koprivnica – † 4. január 1997, Banská Bystrica) bol slovenský pedagóg a fyzik.

Život
-----

Andrej Grega sa narodil v Koprivnici, okres Bardejov, ako tretí zo štyroch súrodencov. Bol veľmi dobrým študentom, a preto po ukončení šiestich tried Gymnázia v Prešove získal v roku 1938 štipendium francúzskej vlády pokračovať v štúdiu na lýceu v Dijone. Štúdium mu prerušila druhá svetová vojna. Vstúpil ako dobrovoľník do čs. armády vytvorenej vo Francúzsku. Pri bojoch na rieke Loire sa dostal do nemeckého zajatia a z neho po oslobodení v roku 1945 ho repatriovali späť do Francúzska, kde mohol ukončiť lýceum a pokračovať v štúdiu na vysokej škole v Dijone, na ktorej získal univerzitný diplom. Po návrate na Slovensko po nostrifikačnom konaní na Prírodovedeckej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave ako stredoškolský profesor matematiky a fyziky začal pôsobiť na Gymnáziu v Malackách (1948), potom 5 rokov na Gymnáziu v Revúcej. Od roku 1954 ako spoluzakladateľ učiteľského vysokého školstva na strednom Slovensku, konkrétne v Banskej Bystrici, na Vyššej pedagogickej škole, neskôr Pedagogickej fakulte, terajšej Fakulte prírodných vied Univerzity M. Bela v Banskej Bystrici pôsobil necelých 30 rokov.

Keďže ovládal spisovne francúzsky jazyk, ministerstvo školstva ho na návrh JČSMF vyslalo ako učiteľa pôsobiť na 2 roky do Guinejskej republiky na lýceum v Konakry a neskôr ako docenta pre zahraničie, vymenovaného priamo ministerstvom školstva v rámci programu UNESCO na 5 rokov ako riaditeľa projektu rozvoja učiteľského vzdelávania do afrických štátov Kamerunu a Burundi. Za príkladné splnenie uvedeného projektu bol ocenený vysokými vyznamenaniami týchto štátov. Bol ocenený titulom zaslúžilý učiteľ. Zomrel 4. januára 1997 v Banskej Bystrici.

Práca
-----

Vedecky sa zameriaval na teóriu vyučovania fyziky (elektrina a magnetizmus, kvantová mechanika), výsledkom čoho bolo viacero publikovaných vedeckých štúdií, recenzií a odborne metodických článkov z oblastí vyučovania kvantovej mechaniky, atómovej a jadrovej fyziky, ktoré boli postupne zaraďované do stredoškolskej fyziky a do ktorých boli nutné spresňujúce metodické zásahy, doplnenia a nové interpretácie. Bol tiež hlavným autorom vysokoškolskej učebnice *Matematika pre fyzikov*, ktorá sa na učiteľských fakultách používa do súčasnosti. Patril medzi popredných protagonistov modernizácie vyučovania fyziky 60-tych a 70-tych rokov doma aj v zahraničí.

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5807 0977
* NK ČR: mzk2002140063
* VIAF: 84519356
*O výrobku SAP pozri SAP CRM.*
**Manažérstvo vzťahov so zákazníkmi** (iné názvy: **manažment/riadenie vzťahov so zákazníkmi**, **manažérstvo/manažment/riadenie vzťahov so zákazníkom**, **manažérstvo/manažment/riadenie zákazníckych vzťahov**, (v SAP) **riadenie kontaktov so zákazníkmi**; angl. *customer relationship management*, CRM) je odvetvie manažmentu, ktoré sa zaoberá vzťahmi so zákazníkmi.

Charakteristika
---------------

Manažérstvo vzťahov so zákazníkmi sa zaoberá zvládnutím všetkých vzťahov, ktoré sa týkajú komunikácie firmy so zákazníkom. Je orientované hlavne na udržanie existujúceho zákazníka a ponuku produktov, ktoré budú vyhovovať práve jemu. Na jeho implementáciu sa využívajú informačné systémy, ktoré umožňujú zaznamenávať celý predajný proces (sales process) od prvého kontaktu so zákazníkom až po fakturáciu tovarov a služieb.

CRM nie je určený ani tak na zvyšovanie počtu, ako na zvyšovanie spokojnosti už získaných zákazníkov (aj keď sa tieto dve veci nevylučujú, pretože spokojný zákazník môže priviesť ďalšieho zákazníka). Využíva sa a darí sa mu teda hlavne na presýtených trhoch, kde spokojnosť zákazníka je na prvom mieste.

CRM môže byť chápané dvomi spôsobmi:

* *BI - Business Intelligence* - rôzne pohľady na dáta v databáze na základe KPI (key performance indicator - kľúčové indikátory výkonnosti firmy, ktoré určujú manažéri)
* *Complaint management* - manažment sťažností, ako aj Hotline, ktorý však používaním CRM nadobúda nový rozmer a nazýva sa Front Office - teda miesto prvého kontaktu zákazníka so spoločnosťou

Informačné systémy
------------------

CRM informačné systémy umožňujú zvyšovať efektivitu predaja ako aj spokojnosť zákazníka. Pomocou nich majú manažéri predajných oddelení možnosť sledovať efektivitu práce jednotlivých pracovníkov, ale aj problémy, ktoré vnímajú zákazníci. Umožňujú vytváranie unifikovaných postupov predaja (ktoré vytvárajú skúsení a úspešní predajcovia) pre začínajúcich predajcov, čo urýchľuje ich zapracovanie sa.

Tým, že sú informácie o zákazníkovi uložené v databáze, vie predajca presne a rýchlo reagovať na jeho požiadavky, sťažnosti a je takisto možné sa na základe rôznych dát a pohľadom na tieto dáta dostať k informáciám o správaní sa daného zákazníka.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Manažérstvo vzťahov so zákazníkmi**
**Prokonzul** (lat. *proconsul*, vo význame *pro – consule* = namiesto konzula) bol vysoký rímsky úradník v starom Ríme v období republiky.

Úrad sa vyvinul z funkcie konzula, ktorý bol najvyšším úradníkom v starovekom Ríme. Konzul mal civilné i vojenské povinnosti. Keď sa rozširovala Rímska ríša, konzul už nemohol súbežne plniť svoje civilné, ale predovšetkým vojenské povinnosti, pretože musel byť dlhodobo vzdialený z Ríma. Preto sa začalo predlžovať funkčné obdobie konzulov tak, že sa im predĺžila vojenská funkcia, dostali prokonzulské impérium a tak mohli plniť svoje vojenské povinnosti. Lucius Cornelius Sulla svojou ústavnou reformou nariadil, že konzul musí byť počas svojho funkčného obdobia v Ríme a až po skončení riadneho úradu sa mu mohlo predĺžiť funkčné obdobie a stával sa prokonzulom. Podľa potreby sa prokonzulom (mohlo ich byť viac) žrebovaním prideľovala konkrétna provincia (alebo niekoľko provincií), v ktorej plnili svoje vojenské povinnosti, prípadne si v osobitných prípadoch vyberali správu konkrétnej provincie (napr. Gaius Iulius Caesar si po skončení konzulátu v roku 59 pred Kr. vybral za svoje prokonzulské pôsobenie Zapádsku Galiu).
**Výkon** je fyzikálna veličina, ktorá udáva množstvo vykonanej práce za určitý čas. Používa sa hlavne pri porovnávaní viacerých strojov alebo spôsobov. Označujeme ho *P* a základnou jednotkou výkonu podľa sústavy SI je 1 watt. Ďalšími jednotkami (zastaranými) sú napríklad 1 k (kôň; 1k = 735,5 W) a potom odvodené jednotky ako napríklad kW - kilowatt. 

Výkon je priamoúmerný práci, čiže čím väčšia práca, tým väčší výkon. Je nepriamo úmerný času, teda čím väčšia doba, tým menší výkon. Z toho vyplýva, že výkon od času a práce závisí.

Výkon sa dá vypočítať ako {\displaystyle P={\frac {W}{t}}} , pričom {\displaystyle W} je práca v jouloch a {\displaystyle t} je čas v sekundách. Fyzikálne korektný výpočet okamžitého výkonu je {\displaystyle P={\frac {dW}{dt}}}, čiže ako zmena energie za čas, kde {\displaystyle W} nemusí byť len konaná práca, ale celková energia systému a {\displaystyle {\frac {d}{dt}}} je prvá časová derivácia.

Pozri aj
--------

* Meranie výkonu spaľovacích motorov
* Merný objemový výkon
* Watt