recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sloboda vedie ľud na barikády** je obraz francúzskeho maliara Eugène Delacroix.

Delacroix sa do dejín výtvarného umenia zapísal predovšetkým ako kolorista. Obdivoval diela Francisca Goyu, Petra Paula Rubensa a Paola Veronesa, tiež svieži a svetlý kolorit obrazov anglického maliara Johna Constabla. Žiarivé farby, kontrast svetla a tieňa použil maliar aj na obraze *Sloboda vedie ľud na barikády*, kde sú vo veľmi vypätej, dramatickej polohe zobrazené krvavé udalosti francúzskej júlovej revolúcie z roku 1830, ktorá nakoniec viedla k zvrhnutiu kráľa Karla X.. Na tomto obraze maliar použil klasicky strohú kompozíciu, oživenú pohybovým bohatstvom figúr. Do stredu obrazu umiestnil ženu ako alegóriu Slobody, držiacu v zdvihnutej ruke trikolóru. Táto ústredná postava na obraze zjednocuje všetky formy a farby celej kompozície. Postava ženy ako alegória Slobody, ktorá uprostred padlých a zranených zdvihnutou rukou s trikolórou vyzýva na boj a zároveň vyjadruje silu, energiu a odhodlanosť francúzskych revolucionárov.

*Sloboda vedie ľud na barikády* je zrejme najslávnejšia Delacroixova maľba. Stal sa priekopníkom francúzskej romantickej maľby. Koncepcia jeho malieb je založená najmä na použitie žiarivých farieb, využíva kontrastu svetla a tieňa. Jeho zaobchádzanie s farbou značne ovplyvnilo impresionizmus.

Literatúra
----------

* STUKENBROCK, Christiane; TÖPPER, Barbara. *1000 mistrovských děl evropského malířství 1300-1850*. Ed. Andrea Poláčková; redakcia Jan Heller. Praha : Slovart, 2008. ISBN 978-80-7391-129-4.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Svoboda vede lid na barikády na českej Wikipédii.*
**UJ-22 Airborne** je viacúčelový dron vyvinutý na Ukrajine spoločnosťou UKRJET.

Konštrukcia
-----------

UJ-22 Airborne môže byť použitý na pátracie a záchranné operácie alebo na ničenie stacionárnych cieľov. Dron môže byť využitý aj na testovanie nepriateľskej protivzdušnej obrany a to tak, že preletí cieľovou oblasťou ešte pred nasadením schopnejších a drahších dronov alebo rakiet. UJ-22 unesie až 20 kg munície alebo iného užitočného zaťaženia, ktoré môže byť použité v závislosti od charakteru misie. 

UJ-22 môže niesť rôzne bomby s voľným pádom alebo štyri mínometné míny kalibru 82 mm. Môže byť vyzbrojený šiestimi strelami PG-7VM z protitankového raketometu RPG-7. Dron uvoľňuje svoju muníciu na vopred definovaných súradniciach. UKRJET údajne používa softvér vlastného vývoja. Presnosť zasiahnutia cieľov z nadmorskej výšky 700 m je menšia ako 10 m. To je pomerne slušná presnosť vzhľadom na to, že ide o gravitačnú muníciu bez navádzania. Výrobca uvádza, že UJ-22 môže niesť pod trupom aj vyčkávaciu muníciu UJ-31 Zlyva. Nevýhodou je, že dron nebol navrhnutý tak, aby sa mohol vrátiť so svojou muníciou späť. Ak nenájde cieľ, na ktorý by muníciu zhodil, musí ju pred pristátím bezpečne vypustiť.

V prieskumnej konfigurácii je UJ-22 vybavený 64-megapixelovou kamerou, ktorá prenáša zábery v reálnom čase na pozemnú stanicu. Dron obsluhuje 2-členná pozemná posádka, ktorá pozostáva z pilota a operátora užitočného zaťaženia. Zvyšok posádky tvoria ďalší 2 operátori, ktorí s dronom manipulujú a vykonávajú všetku potrebnú predletovú údržbu. Pozemná stanica môže byť postavená na nákladnom vozidle. Jedna pozemná stanica môže mať v inventári 2-3 tieto bezpilotné lietadlá. Zaškolenie operátora trvá jeden mesiac.

Maximálna vzdialenosť, na ktorú je možné ovládať UJ-22 prostredníctvom šifrovanej rádiovej komunikácie, je 100 km. Pri misii na vzdialenosť nad 100 km letí dron autonómne podľa vopred naprogramovaných súradníc a nadmorskej výšky. Palubný autopilot umožňuje dronu lietať aj bez signálu GPS, čo je užitočné hlavne vtedy, keď nepriateľ používa elektronické rušenie. UJ-22 má letovú výdrž 6-7 hodín a jeho maximálny dolet je 800 km.

Príprava dronu na let trvá 10 minút. Podľa oficiálnych údajov potrebuje UJ-22 na vzlet dráhu dlhú 100 m, ale prevádzkové skúsenosti ukázali, že stačí aj 50-60 metrová vzletová dráha. Vzlet a pristátie prebiehajú v poloautomatickom režime. Po úspešnom pristátí trvá asi 5 minút, kým je dron zložený a pripravený na prepravu.

Špecifikácie
------------

### Hlavné charakteristiky

* **Posádka**: 0 (ovládané na diaľku 2 osobami)
* **Dĺžka**: 3,3 m
* **Rozpätie krídel**: 4,6 m
* **Užitočné zaťaženie**: 20 kg

### Výkony

* **Cestovná rýchlosť**: 140 km/h
* **Maximálna rýchlosť**: 200 km/h
* **Dolet**: 800 km
* **Akčný rádius**: 100 km
* **Dostup**: 6 000 m
* **Výdrž**: 6-7 hodín

Referencie
----------

1. ↑   *Home > Aircraft > UKRJET UJ-22 Airborne* [online]. militarytoday.com, [cit. 2024-02-26]. Dostupné online.
2. ↑   *Компанія «УКРДЖЕТ» показала свій ударний БПЛА UJ-22 Airborne* [online]. mil.in.ua, [cit. 2024-02-26]. Dostupné online.

|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Letecký portál |
**Stanca** (tal. ottava rima) je forma básne, ktorá vznikla v 13. storočí v talianskej trubadúrskej poézii. Má jednu slohu s ôsmimi veršami, ktoré sa rýmujú podľa vzoru: ab-ab-ab-cc. Rytmicky je verš utvorený z päťstopého jambu a desiatich slabík.

Stanca talianska
----------------

Talianska literatúra rozoznáva stancu - ottavu rimu sicílsku a toskánsku. 

* *Toskánska* ottava rima má rým ab-ab-ab-cc.
* *Sicílska* ottava rima má vzor rýmu nasledovný: ab-ab-ab-ab.

Oba druhy používajú desaťslabičný verš v päťstopovom jambe.

Stanca francúzska
-----------------

Francúzska poézia inkorporovala taliansku stanzu do novovznikajúcej renesančnej poetiky. Stancu písali v tvare od štvorveršovej slohy až po štrnásťveršovú. Rým zostal striedavý. Pri štrnásťveršovej obvykle posledné dva verše mali zhodný rým. Výnimkou je nóna s deviatimi veršami. Prvý, kto použil stancu je Jean de Lingendes v poéme "Premeny pastierky Iris" uverejnenej v antológii roku 1605.

### Zoznam poddruhov žánru stanca

* 2 lines = Couplet
* 3 lines = Tercet
* 4 lines = Quatrain
* 5 lines = Cinquain
* 6 lines = Sestet
* 7 lines = Septet
* 8 lines = Octave

Iné pomenovania druhov stance
-----------------------------

* Terčeto, Tercet
* Baladická stanca, Ballad stanza
* Sestína, Sestet
* Burnsova stanca alebo škótska stanca, Burns stanza or Scottish stanza
* Ottava rima
* Sicílska oktáva, Sicilian octave
* Spenseriánska stanca, Spenserian stanza
* Balašova stanca, Balassi stanza
* Oneginova stanca, Onegin stanza
* Terza rima

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Stanza na anglickej Wikipédii a Stance na francúzskej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Encyclopaedia Britannica - heslo stanza

  



|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Literárny portál |
Méloská Venuša v Louvri
**Méloská Venuša** alebo **méloská Afrodita** (iné názvy: **mélska Venuša/Afrodita, miloská Venuša/Afrodita, milóska Venuša/Afrodita, milónska Venuša/Afrodita, milská Venuša/Afrodita, Venuša/Afrodita z Mélu**, gr. *Αφροδίτη της Μήλου-Afroditi tis Milu*) je mramorová socha ženy pochádzajúca z obdobia medzi rokmi 130 až 100 pred Kr. Je to jeden z najznámejších príkladov helenistického umenia. Predpokladá sa, že 203 cm vysoká socha znázorňuje Afroditu (v Ríme známu ako Venuša), grécku bohyňu lásky, krásy, plodnosti a sexuálnej túžby.

Socha bola objavená v roku 1820 na ostrove Milos (v staroveku Mélos) gréckym roľníkom a umiestnená do galérie Louvre v Paríži. Torzu sochy chýbajú obe paže a podstavec. Autorstvo sa zvyklo pripisovať Praxitelesovi, ale pravdepodobnejším autorom je Alexander z Antiochie.

Galéria
-------

* Detail hlavyDetail hlavy
* Kresba z roku 1821Kresba z roku 1821
* Socha Venuše zozaduSocha Venuše zozadu

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Méloská Venuša**

Externé odkazy
--------------

* Méloská Venuša na stránkach Louvru

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Venuše Mélská na českej Wikipédii.*
Súradnice: Hviezdna mapa 19h 44m 57s; -14° 48′ 23″

**Barnardova galaxia** alebo **NGC 6822** je trpasličia nepravidelná galaxia a člen Miestnej skupiny galaxií v súhvezdí Strelec.

Z nášho pohľadu sa javí skoro ako obdĺžnik. Bol v nej pozorovaný neobyčajný nadbydok oblastí ionizovaného vodíka, ktorý obklopuje mladé hviezdy. Voľne zoskupené jasné modré hviezdy tvoria rameno. Galaxia je 1,75 milióna svetelných rokov ďaleko. Jej priemer je asi 8 000 svetelných rokov.

História pozorovaní
-------------------

Región tvorby nových hviezd v NGC 6822
Edwin Hubble napísal pôvodnú štúdiu *N.G.C. 6822, Odľahlý hviezdny systém* (Hubble 1925), v ktorom identifikoval 15 rôznych hviezd (11 z nich boli cefeidy). Taktiež zmapoval rozdelenie hviezd podľa magnitúdy smerom nadol až do 19,4. Poskytol spektrálne charakteristiky, svietivosti a rozmery pre 5 najväčších hmlovín (veľká oblasť H II), ktoré zahŕňajú Hmlovinu Bublina a Hmlovinu Prsteň. Tiež vypočítal absolútnu hviezdnu veľkosť pre celú galaxiu. 

Hubblov objav jedenástich cefeíd bol kľúčovým míľnikom v astronómii. S využitím svietivosti cefeíd Hubble zistil, že vzdialenosť Barnardovej galaxie je viac ako 700 000 ly. Bol to prvý systém za Magellanovými mrakmi, ktorý mal určenú vzdialenosť (Hubble ďalej pokračoval s Galaxiou Androméda a Galaxiou v Trojuholníku). V roku 1977 rozšíril zoznam Oblasti H II v galaxii Barnard na 16. Dnes je zmapovaných viac ako 150 regiónov v galaxii Barnard.

Zdroj
-----

* PLAUCHOVÁ, Jana. *Súhvezdia od Andromedy po Žirafu*. Redakcia Eduard Koči; ilustrácie Peter Zimnikoval; Beata Zimnikovalová, Michal Mojžiš, Tibor Krátky. prvé vyd. Hurbanovo : Slovenská ústredná hvezdáreň Hurbanovo, 2023. 592 s. ISBN 978-80-89998-357. Kapitola Strelec, s. 267.

| * z
* d
* u
Objekty Caldwellovho katalógu |
| --- |
| Zoznam | 
* C1
* C2
* C3
* C4
* C5
* C6
* C7
* C8
* C9
* C10
* C11
* C12
* C13
* C14
* C15
* C16
* C17
* C18
* C19
* C20
* C21
* C22
* C23
* C24
* C25
* C26
* C27
* C28
* C29
* C30
* C31
* C32
* C33
* C34
* C35
* C36
* C37
* C38
* C39
* C40
* C41
* C42
* C43
* C44
* C45
* C46
* C47
* C48
* C49
* C50
* C51
* C52
* C53
* C54
* C55
* C56
* C57
* C58
* C59
* C60
* C61
* C62
* C63
* C64
* C65
* C66
* C67
* C68
* C69
* C70
* C71
* C72
* C73
* C74
* C75
* C76
* C77
* C78
* C79
* C80
* C81
* C82
* C83
* C84
* C85
* C86
* C87
* C88
* C89
* C90
* C91
* C92
* C93
* C94
* C95
* C96
* C97
* C98
* C99
* C100
* C101
* C102
* C103
* C104
* C105
* C106
* C107
* C108
* C109

 |
| Pozri tiež | 
* Messierov katalóg
* Nový všeobecný katalóg
* Index Catalogue

 |
| 
* Caldwellov katalóg
* Galaxia
* Hmlovina
* Hviezdokopa
* Súhvezdie

 |
Mons. **Ratko Perić** (\* 2. február 1944, Tuk) je chorvátsky rímskokatolícky kňaz a diecézny biskup v Mostar-Duvno.

Život
-----

Narodil sa 2. februára 1944 v Tuku, ako syn Grga a Anice Perićových. Pokrstený bol 5. februára 1944 v kostole Najsvätejšej Trojice v Rovišće. Základnú školu navštevoval v Rotimlje a v Crnići. Roku 1959 vstúpil do kňazského seminára v Záhrebe, kde tiež v tomto meste študoval filozofiu. Roku 1965 odišiel študovať teológiu do Ríma. Na Pápežskej univerzite Urbaniana získal v júni 1969 s tézou „*Rola kardinála Stepinaca vo vzťahoch medzi cirkvou a štátom*" licenciát. Dňa 13. apríla 1969 bol vysvätený na diakona. Na kňaza bol vysvätený 29. júna 1969 biskupom Petar Čule.

Po vysvätení pokračoval v štúdiu na Urbaniane, kde v roku 1971 získal doktorát. Stal sa profesorom histórie a gréčtiny na Gymnáziu v Dubrovníku. Ďalej bol profesorom ekumenickej teológie na Vrhbosňanskej teologickej katolíckej fakulte, východnej teológie na Katolíckej teolegickej fakulte v Záhrebe, ekumenickej teológie na Pápežskej univerzite Gregoriana v Ríme, eklesiológie a mariológie na Teologickom inštitúte v Mostare. 

Roku 1979 sa stal rektorom Chorvátskeho pápežského seminára sv. Hieronyma.

Dňa 29. mája 1992 bol menovaný pápežom Jánom Pavlom II. biskupom koadjútorom diecézy Mostar-Duvno. Biskupské svätenie prijal 14. septembra 1992 z rúk kardinála Franja Kuharića a spolusvätiteľmi boli arcibiskup Josip Uhač a biskup Pavao Žanić.

V rokoch 1990 – 1995 bol konzultorom Kongregácie pre klérus, 1993 – 2003 konzultorom Kongregácie pre evanjelizáciu národov a 1995 – 2000 členom Pápežskej rady Cor Unum.

Dňa 24. júla 1993 nastúpil na miesto biskupa diecézy Mostar-Duvno. V tejto diecéze sa nachádza známe pútnické miesto Medžugorie. K otázke pravosti údajných međugorských zjavení má biskup Perić negatívny postoj.

Externé odkazy
--------------

* Biskupija Mostar-Duvno Archivované 2015-09-23 na Wayback Machine (po chorvátsky)
* GCatholic (po anglicky)
* Catholic hierarchy (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ratko Perić na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 150738634
* GND: 114496332X
* ISNI: 0000000373998986
* LCCN: n96000741
* VIAF: 41098872
* WorldCat: lccn-n96000741
**Tebo** je vedecký park vo švajčiarskom meste St. Gallen. Oficiálne sídlo parku je v budove výskumného ústavu pre materiálové inžinierstvo a technológiu EMPA, ktorý je hlavným partnerom Tebo v oblasti vzdelávania a výskumu. Výskumný ústav EMPA je súčasťou technickej univerzity Eidgenössische Technische Hochschule Zürich. Bol založený v roku 1996.

Charakteristika
---------------

Vedecký park Tebo je založený na troch pilieroch. Technologické centrum je poverené vládou uskutočňovaním poradenstva pre začínajúce podniky. Prispieva tým k zvýšeniu konkurencieschopnosti podnikov a podporuje mladé spoločnosti pri plánovaní a realizácii technologicky orientovaných projektov v oblasti vzdelávania a výskumu v regióne. Druhý pilier je vytvorenie základnej infraštruktúry pre mladých podnikateľov. To umožní poskytnutie platformy pre stretávanie a odovzdávanie vedomostí. Dokončenie uceleného procesu pomoci pre začínajúce podniky znamená poskytnutie finančných prostriedkov. Fáza financovania tvorí tretí pilier tohto prístupu.

Zakladajúci členovia
--------------------

Zakladajúcimi členmi sú:

* Univerzita FHS St. Gallen,
* University of St. Gallen HSG,
* mesto Sankt Gallen,
* výskumný ústav EMPA,
* kantóny Sankt Gallen a Appenzell Ausserrhoden.

Výskumné priority
-----------------

Vedecký park Tebo sa angažuje najmä v oblastiach nanotechnológie; adaptívnych systémov; zdravotných materiálov; prírodné zdrojov a látok, ktoré ich znečisťujú a materiálov pre energetické technológie. Príklad projektu, ktorý sa realizoval vo vedeckom parku Tebo pochádza z oblasti zdravotníckych pomôcok, konkrétne vývoj materiálu na podporu hojenia rán.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka (po nemecky)
* www.empa.ch (po nemecky)
**Jan Rajnoch** (\* 30. september 1981, Frýdlant, Česko-Slovensko) je bývalý český profesionálny futbalový obranca a defenzívny záložník. Hrával za futbalové kluby v Nemecku a Turecku.

Klubová kariéra
---------------

V Prahe začal hrať Rajnoch sa Spartu (B-tím), ale v roku 2001 musel kvôli konkurencií odísť na hosťovanie do druholigového klubu FK Mladá Boleslav. Po príchode do Sparty odišiel na hosťovanie do Horních Počernic. Začiatkom roka 2003 odišiel na prestup do Bohemians Praha, kde sa mu podarilo získať kapitánsku pásku. V zime 2003/04 odišiel do 1. FC Slovácko. Vtedajší tréner Karol Jarolím, ho preorientoval z defenzívneho záložníka na pozíciu stopéra. V lete odišiel, do FK Mladá Boleslav. Hneď po príchode sa mu podarilo vyradiť favorizovaný Olympique Marseille. V sezóne 2007/08 strelil 11 gólov. Veľký záujem hlavne z talianskych klubov však neprijal. Potom čo získal kapitánsku pásku chcel Mladú Boleslav priviesť k titulu.

### Nemecko

Začiatkom roka 2009 odišiel na hosťovanie do FC Energie Cottbus. Po 10 bundesligových zápasoch sa vrátil naspäť do FK Mladá Boleslav.

### Turecko

V roku 2010 odišiel do tureckého klubu MKE Ankaragücü. Neskôr prestúpil do Sivassporu a potom do druholigového Adana Demispor.

Reprezentačná kariéra
---------------------

Prvýkrát za Česko debutoval 20. augusta 2008 v priateľskom zápase proti Anglicku vo Wembley Stadium. Nastúpil v 75. minúte.

| Rok | Zápasy | Góly |
| --- | --- | --- |
| 2008 | 2 | 0 |
| 2009 | 2 | 0 |
| 2010 | 6 | 0 |
| 2011 | 5 | 0 |
| Celkom | 15 | 0 |

Okrem futbalu
-------------

Mal menšiu hereckú úlohu v internetovom seriály *Vyšehrad* z futbalového prostredia. Je tiež členom tímu Real TOP Praha, a v ich drese sa zúčastňuje charitatívnych zápasov a akcií.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jan Rajnoch**

Zdroje
------

1. (česky)
2. (česky)
3. Archivované 2016-08-20 na Wayback Machine (česky)
4. Seriál si dělá legraci z fotbalových "inteligentů". Inspiroval nás Limberský i Fenin, říká Štáfek, aktualne.cz (česky)

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jan Rajnoch na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Profil hráča na Transfermarkt.com (po anglicky)
**Jiří Trnka** (\* 24. február 1912, Plzeň – † 30. december 1969, Praha) bol český výtvarník, ilustrátor, spisovateľ, scenárista, bábkar, kostýmový výtvarník a režisér animovaných filmov, jeden zo zakladateľov českého animovaného filmu.

Život
-----

Jeho otec bol klampiarsky majster, matka krajčírka.  
 
Študoval na reálke v Plzni, kde stretol bábkara Josefa Skupu, ktorý tam vyučoval kreslenie. Skupa mu dal základy kresliarske aj ho priviedol k bábkovému divadlu, Trnka pracoval pre *Divadlo feriálních osád*. Reálku Trnka nedokončil, štúdia opustil v roku 1927 a začal sa učiť cukrárom, neskôr zámočníkom, aby sa nakoniec vyučil predavačom u obchodníka s umeleckými predmetmi. V roku 1929 Skupa Trnku presvedčil, aby sa prihlásil na Umprum. Trnka potom študoval v triede Jaroslava Bendy. Začal čoskoro ilustrovať knihy, navrhovať reklamy a tiež hračky pre firmu Pospíšil (neskorší Hamiro). 

Pracoval aj pre Skupovo divadlo, v roku 1935 s ním išiel na turné po Európe (Nemecko, Poľsko, Pobaltie). V roku 1936 sa Trnka osamostatnil a v pražskom divadle Rokoko založil bábkové *Drevené divadlo*. To však krachlo po prvej sezóne, čo ho prinútilo začať sa venovať viac knižným ilustráciám. V tejto oblasti sa presadil. Za život potom ilustroval viac ako sto kníh. V rokoch 1941 – 1944 spolupracoval s Národným divadlom v Prahe, navrhoval kostýmy aj scénu pre inscenácie Jiřího Frejku. Za vojny tiež začal spolupracovať s filmovým štúdiom na Barrandove. Rok 1945 mu priniesol veľké šance: bol menovaný umeleckým vedúcim nového štúdia kresleného filmu, ktoré bolo neskôr pomenované *Bratři v triku*. Najprv sa štúdio zameriavalo na kreslený film (*Zasadil dědek repu*; *Zvieratká a Petrovští*). V roku 1946 štúdio začalo pracovať aj s bábkami. Práve bábkové filmy Trnku asi najviac preslávili vo svete. Medzinárodný ohlas získali najmä celovečerné filmy: *Špalíček* (1947), *Cisárov slávik* (1948), *Bajaja* (1950), *Staré povesti české* (1952), *Dobrý vojak Švejk* (1955) a *Sen noci svätojánskej* (1959). Často pritom spolupracoval so scenáristom Jiřím Brdečkom. Spolupracoval aj s hraným filmom - vytvoril kostýmy k filmom *Bol raz jeden kráľ* (1954) či k husitskej trilógii Otakara Vávru. Roku 1958 sa podieľal na československej expozícii na Expe 58 v Bruseli, neskôr aj na Expe 67 v Montreale. 

V roku 1967 sa stal profesorom na Vysokej škole umeleckopriemyselnej, až do smrti viedol ateliér ilustrácie a úžitkovej grafiky. Zasiahol aj do literatúry. Napísal len jednu detskú knihu - *Záhradu*, ale tá zaznamenala medzinárodný úspech. Sám ju ilustroval, sfilmoval ju Břetislav Pojar.

Referencie
----------

1. ↑  Matričný záznam o narodení a krste farnosti Plzeň (U panny Marie)
2. ↑   *Jiří Trnka* [online]. www.slovnikceskeliteratury.cz, [cit. 2017-03-01]. Dostupné online.

Autoritné údaje: * abART: 258
* BnF: 11927123w
* GND: 119015439
* ISNI: 0000000108814568
* LCCN: n81108583
* NK ČR: jk01140140
* VIAF: 27072375
* Web umenia: 1714200
* WorldCat: lccn-n81108583
O rieke pozri *Sili (rieka).*
Súradnice: 13°45′23″J 172°22′28″Z﻿ / ﻿13,75650570°J 172,37434420°Z﻿ / -13.75650570; -172.37434420

**Sili** je dedina na ostrove Savai’i v Samoe. Nachádza sa na juhovýchode ostrova. Patrí pod volebný obvod *Palauli-le-Falefa*, ktorý je súčasťou okresu Palauli.

Geografia
---------

Dedina sa nachádza v juhovýchode ostrova Savai’i a je jedna z mála dedín, ktoré sa nachádzajú vo vnútrozemí tohto ostrova. Na východ od dediny sa nachádza dedina Satupa’itea a na juh dediny Gataivai a Puleia.

Cez dedinu preteká rieka, ktorá patrí a je aj pomenovaná po dedine – Sili. Táto rieka má veľký historický a kultúrny význam.

Populácia
---------

Dedina ma podľa posledného sčítania (2011) 1 099 obyvateľov.

| Rok | Populácia | Muži | Ženy |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | 1 099  | 584 | 515 |

Ekonomika
---------

Ľudia z dediny Sili sa spoliehajú na poľnohospodárstvo, keďže nemajú dostatočné podmienky na príjem z rybolovu. Pestujú sa tu rôzne tropické obilniny, ale bez postrekov alebo prípadných chemikálií. Aj preto sa poľnohospodárstvu v dedine veľmi darí, lebo si udržiavajú vysokú kvalitu produktov, ktoré najčastejšie skončia v Salelologe na trhu.

V posledných rokoch dedina odmietla návrh spoločnosti *Electric Power Corporation* (EPC – národnej spoločnosti dodávania energie) na postavenie vodnej elektrárne na rieke Sili, aj keď dostávala od Ázijskej rozvojovej banky čiastku vo výške 0,3 mil. dolárov. Väčšina obyvateľov bola presvedčená, že vybudovanie elektrárne zníži kvalitu životného prostredia a vypestovaných tropických obilnín.

Referencie
----------

1. 1 2  Štatistika obyvateľstva z roku 2011 Archivované 2013-09-28 na Wayback Machine (po anglicky)
2. ↑  Územné volebné obvody Archivované 2011-06-05 na Wayback Machine – Zákon z roku 1963 (po anglicky)
3. ↑  Plán postavenia vodnej elektrárne. (po anglicky)

Pozri aj
--------

* Zoznam samojských miest, obcí

| * z
* d
* u
Samoa Okres Palauli - Itūmālō |
| --- |
| Administratívne centrum: Vailoa |
| Dediny | 
* Faala
* Fagaloa
* Foailalo
* Foailuga
* Gataivai
* Nu’u
* Papa
* Puleia
* Salailua
* Satuiatua
* Sili
* Siutu
* Tafua
* Taga
* Vaito’omuli

 |  |
| Zaujímavosti | 
* Alofaaga Blowholes
* Mu Pagoa Waterfall
* Pulemelei
* Archeológia v Samoe
* Silisili (vrch)
* Sili (rieka)

 |
| Pozoruhodné osoby | 
* Le Tagaloa Pita
* Uale Mai Vala

 |
| Školstvo a vzdelávanie | 
* Zoznam škôl na Savai’i
* Verejná knižnica Savai’i

 |
| Ochrana a životné prostredie | 
* Samojský dažďový prales
* Chránený dažďový prales Tafua
* Zoznam rastlín na Samoe
* Zoznam vtákov na Samoe
* Zoznam cicavcov na Samoe
* Zoznam chránených území na Samoe

 |
| Volebné obvody | 
* *Palauli West*
* *Palauli*
* *Palauli Le Falefa*

 |
O islamskom a drúzskom sviatku podobného názvu pozri *Sviatok obetovania.*
Sviečky na posvätenie v kostole pri sviatku Obetovania Pána v Poľsku
**Obetovanie Pána** alebo ľudovo aj **Hromnice** je cirkevný sviatok, ktorý sa slávi 2. februára.

V tento sviatok sa oslavuje prinesenie Ježiša do chrámu na 40. deň po jeho narodení. V tento deň sa v chrámoch zvyknú posväcovať sviečky, ktoré sa nazývajú hromničky. So sviatkom sa zvyknú spájať viaceré ľudové zvyky a tradície.

Západná cirkev
--------------

V Ríme bol sviatok slávený od 7. storočia. Počas sprievodu od Rímskeho fóra do Baziliky Santa Maria Maggiore ľudia niesli v rukách sviece, ktoré boli znakom pokánia, ale aj očisty. Zvyk niesť sviece zaviedol pápež Geláz I. v roku 494 po Kr. Tento sviatok je aj dňom zasväteného života. Zasvätení ho slávia v rámci diecéz spoločne so svojimi biskupmi.

Starší názov *Očisťovanie Panny Márie* bol v rímskokatolíckej cirkvi od roku 1969 zmenený na teraz používaný názov *Obetovanie Pána*.

Byzantský obrad
---------------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Stretnutie Pána*
V byzantskom obrade sa sviatok oslavovaný v tento deň zvykne nazývať *Stretnutie Pána*, lebo počas svojho prinesenia do Jeruzalemského chrámu sa Ježiš stretol so spravodlivým Simeonom a s prorokyňou Annou.

Referencie
----------

1. ↑  porov. Lk 2,22-38 (svatepismo.sk)
2. 1 2   *Hromnice 2. 2.* [online]. slovenske-zvyky.webnode.sk, [cit. 2020-07-31]. Dostupné online. Archivované 2020-01-01 z originálu.
3. ↑  Orsigo. *Deň zasväteného života 2020* [online]. ke-arcidieceza.sk, [cit. 2020-07-31]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Liturgický rok v rímskokatolíckej cirkvi |
| --- |
| Adventné obdobie | 
* Advent

 |
| Vianočné obdobie | 
* Štedrý večer
* Narodenie Pána (Vianoce)
* Svätá rodina
* Zjavenie Pána (Traja králi)
* Krst Pána

 |
| Cezročné obdobie | 
* Obetovanie Pána (Hromnice)

 |
| Pôstne obdobie | 
* Popolcová streda
* Laetare
* Palmová (Kvetná) nedeľa – Nedeľa utrpenia Pána
* Svätý týždeň

 |
| Veľkonočné trojdnie | 
* Štvrtok Svätého týždňa (Zelený štvrtok)
* Piatok utrpenia Pána (Veľký piatok)
* Svätá sobota (Biela sobota)
* Veľká noc
* Veľkonočná vigília
* Nedeľa Pánovho zmŕtvychvstania (Veľkonočná nedeľa)

 |
| Veľkonočné obdobie | 
* Veľká noc
* Nedeľa Pánovho zmŕtvychvstania (Veľkonočná nedeľa)
* Veľkonočná oktáva
* Pondelok vo Veľkonočnej oktáve
* Nedeľa Božieho milosrdenstva
* Nanebovstúpenie Pána
* Svätodušná nedeľa (Turíce)

 |
| Cezročné obdobie | 
* Najsvätejšie Kristovo Telo a Krv
* Svätých Petra a Pavla
* Premenenie Pána
* Nanebovzatie Panny Márie

 |
Teória **Nového svetového poriadku** (angl. *New World Order*) je konšpiračná teória, ktorá sa stala populárnou po roku 1990.

Táto eória tvrdí, že malá skupina medzinárodných elít kontroluje a manipuluje vlády, priemysel a mediálne organizácie po celom svete. Teória tvrdí, že táto skupina financovala a v niektorých prípadoch aj spôsobila väčšinu veľkých vojen za posledných 200 rokov, a to hlavne uskutočnením útokov pod falošnou vlajkou (aby získala na svoju stranu verejnú mienku); taktiež má rozhodujúci vplyv na svetovú ekonomiku, úmyselne spôsobuje infláciu a krízu. Podľa teórie sú tajní agenti pracujúci pre Nový svetový poriadok vo vysokých pozíciách vo vládach a priemysle. Za agentov Nového svetového poriadku sú považovaní medzinárodní bankári, hlavne vlastníci súkromných bánk zapojených do Federálneho rezervného systému, Bank of England a iných centrálnych bánk, a členovia Rady pre zahraničné vzťahy, Trilaterálnej komisie a skupiny Bilderberg. Nový svetový poriadok má mať pod kontrolou aj nadnárodné a globálne organizácie, ako sú Európska únia, OSN, Svetová banka, Medzinárodný menový fond a navrhovaná Severoamerická únia.

Skupina Bilderberg bola ešte nedávno tiež iba konšpiráciou. Dnes už je verejne známa účasť na stretnutí aj bývalého ministra financií SR Ivana Mikloša.[chýba zdroj]

Referencie
----------

1. ↑  There Are No Conspiracies. G. William Domhoff, marec 2005
2. ↑  The Criminalization of the State, Michel Chossudovsky, 3. február 2004

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku List of conspiracy theories na anglickej Wikipédii.*
Súradnice: 49°40′44″S 18°48′16″V﻿ / ﻿49,6789°S 18,8045°V﻿ / 49.6789; 18.8045

**Velká Čantoryje** (995 m n. m.) je vrch v Sliezskych Beskydách. Leží na česko-poľskej hranici nad obcou Nýdek, približne 7 km východne od Třinca. Poľská časť masívu patrí do chránenej oblasti Park Krajobrazowy Beskidu Slaskiego.

Poloha
------

Nachádza sa v juhozápadnej časti Sliezskych Beskýd, v geomorfologickom podcelku Čantoryjská hornatina a jej časti Čantoryjský hřbet. Leží na hranici Česka a Poľska, Moravsko-sliezskeho kraja a Sliezskeho vojvodstva a okresov Frýdek-Místek a Tešín. Zasahuje na katastrálne územie obce Nýdek a miest Ustroń a Wisła, ktoré sú zároveň najbližšími sídlami v okolí.

Opis
----

Velká Čantoryje leží v hraničnom hrebeni, ktorý vedie od vrchu Krkavice (976 m n. m.) severným smerom na Czantoriu Malu (865 m n. m.). Západne sa nachádza Ostrý (709 m n. m.) a Prašivá hora (541 m n. m.), južne Mionší (741 m n. m.), Veľký Sošov (885 m n. m.) a Cieslar (921 m n. m.), východne Trzy Kopce Wislanskie (810 m n. m.), Bukowa (712 m n. m.) a Orlowa (813 m n. m.) a severne Równica (884 m n. m.) a Czantoria Mala (865 m n. m.). Hrebeňom vedie rozvodie, preto voda z juhozápadných svahov odteká potokom Hluchová do Olše v povodí Odry, z východných a severných vodu odvádzajú kratšie prítoky Visly. Na vrchole je niekoľko stavieb, vrátane vyhliadkovej veže a vedie sem značený turistický chodník.

### Výhľady

Súvislý lesný porast obklopuje malú vrcholovú lúku umožňujúcu obmedzený rozhľad. Z vyhliadkovej veže je nerušený kruhový rozhľad a možno z nej tak pozorovať okolité vrchy Sliezskych Beskýd, Moravsko-sliezskych i Kysuckých Beskýd, nezriedka tiež Malú Fatru, Turzovskú vrchovinu a ojedinele i Západné Tatry.

Prístup
-------

* po  červenej turistickej značke:
	+ od juhu hrebeňom z Krkavice cez Velký Sošov
	+ od západu z Třinca cez rázc. Pod chatou na Čantoryji
	+ od juhozápadu z obce Nýdek cez rázc. Pod chatou na Čantoryji
* po  žltej turistickej značke z rázc. Pod chatou na Čantoryji

Referencie
----------

1. 1 2 3   *Mapy.cz* [online]. sk.mapy.cz, [cit. 2023-04-04]. Dostupné online.
2. 1 2 3 4   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2023-04-04]. Dostupné online.
3. ↑  Zeměměřický úřad. *Geoprohlížeč* [online]. ags.cuzk.cz, [cit. 2023-04-04]. Dostupné online.
4. ↑   *Mapy.cz* [online]. sk.mapy.cz, [cit. 2023-04-04]. Dostupné online.
5. ↑   *Peakfinder* [online]. peakfinder.org, [cit. 2023-04-04]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Sliezske Beskydy

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej trase
Autor: Eva Jiřičná, Londýn, Sloane Street, 1989

- priestor zaberá rozlohu 800m2 na troch podlažiach – suterén, prízemie a 1. nadzemné podlažie
- každý priestor bol rozdelený do pravidelných výklenkov, slúžiacich ako vitríny pre menšie predmety alebo na zavesenie šiat. Pre rozšírenie predajnej plochy boli do interiéru začlenené volne stojace steny, ktoré zároveň slúžia ako členiace prvky
- obmedzená škála farieb prispela k skľudneniu priestoru
- v celom obchode je podlaha pokrytá béžovou dlažbou
- steny a stropy sú v prírodnej šedej omietke, strop je v šedej, aby ladil s okolím
- pre výstavný systém a schodisko je použité sklo a matná nerezová oceľ
- nábytkové predmety sú z tmavo moreného javoru
- osvetlenie výstavných priestorov je zabezpečené nízkonapäťovými halogenovými svietidlami, ktoré sú skryté
- flourescentné svetlo je použité vo výstavných výklenkoch, kde zdôrazňuje sklenené police
- dlhé sklenené police podporujú eleganciu vystaveného tovaru, sú zosilnené sklenenými rebrami, ktoré sú upevnené priehľadným lepidlom
- zavesené laná z nerezovej oceli a štukované police na konzolách silno kontrastujú s odľahčeným sklom
- pokladne so zakriveným čelným profilom na drevených lištách zmäkčujú geometriu priestoru. Podobné zakrivenie sa objavuje na výkladných stoloch a detailoch obrub stropov a stien

Zdroje
------

* preklad Pachmanová Martina: In/Ex Terior práce Evy Jiřičné, vydavateľstvo Prostor, 2005
* ( fotografia) Archivované 2011-04-24 na Wayback Machine
**Bernolákovci** boli jedným z hlavných prúdov slovenského národného obrodeneckého hnutia. Išlo o katolícky prúd pomenovaný po Antonovi Bernolákovi.
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Prvá generácia bernolákovcov pôsobila od 80. rokov 18. storočia do 20. rokov 19. storočia v týchto centrách: Bratislava, Trnava (sídlo Slovenského učeného tovarišstva). Jej naj závažnejším činom je uzákonenie slovenčiny ako národného spisovného jazyka (bernolákovčina) a jej uvedenie do krásnej, náučnej a náboženskej literatúry.

Predstaviteľmi prvej generácie bernolákovcov sú okrem A. Bernoláka: J. Fándly, O. Mesároš, M. Hamuljak, A. Rudnai, A. Radlinský a ďalší. Jeho stúpencov spájala najmä bernolákovská spisovná slovenčina, koncepcie slovenskej národnej svojbytnosti a idea rovnosti národov.

Organizačným jadrom bernolákovcov v 90. rokoch 18. storočia bolo Slovenské učené tovarišstvo, ktoré vzniklo v roku 1792. Spolok propagoval bernolákovčinu a rozširoval v nej literatúru (najmä osvetovú a náboženskú).

Druhá generácia bernolákovcov pôsobila v 20. a 30. rokoch 19. stor. v centrách: Ostrihom, Budín, Pešť.
Snažili sa rozvíjať slovenský jazyk a prekonať jazykovú a konfesionálnu rozdvojenosť slovenských národných novorodeneckých síl. Tomuto cieľu slúžil aj Spolok milovníkov reči a literatúry slovenskej založený Martinom Hamuljakom.
Mladobernolákovská generácia sa názorovo zblížila so štúrovcami, prijala ich koncepciu i nový, štúrovský spisovný jazyk. 

Najvýznamnejšími predstaviteľmi druhej generácie bernolákovcov sú: Juraj Palkovič, J. Hollý, M. Hamuljak, Ján Herkeľ, Ján Koiš.

Referencie
----------

1. ↑  SLOVENSKÉ UČENÉ TOVARIŠSTVO. In: ŠKVARNA, Dušan et al. *Lexikón slovenských dejín*. 2. vyd. Bratislava : Slovenské pedagogické nakladateľstvo, 1999. 381 s. ISBN 80-08-02977-3. S. 324.

Literatúra
----------

* *K počiatkom slovenského národného hnutia : Sborník štúdií Historického ústavu SAV pri príležitosti 200 ročného jubilea narodenia Antona Bernoláka.* Bratislava : Vydavateľstvo Slovenskej akadémie vied, 1964. 480 s. [Zborník obsahuje 22 vedeckých štúdií orientovaných na rôzne aspekty bernolákovského hnutia.]

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Sir **Humphry Davy** (\* 17. december 1778, Penzance, Spojené kráľovstvo – † 29. máj 1829, Ženeva, Švajčiarsko) bol anglický chemik, experimentátor, zakladateľ elektrochémie a objaviteľ radu chemických prvkov.

Je po ňom pomenovaný mesačný kráter Davy.

Životopis
---------

Pochádzal z rodiny rezbára, po strednej škole sa stal učňom u lekárnika. Základy chemického vzdelania získal ako samouk. Neskôr sa stal najprv asistentom (1802), o niekoľko mesiacov neskôr profesorom a nakoniec prezidentom (1820 – 1826) na Royal Institution v Londýne a členom Kráľovskej spoločnosti. V roku 1812 bol povýšený do šľachtického stavu.

Bol obľúbeným prednášajúcim a demonštrátorom. Jeho žiakom a asistentom bol napríklad Michael Faraday.

Potvrdil Rumfordovu teóriu.

Chemický výskum
---------------

Humphry Davy skúmal oxidy dusíka; napríklad pomenoval rajský plyn. Dokázal, že tepelné žiarenie sa šíri aj vo vákuu, že diamant je tvorený čistým uhlíkom a i. Zaoberal sa elektrochemickými javmi a dokázal pritom, že sa voda účinkom elektrického prúdu rozkladá na vodík a kyslík. Ďalej izoloval prvky draslík a sodík (1807) a pomocou elektrolýzy tavenín kovy alkalických zemín (1808). Dokázal, že chlór je prvok; vypracoval teóriu kyselín a objasnil úlohu vodíka v kyselinách. Roku 1801 objavil elektrický oblúk. K jeho ďalším významným vynálezom patrí banícky bezpečnostný lampáš, zvaný tiež Davyho lampáš. Spoločne s Thomasom Wedgwoodom experimentoval vo fotografovaní, je považovaný za priekopníka a vynálezcu v odbore fotografie.

Referencie
----------

1. 1 2  Antonín Rükl: *Atlas Měsíce*, Aventinum (Praha 1991), kapitola Lalande, str. 112, č. mapového listu 43, ISBN 80-85277-10-7
2. ↑  SEJPKA, Ladislav. *Historie svařování v českých zemích.Téma: Úvod do historie svařování. Poznámky k historii obloukového svařování* [online]. CWS ANB, 2009-05-13, [cit. 2010-09-13]. Dostupné online.
3. ↑  SAPP. *History of welding, Welding Timeline, 1800-1900* [online]. weldinghistory.org, [cit. 2011-01-07]. Dostupné online. Archivované 2010-07-22 z originálu. (anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Humphry Davy**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Humphry Davy na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 12459774t
* GND: 118524089
* ISNI: 000000010883629X
* LCCN: n79142750
* NK ČR: nlk20000082224
* SNK: 152174
* VIAF: 29630108
* WorldCat: lccn-n79142750
**Marcel Nemec** (\* 8. jún 1971, Žiar nad Hronom – † 16. február 2024, Kremnica) bol slovenský herec, hudobník a zabávač. Bol spoluzakladateľom satiricko-umeleckého súboru Jána Kopytu (Kopytovci). V roku 2003 napísal knihu *HomoŠapiens*, ktorá je jedinečná v tom, že sa v nej prvýkrát na Slovensku mediálne známy človek, ktorý pôsobí v šoubiznise, otvorene hlási k homosexualite.

Životopis
---------

Narodil sa 8. júna 1971 v žiarskej pôrodnici, vyrastal v Kremnici. Vyštudoval herectvo na Štátnom konzervatóriu v Bratislave. Počas jeho štúdia založil spolu so spolužiakmi satiricko-umelecký súbor Jána Kopytu (Kopytovci), s ktorým hrávali autorské predstavenia a kabarety. Po štúdiu sa zamestnal v reklamnej agentúre, kde neskôr zastával pozíciu riaditeľa obchodu a marketingu futbalovej Sparty Praha.

Pracoval pre svoje občianske združenie *Moonlight camp*, ktoré sa venuje zážitkovému vzdelávaniu detí a mládeže. Je jedným zo zakladateľov občianskeho združenia *Tatry máme radi*, ktoré v lete organizuje zážitkový tábor v slovenských horách. Účinkoval v televíznych reklamách, televíznych seriáloch, filme, v divadle Aréna a v Mestskom divadle Žilina. Na Novej scéne hral v muzikáli *Fontána pre Zuzanu*. V minulosti hrával v divadle La Komika.
Zomrel 16. februára 2024 doma v Kremnici, v blízkosti svojej rodiny. Príčinou smrti bola rakovina slepého čreva, ktorá postupom času napadla aj pečeň.

Referencie
----------

1. 1 2   *Marcel Nemec je už v divadelnom nebi* [online]. Kremnica: Mestský úrad, [cit. 2024-02-17]. Dostupné online.
2. ↑  BEŇOVÁ, Martina. Zomrel obľúbený herec Marcel Nemec. *Aktuality.sk* (Bratislava: Ringier Axel Springer Slovakia), 2024-02-16. Dostupné online [cit. 2024-02-17].
3. ↑   *Marcel Nemec* [online]. IMDb, [cit. 2022-08-31]. Dostupné online.
4. ↑   *Herec Marcel Nemec: „Chcem žiť v krajine, kde mená premiéra a ministrov použijem iba keď im chcem prejaviť úctu."* [online]. 2020-11-17, [cit. 2022-08-31]. Dostupné online.
5. ↑  MURAJDOVÁ, Alex. Zomrel herec a zabávač Marcel Nemec († 52). *tvnoviny.sk* (Bratislava: MARKÍZA – SLOVAKIA), 2024-02-16. Dostupné online [cit. 2024-02-17].

Externé odkazy
--------------

* Marcel Nemec v Česko-Slovenskej filmovej databáze
* Marcel Nemec v Internet Movie Database (po anglicky)

Autoritné údaje: * ISNI: 0000000114945118
* LCCN: n2011010561
* NK ČR: pna2004259348
* VIAF: 78152380134301762296
* WorldCat: lccn-n2011010561
Sir **Ralph Abercromby** (\* 7. október 1734, Menstrie pri Tullibody, Clackmannanshire, Škótsko – † 28. marec 1801, Alexandria, Egypt) bol britský generálmajor, ktorý sa preslávil v počiatočnej fáze Napoleonskych vojen.

Životopis
---------

V roku 1756 bol účastníkom tzv. sedemročnej vojny. Politickým zmýšľaním bol liberál, ako člen parlamentu sympatizoval s americkým bojom za nezávislosť. V roku 1973 bojoval vo Flámsku pod velením vojvodu z Yorku, v roku 1799 v Nizozemsku. Medzitým bol vojenským veliteľom britských oddielov v západnej Indii a Írsku 1797 – 1798. 
  
V roku 1801 sa úspešne vylodil s britským expedičným zborom v Egypte s úlohou vytlačiť Napoleona z tejto krajiny. V bitke pri Alexandrii (21. marec 1801) porazil za cenu ťažkých strát tu dislokované francúzske sily. Počas bitky utrpel zranenie, na ktorého následky o sedem dní neskôr na palube svojej vlajkovej lode zomrel.

Zdroj
-----

* Abercrombie, Ralph. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 23.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ralph Abercromby**

Autoritné údaje: * BnF: 16295899h
* GND: 119229293
* ISNI: 0000000107967060
* LCCN: n87933789
* VIAF: 5736544
* WorldCat: lccn-n87933789
O obci na Makarskej riviére pozri *Baška Voda.*
Súradnice: 44°58′S 14°45′V﻿ / ﻿44,967°S 14,750°V﻿ / 44.967; 14.750

**Baška** je obec a prístav, ktorý sa nachádza na juhovýchodnom pobreží chorvátskeho ostrova Krk.

Poloha
------

Nachádza sa na juhovýchodnom okraji ostrova Krk, patriaceho do Prímorsko-gorskokotarskej župy. Obec leží asi 50 km juhovýchodne od Rijeky, na pobreží Kvarnerského zálivu, na mieste osídlenom už Ilýrmi a Rímanmi. Osady obce ležia v údolí Baška Draga, ktoré sa obkolesené dvojicou cca 400 m vysokých hrebeňov tiahne v dĺžke asi 8 km severozápadným smerom. Údolie je známe pestovaním viniča a pšenice, v malom rozsahu sa zachovalo tradičné rybárstvo.

Obyvateľstvo
------------

Obec (opčinu) Baška tvoria 4 osady, ktoré mali pri sčítaní v roku 2012 spolu 1674 obyvateľov. 

* Baška
* Batomalj
* Draga Bašćanska
* Jurandvor

Turizmus
--------

Baška patrí medzi najznámejšie turistické destinácie v severnej časti Jadranu. Stredisko je obľúbeným cieľom turistov zo strednej Európy, vrátane Slovákov, ktorí majú možnosť využiť hotely Zvonimír, Corinthia a Tamaris, trojicu kempov a množstvo privátov. Pobrežie je lemované promenádou s množstvom typických obchodíkov a reštaurácii, k dispozícii sú požičovne člnov, skútrov, surfov a potápačských potrieb, ako aj tobogány a nafukovacie atrakcie na vode. 

Pre turistov sú priamo z promenády značené turistické chodníky, vedúce na okolité vrchy. Zaujímavosťou je aj *Baščanska staza glagoljice* - súbor 24 do kameňa vytesaných písmen hlaholiky, ktoré sú umiestnené po celej Baške.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Baška (Chorvátsko)**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky obce

| * z
* d
* u
Mestá a obce v Prímorsko-gorskokotarskej župe |
| --- |
| Mestá (Gradovi) | 
* Bakar
* Cres
* Crikvenica
* Čabar
* Delnice
* Kastav
* Kraljevica
* Krk
* Mali Lošinj
* Novi Vinodolski
* Opatija
* Rab
* Rijeka
* Vrbovsko

 |
| Obce (Općine) | 
* Baška
* Brod Moravice
* Čavle
* Dobrinj
* Fužine
* Jelenje
* Klana
* Kostrena
* Lokve
* Lopar
* Lovran
* Malinska-Dubašnica
* Matulji
* Mošćenička Draga
* Mrkopalj
* Omišalj
* Punat
* Ravna Gora
* Skrad
* Vinodolska općina
* Viškovo
* Vrbnik

 |
Sir **Hiram Stevens Maxim** (\* 5. február 1840, Sangerville, Maine – † 24. november 1916, Londýn) vynálezca prvého prenosného guľometu (1881) a pasce na myši.

Narodil sa v Sangerville, štát Maine, v USA. V roku 1881 emigroval do Veľkej Británie, v roku 1899 získal britské občianstvo a v roku 1901 ho kráľovná Viktória povýšila do šľachtického stavu. Zomrel v Londýne. Príčinou emigrácie do Veľkej Británie boli okrem iného patentové spory s Edisonom o prvenstvo pri vynáleze elektrickej žiarovky (zväčša ich prehral).

Vytvoril 271 patentov v oblasti zbraní, elektrotechniky, motorových vozidiel a iných oblastí. Venoval sa aj konštrukcii lietadiel (neúspešne). 
Vymyslel okrem iného:

* mnoho patentov v oblasti výroby žiaroviek a žiarovkových vlákien
* elektromer
* guľomet a iné vynálezy v oblasti strelných zbraní
* najmenej jednu konštrukciu vzduchovky
* mentolový inhalátor pre liečbu astmy
* niekoľko patentov na výbušné a elektrické motory
* niekoľko patentov na motorové a elektrické vozidlá
* niekoľko rôznych konštrukcií pascí na myši, ktoré sa používajú dodnes

Vynálezcom bol aj brat Hudson Maxim (\* 5. február 1853 – † 6. máj 1927), ktorý sa zaoberal hlavne chémiou a výbušninami a je spolutvorcom bezdýmneho strelného prachu. 

Syn Hiram Percy Maxim (\* 2. september 1869 – † 17. február 1936), je spoluzakladateľom americkej rádioamatérskej ligy – American Radio Relay League (ARRL) a vynálezcom tlmiča hluku výstrelu, ktorý sa uplatnil po úprave v automobiloch ako tlmič výfuku.

* Návrh lietadlaNávrh lietadla
* Guľomet Maxim, ruský vzor 1910 na lafete Sokolova, so štítom a vodným chladením (II. svetová vojna)Guľomet Maxim, ruský vzor 1910 na lafete Sokolova, so štítom a vodným chladením (II. svetová vojna)
* Guľomet Maxim na lafete DunonaldGuľomet Maxim na lafete Dunonald
* Pasca na myši typu MaximPasca na myši typu Maxim

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hiram Stevens Maxim**

Autoritné údaje: * BnF: 10619805h
* GND: 128466308
* ISNI: 0000000083722877
* LCCN: no92029241
* NK ČR: xx0003870
* VIAF: 35509179
* WorldCat: lccn-no92029241
**Ivan Balaďa** (\* 1. január 1936, Bratislava, Slovensko – † 17. jún 2014, Praha) bol slovenský filmový a divadelný režisér.

V rokoch 1959 - 1961 pracoval ako režisér v Česko-slovenskej televízii Bratislava. V roku 1964 ukončil štúdium filmovej a televíznej réžie na pražskej FAMU. Natočil televízne filmy *Smrť sa volá Engelchen* (1960), *Tri gaštanové kone* (1967), *Oči plne snehu* (1983) a *Biela voči oblohe* (trojdielny film - 1986). Film *Archa bláznů* bol komunistickým režimom zakázaný a verejne bol uvedený až v roku 1990 na MFF v Karlových Varoch. Spolupracoval najmä s českými divadlami (napr. v Olomouci, Zlíne).

Filmografia
-----------

* 1970 - *Archa bláznů* – dokončil v r. 1990
* 1987 - *O živej vode*

Referencie
----------

1. ↑   Zemřel filmový režisér Ivan Balaďa. Bylo mu 78 let. *Aktuálně.cz* (Praha: Economia), 2014-06-26. Dostupné online [cit. 2022-07-24].

Externé odkazy
--------------

* Ivan Balaďa

Autoritné údaje: * GND: 1058875574
* ISNI: 0000000056878753
* NK ČR: js20011212091
* SNK: 150954
* VIAF: 84208022
ThLic. PaedDr. **Peter Holbička** (\* 20. apríl 1973, Čadca) je slovenský rímskokatolícky kňaz Kysuckého dekanátu Žilinskej diecézy a Dekan dekanátu Kysucké Nové Mesto.

Biografia
---------

Duchovnou formáciou prešiel v kňazskom seminári sv. Gorazda. Vysvätení za diakona bol 13. júna 1997 vo Višnovom. Presbyterát sa slávnostne uskutočnil 27. júna 1998 v Korni. Od roku 1998 do roku 2000 pôsobil ako kaplán v Bošanoch. Následne pôsobil v roku 2000 – 2001 v Pruskom. Potom pôsobil ako administrátor v Nitre – Chrenovej v roku 2001 – 2004. V roku 2003 absolvoval Katolicki Uniwersytet Lubelski v Lubline. Od roku 2004 bol uvoľnený z pastorácie pre prácu v rádiu Lumen. Pôsobil tu do roku 2008. Následne v rokoch 2008 – 2013 bol hovorcom Žilinskej diecézy. Po uvoľnení z práce hovorcu začal pastoračne pôsobiť v roku 2008 ako kaplán pri kostole sv. Barbory v Žiline. Od roku 2009 bol farárom vo farnosti Žilina–Mesto. Následne od roku 2010 bol správca Katedrálneho chrámu Najsvätejšej Trojice v Žiline. Od roku 2013 pôsobí ako farár kostola sv. Jakuba v Kysuckom Novom Meste a ako dekan v Dekanáte Kysucké Nové Mesto. Od roku 2014 bol poverený pastoračnou starostlivosťou o hnutia a sociálne diela Žilinskej diecézy.

Referencie
----------

1. ↑   *Počiatky obce a farnosti* [online]. Farnosť Čadca. Dostupné online.
2. ↑   *Peter Holbička je stále pravidelným poslucháčom Rádia LUMEN* [online]. Rádio Lumen, 2018-03-04. Dostupné online.
3. ↑  Peter Slovák. *Na fare sa nebudete nudiť* [online]. Katolícke noviny, 2020-07-21. Dostupné online.
4. ↑  Iveta Hažíková. *Koronavírusu sa nevyhol ani dekan Peter Holbička* [online]. Petit Press, mykysuce.sme.sk, 2021-01-17. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Schématizmus Žilinská diecéza, Holbička Peter - farár, dekan
* Naša diecéza.sk - Peter Holbička[nefunkčný odkaz]
Žltý Kristus, 1889, Albright-Knox Art Gallery
**Žltý Kristus** (orig. *Le Christ jaune*) je obraz z roku 1889, je jedným zo slávnych plátien Paula Gauguina.

Technické podrobnosti
---------------------

Rozmery 92x73 cm, obraz je možné zhliadnuť v Albright-Knox Art Gallery, Buffalo, štát New York.

Opis obrazu
-----------

Obraz Žltý Kristus sa bezprostredne inšpiruje polychromovanou drevenou sochou – dielom zo 17. storočia, nachádzajúcim sa v kaplnke v Trémalo, neďaleko autorovho bydliska (Pont-Aven). Obraz je charakteristickým dielom pre syntetizmus a to, čomu sa hovorí *Gauguinov primitivizmus*.

Dielo nepôsobí priestorovým dojmom. Hĺbka obrazu pochádza prevažne z divákovej skúsenosti videnia priestoru – ženy vľavo sa perspektívne zmenšujú, v pozadí jesenná krajina. V polovici plátna obraz delí kamenný plot, cez ktorý prelieza človek. Ako by autor chcel navodiť dojem všednosti.

Gauguin si vyberá čisté farby, ktoré nemodeluje, ale pokladá v širokých škvrnách. Tým sa líši od svojich súčasníkov, napr. van Gogha. Na plátne zostávajú zachované len najdôležitejšie línie. Patrné je využívanie systému už existujúcich umeleckých foriem, ktoré umelec prijíma za vlastné a dáva ich do nového kontextu. Z týchto zvláštnych spojení, zo spleti foriem a inšpirácií navzájom si cudzích, sa rodí aj jedno z jeho najzrelších diel – Žltý Kristus. Spisovateľ Octave Mirbeau o diele píše, že je: *znepokojujúcou a znamenitou zmesou barbarskej nádhery, katolíckej liturgie, hinduistických túžob, gotickej obraznosti, temného a subtílneho symbolizmu*. 

Farba je pre maliara vystihnutím pocitu. Preto ju nemožno použiť v akejkoľvek forme naturalizmu alebo realizmu. V tom sa výrazne líši od impresionistov, od ktorých sa dlhú dobu učil. Vytýka im, že sa neoslobodili od nutnosti popisovania a ilustrácie skutočnosti. Pre Gauguina existuje len maľovanie a nie mätúce popisovanie skutočnosti.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Umelecký portál |