**Bocian okuliarnatý** (*Ciconia stormi*) je druh brodivca z čeľade bocianovité (Ciconiidae). Prvýkrat druh opísal nemecký vedec August Wilhelm Heinrich Blasius roku 1896 ako *Melanopelargus episcopus stormi*. Bocian okuliarnatý bol často považovaný za rovnaký druh ako bocian bielokrký (*Ciconia episcopus*), no v súčasnosti sú oba druhy považované za samostatné, pričom areály výskytu týchto druhov sa krížia. Bocian okuliarnatý sa vyskytuje v Indonézii na ostrove Borneo a na juhovýchodnej Sumatre, zriedka sa objavuje tiež na Malajskom polostrove alebo v Thajsku. Čo do počtu jedincov patrí bocian okuliarnatý medzi najviac ohrozené druhy bocianov na svete. Na Malajskom polostrove je populácia odhadovaná na 150 vtákov, na Kalimantane a Sumatre pod 250 jedincov. Celková veľkosť populácie bola odhadnutá na 400 – 500 jedincov, z toho asi 260 – 330 dospelcov. Trend celkovej populácie je klesajúci. Hlavným dôvodom tohto poklesu je strata prirodzeného prostredia. Len medzi rokmi 1985 – 1997 došlo k zničeniu jednej štvrtiny lesov na Kalimantane a od roku 1985 zmizlo takmer 30 % pôvodných lesov na Sumatre. Dôvodom je predovšetkým ťažba dreva a uvoľňovanie pôdy pre pestovanie paliem olejových (*Elaeis guineensis*). V menšej miere sa objavuje tiež lov. Ako chránený druh je bocian okuliarnatý hodnotený v Indonézii, Thajsku a v Sarawaku, ale skutočné vymáhanie ochrany alebo ochranné akcie nie sú realizované. Bocian okuliarnatý sa ale vyskytuje vo viac ako desiatich chránených areáloch. Medzinárodná únia na ochranu prírody a prírodných zdrojov (IUCN) druh hodnotí ako ohrozený.

Bocian okuliarnatý dosahuje výšku 75 – 91 cm. Sfarbenie je na hrudníku, chrbte, krídlach a korune čierne, na krku, šiji a bruchu biele. Okolo očí sa rozprestierajú výrazné žlté kruhy. Zobák je červený, tiež končatiny majú matne červené sfarbenie. Neobjevuje sa výrazný sexuálny dimorfizmus, aj keď samce bývajú pravdepodobne o niečo väčší ako samice. Bocian okuliarnatý sa vyskytuje v pôvodných hustých močaristých alebo riečnych lesoch. Žije prevažne samotársky. O rozmnožovaní existuje dosiaľ len málo informácií. Prvé hniezdo tohto druhu bolo objavené v Thajsku 27. septembra 1986. Mláďatá sa vykľuli asi 21. až 24. októbra, ale 22. novembra bolo hniezdo zničené jedným dedinčanom. Druhé známe hniezdo bolo nájdené na juhu Sumatry v oblasti Sembilang 26. apríla 1989, pričom bolo získané jedno vajce bielej farby (ktoré sa dnes nachádza v Bogorskom muzeu). Rodičia mláďatá kŕmili niekoľkokrát denne rybami, žabami a červami. Očakáva sa, že mláďatá sú schopné lietať po asi 90 dňoch.

Referencie
----------

1. 1 2 3  HANCOCK, James; KUSHLAN, James A.; KAHL, M. Philip. *Storks, Ibises and Spoonbills of the World*. [s.l.] : A&C Black, 2010. 385 s. ISBN 978-1-4081-3499-3. Kapitola Storm's Stork. (po anglicky)
2. 1 2  BirdLife International 2017. Ciconia stormi (amended version of 2016 assessment). The IUCN Red List of Threatened Species 2017: e.T22697685A110066434.. Downloaded on 17 November 2019.
3. 1 2   *Storm’s stork* [online]. Arkive, [cit. 2019-11-18]. Dostupné online. (po anglicky)

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bocian okuliarnatý**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Bocian okuliarnatý**