recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
EAN-13
**European Article Number**, skr. **EAN**, je druh čiarových kódov. Najčastejší EAN kód a pravdepodobne najčastejšie používaný čiarový kód vôbec je EAN-13, ktorý bol definovaný štandardizačnou organizáciou GS1.

Kódy EAN-13 sa používajú na celom svete na označovanie jednotlivých druhov tovaru. Upravená podoba tohto kódu sa používa ako ISBN alebo ISSN. Z kódu EAN-13 možno zistiť krajinu pôvodu alebo spôsob použitia daného tovaru. Menej používané sú kódy EAN-8, ktoré sú vyhradené a používané pre malé obaly, na ktoré je problém umiestniť trinásťmiestny kód, ako sú napríklad cukrovinky.

EAN-13
------

V EAN-13 jednotlivé symboly kódujú 13 čísel, ktoré sú rozdelené do štyroch častí:

* Systémová číslica, prvé dve alebo tri číslice, obvykle identifikujú krajinu, kde je zaregistrovaný výrobca (nemusí označovať krajinu pôvodu výrobku). V prípade, že EAN-13 vznikol konverziou z ISBN alebo ISSN kódu, systémový kód je 978 alebo 979 v prípade ISBN alebo 977 v prípade ISSN.
* Kód výrobcu, skladajúci sa zo štyroch alebo piatich číslic v závislosti na systémovom kóde
* Kód výrobku, skladajúci sa z piatich číslic
* Kontrolná číslica. Je vypočítaná pomocou funkcie modulo 10 (je to teda samodetekujúci kód).
	+ Postup výpočtu (kód 858402734140**4**):
		- Sčítajú sa čísla na nepárnych pozíciách (8+8+0+7+4+4=31)
		- Pripočíta sa súčet čísel na párnych pozíciách vynásobený tromi ((5+4+2+3+1+0)\*3=45)
		- Výsledok sa zaokrúhli nahor na celé číslo deliteľné 10 a odpočítame ho. Takto získame kontrolnú číslicu (45+31=76; 80-76=**4**)

Rovnako sa kontrolná číslica vypočítava i pre EAN/UCC8, EAN/UCC14 alebo pre kód SSCC.

### Kódy štátov

Prvé dve alebo tri číslice označujú štát, v ktorom je zaregistrovaný výrobca produktu. Občas sa používajú EAN kódy začínajúce číslicou 0, v takom prípade to je rozšírený UPC kód. Väčšina skenerov dokáže čítať a používať oba druhy kódov, ale mnoho výrobcov v USA stále používa iba UPC kód.

### Kódovanie

K zakódovaniu sa číslice najprv rozdelia na tri skupiny:

* Prvá číslica
* Prvá (ľavá) skupina po 6 číslic
* Druhá (pravá) skupina po 6 číslic

Pre zakódovanie posledných 12 číslic existujú tri schémy – ľavý s nepárnou paritou, ľavý s párnou paritou a pravý. Každá schéma pre každú číslicu definuje permutáciu dvoch čiar a dvoch medzier, širokých štyri **X** z celkových siedmich. Prvá číslica nemá ekvivalent v sekvencii čiar čiarového kódu, ale určuje, ktorá z číslic v ľavej časti bude zakódovaná schémou s ktorou paritou. Pre číslice v pravej skupine je použitá pravá schéma vždy. Schéma pre ľavú skupinu s nepárnou paritou sa zhoduje so starším kódovaním UPC-A a je dané, že pre nulu ako prú číslicu kódu budú všetky číslice ľavej skupiny zakódované podľa tejto schémy (z dôvodu spätnej kompatibility s čiarovým kódom UPC).

Pozri aj
--------

* Zoznam GS1 kódov štátov

Externé odkazy
--------------

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Čárový kód na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
**Romina Francesca Powerová** (angl. Romina Francesca Power; \* 2. október 1951, Los Angeles, USA) je americká popová speváčka a herečka.

Narodila sa v Los Angeles ako najstaršia dcéra herca Tyrona Powera a jeho druhej manželky, herečky Lindy Christian. Po rozvode rodičov v roku 1956 Romina aj s mladšou sestrou Taryn cestovali s matkou po mnohých krajinách. Veľkú časť detstva prežili v Mexiku a Taliansku. Záujem o hudbu u nej podnietili muzikály a jej tvorbu ovplyvnili najmä Beatles a Bob Dylan, ktorí ju inšpirovali ku skladaniu svojich prvých piesní. Vysokoškolské štúdium absolvovala v Anglicku a aktívne hovorí piatimi jazykmi.

Od 14. rokov sa objavila v niekoľkých talianskych filmoch a práve tam v roku 1960 spoznala herca a speváka, neskoršieho (od roku 1970) manžela Albana Carrisiho. Vytvorili spevácke duo Al Bano & Romina Power, ktoré sa rýchlo stalo populárne v Taliansku a výrazné úspechy dosiahlo aj v Nemecku, Rakúsku, Španielsku, Francúzsku, Grécku, Latinskej Amerike aj východnej Európe. Ich albumy vyšli v niekoľkých jazykoch a reedíciách. Spoluprácu úspešnej dvojice narušil rozvod manželstva (z ktorého má štyri deti) v roku 1999, no čiastočne ju obnovili v roku 2013.

V roku 2005 bola Romina v porote talianskeho televízneho programu *Ballando con le Stelle*, o rok neskôr usporiadala prevažne v Miláne niekoľko výstav svojich obrazov. V roku 2007 kúpila dom v Sedone v Arizone, kde sa natrvalo presťahovala. V roku 2012 vydala album *Da Lontano* a v lete roku 2013 vystúpila s Al Banom na koncerte v Moskve.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Romina Powerová**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka speváčky

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Romina Power na anglickej Wikipédii a Romina Power na talianskej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 13938504f
* GND: 140501703
* ISNI: 0000 0001 1696 788X
* LCCN: no98057389
* NK ČR: xx0056251
* VIAF: 107192588
* WorldCat: lccn-no98057389
**Europasaurus** bol dlhokrký bylinožravý dinosaurus, trpaslíčí sauropód dorastajúci do dĺžky približne 6 metrov. Žil pred 155 až 150 miliónmi rokov na území dnešného Nemecka. Jediný druh je **Europasaurus holgeri**.

Znaky
-----

Kostra rodu Europasaurus
Podobne ako iné sauropódy zo skupiny Macronaria, aj tento tvor disponoval pomerne silnými lyžicovitými zubami vhodnými na spásanie odolnej vegetácie. Vonkajším výzorom pripomínal Europasaurus oveľa väčšie sauropódy zo skupiny Brachiosauridae. Mal vysokú lebku, dlhý krk vztyčujúci sa od pliec smerom hore, kohútik nad úrovňou bedier a relatívne krátky chvost. Kladistická analýza však ukázala, že priamo do Brachiosauridae nepatril, predstavoval však blízkeho príbuzného ako brachiosauridov, tak titanosaurov.

Trpaslíčia veľkosť
------------------

Hoci na dnešné pomery predstavoval Europasaurus pomerne veľké zviera, v skutočnosti išlo o trpaslíčiu formu, ktorá vznikla z oveľa väčších predkov. Dôvod pre zmenšenie veľkosti nachádzame zrejme v migrácii prapredkov Europasaura na pomerne malý ostrov, ktorý nedokázal uživiť populáciu obrovských dinosaurov. Podbný prípad trpaslíčej formy sauropódov nachádzame aj u oveľa neskoršieho rodu Magyarosaurus, prípadne u ornitopóda rodu Telmatosaurus.

Pozri aj
--------

* Abrosaurus

Použitá literatúra
------------------

* Mateus, O. Laven, T. and Knötschke, N. 2004. *A dwarf between giants? A new late Jurassic sauropod from Germany.* Journal of Vertebrate Paleontology 24(3):90A.
**Július Lenko** (pseudonymy **Daniel Jozef**, **Elo Strmina**, **J. Oknel**, **Valaský** a i.) (\* 10. december 1914, Hybe – † 18. január 2000, Bratislava) bol slovenský básnik a prekladateľ.

Životopis
---------

Narodil sa 10. decembra v Hybiach a vzdelanie získaval v Liptovskom Mikuláši a v Bratislave, kde študoval slovenčinu a nemčinu na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského. Po ukončení vysokoškolského štúdia v roku 1939 pôsobil ako stredoškolský profesor v Humennom a Prešove, v rokoch 1945 – 1957 učil v Liptovskom Mikuláši. V roku 1957 začal pracovať na Povereníctve školstva a kultúry v Bratislave, od roku 1960 pracoval ako redaktor vydavateľstva Tatran, kde zotrval až do odchodu do dôchodku v roku 1977.
Jeho život a dielo mapuje aj dokumentárny film *Július Lenko* (STV Bratislava 1997, cyklus Portréty, scenár a réžia Fedor Bartko).

Tvorba
------

Svoje prvé literárne diela začal uverejňovať už počas stredoškolských štúdií v časopise Slovenský ľud, Nový rod a Svojeť, neskôr publikoval i v časopisoch Slovenské smery, Slovenské pohľady, Elán, Pero a Nové slovo. Knižne debutoval v roku 1941 zbierkou básní *V nás a mimo nás*. Jeho tvorba bola silne ovplyvnená poetizmom a nadrealizmom, ale i spisovateľmi ako Emil Boleslav Lukáč, Laco Novomeský, Ivan Krasko, zo zahraničných potom najmä Jiří Wolker. Vo svojich začiatkoch sa venoval témam dobového vysťahovalectva a ľúbostnej lyrike, neskôr sa v jeho tvorbe objavovali i témy vojny, utrpenia, neskôr i spomienky na detstvo a mladosť. Okrem vlastnej tvorby sa venoval i prekladaniu z nemčiny (Johann Wolfgang Goethe, Friedrich Schiller, Bertold Brecht, Heinrich Heine, Hermann Hesse, Novalis a i.), francúzštiny (Jean de La Fontain) a ruštiny (Alexander Sergejevič Puškin, Nikolaj Alexejevič Nekrasov, Ivan Andrejevič Krylov). Zaslúžil sa o založenie Múzea Janka Kráľa v Liptovskom Mikuláši.

Dielo
-----

### Poézia

* 1941 – *V nás a mimo nás*
* 1946 – *Pohorie beznádeje*
* 1947 – *Hviezdy ukrutnice*
* 1948 – *Spomienková báseň*
* 1962 – *Z Tvojho stola*
* 1970 – *Objatie*
* 1974 – *Stužková slávnosť*
* 1981 – *Čakaj ma pri púpavách*
* 1989 – *Naberanie živej vody*
* 1993 – *Smútok zelených stromov*
* 1998 – *Večerné verše*
* 2004 - Dcérke

### Výbery

* 1964 – *V nás a mimo nás*
* 1969 – *Nostalgia*
* 1973 – *Rozkmitane struny*
* 1979 – *Medzi tebou a mnou*
* 1989 – *Ak raz si lubil*

Ocenenie
--------

* Roku 1985 Národný umelec

Autoritné údaje: * abART: 33694
* BnF: 12073893n
* GND: 1031329390
* ISNI: 0000 0001 1023 3973
* LCCN: n88085192
* NK ČR: jo20000074078
* SNK: 159019
* VIAF: 29557853
* WorldCat: lccn-n88085192
**Romeo, Júlia a tma** je novela českého spisovateľa Jana Otčenáška z roku 1958. Ide o novelu o tragickom príbehu Pavla a židovského dievčaťa Ester v období heydrichiády.

Doba Protektorátu priniesla do literatúry mnoho diel. Poviedky Jana Drdu, z ktorej najsilnejšia je Vyšší princíp, diela Bohumila Hrabala a mnoho iných. Dielo, ktoré je o láske, dielo, v ktorom cítiť napätie od začiatku do konca. Hlavnými postavami sú Pavel a Ester. Obaja sú do seba zamilovaní a neskutočne sa boja gestapa.

Hlavný hrdina
-------------

### Pavel

18 ročný Pavel, ktorý je ešte vo veku dospievania, ani netuší, že si sadne k svojej láske. Chlapec nenávidiaci dobu heydrichiády si sadne k dievčaťu, ktoré plače. *„Ach, zrejme ju niekto nechal a teraz chce skočiť pod vlak."* Pomyslí si. 

Pavlov názor na prísediacu sa zmení hneď potom ako na nej uvidí žltú hviezdu. Chytí ju za ruku a mysľou mu čosi preblysne. Skryje ju. Spomínaný čin možno hodnotiť ako prvok existencializmu. 

### Ester

Ester je hanblivé dievča, v jej srdci sa však skrýva žiarivé teplo, ktoré zo začiatku nepatrí nikomu s výnimkou rodiny. Hovorí o svojej rodine, ktorá sa má „dobre" v Terezíne. Neskôr do svojho srdca pustí Pavla a ani netuší, koľko problémov mu urobí.

Charakteristika diela
---------------------

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Pavel sa začne o Ester starať a obaja sa do seba nežne zamilujú. Začnú sa o seba báť. Pavel nepovie doma o Ester, bojí sa reakcie rodičov. Rodičom často klame. Vymyslí si, že šiel za kamarátom. Nevie svoje tajomstvo vyzradiť nikomu, ani sebe v zrkadle. 

Autor si všíma aj náladu miestneho, pražského obyvateľstva. Píše o ľuďoch, ktorý si v čase biedy vedeli pomôcť. Píše však aj o kolaborantoch a odsudzuje ich. Podľa neho ľudia, ktorí pomáhajú gestapu, udávajú iných, nemajú v slušnej spoločnosti, čo robiť. Komentuje svoj názor aj výrokom jedného obyvateľa domu, kde Pavel spolu s rodinou žije. „*Já taky nejsem žádny Jánošík, to mi hergot věř, ale jsou chvíle, kdy člověk musí ukázat, že je vůbec člověkem, má-li se ještě vůbec kdy podívat slušným lidem do očí."*
Otčenášek je autorom, ktorý píše o reakcii obyvateľstva voči Lidiciam. Keď sa Pavel o Lidiciach dozvie, nevie čo má robiť. Autor píše realisticky, ba až naturalisticky aké gestapo bolo. Názor Jana Otčenáška voči nacizmu cítiť aj vo výroku *„Po tých Lidicích ma už nepřekvapí ničím."*

Dielo bolo sfilmované. Pavla si zahral legendárny Ivan Mistrík a Ester Daniela Smutná.
**Alan Isler** (\* 12. september 1934, Londýn – † 29. marec 2010, New York) bol britský spisovateľ žijúci od 18 rokov v USA.

V roku 1952 emigroval do Spojených štátov a v období 1967 – 1995 učil anglickú literatúru na Queens College, City University of New York. Jeho prvý román, *The Prince of West End Avenue* , vyhral v roku 1994 National Jewish Book Award. V nasledujúcom roku sa kniha zaradila medzi posledných dvanásť nominovaných na prestížnu Booker Prize. V roku 1996 získal literárnu cenu Jewish Quarterly-Wingate Prize. Posledné roky svojho života žil v New Yorku a Sag Harbour.

Dielo
-----

* *The Prince of West End Avenue*, 1996
* *Kraven Images*, 1996
* *The Bacon Fancier*, 1997
* *Clerical Errors*, 2002
* *The Living Proof*, 2005

Externé odkazy
--------------

* Nekrológ v New York Time

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Alan Isler na nemeckej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Literárny portál |

Autoritné údaje: * BnF: 13167481m
* GND: 115579044
* ISNI: 0000 0000 8391 5564
* LCCN: n93093498
* NK ČR: jn20031205014
* VIAF: 69068452
* WorldCat: lccn-n93093498
Vajce
**Ibis skalný** alebo **hrivnatec skalný** (*Geronticus eremita*) je vzácny brodivý vták z čeľade ibisovité (*Threskiornithidae*).

Rozšírenie
----------

Obýva neúrodné, suché, skalnaté krajiny. Dorastá 70 – 80 cm a je celý lesklo čierny s neoperenými lícami a čelom a dlhým, ružovým, na konci smerom dolu zahnutým zobákom. Hniezdi v kolóniách na skalných útesoch, kde si stavia jednoduché hniezdo z vetiev, do ktorého následne kladie 2-3 vajcia. Živí sa najmä plazmi, hmyzom a inými malými živočíchmi.

V minulosti ibis skalný obýval Stredný východ, sever Afriky a juh Európy, podľa fosílií tu najviac žil už pred 1,8 miliónmi rokov. Z Európy bol úplne vyhubený zhruba pred 300 rokmi a v súčasnej dobe je zaraďovaný do kategórie kriticky ohrozených druhov. Jeho voľne žijúca populácia je dnes odhadovaná na 500 jedincov v južnom Maroku a menej než 10 ďalších v Sýrii, kde bol jeho výskyt objavený až v roku 2002. Stále pritom ide o vymierajúci druh, a to aj cez nedávno prevádzané reintrodukčných programoch v Turecku, Rakúsku, v Španielsku a v severnom Maroku.

Ohrozenie
---------

Dôvody dlhodobého úpadku početnosti tohto druhu nie sú stále objasnené, je však isté, že v posledných rokoch mohol za rýchle straty celých kolónií najmä lov, strata prirodzeného biotopu a otrava pesticídmi.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ibis skalný**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Ibis skalný**

Referencie
----------

1. ↑  IUCN Red list 2018.08. Prístup 16. jún 2022

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ibis skalní na českej Wikipédii.*
Displej cyklistického počítača
**Cyklistický počítač** (tiež **cyklopočítač**, **cyklocomputer** alebo **cyklistický tachometer**) je zariadenie, ktoré meria a cyklistovi na displeji ukazuje predovšetkým:

* prejdenú vzdialenosť v kilometroch,
* dobu jazdy,
* čas a dátum,
* okamžitú rýchlosť,
* na vyžiadanie maximálnu dosiahnutú rýchlosť a priemernú rýchlosť.

K získaniu týchto hodnôt postačí jednoduchý senzor snímajúci otáčky kolesa, znalosť obvodu kolesa a vstavané hodiny.

Ak je počítač namiesto toho založený na technológii GPS, môže poskytovať ďalšie údaje a funkcie, predovšetkým:

* okamžitú zemepisnú polohu vrátane nadmorskej výšky,
* bilanciu prekonaného prevýšenia, prípadne výpočet spálených kalórií,
* záznam trasy a jej import do elektronickej mapy.

Takýto prístroj je nezávislý od bicykla a je možné ho využívať aj pri chôdzi, plavbe alebo jazde vozidlom.

Podľa vybavenia ďalšími senzormi potom meria tiež:

* frekvenciu šliapania (okamžitú a priemernú),
* aktuálnu teplotu,
* meranie srdcového tepu,
* a ďalšie.

U niektorých typov je možnosť ukladania, pripojenie viacerých bicyklov a synchronizácia s počítačom. Cyklistické počítače sa väčšinou umiestňujú na riadidlá alebo sa nosia ako náramkové hodinky. Využívajú ich ako profesionáli, tak aj rekreační športovci.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Cyklistický počítač**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Cyklistický počítač na českej Wikipédii.*
RNDr. **Emil Buchar**, DrSc (\* 4. august 1901, Lázně Bělohrad, Česko – † 20. september 1979, Příbram, Česko) bol český astronóm a geodet, profesor na ČVUT, člen korešpondent ČSAV, ktorý sa stal známym pre svoje práce v oblasti geodetickej astronómie. Na základe meraní umelých družíc Zeme z roku 1958 odvodil presný tvar Zeme. Objavil planétku 1055 Tynka.

Vzdelanie
---------

V Novej Pake absolvoval reálne gymnázium, potom v Prahe prírodovednú fakultu Univerzity Karlovej.

Vedecké úspechy
---------------

Začal pracovať v rokoch 1925 až 1927 na hvezdárni Bouzaréah v Alžíri a tu objavil planétku 1055, ktorú nazval Tynka. Potom sa vrátil do vlasti, nastúpil do Vojenského zemepisného ústavu v Prahe so zaradením meračský komisár.

Po vojne vyučoval na ČVUT v Prahe, roku 1947 bol profesorom a rok potom dekanom Vysokej školy špeciálnych náuk ČVUT. Od roku 1952 bol člen korešpondent Československej akadémie vied.

Po vypustení prvej umelej družice Zeme Sputnik 1 odvodil zo sledovania jej letu sploštenie Zeme.

Bol autorom mnohých odborných prác, napr.:

* *Tížnicové odchylky a geoid v ČSR* (1951)
* *Geodetická astronomie* (1963)

Medzinárodné pôsobenie
----------------------

Profesor Buchar bol členom Medzinárodnej astronautickej federácie a niekoľkých jej komisií, členom Medzinárodnej astronautickej akadémie, členom byra a exekutívneho výboru COSPAR. Vďaka nemu v roku 1960 bol národný výbor (komitét) COSPAR vytvorený aj v Česko-Slovensku a prof. Buchar mu predsedal 16 rokov.

Uctenie pamiatky
----------------

Na jeho pamiatku bola pomenovaná planétka (3141) Buchar objavená na hvezdárni na Kleti v roku 1984.

V Prahe 13 je po ňom pomenovaná ulica - Bucharova.

Referencie
----------

1. ↑   *BUCHAR Emil 4.8.1901-20.9.1979 – Personal* [online]. biography.hiu.cas.cz, [cit. 2019-11-14]. Dostupné online.
2. ↑  VÍTEK, Antonín; LÁLA, Petr. *Malá encyklopedie kosmonautiky*. Praha: Mladá fronta, 1982. Kapitola Geodetické družice, s. 172.

|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portál |

Encyklopédia astronómie
*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*


Autoritné údaje: * abART: 76229
* BnF: 10845767s
* GND: 1059949520
* ISNI: 0000 0000 5568 4324
* LCCN: n2008033934
* NK ČR: jk01020175
* VIAF: 70861195
* WorldCat: lccn-n2008033934
**Pozauna** alebo **trombón** je dychový hudobný nástroj. Podľa Sachsovej-Hornbostelovej klasifikácie patrí medzi *uzatvorené aerofóny*. Má sústavu rúrok, ktorými prúdi vzduch do ozvučníka, čím vzniká tón.

História
--------

Pozauna je jedným z najstarších hudobných nástrojov vyrobených z kovu. Na základe jazykopisných údajov vznikol na pôde dnešného Španielska. Prvá doložená správa o využití nástroja je z 15. storočia. V období baroka sa trombón využívala ako sólový nástroj, neskôr v období klasicizmu jej využitie pokleslo z dôvodu menšieho obsadenia symfonického orchestra. 

Návrat využitia pozauny nastáva v období romantizmu, v ktorom skladatelia začali znovu preferovať veľký symfonický orchester.

Využitie
--------

Využitie pozauny je veľké nielen v orchestroch, ale aj v kvartetách, kvintetách, v jazze a samozrejme aj ako sólový nástroj, najčastejšie so sprievodom klavíra. V minulosti bola pozaunová rodina veľká, patrili sem pozauny diskantové, altové, tenorové, basové a kontrabasové. Dnes sa používajú pozauny altové, tenorové a basové, diskantová a kontrabasová pozauna zanikla.

Zloženie
--------

Pozaunu môžeme rozdeliť na dve časti, a to časť:

* **Znižcovú**, ktorá sa skladá z vlastného *znižca* a z vnútorných trubíc. Znižec má 7 polôh pomocou ktorých tón zvyšujeme alebo znižujeme o poltón.
* **Roztrubovú**, ktorá sa kónicky rozširuje a na konci prechádza do *roztrubu* (korpusu). V ohybe sa najčastejšie vyskytuje dolaďovací znižec a vyrovnávacie zaťaženie.

Diela (výber)
-------------

* Eugen Suchoň - *Elégia pre trombón a komorný orchester*
* Henri Tomasi - *Koncert pre trombón a klavír*
* Johann Georg Albrechtsberger - *Koncert pre trombón a orchester B dur*
* Takashi Yoshimatsu - *Symphony No.4 op.82. Trombone Concerto 'Orion Machine' op.55*
* Giovanni Battista Pergolesi - *Sinfónia pre trombón a klavír*

Slovenskí trombónisti, pozaunisti
---------------------------------

* Pavel Zajáček (\*1951)
* Juraj Mitošinka (\*1968)
* František Karnok (\*1944)
* Vlado Vizár (\*1944)
* Albert Hrubovčák (\*1967)
* Ján Hrubovčák (\*1961)
* Michal Jaško \*(1968)
* Peter Karpat
* Martin Tujvel \*(1973)

Pozri aj
--------

* Dychový nástroj
* Hudobný nástroj

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pozauna**

Externé odkazy
--------------

* www.trombone.org
Testovací štart MOL 3. novembra 1966 z Mysu Canaveral na Floride
**Manned Orbiting Laboratory** bol vojenský program USA, ktorého cieľom bolo postaviť a vypustiť vojenskú orbitálnu stanicu s posádkou.

Program bol založený v polovici 60. rokoch 20. storočia. Zo štartovacieho komplexu rampy SLC-6 na základni Vandenberg neďaleko Los Angeles v Kalifornii mali štartovať plánované lety programu MOL. V rámci prípravy programu síce v roku 1966 štartovala na orbitu jedna maketa stanice MOL, celý program bol však zrušený ešte pred prvým pilotovaným štartom. Pre tieto lety boli určené rakety typu Titan 3M a Titan 4. V začiatkoch úspešne prebiehajúceho programu Gemini sa v NASA uvažovalo, že kabíny Gemini použije ako dopravný prostriedok medzi Zemou a laboratóriom s posádkou MOL, ktorá mala byť pripravená na vypustenie v období 1968 – 1969. Zrušenie programu vychádzalo z politického rozhodnutia vlády o podpore programu Apollo s cieľom dosiahnutia prvenstva pri dobytí Mesiaca.

Kozmonauti v programu MOL
-------------------------

Množstvo budúcich amerických kozmonautov, armádnych dôstojníkov začínalo svoju dráhu práve v programe MOL odkiaľ boli neskôr prevelení na programy Apollo , Skylab, Space Shuttle. Zoznam aspoň niektorých z nich: 

* Karol Bobko
* Robert Crippen
* Charles Fullerton
* Henry Hartsfield
* Robert Overmyer
* Donald Peterson
* Richard Truly

Zdroje
------

### Literatúra

* Milan Codr. *Sto hvězdných kapitánů*. [s.l.] : Práce, 1982.

### Externé odkazy


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |

* .
* 
*
**Emil Axman** (\* 3. jún 1887, Rataje – † 25. január 1949, Praha) bol český hudobný skladateľ, publicista a folklorista.

Život
-----

Po štúdiách na gymnáziu v Kroměříži odišiel v roku 1906 do Prahy, kde študoval estetiku, hudobné vedy a históriu na Karlovej univerzite. Súbežne navštevoval hodiny skladby u Vítězslava Nováka, teórie u Karla Steckra a kontrapunktu u Otakara Ostrčila.

Axman sa venoval aj zberu slováckých piesní na Kroměřížsku. Vplyv moravského folklóru prostúpil do väčšiny jeho skladieb. Pre svoje hlboké znalosti a orientáciu v histórii sa stal pracovníkom knižnice Národného múzea v Prahe a neskôr i na krátky čas po oslobodení v roku 1945 riaditeľom Národného múzea. Bol prispievateľom do odbornej tlače, ale často publikoval aj v Lidových novinách. Od 29. mája 1928 sa stal riadnym členom Českej akadémie vied a umení.

Jeho otcom bol kantor a organista Vilém Axman (1850 – 1939).

Pamätná tabuľa na rodnom dome v Ratajích

Dielo
-----

Je autorom mnohých desiatok vokálnych aj inštrumentálnych skladieb, ktoré sa stali pevnou súčasťou odkazu tradičného prúdu v českej hudbe prvej polovice 20. storočia.

Je autorom práce s názvom *Morava v české hudbě XIX. století*. Praha 1920. v ktorej sa zaoberá teóriou ľudových piesní a ich zberateľmi.

Referencie
----------

1. ↑  ŠLECHTOVÁ, Alena; LEVORA, Josef. *Členové České akademie věd a umění 1890–1952.* 2. vyd. Praha : Academia, 2004. 443 s. ISBN 80-200-1066-1. S. 29.

### Literatúra

* ČERNUŠÁK, G. *Československý hudební slovník osob a institucí I-II.* Praha 1963. s. 36 – 38.
* *Emil Axman v životě a díle*. Katalog výstavy. Kroměříž 1949.
* FRIC, O. *Hudba na Kroměřížsku a Zdounecku* Kroměříž 1941.
* *Osobnosti – Česko : Ottův slovník*. Praha : Ottovo nakladatelství, 2008. 823 s. ISBN 978-80-7360-796-8. S. 23.
* PALA, F. *Emil Axman. Život a dílo*. Praha 1966.
* TOMEŠ, Josef, a kol. *Český biografický slovník XX. století : I. díl : A–J*. Praha ; Litomyšl : Paseka ; Petr Meissner, 1999. 634 s. ISBN 80-7185-245-7. S. 34.
* VOŠAHLÍKOVÁ, Pavla, a kol. *Biografický slovník českých zemí : 1. sešit* : A. Praha : Libri, 2004. 155 s. ISBN 80-7277-215-5. S. 150 – 151.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Emil Axman na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 5212
* BnF: 12080134p
* GND: 1015759742
* ISNI: 0000 0001 0866 6825
* LCCN: nr93022726
* NK ČR: jk01010462
* VIAF: 7415042
* WorldCat: lccn-nr93022726
**Emgeton** je obchodná značka, ktorú v súčasnosti vlastní spoločnosť Bell Technology so sídlom v Česku. Spoločnosť predáva výrobky ako mobilné telefóny, MP3 prehrávače a ďalšiu spotrebnú elektroniku. Bell Technology si výrobky značky Emgeton necháva vyrábať u ázijských výrobcov, pričom predáva výrobky aj pod inými značkami.

Spoločnosť Bell Technology si nechala zaregistrovať aj ochrannú známku Flexaret (v minulosti známu ako značku úspešných fotoaparátov), ktorou označuje mobilné telefóny Emgeton s fotoaparátom.

Výrobky značky Emgeton
----------------------

### MP3 prehrávače

* *Emgeton E2 Cult*
* *Emgeton E5 Cult*
* *Emgeton iCool Teenage*
* *Emgeton Meizu X2*
* *Emgeton Meizu X6*

### Mobilné telefóny

* Emgeton Noble
* Emgeton Flexaret Mini
* Emgeton ENZO 3G - DUAL SIM

Referencie
----------

1. 1 2 3   *Bývalá socialistická značka Emgeton vyrábí telefony* [online]. iDnes.cz, 30.10.2008, [cit. 2012-06-19]. Dostupné online. (po česky)
2. ↑   *Distribuce značek* [online]. Bell Technology, [cit. 2012-06-19]. Dostupné online. (po česky)

Pozri aj
--------

* Emgeton (firma)

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna webstránka – predajcu značiek Emgeton
Vlajka Kataru
**Vlajka Kataru** je gaštanovo hnedá s bielym zvislým pruhom pri žrdi, oddeleným deviatimi zubami od hnedého poľa. Pôvodne bola celá červená, ako bývalo zvykom v krajinách Perzského (Arabského) zálivu. 

Biely pruh bol pridaný okolo roku 1855 na znamenie toho, že sa krajina odriekla pirátstva. V roku 1949 bola červená farba nahradená gaštanovo hnedou, aby sa vlajka odlíšila od bahrajnskej a jej podobných vlajok niektorých emirátov Zmluvného Ománu. Bolo to vraj aj preto, že prírodné farbivo, používané v Katare, na slnku dostáva gaštanovo hnedý tón. Do roku 1960 bol na vlajke ešte umiestnený biely arabský názov krajiny a zvislý rad desiatich malých bielych kosoštvorcov. Zubatý okraj poľa má len dekoratívny charakter.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vlajka Kataru**

| * z
* d
* u
Vlajky ázijských krajín |
| --- |
| 
* Afganistan Afganistan
* Arménsko Arménsko
* Azerbajdžan Azerbajdžan
* Bahrajn Bahrajn
* Bangladéš Bangladéš
* Bhután Bhután
* Brunej Brunej
* Cyprus Cyprus
* Čína Čína
	+ Hongkong Hongkong
	+ Macao Macao
	+ Taiwan Taiwan
* Filipíny Filipíny
* Gruzínsko Gruzínsko
* India India
* Indonézia Indonézia
* Irak Irak
* Irán Irán
* Izrael Izrael
* Japonsko Japonsko
* Jemen Jemen
* Jordánsko Jordánsko
* Kambodža Kambodža
* Katar Katar
* Kazachstan Kazachstan
* Kirgizsko Kirgizsko
* Kórejská ľudovodemokratická republika Kórejská ľudovodemokratická republika
* Kórejská republika Kórejská republika
* Kuvajt Kuvajt
* Laos Laos
* Libanon Libanon
* Malajzia Malajzia
* Maldivy Maldivy
* Mjanmarsko Mjanmarsko
* Mongolsko Mongolsko
* Nepál Nepál
* Omán Omán
* Pakistan Pakistan
* Palestína Palestínske autonómne územia
* Rusko Rusko
* Saudská Arábia Saudská Arábia
* Singapur Singapur
* Spojené arabské emiráty Spojené arabské emiráty
* Srí Lanka Srí Lanka
* Sýria Sýria
* Tadžikistan Tadžikistan
* Thajsko Thajsko
* Turecko Turecko
* Turkménsko Turkménsko
* Uzbekistan Uzbekistan
* Vietnam Vietnam
* Východný Timor Východný Timor

 |  |
Vlajka Iránu
**Vlajka Iránu** má tri vodorovné pruhy v tradičných iránskych farbách, zelenej, bielej a červenej, biely pruh je však o niečo širší než dva ostatné a zasahuje do nich úzkymi obdĺžnikovými zubami. Na dolnom okraji pruhu červeného sa vždy jedenásťkrát opakuje štylizovaným arabským písmom biele písané heslo *Alah je veľký* (*Allah akbar*). Uprostred bieleho pruhu je umiestnený červený iránsky znak. Ten tvorí štyri malé polmesiace systematický obklopujúce zvisle ležiacu čepeľ meča, nad ktorou je umiestnený zosilujúci znak arabského písma nazývaný *at-tašdíd*. Kresba znaku je štylizácia Alahovho mena. Päť hlavných prvkov znaku symbolizuje päť základných pilierov islamu a ich zvislá poloha naznačuje cestu k jedinému Alahovi. Štyri polmesiace predstavujú fázu jeho narastania, tak ako rastie islamská viera. Meč znamená silu a statočnosť, ktorá je navyše zosilnená znakom *at-tašdíd*. Podoba znaku zároveň evokuje predstavu zemského glóbusu. Červená farba vlajky znamená revolúciu, biela mier, zelená islam. Dvadsaťdvakrát sa opakujúci text na okrajoch farebných pruhov pripomína 22. bahmán revolučného roku 1357 (11. 2. 1979), ktorý je oslavovaný ako deň víťazstva iránskej revolúcie.

Aj keď republika bola v Iráne vyhlásená už 1. 4. 1979, bola nová iránska vlajka schválená parlamentom až 29. 7. 1980. Do tej doby bola používaná iránska trikolóra bez cisárskeho leva alebo s levom bez cisárskej koruny.

Galéria
-------

* Vlajka Iránu (1964 – 1979)Vlajka Iránu (1964 – 1979)
* Štátna vlajka Iránu (1964 – 1979)Štátna vlajka Iránu (1964 – 1979)
* Štátna vlajka Iránu (1925 – 1964)Štátna vlajka Iránu (1925 – 1964)

Pozri aj
--------

* Štátny znak Iránu

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vlajka Iránu**

| * z
* d
* u
Vlajky ázijských krajín |
| --- |
| 
* Afganistan Afganistan
* Arménsko Arménsko
* Azerbajdžan Azerbajdžan
* Bahrajn Bahrajn
* Bangladéš Bangladéš
* Bhután Bhután
* Brunej Brunej
* Cyprus Cyprus
* Čína Čína
	+ Hongkong Hongkong
	+ Macao Macao
	+ Taiwan Taiwan
* Filipíny Filipíny
* Gruzínsko Gruzínsko
* India India
* Indonézia Indonézia
* Irak Irak
* Irán Irán
* Izrael Izrael
* Japonsko Japonsko
* Jemen Jemen
* Jordánsko Jordánsko
* Kambodža Kambodža
* Katar Katar
* Kazachstan Kazachstan
* Kirgizsko Kirgizsko
* Kórejská ľudovodemokratická republika Kórejská ľudovodemokratická republika
* Kórejská republika Kórejská republika
* Kuvajt Kuvajt
* Laos Laos
* Libanon Libanon
* Malajzia Malajzia
* Maldivy Maldivy
* Mjanmarsko Mjanmarsko
* Mongolsko Mongolsko
* Nepál Nepál
* Omán Omán
* Pakistan Pakistan
* Palestína Palestínske autonómne územia
* Rusko Rusko
* Saudská Arábia Saudská Arábia
* Singapur Singapur
* Spojené arabské emiráty Spojené arabské emiráty
* Srí Lanka Srí Lanka
* Sýria Sýria
* Tadžikistan Tadžikistan
* Thajsko Thajsko
* Turecko Turecko
* Turkménsko Turkménsko
* Uzbekistan Uzbekistan
* Vietnam Vietnam
* Východný Timor Východný Timor

 |  |
**Geosynklinála** je rozsiahla labilná sedimentačná časť zemskej kôry, ktorá sa vyznačuje dlhšie trvajúcim poklesom. Názov *geosynklinála* zaviedol americký mineralóg a geológ J.D. Dana. V geosynklinálach prebiehajú dlhé obdobia usadzovania úlomkov hornín z priľahlých pevnín. Vrstvy týchto sedimentov môžu dosahovať hĺbku až 10 km. Počas nasledujúcich tektonických pohybov sa začnú tvoriť vrásy, vrásové prešmyky ako aj príkrovy, čo zapríčiní vyzdvihovanie sedimentárnych súvrství do veľkých výšok, čo môže mať za následok vznik pásmových pohorí. 

Dnes všeobecne uznávaná teória globálnej tektoniky teóriu geosynkinál prekonala. Napriek tomu že geosynklinálna koncepcia nebola správna, vo svojej dobe správne definovala niektoré fázy kontinentálnej kolízie. Za gosynklinály sú dodnes niekedy označované predĺžené oceánske panvy pozdĺž kontinentov. Všeobecne sa odporúča termín geosynklinála nepoužívať.

Starší a súčasný pohľad na geosynklinály
----------------------------------------

V druhej polovici 19. storočia americkí geológovia James Hall a J.D. Dana na základe výskumu Apalačské pohoria vyslovili takzvanú geosynklinálnu koncepciu vzniku pohorí. Pred všeobecným prijatím teórie platňovej tektoniky sa niektorí geológovia domnievali, že geosynklinály sú rozsiahle priehlbeniny zemskej kôry, ktoré vznikajú v bezprostrednej blízkosti pevnín, v moriach strednej hĺbky (asi 200 - 1000 m), ktorých dno počas tohto procesu poklesávalo. Poklesávanie morského dna blízko pevnín, na rozdiel od dnešnej predstavy, odôvodňovali tým, že sa v týchto oblastiach zemská kôra ľahšie ohýba. Po dosiahnutí kritickej hĺbky asi 14 km, podľa ich predstáv dochádzalo k horizontálnemu stlačeniu más sedimentov a následnému vzniku pásmového pohoria. Dnes sa geosynklinály nepovažujú za príčinu vzniku pohorí, ale za jeden z javov, ktorý predchádza ich výzdvihu a zapadá do koncepcie globálnej platňovej tektoniky.

### Geosynklinálne oblasti

Zo štúdia geosynklinál, bola evidentná existencia paralelných pásov s odlišným typom sedimentov. Z pohľadu dnešnej koncepcie platňovej tektoniky možno tieto oblasti charakterizovať nasledovným spôsobom:

* miogeosynklinála: je zóna priľahlá ku kontinentu, ležiaca prevažne na šelfe s kontinentálnym typom kôry. Tvoria ju najmä plytkovodné sedimenty ako vápence, dobre vytriedené piesky, bridlice.
* eugeosynklinála: je hlbokovodnou zónou, kde dochádzalo k akumulácii hlbokovodných sedimentov ako sú tmavé bridlice, flyšové turbidity alebo radiolarity, často sú prítomné vulkanity, hlavne bazaltového zloženia, ktoré môžu byť znakom niekdajšej prítomnosti oceánskej kôry.

Pozri aj
--------

* Hlbokomorská priekopa
* Sedimentačný bazén

Referencie
----------

1. ↑  Prof. Jakovlev A.A.: *Život zeme*. Bratislava, Mladé letá 1964, s. 150
2. 1 2 3  Rechwalder P. Jablonský J.: *Všeobecná geológia 2*. Bratislava, Univerzita Komenského ISBN 80-223-1664-4 2003, s. 488

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Portál vedy o Zemi |
Vlajka Kirgizska
**Vlajka Kirgizska** vznikla až pol roka po vyhlásení nezávislosti. Vlajka je červená a žltý emblém v jej strede je tvorený hornou časťou jurty vloženej do slnka zo štyridsiatimi lúčmi.

História vlajok Kirgizska
-------------------------

Až do vyhlásenia zväzovej republiky v roku 1936 nepoužívalo Kirgizsko vlastnú vlajku. V roku 1937 bola zavedená vlajka, ktorá niesla dva nápisy kirgizský latinkou písaný (*Kyrgyz SSR*) a ruský azbukou písaný (*Kirgizskaja SSR*). V štyridsiatych rokoch sa aj kirgizský nápis začal písať azbukou. Dňa 22. 12. 1952 zaviedlo Kirgizsko rovnako ako ostatné zväzové republiky novú vlajku, odvodenú z vlajky ZSSR. Vlajka samostatného Kirgizska vznikla až pol roku po vyhlásení nezávislosti. Emblém v jej strede je tvorený hornou časťou jurty vloženej do slnka zo štyridsiatimi lúčmi.

Galéria
-------

* Vlajka Kirgizskej SSR (Sovietskej socialistickej republiky)Vlajka Kirgizskej SSR (Sovietskej socialistickej republiky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vlajka Kirgizska**

| * z
* d
* u
Vlajky ázijských krajín |
| --- |
| 
* Afganistan Afganistan
* Arménsko Arménsko
* Azerbajdžan Azerbajdžan
* Bahrajn Bahrajn
* Bangladéš Bangladéš
* Bhután Bhután
* Brunej Brunej
* Cyprus Cyprus
* Čína Čína
	+ Hongkong Hongkong
	+ Macao Macao
	+ Taiwan Taiwan
* Filipíny Filipíny
* Gruzínsko Gruzínsko
* India India
* Indonézia Indonézia
* Irak Irak
* Irán Irán
* Izrael Izrael
* Japonsko Japonsko
* Jemen Jemen
* Jordánsko Jordánsko
* Kambodža Kambodža
* Katar Katar
* Kazachstan Kazachstan
* Kirgizsko Kirgizsko
* Kórejská ľudovodemokratická republika Kórejská ľudovodemokratická republika
* Kórejská republika Kórejská republika
* Kuvajt Kuvajt
* Laos Laos
* Libanon Libanon
* Malajzia Malajzia
* Maldivy Maldivy
* Mjanmarsko Mjanmarsko
* Mongolsko Mongolsko
* Nepál Nepál
* Omán Omán
* Pakistan Pakistan
* Palestína Palestínske autonómne územia
* Rusko Rusko
* Saudská Arábia Saudská Arábia
* Singapur Singapur
* Spojené arabské emiráty Spojené arabské emiráty
* Srí Lanka Srí Lanka
* Sýria Sýria
* Tadžikistan Tadžikistan
* Thajsko Thajsko
* Turecko Turecko
* Turkménsko Turkménsko
* Uzbekistan Uzbekistan
* Vietnam Vietnam
* Východný Timor Východný Timor

 |  |
Gepidia, 539-551
**Gepidi** (z gót. gepid - *pomalý*) boli východogermánsky kmeň, pôvodom zrejme z južnej Škandinávie. Prvýkrát sa spomínajú v roku 260, keď sa spoločne s Gótmi zúčastnili invázie do Dácie.

Charakteristika
---------------

V druhej polovici tretieho storočia sa Gepidi usadili v okolí rieky Tisy, v 4. storočí si ich podmanili Ostrogóti, ktorí sa sem uchýlili po roku 375 z oblasti Čierneho mora, kde ich napadli Huni. Začiatkom 5. storočia Huni prenikli až do Panónie a podmanili si tu miestne kmene. Za vlády kráľa Ardaricha sa gepidskí bojovníci stali rešpektovaným mocenským faktorom a v roku 451 tvorili v bitke na Katalaunských poliach pravé krídlo vojska Hunov. Po smrti Atilu (453) sa Gepidi spojili s Ostrogótmi a o rok neskôr (454) porazili Hunov v bitke pri rieke Nedao. Potom sa usadili v Panónskej panve. V roku 504 ich však ostrogótsky kráľ Theodorich pripravil o časť ich územných ziskov.

Najväčšiu moc mali Gepidi po roku 537, keď sa usadili v bohatých oblastiach okolo Belehradu. V roku 546 sa Byzantská ríša spojila s Langobardami a Gepidi boli z tejto oblasti vyhnaní. V roku 552 utrpeli od Langobardov porážku v bitke pri Asfelde a v roku 567 si ich definitívne podmanili Avari, ktorí položili základný kameň konca tohto germánskeho etnika.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Gepidové na českej Wikipédii.*
Poloha
**Džungárska panva** je sedimentačná panva na severozápade Čínskej ľudovej republiky v Ujgurskej autonómnej oblasti. Nachádza sa medzi pohoriami Altaj a Ťanšan. Panva je vyplnená hlavne druhohornými, treťohornými a štvrtohornými usadenými horninami. Podložie panvy (fundament) tvoria prvohorné horniny.

Geologická stavba
-----------------

Podložie panvy tvoria vulkanické horniny a slabo premenené morské sedimenty, hlavne pieskovce a vápence kambrického až karbónskeho veku.

Výplň panvy tvoria prevažne siliciklastické sedimenty dosahujúce hrúbku v najhlbších častiach okolo 18 km. Najstaršie predstavujú karbónske a permské klastiká (hlavne bridlice, pieskovce a zlepence) lokálne aj vápence. Komplexy triasu tvoria hlavne klastické sedimenty. Pre sedimenty jurského veku ja typická prítomnosť väčšieho množstva uhlia, ktoré je v panve aj ťažené. Väčšina jurských hornín predstavuje usadeniny aluviálnych vejárov a jazerno-deltových plošín. Horniny kriedového veku predstavujú opäť hlavne klastiká (ílovce, pieskovce a zlepence). Podobný charakter mala aj sedimentácia v paleogéne, neogéne a kvartéri.

Tektonika
---------

Názory na tektonický vývoj panvy sa líšia. Je považovaná za reliktnú zaoblúkovú panvu systému Paleotethys, resp. panvu s viacerými fázami vývoja, ktorá mohla byť v druhohorách panvou predpolia, resp. termálne poklesávajúcou panvou.

Referencie
----------

1. 1 2  Yang, W. Jolivet, M. Dupont-Nivet, G. Guo, Z. Zhang, Z. Wu, Ch. 2013, *Source to sink relations between the Tian Shan and Junggar Basin (northwest China) from Late Palaeozoic to Quaternary: evidence from detrital U-Pb zircon geochronology.* Basin Research, 25, s. 219–240
2. 1 2  Novikov, I. S. 2013, *Reconstructing the stages of orogeny around the Junggar basin from the lithostratigraphy of Late Paleozoic, Mesozoic, and Cenozoic sediments.* Russian Geology and Geophysics, 54, s. 138–152
3. ↑  Fan, P. F. 1997, China. in Moores, E. M. Fairbridge, R. W. (Editori), *Encyclopedia of European and Asian regional geology.* Chapman & Hall, Londýn, s. 136-148
**Džungľa** je stará čínska abstraktná dosková hra pre dvoch hráčov. Je známa tiež ako džungľový šach, alebo zvierací šach. 

Brloh vyznačený zelenou farbou.
Pasce vyznačené žltou farbou.

Pravidlá
--------

Hracia doska sa skladá zo 7 stĺpcov a 9 radov polí. Na doske sa nachádzajú špeciálne polia: vodné plochy, pasce, brlohy. Každý z hráčov má k dispozícii 8 hracích kameňov, ktoré predstavujú rôzne zvieratá. Pred začatím hry sa kamene umiestnia na hraciu dosku do štartovacej pozície. 

### Pohyb kameňov

Základné možnosti pohybu sú pre všetky zvieratá rovnaké – o jedno pole horizontálne alebo vertikálne, ak je cieľové pole prázdne alebo obsadené zvieraťom súpera (a pokiaľ je povolené taký ťah urobiť, pozri nasledujúci odsek). Všeobecne platí, že každé zviera môže zjesť ľubovoľné nepriateľské rovnakej alebo nižšej sily (pre slona a myš platia špeciálne pravidlá). Zvieratá usporiadané od najsilnejších po najslabšie sú: slon, lev, tiger, leopard, vlk, pes, mačka, myš. 

**Slon** je najsilnejšie zviera a môže zneškodniť všetky ostatné zvieratá okrem myši.

**Lev** môže robiť (ako prídavok k normálnym ťahom) skoky cez vodu. To znamená, že pokiaľ stojí tesne vedľa modrého štvorca a zodpovedajúci cieľový štvorec za vodou je prázdny alebo obsadený zvieraťom, ktoré môže zjesť, lev má možnosť urobiť skok. S jedinou výnimkou – nie je dovolené skákať cez pole obsadené myšou (hráčovou alebo súperovou).

**Tiger** má rovnaké skákacie schopnosti ako lev. 

**Leopard** nemá žiadne špeciálne pohyby alebo vlastnosti.

**Pes** nemá žiadne špeciálne pohyby alebo vlastnosti.

**Vlk** nemá žiadne špeciálne pohyby alebo vlastnosti.

**Kocúr** nemá žiadne špeciálne pohyby alebo vlastnosti.

**Myš** je najzaujímavejšou figúrkou v tejto hre. Aj keď zastáva pozíciu najmenšieho a najslabšieho, dokáže zabiť slona (podľa povery, že myš môže vliezť slonovi do ucha a zožrať jeho mozog). Myš, ako jediné zviera, má tiež možnosť vliezť do vody a blokovať skoky leva alebo tigra. Ale, myš vo vode nesmie zabiť nepriateľského slona skokom z vody von, najprv musí urobiť iný ťah, ktorým sa z vody dostane. Myš vyliezajúca z vody môže zjesť iba inú myš.

### Koniec hry

Hru je možné ukončiť dvomi rôznymi spôsobmi.

* Ak niektoré hráčove zviera vstúpi do súperovho brlohu, hráč vyhráva hru.
* Ak niektorý hráč nemôže urobiť žiadny ťah, prehráva hru.

Pozri aj
--------

Šach (hra)

Externé odkazy
--------------

* Džungľa na boardgamegeek.com (po anglicky)
Súradnice: 49°28′52″S 18°19′01″V﻿ / ﻿49,481°S 18,3169°V﻿ / 49.481; 18.3169

**Magurka** (1 067,0 m n. m.) je vrch v Moravsko-sliezskych Beskydách. Leží na severnej Morave nad Čeladnou, približne 10 km juhovýchodne od Frenštátu pod Radhoštěm. Patrí do CHKO Beskydy.

Poloha
------

Nachádza sa v južnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Radhošťská hornatina a jej časti Radhošťský hřbet. Leží v Moravsko-sliezskom kraji v okrese Frýdek-Místek a na katastrálnom území obce Čeladná. Najbližším sídlom je na severe ležiaca obec Čeladná, severozápadne sú Trojanovice a južne Prostřední a Horní Bečva.

Opis
----

Magurka leží v rázsoche, vybiehajúcej juhovýchodným smerom z vrchu Čertův mlýn (1 205 m n. m.). Severne susedí Kněhyně (1 257 m n. m.) a Malá Stolová (1 009 m n. m.), východne leží Smrk (1 276 m n. m.) a Trojačka (987 m n. m.), južne Blato (938 m n. m.) a Bukovina (995 m n. m.) a západne Radegast (1 106 m n. m.) a Čertův mlýn (1 205 m n. m.). Masív patrí do povodia Odry; voda z južných svahov odteká potokom Magurka, zo severných potokom Kněhyňka do Čeladenky a následne do Ostravice. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.

### Výhľady

Hustý lesný porast vrcholovej časti neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít s riedkou vegetáciou možno pozorovať najmä okolité vrchy Moravsko-sliezskych Beskýd, ojedinele aj Javorníky, Biele Karpaty, Malú Fatru a Kysucké Beskydy.

Prístup
-------

Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no západne vedie hrebeňom  zelená trasa z rázc. Bařiny na Čertův mlýn. 

* po  zelenej značke hrebeňom z rázc. Bařiny na Čertův mlýn
* po  červenej značke cez vrch Čertův mlýn:
	+ od západu zo sedla Pustevny
	+ od severovýchodu z rázc. Horní Čeladná
* po  modrej značke z Trojanovic cez Pustevny a Čertův mlýn

Referencie
----------

1. ↑   *Slovenská republika: podrobný autoatlas so zemepisnou sieťou WGS-84 pre GPS*. 8. vyd. Harmanec : Vojenský kartografický ústav, 2007. ISBN 978-80-8042-509-8. Kapitola Mapová časť, s. 2.
2. 1 2 3 4   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-06-11]. Dostupné online.
3. ↑  Zeměměřický úřad. *Geoprohlížeč* [online]. ags.cuzk.cz, [cit. 2022-06-11]. Dostupné online.
4. ↑   *Mapy.cz* [online]. sk.mapy.cz, [cit. 2022-06-11]. Dostupné online.
5. ↑   *Peakfinder* [online]. peakfinder.org, [cit. 2022-06-11]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Moravsko-sliezske Beskydy
* Zoznam vrcholov v Moravsko-sliezskych Beskydách

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej trase
**Jurij Brězan** (\* 9. jún 1916 – † 12. marec 2006) bol jeden z najvýznamnejších lužickosrbských spisovateľov 20. storočia. Často býva tiež radený medzi nemeckých spisovateľov, pretože písal tiež po nemecky a de facto sa narodil v Nemecku, hoc národnosťou nebol Nemec.
V Nemeckej demokratickej republike bol trikrát vyznamenaný Národnou cenou (1951, 1964 a 1976), v roku 1973 Literárnou a umeleckou cenou Domowiny (lužickosrbskej kultúrnej inštitúcie), v roku 1974 Cenou Karla Marxa a roku 1981 Vlasteneckým ocenením za zásluhy.

Náhrobný kameň Jurija Brězana

Dielo
-----

V množstve jeho poviedok a románov nájdeme autobiografické rysy, napríklad i v románovej trilógii *Der Gymnasiast* (1959), *Semester der verlorenen Zeit* (1959) a *Mannesjahre* (1964). V mnohých jeho dielach vidno prvky hornolužického folklóru. Jeho knihy boli preložené do 25 jazykov, vrátane slovenčiny.

### Slovenské preklady

* *Krabat alebo premena sveta* (Krabat oder die Verwandlung der Weld, z nemčiny preložila Perla Bžochová)
* *Rifko* (Rifko)
* *Cesta do Krakova* (vydalo Východoslovenské nakladateľstvo)

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Jurij Brězan**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jurij Brězan**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jurij Brězan na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Literárny portál |

Autoritné údaje: * abART: 147459
* BnF: 120534140
* GND: 118515276
* ISNI: 0000 0000 9387 8795
* LCCN: n50040857
* NK ČR: jo20000075600
* SNK: 165710
* VIAF: 17242720
* WorldCat: lccn-n50040857
**Definičný obor** alebo **obor definície** (zriedkavo: **obor** alebo **doména**) zobrazenia (teda funkcie) sú všetky prvky množiny, z ktorej sa zobrazuje. Ak použijeme terminológiu funkcií, je to množina všetkých nezávisle premenných, pre ktoré je funkcia definovaná.

Maximálny definičný obor
------------------------

Ak definičný obor nie je zadaný, tak za definičný obor považujeme množinu všetkých hodnôt nezávisle premennej (napr. x), pre ktoré (vôbec) existujú funkčné hodnoty ( f(x) ) a takýto definičný obor nazývame **existenčný obor funkcie** alebo **maximálny definičný obor funkcie**. Napríklad funkcia {\displaystyle f(x)=1/x} na množine reálnych čísiel {\displaystyle \mathbb {R} } nie je definovaná pre {\displaystyle x=0}. Jej (maximálny) definičný obor je teda množina {\displaystyle \mathbb {R} \setminus \{0\}}. Iným netriviálnym príkladom je funkcia tangens, ktorá je (vôbec) definovaná pre všetky reálne čísla okrem celých násobkov čísla {\displaystyle \pi }.

Reštrikcia (zúženie) zobrazenia
-------------------------------

Pre zobrazenie {\displaystyle f\colon A\rightarrow B} a pre danú podmnožinu jeho definičného oboru {\displaystyle C\subseteq A} sa definuje reštrikcia (zúženie) zobrazenia {\displaystyle f} na množinu {\displaystyle C} ako zobrazenie {\displaystyle \textstyle f|\_{C}} , ktorého definičným oborom je množina {\displaystyle C}, a ktoré sa na svojom obore správa rovnako ako pôvodné zobrazenie {\displaystyle f}. Teda

{\displaystyle f|\_{C}\colon C\to B\colon x\mapsto f(x).}
Keďže dve funkcie, ktoré sa líšia iba v definičných oboroch, sú už matematicky rôznymi funkciami, vzniká touto konštrukciou *nová* funkcia vtedy a len vtedy, ak je {\displaystyle C} vlastnou podmožinou {\displaystyle A}.

V algebre a niektorých ďalších matematických disciplínach sa na označenie reštrikcií uprednostňuje zápis {\displaystyle f\!\upharpoonright \_{C}} namiesto {\displaystyle \textstyle f|\_{C}}.

Pozri aj
--------

* obor
* obor hodnôt

Externé odkazy
--------------

* Definičný obor