recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Bill Skarsgård**, celým menom **Bill Istvan Günther Skarsgård** (\* 9. august 1990, Vällingby, Švédsko) je švédsky herec. Stvárnil postavu Pennywisea v hororovom filme *It* (2017) a *It 2: Chapter 2* (2019).

Životopis
---------

Narodil sa hercovi Stellanovi Skarsgårdovi a lekárke My Skarsgårdovej. Má sedem súrodencov.

Kariéra
-------

V roku 2010 hral vo filme *Simple Simon*, za ktorú bol v roku 2011 nominovaný na cenu *Guldbagge*. Od roku 2013 hral v televíznom seriáli *Hemlock Grove*.

Do širšieho podvedomia sa dostal vďaka úlohe Pennywisea vo filme *It* z roku 2017. Film bol natočený podľa knižnej predlohy Stephena Kinga. Stvárnenie Pennywisea ocenili aj filmový kritici. V roku 2019 si úlohu zopakoval vo filme *It 2: Chapter 2*.

Od roku 2018 pôsobil v televíznom seriáli *Castle Rock*. V roku 2020 sa objavil vo štvrtej epizóde televízneho seriálu *Soulmates*.

Osobný život
------------

V októbri 2018 sa mu narodila dcéra, ktorú porodila švédska herečka Alida Morbergová.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bill Skarsgård**

Externé odkazy
--------------

* Bill Skarsgård v Internet Movie Database (po anglicky)
* Bill Skarsgård v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bill Skarsgård na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 17836781b
* GND: 1023036304
* ISNI: 0000 0003 8268 7477
* LCCN: no2014082396
* NK ČR: xx0222790
* VIAF: 266434389
* WorldCat: lccn-no2014082396
**Sten** alebo **Sten gun** je samopal britskej výroby. Bol navrhnutý v roku 1940 a hojne používaný 2. svetovej vojne na boj proti nacistickému Nemecku. Skonštruovali ho konštruktéri Harold Turpin a Reginald Shepherd. Sten je vlastne skratka slov **S**hepherd,**T**urpin a **En**field (mesto kde sa Sten vyrábal). Okrem Enfieldu sa vyrábal v mnohých iných zbrojovkách v Británii a Kanade. Dokopy bolo vyrobených približne 4,5 milióna kusov v rôznych vyhotoveniach. Okrem Británie ho používali francúzski a izraelskí partizáni. Používali ho aj česko-slovenskí výsadkári, ktorí sa zúčastnili operácie Antropoid

Sten bol navrhnutý tak, aby obsahoval čo najmenej častí. Najjednoduchšie variácie mali 47 súčiastok. Zásobník, ktorý mal kapacitu 32 nábojov, sa zasúval do boku z ľavej strany. Používal pištoľové strelivo 9 mm Luger Parabellum. Na jeho hlaveň bolo možné pripevniť tlmič. 

V službe bol do roku 1960, potom bol nahradený samopalom Sterling.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sten (zbraň)**
**William (Bill) Johnston** (\* 2. november 1884, San Francisco, Kalifornia, USA – † 1. máj 1946, tamže) známy aj pod prezývkou **"Little Bill"**, bol americký tenista. Medzi jeho najväčšie úspechy v tenise patria tri tituly v dvojhre na grandslamových turnajoch U.S. Championships (1915, 1919) a Wimbledon (1923), a tituly v štvorhre na U.S. Championships (1915, 1916, 1925 v klasickej štvorhre, 1921 v zmiešanej).

V roku 1958 bol zapísaný do Medzinárodnej tenisovej siene slávy.

Kariéra a život
---------------

V prvej svetovej vojne slúžil v námorníctve USA, odvtedy začalo jeho zdravie upadať. Po tenisovej sezóne v roku 1927 ukončil tenisovú kariéru.

USA reprezentoval aj v Davisovom pohári, odohral celkovo 21 zápasov, z toho 17 v dvojhre (14 výhier, 3 prehry) a 4 v štvorhre (4 výhry).

Zomrel v roku 1946 na tuberkulózu.

Účasti vo finále dvojhry na grandslamových turnajoch (8)
--------------------------------------------------------

### Víťazstvá (3)

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Č.** | **Dátum** | **Turnaj** | **Povrch** | **Súper vo finále** | **Skóre** |
| 1. | 1915 | U.S. Championships, USA | tvrdý | USA  Maurice McLoughlin | 1-6 6-0 7-5 10-8 |
| 2. | 1919 | U.S. Championships, USA | tvrdý | USA  Bill Tilden | 6-4 6-4 6-3 |
| 3. | 1923 | Wimbledon, Spojené kráľovstvo | tráva | USA  Frank Hunter | 6-0 6-3 6-1 |
|

### Finále (5)

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Č.** | **Dátum** | **Turnaj** | **Povrch** | **Súper vo finále** | **Skóre** |
| 1. | 1920 | U.S. Championships, USA | tvrdý | USA  Bill Tilden | 3-6 6-1 5-7 7-5 3-6 |
| 2. | 1922 | U.S. Championships, USA | tvrdý | USA  Bill Tilden | 6-4 6-3 2-6 3-6 4-6 |
| 3. | 1923 | U.S. Championships, USA | tvrdý | USA  Bill Tilden | 4-6 1-6 4-6 |
| 4. | 1924 | U.S. Championships, USA | tvrdý | USA  Bill Tilden | 1-6 7-9 2-6 |
| 5. | 1925 | U.S. Championships, USA | tvrdý | USA  Bill Tilden | 1-6 9-11 3-6 6-4 3-6 |

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bill Johnston**

Externé odkazy
--------------

* Profil na stránke International Tennis Hall of Fame (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bill Johnston na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 16667107n
* ISNI: 0000 0004 5099 0153
* VIAF: 316737976
**Jarmila Štítnická** (pseudonymy **Milada Majorová**, **Oľga Petrová**) (\* 25. december 1924, Rimavská Seč – † 7. apríl 1980, Bratislava) bola slovenská spisovateľka, redaktorka a publicistka, autorka literatúry pre deti a mládež, manželka slovenského spisovateľa Ctibora Štítnického.

Životopis
---------

Pochádzala z úradníckej rodiny a vzdelanie získavala v Spišskej Novej Vsi, kde v roku 1944 zmaturovala. Aktívne sa zapojila do Slovenského národného povstania a po ukončení 2. svetovej vojny pracovala ako sekretárka v Slobodnom vysielači v Košiciach, v rokoch 1945 – 1947 v Československom rozhlase, v rokoch 1948 – 1951 bola vedúcou redaktorkou rozhlasového vysielania pri SOR, v rokoch 1952 – 1954 zástupkyňou šéfredaktora Hlavnej redakcie vysielania pre deti a mládež v Československom rozhlase. V rokoch 1954 – 1959 ostala v domácnosti, no v roku 1959 sa vrátila do práce a pôsobila ako šéfredaktorka v detskom časopise Slniečko, kde pôsobila až do svojej smrti.

Tvorba
------

Písala hlavne pre deti a mládež. Vynikla aj ako autorka poézie a bábkových hier. Prvé básne začala písať už počas štúdií a uverejňovala ich v časopisoch Elán, Nový rod a Živena. Venovala sa najmä písaniu intímnej lyriky, bábkových hier, no neskôr sa naplno realizovala najmä v rozhlase, pre ktorý písala rozhlasové pásma, scénky, montáže, rozhlasové adaptácie a taktiež asi 40 rozprávkových hier. Okrem vlastnej tvorby tiež prekladala z češtiny a taliančiny.

Dielo
-----

### Poézia

* 1953 – *Krásny deň*
* 1962 – *Detský rok* (zostavovateľka)
* 1971 – *Riekanky z čítanky*

### Bábkové hry

* 1957 – *Janko a tátoš*
* 1961 – *Orlia skala*
* 1963 – *Rozprávka z kolotoča*
* 1967 – *Rozprávka z karavány*

### Preklady

* 1956 – P. Tkadlec: *Asegao*
* 1957 – J. Filipi: *Zlatý had*
* 1957 – Z. Skořepa: *Čertov mlyn*
* 1960 – M. Marková: *Rozprávka o ceste na mesiac*
* 1961 – L. Aškenazy: *Šlamastika s mesiacom*
* 1962 – J. Noha: *Tutút, tút, tú...*
* 1971 – J. Kainar: *Indiáni*
* 1957 – C. Gozzi: *Kráľ jeleňov*
* 1960 – C. Gozzi: *Láska k trom pomarančom*

Autoritné údaje: * abART: 102227
* ISNI: 0000 0000 5786 7618
* NK ČR: xx0001959
* SNK: 175864
* VIAF: 85318336
**South African Open 1982** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 22. do 28. novembra 1982 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v juhoafrickom Johannesburgu. Titul v dvojhre získal Američan Vitas Gerulaitis, ktorý vo finále porazil Argentínčana Vilasa. Bol to jeho 23. titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Američan Brian Gottfried a Juhoafričan Frew McMillan, ktorí vo finále porazili izraelsko-americký pár Šlomo Glickstein, Andrew Pattison.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na South African Open 1982*
**USA Vitas Gerulaitis** vs. Argentína Guillermo Vilas 7-6 6-2 4-6 7-6

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na South African Open 1982*
**USA Brian Gottfried / Južná Afrika Frew McMillan** vs. Izrael Šlomo Glickstein / USA Andrew Pattison 6-2 6-2

  


| * z
* d
* u
Turnaje v Južnej Afrike |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| – | – | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | – | – | – | – |
| – | – | – | – | – | – | – | – | – | 2009 |
| 2010 | – | – | – | – | – | – | – | – | – |

 |
**South African Open 1993** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 29. marca do 5. apríla 1993 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v juhoafrickom Durbane. Titul v dvojhre získal Američan Aaron Krickstein, ktorý vo finále porazil Juhoafričana Stafforda. Bol to jeho posledný deviaty titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Juhoafričan Lan Bale a Zimbabwčan Byron Black, ktorí vo finále porazili juhoafrický pár Johan De Beer, Marcos Ondruska. Pre oboch to bol prvý titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na South African Open 1993*
**USA Aaron Krickstein** vs. Južná Afrika Grant Stafford 6-3 7-6(7)

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na South African Open 1993*
**Južná Afrika Lan Bale / Zimbabwe Byron Black** vs. Južná Afrika Johan De Beer / Južná Afrika Marcos Ondruska 7-6 6-2

  


| * z
* d
* u
Turnaje v Južnej Afrike |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| – | – | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | – | – | – | – |
| – | – | – | – | – | – | – | – | – | 2009 |
| 2010 | – | – | – | – | – | – | – | – | – |

 |
**South African Open 1986** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 17. do 24. novembra 1986 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v juhoafrickom Johannesburgu. Titul v dvojhre získal Izraelčan Amos Mansdorf, ktorý vo finále porazil Američana Angera. Bol to jeho prvý titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Američan Mike De Palmer a Juhoafričan Christo Van Rensburg, ktorí vo finále porazili ekvádorsko-americký pár Andrés Gómez, Sherwood Stewart. Pre Van Rensburga ôsmy titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na South African Open 1986*
**Izrael Amos Mansdorf** vs. USA Matt Anger 6-3 3-6 6-2 7-5

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na South African Open 1986*
**USA Mike De Palmer / Južná Afrika Christo Van Rensburg** vs. Ekvádor Andrés Gómez / USA Sherwood Stewart 3-6 6-2 7-6

  


| * z
* d
* u
Turnaje v Južnej Afrike |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| – | – | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | – | – | – | – |
| – | – | – | – | – | – | – | – | – | 2009 |
| 2010 | – | – | – | – | – | – | – | – | – |

 |
Zrúcaniny hradného paláca
**Žumberk** je zrúcanina hradu, ktorý stojí na vysokom ostrohu nad riekou Holetínkou pri mestečku Žumberk v okrese Chrudim. Prvá zmienka o hrade pochádza z roku 1318, kedy sa vyskytol v prídomku svojho majiteľa. Pôvodné meno hradu je *Sunenberg* a z jeho nemeckého mena možno usúdiť, že vznikol na konci 13. storočia. Počas storočí často striedal majiteľa. Začiatkom 17. storočia začal chátrať. Poslední obyvatelia ho opustili v rokoch 1760 – 1770. Potom sa stal zrúcaninou. Zhruba päťboké jadro hradu obiehala parkánová hradba pravdepodobne s vežovitou vstupnou bránou v čele. Palác, ktorý zrejme predstavoval hlavnú obytnú aj obrannú budovu, zaujal zadnú, najchránenejšiu stranu. V súčasnosti sú zachované zvyšky hradného paláca a veže. Predhradie bolo v novoveku celkom zastavané budovami hospodárskeho dvora. Zrúcaniny hradu sú voľne prístupné.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Žumberk (hrad) na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Fotogaléria hradu Žumberk
* Žumberk na stránkach Hrady.cz
Barón **Alexius Cörver** (staršie Alexius barón Cörverr; \* 19. máj 1714, Turnianske Podhradie, dnes časť Turne nad Bodvou – † 4. jún 1747, Nitra) bol slovenský teológ, filozof a matematik.

Životopis
---------

Alexius Cörver sa narodil v Turnianskom Podhradí. Od r. 1731 bol príslušníkom piaristickej rehole, noviciát absolvoval v Prievidzi, neskôr pôsobil na rehoľných gymnáziách v Nitre a Pešti ako učiteľ. Vo vyšších štúdiách pokračoval v Taliansku v Carei a Ríme, potom vyučoval na kráľovskom kolégiu v Neapoli, napokon opäť na gymnáziách v Nitre a Pešti. Od r. 1746 bol riaditeľom konviktu a profesorom teológie v Nitre. Zomrel 4. júna 1747 v Nitre.

Práca
-----

Vo svojich filozofických prácach sa pokúša odpútať sa od scholastickej filozofie, interpretuje aj moderných autorov – Galileiho, Gassendiho, Descarta, Leibniza, Wolffa a vyzdvihuje význam empírie a prírodných vied. Tieto tézy sa pokúšal presadiť aj v rámci výukových reforiem na piaristických školách. Vo svojej učebnici geometrie (*Compendium elementorum geometricae practicae fundatum*, Budín 1746) sa venuje najmä zememeračským úlohám.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.

Autoritné údaje: * PIM: PIM49525
**Planétka typu Q** je relatívne zriedkavý typ asteroidu vnútorného pásu so silne výraznou 1 µm olivínovou a pyroxénovou charakteristikou. Spektrum Q-typov naznačuje prítomnosť kovov. Je tu prítomná absorpcia 0,7 µm a elektromagnetické spektrum sa nachádza medzi V a S-typmi.

Q-typy sú opticky viac podobné chondritovým meteoritom ako iné typy asteroidov. Toto viedlo vedcov k názoru, že sa vyskytujú vo veľkom množstve, ale iba zopár asteroidov tohto typu bolo charakterizovali. Medzi Q-typy patria napríklad: 1862 Apollo a 2063 Bacchus.

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portálPortál slnečná sústava |

* Planétka typu V
* Planétka typu S
* 1862 Apollo
* 2063 Bacchus

| * z
* d
* u
Malé telesá slnečnej sústavy |
| --- |
| 
* Vulkanoidy
* Blízkozemské planétky
* Pásmo planétok
* Trójania
* Kentauri
* Damokloidy
* Kométy
* transneptúnske objekty
	+ Kuiperov pás
	+ Rozptýlený disk
	+ Oortov mrak komét

 |
| **Iné telesá a oblasti**: Skupiny a rodiny planétok, Binárne planétky, mesiace planétok a slnečná sústava; **Kompletný zoznam**: Zoznam planétok |
**Planétka typu L** je relatívne vzácny typ asteroidu so silne červeným tvarovo rovným elektromagnetickým spektrom 0,75 μm. V porovnaní s K-typmi sa javia viac červené a v infračervenom žiarení majú ploché spektrum.

Tieto asteroidy boli opísané ako "beztvaré" S-typy v Tholenovej klasifikácii. L-typy boli formálne predstavené až v SMASS klasifikácii, pretože predchádzajúce pozorovania zistili nezvyčajné spektrum dvoch členov tejto skupiny: 387 Aquitania a 980 Anacostia.

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portálPortál slnečná sústava |

* 387 Aquitania
* 980 Anacostia
* 728 Leonisis
* Planétka typu S

| * z
* d
* u
Malé telesá slnečnej sústavy |
| --- |
| 
* Vulkanoidy
* Blízkozemské planétky
* Pásmo planétok
* Trójania
* Kentauri
* Damokloidy
* Kométy
* transneptúnske objekty
	+ Kuiperov pás
	+ Rozptýlený disk
	+ Oortov mrak komét

 |
| **Iné telesá a oblasti**: Skupiny a rodiny planétok, Binárne planétky, mesiace planétok a slnečná sústava; **Kompletný zoznam**: Zoznam planétok |
**Gorgofoné** alebo **Gorgofona** (starogr. *Γοργοφόνη* – *Gorgofoné*) je v gréckej mytológii dcéra líbyjského kráľa Danaa a jeho manželky Elefantidy.

Gorgofoné bola jedna z päťdesiatich dcér líbyjského kráľa Danaa, o ktoré sa uchádzalo päťdesiat synov jej strýka Aigypta, ktorý vládol v susednom Egypte. Keďže jej otec so svadbou nesúhlasil, Aigyptos mu vypovedal vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.

Keď sa potom chystala hromadná svadba, na ktorej sa Gorgofoné mala vydať za Prótea, Danaos dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem Hyperméstry, všetky dcéry príkaz otca splnili a bohovia ich za tento hrozný skutok odsúdili na večný trest nosiť v podsvetí do deravého suda vodu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,1,5.
2. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 32.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 314.
**Gorgo** alebo **Gorgó** (starogr. *Γοργώ* – *Gorgo/iný prepis: Gorgó*) je v gréckej mytológii manželka egyptského kráľa Aigypta.

Gorgo bola manželkou egyptského kráľa Aigypta a matkou jeho synov, Perifa, Oinea, Aigypta, Menalka, Lampa a Idmóna. Aigyptos bol otcom päťdesiatich synov, ktorých mal so svojimi početnými manželkami a družkami. Synovia Aigypta sa uchádzali o päťdesiat dcér jeho brata Danaa, ktorý vládol v susednej Líbyii. Keďže Danaos so svadbou nesúhlasil, Aigyptos mu vypovedal vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.

Synom Gorgo potom za manželky vybrali dcéry Danaa a jeho manželky Pierie. Keď sa potom chystala hromadná svadba, Danaos dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Poslúchli ho všetky dcéry okrem najmladšej Hyperméstry, ktorá sa do svojho manžela Lynkea zaľúbila a otcov rozkaz nesplnila. Za tento hrozný skutok boli dcéry Danaa bohmi odsúdené na večný trest nosiť v podsvetí do deravého suda vodu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4 5 6  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,1,5.
2. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 32.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 314.
**Euanoridas** (starogr. *Εὐανορίδας* – *Euanoridas*) bol olympijský víťaz v zápasení dorastencov v roku 240 pred Kr.

Euanoridas z Élidy bol na 135. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v zápasení dorastencov. Zápasenie dorastencov (palé paidón) zaradili do programu olympijských hier v roku 632 pred Kr.

Olympijské víťazstvo Euanorida zaznamenal staroveký cestovateľ Pausanias, ktorý v druhom storočí videl jeho sochu v Olympii. Pausanias okrem toho uvádza: „*Éliďanovi Euanoridovi sa podarilo získať víťazstvo v zápasení medzi chlapcami v Olympii a v Nemei. Stal sa hellanodikom, spísal mená tých, ktorí zvíťazili v Olympii."* Dobu olympijského víťazstva Euanorida potvrdzuje aj tvar písma (medzi roky 244 – 236 pred Kr.) zvyšku nápisu (IvO 299) značne poškodeného kamenného podstavca (jeho nezachovanej sochy) objaveného v Olympii.

Olympionik Euanoridas je podľa profesora Marka Goldena pravdepodobne totožný s vysokopostaveným élidským občanom Euanoridom uvádzaným historikom Polybiom (*medzi nimi boli významní muži ako Fyssias, Antanor, Klearchos, Andralochos, Euanoridas...*), ktorého zajali vo vojne proti Achájskemu spolku.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2003. ISBN 0-203-49732-5. S. 63.
2. 1 2 3  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,8,1.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
5. ↑  Inscriptiones Graecae, *IvO 299*
6. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 569.
7. ↑  Polybios. *Dějiny II*. Praha : Arista, 2009. ISBN 978-80-86410-60-9. S. 244.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Bílina
**Bílina** je rieka v severozápadných Čechách. Je to ľavostranný prítok Labe, meria 84,2 km, povodie zaberá plochu 1 071 km² a v ústí dosahuje priemerný prietok hodnotu 5,51 m³/s.

Pramení v Krušných horách na území obce Boleboř, západne od osady Svahová. Od prameňa tečie najprv severojužným smerom do mesta Jirkov, odtiaľ pokračuje na východ, pri meste Most sa oblúkom stáča a pokračuje severovýchodným smerom. Do Labe ústi na území mesta Ústí nad Labem. Na hornom toku (medzi Jirkovom a Mostom) preteká Podkrušnohorskou uhoľnou panvou, oblasťou povrchových lomov umelým koridorom, do roku 1835 rieka pretekala cez Komořanské jezero nad Mostom, ktoré však bolo z dôvodu banskej činnosti úplne vysušené. 

Najvýznamnejšími prítokmi sú zľava Bílý potok a sprava Srpina. Na hornom toku napája vodnú nádrž Jirkov. 

Rieka preteká cez Jirkov, Most, Obrnice, Bílinu, Rtyně nad Bílinou a južnou časťou územia mesta Ústí nad Labem.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bílina (rieka)**
**Gorgofonos** (starogr. *Γοργοφόνος* – *Gorgofonos*) je v gréckej mytológii syn mykénskeho kráľa Élektryóna a jeho manželky Anaxo.

Podľa antického autora Apollodora z Atén bol Gorgofonos syn mykénskeho vládcu Élektryóna, ktorý mal okrem neho ešte ďalších deväť synov, Stratobata, Fylonoma, Kelainea, Amfimacha, Lysinoma, Cheirimacha, Anaktora, Archelaa, nemanželského syna Likymnia a dcéru Alkménu, ktorá mala s najvyšším bohom Diom syna Hérakla.

Keď do Mykén prišli s vojskom šiesti synovia Pterelaa, kráľa ostrova Tafos, ktorých starý otec Méstor bol brat Elektryóna, aby si nárokovali podiel na kráľovstve, Élektryón rázne odmietol s nimi o tom rokovať. Premožení hnevom mu preto odišli ukradnúť dobytok. Synovia Élektryóna sa s nimi dali do boja a zahynuli všetci okrem najmladšieho Likymnia. Zo synov Pterelaa prežil Euéres, pretože strážil lode. Tafančania, ktorí unikli, predali potom dobytok élidskemu kráľovi Polyxenovi. Dobytok neskôr kúpil Élektryónov synovec Amfitryón a vrátil mu ho.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,4,5.
2. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 124.
3. 1 2 3  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,4,6.
**Encyklopédia slovenských spisovateľov** je slovenská dvojzväzková špecializovaná encyklopédia, ktorú vydalo vydavateľstvo Obzor v roku 1984. Vyšla v rámci edície Encyklopédie vydavateľstva Obzor v náklade 35 000 kusov (každý zväzok).

*Encyklopédia slovenských spisovateľov* „má podrobne spracované heslá s osobitným súpisom diela a literatúry o spisovateľovi".

Konečný dátum pre spracovanie údajov bol 31. december 1980, časový záber bol od čias Veľkej Moravy po súdobú literatúru. Encyklopédia je rozdelená na tri časti. Prvá časť je slovník slovenských spisovateľov (celý 1. zväzok a s. 5 - 281 v 2. zväzku). Druhá obsahuje heslá o slovenskom literárnom živote: časopisy, významné edície, vydavateľstvá, zborníky a podobne (s. 282 - 512 v 2. zväzku). Tretiu časť tvorí sumarizujúca stať s názvom „Slovenská literatúra" (s. 513 - 534 v 2. zväzku). Encyklopédia slovenských spisovateľov celkovo obsahuje vyše 1200 hesiel.

Na diele pracovalo 88 literárnych historikov a kritikov pod vedením Karola Rosenbauma.

Referencie
----------

1. ↑  KOVÁČ, Mišo A. Biografia a sociografia. *Biografické štúdie*, 2009, čís. 29, s. 13 - 19. Dostupné online [cit. 2014-06-12]. ISSN 0067-8724.

Bibliografický odkaz
--------------------

* *Encyklopédia slovenských spisovateľov*. Ed. Karol Rosenbaum. 1. vyd. Zväzok 1. : A – O. Bratislava : Obzor, 1984. 484 s.
* *Encyklopédia slovenských spisovateľov*. Ed. Karol Rosenbaum. 1. vyd. Zväzok 2. : P – Ž. Bratislava : Obzor, 1984. 536 s.
**Euagoras** (starogr. *Εὐαγόρας* – *Euagoras*) bol trojnásobný olympijský víťaz v tethrippe v 6. stor. pred Kr.

Euagoras zo Sparty sa na 58. na 59. a na 60. olympijských hrách v rokoch 548, 544 a v roku 540 pred Kr. stal víťazom v tethrippe (jazdeckých pretekov dvojkolesových vozov so štvorzáprahom). V Olympii sa tethrippon zaradil do programu na 25. hrách v roku 680 pred Kr.. Tento šport bol privilégom bohatých občanov (majiteľov vozov), za ktorých v preteku váčšinou súťažil vozataj, a to v mene svojho pána. Víťazný veniec si vždy odniesol iba majiteľ voza.

Podľa starovekého autora Pausania sa v olympijskej *Altide* nachádzalo sochárske dielo voza, ktoré bolo darom olympionika Euagora zo Sparty. Pausanias o tom uvádza: „*Dary aténskeho Miltiada a lakónskeho Euagora tiež predstavujú vozy, ale sám Euagoras na voze nestojí."* Historik Herodotos zaznamenal, že na olympijských víťazstvách Euagora mali veľkú zásluhu jeho kobyly, ktorých výkon nikdy iné neprekonali.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  William Blake Tyrrell, *Sport in the Ancient World from A to Z*, str. 85.
2. 1 2  Herodotos, *História*, 6,103.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 66-602-22-8.6. S. 451.
4. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 66-602-22-8.6. S. 378.
5. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
6. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
7. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 156.
8. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,10,8.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Břevnovský kláštor v Prahe
Kláštorný kostol kláštora v Hronskom Beňadiku
**Kláštor** (z latinského *claustrum*, teda uzatvorené miesto) je sídlo spoločenstva mníchov, ktorého spôsob života je upravený jednotným kláštorným alebo rádovým poriadkom (regulou). Kláštor obývajú rehoľné osoby: mnísi alebo mníšky, resp. rehoľníčky. Obyvatelia kláštora sú vždy z rovnakého cirkevného rádu (napríklad templári, jezuiti, benediktíni, karmelitáni) alebo sekty. Okrem kresťanských kláštorov sú známe aj kláštory budhistické či taoistické. Kláštory boli v Európe v minulosti významnými strediskami vzdelanosti, niektoré mali aj vojenský význam, boli opevnené - ohradené obrannými múrmi (hradbami).

Pozri aj
--------

* Monastier - kresťanský kláštor východného obradu - pravoslávny alebo gréckokatolícky
* Kresťanská sakrálna architektúra

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Kláštor**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kláštor**
Mandorla okolo Ježiša Krista na mozaike *Posledný súd*, Svätovítska katedrála, Praha
**Mandorla** (mandľa po taliansky) - typická stredoveká ozdoba, najmä v románskom slohu, oválna alebo elipsovitá svätožiara okolo Kristovho majestátu (Krista - vládcu sveta) v tvare mandle. Svätožiara v tvare mandle obopínajúce telo celého božstva.

Tvar mandorly je odvodený od mandle a mandľovníka, ktorý je symbolom stromu večného života. V kresťanskej ikonografii mandorla bola prisúdená tróniacemu Ježišovi Kristovi pri Poslednom súde, alebo Márii.

Mandorla je druhotná a sekundárna funkcia cesty (symbolu lona už v praveku) symbolizujúca pôvodný význam brány života, t. j. rodidiel.

V kresťanskej ikonografii znamená prevtelenie Krista, a keď Kristus je zobrazený v mandorle ako sudca ľudstva, má význam znovuzrodenia. Zobrazenie Márie v mandorle symbolizuje predstavu, že Kristus bol počatý v panenskom Mariinom období, ako sa rodí mandľové jadro vo svojom nedotknutom puzdre. V maliarstve je mandorla zobrazovaná zlatou alebo žltou farbou, často ale tiež v dúhových farbách s odkazom k dúhe, kedy modrá, červená, žlta a zelena farba symbolizujú vzťah k vesmíru.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mandorla**

Zdroj
-----

Literatúra: Svet umenia; Umenie od A po Z, Ikar, 2002. str. 338
**Mandrel** bolo krycie meno raného rušiaceho systému, ktorý používala britská RAF proti radarom Luftwaffe typu Freya počas druhej svetovej vojny.

Situácia
--------

Veľká Británia vstupovala do druhej svetovej vojny so systémom radarov včasnej výstrahy Chain Home. Britskí vedci poznali možnosti radarovej techniky a tiež možnosti jej rušenia. Z obavy, aby nevyprovokovali nemeckú stranu k masovému nasadeniu rušenia, bolo oficiálnou politikou nevyrábať a nenasadzovať vlastné rušiace systémy, kým ich nezačne používať ako prvé Nemecko. Podobné váhanie sa zopakovalo neskôr aj pri rozhodovaní o nasadení systému Window. Vo februári 1942 sa Nemecku podarilo nepozorovane preplaviť krížniky Scharnhorst a Gneisenau Lamanšským prielivom. Tento kúsok sa podaril aj za výrazného príspevku nemeckých rušiacich systémov, použitých na znefunkčnenie britského radarového systému. Udalosť zmenila prístup k téme vývoja a nasadenia vlastných rušiacich systémov proti nemeckým radarom a potrebe vytvoriť príslušné taktické jednotky. Už v apríli 1942 sa sformovala špeciálna 515. peruť vyzbrojená na začiatku ôsmymi lietadlami Boulton Paul Defiant a novými rušiacimi systémami s označením Moonshine a *Mandrel*.

Princíp a taktika
-----------------

Systém *Mandrel* bol určený pre rušenie radarov Freya a od neho odvodených Mammut a Wassermann, ktoré pracovali v pásme 120 – 130 MHz. Vysielal rušiaci signál spočiatku na frekvenciách 118 – 128 MHz. Do výroby bol zaradený v lete 1942. Lietadlá Defiant z 515. perute vybavené rušičkami *Mandrel* mali krúžiť vo vymedzených oblastiach asi 80 km od pobrežia. Cieľom bolo vytvoriť asi 320 km široký pás v nemeckej obrane, cez ktorý mohli preniknúť nočné bombardéry. V každej bombardovacej peruti boli dve lietadlá tiež vybavené systémom *Mandrel*. Ich cieľom bolo pôsobiť proti vnútrozemským radarom.

Nasadenie
---------

Systém *Mandrel* sa používal spoločne so systémom  Tinsel, ktorý bol určený pre rušene rádiovej komunikácie. Prvýkrát boli oba použité pri nálete na Mannheim 6. decembra 1942. Z náletu sa nevrátilo iba 9 z 272 lietadiel (3,3 %), čo boli veľmi nízke straty. Už v apríli 1943 však boli na nemeckých radaroch upravené frekvenčné rozsahy, takže tieto mohli čiastočne rušiacu clonu prekonať. Na to reagovali aj rušičky *Mandrel*, do konca vojny sa vyrábalo viacero verzií s celkovým rozsahom 29 – 215 MHz.

Rušičky *Mandrel* boli zapojené aj do operácie Husky (vylodenie na Sicílii). Nieslo ich 18 bombardérov Halifax a Wellington a cieľom bolo ochrániť prúd transportných lietadiel a klzákov s výsadkovými silami. Pozdĺž pobrežia hliadkovali ďalšie 4 lietadlá B-17 USAAF s americkou verziou rušičky *APT-3 Mandrel*.

Referencie
----------

1. ↑  Price (2006, s. 83)
2. ↑  Price (2006, s. 100)
3. ↑  Price (2006, s. 102)
4. ↑  Price (2006, s. 139)

Zdroje
------

* PRICE, Alfred. *Nástroje temnot. Historie elektronické války 1939 – 1945*. Praha : Mladá fronta, 2006. 272 + 16 s. ISBN 80-204-1373-1. (česky)
QRIO
**QRIO** je humanoidný robot spoločnosti SONY.

Je nasledovníkom robota s označením SDR-4x.

Dokáže kráčať po rôznych povrchoch a tancovať, ako prvý robot dokázal bežať a poskakovať. Pre dosiahnutie plynulosti pohybov a malých rozmerov bol vyvinutý špeciálny servomotor Intelligent Servo Actuator ISA. ISA systém disponuje aj senzormi, ktorých úlohou je zisťovať v akej pozícii sa nachádzajú jednotlivé kĺby a špeciálnym riadiacim procesorom.

Pri „statickom pohybe" sa využíva na stabilizovanie robota umiestnenie jeho ťažiska tak, aby kolmica, ktorá ním prechádza smerom k zemi bola v rámci nohy na ktorej robot stojí, alebo medzi jeho nohami, s cieľom robota stabilizovať. Dynamická chôdza je sprevádzaná pohybmi, pri ktorých ťažisko robota nemusí byť nutne v tzv. zóne stability, pretože do úvahy sa berie dynamika pohybu a sily gravitácie sa vyrovnávajú s odstredivými silami pohybu. Hovorí sa o tzv. Zero Moment Point ZMP. QRIO podobne ako človek využíva „dynamický typ pohybu".

Robot disponuje senzormi v chodidlách, ktoré mu umožňujú detegovať typ povrchu, pomocou tlaku, ktorým povrch na robota pôsobí. Vďaka tomu je schopný detegovať skokové zmeny výšky povrchu až do 1 cm alebo šikmú plochu až do 10 stupňov a prispôsobiť sa im.

QRIO dokáže rozoznať mechanický tlak, ktorý je naň vyvíjaný a urobí krok smerom v ktorom je naň tlačené s cieľom zachovať svoju stabilitu a predísť pádu. Dokáže sa prispôsobiť tlaku, ktorý prichádza spredu, zozadu, zľava a sprava. Ak vyhodnotí situáciu tak, že pád je nevyhnutný, prispôsobí sa situácii a v smere pádu natiahne ruky. Riadiaci systém uvoľní servomotory, aby lepšie absorbovali pád. Následne robot zistí svoju pozíciu, obráti sa tvárou hore a dokáže sám vstať.

QRIO disponuje dvomi kamerami a stereoskopickým videním. Je schopný rozoznávať tváre ľudí, pričom si ich pamätá. Analogicky je schopný rozoznať aj ľudské hlasy. V hlave má namontovaných sedem mikrofónov a vie nielen rozoznávať slová ale aj určovať smer, odkiaľ zvuk prichádza. Dokáže tiež odpovedať, jeho slovník obsahuje desiatky tisíc slovíčok. Je schopný dialógu a zapamätá si niektoré informácie o človeku s ktorým sa rozpráva.

Disponuje emóciami, ktoré je schopný navonok prejavovať.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **QRIO**
**Dr. Karl P. N. Shuker** (\* 9. december 1959, West Midlands, Spojené kráľovstvo) je britský prírodovedec a spisovateľ. Žije vo West Midlands v Anglicku. Okrem písania kníh sa živí aj ako poradca v otázkach zoológie a ako spolupracovník masmédií - objavuje sa aj v rozhlase a televízii, a cestuje po celom svete. Jeho špecializáciou je kryptozoológia. Michal Newton o ňom prehlásil: „Dnes je Shuker celosvetovo uznávaný ako autor kníh a výskumník všetkých aspektov života zvierat a záhad, nástupca samotného Heuvelmansa."

Akademická kariéra
------------------

Karl Shuker vyštudoval zoológiu na univerzite v Leedse a zoológiu a komparatívnu fyziológiu na univerzite v Birminghame. Je členom Londýnskej zoologickej spoločnosti, Kráľovskej entomologickej spoločnosti, Medzinárodnej kryptozoologickej spoločnosti a Anglickej obce spisovateľov. V roku 2005 bol po ňom pomenovaný nový druh kmeňa Loricifera, *Pliciloricus shukeri*.

Autor
-----

Dr. Shuker napísal trinásť kníh; na ôsmych ďalších sa podieľal. Okrem toho napísal stovky článkov pre časopisy o záhadách akými sú *Fortean Times* (pre ktoré píše pravidelný stĺpček), *Fate*, a *Strange Magazine*. Je aj konzultantom pre zoologickú časť Guinnessovej knihy rekordov; tú istú funkciu vykonával aj pre show *Into the Unknown* pre Discovery TV.

Širokému publiku predstavil málo známe kryptidy, akými sú napríklad srílanský rohatý šakal, gambijský morský had Gambo, novoguinejský gazeka, indonéský veo, írsky dobhar-chú, zanzibarská makalala, etiopský vták smrti a mnohých ďalších. V anglicky hovoriacich krajinách bol prvý, kto obsiahlo písal o olgojovi chorchojovi.

Bibliografia
------------

* *Mystery Cats of the World*, (1989)
* *Extraordinary Animals Worldwide*, (1991)
* *The Lost Ark: New and Rediscovered Animals of the 20th Century*, (1993)
* *Dragons - A Natural History* (1995)
* *In Search of Prehistoric Survivors*, (1995)
* *The Unexplained*, (1996)
* *From Flying Toads To Snakes With Wings*
* *Mysteries of Planet Earth*, (1999)
* *The Hidden Powers of Animals*, (2001)
* *The New Zoo: New and Rediscovered Animals of the Twentieth Century*, (2002)
* *The Beasts That Hide From Man*, (2003)
* *Extraordinary Animals Revisited*, (2007)
* *Dr Shuker's Casebook*, (2008)

Konzultant
----------

* *Man and Beast* (1993)
* *Secrets of the Natural World* (1993)
* *Almanac of the Uncanny* (1995)
* *The Guinness Book of Records/Guinness World Records* (1997 - )
* *Mysteries of the Deep* (1998)
* *Guinness Amazing Future* (1999)
* *The Earth* (2000)
* *Monsters* (2001)
* *Chambers Dictionary of the Unexplained* (2007)

Externé odkazy
--------------

* Webové stránky dr. Shukera (po anglicky)

Referencie
----------

1. ↑  Michael Newton, *Encyclopedia of Cryptozoology: A Global Guide* (McFarland & Co, Inc: Jefferson, 2005), s. 425

Autoritné údaje: * BnF: 12553606s
* GND: 123338573
* ISNI: 0000 0000 7835 0095
* LCCN: n95024360
* NK ČR: xx0038761
* VIAF: 92744781
* WorldCat: lccn-n95024360
QR Kód pre webovú adresu `http://sk.wikipedia.org/`
**QR kód** alebo **QR code** je dvojrozmerný čiarový kód, ktorý vyvinula japonská spoločnosť Denso-Wave v roku 1994. Skratka „QR" pochádza z anglického označenia *Quick Response* (*Rýchla reakcia*), keďže kód je navrhnutý s ohľadom na rýchle dekódovanie.

Princíp použitia spočíva v tom, že QR kód vytlačený na papier alebo predmet sa zosníma kamerou alebo fotoaparátom, a softvér dekóduje textovú informáciu obsiahnutú v kóde. V Japonsku sa QR kód stal de facto štandardom a väčšina mobilných telefónov so vstavaným fotoaparátom vie tieto kódy dekódovať.

Obsah
-----

QR kód sa skladá z bielych a čiernych štvorcových modulov zložených do štvorcovej matice. Veľkosť matice je od 21×21 do 177×177 bodov s nárastom o 4 moduly v každom rozmere.

### Kapacita

QR kód môže obsahovať písmená, čísla alebo japonské znaky kandži a je schopný pojať rôzne množstvo informácií podľa obsahu:

| Typ obsahu | Počet znakov |
| --- | --- |
| číslice | 7 089 |
| písmená a číslice | 4 296 |
| 8-bitové dáta | 2 953 |
| kandži | 1 817 |

### Použitie

Kód bol pôvodne navrhnutý na sledovanie jednotlivých súčiastok pri výrobe automobilov. Neskôr sa začal používať na kódovanie rôznych kontaktných informácií. QR kód tak môže obsahovať

* webovú adresu (formát URL alebo MEBKM)
* e-mailovú adresu (bežný text, formát URI alebo MATMSG)
* telefónne číslo (formát URI)
* kontaktné informácie (formát vCard alebo MECARD)
* správu SMS
* správu MMS
* geografickú pozíciu
* údaje o udalosti – názov, miesto, čas, trvanie (formát iCalendar)

Licencia
--------

QR kód je otvorený štandard, keďže spoločnosť Denso-Wave zverejnila špecifikáciu a neuplatňuje patentovú ochranu.

Referencie
----------

1. ↑  BarcodeContents - zxing - A rough guide to standard encoding of information in barcodes - Project Hosting on Google Code
2. ↑  Open 2D Code

Externé odkazy
--------------

* QR kódy
* Generátor QR kódu online
**Golden Gate** (iné názvy: **Zlatá brána**, **Goldengatská zátoka**) je prieliv v Kalifornii v USA medzi zálivom San Francisco Bay na východe a Tichým oceánom na západe a medzi mestom San Francisco na juhu a Marin County na severe. Je široký od 1,5 do 5 km a dlhý asi 5 km. Vznikol poklesom zemských krýh na severnom okraji zlomového pásma San Andreas. Objavil ho v roku 1769 Francisco de Ortega. Pomenoval ho v roku 1846 John C. Frémont podľa vzoru Zlatého rohu v Istanbule. Golden Gate je preklenutý mostom Golden Gate Bridge.

Zdroje
------

1. 1 2 3  Golden Gate. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 2008. 670 s. ISBN 978-80-224-0982-7. Zväzok 5. (Galb – Hir), s. 210.
2. 1 2   Kalifornia. *Pyramída* (Bratislava: Socialistická akadémia Slovenskej socialistickej republiky vo vydavateľstve Obzor), február 1976, roč. V, čís. 56, s. 1778. ISSN 0231-9047.
3. ↑   *Golden Gate* [online]. Encyclopædia Britannica, [cit. 2018-07-08]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Golden Gate (prieliv)**
Logo
Budova Goldsmiths College
**Goldsmiths College** je college, na ktorej sa vyučuje umenie. Táto college patrí k University of London.

História
--------

V roku 1891 bolo firmou *Worshipful Company of Goldsmiths* založené súkromné učilište *Goldsmiths' Technical and Recreativo Institute*. V roku 1901 bolo toto učilište pripojené ako college k University of London. Najznámejší absolventi pochádzajú hlavne z doby 80. rokov, kedy sa *Goldsmiths* vyznačoval veľmi otvoreným konceptom výučby. V tejto dobe vyšli zo školy umelci ako Tracey Emin, Brian Molko, Thomas Demand alebo Damien Hirst. Aj dnes má táto škola povesť jednej z najlepších akadémií výtvarných umení na svete. Sú tu však vyučované aj iné odbory, napr.: sociologické vedy (Cultural Studies, sociológia a antropológia), či iné. Vyučuje tu mnoho známych profesorov, ako Paul Gilroy (vyučuje aj na LSE), James Curran alebo Bev Skeggs.

Známi absolventi
----------------

* John Cale (\* 1942), hudobník
* Lucian Freud (1922 – 2011), maliar
* Damien Hirst (\* 1965), umelec
* Linton Kwesi Johnson (\* 1952), reggae umelec
* Mariele Neudeckerová (\* 1965), nemecká umelkyňa
* Mary Quantová (\* 1934), módna návrhárka
* Bridget Riley (\* 1931), maliarka
* Graham Sutherland (1903 – 1980), maliar

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny web

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Goldsmiths (Londýnská univerzita) na českej Wikipédii.*
**Abrázia** (z lat. abrasio) v geológii je v širšom zmysle modelovanie zemského povrchu dlhodobým účinkom vody (v tekutom i pevnom skupenstve) a/alebo vetra. Pre abráziu vetrom sa používa osobitný termín korázia. V užšom zmysle označuje obrusovanie brehov morským príbojom, alebo obrusovanie okolitých svahov ľadovcom.

Voda naráža na skalnaté pobrežie, v puklinách stláča vzduch a pri návrate ho z nich vysáva. Neustálym opakovaním dochádza k postupnému rozrušovaniu celistvosti hornín. Skaly sa menia na sutinu, ktorá je vodou odnášaná a znovu vynášaná na pobrežie. Sutina zvyšuje účinky vodnej erózie. Abrázia závisí od sily príboja, jeho strmosti a zloženia hornín – najintenzívnejšia je na kolmých, najslabšia na plochých pobrežiach. Abráziu tiež významne znižujú brehové porasty drevín.

Zdroj
-----

* abrázia. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 28-29.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vedy o Zemi |
**Gerlachovský potok** je podtatranský potok, preteká centrálnou časťou okresu Poprad. Je to ľavostranný prítok Velického potoka, meria 9,1 km a je tokom V. rádu.

Pramení v Tatranskom podhorí južne od Tatranskej Polianky, v lokalite Pálenica, v nadmorskej výške približne 943 m n. m. Najprv tečie juhovýchodným smerom, v blízkosti rekreačnej osady pri hoteli Hubert sa stáča na juhojuhovýchod a vstupuje do Popradskej kotliny. Z pravej strany potom priberá Novú vodu, opäť tečie juhovýchodným smerom, pričom preteká intravilánom obce Gerlachov. Za obcou tečie na krátkom úseku východným smerom, zľava priberá najprv prítok z lokality Kopanice, potom z lokality Veľký háj a znovu pokračuje juhovýchodným smerom. Z pravej strany ešte priberá prítok prameniaci severovýchodne od kóty 730,3 m, na dolnom toku mení smer toku viac na juhojuhovýchod a na okraji mesta Poprad sa v nadmorskej výške cca 682 m n. m. vlieva do Velického potoka.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Velického potoka |
| --- |
| *Velický potok* → *Poprad* → *Dunajec* → *Visla* |
| Vodné toky | 
* Batizovský potok
* Čierny potok (prítok Batizovského potoka)
* Čierny potok (prítok Velického potoka)
* Gerlachovský potok
* Hromadná voda
* Nová voda
* Stará voda
* **Velický potok**

 |
| Vodné plochy | 
* Batizovské pleso
* Dlhé pleso
* Horné Velické plieska
* Kvetnicové pleso
* Velické pleso
* Wolkerove jazierko

 |
| Vodopády | 
* Batizovské vodopády
* Večný dážď

 |
**Toxicita** je schopnosť chemickej látky spôsobiť poškodenie organizmu.

Pri posudzovaní toxicity sa rozlišujú účinky jednorazového alebo dlhodobého prijmu – akútny, subchronický, chronický ako aj cesta akou sa dostáva do organizmu – inhalácia vzduchom, príjem potravou a vodou, pokožkou či inou biomembránou. Pod pojmom toxicita sa nerozumie len jedovatý účinok látok, ale aj karcinogénny – v širšom zmysle slova tvorba nádorov, teratogénny – vývinové anomálie, mutagénny – zmeny v genetickej informácii organizmu.

Rozdelenie
----------

* Látky pridávané úmyselne (aditíva)
	+ farbivá a iné prostriedky na zlepšenie vzhľadu potravín
	+ antimikrobiálne látky (konzervačné), látky predlžujúce skladovateľnosť, antioxidanty
	+ prostriedky na zlepšenie a prípravu konzistencie – umelé sladidlá, látky na úpravu chuti
	+ enzýmy
* Látky prítomné neúmyselne (kontaminanty, sekundárne produkty)
	+ rezíduá agrochemikálií: pesticídy, retardátory klíčenia, rastové stimulátory
	+ rezíduá zo živočíšnej výroby: antibiotiká, psychofarmaká, estrogény
	+ ostatné zvyšky: čistiace prostriedky, dezinfekčné prostriedky, chemické medziprodukty

Toxické prvky
-------------

Toxické prvky sa môžu vyskytovať v niektorých surovinách a produktoch živočíšneho, ale predovšetkým rastlinného pôvodu ako prirodzené zložky potravín v množstve, ktoré nie je pre človeka toxické. Vyššia koncentrácia toxických prvkov spravidla indikuje kontamináciu surovín a produktov z vonkajšieho prostredia. Toxické prvky a ich zlúčeniny sa môžu dostať do potravín z chemických látok používaných v poľnohospodárstve, z obalov, zo zariadení potravinárskeho priemyslu, exhalátov a pod.

Najčastejšie a najnebezpečnejšie sa vyskytujúce toxické prvky sú:

* olovo
* ortuť
* kadmium
* arzén


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portálBiologický portál |
Kruskalov diagram ukazujúci analytické rozšírenie Schwarzschildovho riešenia Einsteinových rovníc. Čiarkované čiary ukazujú horizonty udalostí, hyperboly na vrchu a spodu diagramu zasa singularity. Kvadranty I. a II. ukazujú jeden vesmír, kvadranty III. a IV. zasa vesmír k nemu zrkadlový. Stav Einstein-Rosenovho mostu je rez v tomto diagrame prechádzajúci počiatkom, biela diera je v kvadrante IV. a čierna v kvadrante II.
**Einstein-Rosenov most** je jeden z druhov červej diery. 

Po prvýkrát ho opísali v roku 1935 Albert Einstein a Nathan Rosen. Nejde však o červiu dieru ako v populárnej vedecko-fantastickej literatúre a filmografii, pretože sa vyznačuje nepriechodnosťou. Vo svojej podstate je Einstein-Rosenov most iba skupina časových rezov analytického rozšírenia Schwarzschildovho riešenia Einsteinových rovních, existuje teda iba v určitom časovom intervale medzi fázou bielej a čiernej diery. Spája dva odlišné zrkadlovo obrátené vesmíry a je priamym dôsledkom analytického rozšírenia Schwarzschildovho časopriestoru do Kruskalových-Szekeresových súradníc. Vďaka charakteru Schwarzschildovho riešenia však vyplýva, že i keby takýto most jestvoval, bol by pre každého časupodobného pozorovateľa nepriechodný a budúcnosť každého takéhoto pozorovateľa by bola vždy v čiernej diere. Jediná fyzikálna geodetika prechádzajúca medzi vesmírmi je svetelná geodetika putujúca po horizonte udalostí tejto bielej/červej/čiernej diery, teda informácie z jedného vesmíru do druhého môže niesť iba svetlo alebo iné nehmotné častice putujúce po horizonte udalostí.

Referencie
----------

1. ↑  Bičák J. Ruděnko V. N. Teorie relativity a gravitační vlny