recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Karel Václav Ignác Thám** (\* 4. november 1763, Praha – † 7. marec 1816, Praha) bol český spisovateľ a prekladateľ.

V rokoch 1775–1780 navštevoval gymnázium. Potom študoval filozofiu, v ktorej dosiahol doktorát. 

Po štúdiách pracoval v *Národní veřejné knihovně pražské* (Bibliotheca nationalis bohemica) na katalogizácii starej českej literatúry, pravdepodobne sa práve tu stal veľkým vlastencom a bojovníkom za práva češtiny.

Potom sa živil ako súkromný učiteľ češtiny, francúzštiny a nemčiny. Pretože v Prahe nezískal stále miesto učiteľa odišiel do Viedne, kde tiež neuspel. 

Skoro po návrate ochorel – tým sa dostal do veľmi ťažkej finančnej situácie, z ktorej sa mu snažil pomôcť predovšetkým Josef Dobrovský.

Dielo
-----

* *Svátek českého jazyka* – báseň napísaná s bratom Václavom Thámom
* *Obrana Jazyka Českého proti zlobivým jeho utrhačům, též mnohým vlastencům v cvičení se v něm nedbalým a liknavým sepsaná* – odôvodňuje potrebu češtiny a nabáda k jej štúdiu.
* *Deutsch-böhmisches National lexikon*
* *Nejnovější ouplný česko německý slovník, aneb příhodný vejběrek slov k mluvení po česku atd. dle Veleslavínova Nomenclatora quadrilinguis zřízený*
* *Všeobecné naříkání na služebné děvečky zvlášť a na čeledíny vesměs*

Ďalej prekladal: preložil niektoré hry Williama Shakespeara a Friedricha Schillera, okrem nich preložil radu drobných prací od menej významných autorov.

Pozri aj
--------

* Česká literatúra v rokoch 1750 – 1815

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Karel Ignác Thám na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 56651
* GND: 123076625
* ISNI: 0000 0000 5539 0027
* NK ČR: jk01132326
* VIAF: 52587475
**Viliam Celjský** (nem.  *Wilhelm von Cilli*, \* 1361/1362 – † 19. august 1392, Viedeň, Rakúsko) bol gróf z Celje.

Narodil sa ako syn Ulricha Celjského a Adely Ortenburskej. Na jar 1380 sa za pomoci uhorského kráľa Ľudovíta I. oženil s Annou, dcérou poľského kráľa Kazimíra III. Veľkého.

Po smrti kráľa Ľudovíta spolu s bratancom Hermannom II. začal podporovať Žigmunda Luxemburského. Roku 1392 sa spoločne zúčastnili výpravy proti Turkom, ktorá sa Viliamovi stala osudnou. Vo vojenskom tábore ochorel a zomrel pri návrate domov vo Viedni. K poslednému odpočinku bol uložený v minoritskom kostole Panny Márie v Celje.

Jediná dcéra Anna sa stala poľskou kráľovnou ako manželka Vladislava II.

Referencie
----------

1. ↑  DVOŘÁKOVÁ, Daniela. *Barbora Celjská. Čierna kráľovná. Životný príbeh uhorskej, rímsko-nemeckej a českej kráľovnej [1392 – 1451]*. [s.l.] : Rak, 2014. ISBN 978-80-85501-60-5.
2. ↑  Dvořáková, str. 35

Literatúra
----------

* Fugger Germadnik, Romand *idr.*. (2001): *Razstava Grof Celjska (1999; Celje)*. Celje, Pokrajninski muzej Celje.
* Grdina, Ivan (1994). *Celjska kňazovi v Evropi*. Celje, Fit-Media.
* Orožen, Janko (1971): *Zgodovina Celje in okolice, 1. Del.* Iz: *Celjska Zborník*. Celje, kultúrne skupnost v Celje.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Vilém Celjský na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 142367362
* VIAF: 152045529
**Karel Hlušička** (\* 25. august 1924, Praha – † 10. november 2016, Praha) bol český herec, dablér a rozhlasový režisér.

V máji 1945 sa aktívne zúčastnil Pražského povstania. Po vojne vstúpil do komunistickej strany.

Po absolutóriu štúdia herectva na brnenskom konzervatóriu (neskoršia JAMU) v roku 1949 najprv 10 rokov pôsobil v divadle v Českých Budějoviciach, potom bol od roku 1959 dlhoročným členom činohry Libeňského Divadla S. K. Neumanna (dnešné Divadlo pod Palmovkou).

Išlo tiež o úspešného režiséra rozhlasových hier.

V 60. rokoch bol ženatý s Máriou Krejčovou, s ktorou mal dve deti. Neskôr žil až do svojej smrti s bývalou primabalerínou a súčasnou choreografkou Libušou Královou.

Referencie
----------

1. 1 2 3  Karel Hlušička na www.csfd.cz

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Karel Hlušička na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Karel Hlušička v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Autoritné údaje: * GND: 1061818268
* ISNI: 0000 0000 5793 5131
* LCCN: no2012041650
* NK ČR: ola2002139726
* VIAF: 84953688
* WorldCat: lccn-no2012041650
**Železničná stanica Bohumín** je železničná stanica v rovnomennom meste na adrese Adama Mickiewicze 67, ktoré sa nachádza v Moravskoslezskom kraji, asi 10 km severne od Ostravy, v blízkosti hraníc Poľska a Česka.

Dejiny
------

Prvý vlak do Bohumína prišiel už 1. mája 1847, kedy bola otvorená Severná železnica cisára Ferdinanda (KFNB) z Viedne, čím sa pre krajinu sprístupnili sliezske bane. Krátkym spojovacím úsekom do pruského Annabergu (dnes Chałupki) bola 1. septembra 1848 KFNB napojená na pruskú trať, čím vzniklo železničné spojenie Viedne s Berlínom. Spojenie do Krakova bolo dosiahnuté použitím Krakovsko-hornosliezskej železnice (vedúcej pruským územím) a KFNB tak stačilo postaviť len trať z Bohumína do Osvienčimu, kde bola najbližšia zastávka už existujúcej trate. Celá trať z Viedne do Krakova tak bola sprejazdnená 1. marca 1856.

Už tak dôležitá stanica sa medzi významné dopravné uzly zaradila v roku 1869, kedy bol otvorený prvý úsek Košicko-bohumínskej železnice po Třinec. Po dobudovaní trate do Košíc v roku 1872 sa tak Bohumín stal cieľovou stanicou vlakov zo Slovenska a prestupnou stanicou cestujúcich v smere na Viedeň, Krakov i Berlín.

Trate
-----

Železničnou stanicou Bohumín prechádzajú železničné trate:

* 270 Česká Třebová - Bohumín
* 320 Bohumín - Mosty u Jablunkova - Žilina
* 151 (Poľsko) Kędzierzyn-Koźle - Chałupki - Bohumín

Pozri aj
--------

* Bohumín
* SŽDC
* Severná železnica cisára Ferdinanda
* Košicko-bohumínska železnica

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Železničná stanica Bohumín**

Externé odkazy
--------------

* České dráhy a.s.
* Správa železničnej dopravnej cesty
* Nádraží Bohumín (poľsky)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bohumín (nádraží) na českej Wikipédii.*


| * z
* d
* u
Košicko-bohumínska železnica |
| --- |
| 
* Košice
* Kysak
* Margecany
* Krompachy
* Spišská Nová Ves
* Poprad-Tatry
* Tatranská Štrba
* Liptovský Hrádok
* Liptovský Mikuláš
* Ružomberok
* Kraľovany
* Vrútky
* Žilina
* Kysucké Nové Mesto
* Krásno nad Kysucou
* Čadca
* Třinec
* Český Těšín
* Karviná
* Bohumín

 |
**Neutrálny prvok** alebo **identita** (značka {\displaystyle e}, {\displaystyle E}, {\displaystyle I} alebo {\displaystyle 1}) je prvok množiny, ktorý, ak je jedným z operandov binárnej operácie, výsledkom operácie je nezmenený druhý operand. Príkladom neutrálneho prvku pre operáciu sčítania na množine reálnych čísel je číslo 0, resp. 1 je neutrálnym prvkom pre násobenie, opäť na množine reálnych čísel. Neutrálny prvok vystupuje v algebrických štruktúrach ako napríklad grupy, telesá a polia.

Definícia
---------

Pre množinu M spojenú s binárnou operáciou ⊙ sa prvok e, patriaci do množiny M nazýva neutrálny prvok vtedy, ak výsledkom operácie e ⊙ a, pre každé a z množiny M je opäť prvok a. Ak operácia ⊙ nie je komutatívna, nazývame e **neutrálnym prvkom zľava**, alebo **sprava** (alebo ľavá a pravá identita). Matematicky:

* zľava: {\displaystyle \forall a\in M,e\in M:e\odot a=a}
* sprava: {\displaystyle \forall a\in M,e\in M:a\odot e=a}

Ľavých, resp. pravých neutrálnych prvkov môžu množiny obsahovať viacero, poprípade sa v nich nemusia vyskytovať žiadne. Ak však množina obsahuje súčasne ľavé aj pravé neutrálne prvky, tieto sa musia rovnať a výsledkom je jeden, obojstranne neutrálny prvok.

{\displaystyle e\_{l},e\_{r}\in M:e\_{l}=e\_{l}\odot e\_{r}=e\_{r}}

Príklady neutrálnych prvkov
---------------------------

| Množina | Operácia | Neutrálny prvok |
| --- | --- | --- |
| Reálne čísla | + (sčítanie) | 0 |
| Reálne čísla | · (násobenie) | 1 |
| Komplexné čísla | + (sčítanie) | 0 |
| Komplexné čísla | · (násobenie) | 1 |
| Matice rozmerov mxn | sčítanie matíc | nulová matica rovnakého rozmenu |
| Štvorcové matice | násobenie matíc | jednotková matica |
| Množiny | ∪ (zjednotenie) | prázdna množina |

Referencie
----------

1. ↑  Weisstein, Eric W.. *Identity Element* [online]. MathWorld--A Wolfram Web Resourc, [cit. 2021-02-02]. Dostupné online. (po anglicky)

Pozri aj
--------

* Inverzný prvok
* Grupa
* Nula
* Jednotka

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Identity element na anglickej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Matematický portál |
**Žobravý študent** (*Der Bettelstudent*) je opereta, ktorú skomponoval Karl Millöcker. Je to jeho naslávnejšie dielo. Premiéra sa konala 6. decembra 1882 v divadle Theater an der Wien. Libreto napísali F. Zell a Richard Genée. Je to nalepšie libreto týchto autorov. Pôvodný námet z drámy od lorda Bulwer-Lyttona *The Lady of Lyons* bol prenesený do Poľska v 17. storočí. Skvelé libreto, skvelá hudobná charakteristika postáv a aj využitie poľských tanečných rytmov sa spoločne zaslúžili o obrovský úspech tejto operety.

Hlavné postavy
--------------

| Postava | Hlasový rozsah | Obsadenie na premiére, 6. december 1882(Dirigent: Karl Millöcker) |
| --- | --- | --- |
| Plukovník Ollendorf | bas | Felix Schweighofer |
| študent Symon Rymanovič (Symonovicz) | tenor |  |
| Jan Janicki, *študent, priateľ Simona* | tenor | Alexander Girardi |
| Palmatica, Grófka Nowalska | mezzosoprán |  |
| Laura, *Palmatikina dcéra* | soprán |  |
| Bronislava, *Palmatikina dcéra* | soprán |  |
| Gróf Bogumil Malachowski *Palmatikin bratranec* | bas |  |
|

Obsah
-----

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

### I. dejstvo

Saský dôstojník Ollendorf, guvernér okupovaného Krakova, sa chce zblížiť na bále s grófkou Laurou Nowalskou, ktorá jeho snahu „odmení" fackou. Jej rodina sa ohradí, že nápadník Laury môže byť len poľský šľachtic. Zahanbený Ollendorf sa rozhodne pomstiť tak, že vytiahne z väzenia študenta Symona a prezlečie ho sa bohatého šľachtica – Wladimira Wibickeho. Symon s rolou súhlasí za podmienky, že jeho priateľ Jan Janicki bude jeho sekretárom.

### II. dejstvo

Laura a Symon sa do seba zaľúbia. Jan sa zaľúbi do Laurinej sestry Bronislavy. Keďže rodina Nowalských je veľmi chudobná, snaží sa vydať Lauru za bohatého ženícha čo možno najskôr. Pred svadbou sa Symon snaží naznačiť Laure pravdu. Laura vyhlasuje, že ho chce len z lásky a nie pre peniaze. Keď jej to nevie povedať, napíše list, jeho doručeniu však Ollendorf zabráni. Po svadbe Ollendorf prezradí pravdu, a vypukne škandál.

### III. dejstvo

Symonov priateľ Jan, je v skutočnosti veliteľ poľského kráľovského vojska, Lesczinsky. Symon mu pomože uniknúť pozornosti Ollendorfa (vzbudzujúc v ňom klamlivé podozrenie, že on je Lesczinsky a nie Jan). To umožní Janovi zorganizovať poľské vojsko a vyhnať Sasov z Krakova. Za svoje zásluhy je Symon povýšený za šľachtica a padnú si s Laurou (ktorá ho napriek všetkému miluje) do náručia. Jan si zase pokojne môže vziať Bronislavu.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Árie a melódie
--------------

* Čo si o mne ženy myslia - Vstuoná pieseň Ollendorfa
Doc. Dr. **Žoržeta Čolakova** (bulh. *Жоржета Чолакова*, \* 1959) je bulharská bohemistka.

Život a dielo
-------------

Od roku 1984 učí dejiny českej literatúry a dejiny slovanských literatúr na Plovdivskej univerzite. V roku 1993 оbhájila dizertačnú prácu na Karlovej univerzite, ktorá bola knižne vydaná (*Český surrealismus 30. let. Struktura básnického obrazu*, Praha : Karolinum, 1999). Výsledkom jej dlhoročného výskumu českej avantgardy je jej habilitačná práca (bulh. *Лицата на човека в поезията на чешкия авангардизъм*, Plovdiv : Makros 2000, 1993). Je autorkou viac ako 60 článkov, ktoré boli publikované v odborných zborníkoch a časopisoch v Česku, Francúzsku, Rumunsku, Slovensku, Poľsku, Rakúsku a Bulharsku.

Prednášala na rôznych európskych univerzitách: na Karlovej univerzite, Masarykovej univerzite, Univerzite v Aix-en-Provence, Sorbonna (Paris-4), Univerzite v Toruni.

Trvale sa zaoberá prekladom poézie predovšetkým českej, ale tiež francúzskej. Knižne boli vydané v jej preklade Máchov *Máj* (1993, 2000) a *Testamenty* Vladimíra Křívánka (1997). Časopisecky vyšli jej preklady Nezvalových, Seifertových, Bieblových, Březinových, Sovových a iných básní.

V roku 2004 založila časopis *Slovanské dialogy*, ktorý je orgánom Filologické fakulty Plovdivskej univerzity. Od tejto doby až po dnes je jeho šéfredaktorkou.

Zastávala rôzne administratívne funkcie na Plovdivskej univerzite: vedúca katedry slavistiky (2003–2008 a od r. 2011), prodekanka pre vedu a výskum (2007–2010). Od r. 2011 je prorektorkou Plovdivskej univerzity.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Žoržeta Čolakova na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 120615
* BnF: 15533318z
* ISNI: 0000 0001 1606 5579
* LCCN: no99079453
* NK ČR: js2004257941
* VIAF: 22449670
* WorldCat: lccn-no99079453
|  |  |
| --- | --- |
|  | **Tento článok obsahuje čínsky text.**Bez správnej *podpory ázijských jazykov* sa Vám môžu namiesto čínskych znakov zobrazovať otázniky, štvorčeky alebo iné symboly. |

***Kuo-jü*** (čínsky 國語, pchin-jin guóyǔ - slov. prepis *kuo-jü*, doslova *reči/príhovory/rozpravy/hovory štátov*) je klasická čínska historická kniha opisujúca udalosti z obdobia jari a jesene. Pre jej podobnosť s *Cuo čuanom* sa autorstvo knihy niekedy pripisuje Cuo Čchiou-mingovi.

Kniha je rozdelená na kapitoly podľa jednotlivých štátov, udalosti sú radené chronologicky. Ide o odporúčania či rady významných čínskych osobností panovníkom, ktoré majú formu dlhších priamych rečí jednotlivých týchto osobností reagujúcich na konkrétne problémy, pred ktorými títo panovníci stoja. Jednotlivé udalosti majú anekdotický charakter. Dôraz sa kladie na umenie argumentácie a didaktickosť, a preto sa polemizuje, či je to viac rétorický ako historický text. 

Text sa na viacerých miestach prekrýva s *Cuo čuanom*, čo viedlo starovekých učencov k domnienke, že ide o zvyškový text, ktorý nebol zaradený do *Cuo čuanu*. Suchopárnejší jazyk a didaktické zameranie textu *Kuo Jü* však svedčia o tom, že spojitosť medzi autorstvom dvoch starovekých textov nejestvuje.

Obsah
-----

| # | Čínsky | Pchin-jin | Preklad |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | 周語 | Zhōuyǔ | Hovory z Čou |
| 2. | 魯語 | Lǔyǔ | Hovory z Lu |
| 3. | 齊語 | Qíyǔ | Hovory z Čchi |
| 4. | 晉語 | Jìnyǔ | Hovory z Ťin |
| 5. | 鄭語 | Zhèngyǔ | Hovory z Čeng |
| 6. | 楚語 | Chǔyǔ | Hovory z Čchu |
| 7. | 吳語 | Wúyǔ | Hovory z Wu |

Referencie
----------

1. ↑  Lu, X.: Rhetoric in ancient China, fifth to third century, B.C.E.: a comparison with classical Greek rhetoric. Columbia: University of South Carolina Press, 1998. Str. 107 - 116

Externé odkazy
--------------

* Originálny text v čínštine
* francúzsky preklad
**Kúzelník** (iné názvy: **eskamotér, iluzionista**, nepresne **čarodejník, mág**) je artista (zabávač) robiaci zdanlivo nadprirodzené kúsky, takzvané kúzla či čary. Činnosť kúzelníka sa nazýva **kúzelníctvo, eskamotérstvo**, nepresne **(moderná) mágia, čarodejníctvo**, nesprávne **iluzionizmus**.

V súčasnosti to, čo kúzelníci predvádzajú, nemá nič spoločné s nadprirodzenými schopnosťami a pod. Poslaním kúzelníka je zabaviť diváka niečím čo ho zároveň aj očarí, nadchne a ohúri.

Modernú mágiu preslávil David Copperfield a v novom miléniu David Blane, Criss Angel. Medzi popredných slovenských kúzelníkov patrí Peter Šesták, ktorý je zároveň aj predsedom Slovenskej asociácie kúzelníkov. Táto asociácia združuje slovenských kúzelníkov ako profesionálov tak aj amatérov.

Na Slovensku sa v rokoch 1971 – 2008 o popularizáciu a šírenie moderného kúzelníckeho umenia pričinil Alexander Gerič, známy ako kúzelník Alexander. Ako člen, neskôr predseda *Klubu kúziel Bratislava* pri PKO Bratislava pripravoval a vychovával mladých ľudí. V roku 1980 spoločne s Pavlom Schwarzom a Jozefom Šuchom vytvorili projekt Magicfestival Bratislava, medzinárodný festival moderného kúzelníckeho umenia.
**Greyhound: Bitka o Atlantik**  je americký vojnový film z roku 2020, vytvorený v réžii Aarona Schneidera na základe scenára Toma Hanksa, ktorý tiež stvárnil hlavnú postavu. Film je založený na románe anglického spisovateľa C. S. Forestera *The Good Shepherd* (1955) a opisuje príbeh jednej z lodí spojeneckej skupiny torpédoborcov, ktoré mali v bitke o Atlantik za úlohu chrániť obchodné lode a lode prepravujúce vojakov pred útokmi nemeckých ponoriek.

Okrem Hanksa vo filme hrajú v hlavných úlohách Stephen Graham, Rob Morgan, Elisabeth Shue. Pôvodne bola plánovaná kinopremiéra filmu 12. júna 2020, no pre pandémiu ochorenia COVID-19 mal film nakoniec digitálnu premiéru 10. júla 2020 na streamovacej službe Apple TV+. Film mal pozitívne ohlasy od kritikov a bol nominovaný na cenu za najlepší zvuk na 93. ročníku Academy Awards.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Greyhound (film) na anglickej Wikipédii.*}

Externé odkazy
--------------

* *Greyhound: Bitka o Atlantik* v Česko-Slovenskej filmovej databáze
* *Greyhound* v Internet Movie Database (po anglicky)
**Žofia Frederika Meklenbursko-Schwerinská** (nem. *Sophie Friederike von Mecklenburg-Schwerin*) (\* 24. august 1758, Schwerin, Nemecko – † 29. november 1794, Kodaň, Dánsko) bola rodená princezná a vojvodkyňa meklenbursko-schwerinská a ako manželka dánskeho princa Frederika Dánskeho dánska princezná.

Životopis
---------

Žofia Frederika bola dcérou princa Ľudovíta Meklenbursko-Schwerinského (1725 – 1778), druhého syna vojvodu Kristiána Ľudovíta II. Meklenbursko-Schwerinského a jeho manželky Šarloty Žofie Saxon-Coburg-Saalfeldskej.

21. októbra 1774 sa vydala za dedičného princa Frederika Dánskeho (1753 – 1805), syna dánskeho kráľa Frederika V. a jeho druhej manželky Juliany Márie Brunšvickej. Princ bol regentom kráľa v rokoch 1772 – 1784, v čase, kedy jeho nevlastný starší brat Kristián VII. pre svoju duševnú chorobu nebol schopný vládnuť.

Žofia Frederika bola popisovaná ako veselá, pôvabná a inteligentná, a hoci mala problémy adaptovať sa na nové prostredie kráľovského dvora, veľmi rigidného a upätého, stala sa veľmi populárnou osobnosťou. Bola údajne veľmi sklamaná, keď sa stretla po prvýkrát so svojim manželom, ale časom k sebe získali veľmi blízke dobré puto a porozumenie, hoci obaja mali iné milostné vzťahy.

Jej manžel mal milenku menom *Caja Hviid*, zatiaľčo sa hovorilo, že otcom Žofiiných detí bol *Frederik von Blücher*, pobočník jej manžela; cez tieto epizódy bolo ich manželstvo označované za šťastné, čo vyvolávalo obavy z vplyvu, ktorý by mohla Žofia mať na svojho manžela a teda aj na politiku krajiny.

Potomkovia
----------

Z manželstva Žofie Frederiky Meklenbursko-Schwerinskej a Frederika Dánskeho vzišlo päť detí:

* Juliana Marie (\* 2. máj 1784 † 28. október 1784)
* Kristián (\* 18. september 1786 – † 20. január 1848), dánsky kráľ ∞
	+ 1808 vojvodkyňa Šarlota Frederika Meklenbursko-Schwerinská (\* 1784 – † 1840), rozvod 1810
	+ 1815 vojvodkyňa Karolína Amália Augustenborgská (\* 1796 – † 1881)
* Juliana Žofia (\* 18. február 1788 – † 9. máj 1850) ∞ 1812 landgróf Viliam von Hesse-Philippsthal-Barchfeld (\* 1786 – † 1834)
* Lujza Šarlota (\* 30. október 1789 – † 28. marec 1864) ∞ 1810 landgróf Viliam Hessensko-Kasselský (\* 1787 – † 1867)
* Frederik Ferdinand (\* 22. november 1792 – † 29. jún 1863) ∞ 1829 princezná Karolína Dánska (\* 1793 – † 1881)

Externé odkazy
--------------

* Dansk biografisk Lexikon

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Žofie Frederika Meklenbursko-Zvěřínská na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 122871812
* VIAF: 62440746
**Žofia Přemyslovna** alebo **Žofia Česká** (nem. *Sophie von Böhmen*; † 24. máj? 1195) bola meißenská markgrófka z dynastie Přemyslovcov.

Bola dcérou českého kniežaťa Bedřicha a Alžbety, dcéry uhorského kráľa Gejzu II.. 23. apríla 1186 bola v Ústí nad Labem vydaná za Albrechta Pyšného, staršieho syna meißenského markgrófa. Albrecht bol v ostrom spore so svojim otcom, ktorý presadzoval na jeho úkor mladšieho brata Dětřicha.

Spory medzi oboma bratmi o moc a majetok pokračovali aj po otcovej smrti. Albrecht sa v rokoch 1194-1195 zúčastnil na výprave cisára Henricha VI. do Talianska. Zomrel pri návrate z Talianska už v lete toho istého roku pravdepodobne v dôsledku choroby či jedu. Nie je celkom isté, kedy presne Žofia roku 1195 zomrela, posledný odpočinok našla po manželovom boku v kláštore Altzella.

Príbuzenstvo
------------

* Otec - Bedřich
* Matka - Alžbeta Uhorská
* Manžel - Albrecht I. Meißenský
* Dcéra - Kristýna

Referencie
----------

1. ↑  www.genealogie-mittelalter.de
2. ↑  www.genealogie-mittelalter.de
3. ↑  www.saebi.isgv.de

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Žofia Přemyslovna**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Žofie Přemyslovna na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 139988262
* VIAF: 103307134
**Žofia Saská**, (nem. *Maria Friederike Auguste Leopoldine Alexandrine Ernestine Albertine Elisabeth, Prinzessin von Sachsen*, \* 15. marec 1845, Drážďany – † 9. marec 1867, Mníchov) bola rodom saská princezná a sobášom bavorská vojvodkyňa.

Biografia
---------

Princezná Žofia sa narodila ako najmladšia dcéra saského kráľa Jána I. a jeho manželky Amálie Augusty Bavorskej.

11. februára roku 1865 sa v Drážďanoch vydala za svojho bratranca, bavorského vojvodu Karla Theodora, syna vojvodu Maxmiliána Jozefa Bavorského a jeho manželky princeznej Ludoviky Bavorskej.

Po pôrode svojho prvého a jediného dieťaťa, dcéry Amálie (24. decembra 1865), ochorela a bola stále slabšia, až sa nakoniec lekári vzdali nádeje na uzdravenie. Zomrela na chrípku v marci roku 1867 v nedožitom veku 22 rokov.

Potomok
-------

* Amália Bavorská (1865-1912) ∞ 1892 vojvoda Viliam Karol von Urach

Externé odkazy
--------------

* Žofia Saská na thepeerage.com

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Žofie Saská na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 136861040
* VIAF: 81136454
**Gregor Martin Papucsek** (maď. *Papucsek Gergely*; \* 1. august 1954, Mlynky, Maďarsko) je maďarský publicista, prekladateľ, spravodajca RTVS v Maďarsku.

Životopis
---------

Študoval na bratislavskej univerzite ako štipendista MĽR. Po ukončení štúdií pôsobil ako redaktor straníckeho denníka Népszabadság v Budapešti. Potom ako sa oženil so štátnou občiankou ČSSR, pracoval ako novinár v bratislavskej redakcii denníka Új Szó. Po novembri 1989 pracoval v redakcii novín Verejnosť a v maďarčine vychádzajúcich Nap. V rokoch 1992 – 1993 pôsobil ako spravodajca Československého rozhlasu v Budapešti, v rokoch 1993 – 2017 ako spravodajca Slovenského rozhlasu v Budapešti a od roku 2006 ako spravodajca Českého rozhlasu v Budapešti.

Publikácie
----------

* Peštiansky perkelt (IKAR Bratislava 2003)
* Maďarský pomaranč (Ikar, 2013)

Externé odkazy
--------------

* Gregor Martin Papucsek: Maďarský pomaranč

Autoritné údaje: * NK ČR: mzk2003210433
* SNK: 164044
* VIAF: 56313615
**Strelenka** je miestna časť obce Lysá pod Makytou v západnej časti okresu Púchov.

Rozprestiera sa v juhozápadnej časti Javorníkov, v geomorfologickej časti Lysianska brázda, na sútoku Lysiek s pravostranným Kozinovcom a Drdákovským potokom v nadmorskej výške 428 m n. m. Leží priamo pod Lyským priesmykom (528 m n. m.), na ceste I/49 z moravskej obce Horní Lideč do Púchova, 5 km ZJZ od stredu Lysej pod Makytou.

Cez Strelenku prechádza trať Púchov – Horní Lideč, je tu železničná zastávka, cestný aj železničný hraničný prechod do Česka. Súčasťou miestnej časti sú viaceré kopanice, roztrúsené severne (na svahoch Javorníkov) i južne (na svahoch Bielych Karpát) od jadra Strelenky.

Strelenku tvoria osady: 

* Ondričkovce
* Krátke
* Holcove
* Drdákovce.

Referencie
----------

1. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2019-05-13]. Dostupné online.
2. ↑   *mapový portál HIKING.SK* [online]. mapy.hiking.sk, [cit. 2019-05-16]. Dostupné online.

Súradnice: 49°11′05″S 18°08′30″V﻿ / ﻿49,184589°S 18,141603°V﻿ / 49.184589; 18.141603
**Gregor VI.** (lat. *Gregorius Sextus*) (\* ? – † ?) bol protipápežom Benedikta VIII. v období od mája do decembra roku 1012.

O jeho živote a pôsobení mimo obdobia kedy bol protipápežom niet žiadnych poznatkov. Na scénu vystúpil po smrti pápeža Sergia IV. ako obeť sporov doch významných rímskych rodín Tusculaniovcov a Crescentiovcov.

Po skone Sergia IV. sa k vláde v Ríme dostala rodina Tusculaniovcov, ktorá zvolila a intronizovala nového pápeža Benedikta VIII. Crescentiovci, ktorí vládli mestu už od čias cisára Ota III. však zvolili dovtedy neznámeho muža Gregora.

Dlho sa polemizovalo o tom, či bol vlastne uvedený do úradu, no vzhľadom na okolnosti, kedy sa v Lateránskom paláci usadil Benedikt, Gregorovo postavenie sa od počiatku javilo ako beznádejné. Uvedomiac si svoju pozíciu, dostavil sa na dvor kráľa Henricha II. kde protestoval proti vyhnaniu a žiadal o uznanie svojej legitimity.

Henrich II. mu prisľúbil vyriešenie situácie, no v skutočnosti stál jednoznačne za Benediktom VIII.; Benediktovo oficiálne uznanie bolo otázkou niekoľkých týždňov.

Sklamaný Gregor uznal svoju prehru a od tých čias súčasne mizne z histórie.

Zdroj
-----

* GREGOR (VI.). In: KELLY, J. N. D. *Pápeži dvoch tisícročí : od sv. Petra po Jána Pavla II*. Preklad Otto Havrila; ilustrácie Monika Čulenová. Vyd. 1. Bratislava : Roal, 1994. 288 s. ISBN 80-88706-00-9. S. 114.

  


| * z
* d
* u
Protipápeži |
| --- |
| 
* Hippolitos
* Novacián
* Félix II.
* Ursinus
* Eulalius
* Vavrinec
* Dioscorus
* Teodor
* Paschal
* Konštantín II.
* Filip
* Ján VIII.
* Anastasius
* Christoforus
* Bonifác VII.
* Ján XVI.
* Gregor VI.
* Benedikt X.
* Honorius II.
* Klement III.
* Theodorich
* Adalbert
* Silvester IV.
* Gregor VIII.
* Celestín II.
* Anaklét II.
* Viktor IV. (1138)
* Viktor IV. (1159 – 1164)
* Paschal III.
* Kalixt III.
* Inocent III.
* Mikuláš V.
* Klement VII.
* Benedikt XIII.
* Alexander V.
* Ján XXIII.
* Klement VIII.
* Benedikt XIV. (1424 - 1429)
* Benedikt XIV. (1430 - 1437)
* Félix V.

 |
Poloha ostrova Streymoy
**Streymoy** (dán.: *Strømø*, isl.: *Straumey*) je najväčší a najľudnatejší ostrov na Faerských ostrovoch. Leží na ňom hlavné mesto Tórshavn.

Geografia
---------

Zima na ostrove Streymoy
Má rozlohu 373,5 km². Je 48 km dlhý a 14 km široký. Na severovýchode sú tu dva hlboké fjordy Kollafjørður a Kaldbaksfjørður. Ostrov je veľmi hornatý, hlavne na severozápade, kde je najvyšší vrch ostrova Kopsenni s 789 metrami. Priemerná nadmorská výška je 500 m n. m.

Na ostrove je väčšinou tráva, bez stromov. 

Streymoy je od druhého najväčšieho ostrova Eysturoy oddelený prielivmi Sundini a Tangafjørður na východe. Na západe je ostrov Vágar, na juhu ostrovy Sandoy, Koltur, Hestur a na juhovýchode Nólsoy.

Len 0,2 % povrchu ostrova tvorí voda. Najväčšími jazerami sú Vatnið, Myrarnar a Leynavatn.

Obyvateľstvo
------------

Hlavné mesto Tórshavn
Na ostrove žije 22 477 obyvateľov, čo je 40% z celkového počtu obyvateľov na Faerských ostrovoch. Najväčší podiel má najväčšie mesto Tórshavn, ktoré má 15 000 obyvateľov. 

### Tórshavn

Tórshavn je hlavným mestom Faerských ostrovov. Je umiestnené na juhu ostrova a má 12 393 obyvateľov. Meno mesta znamená Thorov prístav, je pomenované po bohovi búrky a bleskov v severskej mytológii.

### Ďalšie mesta

* Hoyvík 3 633 obyvateľov
* Argir 1 907 obyvateľov
* Vestmanna 1 256 obyvateľov
* Kollafjørður 804 obyvateľov

Doprava
-------

Most, spájajúci ostrovy Streymoy a Eysturoy
Všetky osady na ostrove sú spojené asfaltovými cestami. Hlavnú cestu do Tórshavnu spojuje s ostrovom Eysturoy most cez prieliv Sundini. V roku 2002 bol dokončený 4 km dlhý tunel, spojucúci ostrovy Streymoy a Vágar. 

Streymoy je spojený pravidelným prevozom na ostrovy Sandoy a Suðuroy. V letných mesiacoch sú pravidelné lodné spoje medzi Hanstholmom v Dánsku, Lerwickom na Shetlandoch, Bergenom v Nórsku a Seyðisfjörðurom na Islande. Na ostrove nie je žiadne letisko. Jediné Faerské letisko je na ostrove Vágar.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Streymoy**

| * z
* d
* u
Faerské ostrovy |
| --- |
| Borðoy ·  Eysturoy ·  Fugloy ·  Hestur ·  Kalsoy ·  Koltur ·  Kunoy ·  Lítla Dímun ·  Mykines ·  Nólsoy ·  Sandoy ·  Skúvoy ·  Stóra Dímun ·  Streymoy ·  Suðuroy ·  Svínoy ·  Vágar ·  Viðoy | Vlajka Faerských ostrovov |
Súradnice: 34° 50′ 00″ j.š. 20° 00′ 09.15″ v.d.

Označenie najjužnejšieho miesta Afriky a rozhraní dvoch oceánov - Indického a Atlantického.
Maják na Strelkovom myse
**Strelkový mys** (angl. Cape Agulhas, afrik. Kaap Agulhas) je najjužnejšie miesto afrického kontinentu (34° 50′ j. š.). Poludník, ktorý ním prechádza (20° 00′ v. d.), zároveň predstavuje pomyselnú hranicu medzi Atlantickým a Indickým oceánom.

Je to nevýrazný skalnatý úsek pobrežia, vzdialený vzdušnou čiarou 170 km juhovýchodne od Kapského Mesta. Za búrlivého zimného počasia je sužovaný mohutnými vlnami, pričom more v okolí Strelkového mysu patrí k najčastejším miestam výskytu tzv. obrích vĺn (angl. Freak wave). Stojí tu maják, postavený v roku 1848, a označenie najjužnejšieho miesta Afriky. Oblasť mysu je od 1. marca 1999 chránená ako Národný park Agulhas. Hlavným dôvodom ochrany je výskyt mnohých endemických druhov rastlín.

Od Strelkového mysu sa smerom k Antarktíde ešte 250 km tiahne kontinentálny šelf, na ktorom dosahuje hĺbka mora maximálne 100 m. Oblasťou prebieha od severovýchodu k juhozápadu z Indického do Atlantického oceánu prúd Strelkového mysu, ktorý sa pri Myse dobrej nadeje stretáva s prúdom Benguelským. Tunajšie vody sú bohatým loviskom rýb.

Pozri aj
--------

* Mys dobrej nádeje
* Mys Horn
* Biely mys - najsevernejší bod Afriky
* Zelený mys - najzápadnejší bod Afriky
* Raas Xaafuun - najvýchodnejší bod Afriky

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Strelkový mys**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránky Národného parku Agulhas (po anglicky)
**Žofia Brandenburská z Hohenzollernu** (\* 14. december 1541 – † 27. jún 1564) bola druhou ženou Viléma z Rožmberka a zároveň dcérou Joachima II. Brandenburského a Hedvigy Jagellonskej.

Svadobná zmluva bola spísaná 7. júla 1561 a Vilém sa v nej zaviazal rešpektovať Žofiine luteránstvo a Žofia sa menom svojim aj menom prípadného potomstva vzdala nárokov na vládu v Brandenbursku, pokiaľ nevymrie celý jej rod. Svadba prebehla v Berlíne 14. decembra 1561. Žofia zomrela bezdetná po dvoch a pol rokoch manželstva vo svojich dvadsiatich dvoch rokoch a je pochovaná v rodinnej rožmberskej hrobke v cisterciánskom opátstve vo Vyššom Brodě. Spoločne s Vilémom a jeho prvou manželkou je zobrazená na obraze v třeboňskom kostole sv. Jiljí maľovanom roku 1568 Tobiášom Elsom.

Príbuzenstvo
------------

* otec - Joachim II. Brandenburský
* matka - Hedviga Jagelovská
* manžel - Vilém z Rožmberka

Referencie
----------

1. ↑   *Kostel sv. Jiljí* [online]. trebonsko.cz, [cit. 2012-05-10]. Dostupné online. (česky)

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Žofie Braniborská z Hohenzollernu na českej Wikipédii.*

Literatúra
----------

* NĚMEC, Bohumír. *Rožmberkové : životopisná encyklopedie panského rodu*. České Budějovice : Veduta, 2001. 111 s. ISBN 80-903040-0-1.
* PÁNEK, Jaroslav. *Vilém z Rožmberka. Politik smíru*. Praha : Brána ; Knižní klub, 1998. 315 s. ISBN 80-85946-86-6.

Autoritné údaje: * GND: 139255095
* ISNI: 0000 0000 7107 9976
* VIAF: 100544150
Scéma zobrazujúca činnosť zjednodušeného turbohriadeľového motora
Turbohriadeľový motor Klimov GTD-350
**Turbohriadeľový motor** pracuje na podobnom princípe ako turbovrtuľový motor. Sila, ktorá vzniká spaľovaním paliva poháňa turbínu, ktorá následne otáča hriadeľ. Hriadeľ cez reduktor poháňa napríklad rotor helikoptéry. Pri dvojmotorových vrtuľníkoch bývajú motory umiestnené vedľa seba tak, že poháňajú jeden reduktor. Tiež prúdové motory bývajú prestavované na turbohriadeľové - používajú sa pre pohon elektrických generátorov. Turbohriadeľové motory sa najčastejšie používajú pre pohon vrtuľníkov a vznášadiel.

Prvý turbohriadeľový motor bol postavený francúzskou firmou Turbomeca v roku 1948 a tento motor bol neskôr použitý pre vrtuľník Alouette II.[chýba zdroj]

Pozri aj
--------

* Prúdový motor
* Dvojprúdový motor
* Náporový motor
* Reaktívny motor
* MTT Y2K


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál letectvo |

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Turbohriadeľový motor**
**Incident so streľbou v Bolerázi** sa odohral v noci zo 14. na 15. júna 2014 v obci Boleráz v okrese Trnava. Bol pri ňom zavraždený príslušník Policajného zboru Peter Opálka. Páchateľ Milan Szalay bol odsúdený na trest odňatia slobody na 24 rokov vo väzení s maximálnym stupňom stráženia.

Priebeh
-------

Pred 00:00 SELČ 14. júna 2014 dvojčlenná policajná hliadka Obvodného oddelenia Policajného zboru v Trstíne, v policajnom automobile Volkswagen Golf, predviedla vodiča vozidla Opel Zafira podozrivého z jazdy pod vplyvom alkoholu. Dychovou skúškou mu namerali 1,38 promile alkoholu, následne ale došlo ku konfliktu, ktorý vyústil do streľby. Podozrivý, 31-ročný Milan Szalay zasiahol 34-ročného policajta, práporčíka Petra Opálku, dvomi strelami do hrudníka, pričom policajt na mieste podľahol zraneniam (15. júna). Jeho kolegyňa, ktorá sa tiež zapojila do streľby, neutrpela žiadne zranenia. Podozrivý z miesta činu ušiel a približne o 02:00 SELČ sa vzdal policajnej hliadke v mieste svojho trvalého bydliska v Podunajských Biskupiciach.

Obhliadka miesta činu preukázala, že policajný automobil zasiahlo päť striel a мozidlo podozrivého jedenásť. Vyšetrujúci policajti na mieste činu zaistili 32 nábojníc a jeden náboj.

Pamiatka na zosnulého policajta
-------------------------------

15. júna dopoludnia miestny obyvatelia umiestnili provizórny pomník pri bydlisku zosnulého policajta. Práporčík Peter Opálka bol in memoriam povýšený do hodnosti podporučíka a bol pochovaný 18. júna 2014 na cintoríne v Bolerázi.

Súdne konanie
-------------

Milan Szalay bol obvinený z obzvlášť závažného zločinu vraždy na chránenej osobe (v tomto prípade verejný činiteľ), v časti dokonaný a v časti v štádiu pokusu, začo mu hrozil trest odňatia slobody na 20 alebo 25 rokov alebo na doživotie. 17. júna Okresný súd v Trnave rozhodol o jeho vzatí do väzby (v Ústave na výkon trestu odňatia slobody v Leopoldove).

Referencie
----------

1. ↑  sita, jkr (2015), „Vrah policajta Opáleka z Bolerázu si odsedí vo väzení 24 rokov", *Trnavský hlas*, 2015-10-06,
2. ↑  sita, jkr (2015), „Vrah policajta Opálka z Bolerázu si odsedí vo väzení 24 rokov", *Trnavský hlas*, 2015-10-06,
3. 1 2  *Virtuálny pamätník*, OZ INNITOR, 2014 (vyd. 2014-06-30), dost. 2014-11-22
4. 1 2  SITA (2014), „Pri Trnave zastrelili policajta, strieľal opitý vodič", *Webnoviny.sk*, 2014-06-15, dost. 2014-11-22
5. 1 2 3  SITA (2014), „Obvinený z vraždy policajta je už v Leopoldove", *SME*, 2014-06-17, dost. 2014-11-22
6. ↑  SITA (2014), „Vrahovi, ktorý zastrelil policajta v službe, hrozí doživotie", *Webnoviny.sk*, 2014-06-16, dost. 2014-11-22
7. ↑  § 145 ods. 2 písm. c) zákona č. 300/2005 Z. z. (Trestný zákon) v znení zákona č. 1/2014 Z. z.
8. ↑  TASR (2014), „Vyšetrovateľ obvinil páchateľa, ktorý zastrelil policajta v Bolerázi", *Teraz.sk*, 2014-06-16, dost. 2014-11-22

Súradnice: 48°27′57″S 17°29′37″V﻿ / ﻿48,465934°S 17,493539°V﻿ / 48.465934; 17.493539
**Žold** (lat. solidus > starofr. solt > nem. Sold) je plat vyplácaný za vojenskú službu. Termín existuje od antiky.

Žold vojenský
-------------

V stredoveku bol žold vyplácaný z pokladne panovníka alebo mesta podľa prospechu vykonávanej služby. Žold bol zo začiatku vyplácaný spravidla len počas trvania vojnového stavu. Po vzniku stálych žoldnierskych armád v 16. storočí bol žold vyplácaný aj v časoch mieru a bol vyplácaný zo štátnej pokladne.

Žold čestný
-----------

Čestný žold bol zvláštnym platom alebo aj penziou, ktorý bol vymeriavaný vojakom, ktorí prejavili zvláštnu statočnosť v boji. Priznanie čestného žoldu bolo väčšinou spojené s udelením určitého vojenského vyznamenania. Čestný žold bol po prvýkrát udelený začiatkom 19. storočia vo francúzskej armáde, kde činil 200-600 frankov. V Prusku bol žold prideľovaný seniorom, ktorí boli za svoju službu vyznamenaní železným krížom. V rakúskej monarchii poberali tento žold, v podstate penziu, nositelia vojenského rádu Márie Terézie a vojaci, ktorým bola udelená strieborná alebo zlatá medaila za statočnosť druhého stupňa.

Pozri aj
--------

* Žoldnier

Literatúra
----------

* žold. In:  *Malá československá encyklopedie*. Vyd. 1. Zväzok 6 Š – Ž. Praha : Academia, 1987. 928 s. S. 906.
* žold čestný. In:  *Malá československá encyklopedie*. Vyd. 1. Zväzok 6 Š – Ž. Praha : Academia, 1987. 928 s. S. 906.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Žold na českej Wikipédii.*
| Opery Giacoma Pucciniho |
| --- |
| * *Le Villi* (1884)
* *Edgar* (1889)
* *Manon Lescaut* (1893)
* *Bohéma* (1896)
* *Tosca* (1900)
* *Madama Butterfly* (1904)
* *Dievča zo zlatého Západu* (1910)
* *Lastovička* (1917)
* *Triptych*:
	+ *Plášť* (1918)
	+ *Sestra Angelika* (1918)
	+ *Gianni Schicchi* (1918)
* *Turandot* (1926)
 |
| z • d • u |

**Turandot** je opera od Giacoma Pucciniho. Libreto napísali Giusepe Adami a Renato Simoni podľa rozprávkovej hry talianskeho autora Carla Gozziho.

Puccini túto operu nikdy nedokončil a namiesto neho ju dokončil jeho žiak Franco Alfrano.

História vzniku
---------------

Puccini sa dohadoval s libretistami Adamim a Simonim na novej opere. Počas diskusie o nej padla mienka o Gozzim, v zmysle že by nejaká jeho hra mohla byť inšpiráciou ku vzniku novej opery. Puccini si zohnal Gozziho "Fiabe" (Rozprávky). Po preštudovaní tejto zbierky sa usúdilo, že by to mohla byť "Turandot". 

Najvážnejším problémom pri vzniku opery bola nespokojnosť Pucciniho s jej finále. Dal ho libretistom prepracovať, čo ho rok zdržalo v práci. Keby nedal finále prepracovať, je možné že by operu stihol dokončiť.

Mediálne súbory a obrázky
-------------------------

* 
* 
* 
*
**Patrick Lalime** (\* 7. júl 1974, Saint-Bonaventure, Quebec, Kanada) je kanadský hokejový hráč, hrajúci na pozícii brankára.

Patrick Lalime začal svoju kariéru v NHL v tíme Pittsburgh Penguins, ktorému sa mal stať oporou na niekoľko rokov, no vedenie Pittsburghu sa rozhodlo inak a výmenou poslalo Patricka do tímu Ottawa Senators, kde prežil zatiaľ najúspešnejšiu časť svojej odohranej kariéry na brankárskom poste v NHL. Ottawa Senators sa mu stala po tri sezóny (2001-02, 02-03, 03-04) miestom, kde naplno uplatňoval svoj talent. Udržal pri každej sezóne priemer utŕžených gólov pod 2,5 a mal úspešnosť vyššiu ako 90 %. Predovšetkým vďaka nemu sa Ottawe podarilo vyhrať prezidentskú trofej a udržať solídny postup pri play-off, kde proti favorizovanému súperovi Philadelphii Flyers trikrát vychytal nulu. V sezóne 03-04 však proti Torontu vyhorel a Ottawa sa rozhodla angažovať brankára Dominika Hašeka. (Ten síce zvládol svoju situáciu viac než dobre, ale jeho zotrvanie v tíme bolo krátke a ottawskí fanúšikovia spomínajú na časy, keď v bráne stál Lalime). Stal sa jedným z propagátorov chytania štýlu „butterfly"-motýlik. Po tejto sezóne bol angažovaný v tíme St. Louis Blues, ktorí s ním počítali s akousi záchranou do budúcich rokov, no Patrick zrejme horšie niesol svoj nútený odchod z Ottawy a nepodával dostatočné výkony a s priemerom viac ako tri góly za zápas nakoniec uvoľnil miesto prvého brankára pre Curtisa Sanforda. Nasledujúcu sezónu bol angažovaný tímom Chicago Blackhawks, kde mal sekundovať ruskému brankárovi Nikolajovi Chabibulinovi, ale pri posilňovaní sa zranil, podstúpil operáciu a v sezóne 06/07 po dôkladnej rehabilitácii zatiaľ osvedčoval svoje umenie na farme v Norfolk Admirals.
Súradnice: 44°42′40″S 21°02′10″V﻿ / ﻿44,711°S 21,036°V﻿ / 44.711; 21.036

**Velika Morava** (srb. *Велика Морава* - doslova: "Velika Morava") alebo **Morava**, je rieka v Srbsku, ktorá vzniká v meste Stalać sútokom Južnej a Západnej Moravy. Je pravým prítokom Dunaja s povodím 37 444 km². Dĺžka rieky je 185 km, so Západnou Moravou 487 km a s jej prítokom Ibar až 550 km.

Priebeh toku
------------

Rieka vzniká sútokom zdrojníc v centrálnom Srbsku, v meste Stalać. Preteká úrodnou a husto osídlenou Moravskou rovinou, kde sa vetví na niekoľko ramien a meandruje.

Vodný stav
----------

Najvyššie prietoky dosahuje na jar pri topení snehu a jarných dažďoch. Priemerný prietok vody v ústí je 255 m³/s. Voda rieky sa využíva na zavlažovanie.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Velká Morava (řeka) na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Velika Morava**
Súradnice: 50°18′15″S 16°24′1″V﻿ / ﻿50,30417°S 16,40028°V﻿ / 50.30417; 16.40028

**Velká Deštná** (1 115 m n. m.) (poľ. Wielka Desztna) je najvyšší vrch v pohorí Orlické hory. Nachádza sa v hlavnom hrebeni pohoria v podcelku *Deštenská hornatina*, asi 3 km východne od obce Deštné. 

Na relatívne plochom vrchole stála už koncom 19. storočia drevená rozhľadňa. Tá síce neodolala času a víchriciam, no bola v rôznych podobách pravidelne obnovovaná, pokým nebola v 70. rokoch 20. storočia strhnutá. V roku 1992 bola postavená nová 8 metrov vysoká rozhľadňa v tvare pyramídy, no i tá bola strhnutá a nahradená súčasnou, rovnako drevenou konštrukciou. Tá umožňuje výhľad na široké okolie, pri dobrej viditeľnosti i na Rychnovsko, *Stolové hory* i Králický Sněžník.

Prístup
-------

* po  značke zo **Sedla pod Šerlichom** po hlavnom hrebeni *Jiráskovou cestou*, ktorú v oblasti kopíruje i cyklotrasa
* po  značke od osady *Luisino údolí*

Externé odkazy
--------------

* Velká Deštná na Orlickehory.net
* Velká Deštná na Tisicovky.cz

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Velká Deštná na českej Wikipédii.*
**Nábrežie** je druhé najľudnatejšie sídlisko v Liptovskom Mikuláši a spolu so susednou Vrbicou zároveň vytvára mestskú časť Vrbica-Nábrežie.

Polohopis
---------

Sídlisko je situované južne až juhovýchodne od centra mesta a bolo vybudované prevažne na území bývalej Vrbice. Z urbanistického hľadiska sa delí na tri časti: Nábrežie 4. apríla, Nábrežie Dr. A. Stodolu a Vrbica-sever. Osami sídliska sú Kollárova a Vrlíkova ulica prebiehajúce v smere SSV-JJZ a Vrbická a Borbisova ulica prebiehajúce v smere ZSZ-VJV a pretínajúce sa na križovatke s kruhovým objazdom okolo vrbického kostola.

Názov „Nábrežie" indikuje polohu sídliska na pravom brehu Váhu.

Na rozdiel od sídliska Podbreziny, na Nábreží dochádza k neustálemu zahusťovaniu zástavby a na sídlisku postupne pribúdalo viacero obytných blokov (roku 2011). 

### Ulice

* Alexyho ulica
* Bellova ulica
* Borbisova ulica
* Belopotockého ulica
* Dr.Aurela Stodolu
* Chalupkova
* Kollárova
* Majerská
* Pltnícka
* Socháňova
* Vrbická
* Vrlíkova
* Za Havlovci

Doprava
-------

Vnútromestské spojenie zabezpečujú autobusy MAD Liptovský Mikuláš, sídliskom prechádzajú linky č. 1, 2, 3, 4, 6, 9, 11 a 13. Linky č. 9, 11 a 13 spájajú Nábrežie s autobusovou stanicou a Podbrezinami, bezplatná linka č. 14 premáva k Tescu. V minulosti tadeto viedla aj zrušená linka č. 7

Občianska vybavenosť
--------------------

* *Dr. A. Stodolu*: základná škola, materská škola, pošta, nákupné stredisko, Dom Matice slovenskej
* *4. apríla*: základná škola, materská škola, nákupné stredisko, zdravotné stredisko, lekáreň Tilia, Obvodný úrad (odbor životného prostredia)
* *Vrbica-sever*: Obvodný úrad (odbor veterinárnej starostlivosti)
* Na Vrbickej ulici sa nachádza aj areál Stredného odborného učilišťa (bývalé SOU kožiarske). Na Alexyho ulici, pri Váhu, stojí komplex garáží, vedľa je autoservis.
* Oproti sídlisku Dr. A. Stodolu je vybudovaný Areál vodného slalomu Ondreja Cibáka.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka mesta Liptovský Mikuláš

Súradnice: 49°04′40″S 19°36′54″V﻿ / ﻿49,07785°S 19,614952°V﻿ / 49.07785; 19.614952

| * z
* d
* u
Mestské časti Liptovského Mikuláša (16) |
| --- |
| 
* Andice
* Benice
* Bodice
* Demänová
* Iľanovo
* Liptovská Ondrašová
* Nábrežie-Vrbica
	+ Nábrežie
	+ Vrbica
* Okoličné
* Palúdzka
* Ploštín
* Podbreziny
* Ráztoky
* Staré Mesto
* Stošice
* Svätý Štefan
* Vitálišovce

 |
**Mládež** je sociálno-demografická skupina obyvateľstva vo veku od 15 do 30 rokov s
charakteristickými črtami a vlastnosťami, špecifickými záujmami a požiadavkami, hodnotovými orientáciami atď. ktoré ju odlišujú od ostatných vekových skupín. Nie je to pritom homogénna skupina: jej postoje, záujmy a požiadavky závisia predovšetkým od príslušnosti mladých ľudí k sociálnej skupine. V tomto období sa mladí ľudia začleňujú do sveta práce, osvojujú si spoločenské normy a požiadavky, formujú svetonázor, zakladajú rodinu.

**Mládežník** je definovaný pre špecifické účely zákonom ako osoba, ktorá dovŕšila vek najviac 30 rokov.

Literatúra
----------

* Smolík, J. (2010): *Subkultury mládeže. Uvedení do problematiky*, Praha: Grada. ISBN 978-80-247-2907-7

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Mládež**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mládež**

Referencie
----------

1. ↑   [Cit. 2016-03-08]. §2 zákona č. 282/2008 Z.z.. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Karel Knittl** (\* 4. október 1853, Polná – † 17. marec 1907, Praha) bol český hudobný skladateľ, dirigent a hudobný pedagóg.

Životopis
---------

Karel Knittl sa narodil 4. októbra 1853 v Polnej. Jeho hudobný talent ho čoskoro zaviedol do Prahy na slávnu organovú školu, ktorú absolvoval v roku 1873 a neskôr tu aj vyučoval. Ako hudobný pedagóg vyučoval predovšetkým hudobnú náuku a harmóniu, zaoberal sa melodikou a svoje bádania zverejnil v knihe *Nauka o skladbě homofonní*. Okrem hudobného talentu mal aj talent literárny. V čase, keď politika zasahovala do všetkých odborov, sa ako hudobný referent *Národných listov* pridal do tábora Mladočechov. Svoje často polemické kritiky písaval aj do Vlčkovej *Osvety*.

Stal sa zbormajstrom vo svojej dobe najslávnejšieho a najprestížnejšieho speváckeho spolku v Čechách – pražského Hlaholu (1877 – 1890 a 1897 – 1901). Knittlova éra bola poznamenaná veľkolepými dirigentskými výkonmi. Najviac sa ale preslávil svojím pôsobením na pražskom konzervatóriu, kde sa ešte vyučovalo v dvoch krajinských jazykoch, nemčine a češtine. Riaditeľom pražského konzervatória sa stal roku 1904, ale už predtým za Antonína Dvořáka vykonával funkciu administratívneho riaditeľa. Bol to práve on, kto pripravil reorganizáciu výučby – bol tvorcom podrobne prepracovaných učebných plánov, ktoré s dodatkami a úpravami slúžili niekoľkým generáciám. Zaviedol pre poslucháčov pedagogické cvičenia pre budúcich učiteľov hudby a začal éru výučby historickej hudby, predovšetkým komorných skladieb.

Sám sa venoval tiež skladbe, zložil mnoho piesní, zborov a cirkevných spevov, ale bol pomerne málo vydávaný tlačou. O práci pedagóga najlepšie hovoria úspechy jeho žiakov, medzi ktoré patril Vítězslav Novák, Jaroslav Kocian, Jaroslav Kricka a celý rad úspešných hudobníkov.

Zomrel v Prahe 17. marca 1907 a pochovaný je na Olšanských cintorínoch.

Externé odkazy
--------------

* Článok na portáli Českej-sbory.cz

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Karel Knittl na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 86661
* GND: 1013452267
* ISNI: 0000 0001 2282 4252
* NK ČR: jk01060821
* VIAF: 83774628