recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Prokles** alebo **Proklés** (starogr. *Προκλῆς* – *Prokles*, iný prepis: *Proklés*) bol v starovekom Grécku olympijský víťaz v boxe dorastencov.

Prokles, syn *Lykastida* z kykladského ostrova Andros, zvíťazil na olympijských hrách v boxe dorastencov. Dátum týchto olympijských hier je neznámy. V Olympii sa box dorastencov zaradil do programu na 41. hrách v roku 616 pred Kr. V Grécku mal box (pygmé) voľnejšie pravidlá a bol tvrdší ako dnešný. Dovoľovalo sa takmer všetko okrem držania súpera, chmatov a úderov na pohlavné orgány. Boxer mal päste ovinuté remencami a zápasil vo vyhradenom priestore. Boj trval tak dlho, kým sa neskončil pre jedného zo súperov víťazstvom.

Staroveký grécky cestovateľ a spisovateľ Pausanias zaznamenal, že počas prehliadky olympijskej *Altidy* videl sochu Prokla. Bola umiestnená vedľa sochy Proklovho krajana Hierónyma a jej autorom bol sochársky majster Sómis

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,14,13.
2. ↑  Luigi Moretti; Maria Elisa Garcia Barraco; Ilaria Soda. *Luigi Moretti e il catalogo degli Olympionikai : testimonianze epigrafiche, letterarie, papirologiche e numismatiche sui vincitori degli agoni olimpici panellenici (Ellade e Magna Grecia: 776 a.C. - 393 d.C)*. Roma : Arbor sapientiae, 2014. ISBN 978-88-97805-32-8. S. 146 (976).
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. S. 378.
4. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 247.
6. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 145-146.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Prokop Holý**, nazývaný Veľký (\* asi 1380 - † 30. máj 1434, Lipany, Česko) bol český husitský radikálny kňaz, politik a vojvodca, ktorý po smrti Jána Žižku viedol husitské poľné vojská.

Životopis
---------

Pochádzal zo staromestského mešťanského prostredia. Jeho matka skoro ovdovela a chlapca adoptoval jeho strýko pán Jan de Aquis alebo Jan z Cách, jeden z najbohatších patricijov v českej metropole a majiteľ hradu Jenštejn v rokoch 1408–1414, kde mladý chlapec prežil svoje detstvo.

Zámožný pán Ján poskytol synovcovi vynikajúce vzdelanie, a možno ešte viac urobil pre neho tým, že ho niekoľkokrát vzal so sebou na obchodné cesty. Mladík tak poznal kus sveta. Dostal sa do Francúzska, Španielska, Talianska, dokonca vraj až k božiemu hrobu do Jeruzalema. Univerzitné štúdiá a vysvätenie na kňaza rovnako ako rodové zväzky mu zaisťovali sľubnú dráhu. Bol pri zrode husitskej revolúcie v Prahe, spoločne s Žižkom odišiel do Plzne a potom do vznikajúceho Tábora. Patril od počiatku k stúpencom radikálneho smeru, dokonca bol obviňovaný z pikartstva, ale na sklonku roku 1420 sa s pikartmi rozišiel a od tej doby zastával umiernenejšiu táborskú líniu.

Od roku 1426 sa stal vedúcim politikom táborskej strany a duchovným vodcom táborskej poľnej obce. V spolupráci so sirotským a pražským zväzom sa mu podarilo dostať väčšinu Čiech pod husitskú kontrolu. Kombináciou diplomatického a vojenského nátlaku (úspešné výpravy do Uhorska, nemeckých a rakúskych oblastí, Sliezska a Lužicka) sa snažil prinútiť západných kresťanov k jednaniu o husitskom programe. V januári až apríli 1433 stál na čele husitskej delegácie na bazilejskom koncile, v septembri roku 1433 bol odvolaný z vedenia táborskej poľnej obce, na jar 1434 sa vrátil do funkcie. Zahynul v bitke pri Lipanoch 30. mája 1434 na strane husitských radikálov.

Význam
------

Bol síce výborným vojvodcom, sám ale zdôrazňoval, že ako kňaz nikdy vlastnou rukou nezabil človeka. Nenosil zbrane a nikdy osobne nebojoval, iba velil. Od ostatných táborských kazateľov, ktorí v snahe podobať sa prvým apoštolom nosili brady, sa líšil tým, že sa holil – odtiaľ prezývka Holý.

Prokop stál na čele husitských húfov nie ako vrchný hajtman, ale vo funkcií voleného „správcu" či „veliteľa" vojsk. Osobne bol považovaný za neporaziteľného, v priebehu svojho života osobne utrpel iba jednu vážnu porážku – v bitke pri Lipanoch, kde padol.

Prokopovi Holému sa podarilo vytvoriť z táborského a sirotského bratstva jednotnú silu, s ktorou prešiel do protiútoku. Jeho tzv. spanilé jazdy mali pre vývoj husitstva veľký význam. Predovšetkým preniesli vojnu mimo územia vlastných Čiech, a zamedzili tak ich plieneniu, ďalej propagovali husitské myšlienky v cudzích zemiach, ktorých obyvatelia mali o hnutí často veľmi skreslené predstavy, ale boli aj zdrojom koristi, ktorá slúžila na materiálne zaistenie vojakov.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Prokop Holý**

Autoritné údaje: * abART: 56393
* GND: 121000699
* ISNI: 0000 0000 9044 158X
* LCCN: n91073912
* NK ČR: jn20000728531
* VIAF: 292928002
* WorldCat: lccn-n91073912
**Prokonzulovité** (*Proconsulidae*) sú vyhynutá čeľaď hominoidovcov. Žili asi pred 26 – 14 mil. rokov vo východnej Afrike.

Prokonzulovité sú základná vývojová skupina hominoidovcov. Jej bezprostrednými fylogenetickými nástupcami boli najstarší predstavitelia čeľade dryopitekovitých.

Charakteristika
---------------

Svojimi znakmi predstavujú:

* prechodné typy medzi mačiakoidovcami (opicami) [vystupujúca tvár a pod.] a ľudoopicami [chrup, zredukované ústa, mozgovňa, ohýbanie chvosta].
* podobné typy čeľadi dryopitekovitých [vzdialené oči, oválny nosový otvor, zuby, vysoká pohlavná dimorfia, absencia čelovej dutiny]

Prokonzulovité boli stromové tvory s prevažujúcou vodorovnou polohou trupu. Strava a váha je vyznačená v Členení.

Miesta nálezov
--------------

V pralesoch východnej Afriky – ugandské a kenské lokality Moroto, Napak, Shongor, Rusinga, Mfangano, Fort Ternan a Maboko.

Členenie
--------

Prokonzulovité:

* †rod prokonzul (Proconsul) – vrátane Kamoyapithecus
* †rod Rangwapithecus – jediný druh †Rangwapithecus gordoni (Dryopithecus gordoni); druh Rangwapithecus vancouveringi (Proconsul vancouveringi, Dryopithecus vancouveringi) bol v druhej polovici 80. rokov presunutý pod rod Nyanzapithecus ako Nyanzapithecus vancouverigorum
* †rod Turkanapithecus – zaradenie často sporné; jediný druh †Turkanapithecus kalakolensis

Niektorí autori sem zaraďujú aj niektoré z týchto rodov/druhov (vpravo je uvedené bežné alternatívne umiestnenie):

†Dendropithecus macinnesi – pod Dendropithecoidea (čo je nový taxón pod úzkonosovce(Catarrhini); Harrison 2002)
†rod Simiolus –pod Dendropithecoidea
†Micropithecus clarki –pod Dendropithecoidea
†rod Limnopithecus – pod Cercopithecoidea alebo niekde pod Catarrhini mimo hominidov či prokonzulov
†Kalepithecus songhorensis – niekde pod Catarrhini mimo hominidov či prokonzulov
†Kamoyapithecus hamiltoni – niekde pod Catarrhini mimo hominidov či prokonzulov
†Dionysopithecus shuangouensis – pod gibonovité (Hylobatidae)
†Platodontopithecus jianghuaiensis – niekde pod Catarrrhini mimo hominidov či prokonzulov, alebo pod gibonovité
†rod Afropithecus – pod dryopitekovité
†rod Equatorius – pod dryopitekovité, často sporné
†rod Nyanzapithecus (podľa Harrisona 2002) – pod oreopitekovité
†Mabokopithecus clarki (podľa Harrisona 2002) – pod oreopitekovité
†Nacholapithecus kerioi

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Prokonzulovité**
**Stefanos** (starogr. *Στέφανος*) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 97.

Stefanos z maloázijskej Kappadokie bol na 219. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia sa v Olympii zaviedol už na počiatku hier, t. j. podľa tradície v roku 776 pred Kr. a bol hlavným pretekom aj po zavedení ďalších súťažných disciplín. Stefanos dal 219. olympiáde svoje meno, pretože menom víťazov jednotlivých pretekov tejto disciplíny sa označovali všetky olympiády.

Správu o olympijskom víťazstve Stefana zaznamenal staroveký historik Eusebios z Kaisareie vo svojom diele Kronika (starogr. *Παντοδαπὴ Ἱστορία* – *Pantodapé Historia*), a to v zozname olympijských víťazov (víťazov stadiodromu od 1. až po 249. olympiádu). Eusébios tiež uvádza, že počas tejto olympiády nastúpil na cisársky trón Traianus. Tento zoznam vyhotovoval na začiatku 4. storočia hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Eusebios, *Kronika* 2,193.}
2. ↑  Apostle Arne Horn, *Eusebius of Caesarea*, str. 88
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 377.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.
6. ↑  Josef Šusta. *Dějepisectví*. Praha : Nákl. Historického klubu, 1933. S. 9.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Výnimočný stav** je stav ohrozenia štátu vyhlásený štátnymi orgánmi pre celý štát alebo jeho časť vzhľadom na výnimočné udalosti, ktoré tam nastali. Často sa pri ňom vyhlasuje stanné právo.

Podľa slovenského práva môže byť výnimočný stav vyhlásený „len za podmienky, že došlo alebo bezprostredne hrozí, že dôjde k teroristickému útoku, k rozsiahlym pouličným nepokojom spojeným s útokmi na orgány verejnej moci, drancovaním obchodov a skladov alebo s inými hromadnými útokmi na majetok alebo dôjde k inému hromadnému násilnému protiprávnemu konaniu, ktoré svojím rozsahom alebo následkami podstatne ohrozuje alebo narušuje verejný poriadok a bezpečnosť štátu, ak ho nemožno odvrátiť činnosťou orgánov verejnej moci a ak je znemožnené účinné použitie zákonných prostriedkov."

Referencie
----------

1. ↑  výjimečný stav. In: *Malá československá encyklopedie* VI Š-Ž. 1. vyd. Praha: Academia, 1987. s. 647-648.
2. ↑   *Čl. 4 ústavného zákona č. 227/2002 Z. z.* [online]. Bratislava: Ministerstvo spravodlivosti SR, [cit. 2023-02-21]. Dostupné online.
*Tento článok sa týka bridžu a používa špecifickú bridžovú terminológiu. Pozri článok Bridžová terminológia pre vysvetlenie neznámych slov a fráz. Pokiaľ tam nejaký termín nenájdete, upozornite na to prosím v diskusii.*
**Výnos** je vynesenie prvej karty do zdvihu hráčom, ktorý naposledy získal zdvih. 
Do prvého zdvihu vynáša hráč po ľavici hlavného hráča. Prvý výnos sa nazýva **štart**.

Štart je veľmi často rozhodujúci pre splnenie alebo porazenie vylicitovaného záväzku. Po zlom štarte môže hlavný hráč záväzok splniť aj s prípadnými nadzdvihmi, po dobrom štarte je často bezmocný.

Aby obrancovia mohli efektívne brániť mali by mať dohodnuté výnosové konvencie, na základe ktorých počas hry získavajú presnejšiu informáciu o partnerovom liste a následne aj o liste hlavného hráča.

Prirodzené výnosy
-----------------

A**K**x
**A**K
**K**Qx
**Q**J10
K**J**10x
**x**x
**A**xxx (lepšie je však z tejto farby nevyniesť), proti beztromfovému záväzku by sa štartovalo štvrtou zhora
H x**x**
x označuje karty od 9 po 2, ak je x-sov viac prvý je najväčšia karta a posledný najmenšia

H je honér okrem esa - KQJ10

Pozri aj
--------

* Markovanie
**Michal Jagelka** (\* 17. apríl 1977, Praha) je český dabér, moderátor a herec.

Život
-----

Vyštudoval hudobno-dramatický odbor na Pražskom konzervatóriu. Študoval tiež Právnickú fakultu Karlovej univerzity.

Dabingu sa venuje od svojich 12 rokov. Medzi zahraničných hercov, ktorých často dabuje, patrí Leonardo DiCaprio, Matt Damon, Orlando Bloom, Brendan Fraser a David Faustino. Moderovať začínal v relácii Českej televízie *Vega* (1994), na Prima TV moderoval *Autosalon* (2002) a na TV Nova spolu s Michaelou Dolinovou tvoril moderátorskú dvojicu *Snídaně s Novou* (2002). Herecky sa uplatňuje takmer výhradne v televíznych filmoch a seriáloch.

Zaujíma sa tiež o politiku. V roku 2006 kandidoval za Občiansku demokratickú stranu do zastupiteľstva Mestskej časti Praha 9.

Po sedemročnej známosti uzavrel v roku 2008 registrované partnerstvo s moderátorom Alešom Cibulkom. 

V roku 2018 načítal audioknihu My děti ze stanice ZOO (vydala Audiotéka), Cesta vlka (vydala Audiotéka). V roku 2019 načítal Ultramaratonec (vydala Audiotéka), Krev pro Rusalku (vydala Audiotéka), Den, kdy došly prachy (vydala Audiotéka), Federer – portrét tenisové legendy (vydala Audiotéka). V roku 2020 načítalů tiež titul Kmotr Mrázek I. II.III. (vydala Audiotéka), Černá labuť (vydala Audiotéka) a titul Ogilvy o reklamě v digitálním věku (vydala Audiotéka).

Filmografia
-----------

* 1995: *Nováci* (seriál)
* 1996: *Hospoda* (seriál)
* 1998: *Na lavici obžalovaných justice* (seriál)
* 1998: *O modrém ptáčku*
* 2000: *Sjezd abiturientů*
* 2002: *Hvězda života*
* 2002: *Kameňák*
* 2005: *Ulice* (seriál)

Externé odkazy
--------------

* Michal Jagelka v Česko-Slovenskej filmovej databáze
* Michal Jagelka v Internet Movie Database (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Michal Jagelka na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 29948
* ISNI: 0000 0003 7186 6242
* NK ČR: xx0082678
* VIAF: 85846137
**Žilín** je potok na Hornom Považí, v severnej časti okresu Považská Bystrica. Je to ľavostranný prítok Papradnianky, meria 2,7 km a je tokom IV. rádu.

Pramení v Javorníkoch, v podcelku Vysoké Javorníky, v časti Javornícka hornatina, na južnom svahu Jaseňového (992,2 m n. m.), v lokalite Bielikov v nadmorskej výške približne 830 m n. m. Od prameňa tečie najprv juhozápadným smerom, sprava priberá prítok (694,5 m n. m.) z južného svahu Ustrígeľa (1 008,6 m n. m.) a ďalej tečie severojužným smerom. Z ľavej strany potom priberá prítok prameniaci severozápadne od vrchu Čierne (1 012,8 m n. m.), následne sa stáča na západ a preteká popri osade Žilín. Napokon mení smer toku na juhozápad a severozápadne od obce Papradno ústi v nadmorskej výške cca 507 m n. m. do Papradnianky.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-01-31]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-01-31]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Papradnianky |
| --- |
| *Papradnianka* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Komjatný potok
* Koškovec
* Krížovec
* Medvedie
* Ostravický potok
* **Papradnianka**
* Stračinský potok
* Uhoľný potok
* Západliská
* Žilín

 |
Minca cisára Michala I.
**Michal I.** zvaný **R(h)angabe** (\* ?  –  † 11. január 844) bol byzantský cisár, ktorý vládol v rokoch 811 – 813. Jeho otec Theofylaktos mal titul *patrikia* a zastával funkciu *drungaria* loďstva.

Cesta na trón
-------------

Michal bol zaťom byzantského cisára Nikefora I. Keď tento panovník zahynul v júli 811 v bitke s Bulharmi, začala jeho dcéra Prokopia presadzovať na konštantínopolský trón okrem ťažko zraneného brata Staurakia aj svojho muža Michala. Nakoniec sa jej to podarilo, napriek snahám rôznych strán, ktoré chceli dosadiť vlastného kandidáta na trón. Podľa anglickej historičky Judith Herrinovej bola to vraj Prokopia, kto sa stal dominantnou silou na cisárskom dvore a skutočne vládol, zatiaľ čo cisár sa „*venoval kresťanskej filantropii*".

Vojny s Bulharmi a vzťah ku Karolovi Veľkému
--------------------------------------------

Michal sa ujal vlády v čase veľkého ohrozenia byzantskej ríše Bulharmi. Rozhodol sa preto uznať Karola Veľkého za cisára, aby si tak uvoľnil ruky na boj s útočníkmi. Ultimatívnu mierovú zmluvu, ktorú mu ponúkol chán Krum, však odmietol. V júni 813 sa stretol pri Versinikie neďaleko Adrianopola s Bulharmi a utrpel ťažkú porážku, ktorú Krum využil na ďalšiu expanziu. Jednou z príčin neúspechu bola vraj zrada stratéga themy Anatolikon Leva, ktorého potom armáda vyhlásila za cisára. Zvýšené nebezpečenstvo zo strany Bulharov tiež odvrátilo od Michala vojenských veliteľov a významných cirkevných hodnostárov vrátane patriarchu Nikefora.

Karolovi Veľkému priznal Michal I. titul *basileus*, čo znamená cisár, a uznal západné cisárstvo za rovnocenné s východným. Roku 812 to vyhlásili jeho vyslanci v Aachene. Titul *basileus ton Rhomaion* – rímsky cisár, ktorý v sebe ukrýval vyjadrenie univerzálnych nárokov, však zostal vyhradený len pre panovníkov východného impéria.

Abdikácia
---------

Po vyhlásení Leva V. za cisára sa Michal Rangabe vzdal trónu a odišiel do kláštora, kde prežil ešte mnoho rokov. Už počas svojej vlády bol veľmi zbožný a štedrý voči cirkvi. Michalových synov vrátane neskoršieho patriarchu Ignatia dal nový cisár vykastrovať a prinútil ich aby sa stali mníchmi, čo bolo v Byzancii celkom bežným opatrením proti prípadnému vzneseniu dedičských nárokov.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Michal I. (Byzantská ríša)**

Externé odkazy
--------------

* Michal Rangabe (po nemecky)

  


|  |
| --- |
| Michal I.**Nedynastickí vládcovia** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Staurakios** | **cisár**811 – 813 | Nástupca**Lev V.** |
Suchý zväzkový výparník z medených rúrok
**Výparník** je časť chladiacich zariadení, v ktorých chladivo odoberá teplo z okolia alebo z teplonosnej látky. Chladivo do výparníka vstupuje v stave sýtej kvapaliny alebo mokrej pary a odoberaním tepla sa ohrieva, čo má za následok jeho vyparovanie, resp. vysušovanie pár chladiva.

Typy výparníkov
---------------

### Zaplavený kotlový výparník

*Zaplavený kotlový výparník* sa konštrukčne podobá kotlovému kondenzátoru. Tvorí ho dutý uzavretý valec so sústavou rúrok vo vnútri. Rúrkami preteká ochladzovaná látka. Rúrky sú z vonkajšej strany omývané chladivom, ktoré sa po zohriatí odparuje. Hladinu chladiva reguluje regulačný plavákový ventil. Na výstupe pár chladiva býva namontovaný aj odlučovač kvapaliny, pretože pary chladiva so sebou môžu strhávať aj kvapôčky neodpareného chladiva. Odlúčené chladivo sa vracia späť do výparníka. Nevýhodou týchto výparníkov je, že potrebujú veľké množstvo chladiva.

### Suchý výparník

Suchý výparník je konštruovaný naopak. Chladivo prúdi a vyparuje sa vo vnútri rúrok. Z vonkajšej strany je privádzaná ochladzovaná látka. Suchý výparník môže byť konštruovaný ako *kotlový*, alebo *zväzkový*. Chladivo sa privádza do rúrok na najvyššom mieste a počas stekania sa ohrieva a odparuje.

Zdroje
------

* TOMÁŠEK, Jaroslav, a kol. *Stroje. Pre 4. ročník SPŠS.*. Bratislava : Slovenské vydavateľstvo technickej literatúry, n.p. 1967. 450 s.
**Výnos** je opak nákladu (nákladov).

Finančné účtovníctvo
--------------------

Definícia v slovenskom zákone o účtovníctve (k 1.1.2009) znie: Výnos je zvýšenie ekonomických úžitkov účtovnej jednotky v účtovnom období, ktoré sa dá spoľahlivo oceniť.

Podobná (ale odlišná) definícia v IAS/IFRS znie: Výnosy (angl. income) sú zvýšenie ekonomického potenciálu v priebehu účtovného obdobia vo forme prírastku alebo zvýšenia aktív (majetku), resp. zníženia záväzkov, ktoré má za následok zvýšenie vlastného imania iného charakteru než je jeho zvýšenie v dôsledku vkladov vlastníkov (podniku). V IAS/IFRS sa výnosy delia na:

* výnosy z bežnej činnosti (angl. revenues)
* pasívne zisky (angl. gains; chybne prekladané aj len ako "zisky" (angl. profits))

  

Výnosy sa môžu umiestňovať vo vlastnom podniku, vtedy hovoríme o odovzdávaní výnosov; ak výnos preberá iný podnik alebo obyvateľ, hovoríme o realizácií výnosov. Výnosy vznikajú v okamihu fakturácie, vyskladnenia. Delia sa na:

* výnosy z hospodárskej činnosti (prevádzkové výnosy)
* výnosy z finančnej činnosti (finančné výnosy)
* výnosy z mimoriadnej činnosti (mimoriadne výnosy)

Presné členenie výnosov podľa slovenskej právne predpísanej štruktúry výkazu ziskov a strát pozri v článku výkaz ziskov a strát.

Nákladové účtovníctvo
---------------------

V nákladovom účtovníctve výnosy nezahŕňajú mimoriadne výnosy a výnosy vôbec sa netýkajúce normálnej výroby podniku (napr. kurzové zisky z cenných papierov).
**Nikolaus Lenau**, vl. menom **Nikolaus Franz Niembsch Edler von Strehlenau** (\* 25. august 1802, Csátad, Rumunsko - † 22. august 1850, Oberdöbling, Rakúsko) bol rakúsky básnik.

Jeho otec bol rakúsky dôstojník. Nikolaus študoval filozofiu, právo a medicínu vo Viedni, Bratislave a v Heidelbergu. Svoje prvé básne uverejnil v Seidlovej *Aurore* v roku 1927.

V roku 1832 sa odsťahoval do USA, s plánom založiť si tam farmu, no čoskoro sa sklamaný vrátil naspäť. Odvtedy viedol nestály život, často meniac svoj pobyt. Niektoré jeho básne v tomto období boli inšpirované nešťastnou láskou k priateľovej manželke. V roku 1844 bol umiestnený na liečení v psychiatrickom ústave, kde bol až do svojej smrti. 

Výrazným prvkom jeho tvorby bola melanchólia. Vo Viedni a okolí je po ňom pomenovaných viacero ulíc a námestí.

Dielo
-----

* *Winternacht*
* *Der Unbeständige*, (1822)
* *Abschied. Lied eines Auswanderers*, (1823)
* *Polenlieder*, (1835)
* *Faust*, (1836)
* *Savonarola*, (1837)
* *Stimme des Kindes*, (1838)
* *In der Neujahrsnacht*, (1840)
* *Die Albigenser*, (1842)
* *Waldlieder*, (1843)
* *Blick in den Strom*, (1844)
* *Eitel nichts!*, (1844)
* *Don Juan* (úryvok), (1844)
* *Der Postillion 18*
* *Bitte*, (1832)

Slovenský výber básní autora vyšiel pod názvom *Moja ruža* v roku 1970.

Literatúra
----------

* LENAU Nikolaus. In: JURÍČEK, Ján, ed. et al. *Encyklopédia spisovateľov sveta*. 3. preprac. a dopln. vyd. Bratislava : Obzor, 1987. 648 s. (Encyklopédie Vydavateľstva Obzor.) S. 323.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Nikolaus Lenau**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Nikolaus Lenau na nemeckej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Autoritné údaje: * abART: 26176
* BnF: 12024444j
* GND: 118571508
* ISNI: 0000 0001 2128 0855
* LCCN: n50047816
* NK ČR: jo2002110330
* VIAF: 36931332
* WorldCat: lccn-n50047816
**Micha(e)l Asen III.** (po bulharsky: Михаил Асен III - Michail Asen III), známy pod menom **Micha(e)l Šišman (III.)** (Михаил Шишман - Maichail Šišman), bol v rokoch 1323 až 1330 bulharský cár. 

Po skorej smrti Svjatoslavovho syna Juraja II. Terteresa si na bulharský trón zasadol cár Michael Šišman. Tohto vidinského despotu si zvolili bojari. V tej chvíli už pokojné roky vlády cára Teodor Svjatoslava už boli minulosťou. Zaujímavosťou bolo, že takmer celé svoje obdobie panovania (1323 – 1330) cár presedel na koni.

Michael Šišman stál na začiatku zrodu novej dynastie Šišmanovcov, ktorej vznik sa datuje začiatkom roku Michaelovej vlády. Jej úlohou bolo udržať silu Bulharska až do zániku druhého bulharského cárstva. Michael Šišman bojoval v mnohých bitkách. Poznal aj víťazstvá aj prehry. Jeho prvé bitky proti Byzantskej ríši v oblasti Trácka sú zrkadlom veľkej sily jej armády.

O pár rokov neskôr, keď znova hrozila bitka s Byzantíncami, už sám nevedel rady, a tak poprosil Tatárov – svojho starého spojenca, – aby mu pomohli v boji. Nečakané vpády zo strany Bulharov v Trácku a v Adrianopole vyčerpávali Byzantskú ríšu, ktorá bola nejednotná, pretože v krajine bolo veľa vnútorných rozporov a bitiek.

V roku 1324 cár Michael Šišman podpísal s Byzantíncami mierovú zmluvu, pretože nebol si schopný udržať v bitkách získané oblasti. Zmluva bola potvrdená svadbou cára so sestrou mladého panovníka Andronika – Teodorou – vdovou po cárovi Todorovi Svetoslavovi. Týmto spôsobom si cár zabezpečil mier z juhu. Nová dynastia bola taktiež slávnostne uznaná za platnú.

V druhej polovici 20. rokov 14. storočia bol cár zapletený do bitky o Konštantínopol. Jeho túžba získať ho do svojich rúk sa však neskončila dobre. Po neúspešnom vojenskom pochode v Trácku prosil Andronika znova o mier. Tento mier bol teraz pre Bulharsko veľmi potrebný, pretože čoraz viac na krajinu doliehali Srbi.

Tí ovládali už veľkú časť Macedónska a ich kráľ Stefan Dačanski sa pripravoval na bitku proti Bulharom. Bitka sa uskutočnila pri meste Velbădž (dnes Kiustendil) na západe krajiny. Nasledovali dramatické momenty s dôležitými následkami pre Bulharsko. Koncom júla roku 1330 po bitke proti Srbom sa oba tábory dohodli na prímerí. Srbská armáda však prímerie porušila a vydala sa na boj proti prekvapenej bulharskej armáde. Bulhari nemali šťastie, pretože spojenci z Byzantskej ríše neprišli. Srbský kráľ bojoval kruto. Chcel totiž pomstiť vyhnanie svojej sestry Anny Nedy – prvej manželky bulharského cára, ktorú Michail Šišman vyhostil z krajiny. Cár bojoval smelo a umrel v boji.

  


|  |
| --- |
| Michael Asen III. |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Todor Svetoslavov** | **cár**1323 – 1330 | Nástupca**Ivan Alexander** |

Autoritné údaje: * GND: 1121327265
* VIAF: 4074148149518496930001
**Presidential Gold Set** je unikátna (jediná svojho druhu) sada štyroch zlatých mincí (dukátov) z roku 1934, v nominálnych hodnotách 1, 2, 5 a 10. Bol vyrobený jediný exemplár tejto sady. Sada je darom Tomáša Garrigue Masaryka, prvého prezidenta Česko-slovenskej republiky.

Celá produkcia dukátov Svätá Katarína bola realizovaná v Mincovni Kremnica v roku 1934 v celkovom náklade 585 kusov.[1] Unikátnosť špeciálnej 4-mincovej sady spočíva v technologickom procese jej výroby. Razba štyroch mincí špeciálnej sady bola totiž technologicky prevedená tzv. *vzorkovou razbou*, t.j. razbou aplikovanou zvýšeným tlakom stroja a viacnásobne, na leštené planzety (oproti zvyšku nákladu vyprodukovanému v bežnej kvalite, ktorý je jednorazový, na bežné neleštené pliešky - surový kov). Odborne sa to nazýva tzv. proof quality.

Americká numizmatická asociácia (ANA) túto sadu certifikovala ako originálnu razbu, s poistným krytím správnosti certifikátu v plnej výške kúpnej hodnoty sady prostredníctvom Numismatic Guaranty Corporation (NGC).

Galéria
-------

* dukát s nominálnou hodnotou 1
* dukát s nominálnou hodnotou 2
* dukát s nominálnou hodnotou 5
* dukát s nominálnou hodnotou 10

Referencie
----------

1. ↑  Novotný, Vlastislav: "Mince Československa 1918-1992, Českej Republiky a Slovenskej Republiky 1993-2015", str. 111-112, PaeDr. Jarmila Novotná, 2015
**Presjan** alebo **Presijan** bol v rokoch 836 – 852 chán Bulharov. Vnuk chána Omurtaga.

Takmer žiadne dôveryhodné dokumenty, ktoré sa týkajú vnútornej politiky Presjana neboli nájdené. Na tróne vystriedal svojho uja – Malamira – ktorý vládol iba päť rokov v mieri s Byzantíncami. Presjan však skoncoval s mierom a od toho času bola Byzantská ríša v neustálom boji tak s Arabmi, ako aj s Bulharmi. Chán veril, že teraz už nastal čas rozšíriť územie bulharského štátu na juhozápad smerom k Macedónsku. V takýchto veciach mu pomáhala jeho pravá ruka – pomocník Kav-Chan Isbul, ktorý bol tiež veľmi dôležitý človek pre jeho deda.

Keď sa v roku 836 dostal na trón, ihneď pomohol obyvateľom mesta Smoľan, ktorých sužovali Byzantínci v západných Rodopách a Egejskom Trácku. Radosť z vyhratej bitky pri mestách Filipi a Siar dokumentuje nápis na kamennej doske: *"Chán Persian, so želaním Boha vládol mnoho Bulharom."*

Iba vojna proti Srbom sa skončila neúspechom. Zaujímavosťou je, že táto vojna bola prvou vojnou v histórii bulharsko-srbských vzťahov v období rokov 839 – 842.

Čo sa týka rozširovania územia k spomínanému Macedónsku, Presjanovi sa to nakoniec podarilo. K svojmu štátu pripojil oblasti v strednom a západnom Macedónsku vrátane miest Ochrid, Prilep, Bitola a Kosovo. Potom sa Slovania z „bulharskej" skupiny, žijúci v tom čase na severe Bulharska prestahovali do týchto nových oblastí.

  


|  |
| --- |
| Presjan |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Malamir** | **chán**836 – 852 | Nástupca**Boris I.** |

Autoritné údaje: * GND: 1121613446
* VIAF: 145148207821600342307
Kostol Povýšenia sv. Kríža
**Preseľany nad Ipľom** (maď. *Pereszlény*) je pohraničná dedinka, dnes časť mesta Šahy v Nitrianskom kraji v okrese Levice, dňa 31. decembra 2004 mala 387 obyvateľov (z toho 62 pod 15 rokov).

Polohopis
---------

Obec sa nachádza 3 km západne od Šiah v nadmorskej výške 118 m. Ústi tu potok Kamenica do Ipľa. Osada leží na ľavej strane Ipľa, na ľavej strane ako jediná slovenská dedina v úseku, kde Ipeľ tvori hranicu, a to kvôli železnici Šahy - Štúrovo. Asi 2 km na sever sú Hrkovce, asi 4 km na západ Vyškovce nad Ipľom a 4 km na juh cez hranicu ležia Bernecebaráti. Rozloha 1 036 ha.

Dejiny
------

Materská škola
Prvýkrát sa dedina spomína v listine z 11. mája 1288. Podľa legendy tu vraj bol aj kláštor. Od roku 1980 nemá železničnú zastávku a je časťou Šiah.

Kultúra a zaujímavosti
----------------------

### Pamiatky

* Rímskokatolícky kostol Povýšenia sv. Kríža, jednoloďová klasicistická stavba s pravouhlym ukončeným presbytéria a vežou tvoriacou súčasť jej hmoty z rokov 1810-1820. Interiér je zaklenutý pruskými klenbami. Nachádza sa tu kamenná krstiteľnica zo 16. storočia. Hlavný oltár so závesným obrazom Povýšenia sv. Kríža pochádza z konca 19. storočia. Fasády kostola sú členené lizénovými pásmi a termálnymi oknami, veža je ukončená ihlancovou helmicou.

* Kostol Povýšenia sv. KrížaKostol Povýšenia sv. Kríža
*

Osobnosti mestskej časti
------------------------

### Rodáci

* Pavol Peresleni (\* 1631 – † 1689), rímskokatolícky kňaz, pedagóg, jazykovedec
* János Manga (\* 1906 – † 1977), maďarský etnológ
* László Kermét (\* 1936 - † 2023), maďarsky spisovateľ, historik, a cestovateľ

Referencie
----------

1. ↑   *Preseľany nad Ipľom (Šahy) - Kostol Povýšenia sv. Kríža* [online]. Pamiatky na Slovensku. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Preseľany nad Ipľom**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka mesta Šahy

Súradnice: 48°04′17″S 18°54′38″V﻿ / ﻿48,071267°S 18,910475°V﻿ / 48.071267; 18.910475
**Žindava európska** (*Sanicula europaea*) je trváca, drobná bylina z čeľade zelerovité (*Apiaceae*).

Vzhľad
------

Žindava európska (*Sanicula europaea*)
Je to zelerovitá bylina, vyháňajúca z podzemku priamu oblú byľ a listy na dlhých stopkách s okrúhlymi a pätdielnymi čepeľami, jednotlivé diely sú dvojito až trojito zárezovité, ostro zúbkované. Súkvetie je vidlicový vrcholík zložený z okolíkov. Kvety sú drobné, lupienky biele až červenkasté. Plodmi sú guľaté, visiace dvojnažky so zvyškami kalicha na vrchole.

Stanovište
----------

Tieňomilná rastlina na mierne vlhkých až mierne suchých miestach najmä v bukových a hrabových lesoch, tiež v suchších aspektoch lužných lesov. Vyhľadáva zásadité, často vápenaté pôdy. Kvitne v máji až v júli.

Liečivé účinky
--------------

Pre liečivé účinky sa zbierajú listy (*folium saniculae*) alebo celá vňať (*herba saniculae*). Niekedy sa zbiera aj koreň. Droga obsahuje saponíny, veľa trieslovín, horčinu a éterický olej, preto má zvieravé účinky. V minulosti bola oficiálnym prostriedkom proti krvácaniu. V ľudovom liečiteľstve sa používa na liečenie ťažko hojacich sa rán. V nemeckom a rakúskom liečiteľstve sa objavuje ako liečivá rastlina od čias Hildegard von Bingen, odvar vzhľadom na obsah saponínov na vykašliavanie pri zápaloch dýchacích ciest, v zmesi s medom a inými zložkami vzhľadom na triesloviny tiež na prečistenie pri zažívacích problémoch.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Žindava európska**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Žindava európska**
Pohľad z výšký na stanicu Waterloo.
**Waterloo** je jednou z hlavných železničných staníc v Londýne. Taktiež je jedným z dôležitých dopravných a prestupných uzlov v meste. Nachádza sa v mestskom obvode Lambeth.

Meno
----

Stanica dostala svoje meno podľa Bitky pri belgickom Waterloo, v ktorej bol porazený Napoleon Bonaparte. Ironicky, v súčasnosti je práve Waterloo International vstupnou bránou do Londýna pre cestujúcich z Francúzska a Belgicka. V roku 1998 francúzsky politik Florent Longuepée napísal list britskému premiérovi Tonymu Blairovi a (neúspešne) ho vyzval, aby stanica bola premenovaná, keďže jej súčasné meno je necitlivé voči francúzskym návštevníkom.

História
--------

Prvú stanicu otvorila v 11. júla 1848 spoločnosť London & South Western Railway. Stanica nebola pôvodne navrhnutá ako prestupný uzol a s pribúdajúcimi rokmi sa budova stávala neprehľadnejšou. Na konci 19. storočia bolo prijaté rozhodnutie a celá stanica bola zrovnaná so zemou a začalo sa stavať odznova. Stavba trvala od roku 1900 až do roku 1922, pričom nová stanica mala celkom 21 nástupíšť a jej vstupná hala bola celkom 244 metrov dlhá. Počas druhej svetovej vojny bola však ťažko poškodená pri bombardovaní Londýna nemeckým letectvom a vyžiadala si opätovnú rekonštrukciu.

Po privatizácii britských železníc (British Rail) bolo vlastníctvo a správa stanice prevedené na spoločnosť Railtrack, a násladne na spoločnosť Network Rail. Vlaky z Waterloo premávajú zvyčajne na juh a juhozápad Anglicka a sú prevádzkované spoločnosťou South West Trains.

Zaujímavosti
------------

* Železničná stanica a stanica metra na Waterloo je jedným z dejísk príbehu v piesni "Waterloo Sunset" britskej skupiny The Kinks.
* Vo vstupnej hale sa nachádzajú obrovské hodiny so štyrmi ciferníkmi. „Pod hodinami na Waterloo" je tradičné miesto stretnutí pre ľudí, ktorý sa chystajú na spoločnú cestu zo stanice alebo prichádzajú z dvoch rôznych miest.

Dopravné spojenie
-----------------

Stanica je priamo prepojená na londýnske metro. Na stanici Waterloo zastavujú tieto linky: Bakerloo, Northern, Jubilee a Waterloo & City Line.

Miesta záujmu
-------------

* South Bank Centre:
	+ Royal National Theatre
	+ Royal Festival Hall
	+ Queen Elizabeth Hall
	+ Hayward Gallery
	+ National Film Theatre
* IMAX
* London Eye
* London Aquarium
* Saatchi Gallery a Dalí Universe

Pozri aj
--------

* Waterloo East
* Waterloo International
* stanica londýnskeho metra Waterloo

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Waterloo (železničná stanica)**
Nástupište Bakerloo Line.
Nástupište Northern Line.
Nástupište Jubilee Line.
**Waterloo** je jednou zo staníc londýnskeho metra, nachádzajúca sa na South Bank v londýnskom mestskom obvode Lambeth. Je priamo prepojená so železničnou stanicou Waterloo. V súčasnosti ju obsluhujú štyri linky: Bakerloo, Northern, Jubilee a Waterloo & City Line. Stanica sa nachádza v tarifnej zóne 1.

História
--------

Prvú stanicu podzemnej dráhy otvorili na Waterloo 8. augusta 1898, keď bola spustená prevádzka Waterloo & City Railway (dnešná Waterloo & City Line). Takto sa aspoň v obmedzenej forme podarilo spoločnosti London & South Western Railway naplniť svoje plány na dosiahnutie londýnskeho City. Nástupištia Baker Street & Waterloo Railway (dnešná Bakerloo Line) otvorili 10. marca 1906. 

13. septembra 1926 bolo dokončené predĺženie tzv. Hampstead and Highgate Line (dnešná Northern Line (vetva Charing Cross)) zo stanice Charing Cross, cez Embankment až do stanice Kennington so zástavkou na Waterloo. 

Nástupištia Jubilee Line otvorili 20. novembra 1999 ako súčasť predĺženia Jubilee Line (tzv. Jubilee Line Extension) do juhovýchodného Londýna. Nástupištia Jubilee Line sa nachádzajú na opačnom konci staničného komplexu a s nástupišťami Northern a Bakerloo Line ich spája 140 metrov dlhý pohyblivý chodník – jeden z dvoch, čo sa nachádzajú v sieti londýnskeho metra. (Druhý sa nachádza na stanici Bank a vedie k nástupištiam Waterloo & City Line.)

Zaujímavosti
------------

Stanica metra na Waterloo je jedným z dejísk príbehu v piesni "Waterloo Sunset" britskej skupiny The Kinks.

Miesta záujmu
-------------

* South Bank Centre:
	+ Royal National Theatre
	+ Royal Festival Hall
	+ Queen Elizabeth Hall
	+ Hayward Gallery
	+ National Film Theatre
* IMAX
* London Eye
* London Aquarium
* Saatchi Gallery a Dalí Universe

Linky
-----

Stanica Waterloo je jedným z hlavných prestupných uzlov siete. Obsluhujú ju linky:

* Waterloo je konečnou stanicou Waterloo & City Line, nasledujúca stanica je Bank.
* Na Bakerloo Line sa nachádza medzi stanicami Embankment a Lambeth North.
* Na Northern Line sa nachádza medzi stanicami Embankment a Kennington.
* Na Jubilee Line sa nachádza medzi stanicami Westminster a Southwark.

Pozri aj
--------

* Waterloo

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Waterloo (stanica metra)**

Externé odkazy
--------------

* London's Transport Museum Photographic Archive
	+ Vchod na stanicu Bakerloo Line, 1925
	+ Staničná budova železničnej stanice Waterloo, 1925
	+ Staničná budova po prestavbe, 1964
**Manažér predajne** alebo **vedúci predajne** alebo **riaditeľ predajne** (angl. store manager) je osoba zodpovedná za bežnú prevádzku (manažment) maloobchodnej predajne. Všetci zamestnanci predajne sú mu podriadení a manažér je podriadený svojmu vyššiemu nadriadenému - oblastnému manažérovi alebo generálnemu riaditeľovi.

Povinnosti manažéra predajne môžu zahŕňať
-----------------------------------------

* ľudské zdroje - nábor nových zamestnancov, školenie a rozvoj, riadenie výkonnosti, mzdy, a časový rozvrh pracoviska

* biznis operácie predajne, vrátane správy zisku a strát, manažérstva zariadenia, bezpečnosti, prevencie strát a bankových operácií

* produktové manažérstvo, vrátane objednávania, príjmu, zmeny cien, riešenia poškodených výrobkov a ich vrátenia

* rozvoj tímu, podpora vzdelávania zamestnancov a ich rozvoja
* riešenie problémov, riešenie neobvyklých okolností

Rozdelenie zodpovednosti
------------------------

Manažér predajne môže mať niekoľko podriadených, ktorí majú zodpovednosť riadiacej úrovne. Títo zamestnanci sa môžu nazývať zástupca manažéra/vedúceho/riaditeľa, vedúci oddelenia, dohľad a podobne. Manažér predajne má celkovú zodpovednosť za všetky každodenné činnosti v predajni. Manažérstvo a riadenie zamestnancov aj plánovanie sú dôležité body manažéra predajne.

Zamestnávanie, školenie a rozvoj
--------------------------------

Manažér predajne je zodpovedný za zamestnávanie, školenie a v niektorých prípadoch aj vývoj zamestnancov. Manažér musí zabezpečiť dostatočnú úroveň personálneho obsadenia na účinnú prevádzku predajne a zabezpečiť, aby zamestnanci dostali školenie potrebné pri ich pracovných povinnostiach.
**Michal Kališka** (\* 21. november 1941, Hnúšťa) je hudobník, kultúrno-osvetový pracovník, pedagóg, scenárista a režisér.

Životopis
---------

Študoval na Pedagogickom inštitúte v Banskej Bystrici (1959-1963), postgraduálne osvetovú prácu (1972-1974), na Inštitúte verejnej správy v Bratislave (1979-1982). Sprvu pôsobil ako učiteľ, potom riaditeľ Mestského domu osvety v Hnúšti, inšpektor kultúry KNV, riaditeľ Domu družby a kultúrno-osvetový pracovník Domu Matice slovenskej v Banskej Bystrici (1990-1999). Scenárista a režisér festivalov a osláv miestneho i celoslovenského významu. Bol zakladajúcim členom spevokolu Mladosť, spoluzakladateľ zboru *Collegium Cantus* a dixielandovej skupinu BB Band v Banskej Bystrici. Organizátor cyklu večerov o histórii džezu a polulárnej hudby v Banskej Bystrici (zdokumentované od 1920). Od roku 1961 sa zúčastňoval na folkórnych, džezových a speváckych súťažiach doma i v zahraničí. Je členom Hudobného odboru Matice Slovenskej (od roku 1992). Založil Klub rodákov Gemera-Malohontu v Banskej Bystrici (1984). V spolupráci so Slovenským rozhlasom produkoval nahrávky medzinárodných dixielandových festivalov. Ako člen orchestra (kontrabas) BB Band nahral 2 CD platne.

Ocenenie
--------

* Zaslúžilý pracovník kultúry (1986), Zlatá medaila Domu MS v B.Bystrici (2001)

Literatúra
----------

* Kto bol kto v Banskej Bystrici v roku 2001

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Projektový manažér** (angl. project manager) je odborník v oblasti projektového manažmentu. 
Projektoví manažéri môžu mať zodpovednosť za plánovanie, realizáciu a ukončenie každého projektu. Projekty sa obvykle týkajú stavebníctva, architektúry, počítačových sietí, telekomunikácií alebo vývoja softvéru.

Témy projektového manažéra
--------------------------

### Projektové riadenie

Manažér sa často zúčastňuje aktivít, ktoré produkujú konečný výsledok a tým sa snaží zachovať pokrok, vzájomné interakcie a úlohy jednotlivých strán tak, že znižuje riziko celkového zlyhania, maximalizuje výhody a obmedzuje náklady.

### Produkty a služby

Projektový manažér dohliada na produkciu každého typu výrobku alebo služieb ako sú: lieky, pozemné stavby, dopravné prostriedky, elektronika, počítačový softvér a finančné služby.

### Projektové tímy

Pri nábore a budovaní efektívneho tímu, musí brať správca do úvahy nielen technické zručnosti každého človeka, ale tiež kľúčové úlohy a chémiu medzi pracovníkmi.
ThDr. **Michal Kemp** (\* 18. september 1792, Sebechleby – † 20. máj 1865, Ostrihom) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, archidiakon, náboženský spisovateľ.

Životopis
---------

Michal Kemp pochádzal z mnohodetnej rodiny Juraja Kempa a Terézie, rodenej Holej. Narodil sa s bratom Matejom (dvojičky) ako ôsme dieťa v Sebechleboch. Vyrastal v slovenskom prostredí mestečka Sebechleby.

Od r. 1811 študoval filozofiu v Trnave, od r. 1813 teológiu v Ústrednom seminári v Pešti. Za kňaza ho vysvätili 26. augusta 1816. V r. 1818 sa stal študijným dozorcom v Pázmaneu vo Viedni, od r. 1827 knihovníkom Arcibiskupskej knižnice v Ostrihome. Postupne zastával tieto funkcie: v r. 1840 bratislavský kanonik, 2. júna 1845 ostrihomský katedrálny kanonik, v r. 1850 archidiakon novohradský, v r. 1853 titulárny opát, v r. 1859 titulárny prepošt, katedrálny archidiakon, monsignor.

Dielo
-----

*Adserta e disciplinis Theologicis, quae in Caesareo-Regia Scientiarum Universitate Vindobonensi pro summis in Theologia honoribus obtinendis defendet Michael Kempe C.R. Sublimioris educationis Presbyterorum ad. A. Augustinum Instituto Archi-Dioecesis Strigoniensis Presbyter Anno 1818. Mensis Januarii die 18.* (Dizertačná práca autora o teologických disciplínách na cisársko-kráľovskej univerzite vo Viedni, prednesená 18. januára 1818, Viedeň 1818, 16 s.). V práci *Memoria Basilicae Strigoniensis Anno 1856. Die 31. Augusti Consecratae* (Pamiatka konsekrácie ostrihomskej baziliky 31. augusta 1856, Pešť 1856) mal štúdiu: *Metropolitanum Capitulum Strigoniense* (Ostrihomská metropolitná kapitula, s. 107-192). Viac prác uverejnil v rôznych cirkevných časopisoch.

Referencie
----------

1. ↑  *Matrica baptisatorum Sebellebiensis ab anno 1780 – 1869*, Štátny archív v Radvani
2. 1 2  Kollányi, F.: *Esztergomi kanonokok 1100-1900*. Ostrihom 1900, s. 464-465;
3. 1 2  Zelliger, A.: *Egyházi írók csarnoka*. Trnava 1893, s. 228.

Externé odkazy
--------------

* *Metropolitanum Capitulum Strigoniense* – Kemp, Michal /943 105/
* Kemp, Michal – Dominikánsky knižný inštitút
**Desider May**  (\* 17. marec 1900 – † koncentračný tábor 1942 – 45) bol slovenský šachový amatér židovského pôvodu. Pôsobil v medzivojnovom období. Bol majster Slovenska v šachu 1926 a majster ÚJČŠ 1931.

Životopis
---------

Hrával často o titul šampióna Bratislavy, kde bol mimoriadne úspešný a ktorý vyhral 6-krát (1922, 1926, 1927, 1929, 1930, 1931), 2-krát bol druhý (1925, 1932) a raz tretí (1934).

Na 2. majstrovstvách Slovenska v Trenčianskych Tepliciach 1926 delil 1. miesto a v Žiline 1935 delil 6.–7. miesto (turnaj vyhral K. Opočenský, titul majstra Slovenska získal druhý v poradí – Ivan Vladimír Roháček).

Zúčastnil sa viacerých majstrovstiev Československa: na vedľajších turnajoch v Bratislave 1925 delil 6.–7. miesto a v Českých Budějoviciach získal 3. miesto. Svoj najväčší úspech dosiahol v majstrovskom turnaji o titul majstra Československa v Prahe 1931, kde delil 2.–3. miesto (vyhral L. Zobel) a bol mu udelený titul majster ÚJČŠ. Na nasledovných majstrovstvách v Mnichovom Hradišti 1933 skončil 8.–12. (vyhral S. Flohr), v Poděbradoch 1936 bol 4. (vyhral K. Hromádka) a v Prahe 1938 delil 5.–8. miesto (vyhral K. Opočenský).

V zápase v Bratislave 1927 porazil Maxa Waltera 5:3. 

Okrem toho absolvoval niekoľko menších turnajov v Česko-Slovensku:

* turnaj majstrov miest v Moravskej Ostrave 1926 (4.–5. miesto, vyhral K. Gilg),
* štvorzápas v Bratislave 1927 (2. miesto, vyhral M. Walter),
* výstavný turnaj v Znojme 1927 –  získal 5. miesto (vyhral K. Opočenský)
* vianočný turnaj v Košiciach 1931 – 32 (5. miesto, vyhral K. Opočenský)

Medzinárodné turnaje: 

* Štubnianske Teplice 1930 – 7. miesto (vyhral A. Lilienthal)
* Sliač 1932 – 13. miesto (vyhral S. Flohr a M. Vidmar)
* Budapešť 1936 – 11.–14. miesto (vyhral M. Najdorf)
* Brno 1937 – 6. miesto (vyhral A. Koblencs)

Publikácie
----------

Autor knihy otvorení: 

* MAY, Desider. *Handbuch der modernen Eröffnungen*, Bratislava, 1937. 68 s.

Významné partie
---------------

* Salo Flohr vs Desider May, Štubnianske Teplice 1930, D04, 0-1
* Rudolf Spielmann vs Desider May, Sliač 1932, D53, ½-½

Externé odkazy
--------------

* Desider May na Chessgames.com
* Desider May na 365chess.com
* Desider May na Chessmetrics
O rovnomennej planétke pozri *194 Prokne.*
*Prokné a Filoméla zabili Itya*, rytina z roku 1703
**Prokné** alebo **Prokna** (starogr. *Πρόκνη* – *Prokné*, lat. *Procne*) je v gréckej mytológii dcéra aténskeho kráľa Pandióna I. a jeho manželky Zeuxippy.

Aténsky kráľ Pandión mal dve dcéry, Proknu a Filomélu a synov Erechthea a Bouta.

Keď trácky kráľ Téreus zachránil obliehané Atény, aténsky kráľ Pandión mu z vďaky dal svoju dcéru Proknu za manželku. Prokné potom odišla s manželom do Trákie, kde mu porodila syna Itya.

Po piatich rokoch manželstva Prokné vyslovila želanie, že by rada videla svoju sestru Filomélu. Téreus nebol proti a sľúbil jej, že ju onedlho privedie. Keď po príchode do Atén vstúpil do paláca a zazrel Filomélu, ktorá od posledného stretnutia vyrástla na krásnu dievčinu, okamžite sa do nej zaľúbil. Téreus sa počas spiatočnej cesty na lodi v prítomnosti Filomény ešte ovládol, ale len čo pristáli pri brehoch Trákie, odviedol ju do hustého lesa a pokúsil sa jej zmocniť. Prokné sa mu však ubránila a on aby si vynútil jej povoľnosť, zatvoril ju do osamelej chatrče. Filomélu ale väzenie nezlomilo a vykričala mu, že nebude mlčať. Téreus jej nato z obavy, že to urobí, vyrezal jazyk.

Filoméla si však našla spôsob ako to sestre oznámiť. V chatrči našla vlnu a vytkala ňou správu o svojom osude na závoj a pri najbližšej vhodnej príležitosti správu poslala svojej sestre. Prokné potom tajne odviedla Filomélu do paláca a spoločne pripravili Téreovi strašnú pomstu. Prokné zabila syna Itya a pripravila z neho manželovi večeru. Keď sa Téreus navečeral, prezradila mu čo jedol. Zhrozený Téreus sa s vytaseným mečom vrhol na Proknu, ale v tej chvíli ho najvyšší boh Zeus ako aj Proknu a Filomélu za tento hrozný skutok zbavil ľudskej podoby.

Filomélu premenil na lastovičku, Proknu na slávika, ktorému navždy ostala červená škvrna na hrudi od krvi a Térea zmenil na dudka, ktorého chochol pripomína chochol z jeho prilby.

Keď sa Pandión o tomto nešťastí neskôr dozvedel, utrápil sa žiaľom až k smrti.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Thukydides. *Dejiny peloponézskej vojny II.*. Martin : THETIS, 2010. ISBN 978-80-970115-4-3. S. 122.
2. 1 2 3 4 5 6  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,14,8.
3. 1 2 3 4  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 444.
4. ↑  Hyginus, *Fabulae* 45.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 351.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Prokné**
**Prokris** (starogr. *Πρόκρις* – *Prokris*, lat. *Procris*) je v gréckej mytológii dcéra thespijského kráľa Thespia,syna aténskeho kráľa Erechthea.

Krajinu kráľa Thespia znepokojoval strašný kithairónsky lev, ktorý hubil ľudí a dobytok. Keďže sa v jeho kráľovstve nenašiel nik kto by sa mu postavil, požiadal Thespios o pomoc najväčšieho gréckeho hrdinu Herakla.

Heraklovi však trvalo až päťdesiat dní, kým leva dolapil a zabil. Kráľ Thespios, ktorý túžil mať vnukov statočných a silných akým bol Herakles, mu preto zatiaľ každý večer ako výraz svojej pohostinnosti posielal do spálne zakaždým inú zo svojich päťdesiatich dcér. Prvá navštívila Heraklovu spálňu jeho najstaršia dcéra Prokris, ktorej sa neskôr narodili dvojičky, chlapci Antileón a Hippeus.

Herakles si po splnení svojej úlohy, kožu kithairónskeho leva prehodil na plecia, následne si vyrobil kyjak z kmeňa obrovského jaseňa a takto vystrojený sa vybral do rodných Téb.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,7,8.
2. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 9,26,6.
3. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,4,10.
4. ↑  Diodoros, *Bibliotheca historia*, 4,29,2.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 184.