recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Joseph von Fraunhofer** (\* 6. marec 1787, Straubing – † 7. jún 1826, Mníchov) bol nemecký optik, fyzik a astronóm.

Život a práca
-------------

Bol zakladateľom spektrálnej analýzy. Uskutočnil veľa dôležitých objavov v optike. Ako dvadsaťročný začal pracovať v manufaktúre na výrobu optického skla a už o dva roky neskôr sa stal vedúcim výroby. Stal sa jedným z najlepších odborníkov, pretože dokázal vyrobiť veľké kusy dokonalého skla, ktoré sa hodili na výrobu šošoviek a hranolov do optických prístrojov. Skonštruoval stroje na brúsenie achromatických šošoviek. Pracovné zameranie predurčilo aj jeho vedeckú dráhu. Pozoroval difrakciu a interferenciu rovnobežných svetelných lúčov v spojnej šošovke, zostrojil achromatický mikroskop, ako prvý zostrojil difrakčnú mriežku, pomocou ktorej zmeral vlnové dĺžky v spektre sodíka. Spojením ďalekohľadu s difrakčnou mriežkou začal štúdium slnečného spektra a spektra hviezd.

Objavil v spektrách vesmírnych objektov tmavé čiary, ktoré sa dnes nazývajú jeho menom. Je pravda, že ich pred ním pozoroval anglický fyzik William Hyde Wollaston, Fraunhoferovou zásluhou sa však stali známe, lebo ich viac ako 500 presne zameral a označil. Teoretické vysvetlenie pôvodu Fraunhoferových čiar podal neskoršie nemecký fyzik Gustav Robert Kirchhoff. Spôsobuje ich absorpcia žiarenia v chladnejších povrchových plynných vrstvách hviezd, v zemskej atmosfére, v hmlovinách a iných vesmírnych objektoch. Podrobné štúdium Fraunhoferových čiar tvorí základ poznatkov o slnku, hviezdach, hmlovinách a iných vesmírnych útvaroch.

Posledné roky
-------------

V roku 1819 odišiel do Mníchova a v roku 1823 sa stal členom Bavorskej Akadémie vied a profesorom jej fyzikálneho kabinetu. V roku 1824 sa stal rytierom a bol povýšený do šľachtického stavu. O rok neskôr dokončil objektív pre refraktor hvezdáreň v Dorpate, pre teleskop s priemerom v tej dobe výnimočným 244 mm a ohniskovou vzdialenosťou 4,33 metra. V tom istom roku sa stal čestným občanom mesta Mníchov. Heliometer pre observatórium v Königsberskej hvezdárni nedokončil. Zomrel na tuberkulózu pľúc.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Joseph von Fraunhofer**

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Fyzikálny portálAstronomický portál |

* 
* 
* Joseph von Fraunhofer životopis

Autoritné údaje: * BnF: 13746702p
* GND: 116746599
* ISNI: 0000 0000 6655 295X
* LCCN: n80145895
* NK ČR: mzk2003202325
* VIAF: 74611469
* WorldCat: lccn-n80145895
**Knock Nevis**, predtým ako **Happy Giant**, **Jahre Viking**, **Seawise Giant**, **Oppama** a nakoniec ako **Mont**, bol japonský supertanker a zároveň najdlhšia loď na svete, ktorú postavili lodenice Sumitomo Heavy Industries v Tokiu v roku 1976. Mal najväčšiu DWT akú kedy loď mala. Jeho objem pri plnom naložení bol 657 019 ton, čo je najviac zo všetkých druhov lodí. Jeho ponor bol 24,6 metra a tak nebol schopný preplávať Lamanšský prieliv, Suezský prieplav alebo Panamský prieplav. Celkovo bol považovaný za najväčšiu loď aká bola kedy postavená, a zároveň ako najväčší samohybný objekt postavený človekom. Počas Iránsko-irackej vojny bol potopený, avšak neskôr bol zachránený, opravený a opäť uvedený do prevádzky. Neskôr bol používaný ako FPSO a kotvila na pobreží Kataru v Perzskom zálive (Al Shaheen Oil Field).

Tanker bol predaný indickej demolačnej spoločnosti, ktorá ho premenovala na *Mont* pre jeho poslednú plavbu v decembri 2009. Po jeho vyčistení bol presunutý na breh v meste Alang v štáte Gudžarát v Indii, kde bol rozobratý.

Veľkostný rekord
----------------

Knock Nevis bol najdlhšou loďou aká kedy bola postavená, pričom bola dlhšia ako výška mnohých vysokých mrakodrapov na svete. Hoci bol o trochu menší ako budova Tchaj-pei 101 s výškou 509,2 metra, avšak je dlhší ako výška budovy Petronas Towers, ktoré majú výšku 452 metrov.

Knock Nevis sa zúčastnil relácie *Jeremy Clarkson's Extreme Machines* televízie BBC pod názvom *Jahre Viking*. Podľa jeho kapitána S. K. Mohana, dosahoval v dobrom počasí maximálnu rýchlosť 16,5 uzla (30,6 km/h), z tejto rýchlosti zastaví po 8,9 kilometra a jeho polomer otočenia v dobrom počasí predstavoval približne 3,2 kilometra.

Referencie
----------

1. ↑  Baljit Singh. The world’s biggest ship. *The Tribune*, 11. júl 1999. Dostupné online.
2. ↑  Rich Galiano. *Artifacts & Shipwrecks: Tanker* [online]. NJScuba.net. Dostupné online.
3. ↑  TREX, Ethan. *Seawise Giant: You Can't Keep A Good Ship Down* [online].. Dostupné online.
4. 1 2   *The world's largest ship to be scrapped* [online]. Bluepulz, 5. september 2009. Dostupné online.
5. ↑  Bhavnagar. *Crude oil carrier Mont awaits clearance to dock at Alang* [online]. The Indian Express, 19. december 2009. Dostupné online.
6. ↑  Jeremy Clarkson. Powerrrrr!: *Yara Viking* Ship, Largest Man Made Moving Machine on the Planet!. *Jeremy Clarkson's Extreme Machines* (BBC), 15. august 2008. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Knock Nevis**

Externé odkazy
--------------

* Video of Jahre Viking Knock Nevis na YouTube
* Mont at shipbreakers
* Seawise Giant-launch in 1979 na YouTube

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Seawise Giant na anglickej Wikipédii.*
**Jan Smolík** (\* 24. december 1942, Lipník nad Bečvou) je bývalý český cyklista. Víťaz Pretekov mieru v roku 1964; vyhral tri etapy a v cieli mal na druhého v poradí Güntera Hoffmanna z NDR náskok sedem a trištvrte minúty. V dvadsaťjeden rokoch bol historicky najmladším víťazom pretekov. Štartoval aj na Letných olympijských hrách 1964 v Tokiu v cestných pretekoch jednotlivcov, kde došiel na 71. mieste, a na Letných olympijských hrách 1968 v Mexico City, kde bol dvadsiaty tretí.. Vyhral preteky Praha – Karlovy Vary – Praha 1963, majstrovstvá ČSSR v cestných pretekoch jednotlivcov 1965, Veľkú cenu L'Humanité 1966, na pretekoch Okolo Rakúska 1967 bol štvrtý, na Tour Bohemia bol druhý v roku 1970 a vyhral v roku 1971.

Jeho športová kariéra je spojená s armádnym športovým oddielom Dukla Brno, kde neskôr pôsobil aj ako tréner. Po odchode do dôchodku pôsobí ako traťový komisár na Masarykovom okruhu. Český olympijský výbor mu udelil v roku 2014 Cenu fair play.

Umiestnenie na Pretekoch mieru
------------------------------

* 1963 – 38. miesto
* 1964 – 1. miesto (vyhral 5. 7. a 8. etapu)
* 1965 – 49. miesto
* 1966 – 9. miesto (vyhral 11. etapu)
* 1967 – 4. miesto (vyhral 1. a 3. etapu)
* 1968 – neštartoval (uvoľnený z reprezentácie, aby sa mohol pripravovať na olympiádu)
* 1969 – neštartoval (Česko-Slovensko preteky bojkotovalo na protest proti okupácii)
* 1970 – 14. miesto

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Smolík pobláznil Československo. V roce 1964
4. ↑  Ceny fair play: hlavní ocenění získali Slovák, Pabiška a Smolík

Literatúra
----------

* Jiří Černý, Ladislav Sosenka, Jaroslav Staněk: *Závod míru (O cyklistech z nejkrásnějšího pelotonu světa)*. Olympia, Praha 1987, s. 63-66

Externé odkazy
--------------

* Sportovci.cz[nefunkčný odkaz]
* Z histórie cyklistického oddielu Dukla Brno
* Štatistiky - Site du cyclisme
* Týždenník z roku 1964

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jan Smolík na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 77253
Súradnice: 31°23′37″S 121°58′59″V﻿ / ﻿31,39361°S 121,98306°V﻿ / 31.39361; 121.98306

**Jang-c’-ťiang** je rieka v strednej Číne, s dĺžkou 6 380 km (udáva sa aj 6 300, 5 472 či 5 701 km) a s prietokom 31 900 m³/s. Názov *Jang-c’-ťiang* (**扬子江**, Prehrať Yángzǐ Jiāng , doslova „Rieka provincie Jang"), zažitý vo viacerých jazykoch, je pôvodne miestnym označením pre dolný tok rieky, pod ktorým ho najskôr poznali európski misionári. V Číne sa spravidla nazýva **Čchang-ťiang** (Zjednodušené znaky: **长江**, Tradičné znaky: 長江, Prehrať  Cháng Jiāng, doslova „Dlhá rieka"). 

Je najdlhšou riekou celého euroázijského kontinentu, na ktorom prietokom zaostáva len za Gangou. V celosvetovom meradle je dĺžkou tretia (za Amazonkou a Nílom), prietokom v poradí štvrtá (za Amazonkou, Gangou a Kongom). Do mora ročne privádza 960 miliárd m³ (960 km³) vody.

Charakteristika
---------------

Rieka vzniká z ľadovca v nadmorskej výške 5 042 m n. m. na severnej strane pohoria Tangla na Tibetskej náhornej plošine na juhozápadnej hranici provincie Čhing-chaj s Tibetom. Na hornom toku rieky má mnoho mien – *Tchuo-tchuo* (沱沱, Tuotuo), *Tchung-tchien* (通天, Tongtian) *Ťin-ša* (金沙, Jinsha), preteká významnými mestami Čunking, Wu-chan a Nanking a vlieva sa do Východočínskeho mora pri Šanghaji. Povodie Jang-c’-ťiang pokrýva 1,8 miliónov km², čo predstavuje 1/5 územia Číny a domov 1/3 jej obyvateľov.

Na toku rieky sa nachádza priehrada Tri rokliny, najvýkonnejšia vodná elektráreň na svete (20 300 MW).

Referencie
----------

1. ↑   *Yangtze River* [online]. Encyclopædia Britannica Online, [cit. 2011-09-20]. Dostupné online. (anglicky)
2. ↑   *Watersheds of the World: Asia and Oceania - Yangtze Watershed* [online]. World Resources Institute, [cit. 2011-09-20]. Dostupné online. (anglicky)
3. ↑   *Glaciers in Yangtze River Source Remain Stable* [online]. China Tibet Information Center, [cit. 2011-09-20]. Dostupné online. (anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jang-c’-ťiang**
**Jack and Coke** (tiež nazývaný **JD and Coke**, **Jack Coke** alebo **Lemmy**) je highballový koktail tvorený zmiešaním Jack Daniel’s Tennessee Whiskey s Coca-Colou. Je populárny hlavne na juhu USA. Drink je podávaný najmä s ľadom – niekedy v Old fashioned glass alebo Collins glass – a niekedy v lacnejších nádobách, ako sú jednorazové plastové kelímky. **Bourbon and Coke**, geneticky viac nazývaný ako **Bourbon and Cola**, je vlastne ten istý drink, okrem identifikácie konkrétnej značky whisky, kým termín „Jack and Coke" konkrétne uvádza, že sa používa značka Jack Daniel's. Časť „Coke" v názve môže naznačovať, že je použitá značka Coca-Cola, ale na americkom Juhu je bežné, že sa na ktorúkoľvek značku koly odkazuje ako na „Coke".

Považuje sa za nápoj „nízkej kultúry" a má tendenciu byť nápojom, na ktorý sa spoliehajú milovníci whisky; spravidla sa nevyskytuje v ponukách fine dining reštaurácií a niektoré upmarketové podniky môžu odmietnuť jeho prípravu alebo navrhnúť alternatívy, ak sa to vyžaduje.

V roku 2016, po smrti Lemmyho Kilmistera, odštartovali jeho fanúšikovia kampaň za premenovanie koktailu, kvôli jeho častej konzumácii. Dňa 12. januára 2016 magazín *Food and Beverage* písal o tom, že kombinácia Jack and Coke bola pomenovaná ako „The Lemmy".

Referencie
----------

1. 1 2  MILES, Jonathan. Bourbon and Coke: A Match Made in Dixie. *Garden and Gun*, August–September 2013. Dostupné online [cit. 2019-04-10].
2. ↑  TOWER, Wells. *Julian P. Van Winkle III: The Arbiter of Taste* [online]. August–September 2012. Dostupné online.
3. ↑   *Motörhead Fan Starts Campaign to Rename a Jack and Coke a 'Lemmy'* [online]. Billboard, January 8, 2016, [cit. 2016-12-23]. Dostupné online.
4. ↑   *The Lemmy* [online]. Food & Beverage Magazine, [cit. 2016-12-17]. Dostupné online. Archivované 2020-12-05 z originálu.
Deti v Japantowne v roku 1927
**Japantown**, známy aj ako **Little Yokohama**, či **Little Tokyo** bola mestská časť v kanadskom meste Vancouver, ktorú obývali japonskí emigranti. Nachádzala sa na sever od Chinatownu. Začiatkom 20. storočia na ňu zaútočili členovia *Ligy za vylúčenie Ázijcov*, ktorí vypálili časti Chinatownu. Japantown bol pred týmito násilníkmi varovaný a jeho obyvateľom sa podarilo zabrániť členom Ligy v ničení ich obchodov.

Japonské kultúrne centrum vo Vancouveri
Počas druhej svetovej vojny, keď boli kanadskí občania japonského pôvodu internovaní v táboroch a ich majetok skonfiškovaný, prestal byť Japantown čisto japonským etnickým územím. Aj keď sa doňho po skončení vojny niektorí Japonci vrátili, ich komunita sa už nikdy neobnovila. Jeho územie je teraz súčasťou mestskej časti Downtown Eastside.

Pozdĺž ulice Powell Street stále existuje zopár odkazov na bývalú japonskú štvrť. Buddhistický chrám Vancouver Buddhist Church, ktorý v minulosti slúžil ako Japonský metodistický kostol. Pred vypuknutím boomu otvárania japonských reštaurácií v 80. rokoch, sa na Powell Street nachádzali dve jediné japonské reštaurácie vo Vancouveri.

V parku Oppenheimer Park sa koná každý rok dvojdňový pouličný festival Powell Street Festival.

Nový Japantown
--------------

Na ulici Alberni Street, medzi ulicou Burrard Street a mestskými časťami West End a downtown vznikla rozširujúca sa enkláva japonských maloobchodov a reštaurácií. Táto oblasť sa niekedy označuje ako **New Japantown**, alebo **Little Ginza**.

Táto oblasť je na vzostupe už 20 rokov. Nachádzajú sa v nej luxusné reštaurácie, tanečné kluby, karaoke bary, obchody a butiky so značkovým zbožím. Sú často navštevované návštevníkmi mesta a turistami z Japonska, ktorí hľadajú tovar a suveníry za vyjednanú cenu, podobnú cenám v Tokiu, alebo v Ósake.

Externý odkaz
-------------

* Japantown na stránke Virtual Vancouver Archivované 2006-05-02 na Wayback Machine (po anglicky)

| * z
* d
* u
Historické oblasti a územia vo Vancouveri |
| --- |
| 
* Champlain Heights
* Chinatown
* Coal Harbour
* Commercial Drive
* Davie Village
* East Vancouver
* False Creek
* Gastown
* Granville Island
* Granville Mall
* Greektown
* Hogan's Alley
* Japantown
* Koreatown
* Little Italy
* Punjabi Market
* Robson Street
* South Granville Rise
* South Main
* Stanley Park
* University Endowment Lands
* Victory Square
* Yaletown

 |  |
Súradnice: 58°15′0″S 22°29′0″V﻿ / ﻿58,25000°S 22,48333°V﻿ / 58.25000; 22.48333

**Kuressaare** je mesto na estónskom ostrove Saaremaa na pobreží Rižského zálivu. Je hlavným mestom kraja Saaremaa a zároveň samosprávnu jednotkou tohto kraja.

História
--------

Kuressaarský hrad
Kuressaare vzniklo v podhradí biskupského hradu písomne ​​spomenutého roka 1381. V roku 1559 biskupstvo Ösel-Wiek predalo mesto Dánsku. Krátko potom (1563) získalo Kuressare mestské práva po vzore Rigy. Zmluvou z Brömsebro prešlo mesto v roku 1645 pod švédskou nadvládu. Počas Severnej vojny mesto v roku 1710 vyplienila armáda cárskeho Ruska. Po podpise Nystadskej zmluvy pripadlo Kuressaare v roku 1721 Rusku. 

V 18. storočí sa mesto stalo obľúbeným kúpeľným letoviskom. V rokoch 1952 – 1988 nieslo mesto názov *Kingissepa* po miestnom rodákovi, komunistovi Viktorovi Kigisseppovi. V roku 1990 sa Kuressaare stalo prvým estónskym mestom, ktoré získalo samosprávny status.

Cestovný ruch
-------------

Priekopa a barokové opevnenie hradu
V súčasnosti je Kuressaare vyhľadávaným kúpeľným mestom s veľmi príjemnou atmosférou. Liečivé účinky miestneho morského bahna sú známe viac ako 160 rokov. Nachádza sa tu rad sanatórií poskytujúcich profesionálnu starostlivosť. Ich návštevníci sú najmä Fíni a Estónci.

Najvýznamnejšou pamiatkou je biskupský hrad pôvodne zo 13. storočia, neskôr niekoľkokrát prestavovaný. Centrálne štvorcová budova je obklopená rozsiahlou vodnou priekopou a pomerne zachovalým barokovým opevnením. Okolo hradu sa nachádza rozsiahly park, založený v 19. storočí. Dnes v hrade sídli krajské múzeum. Za zmienku stoja tiež barokové budovy mestskej radnice a váhy zo 17. storočia stojace na centrálnom námestí.

V blízkosti mesta sa nachádza aj golfové ihrisko Saare Golf.

Slávni rodáci
-------------

* Richard Maack (1825-1886) – prírodovedec
* Eugen Dücker (1841-1916) – romantický maliar
* Louis Kahn (1901-1974) – estónsko-americký architekt
* Voldemar Väli (1903-1997) – olympijský medailista
* Bernd Freytag von Loringhoven (1914-2007) – vedúci spolkovej brannej moci
* Ivar Karl Ugi (1930-2005) – chemik

Partnerské mestá
----------------

* Fínsko  Ekenäs, Fínsko, 1988
* Belgicko  Kuurne, Belgicko, 1998
* Alandy  Mariehamn, Alandy, 1991
* Dánsko  Rønne, Dánsko, 1991
* Švédsko  Skövde, Švédsko, 1993
* Lotyšsko  Talsi, Lotyšsko, 1998
* Fínsko  Turku, Fínsko, 1996
* Fínsko  Vammala, Fínsko, 1994

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kuressaare**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky mesta
* Stránky o ostrove Saaremaa
* Letisko v Kuressaare Archivované 2022-01-28 na Wayback Machine
* Saare Golf

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kuressaare na českej Wikipédii.*
**Jaromír „Jarýk" Stejskal** (\* 11. december 1949, Rychnov nad Kněžnou) je český výškový horolezec, publicista a fotograf, dnes občan SR. V čase svojich troch úspešných výstupov na osemtisícovky mal bydlisko v Česku, takže figuruje v českých prehľadoch osemtisícovkárov.

Životopis
---------

Narodil sa v severovýchodných Čechách, kde aj chodil do Strednej priemyselnej školy v Náchode. Po maturite odišiel na Slovensko (1969), do Vysokých Tatier, kde začal robiť nosiča na Zbojnícku chatu. Bol síce prijatý na vysokú školu (FTVS KU v Prahe), no štúdium nenastúpil a začal sa v horách venovať aktívne lezeniu. V roku 1976 sa presťahoval do Bratislavy. Vtedy už bol účastníkom československej horolezeckej reprezentácie, no z politických dôvodov musel byť (ako všetci vtedajší športovci) amatérom, teda zamestnaný. Prijali ho formálne do podniku Slovšport, zarábal si aj pololegálnym súkromným podnikaním v oblasti výškových prác, čo bolo v 80. rokoch už tolerované. Roku 1987 ukončil kariéru vrcholového športovca, no ešte o 10 rokov neskôr išiel do Himalájí opäť. Hneď po prevrate začal podnikať, no kvôli narastajúcej korupcii zakrátko prestal s výškovými prácami a dal sa na výrobu športového (outdoorového) oblečenia a vybudoval si obchod. Aj po rozpade federácie zostal so svojou rodinou (2 deti) na Slovensku, kde doteraz podniká.

### Lezenie

Má na svojom konte okolo 300 výstupov v Tatrách, 32 prvovýstupov. V Yosemitoch Half Dome, Lost Arrow a cesta The Nose na El Capitan. V Alpách 1. zimný priestup Petit Dru a Messnerovej cesty na Mte. Agner, s Kollerom západná stena Petit Jorasses. Na Kaukaze zliezol Donguz Orun v zime; na Pamíre štít maršála Žukova s traverzom na Leninov štít (Pik Lenina). V Andách zvládol vrcholy Mituraju, Jirishanca a Yerupaja. Člen expedície Kančendžonga 1981. Na jar 1984 prvovýstup na Lhoce Šar s Božíkom a Rakoncajom. Na jeseň 1984 prvovýstup západnou stenou Dhaulágirí s Jakešom a Šimonom (zahynul na zostupe). V decembri 1985 prvý čs. zimný výstup a zároveň prvý výstup alpským štýlom na osemtisícovku – Čho Oju. V roku 1987 sa v expedícii na Mount Everest dostal do 8000 m.

Už ako Bratislavčan viedol Jarýk Stejskal v r. 1997 slovenskú expedíciu na Kančendžongu. Pavol Barabáš o nej natočil film *80 metrov pod vrcholom*.

Publikoval reportáže i fotografie v časopisoch vrátane zahraničných. O svojom lezení v období 1984–1987 napísal knihu.

Publikácie
----------

* J. Stejskal, M. Vranka: *Zabudni na Everest*, Šport 1989.

Referencie
----------

* J. Piroh: *Káčaňdžunga 8598 m*, Šport 1984.
* I. Dieška a kol.: *Horolezectvo - Encyklopédia*, Šport 1989.

1. ↑   *Historie lezení na Ostaši* [online]. [Cit. 2017-04-23]. Dostupné online. (po česky)
2. ↑  ŽITŇANSKÝ, Eduard. Prečo ľudia lozia na kopce. *Trend.sk*, 30. júla 2009. Dostupné online [cit. 2017-04-28].  – prevzaté zo článku na webu SME Profit
3. ↑  *80 metrov pod vrcholom* v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Externé odkazy
--------------

* Českí horolezci na osemtisícovkách
* História výškového horolezectva

Autoritné údaje: * abART: 77886
* ISNI: 0000 0000 3824 1185
* LCCN: no91011880
* NK ČR: xx0057059
* VIAF: 36479884
* WorldCat: lccn-no91011880
**Jozef Konder** (\* 13. september 1926, Medzibrod  –  † 12. apríl 2008) je operný spevák (tenor).

Životopis
---------

Absolvoval priemyselnú školu, spev študoval u hlasových pedagógov košickej opery. Pôsobil ako člen zboru (1948-1955), sólista opery Štátneho divadla v Košiciach (1955-1959), opery DJGT v Banskej Bystrici (1959-1969), od 1969 opery ŠD v Košiciach. Už v polovici 50. rokov bol prvým, herecky i spevácky disponovaným mladokomikom košických operetných inscenácií. V Banskej Bystrici bola jeho ťažiskovým pôsobiskom spočiatku taktiež opereta, kde sa z mladokomika postupne vypracoval na bonvivána. Hosťoval na viacerých domácich a zahraničných scénach (SFRJ, RSR, ZSSR, BĽR, MĽR).

Ocenenie
--------

* 1977 - Cena ZSDU
* 1978 - zaslúžilý umelec

Referencie
----------

1. ↑   *Malý divadelný kalendár* [online]. Bratislava: Divadelný ústav, 2010, [cit. 2011-07-31]. Dostupné online. Archivované 2015-05-27 z originálu.

Literatúra
----------

* *Encyklopédia dramatických umení Slovenska*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 173139
* VIAF: 3928156565723323500005
Ing. **Jozef Korbel** (\* 6. júl 1957, Bratislava) je slovenský športový novinár, redaktor a manažér. V roku 1981 absolvoval Vysokú školu ekonomickú v Bratislave a neskôr postgraduálne štúdium žurnalistiky na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave.

Prehľad činnosti
----------------

Od septembra 1981 pracoval ako športový novinár v denníkoch Šport, Smena, Nový Čas a Plus 1 deň. V Slovenskom futbalovom zväze pôsobil v komisiách mládežníckeho a ženského futbalu, neskôr pracoval ako mediálny a športový manažér v agentúre Optimus Agency.

### Manažér Petra Sagana

Od apríla 2008 do decembra 2015 pracoval ako mediálny a marketingový manažér najlepšieho slovenského cyklistu Petra Sagana. V júni 2008 sa Peter Sagan stal juniorský majster sveta v horskej cyklistike a v novembri 2009 mu vybavil prvú profesionálnu zmluvu na 10 tisíc eur v talianskom tíme Liquigas.

### Manažér ďalších športovcov

Neskôr pracoval ako manažér slovenského tenistu Martina Kližana a v súčasnosti spolupracuje s olympijskou medailistkou z Londýna v skeete Dankou Bartekovou.

Referencie
----------

1. ↑
2. 1 2
3. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2018-12-16]. Dostupné online. Archivované 2018-12-17 z originálu.
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
**Jozef Kútnik Šmálov** (pseudonymy: Briestočňan, Briestočňan-Pavlista, Jožo K. Šmálov-Pavlista) (\* 23. november 1912, Hubová - † 13. december 1982, Liptovské Sliače) bol slovenský katolícky kňaz, básnik, prozaik, prekladateľ, kritik, literárny a kultúrny historik, pedagóg a teológ.

Životopis
---------

Roku 1923 – 31 študoval na gymnáziách v Ružomberku, Levoči a v Kláštore pod Znievom, v rokoch 1931 – 36 teológiu v seminári v Spišskej Kapitule a 1939 – 42 filozofiu a slovenčinu na Filozofickej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave.

Roku 1936 – 42 pôsobil ako r. k. kaplán a administrátor na viacerých miestach (Spišské Bystré, Spišská Belá, Valaská Belá, Liptovské Kľačany, Hybe), v rokoch 1942 – 49 profesor na učiteľskom ústave v Spišskej Kapitule, 1945 väznený v Levoči a 1948 v Košiciach, od 1949 správca fary v Liptovskom Michale, 1950 – 51 opäť internovaný v Trenčíne, od roku 1953 správca fary v Liptovských Sliačoch.

Dielo
-----

V rokoch 1941 – 43 s L. Hanusom redigoval časopis *Kultúra*, 1943 – 44 *Obroda* a 1946 – 48 *Verbum*. Autor knižných esejí *Život v slove – Essay o diele Milana Urbana* (1939), *Valentín Beniak, básnik nadosobný* (1942).

Prekladal z francúzštiny a poľštiny, zvlášť nábožensko-umelecké diela katolíckych spisovateľov (L. Bertrand, H. Gheon, F. O’Nollova, Z. Krasińki, A. Mickiewicz atď).

Ako kultúrny a literárny historik napísal syntézu *Zástoj katolíckej hierarchie v slovenskom národnom a kultúrnom živote* (1948) aj ďalšie štúdie publikované časopisecky.

Autor básnicko-filozofickej eseje *Dumka o detstve* (1940).

Po roku 1948 ho totalitný režim vyradil z literárneho aj vedeckého života, venoval sa iba prekladom viacerých základných teologických diel a liturgických textov, teologické aj literárnovedné štúdie uverejňoval iba v exilových a domácich samizdatových časopisoch a zborníkoch, monografie ostali v rukopisoch. Z nich vyšli *O pôvode pustovníka Svorada* (Nové obzory, 1969), *Litánie loretánske* (1998), *Prvý učiteľ slovienskeho národa* (1999). Rozsiahlu monografiu o ňom napísal Ladislav Hanus (*Jozef kútnik-Šmálov. Život. Činnosť. Tvorba.* Spišský kňazský seminár, 1992, 457 s)

Zdroje
------

* Literárne centrum: *Kútnik-Šmálov, Jozef (1912)* Archivované 2010-01-11 na Wayback Machine
* KÚTNIK ŠMÁLOV, Jozef. In:  *Lexikón katolíckych kňazských osobností Slovenska*. 1. vyd. Bratislava : Lúč, 2000. 852 s. ISBN 80-7114-300-6. S. 783 – 785.

Autoritné údaje: * GND: 119377128
* ISNI: 0000 0001 1765 0956
* LCCN: no96021214
* NK ČR: jx20060614003
* SNK: 175884
* VIAF: 57423207
* WorldCat: lccn-no96021214
**Kongregácia sestier karmelitánok Dieťaťa Ježiša** (*Congregatio Sororum Carmelitidum Divini Infantis Jesu*, **CSCDIJ** ) je rehoľným inštitútom pápežského práva v Katolíckej cirkvi. Vznikla 31. decembra 1921 v Poľsku. Jej zakladateľmi sú o. Anzelm Gadek OCD a Janina Kierocinská (rehoľným menom sestra Mária Terézia od sv. Jozefa). Prvý dom bol založený v Sosnovci. Generálna predstavená sídli v Poľsku.

Členky kongregácie zachovávajú rehoľné pravidlá sv. Alberta Jeruzalemského a vlastné konštitúcie. Základom života je spiritualita tereziánskeho Karmelu, a najmä spiritualita patrónky kongregácie sv. Terézie od Dieťaťa Ježiša. Sústredia sa na ideál duchovného detstva. Sestry sa venujú najmä výchove detí a ich náboženskému vzdelaniu, ale aj pastoračnej práci v iných oblastiach.

Referencie
----------

1. ↑   *Karmelitánky Dieťaťa Ježiša (Kongregácia sestier karmelitánok Dieťaťa Ježiša)* [online]. KVRPS, Rehole.sk. Dostupné online.
2. ↑   *O kongregaci sester karmelitek Dítěte Ježíše* [online]. Karmeldj.cz. Dostupné online.

Literatúra
----------

* "Kongregace sester karmelitek Dítěte Ježíše." In: *ŘEHOLNÍ ŽIVOT V ČESKÝCH ZEMÍCH : Řeholní řády a kongregace, sekulární instituty a společnosti apoštolského života v České republice.* Kostelní Vydří : Karmelitánské nakladatelství, 1997. 223-226 s. EDICE ENCYKLOPEDIE. ISBN 80-7192-222-6

Externé odkazy
--------------

* Sestry karmelitánky Dieťaťa Ježiša, karmelitankydj.sk
* Sestry Karmelitánky Dieťaťa Ježiša
* Povolania.kbs.sk Archivované 2021-02-14 na Wayback Machine
**Jakob Bernoulli** (\* 6. január 1655, Bazilej – † 16. august 1705, Bazilej), brat Johanna Bernoulliho bol švajčiarsky matematik, fyzik a astronóm.

Spolu s bratom výrazne prispel v oblasti infinitezimálneho počtu. Zaoberal sa praktickými aplikáciami tohto počtu (napr. izochróna, brachystochróna, logaritmická a parabolická špirála), matematickými radami, riešením diferenciálnych rovníc a izoperimetrického problému, a variačným počtom. Ako prvý použil výraz integrál. Vo svojom diele „Ars conjectandi" významne prispel k rozvoju pravdepodobnostného počtu (často považovaný za zakladateľa tohto počtu) a objavil napr. pojem Bernoulliho čísla a Zákon veľkých čísiel (Bernoulliho teorém).

Pozri aj
--------

* Johann Bernoulli

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jakob Bernoulli**

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Matematický portálFyzikálny portálAstronomický portál |

* Semestrální práce o Jacobu Bernoullim
* Stručně o rodině Bernoulliů Archivované 2009-01-16 na Wayback Machine
* Bernoulliho portrét od Mikuláša Bernoulliho Archivované 2005-03-05 na Wayback Machine
* Logaritmická spirála a její růst, zákonitosti křivek

Autoritné údaje: * BnF: 120751142
* GND: 118509950
* ISNI: 0000 0001 1021 5046
* LCCN: n83196756
* NK ČR: ola2002152851
* VIAF: 14793931
* WorldCat: lccn-n83196756
**Konsolidácia úverov** je spojenie viacerých pôžičiek alebo úverov do jedného úveru za účelom nižšej úrokovej sadzby, pevnej úrokovej sadzby alebo pohodlnosti jednej mesačnej splátky. Najčastejšie dochádza k zlučovaniu hypotéky alebo spotrebného úveru v kombinácii s kreditnou kartou alebo povoleným prečerpaním, ktoré majú vyššiu úrokovú sadzbu. Ak ide len o jeden uver, považuje sa to za refinancovanie úveru.

Na Slovensku
------------

Stále viac Slovákov siaha po konsolidácii úverov. V roku 2010 jedna desatina úverov, ktoré poskytla Slovenská sporiteľňa, bola konsolidačných. Podľa údajov Poštovej banky v prvom polroku 2013 až 38 % z celkového počtu všetkých úverov, ktoré poskytla, bolo konsolidačných. Priemerná suma konsolidovaných úverov dosiahla 7285 eur, pričom priemerne konsolidujú zákazníci banky 1,7 úveru. Využívajú to najmä mladí ľudia so štandardným alebo nižším príjmom. Hypotekárny úver je možné predčasne splatiť kedykoľvek, v niektorých prípadoch je však bankou presne stanovené, kedy najskôr môže klient o predčasné splatenie požiadať.

Obavy
-----

Vo svetových médiách sa objavili obavy z konsolidácie viacerých nezabezpečených úverov do jedného úveru zabezpečeného nehnuteľnosťou, ako napríklad americká hypotéka, čo nesie riziko exekúcie. Niekedy konsolidácia rieši len príznaky zadlženia, ale nerieši samotné zadlženie. Dokonca ak sa predĺži splatnosť bez výrazného zníženia úrokovej sadzby, dochádza k zvýšeniu celkovej sumy splátok do konca splatnosti, t.j k preplácaniu.

Alternatíva
-----------

Iné možnosti pre zadlžených dlžníkov je finančné plánovanie ktoré zváži správne nastavenie konsolidácie alebo refinancovania, dohodu s veriteľom o odloženie splátky na určite obdobie alebo osobný bankrot.

Referencie
----------

1. ↑   *Splácajte menej vďaka konsolidácii pôžičiek!* [online]. finance.sk, 2013-6-25, [cit. 2013-10-13]. Dostupné online. Archivované 2013-10-10 z originálu.
2. ↑   *Ušetriť sa dá: Predčasné splatenie alebo konsolidácia pôžičiek?* [online]. webmagazin.teraz.sk, 2013-6-18, [cit. 2013-10-18]. Dostupné online.
3. ↑   *Slováci majú od bánk požičaných 19 miliárd* [online]. hnonline.sk, 2013-8-23, [cit. 2013-10-13]. Dostupné online. Archivované 2013-10-18 z originálu.
4. ↑   *Home or a loan?* [online]. bbc.co.uk, 2006-5-5, [cit. 2013-10-13]. Dostupné online.
5. ↑   *Vyhlásiť osobný bankrot môžete, len ak na to máte* [online]. sme.sk, 2013-5-23, [cit. 2013-10-13]. Dostupné online.
**Jozef Červeň** (\* 4. júl 1970, Klin) je slovenský katolícky kňaz. Pochádza z ôsmich detí. Venuje sa najmä pastorácii Rómov. Je spoluzakladateľom občianskeho združenia Romintegra 7777.

Začal študovať Vysokú školu poľnohospodársku v Nitre, ale po jednom semestri odišiel. Potom študoval teológiu, pridal sa k saleziánom. Takmer tri roky pracoval ako vychovávateľ na gymnáziu v Šaštíne. Neskôr nastúpil ako kaplán do Spišskej Belej.

Pastorácia Rómov
----------------

Rómske sídlisko Luník IX v roku 2000
Od roku 1999 strávil tri a pol roka v obci Toporec v okrese Kežmarok, kde mal vo farnosti takmer dvetisíc Rómov. Potom dostal ponuku vybudovať farnosť na košickom rómskom panelovom sídlisku Luník IX. V podobnom bezútešnom prostredí išlo podľa neho skôr o misiu.

Prvú omšu na sídlisku slúžil v deň svojich 33. narodenín vo svojom Fiate *unto*. Písmeno P z názvu mu totiž hneď po príchode na nové pôsobisko ukradli. Ďalšiu omšu celebroval vo svojom nezariadenom byte. Prvé komunitné centrum zriadil v maringotke, ktorej vzápätí niekto prepichol pneumatiky. *„Svoje pôsobenie na Luníku vnímam ako dôležitú priekopnícku prácu či skôr poslanie,"* uviedol Červeň, ktorý o skúsenostiach z práce s Rómami píše aj na svojom blogu.

Dobrovoľný celibát
------------------

Červeň by uvítal dobrovoľnosť celibátu. *„Vnímam ho ako určitú možnosť, ktorá niektorým ľuďom umožňuje, aby žili plnšie pre druhých. Na strane druhej existujú mnohí, ktorí by na kňazstve všetko zvládali, len toto jediné nie. Pritom mali také vlastnosti, že ich odchod bol pre cirkev škodou. Podľa mňa by mal nastať posun, aby bol celibát aj u nás dobrovoľný,"* hovorí. 

Je pritom presvedčený, že aj keby bol celibát zrušený už dnes, mnoho kňazov by sa kvôli možnosti naplno pracovať pre druhých rozhodlo žiť v ňom aj naďalej.

Referencie
----------

1. 1 2  Jozef Červeň: Celibát by mal byť skôr dobrovoľný, SME.sk, 29. 10. 2007
2. ↑  Katolícky kňaz z Lunika IX Jozef Červeň: Rómovia veria, že Boh im všetko odpustí, SME.sk, 27. 4. 2006

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jozef Červeň na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Kosceľanka september 2008 - Výpomoc vo farnosti Archivované 2014-03-17 na Wayback Machine pdf
**Kvantové previazanie** je fyzikálny jav, ktorý nastáva, keď skupina častíc vznikne alebo spolu interaguje spôsobom, ktorý vylučuje, aby ich kvantové stavy boli popísané nezávisle. Existuje tak len kvantový stav celého systému.

Dôsledkom tohto javu je, že výsledky meraní fyzikálnych vlastností ako poloha, hybnosť, spin alebo polarizácia atď. kvantovo previazaných častíc sú korelované.

Najjednoduchším príkladom je rozdelenie páru dvoch častíc, ktorých usporiadanie vyžaduje, aby ich spiny boli opačné (napr. atóm vodíka) – pokiaľ sa po rozdelení zmeria, že prvá častica mala spin 1/2, druhá častica potom musí mať spin -1/2. Teda kvôli povahe meraní v kvantovej fyzike, zmeraním spinu prvej častice jej spin v momente nadobudne konkrétnu hodnotu, a v rovnakom okamihu ju nadobudne aj spin druhej častice, pretože ide o ten istý parameter systému (čo znie paradoxne a zdanlivo odporuje teórii relativity).

Bolo experimentálne dokázané, že tento kolaps kvantových stavov sa prenáša okamžite (nie rýchlosťou svetla alebo pomalšie). Nie je ale známe, ako by sa tento jav dal využiť na prenos informácie nadsvetelnou rýchlosťou, aj keď nové poznatky ukazujú, že to nemusí byť pravda. Kvantové previazanie sa považuje za jeden z kľúčových javov na zostrojenie kvantového počítača a využívajú ho niektoré plánované protokoly kvantovej kryptografie.

Na nepochopenom výklade kvantového previazania sa zakladajú mnohé príbehy sci-fi literatúry (napríklad Spektrum od Sergeja Lukjanenka) a praktiky alternatívnej medicíny (rozličné spôsoby, ktoré vraj telo zviažu s "duchovnou podstatou" a tým vyliečia).

Referencie
----------

1. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2014-06-16]. Dostupné online. Archivované 2014-07-01 z originálu.
2. ↑
3. ↑
**Dimitrios Salachas** (novogr. Δημήτριος Σαλάχας; \* 7. jún 1939, Atény – † 16. október 2023) bol titulárny biskup Gratianopolisu a apoštolský exarcha Gréckej gréckokatolíckej cirkvi v Aténach.

Za gréckokatolíckeho kňaza ho v roku 1964 v Jerzaleme vysvätil vtedajší apoštolský exarcha Gréckej gréckokatolíckej cirkvi Hyakinthos Gad. Dimitios Salachas pôsobil niekoľko desaťročí na pápežských rímskych univerzitách a ďalších vysokoškolských ustanovizniach. Je uznávaným odborníkom v odbore kánonického práva. Angažuje sa v ekumenickom dialógu s pravoslávnymi cirkvami. 23. marca 2008 ho pápež Benedikt XVI. vymenoval za titulárneho biskupa Carcabie a apoštolského exarchu Gréckej gréckokatolíckej cirkvi v Aténach, kde nahradil v úrade Anargyrosa Prindezisa, ktorý Grécku gréckokatolícku cirkev viedol 33 rokov. Za biskupa bol vysvätený v Aténach 24. mája 2008. 14. mája 2012 ho pápež Benedikt XVI. vymenoval za titulárneho biskupa Gratianopolisu. 2. februára 2016 sa vzdal úradu exarchu. Jeho nástupcom sa stal Manuel Nin, OSB, ktorého Dimitrios Salachas 15. apríla 2016 vysvätil na biskupa.

Referencie
----------

1. ↑   *RINUNCE E NOMINE, 23.04.2008 : Rev.do Mons. Dimitrios Salachas* [online]. press.vatican.va, 2008-04-23, [cit. 2023-10-16]. Dostupné online. (po taliansky)
2. ↑   *ΑΓΓΕΛΤΗΡΙΟ ΘΑΝΑΤΟΥ* [online]. elcathex.gr, 2023-10-16, [cit. 2023-10-16]. Dostupné online. (po novogrécky (po 1453))
3. ↑  CHENEY, David M.. *Bishop Dimitrios Salachas* [online]. catholic-hierarchy.org, [cit. 2023-10-16]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dimitrios Salachas**

Externé odkazy
--------------

* Bishop Dimitrios Salachas na webe Catholic-Hierarchy

Autoritné údaje: * BnF: 130773623
* GND: 128809418
* ISNI: 0000 0001 1030 7143
* LCCN: n91108102
* NK ČR: kup20030000117951
* VIAF: 88914564
* WorldCat: lccn-n91108102
**Juan Crisóstomo Jacobo Antonio de Arriaga y Balzola** (\* 27. január 1806, Bilbao, Španielsko – † 17. január 1826, Paríž, Francúzsko) bol španielsky hudobný skladateľ začiatku 19. storočia.

Život
-----

Juan Crisóstomo de Arriaga sa narodil v Bilbau. Hudobné základy mu dali jeho otec a starší brat. Už v ranom detstve sa prejavilo jeho mimoriadne hudobné nadanie. Ako jedenásťročný skomponoval *Pokus o oktet*. O rok neskôr už svojej *Predohre pre malý orchester* pridelil opusové číslo 1 a nasledovali ďalšie inštrumentálne diela (napr. *Vojenský pochod* a *Vlastenecké hymny*). V roku 1818 mala premiéru jeho opera *Šťastní otroci (Los esclavos felices)*, ktorá bola veľmi úspešná.

V pätnástich rokoch odišiel na parížske konzervatórium (École Royale de Musique et Déclamation), ktoré v tom čase viedol Luigi Cherubini. Študoval hru na husle u Pierre Baillota a harmóniu a kontrapunkt u Josepha Fétisa. V tom čase vznikli aj jeho najslávnejšie diela: *Tri kvartety* a *Symfónia pre veľký orchester*.

Jeho organizmus však nevydržal vražedné pracovné tempo a tesne pred dosiahnutím dvadsiatich rokov zomrel zrejme na zápal pľúc. Vzhľadom na krátku životnú dráhu a charakter svojej hravej hudby býva Juan Crisóstomo de Arriaga nazývaný španielsky Mozartom.

Juanov predok Rodrigo de Arriaga (1592 – † 1667) prišiel v roku 1625 zo Španielska na pražskú univerzitu, kde pôsobil ako profesor, dekan teologickej fakulty a prefekt generálnych štúdií.

Dielo
-----

### Inštrumentálna hudba

* 3 Études ou Capriches (1819)
* Marcha militar (1820)
* Symphonie à grande orchestre (1824)
* Romance (1819)
* Variaciones para Violín sobre el tema de la Húngara con Acompañamiento de Bajo ad libitum (1821)
* Nada y mucho (1817)
* Tema variado en cuarteto (1820)
* Variaciones sobre el tema de la Húngara en cuarteto (1822)
* Trois quatours: pour deux violons, alto et violoncelle (1823)
* Obertura, op. 1 (1818)
* Obertura, op. 20 (1821)

### Vokálna hudba

* Air de l'Opera de Medée (1825)
* Herminie, kantáta (1825)
* Air d'Oedipe (1825)
* Agar dans le désert (1825)
* Dúo de Ma tante Aurore (1825)
* Los esclavos felices, opera, (1819)

### Chrámová hudba

* O salutaris (1821)
* Stabat Mater (1821)
* Misa a cuatro voces (1822 – 1825)
* Salve Regina (1822 – 1825)

### Príležitostná hudba

* Himno Ya luce en este hemisferio
* Canon Perpétuel (1822 – 1825)
* Himno Cántabros nobles (c. 1819)
* Fuga a ocho voces Et vitam venturi

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Juan Crisóstomo de Arriaga**

Externé odkazy
--------------

* 
* Archivované 2007-09-27 na Wayback Machine

Autoritné údaje: * BnF: 13890904p
* GND: 124731384
* ISNI: 0000 0001 1029 5429
* LCCN: n82134264
* NK ČR: jn20000720012
* VIAF: 74036658
* WorldCat: lccn-n82134264
Kyjanička purpurová parazitujúca na pšenici.
**Kyjanička purpurová** (lat. *Claviceps purpurea*) je vreckatá huba z čeľade Clavicipitaceae. Ľudovo sa táto huba nazýva aj čierne žito, svätojánske žito, žitná matka, žitná hubka alebo námeľ.

Opis
----

Táto huba väčšinou cudzopasí v klasoch raži. Na jar vyrastajú purpurové kyjovité plodnice, ktoré majú výtrusné vrecká a sú zanášané vetrom na raž (nazýva sa to primárna alebo jarná infekcia). Počas obdobia kvitnutia prerastá semenník raži podhubie (mycelium) kyjaničky purpurovej svojimi krátkymi vláknami, ktoré potom vytvárajú na povrchu malé spóry (konídiá). V čase tohto tzv. gonídiového štádia semenník vylučuje sladkú slizovitú šťavu, ktorú nazývame medovica, medová rosa. Hmyz, ktorý je vábený touto šťavou ju ďalej roznáša (nazýva sa to sekundárna alebo letná infekcia). Počas aj po tejto infekcii hubové vlákna neustále rastú, prepletajú sa , až nakoniec vytvoria čierny, pevný útvar, ktorý nazývame sklerócium (nazývaný aj odpočívajúci útvar). Po tomto období huba vypadáva z klasov a v pôde prezimuje. Na jar z týchto sklerócií, ktoré sú v pôde, vyrastajú stopkaté malé huby, ktoré rozsievajú svoje spóry na mladú raž.

Výskyt
------

Najčastejšie sa vyskytuje na raži, ale môže byť aj na jačmeni, ovse, pšenici, prípadne aj na rôznych lipnicovitých rastlinách (trávach).

Zber
----

Zbiera sa celá ražná hubka (nazývaná námeľ), ktorá je lepkavá a pri dotyku sa veľmi ľahko z klasu uvoľňuje. V minulosti sa námeľ zbieral pri triedení obilia z napadnutých rastlín, dnes sa však získava umelým pestovaním kyjaničky purpurovej na porastoch raži a kultiváciou mycélia v špeciálnych fermentačných nádobách. Zozbieraná huba sa suší pri teplote 35 °C a uschováva sa nad oxidom vápenatým.

Obsahové látky
--------------

Námeľové alkaloidy alebo ergolíny (lat. *secale cornutum*) sú vysoko toxické, Otrava môže zapríčiniť aj smrť. Obsahuje najmä ergotamín a ergometrín. Okrem nich obsahuje aj tyramín a histamín, antrachinóny, mastné kyseliny, rôzne organické farbivá, tuky a iné látky. Vlastnosti tejto huby sú: uterotonikum, hypotonikum a sedatívum vegetatívneho nervstva.

Využitie
--------

Využíva sa vo farmaceutickom priemysle a v gynekológii, vnútornom a nervovom lekárstve, pretože látky v tejto hube vplývajú na kontrakciu hladkého maternicového svalstva, tlmia funkciu sympatika, spôsobujú zúženie periférnych ciev a normalizujú krvný tlak.

Referencie
----------

1. ↑  L.Thurzová a kol.: *Malý atlas liečivých rastlín*, Vydavateľstvo Osveta, 1963, s.164- 165

Externé odkazy
--------------

* 
* Archivované 2014-06-07 na Wayback Machine

Zdroje
------

* *Malý atlas liečivých rastlín*; L. Thurzová s kolektívom; 1963; Vydavateľstvo Osveta; s. 164-165
* *Veľký atlas húb*; Ladislav Hagara, Vladimír Antonín, Jiří Baier; 2005; Ottovo nakladateľstvo
Súradnice: 34°11′00″S 131°28′00″V﻿ / ﻿34,18333°S 131,46667°V﻿ / 34.18333; 131.46667

**Jamaguči** (jap. 山口) je japonské mesto ležiace v prefektúre Jamaguči, na západnej časti ostrova Honšú.

Dejiny
------

Mesto bolo vystavané v 14. storočí podľa vzoru Kjóta. V roku 1550 sem prišiel jezuita František Xaverský, ktorý tu strávil dva mesiace a mesto považoval za jedno z najlepšie vybavených v Japonsku. Na jeho pamiatku bola v roku 1952 postavená kaplnka sv. Františka Xaverského k 400. výročiu jeho pobytu v Jamaguči.

Štatút mesta získalo 10. apríla 1929.

Chrámy
------

### Chrám Džóeidži

Chrám leží na okraji mesta. Tvorcom záhrad je maliar Seššú.

### Chrám Rurikódži

Chrám Rurikódži leží v severnej časti mesta. Jeho dominanta, päťpodlažná pagoda z japonského cypriša postavená v roku 1442, je kultúrnym dedičstvom.

Partnerské mestá
----------------

* South Korea  Gongju, Južná Kórea
* Španielsko  Pamplona, Španielsko
* Čína  Ťinan, Čína

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka Archivované 2013-04-13 na Wayback Machine

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jamaguči na českej Wikipédii.*
**Korytnačka žltohnedá** (*Testudo graeca*) je bylinožravá korytnačka vyskytujúca sa od južnej Európy po Stredný východ a v severnej Afrike (Maroko, Líbya, Egypt).

Opis
----

Dosahuje veľkosti až 30 cm, u niektorých jedincov aj viac. Je veľmi podobná korytnačke zelenkastej, ale je trochu menej nazelenalá.

Táto korytnačka má na okraji karapaxu (vrchná časť panciera) nad chvostom len jeden štítok, to ju odlišuje od korytnačke zelenkastej. Tá tam má štítky dva. Na stehnách nôh má ostrohy. Nad chvostom väčšinou nemá rozdelený nadchvostový štítok, ktorý je u iných druhov korytnačiek rozdelený. Na pancieri nad hlavou má znateľne vyobrazenú mašľu. Pohlavie korytnačky nemožno určiť hneď po narodení, ale zhruba okolo piatich rokov.

Spôsob života
-------------

V prírode sa pári od septembra do októbra. Samica znáša 2 – 12 vajec od apríla do júla. Žije v krovinách, na lúkach a piesočných dunách. Je bylinožravá, ale môže sa živiť aj mäsom. Aj v zajatí je možné vychovať korytnačku ako keby žila v prírode, toto šťastie však toľko korytnačiek nemá.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Korytnačka žltohnedá**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Korytnačka žltohnedá**

Externé odkazy
--------------

* Korytnačka žltohnedá v ZOO Bojnice[nefunkčný odkaz]

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Želva žlutohnědá na českej Wikipédii.*
**Jan Jiří Heinsch** písané niekedy aj *Johann Georg Heintsch* (\* 1647, Kladsko, dnešné poľské Kłodzko - † 9. september 1712, Praha) bol český maliar, významný predstaviteľ českého klasicistického smeru barokovej maľby. Tvoril na rozhraní medzi raným a vrcholným barokom a jeho tvorba sa radí k citovo zdržanlivejšiemu a realistickému prúdu tohto obdobia.

Narodil sa v Kladsku ako syn kráľovského kancelistu. Rodina bola protestantského vyznania, ale Heinsch neskôr konvertoval ku katolíctvu. 

Pravdepodobne sa vyučil v Čechách, možno u Karla Škrétu, ktorého veľmi obdivoval. Na rozdiel od mnohých barokových umelcov tých čias nenavštívil Taliansko, ale diela talianskych majstrov spoznával v Obrazárni Pražského hradu. Heinschova tvorba mala základy v talianskej renesancii 16. storočia, medzi jeho umelecké vzory patrili Paolo Veronese, Tizian a iní. 

V roku 1678 sa presťahoval do Prahy, o rok neskôr vstúpil do malostranského a potom do staromestského maliarského cechu. Hlavnou náplňou jeho práce bola portrétna maľba a tvorba závesných a oltárnych obrazov. 

Po roku 1702, pravdepodobne po smrti svojej prvej ženy, vstúpil ako brat laik do bělského kláštora augustiniánov pustovníkov, ale pred ukončením ročnej skúšobnej lehoty kláštor opustil a vrátil sa do Prahy. Po roku 1704 pre kláštor zhotovil niekoľko obrazov.

Jeden z Heinschových najpozoruhodnejších obrazov *Kristus po pôste obsluhovaný anjelmi* z roku 1684 je umiestnený v Národnej galérii v Prahe. Nachádza sa tu aj jeho autoportrét ukrytý v postave svätca na obraze *Sv. Lukáš maľuje Madonu*. Heinschovým pravdepodobne najznámejším dielom je obraz *Panny Marie Karlovskej* z roku 1697, umiestnený v kostole sv. Apolináře v Prahe.

Počas celého svojho života sa veľmi úzko zameriaval na radových objednávateľov, predovšetkým na jezuitov, pre ktorých vytvoril ilustrácie životopisov významných jezuitov. Stvárnil ich pri všednom živote ako misionárov, učiteľov, spovedníkov, kazateľov, remeselníkov a podobne. 

Keďže tvoril pre cirkevné rády, stretával sa pri svojej práci aj s osobnosťami, ktoré mali k rádom blízko. Tému jeho diel zásadne ovplyvnili napríklad križovnický spisovateľ Jan František Beckovský ako aj jezuitskí historici Bohuslav Balbín a Matěj Tanner.

Heinschelovo dielo je neobyčajne rozsiahle. Predstavuje niekoľko stoviek grafických listov, asi 150 obrazov a medirytových ilustrácií a relatívne veľké množstvo kresieb.

Na konci života vytvoril Heinsch kreslený návrh k súsošiu sv. Františka Borgiáša (1710) na Karlovom moste pre Ferdinanda Maxmiliána Brokofa. 

Jan Jiří Heinsch zomrel 9. septembra 1712 a je pochovaný v Prahe.

Externé odkazy
--------------

* Pražský malíř, který namaloval obraz pro Tuřany[nefunkčný odkaz]

Autoritné údaje: * abART: 52994
* GND: 124318835
* ISNI: 0000 0000 6682 7458
* LCCN: no2007126939
* NK ČR: jo20010082936
* ULAN: 500029654
* VIAF: 50157664
* Web umenia: 1718781
* WorldCat: lccn-no2007126939
**Kúpele Brusno** je akciová spoločnosť, prevádzkujúca rovnomenné kúpele.

História
--------

Prvýkrát boli pramene v Brusne písomne doložené v roku 1818 vo farskej kronike v Medzibrode. Až do roku 1834, kedy sa začala stavba prvého kúpeľného domu, dokončeného v roku 1837, sa v dokumentoch neuvádza kúpeľné využitie prameňov. Pravdepodobne boli využívané drevorubačmi, baníkmi a uhliarmi už dávno pred týmto rokom. 

Prvá sezóna v kúpeľoch sa začala v roku 1838. Kúpeľný dom v roku 1859 vyhorel. Obnovený bol v roku 1861, s pôdorysom v tvare písmena U – dnešný pavilón Vepor. 

Obdobie 1.ČSR bolo pre brusnianske kúpele obdobím rozkvetu. Na ubytovanie v kúpeľoch v tom čase slúžili 3 jednoposchodové hotely (Ludvik, Kúpeľný dom, Paula). 

Po 2. svetovej vojne boli kúpele v zlom technickom stave, ktorý ešte zhoršil požiar v roku 1947. Na obnovu kúpeľov sa podujali Podbrezovské železiarne, ktoré sa v roku 1947 stali ich novým vlastníkom.

Komunistický prevrat v roku 1948 odštartoval proces znárodňovania a kúpele v Brusne sa dostali do rúk štátu. Najväčšie architektonické zmeny nastali po roku 1974, kedy sa začalo s výstavbou pavilónu Poľana, ktorý bol otvorený po roku 1985.

Súčasnosť
---------

Dnes sú kúpele Brusno vyhľadávané vďaka minerálnym vodám na liečenie zažívacích chorôb, obličiek, pečenie, žalúdočných a črevných porúch. Okrem toho sa v Brusne liečia aj srdcovo – cievne choroby a choroby pohybového ústrojenstva. 

Kúpele Brusno sú akciovou spoločnosťou. Liečebný dom Poľana prešiel významnou rekonštrukciou a má kapacitu 128 izieb.

Zdroj
-----

* oficiálna stránka kúpeľov Archivované 2009-08-06 na Wayback Machine

Súradnice: 48°47′07″S 19°23′47″V﻿ / ﻿48,785177°S 19,396362°V﻿ / 48.785177; 19.396362