recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kyla Cole**, vlastným menom *Martina Jacová*, (\* 10. november 1978, Prešov) je slovenská modelka a erotická herečka. Dnes sa považuje za jeden z najdrahších erotických modelov sveta.[chýba zdroj]

Po páde komunizmu odišla do USA. Do modelingovej scény sa dostala v marci 2000, kedy bola vymenovaná za „Pet of the month" (domáci maznáčik mesiaca) Penthousu.[chýba zdroj] Má za sebou stovky výstupov (fotky, filmy) - spravidla nahá - a je na obaloch najpopulárnejších erotických časopisov sveta.[chýba zdroj]

Účinkovala v mnohých filmoch porno režiséra Andrewa Blakea (vo filmoch *Blonde and brunettes* a *Exhibitionists* v roku 2001 a *The Villa* v roku 2002), ako aj vo filme *Pets in paradise* 2001 od Penthousu. Údajne pracuje na ďalšom filmovom projekte. 

Od augusta 2003 do apríla 2004 bola moderátorkou týždennej relácie Láskanie na slovenskej televíznej stanici TV Markíza. 

Vlastní a prevádzkuje vlastnú webstránku, prostredníctvom ktorej je v kontakte so svojimi fanúšikmi.[chýba zdroj]

Výzor
-----

* **Miery:** 92-61-89
* **Výška:** 170 cm
* **Hmotnosť:** 55 kg
* **Oči:** Modré
* **Vlasy:** Hnedé
* **Obuv:** Veľkosť 39 (EÚ)

Fotomodeling
------------

* 1999: Začala kariéru ako „luxusná" modelka.
* marec 2000: 1. slovenský „Pet" mesiaca v Penthouse vydávanom v USA.
* 2000: zúčastnila sa photo-shootingu 'Olympic Games' pre Playboy USA.
* 2000–2003: Nespočetné výstupy; je pravdepodobne na najväčšom počte obalov (titulných stránok) najznámejších svetových erotických časopisov.
* September 2002: výstup pre Playboy Česko.
* Miss Monticello Raceway 1999 (NY, USA)
* Miss Hawaiian Tropic of West Palm Beach 2000 (FL, USA)
* Miss Wet Shirt, Radio Kiss Morava 2001

Filmy
-----

* 2001–2002: 3x Andrew Blake
* 2001: 1x Penthouse video
* klipy z oblasti jemnej erotiky pre rôznych producentov

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kyla Cole**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
* Kyla Cole v Internet Movie Database (po anglicky)
**Žirafovité** (lat. Giraffidae) sú veľmi stará čeľaď z triedy cicavcov.

Posledné prežívajúce druhy žirafovitých sú žirafy a okapia pásavá. Medzi typické znaky patria dlhé nohy, úzka hlava s rožkami a hrebeňovité dolné očné zuby. Žirafy sú najvyššie žijúce živočíchy, za čo vďačia predovšetkým svojmu dlhému krku. Dospelý samec môže byť až 5,5 m vysoký. Správanie obidvoch zostávajúcich druhov je veľmi odlišné, pretože okapia žije v dažďovom pralese, zatiaľ čo domácim prostredím žirafy sú rozľahlé savany.

Anatómia
--------

Žirafovité vážia od 250 kg do 1 500 kg. Majú dlhú a úzku hlavu, tenké pery a dlhý zdanlivo úchopový jazyk. Okapie na rozdiel od žiráf nemajú extrémne dlhý krk a nohy ako žirafy, ale obidva druhy majú dlhé, úzke chodidlá bez bočného prsta.

Malé rožky žirafovitých sú medzi cicavcami unikátne, lebo sa zakladajú najskôr ako chrupavka, ktorá sa mení na kosť, a sú stále pokryté osrstenou kožou. U žiráf majú rožky zvieratá obidvoch pohlaví, u okapií iba samec. Žirafovité majú silnú kožu, ktorá slúži aj ako ochrana proti predátorom. Srsť u žiráf je škvrnitá, tvar a rozloženie škvŕn sa pri rôznych poddruhoch líši. Okapia má tmavú zamatovú srsť s bielymi pruhmi na hornej časti nôh a na bedrách.

Potrava
-------

Ich strava sa skladá prevažne z rôznych listov a malých vetvičiek, ktoré spásajú pomocou unikátnych očných zubov. Na konzumáciu listov ďalej používajú svoje veľmi pohyblivé pysky a dlhý jazyk, ktorý môžu žirafy vyplaziť až do dĺžky 45 cm. Majú štvordielny žalúdok.

Dejiny
------

Fosílne nálezy ukazujú, že sa žirafovité začali prvýkrát objavovať v neskorých fázach oligocénu až v skorom miocéne.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Žirafovité**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Žirafovité**
Štáty Afrického rohu
Africký roh - fotografia z obežnej dráhy
**Africký roh** je hovorové označenie územia východnej Afriky, ktoré vybieha do Arabského mora v podobe "rohu". Pojem nie je presne vymedzený a môže zahŕňať buď len Somálsko, Džibutsko a malú časť Etiópie, alebo aj Eritreu. Jeho hlavnú (najvýchodnejšiu) časť tvorí Somálsky polostrov a niekedy sa tieto pojmy stotožňujú, hoci Somálsky polostrov ako čisto geografický pojem podľa bežného chápania leží prakticky len v Somálsku, alebo je totožný s Africkým rohom len v najužšom zmysle (Somálsko, Džibutsko a malá časť Etiópie).

Geografia a podnebie
--------------------

Africký roh leží takmer v rovnakej vzdialenosti od rovníka a od obratníka Raka. Podnebie je suché.

Pri pobreží polostrova leží Sokotra, malý ostrov v Indickom oceáne, ktorý je považovaný za súčasť Afriky. Jeho plocha je 3 600 km² a je spravovaný Jemenom, štátom ležiacim na Arabskom polostrove.

Ekonomika
---------

Štáty v tomto regióne závisia na zopár kľúčových produktoch určených k exportu:

* Etiópia: káva 80 % celkového exportu
* Somálsko: banány a dobytok cez 50 % celkového exportu

Ekológia
--------

Zebra Grévyho
Africký roh je jedna z oblastí chránených organizáciou UNESCO. Problém predstavuje úbytok prirodzených pastvín a len 5 % pôvodného prirodzeného prostredia. Na ostrove Sokotra predstavuje ďalší problém rast infraštruktúry.

### Fauna

Na území Afrického rohu sa vyskytuje približne 220 druhov cicavcov. Medzi ohrozené druhy patrí niekoľko druhov antilop. Medzi ďalšie pozoruhodné druhy žijúce v oblasti patrí napríklad somálsky divoký osol a púštna sviňa bradavičnatá. Za symbol regiónu je považovaná zebra Grévyho.

### Flóra

Na tomto území sa nachádza aj množstvo ohrozených druhov, z ktorých je veľa endemitov. Najviac takýchto druhov je na ostrove Sokotra a na severe Somálska.

Referencie
----------

1. ↑  Michael Hodd, *East Africa Handbook*, 7th Edition, (Passport Books: 2002), p. 21
2. ↑  Encyclopaedia Britannica, inc, Jacob E. Safra, *The New Encyclopaedia Britannica*, (Encyclopaedia Britannica: 2002), p.61

Externé odkazy
--------------

* História Afrického rohu (po anglicky)
* Novinárska agentúra Afrického rohu (po anglicky)
Súradnice: 48°15′22″S 18°18′43″V﻿ / ﻿48,256°S 18,312°V﻿ / 48.256; 18.312

**Žitavská niva** je geomorfologický podcelok Podunajskej pahorkatiny. Tvorí ju územie v blízkosti rieky Žitava.

Vymedzenie
----------

Podcelok leží východne od centrálnej časti Podunajskej pahorkatiny a vytvára pás územia popri rieke Žitava. Na severe a severozápade ju ohraničuje Nitrianska pahorkatina, v južnej časti nadväzuje Nitrianska niva. Juhovýchodným smerom pokračuje Podunajská pahorkatina podcelkom Hronská pahorkatina a na severovýchode na krátkom úseku susedí Veľký Inovec, podcelok Považského Inovca.

Chránené územia
---------------

Na území Žitavskej nivy ležia maloplošné chránené územia:

* Maniansky park – chránený areál
* Žitavský luh – prírodná rezervácia
* Rieka Žitava – prírodná pamiatka
* Žitavský park – chránený areál
* Novoveský park – chránený areál

Doprava
-------

Severojužným smerom vedie nivou cesta II/511 (Topoľčianky – Dvory nad Žitavou), v severnej časti ju križuje medzinárodná cesta E 58 v trase rýchlostnej cesty R1 a tiež cesta I/65 (Nitra – Žiar nad Hronom). V južnej časti vedie cesta I/51 (Nitra – Levice). Nivou vedie železničná trať Nové Zámky – Zlaté Moravce, ktorú v severnej časti križuje trať Leopoldov – Kozárovce.

Referencie
----------

1. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2018-06-19]. Dostupné online.
2. ↑   *mapový portál HIKING.SK* [online]. mapy.hiking.sk, [cit. 2018-08-30]. Dostupné online.
*Súboj Kykna s Heraklom*, čiernofigúrový kratér, cca. 540–510 pred Kr.
**Kyknos** (starogr. Κύκνος – Kyknos, latinsky *Cycnus alebo Cygnus*) je v gréckej mytológii syn boha Area a Pelopeie, kráľ Amfanae v Macedónii.

Kyknos zdedil otcovu divokú povahu a keďže si svojho otca veľmi ctil, chcel mu postaviť chrám. Aby bol chrám hodný boha vojny, rozhodol sa ho postaviť z kostí. Kosti získal z tiel pútnikov, ktorých zavraždil na ceste do delfskej veštiarne. Boh Apolón sa však nemohol na to nečinne prizerať, ako sa znížil počet pútnikov jeho najdôležitejšieho miesta uctievania, preto poveril Herakla, aby Kykna zabil.

Chrám Area bol už takmer postavený, keď Herakles vyzval Kykna na súboj pri rieke Echedóros (Gallikos). Kyknos výzvu Herakla prijal, lebo z jeho kostí hodlal dokončiť chrám. Počas súboja Ares zasiahol v prospech Kykna, ale bohyňa Aténa ho zastavila a vyzvala ho, že si budú musieť najskôr vypočuť bohyne osudu Moiry, aký osud Kykna čaká. Moiry zdelili Areovi, že ten, kto bude v súboji prvý zranený, prehrá. Ares sa nahnevaný vrátil na bojisko, ale Aténa mu opäť znemožnila zasiahnuť do súboja. Po tom ako Herakles Kykna zranil, Ares ho ponechal svojmu osudu. Herakles Kykna nakoniec zabil, takže chrám boha Area už nebol nikdy dostavaný a cesta pútnikov do Delf bola opäť bezpečná.

Hesiodos, odlišne opísal tento príbeh, podľa neho Kyknos ukradol dobytok z pastvín Alkmény a preto s ním Herakles bojoval.

Referencie
----------

1. ↑  Hesiodos, *Aspis Herakles*, 1–472.

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Küknosz (Arész fia) na maďarskej Wikipédii.*
**Kyknos** (starogr. *Κύκνος* – *Kyknos*, lat. *Cycnus alebo Cygnus*) je v gréckej mytológii syn ligurského kráľa Sthenela a oceanidy Klymeny, bol priateľom Faethonta, syna boha slnka Hélia. 

Jeho priateľ Faethón si požičal nebeský voz svojho otca Hélia a vyšiel s ním na oblohu. Pri tejto nebezpečnej jazde však nezvládol riadenie slnečného voza, čím ohrozil aj samotný život na zemi. Aby nenapáchal ešte väčšie škody, aké už spôsobil, ukončil jeho jazdu sám najvyšší boh Zeus a zrazil Faethonta do hlbín mora.

Kyknos prepadol nesmiernemu žiaľu nad smrťou najlepšieho priateľa. Chcel si dokonca vziať život, ale boh Apolón 
ho z ľútosti nad jeho zármutkom premenil na labuť a vyzdvihol na oblohu, kde dodnes svieti v podobe súhvezdia Labute (podľa jednej verzie).

Referencie
----------

1. 1 2 3  Ovidius, *Metamorphoses*, II,1–394.
2. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 1,30,3.
3. ↑  Hyginus, *Fabulae* 154.

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kyknos na českej Wikipédii.*
**Afrovenator** (v preklade *africký lovec*) bol veľký dravý dinosaurus, 9 m dlhý primitívny zástupca skupiny Tetanurae. Známy je z pomerne kompletnej kostry zahŕňajúcej lebku. Žil pred 164 až 161 miliónmi rokov na území dnešnej severnej Afriky. Do dnešného dňa predstavuje najlepšie známeho dravého dinosaura z Afriky. Jediný druh je **Afrovenator abakensis**.

Opis
----

Vonkajším výzorom predstavoval afrovenator typického veľkého dravého dinosaura. Mal veľkú podlhovastú hlavu s vysokým počtom ostrých zubov, krátke, no silné predné končatiny s ostrými zahnutými pazúrmi, dlhé zadné končatiny nesúce váhu tela a dlhý, svalnatý chvost. Na rozdiel od vyspelejších karnosaurov nemal hlavu ozdobenú kosteným hrebeňom.

Nález
-----

Afrovenatora objavil v roku 1993 a o rok neskôr opísal americký paleontológ Paul Sereno na základe takmer kompletnej kostry (časti bedrovej chrbtice a predných končatín, takmer kompletná panva a kompletné zadné končatiny) a lebky (chýba dolná čeľusť). Nájdený bol v súvrství Tiourarén, ktoré sa datuje do strednej jury (stupne bat až oxford, 164 až 161 Ma). Spoločne s afrovenatorom boli nájdené a neskôr opísané aj fosílie sauropóda rodu Jobaria. Kostra afrovenatora sa v súčasnosti nachádza v University of Chicago.

Príbuzenstvo
------------

Afrovenator bol pôvodne považovaný za blízkeho príbuzného rodu Allosaurus. Neskôr sa zistilo, že bol primitívnejší (hoci Rauhut, 2003 vo svojej štúdii podporuje pôvodný názor o príbuzenstve afrovenatora, jeho štúdia je však ojedinelá). V skutočnosti patril do skupiny veľkých primitívnych tetanurov, čeľade Megalosauridae, ktoré predstavovali úspešné veľké dravce najmä koncom strednej jury. Afrovenator tak v spodnej kriede predstavoval akýsi relikt z predchádzajúcich dôb.

Galéria
-------

* Zostavená kostra afrovenatora.Zostavená kostra afrovenatora.
* Lebka afrovenatora.Lebka afrovenatora.

Referencie
----------

1. ↑  SERENO, P. C. WILSON, J. A.; LARSSON, H. C. E.; DUTHEIL, D. B.; SUES, H. D. Early Cretaceous dinosaurs from the Sahara. *Science*, 1994, roč. 266, s. 267 - 270.
2. ↑  RAUHUT, O.; LÓPEZ-ARBARELLO, A.. Considerations on the age of the Tiouaren Formation (Iullemmeden Basin, Niger, Africa): Implications for Gondwanan Mesozoic terrestrial vertebrate faunas. *Palaeogeography, Palaeoclimatology, Palaeoecology*, 2009, roč. 271, s. 259 - 267.

Pozri aj
--------

* Jobaria
Súradnice: 57°00′S 33°30′V﻿ / ﻿57°S 33,5°V﻿ / 57; 33.5

**Valdajská pahorkatina** (-slovenský normovaný názov; staršie **Valdajská vrchovina**, zastarano *Valdajské vrchy, Valdajské pohorie, Alaunská vysočina, Alaunské vrchy, Volchonský les*; rus.: *Валдайская возвышенность* - *Valdajskaja vozvyšennosť*, alebo *Валдай* - *Valdaj*

 ) je pahorkatina severozápadnej časti centrálneho Ruska, s najvyšším vrchom Vyšnij Voločok (346,9 m).

Opis
----

Pahorkatina je morénová, tvorená je vápencami, bridlicami a morénovou uloženinou. Nachádzajú sa tu ložiská hnedého uhlia a rašeliny. Našli sa tu skameneliny *Gigantoproducta gigantea*, hojné sú tu bludné balvany. Hory sú pramennou oblasťou mnohých riek, pramení tu Volga, Daugava (Západná Dvina), Lovať, Dneper a i. Je tu mnoho jazier (Valdajské jazero) a močiarov. Podnebie je drsné. Porast tvoria jedľové lesy, breza, dub... Pahorkatina je domovom početnej zveri.

Zaujímavosti
------------

Podľa niektorých teórií je pôvodnou pravlasťou Indoeurópanov práve valdajská oblasť. Historický význam majú mestá Ostaškov a Valdaj. Valdajská pahorkatina je vyhľadávaným turistickým cieľom, pre veľký počet rybníkov, najmä pre rybárov. Je tu Valdajský národný park, Sebežský národný park a prírodné rezervácie.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Valdajská pahorkatina**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Valdai Hills na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
**Enigma** je vydavateľstvo so sídlom v Nitre, bolo založené v roku 1991.

Vydáva učebné materiály z rôznych predmetov pre základné, stredné a vysoké školy. Okrem toho vydáva aj detskú literatúru – prináša slovenským detským čitateľov známych britských autorov, ako napríklad Roalda Dahla, Roberta Swindellsa a Michelle Paverovú. Prekladateľka vydavateľstva, PhDr. Eva Preložníková, získala za preklad knižky R. Dahla - Žirafa, Pelly a ja (*The Giraffe and the Pelly and Me*) medzinárodnú cenu za kvalitu prekladu – zápis na Čestnú listinu IBBY. Udelila jej ju v roku 2006 Medzinárodná únia pre detskú knihu (IBBY) – mimovládna organizácia pri UNESCO.

Ako jedno z prvých vydavateľstiev začala Enigma na svojej internetovej stránke uverejňovať aj elektronické knihy (e-book) slovenských autorov. Na internetovej stránke má fórum, na ktorom môžu autori uverejňovať ukážky svojich diel a hodnotiť diela iných. Grafické štúdio Enigma poskytuje vyhotovenie grafických návrhov ako i kompletnú tlač kníh a materiálov.

Odborná literatúra
------------------

* učebné materiály pre základné školy
* učebnice a príručky pre stredné školy
* série jazykových učebníc s CD nahrávkami
* učebné materiály pre vysoké školy z rôznych odborov (politológia, história, sociológia, ekonómia, veda o preklade, fyzika, etika, estetika, pedagogika, a.i.)

Beletria
--------

* detská literatúra
* literatúra pre mládež
* komiksy
* pôvodná tvorba

Externé odkazy
--------------

* Internetové kníhkupectvo a vydavateľstvo ENIGMA
| Sturmtiger |
| --- |
|  |
| **Základná charakteristika** |
| Posádka | 5 |
| Dĺžka | 6,28 m |
| Šírka | 3,57 m |
| Výška | 2,85 m |
| Hmotnosť | 68 ton |
| **Pancierovanie a výzbroj** |
| Pancierovanie | až 150 mm |
| Hlavná zbraň | 380mm raketový vrhač striel RW61 L/5,4 |
| Sekundárne zbrane | 1 guľomet MG 34 kalibru 7,92 mm |
| **Pohon a pohyb** |
| Pohon | Maybach HL 230 P 45 690 hp (515 kW) |
| Odpruženie | torzné tyče |
| Max. rýchlosť | 40 km/h |
| Pomer výkon/hmotnosť | hp/tona |
| Dojazd | 120 km |
| Priechodnosť |  |

**Sturmtiger** bol nemecký samohybný raketomet, ktorý sa vyrábal počas druhej svetovej vojny. Išlo o špeciálnu konštrukciu určenú na boj proti opevneným bodom a budovám.

Vznik a vývoj
-------------

Počiatok jeho vzniku je datovaný na prelom rokov 1942 – 1943, kedy po bitke pri Stalingrade bolo zrejmé, že armáda potrebuje účinnú zbraň na likvidáciu budov a opevnenia, ktoré slúžili k obrane miest. Výsledkom bol stroj, ktorý bol osadený vrhačom raketových striel RW-61, ktorý bol pôvodne určený pre bojové lode ako protiponorková zbraň. Vzhľadom na hmotnosť munície bol použitý podvozok z ťažkého tanku Tiger I. Nábojom bola 1,4 metra dlhá raketa, ktorá mala vlastný motor. S touto raketou vážiacou 345 kg bolo manipulované prostredníctvom minižeriavu. Do veže obrnenca sa zmestilo 12 kusov týchto rakiet do úložných priestorov a jedna raketa na „valčekový" dopravník a výnimočne ešte jedna bola vložená v hlavni. Do sériovej výroby sa Sturmtiger dostal až na jar roku 1944. Jeho oficiálny názov znel *38cm Rakettenwerfer RW 61 auf Sturmmösser Tiger*. Celkovo bolo vyrobených iba 18 kusov.

Nasadenie
---------

Stroje Sturmtiger boli nasadené hlavne na západnom fronte, bojovali napríklad v bitke v Ardenách. Použité boli tiež pri potlačení Varšavského povstania.Vojnu prežili iba štyri exempláre ktoré sú vystavené v múzeách

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sturmtiger**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Sturmtiger na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Nemecké obrnené vozidlá druhej svetovej vojny |
| --- |
| Tanky | 
* Panzer I
* Panzer II
* Panzer III
* Panzer IV
* Panther
* Tiger I, II
* Panzer 35(t)
* Panzer 38(t)

 |
| Samohybné delá, samohybné húfnice a raketomety | 
* Wespe
* Hummel
* Grille
* Panzerwerfer
* sIG 33
* Wurfrahmen 40
* Karl-Gerät

 |
| Útočné delá | 
* StuG III
* StuG IV
* StuH 42
* Brummbär
* Sturmtiger

 |
| Stíhače tankov | 
* Panzerjäger I
* Marder I
* Marder II
* Marder III
* Hetzer
* Jagdpanzer IV
* Jagdpanther
* Nashorn
* Jagdtiger
* Ferdinand/Elefant
* Raupenschlepper Ost

 |
| Polopásové vozidlá | 
* SdKfz 4
* 6
* 7
* 10
* 11
* 250
* 251
* 252
* 253
* 254

 |
| Obrnené automobily | 
* Sdkfz 221/22/23
* Sdkfz 231/32/34/63

 |
| Samohybné protilietadlové delá | 
* Flakpanzer IV: Möbelwagen, Wirbelwind, Ostwind, Kugelblitz
* Flakpanzer 38(t)

 |
| Prototypy | 
* Maus
* séria E
* Panther II
* Waffenträger
* Neubaufahrzeug
* Leichttraktor

 |
| Návrhy | 
* Panzer VII 'Löwe'
* Panzer IX
* Panzer X
* Ratte
* Monster

 |
Vajcia
**Orliak bielohlavý** alebo staršie **orol belohlavý** (*Haliaeetus leucocephalus*) je dravý vták z čeľade jastrabovité (*Accipitridae*).

Popis
-----

Rozpätie krídel má až 2,5 metra. Aj keď ho neraz možno vidieť ďaleko od vody, najmä v zime, najčastejšie sa vyskytuje v blízkosti jazier, riek a morského pobrežia – všade tam, kde je hojnosť rýb.A je symbolom Spojených štátov amerických. 

Orliaky bielohlavé vytvárajú páry na celý život, pričom partneri zostávajú spolu po celý rok (niektoré sa sťahujú oddelene, ale na hniezdisku sa opäť stretnú). Hniezdisku predchádzajú spoločné zásnubné lety, ktoré utužujú zväzok a vyznačujú sa neuveriteľnou akrobaciou: partneri robia vo vzduchu premety alebo sa navzájom chytia nohami a tak letia ďalej, jeden dolu chrbtom. Spoločne stavajú aj objemné hniezdo, ktoré po dlhých rokoch používania môže byť vysoké až 4 metre. 

Orliaky bielohlavé dospievajú ako päťročné. Samica kladie 2 až 3 vajcia. Aj keď sa o mláďatá starajú obaja rodičia, ich úmrtnosť v prvom roku života je vysoká. Orliak bielohlavý, ktorý za svoje meno vďačí nápadne bielej hlave, je od roku 1782 považovaný za symbol spojených štátov amerických. Ako jediný druh výhradne severoamerických orlov a orliakov je od roku 1940 plne chránený. 

Orliaky bielohlavé boli v minulosti bežné dravce. V 20. storočí sa ich populácia drasticky zmenšila v dôsledku prenasledovania, ale najviac v dôsledku používania ťažko rozložiteľných pesticídov ako je DDT. Obmedzenie nasadzovania týchto prípravkov a aktívna ochrana spôsobili, že sa početnosť tohto dravca zväčšuje.

Dospelého orliaka bielohlavého možno ľahko identifikovať podľa čisto bielej hlavy a chvosta, širokých hnedočiernych krídel a bieleho klinovitého chvosta. Orliaky nadobudnú takéto sfarbenie až v dospelosti, ako päťročné. 

Orliak bielohlavý využíva rôzne potravné zdroje. V núdzi mu stačia aj mŕtve živočíchy (najmä v zime), ale v najväčšej miere sa živí rybami. Pri ich love sa neponára, ako to príležitostne robí kršiak rybár, ale živé, vyčerpané alebo mŕtve ryby, berie len z hladiny alebo plytko spod nej. Orliak silnými prstami a dlhými pazúrmi schmatne rybu z vody. Orliaky niekedy oberajú o korisť kršiaky, okrem toho občas bojujú o korisť aj medzi sebou. V zime sa orliaky bielohlavé niekedy vo veľkom počte zhromažďujú na miestach s dostatkom potravy.

Súhrnné informácie
------------------

* Dĺžka: 71 – 96 cm
* Hmotnosť: 3 – 6,5 kg
* Operenie: Pohlavia sú si podobné
* Výskyt: Severná Amerika
* Migrácia: Čiastočne sťahovavý
* Status: Najmenej ohrozený (Podľa dostupných údajov)
* Biotopy výskytu: Lesy mierneho pásma, ihličnaté lesy, stojaté vody, tečúce vody, pobrežia, otvorené more a oceán do nadmorskej výšky 2 000 m

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Orliak bielohlavý**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Orliak bielohlavý**

Zdroj
-----

* Haliaeetus leucocephalus. 2006 IUCN Red List of Threatened Species. prístup 19. 10. 2011.
**Enkulturácia** je proces, prostredníctvom ktorého si človek osvojuje počas svojho života kultúru danej spoločnosti, formuje sa ako sociálna bytosť, teda začleňuje sa do spoločnosti. Človek nadobúda určité kompetencie v kultúre svojej spoločnosti prostredníctvom naučeného správania, získavania znalostí a zručností. Enkulturácia prebieha za účasti rôznych sociálnych a kultúrnych inštitúcií, medzi ktorými majú významné postavenie kultúrne pamäťové inštitúcie. 

Je teda procesom, ktorým človek vrastá do určitej kultúry, ktorý zahŕňa v sebe sprostredkovanie kultúrnych vzorcov správania, postojov, názorov, skúseností a reči. Jandourek (2001) definuje enkulturáciu ako proces osvojovania si kultúrnych tradícií, jazyka a zručností, ktorý jedinec podstupuje od svojho narodenia a stáva sa tak príslušníkom danej kultúry. Časť enkulturácie prebieha vedome v príslušných inštitúciách (napr. v škole), časť nevedome v priebehu každodenných interakcií a komunikácie. 

V súvislosti so skúmanou problematikou je nevyhnutné poukázať na zložitosť tohto procesu. Človek si osvojuje kultúru dlhodobo, to znamená že enkulturácia nie je jednorazová záležitosť.

Zdroje
------

* Naprindžarde Roma - Metodický materiál pre učiteľov z oblasti interkultúrnej výchovy - vo formáte PDF
**Pavol Veselský** (\* 5. marec 1849, Banská Bystrica - † 15. apríl 1933, Nădlac, Rumunsko) bol pedagóg a publicista.

Rodina
------

* otec Samuel Veselský
* matka Zuzana rod. Scheerová

Životopis
---------

Študoval na učiteľskom ústave v Soprone. Od 1865 pomocný učiteľ v Aszóde, učiteľ v Pitvaroši, po 1920 pôsobil v Nadlaku. Významný pedagóg, bojovník za nár. práva Slovákov na Dolnej zemi a proti maďarizácii, osvetový pracovník a publicista. V pedagogických príspevkoch sa venoval vyučovaciemu procesu, rodinnej výchove, povinnostiam učiteľa, odmeňovaním aktivity žiakov. V osvetových článkoch sa zameral na problematiky včelárstva a národopisu, autor učebníc dejepisu a národopisu. V ľudovýchovnej a osvetovej práci sa zameral na záhradníctvo a včelárstvo, založil v Pitvaroši dychovú kapelu a slov. spevokol, aktivizoval činnosť ochotníckeho divadla. Predplácal a rozširoval slov. knihy a časopisy. Bol poslancom rumun. snemu za Tótkomlós. Spolozakladateľ a prvý vzdelávateľ Sokola v Nadlaku. Vyznamenaný Radom Rumunskej koruny.

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Pavol Suržin** (\* 30. jún 1939, Smižany – † 28. február 1992, Levoča) bol slovenský básnik.

Životopis
---------

Pochádzal z robotníckej rodiny a vzdelanie získaval v Spišskej Novej Vsi a na Vysokej škole ruského jazyka a literatúry v Prahe. Po ukončení štúdia pôsobil ako stredoškolský profesor v Ždani.

Tvorba
------

Na začiatku 60. rokov časopisecky debutoval v časopise Mladá tvorba, knižne debutoval v roku 1966 zbierkou básní *Už stúpa prach*, v ktorej vyjadril obavy z ohrozenia človeka násilím, pričom tvárne i tematicky sa k nej neskôr vrátil v zbierke *V ťahu hrobov*. V zbierke *Spi, krásna Verona* poetizuje vzťah k žene, prírodno-ľúbostné motívy prináša zbierka *Šašo v prstoch lásky*, sociálne motívy v konfrontácii s prítomnosťou zbierka *Pokiaľ ma má život*. Problémy života a smrti i vlastnej existencie sú v strede pozornosti zbierok *Perie a skaly* a *Pamäti z kameňolomu*.

Dielo
-----

* 1966 – *Už stúpa prach*
* 1968 – *Spi, krásna Verona*
* 1969 – *V ťahu hrobov*
* 1973 – *Šašo v prstoch lásky*
* 1980 – *Pokiaľ ma má život*
* 1989 – *Perie a skaly*
* 1992 – *Pamäti z kameňolomu*
* 1994 – *Ondrej Zlacký*

Autoritné údaje: * BnF: 12169306x
* GND: 1216845573
* ISNI: 0000 0001 0913 7319
* LCCN: n80156206
* NK ČR: ola2002153461
* SNK: 149027
* VIAF: 71431398
* WorldCat: lccn-n80156206
**Fiber distributed data interface (FDDI)** je sieť s kruhovou topológiou. Zabezpečuje štandard pre prenos dát v sieťach, ktoré môžu mať dosah do 200 kilometrov. Bola to prvá sieť s prenosovou rýchlosťou 100 Mbit/s a bola pôvodne navrhnutá pre siete MAN. Bola vyvinutá inštitútom ANSI v 80. rokoch s medzinárodným označením ISO 9314.

Kruhové usporiadanie je tvorené dvoma kruhmi pre opačné smery prenosu (jeden je záložný pre prípad poruchy). Obnovenie funkčnosti je založené na automatickom uzavrení okruhu v najbližších uzloch, v ktorých došlo k poruche. Dĺžka kruhu je tak skoro dvojnásobna a rovnako aj počet uzlov. Používa sa pre optické káble aj pre krútenú dvojlinku označovanú ako CDDI (Coper DDI).

Špecifikácie FDDI
-----------------

1. **protokol fyzickej vrstvy**

protokol určuje použitie optických káblov, konektorov a hardwarových požiadavkov. Taktiež definuje kódovanie/dekódovanie, načasovánie zabalenia dát pre prenos sieťou, alebo na vyššiu vrstvu protokolu fyzickej vrstvy - Physical Layer protocol - (PHY), alebo protokolu fyzickej vrstvy sieťovej závislosti - Physical Layer Media Dependent - (PHD) - vyššia a nižšia vrstva protokolu fyzickej vrstvy.
2. **protokol prístupu k médiu** (MAC)

protokol určuje prístup k prenosovému zariadeniu a overuje validitu doručených dát.
3. **protokol správy stanice a kruhu** (SMT - station management)

Pripojenie počítačov
--------------------

1. iba k hlavnému kruhu **Single Attached Stations (SAS)**
2. k hlavnému aj záložnému kruhu **Dual Attached Stations (DAS)**

*v prípade poruchy sa hlavný kruh odpojí a zapojí sa záložný*
Typický fidget spinner
**Fidget spinner** je typ antistresovej hračky. V jej strede je ložisko, vďaka ktorému sa otáča zvyšok hračky, ktorý môže byť z mosadze, nerezovej ocele, titánu, medi či plastu. Bol predávaný ako hračka, ktorá má pomáhať ľuďom s rôznymi problémami ako hyperaktivitou, ADHD, autizmom, úzkosťou či „vrtením" (angl. „fidgeting"). Antistresovosť tejto hračky je ale sporná, časť odborníkov ju obhajuje, časť spochybňuje.

Hoci táto hračka bola vynájdená už v 90. rokoch 20. storočia, začala byť veľmi populárna až v roku 2017.

História
--------

Chemická inžinierka Catherine Hettingerová je označovaná za vynálezkyňu fidget spinneru. Sama však uznala, že jej pôvodný nápad nemá so súčasnou hračkou veľa spoločného. V roku 1993 podala spoločnosť Hettinger patentovú prihlášku pre „spinningovú hračku". Hlavným cieľom fidget spinnera je zábava. Niektoré kúsky sú vyrábané hlavne s dôrazom na vzhľad, iné hlavne pre „fidgeting".

Druhy
-----

Existuje mnoho druhov fidget spinneru, ako napríklad svietiace, s luminiscenčnými diódami (LED) alebo kovovo lesklé.

Referencie
----------

1. ↑  LUSCOMBE, Richard. *As fidget spinner craze goes global, its inventor struggles to make ends meet* [online]. The Guardian, 2017-05-05, [cit. 2017-06-20]. Dostupné online.
2. ↑  ADKINS, Lynne. *Fidget Spinners Can Help Children With ADHD, Autism, Doctors Say* [online]. Philadelphia CBS local, 2017-05-08, [cit. 2017-06-20]. Dostupné online.
3. ↑  SINGH, Anita. *Fidget spinners: What is the new craze banned in schools across the nation?* [online]. The Telegraph, 2017-05-24, [cit. 2017-06-20]. Dostupné online.
4. ↑   *Antistresová hračka za pár stovek je hitem, vrásky dělá učitelům a rodičům* [online]. 2017-06-03, [cit. 2017-06-03]. Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Fidget spinner na českej Wikipédii.*
Súradnice: 48°28′03″S 17°03′34″V﻿ / ﻿48,467632°S 17,059401°V﻿ / 48.467632; 17.059401

**Orlovské vŕšky** sú prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Záhorie.

Nachádza sa v katastrálnom území mesta Malacky a vo vojenskom obvode Záhorie v okrese Malacky v Bratislavskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 2011 na rozlohe 206,92 ha. Ochranné pásmo nebolo určené. Je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Záhorie. Na území rezervácie platí 2. 3. 4. a 5. stupeň ochrany.

  

Predmetom ochrany sú: *Biotopy európskeho významu: jaseňovo-jelšové podhorské lužné lesy (91E0), dubovo-hrabové lesy panónske (91G0), vlhko a kyslomilné brezovo-dubové lesy (9190), prirodzené dystrofné stojaté vody (3160), prirodzené eutrofné a mezotrofné stojaté vody s vegetáciou plávajúcich alebo ponorených cievnatých rastlín typu Magnopotamion alebo Hydrocharion (3150), prechodné rašeliniská a trasoviská (7140) a oligotrofné až mezotrofné vody s bentickou vegetáciou chár (3140), biotopy národného významu: kyslomilné borovicové a dubovo-borovicové lesy a slatinné jelšové lesy, druhy európskeho významu a druhy národného významu.*

Referencie
----------

1. ↑  Orlovské vŕšky. In:  *Zoznam osobitne chránených častí prírody SR* [online]. Banská Bystrica: Štátna ochrana prírody SR. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Orlovské vŕšky na českej Wikipédii.*
**Pavol Teplanský** (\* 23. apríl 1886, Trnava – † 16. máj 1969, Trnava) bol slovenský politik, statkár.

Biografia
---------

Jeho otec bol Pavol Teplanský a matka Karolína rod. Šimonová. Študoval na Učiteľskom ústave v Modre, ktorý absolvoval v roku 1905. Ako učiteľ pôsobil v Mysleniciach (dnes Grinava, mestská časť Pezinka) (1905 – 1909) a v Suchej nad Parnou (1909 – 1927). Zaujímal sa aj o otázky poľnohospodárstva. Po vzniku ČSR sa angažoval v agrárnej strane a v jej hospodárskych organizáciách a spolkoch. Agrárnu stranu zastupoval ako poslanec v Národnom zhromaždení v rokoch 1929 – 1939, v rokoch 1935 – 1939 bol predsedom rozpočtového výboru.

6. októbra 1938 sa stal jedným zo signatárov žilinskej dohody, na ktorej základe bola vyhlásená autonómia Slovenska. V prvej autonómnej vláde (7. október – 1. december 1938) zastával post ministra poľnohospodárstva, obchodu, verejných prác a financií. V druhej autonómnej vláde (1. december 1938 – 20. január 1939) bol ministrom financií, obchodu a poľnohospodárstva. V tretej (20. január – 9. marec 1939) a v štvrtej autonómnej vláde (9. marec – 11. marec 1939) zastával už len post ministra financií. Od decembra 1938 bol tiež poslancom slovenského autonómneho snemu. Po rozbití ČSR sa na protest stiahol do ústrania na svoj statok v Košolnej. V auguste 1940 sa demonštratívne svojho poslaneckého mandátu vzdal.

Literatúra
----------

* *Politická elita meziválečného Československa 1918-1938. Kdo byl kdo. (edit. F. Kolář a kol.)* (Praha, Pražská edice, 1998) ISBN 8090150985

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrike riadok 194 - Trnava
**Základná škola Pri kríži** sa nachádza v Bratislave, v mestskej časti Dúbravka.

Poloha
------

Nachádza sa na periférii Dúbravky, na ulici Pri kríži. Vchod je situovaný z juhu budovy, z Ožvoldíkovej ulice. Dobrá dopravná vybavenosť – autobusová, električková umožňuje príchod žiakom aj z iných mestských častí.

História
--------

Základná škola Krajňákova vznikla v školskom roku 1975/1976, v roku 1976 ako elokované pracovisko ZŠ Pekníkova, ktorá bola plne kapacitne vyťažená. Vtedajšou riaditeľkou ZŠ Pekníkova bola pani Eva Považanová. V roku 1976 sa tam vyučovalo 10 tried 1. a 2. triedy. V školskom roku 1976/1977, keď bola budova dokončená a doskrášľovaná, riaditeľkou bola pani Mária Holecová a škola fungovala ako plnoorganizovaná. Neskôr za riaditeľku zvolili pani Annu Šimovú. V roku 1990 sa konali prvé demokratické voľby a riaditeľkou sa stala pani Zuzana Ivanová, ktorá školu viedla jedno volebné obdobie. V tomto období vznikla školská rada a ulica sa premenovala na Pri kríži. 1. septembra 1996 už bola riaditeľkou pani Mgr. Magdaléna Bugáňova. Za jej velenia škola prešla pod právnu subjektivitu a zapojila sa do projektu Infovek alebo Zdravá škola. V roku 2005 odstúpila a riaditeľkou sa stala súčasná pani riaditeľka, Mgr. Ivana Mikšíková, ktorá na škole pôsobí od roku 1995.

Súčasnosť
---------

V súčasnosti má škola 27 tried a vyučuje 40-členný pedagogický kolektív, vrátane vychovávateliek. Okrem toho má škola školskú knižnicu, fyzikálno-chemické laboratórium, telocovične a posilňovňu a učebne informatiky. Škola je organizátorom súťaže Dúbravka moja a zúčastňuje sa rôznych súťaží. Okrem toho, podniká akcie, zájazdy a iné.

Externé odkazy a zdroj
----------------------

* Oficiálna stránka – prikrizi.sk

Súradnice: 48°11′37″S 17°01′45″V﻿ / ﻿48,193502°S 17,029291°V﻿ / 48.193502; 17.029291
**Bubenícke sólo** je inštrumentálne sólo hrané na bicej súprave. Bicie sólo môže byť chápané ako súčasť improvizácie bubeníka v skladbe alebo ako samostatná skladba. Bicie sóla mali najväčšiu popularitu v šesťdesiatych a sedemdesiatych rokoch 20. storočia.

História bubeníckeho sóla
-------------------------

Bubenícke sóla mali v každom období iný raz. Do povedomia sa dostali vďaka jazzovým bubeníkov ako Gene Krupa, Buddy Rich, Elvin Jones, Max Roach a neskôr Joe Morello (známy zo skladby „Take Five"). Významný vplyv mal na bubenícke sóla rock and roll - tzv. surf rock priniesol množstvo skladieb s bubeníckym sólom (The Shadows a ich „Little B" (Brian Bennett) alebo The Ventures a ich „Wipe Out"). Najväčší rozvoj bubeníckych sól priniesla éra psychedelického a progresívneho rocku (koniec šesťdesiatych rokov a sedemdesiate roky, dvadsiateho storočia). Táto éra priniesla bubeníkov ako boli napríklad Keith Moon, John Bonham, Mitch Mitchell, Ian Paice, Robert Wyatt (spievajúci bubenícky líder Soft Machine), Ron Bushy, Carl Palmer a ďalší. Koncom osemdesiatych a v deväťdesiatych rokoch, nástupom elektroniky a rytmického minimalizmu došlo k výraznému zjednodušeniu rytmov a bubenícke sóla (často aj bubeníci) v mainstreame prakticky zanikli (dokonca ich nahradili automatickí bubeníci).

Sóloví bubeníci
---------------

Medzi najznámejších hudobníkov predvádzajúcich bicie sóla patria/patrili John Bonham, Keith Moon, Ginger Baker, Buddy Rich, Mike Mangini, Gene Krupa, Ian Paice, Mitch Mitchell, Bill Ward, Neil Peart, Bill Bruford, Art Blakey, Terry Bozzio, Charly Antolini a ďalší. Na Slovensku k nim patrí napríklad Dušan Hájek (Collegium Musicum), Dodo Šošoka, Marcel Buntaj, alebo Juraj Štefula (Gattch).

Príklad najznámejších bicích sól vo svete :

* „Moby Dick" - John Bonham (Led Zeppelin)
* „Cobwebs and Strange" - Keith Moon (The Who)
* „Toad" - Ginger Baker (Cream)
* „In-A-Gadda-Da-Vida" - Ron Bushy (Iron Butterfly)
* „21st Century Schizoid Man" - Michael Giles (King Crimson)
* „Soul Sacrifice" - Michael Shrieve (Santana)
* „Rat Salad" - Bill Ward (Black Sabbath)
* „The Mule" - Ian Paice (Deep Purple)
* „Keep Yourself Alive" - Roger Taylor (Queen)
* „The Rhythm Method/O Baterista/Der Trommler/De Slagwerker" - Neil Peart (Rush)

Externé odkazy
--------------

* Drummerworld
**Prízvuk** je komplexná prozodická kvalita reči odlišujúca niektoré slabiky prúdu reči od slabík iných. V slovenskom jazyku je prízvuk na prvej slabike slova. V zložených slovách existuje okrem hlavného prízvuku aj vedľajší prízvuk. 

Osobitným typom prízvuku je vetný prízvuk, ktorý sa nazýva dôraz. Vetným prízvukom sa zvýrazňuje informačné jadro výpovede. Jej súčasťou je zosilnenie hlasu, zmena tónu, predĺženie slabiky a timbre. Podľa prevládajúcej zložky je prízvuk charakterizovaný ako dynamický, (silový, výdychový), napr. v češtine, alebo ako melodický (tónový), napr. v starogréčtine, čínštine atď. 

Podľa umiestnenia prízvuku sa rozlišuje prízvuk:

* stály (viazaný na pevnú slabiku, napr. v češtine na prvú, v poľštine na predposlednú atď.),
* voľný (na určitú slabiku neviazaný),
* pohyblivý (presúvajúci sa v rôznych tvaroch toho istého slova z jednej slabiky na druhú napr. v ruštine).

Podľa charakteru úseku, v ktorom prízvuk diferencuje jednotlivé slabiky, rozoznáva sa prízvuk slovný, prízvuk taktový a prízvuk
vetný.

Literatúra
----------

* Mistrík, J.: *Štylistika*. Bratislava: SPN, 1997.
* Kráľ. A. : *Pravidlá slovenskej výslovnosti*. Bratislava: SPN, 1997.

Zdroje
------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* *Slovník literární teorie*. (red. Š. Vlašín) Praha, Čs. spisovatel 1977. s. 307
**Príspevková organizácia** je právnická osoba (štátu, obce a vyššieho územného celku), ktorej menej ako 50 % výrobných nákladov je pokrytých tržbám, a ktorá je na štátny rozpočet, rozpočet obce alebo na rozpočet vyššieho územného celku zapojená príspevkom. Platia pre ňu finančné vzťahy určené zriaďovateľom v rámci jeho rozpočtu. Odlišná je rozpočtová organizácia.

Príspevková organizácia je jeden zo subjektov verejnej správy a je teda napríklad zapísaná v registri organizácií vedenom Štatistickým úradom Slovenskej republiky.

Zriadenie
---------

Príspevkovú organizáciu možno zriadiť buď zákonom alebo rozhodnutím zriaďovateľa. Zriaďovateľom je ústredný orgán štátnej správy, obec alebo vyšší územný celok. Zriaďovateľ vydá o zriadení príspevkovej organizácie tzv. zriaďovaciu listinu.

Hospodárenie
------------

Príspevková organizácia hospodári podľa svojho rozpočtu nákladov, výnosov a výsledku hospodárenia. Jej rozpočet zahŕňa aj príspevok z rozpočtu zriaďovateľa a prostriedky prijaté od iných subjektov. Účelovo určené peňažné dary sa použijú v súlade s ich určením. Príspevková organizácia je povinná dosahovať výnosy určené svojím rozpočtom. Príspevková organizácia v zásade sústreďuje všetky príjmy a realizuje všetky výdavky prostredníctvom účtov vedených v Štátnej pokladnici. Príspevková organizácia uhrádza výdavky na prevádzku, opravy a údržbu hmotného majetku, ako aj na obstaranie hmotného a nehmotného majetku z vlastných zdrojov a z príspevku od zriaďovateľa, pričom vlastné zdroje používa prednostne. Zriaďovateľ poskytuje príspevkovej organizácii príspevok na prevádzku v takej výške, aby jej rozpočet bol vyrovnaný; to neplatí, ak je príspevková organizácia zdravotníckym zariadením, ktorému patrí úhrada za poskytnutú zdravotnú starostlivosť podľa osobitného predpisu. Zriaďovateľ môže príspevkovej organizácii krátiť alebo zvýšiť príspevok pri nedodržaní alebo zmene podmienok, za ktorých bol určený finančný vzťah medzi zriaďovateľom a príspevkovou organizáciou. Ak vlastné zdroje na obstaranie hmotného a nehmotného majetku nekryjú potreby príspevkovej organizácie, zriaďovateľ určí výšku príspevku na obstaranie ním určeného konkrétneho hmotného a nehmotného majetku.

Príspevková organizácia poskytuje svoje výkony v zásade odplatne.
Príspevkové organizácie vedú účtovníctvo, zostavujú a predkladajú účtovnú závierku.

Referencie
----------

1. ↑  § 21 zákona č. 523/2004 Z.z. (stav 1.1.2015)
2. ↑  § 3 zákon č. 523/2004 Z.z. (stav 1.1.2015)
3. ↑  § 21 zákon č. 523/2004 Z.z. (stav 1.1.2015)
4. ↑  § 24 zákon č. 523/2004 Z.z. (stav 1.1.2015)
5. ↑  § 26 ods. 1 zákon č. 523/2004 Z.z. (stav 1.1.2015)
6. ↑  § 26 ods. 9 zákon č. 523/2004 Z.z. (stav 1.1.2015)

Externé odkazy
--------------

* Príspevkové organizácie na stránkach Finančnej správy SR
Doc. RNDr. **Eva Gedeonová**, CSc. (\* 3. marec 1940, Bratislava – † 24. január 1993, Bratislava) bola slovenská matematička.

Život
-----

Eva Gedeonová sa narodila v Bratislave. Strednú školu skončila v roku 1958 a začala študoval na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského. Bola vynikajúcou študentkou. Štúdium matematiky skončila v roku 1963. Hneď po skončení školy nastúpila ako asistentka na katedru algebry a teórie čísel. Spočiatku viedla cvičenia z algebry a matematickej analýzy, neskôr prednášala lineárnu algebru, algebru a analytickú geometriu. Bola považovaná za výnimočne dobrú učiteľku. Zomrela 24. januára 1993 v Bratislave.

Práca
-----

Svoju vedeckú kariéru začala ako ašpirantka u profesora Milana Kolibiara. Ašpirantúru skončila v roku 1972 uverejnením originálnej práce venovanej Jordanovej-Hölderovej vete pre čiary vo zväzoch. V roku 1983 sa habilitovala na docentku prácou nazvanou *Pokrývajúce grafy zväzov*. Dr. Gedeonová bola vynikajúcou akademickou funkcionárkou, učiteľkou a vedeckou pracovníčkou. Uverejnila 10 vedeckých prác, bola spoluautorkou 3 učebníc algebry. Počas jej pôsobenia na Komenského Univerzite zastávala rôzne akademické funkcie. Od januára r. 1990 bola prodekankou Matematicko-fyzikálnej fakulty a zároveň aktívnou členkou výboru Matematickej olympiády. Bola taktiež pravidelnou účastníčkou a organizátorkou letných škôl o univerzálnych algebrách a usporiadaných množinách v bývalom Česko-Slovensku.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5668 8036
* NK ČR: ola2003175127
* VIAF: 84982813
**Avram Pinchusovyč Abčuk** alebo **Avracham Pinchusovyč Abčuk** (rus. Абчук, Авром Пинхусович, ukr. Аврам Пінхусович Абчук – *Avram Pinchusovič Abčuk*, hebr. אברהם אבצ'וק‎ – *Avracham Abčuk*; \* 1897, Luck, Ruská ríša, dnes Ukrajina – † 10. október 1937, Kyjev, Ukrajinská SSR, Sovietsky zväz, dnes Ukrajina) bol sovietsky spisovateľ a literárny kritik židovského pôvodu, ktorý pôsobil na Ukrajine a literárne tvoril v jazyku jidiš.

Život
-----

Od roku 1921 pôsobil v Kyjeve, kde najskôr pracoval ako učiteľ. V rokoch 1928 – 1932 bol redaktorom časopisu *Prolit* (rus. Пролит) a následne do roku 1935 redaktorom jeho nástupcu, časopisu *Farmest* (rus. Фармест). V 30. rokoch 20. storočia pôsobil v Židovskom výskumnom ústave Akadémie vied Ukrajinskej sovietskej socialistickej republiky v Kyjeve. V rokoch 1934 – 1935 zastával funkciu vedúceho židovskej sekcie Zväzu spisovateľov Ukrajiny. Stal sa obeťou stalinských represií – v roku 1935 bol obvinený z trockizmu, zbavený funkcie redaktora, zatknutý a napokon v roku 1937 popravený zastrelením. Rehabilitovaný bol v roku 1956.

Tvorba
------

Je autorom noviel, literárnokritických prác a monografií. Od roku 1926 publikoval poviedky v časopise *Di pojte velt* (rus. Ди ройте велт). Z jeho beletristickej tvorby je najvýznamnejší dvojdielny román *Heršl Šammaj* (1929, 1934) o procese premeny obyvateľov židovských mestečiek na priemyselných robotníkov. Jeho práca *Etjudn un materialn cu der gešichte fun der idišer literatur-bavegung in FSSR* („Náčrty a materiály z dejín židovského literárneho hnutia v ZSSR", 1934) poskytuje pohľad na dejinný vývoj židovskej literatúry po októbrovej revolúcii.

Poznámky
--------

1. ↑  Podľa *Encyclopaediae Belianae* zastával túto funkciu do roku 1937, avšak *Elektronnaja jevrejskaja enciklopedija*, vychádzajúc z *Kratkoj jevrejskoj enciklopedii* (Tom 1, 1976), uvádza, že bol zatknutý (a teda i zbavený pracovného miesta redaktora už v roku 1935, čo by znamenalo i zbavenie tejto funkcie.

Referencie
----------

1. ↑  Melamed, Efim (2017), „Ironija suďby Avroma Abčuka", *Narod knigi v mire knig* (127), Apreľ 2017, dost. 2018-11-04
2. 1 2 3 4  „Abčuk Avracham", *Elektronnaja jevrejskaja enciklopedija*, [s. l.]: World ORT, 2005
3. 1 2 3 4  „Abčuk, Avram Pinchusovyč", *Encyclopaedia Beliana : Slovenská všeobecná encyklopédia v dvanástich zväzkoch*, Prvý zväzok, A – Belk (1. vyd.), Bratislava: Encyklopedický ústav SAV; Veda, vydavateľstvo SAV, 1999, str. 19, ISBN  80-224-0554-X . V tlačenom vydaní encyklopédie z roku 1999 je uvedený pod menom Abram Petrovič Abčuk, pričom výklad je stručnejší a uvádza neznámy rok narodenia.

Externé odkazy
--------------

* Melamed, Efim (2017), „Ironija suďby Avroma Abčuka", *Narod knigi v mire knig* (127), Apreľ 2017, dost. 2018-11-04
* Melamed, Efim (2017), „Ešče raz o suďbe Avroma Abčuka", *Narod knigi v mire knig* (130), Oktjabr 2017, dost. 2018-11-04

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 6997 4330
* LCCN: nr90003580
* VIAF: 97429150
* WorldCat: lccn-nr90003580
A) Normálna rtg snímka hrudníka; B) Pneumónia spôsobená Q horúčkou, ktorá postihuje pravý dolný a stredný pľúcny lalok. Nehomogénny tieň pneumonického infiltrátu spôsobuje stratu normálnej hranice (siluety) medzi postihnutým pľúcnym lalokom, pravým okrajom srdca a kontúrou pravej bránice - *príznak siluety*.
**Príznak siluety** (angl. *silhouette sign*) je termín používaný v rádiológii. Do všeobecného používania ho zaviedol Benjamin Felson. Príznak siluety označuje vymiznutie normálnej hranice medzi anatomickými štruktúrami na rtg snímke hrudníka, spôsobené vnútrohrudnou patologickou léziou (napríklad pľúcnym infiltrátom alebo nádorom), ktorá na tieto štruktúry nalieha alebo ich čiastočne prekrýva v smere rtg lúča a sumuje sa s nimi. Lézia, ktorá príznak siluety spôsobí, nemusí byť lokalizovaná v pľúcach samotných; môže ňou byť napríklad tekutina v pleurálnej dutine (fluidothorax), nádor vyrastajúci z mediastína a podobne.

Referencie
----------

1. ↑  FELSON, B, Felson H Localisation of intrathoracic lesions of the PA roentgenogram: the silhouette sign. *Radiology*, 1950, čís. 55, s. 363-74. Dostupné online.
**Stack ’n Surprise**  je rad stavebnicových produktov určených pre batoľatá, ktoré vyrába americká spoločnosť Fisher-Price, filiálka firmy Mattel. Ide o moderné detské kocky z plastu, ktoré sú doplnené valcovitými tlačidlami, ktoré po stlačení vydávajú rôzne zvuky alebo melódie. Produkty tejto sady sa môžu vzájomne kombinovať a dopĺňať, pričom niektoré vyzerajú ako tradičné kocky, iné majú napr. podobu automobilu, domčeka alebo zvieraťa. Séria sa na európskom trhu objavila roku 2009 a na Slovensku sa predáva od júla 2009.

Pedagogické hľadisko
--------------------

Hračky z tohoto radu vychádzajú z princípu stavebnice, svoju variabilitou teda pomáhajú rozvoju kombinačných a motorických funkcií dieťaťa, ku koordinácii zraku a pohybu rúk.

Produkty
--------

Do radu Stack ´n Surprise patrí napr. Hudobné mestečko Sillytown, Skladacie autíčka, Domčeky so zvieratkami, Veselý vláčik s prekvapením a ďalšie.

Ocenenie
--------

V roku 2009 získali produkty Veselý vláčik s prekvapením a Hudobné mestečko Sillytown platinovú medailu za najlepšiu hračku nezávislého poradcu Oppenheim Toy Portfolio.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky radu Stack ’n Surprise na webe Fisher-Price
* Nezávislý poradca v oblasti hračiek a produktov pre deti
* Web materskej firmy Mattel