recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Johan Cruyff na jeho jediných Majstrovstvách sveta (1974)
**Cruyffova otočka** je vyhýbavý driblovací pohyb používaný vo futbale a pomenovaný po holandskom hráčovi Johanovi Cruyffovi.

V 24. minúte zápasu proti Švédsku v skupinovej fáze Majstrovsetiev sveta vo futbale 1974, mal Cruyff loptu pod kontrolou v útočnej pozícii, ale stál pred vlastnou bránou a bol tesne napadaný švédskym obrancom Janom Olssonom. Cruyff nafingoval prihrávku a následne si loptu presunul za seba, otočil sa o 180 stupňov a zrýchlil preč. Vďaka svojej jednoduchosti, efektívnosti a nepredvídateľnosti zostáva Cruyffova otočka jedným z najbežnejšie uznávaných driblingových pohybov v modernom futbale.    

To, že je táto finta bola pomenovaná po Cruyffovi, však neznamená, že Cruyff ju vykonal ako prvý. Rovnako ako pri väčšine trikov, prvého futbalistu, ktorý to predviedol, je takmer vždy nemožné vystopovať.

Referencie
----------

1. ↑   *What is a Cruyff Turn?* [online]. 24 March 2016, [cit. 2018-07-10]. Dostupné online.
2. ↑  BREWIN, John. *Johan Cruyff: All-time Top 20: No. 3* [online]. 24 March 2016, [cit. 2018-07-12]. Dostupné online.
3. ↑   *Soccer on ESPN - Scores, Stats and Highlights* [online]. ESPN.com, [cit. 2023-10-24]. Dostupné online. (po anglicky)
4. ↑  Murray, Scott. *World Cup: 25 stunning moments … No25: the Cruyff Turn is born in 1974* [online]. 11 June 2014, [cit. 2016-08-11]. Dostupné online.
5. ↑  Majendie, Matt. *Euro 2016: Wales striker Hal Robson-Kanu on that Cruyff turn and the years he spent perfecting technique* [online]. Standard.co.uk, 6 July 2016, [cit. 2016-08-06]. Dostupné online.
6. ↑  White, Mark. *Simplicity matters: how did the Cruyff Turn become so iconic?* [online]. 19 June 2020, [cit. 2020-07-09]. Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Cruyff turn na anglickej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Futbalový portál |
Zámok Saumur
**Zámok Saumur** leží vo francúzskom meste Saumur, v departemente Maine-et-Loire.

Pôvodná budova bola postavená v 10. storočí Thibaultom le Tricheur ako súčasť opevnenia proti normanským nájazdom na sútoku riek Loiry a Thouet. V roku 1026 prešla do rúk Fulka III. grófa z Anjou, ktorý ju odkázal svojim príbuzným z rodu Plantagenetovcov. V roku 1067 bola pevnosť zničená a hrad bol prestavaný Henrichom II. Anglickým na konci 12. storočia.

Na začiatku 13. storočia sa Saumur stal majetkom francúzskeho kráľa Filipa II. Augusta. Potom ešte niekoľkokrát zmenil majiteľa.

V roku 1621 tu boli zriadené kasárne a neskôr väzenie.

V prvej polovici 20. storočia mesto Saumur prevzalo hrad a začalo s jeho rekonštrukciou. Bolo tu zriadené múzeum dekoratívnych umení a konské múzeum i múzeum hračiek.

Château de Saumur bol v roku 1862 zapísaný do zoznamu Historických monumentov Francúzska.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Zámok Saumur**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Château de Saumur na českej Wikipédii.*
**Jelcz 272** je typ poľského autobusu, ktorý bol na základe česko-slovenskej licencie vyrábaný v 60. a 70. rokoch 20. storočia v meste Jelcz (dnes mesto Jelcz-Laskowice). V Česko-Slovensku bol tento autobus vyrábaný pod označením Škoda 706 RTO.

Konštrukcia
-----------

Konštrukčne bol Jelcz 272 MEX zhodný s česko-slovenskými vozidlami 706 RTO. Išlo o dvojnápravový autobus s trambusovou, polosamonosnou karosériou, ktorá bola umiestnená na nosnom ráme. Vstup do vozidla zaisťovali dvoje dvojkrídlové dvere, pre šoféra boli určené malé dvierka v ľavej bočnici, ktoré viedli priamo na jeho stanovisko. Na prvý pohľad poznateľný rozdiel medzi poľskými Jelczami a česko-slovenskými Škodami sú predné svetlá. Vozidla 706 RTO mali predné svetlá zaoblené podľa línie vozovej skrine, zatiaľ čo Jelczy mali svetla rovné, vystúpené z karosérie.

Autobusy Jelcz 272 MEX boli vyrábané len v mestskom variante. Linkové vozidla (obdoba česko-slovenských 706 RTO CAR) boli označené Jelcz 041.

Prevádzka
---------

Vozidla Jelcz 272 MEX boli v hojnom počte exportované tiež do Česko-Slovenska, kde jazdili v mnohých mestách (napr. Praha, Brno).

Historické vozidlá
------------------

* Praha (voz ev. č. 4881)

Poľsko:

* Bydhošť (voz registračnej značky BBA 332D)
* Krakov (voz ev. č. 341)
* Lublin (voz ev. č. 11999)
* Varšava (voz ev. č. 1983)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jelcz 272**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jelcz 272 na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Informácie o varšavských vozidlách 272 MEX (po poľsky)
* Informácie o varšavskom historickom vozidle číslo 1983 na stránkach Klubu priateľov mestskej hromadnej dopravy (KMKM Warszawa) (po poľsky)
**Martin Metod Braxatoris** (\* 2. máj 1863 Banská Bystrica-Radvaň - † 26. august 1934 Senica) bol slovenský evanjelický kňaz, básnik, redaktor, prekladateľ. Pseudonym: Gnom, Martin Sládkovič, Ondrejovič, Strýčko Martin. Je písaný ako Martin Miloš Braxatoris, no jeho pravé stredné meno je Metod.

Jeho otec bol známy slovenský básnik Andrej Braxatoris-Sládkovič (autor: Marína a Detvan a ďalších diel) a syn známy slovenský libretista, textár a spoluzakladateľ slovenskej operety Pavol Braxatoris (autor operiet napr. Modrá ruža, Pod cudzou vlajkou...).

Životopis
---------

Syn Andreja Sládkoviča a Antónie rod. Sekovičovej. Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, na evanjelickom lýceu a od 1882 teológiu v Bratislave, Rostocku a na univerzite v Lipsku. V roku 1887 bol vysvätený za kňaza. Ako kňaz pôsobil v Nadlaku, Liptovskom Mikuláši, Brezovej. Ako básnik tvoril pod vplyvom Hviezdoslavovej poézie, výrazne sa prezentoval ako autor detskej literatúry a redaktor mesačníka Noviny malých. Venoval sa aj prekladateľskej činnosti. Prekladal z ruskej, nemeckej a maďarskej literatúry.

Tvorba
------

V oblasti literatúry pre deti a mládež bola významná jeho redaktorská činnosť v mesačníku Noviny malých. Tvorba bola ovplyvnená dobovými názormi na prioritu výchovného aspektu v literatúre pre deti. Spolu s Jánom Detrichom preložil Dobrodružstva Toma Sawyera M. Twaina.

Diela
-----

* 1903 - Ratoliesky z hory Olivovej
* 1918 - Verše
* 1921 - Zo života malých
* 1922 - Drobné kvieťa
* 1925 - Vtáčí džavot
* 1925 - Hŕstka kláskov

Referencie
----------

1. 1 2   *Dejiny slovenskej literatúry*. Martín : Matica Slovenská, 2009. (1. vyd.) Dostupné online. ISBN 9788070909379.

Literatúra
----------

* *Slovník slovenských spisovateľov 20. storočia*

Externé odkazy
--------------

* Imatrikuláciu z Martin Miloš Braxatoris v Rostocker Matrikelportal
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Osobnosti.sk - Životopis a dielo
* Plné texty diel M. B. Braxatorisa
* Záznam o narodení a krste v matrike riadok 41 - evanjelická cirkev v Radvaňi; pokrstený ako Márton Method Braxatoris

Autoritné údaje: * GND: 1047113465
* LCCN: no2019016166
* NK ČR: jn20010316206
* SNK: 174312
* VIAF: 84074000
* WorldCat: lccn-no2019016166
**John Leonard „Jack" Swigert, Jr.** (\* 30. august 1931, Denver – † 27. december 1982, Washington, D. C.) bol americký astronaut, ktorý je známy najmä svojou účasťou na misii Apollo 13 v roku 1970.

Životopis
---------

### Pred letom

Po skončení East High School sa venoval štúdiu strojárstva na University of Colorado at Boulder. Roku 1953 štúdium úspešne ukončil ako strojný inžinier a pridal sa k vojenskému letectvu. Tri roky slúžil ako stíhač na amerických základniach v Japonsku a Kórei. Potom bol zamestnaný ako továrny pilot firmy Pratt-Whitney Aircraft. V roku 1964 prešiel ku koncernu North American Aviation, aby mohol študovať letecké inžinierstvo na Rensseelaerovom technickom inštitúte (Rensselaer Polytechnic Institute). Písať o ňom začalo po získaní ceny Octava Chanuta v roku 1966, teda ešte dlho pred jeho letom do vesmíru. To preto, že vymyslel a dôkladne vyskúšal zariadenie na uľahčenie pristávania kozmických lodí. V roku 1966 bol zamestnaný v NASA, kde sa zúčastnil Programu Apollo. Mal za sebou 4600 letových hodín. Ešte počas kozmonautického výcviku začal s ďalším štúdiom na University of Hartford, odbor priemyselné riadenie. Doktorát obhájil roku 1967. V roku 1970 bol narýchlo vymenovaný namiesto chorého kozmonauta Mattinglyho do letu Apolla 13.

### Let do vesmíru

Štartoval z kozmodrómu na myse Canaveral spolu s kozmonautmi Lovellom a Haisom. Prvú noc po štarte príliš nespal, zabudol si dole poznámky k letu a cez riadiace stredisko riešil odklad podania daňového priznania. Kritické okamihy posádke nastali 14. apríla, tretí deň letu. Explodovala nádrž so stlačeným kyslíkom, po ktorej museli prejsť do lunárneho modulu a vrátiť sa na Zemi. Pristáli na hladine Tichého oceánu. Slávny a svojou nebezpečnosťou známy let bol neskôr sfilmovaný.

### Vesmírna misia v dátach

* 1970-029A APOLLO 13, funkcia CMP (command modul pilot) pilot veliteľského modulu
* Štart: 11. apríl 1970
* Pristátie: 17. apríl 1970
* Doba letu: 142 h 54 min 41 sek

### Po lete

Zostal ešte tri roky v tíme astronautov. V apríli 1973 sa stal výkonným riaditeľom Výboru pre vedu a technológiu pri Snemovni reprezentantov USA. Od 31. augusta 1977 sa venoval politickej kariére v rámci Republikánskej strany, za ktorú bol v roku 1982 zvolený do Kongresu. Zomrel však na rakovinu skôr, ako sa mohol ujať funkcie.

Externé odkazy
--------------

* John Swigert na stránkach NASA (po anglicky)
* Oficiálny životopis na stránkach NASA (po anglicky)

Zdroj
-----

* *Sto hvězdných kapitánů*, vydalo nakl. Práce r.1982, autor Milan Codr
* 
* 

Autoritné údaje: * GND: 1208100475
* LCCN: n87836864
* VIAF: 8907361
* WorldCat: lccn-n87836864
**Pikachu** (jap. ピカチュウ – Pikačú, angl. Pikachu) je Pokémon – fiktívna postava z hier, mangy, zbieracích kariet, anime a ďalších médií vytvorených Satošim Tadžirim s názvom *Poketto Monsutta* alebo skrátene *Pokémon*.

Charakteristika
---------------

Pikachu je malý, ale silný pokémon, ktorý býva často opisovaný jaka elektrická myš. Je žltej farby s červenými lícnymi vačkami, z ktorých vydáva elektrinu. Je veľmi rýchly a dobre si rozumie s ostatnými pokémonmi. Ako aj jeho predchodca Pichu, aj Pikachu najradšej pojedá jablká. Pokiaľ nie je v ohrození, správa sa väčšinou ako milý a priateľský pokémon.

Pikachu patrí do prvej generácie pokémonov, takže sa po prvýkrát objavil už v úplne prvých Pokémon hrách – Pokémon Red a Blue, ktoré sa odohrávajú v regióne Kanto. Odvtedy bolo možné chytiť alebo nejako inak získať Pikachua v každej Pokémon hre, ktorá kedy vyšla. Pikachua však najviac preslávil anime seriál, v ktorom vystupoval ako prvý pokémon hlavného protagonistu, Asha Ketchuma z mesta Pallet, a zároveň sa doposiaľ objavil vo všetkých epizódach.

Pikachu je druhou vývojovou fázou Pichua, z ktorého sa vyvinul vďaka tomu, že bol šťastný. Ďalej sa pomocou Hromového kameňa (angl. Thunder stone) dokáže premeniť na oveľa väčšiu elektrickú myš – na Raichua. Pikachu na vyšších úrovniach na nepriateľov útočí silnými útokmi ako sú napríklad *Blesk* (angl. Thunder) alebo *Železný chvost* (angl. Iron Tail). Dvojnásobné zranenie Pikachuovi spôsobujú útoky zemného typu.

Externé odkazy
--------------

* Pikachu na bulbapédii (po anglicky)
**Milan Mlsna**, vlastným menom Ing. **Bohumil Mlsna** (\* 6. november 1937, Pezinok – † 13. december 1992, Bratislava) známy pod prezývkou **Strýco Marcin z Pezinka**, bol slovenský herec, ľudový rozprávač, humorista, komik, redaktor a režisér.

Zo života
---------

Hrob Milana Mlsnu v rodnom Pezinku
Jeho otec pochádzal z Českých Budějovíc no Milan Mlsna sa narodil v Pezinku, kde prežil svoje detstvo a mladosť. Verejnosti sa stal známym ako ľudový rozprávač pod pseudonymom *Strýco Marcin z Pezinka*. 

Jeho prvou hrou, ktorú režíroval, bola veršovaná hra Jaroslava Kvapila - *Princezná púpavienka*. Autorsky spolupracoval s Vladimírom Nosáľom, a ich prvý monológ pre strýca Marcina bol spracovaný na základe skeču Arkadija Rajkina „Keď horí, nehorí". Okrem toho, že režíroval a sám hral ochotnícke divadlo, bol aj výborným tanečníkom, recitátorom a vyrábal rôzne plagáty. Navštevoval tiež starých pezinčanov a zapisoval si staré, zabudnuté zvyky a výrazy, a dokonca začal písať západoslovensko-slovenský slovník. Tento jeho vzťah k pezinskému nárečiu vyprovokoval vytvorenie postavy strýca Marcina, ktorá stavala hlavne na čare západoslovenčiny. Postavu strýca Marcina pôvodne osadil do Švajncbachu, obce blízko Pezinka, ktorá sa dnes volá Viničné (pôvodný nemecký názov tejto obce bol Schweinbach), až neskôr vystupoval pod menom *Strýco Marcin z Pezinka*. Počas účinkovania ako ľudový rozprávač vytvoril mnoho humorných monológov, dychoték a anekdot. Nahrávka z vystúpenia „Strýco Marcin a tetka Agneša trkocú", vyšla aj na platni. Dlhé roky spolupracoval so Slovenským rozhlasom v reláciách *Pozor zákruta* a *Čo týždeň nedal*. 

Ako herec účinkoval aj v Radošínskom naivnom divadle.

Posledné roky svojho života prežil v Bratislave, kde aj zomrel. Pochovaný je na cintoríne v Pezinku.

Diskografia
-----------

* 1971 *Strýco Marcin - Ľudový rozprávač Milan Mlsna* - Opus 9018 0146
* 1973 *Strýco Marcin - Keď Som Išiel Cez Ty Hory*  - Opus 9138 0113
* 1976 *Strýco Marcin a tetka Agneša trkocú* - Opus 9118 0340
* 1978 *Strýco Marcin koštuje* - Opus 9118 0805
* 1980 *Dychotéka strýca Marcina* - Opus 9118 0963
* 1983 *Nepi Marcin, nepi vodu* - Opus 9137 0258, EP, spev: Milan Mlsna, Oľga Bubničová, Helena Uhríková, Karol Bubnič, Adam Hudec, hrá Malokarpatská kapela.
* 2014 *Strýco Marcin, Kolekcia 1-2-3* - Opus, 3CD (podtitul: Ľudový rozprávač Milan Mlsna)

Filmografia
-----------

* 1976 *Sváko Ragan*
* 1980 *Živá voda*
* 1980 *Moje kone vrané* - TV seriál
* 1983 *Sojky v hlave*

Literatúra
----------

* *Kuchyňa strýca Marcina*, Hevi, 1995, ISBN 80-85518-67-8

Referencie
----------

1. ↑  Biografická poznámka na obale platne "Strýco Marcin. Ľudový rozprávač Milan Mlsna" (OPUS 9018 0146F) z roku 1971.
2. ↑   *Milan Mlsna* [online]. www.pezinok.sk, [cit. 2019-04-29]. Dostupné online.
3. ↑
4. ↑
5. ↑

Externé odkazy
--------------

* Milan Mlsna - Pezinok.sk
* Milan Mlsna v Česko-Slovenskej filmovej databáze (po česky)
* Milan Mlsna vo Filmovej databáze
* Milan Mlsna - Rodinka rozhlasových v archíve rtvs.sk

Autoritné údaje: * NK ČR: xx0246929
* SNK: 147370
* VIAF: 7867156565734623500002
**Harrison Hagan „Jack" Schmitt** (\* 3. júl 1935, Santa Rita) je bývalý americký kozmonaut, ktorý počas misie Apollo 17 pracoval na povrchu Mesiaca.

Životopis
---------

### Škola a výcvik

V roku 1957 sa Schmitt po vyštudovaní kalifornského technologického inštitútu (California Institute of Technology, Pasadena) stal inžinierom. V rokoch 1957-1959 pokračoval štúdiom v Nórsku, na univerzite v Oslo. Roku 1964 obhájil doktorát geológie na Harvardovej univerzite. Medzi amerických kozmonautov sa dostal v roku 1965 vo svojich tridsiatich rokoch. Po čase sa stal pilotom záložnej posádky pre Apollo 15 a potom bol vymenovaný do hlavnej posádky Apolla 17. V čase letu bol slobodný a vynikajúci odborník v geológii, čo dokonale na Mesiaci zúžitkoval.

### Let na Mesiac

Harrison Schmitt zbiera vzorky lunárneho povrchu počas misie Apollo 17
Schmitt odštartoval v kozmickej lodi Apollo 17 z kozmodrómu na myse Canareval spoločne s americkými kozmonautmi Cernanom a Evansom. Dňa 11. decembra 1972 pristáli na Mesiaci v oblasti kráteru Littrow a pohoria Taurus. Na Mesiac vystúpil ako jedenásty človek zo Zeme a pobudol tam 75 hodín, z toho mimo loď 22 hodín. Po splnení úloh spolu s oboma kolegami v poriadku odštartovali a pristáli na hladine Tichého oceánu. Celkom teda strávil vo vesmíru 301 hodín. Viackrát neletel.

* Apollo 17 ( 7. december 1972 – 19. december 1972 )

### Po lete

V máju 1974 bol vymenovaný za asistenta administrátora pre energetický výskum NASA a túto prácu vykonával do augusta 1975. Potom si zvolil politickú dráhu, dňa 2. novembra 1976 bol zvolený za senátora štátu Nové Mexiko.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny životopis na stránkach NASA (po anglicky)

Zdroj
-----

* *Sto hvězdných kapitánů*, vydalo nakl. Práce r.1982, autor Milan Codr
* 

Autoritné údaje: * GND: 1119560543
* ISNI: 0000 0000 2866 3130
* LCCN: n85805597
* NK ČR: vut2014830324
* VIAF: 31002920
* WorldCat: lccn-n85805597
Kapitánska páska
**Kapitán futbalového tímu** je hráč, ktorý bol vybraný za vedúceho tímu na ihrisku. Často je kapitánom niekto zo starších alebo skúsenejších hráčov v tíme, alebo hráč, ktorý môže výrazne ovplyvniť hru alebo má dobré vodcovské vlastnosti. Kapitán tímu sa zvyčajne pozná podľa nosenia pásky na rukáve.

Zodpovednosti
-------------

 Kapitánka Spojených štátov Abby Wambachová (vľavo, v červenom) a kapitánka Anglicka Steph Houghton (vpravo, v bielom) si podávajú ruky pred výkopom v roku 2015
Jedinou oficiálnou zodpovednosťou kapitána podľa pravidiel hry je zúčastniť sa hodu mince pred výkopom a pred penaltovým rozstrelom. Na rozdiel od toho, čo sa niekedy hovorí, kapitáni nemajú podľa pravidiel žiadnu osobitnú právomoc napadnúť alebo diskutovať rozhodnutie rozhodcu.

Rozhodcovia sa však môžu v prípade potreby porozprávať s kapitánom tímu o správaní sa celého tímu.

Na slávnostnom odovzdávaní trofeje po zápase (napríklad po výhre v pohárovom turnaji) si kapitán preberá medailu ako posledný. Zároveň ak je súčasťou ceremónie aj zdvihnutie trofeje, ako prvý nad hlavu ju dvíha kapitán klubu. Kapitán tiež zvyčajne vedie svoj tím zo šatne na začiatku zápasu.

Kapitán má zvyčajne veľmi dobré vodcovské schopnosti. Ak je morálka nízka, je to práve kapitán, na koho sa tím bude pozerať, aby posilnil náladu tímu.

Kapitáni sa môžu pripojiť k trénerovi pri rozhodovaní o základnej jedenástke pre určitý zápas.

Referencie
----------

1. ↑   *Captain* [online].. Dostupné online. Archivované 2017-12-01 z originálu.
2. ↑   *Football 101: How a Football Game Begins* [online]. LiveAbout, [cit. 2023-09-18]. Dostupné online. (po anglicky)
3. 1 2  ASSOCIATION, The Football. *The website for the English football association, the Emirates FA Cup and the England football team* [online].. Dostupné online. Archivované 2010-03-24 z originálu.
4. ↑  Keelby United – The Role of the Captain in Football Youth Soccer Archivované 9 máj 2013 na Wayback Machine
**Hatéria bodkovaná** (iné názvy: nesprávne *hatéria novozélandská*, ľudovo **tuatara, tuatera**; lat. *Sphenodon punctatus*) je jeden z dvoch posledných prežívajúcich druhov rodu hatérií, prastarého rodu plazov čeľade *Sphenodontidae*, ktorý bol najviac rozšírený v druhohorách. Patrí teda medzi žijúce fosílie. Jej domorodé meno (pochádza zo starej maorijčiny), *tuatara*, znamená nesúca šípy, a značí radu špicatých šupín, ktoré má hatéria na chrbte.

Výskyt
------

Žije iba na niekoľkých ostrovoch okolo Nového Zélandu, kde je prísne chránená. Počet žijúcich jedincov sa odhaduje na asi päťdesiat tisíc.

Veľkosť
-------

* dĺžka: 50 až 80 cm
* hmotnosť: samec až 1 kg, samica okolo 0,5 kg

Stavba tela
-----------

Vzhľad hatérií sa od druhohôr nezmenil. Majú stále zachovanú chrbtovú strunu.

Potrava
-------

Hatéria bodkovaná sa živí predovšetkým hmyzom, prípadne aj malými jaštericami.

Život
-----

Hatéria bodkovaná je nočný živočích, aj keď sa občas potrebuje zohriať na slnku. Má veľmi nízku obvyklú teplotu tela (12 °C), pohybuje sa preto veľmi pomaly. Pre svoj život teda potrebuje chlad. Pri pohybe sa nadychuje každých sedem sekúnd, v pokoji len raz za hodinu. Dospelej veľkosti dosiahne až za 20 rokov. Sú dlhoveké, možno aj viac než 100 rokov.

Rozmnožovanie
-------------

Párenie môže začať v období pohlavnej dospelosti (asi v 20 rokoch). Obe pohlavia sa na seba musia pritisnúť kloakami, pretože samec nemá kopulačný orgán. Zárodok sa utvára 1 rok. Po nakladení vajec sa už o ne nikto nestará.

Zaujímavosti
------------

* Hatéria má celkom tri oči, dve na obvyklom mieste a jedno na temene hlavy. V mladosti je toto oko vidieť, neskôr ho však prekrývajú šupiny. V žiadnom prípade však hatéria týmto okom nevidí, možno slúži na vnímanie množstva svetla, z ktorého pozná, ako má dlho zotrvať na slnku.
* Je schopná autotómie, teda že môže odvrhnúť časť svojho tela a uniknúť tak nebezpečiu. Odvrhnutá časť sa ešte chvíľu pohybuje a odpútava tak pozornosť.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hatéria bodkovaná**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Hatéria bodkovaná**

Externé odkazy
--------------

* Článok o žijúcich skamenelinách v 21. storočí Archivované 2008-03-05 na Wayback Machine
* Hatéria bodkovaná na BioLibe

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hatérie novozélandská na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
Svetové dedičstvo UNESCOSvetové dedičstvo UNESCO

**Národný park Širetoko** (jap. 知床国立公園, *Širetoko-kokuricukóen*) sa rozkladá na polostrove Širetoko na severovýchodnom okraji ostrova Hokkaidó, Japonsko.

Jeden z najodľahlejších regiónov Japonska je prístupný len peši, alebo loďou. Medzi najznámejšie atrakcie patrí **Päť jazier Širetoko** (知床五湖 *Širetoko-goko*) na západnom okraji parku, **Vodopády Kamuiwakka** (カムイワッカ湯の滝 *Kamuiwakka-junotaki*), **Vodopády Ošinkošin** (オシンコシンの滝 *Ošinkošin-no-taki*) a **Priesmyk Širetoko** (知床峠 *Širetoko-tóge*) z ktorého je vidieť nielen sopka Rausu, ale i sporný ostrov Kunaširi kontrolovaný Ruskom.

Národný park je známy i najväčšou medveďou populáciou v Japonsku. Miestne medvede sú pomerne plaché, a tak turistom stačí nosiť so sebou zvončeky, ktoré medveďov upozornia na prítomnosť ľudí.

Rozloha národného parku je 386 km². V roku 2005 bol zapísaný na zoznam svetového dedičstva UNESCO.

Externé odkazy
--------------

* Stránka UNESCO

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Národní park Širetoko na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Japonské pamiatky na zozname svetového dedičstva UNESCO |
| --- |
| 
* Gusuku
* Hrad Himedži
* Hórjúdži
* Pamätník mieru v Hirošime
* Polostrov Kii
* Kjóto
* Jakušima
* Nara
* Nikkó
* Iwami Ginzan
* Icukušima-džindža
* Širakami-Sanči
* Širakawa-gó a Gokajama
* Národný park Širetoko
* Hora Fudži
* Pradiareň hodvábu v Tomioke
* Lokality japonskej priemyslovej revolúcie Meidži
* Práce Le Corbusiera
* Posvätný ostrov Okinošima a s ním spojené miesta v regióne Munakata
* Skrytá kresťanská oblasť v Nagasaki
* Skupiny kofun v oblastiach Mozu a Furuiči
* Ostrovy Amami Óšima, Tokunošima, severná časť Okinavy a Iriomote
* Prehistorické náleziská éry Džómon v severnom Japonsku

 | Japonsko |
**Alessia Cara**, vlastným menom **Alessia Caracciolo** (\* 11. júl 1996, Mississauga, Ontário, Kanada) je kanadská speváčka a skladateľka. Po zverejnení akustických coverov ako "Love Yourself" a "Sweater Weather" online, podpísala v roku 2014 zmluvu s EP Entertainment & Def Jam Recordings a nasledujúci rok vydala svoj debutový singel „Here", ktorý obsadil 19. priečku kanadského rebríčka Hot 100. V USA sa stal tzv. *sleeper hitom*, a eventuálne sa dostal na 5. miesto rebríčka *Billboard* Hot 100.

Jej debutový štúdiový album *Know-It-All* (2015), obsadil 8. miesto v kanadskom albumovom rebríčku a 9. miesto v rebríčku *Billboard* 200. 

Tretí singel albumu, "Scars to Your Beautiful", obsadil v roku 2016 na Billboard Hot 100 8. priečku.

V roku 2017, Cara spolupracovala s DJ-om a producentom Zeddom na singli "Stay", ktorý je v Kanade certifikovaný sedemnásobnou platinovou platňou, a podieľala sa na piesni rappera Logica "1-800-273-8255". Cara bola nominovaná na štyri ceny Grammy, a v roku 2018 získala Cenu Grammy pre najlepšieho nováčika. Taktiež bola nominovaná na Cenu za skladbu roka a Cenu za nahrávku roka na 2019 Latin Grammys, za jej spoluprácu so spevákom Juanesom na piesni "Querer Mejor". 

Jej druhý štúdiový album, *The Pains of Growing* (2018), zožal relatívny úspech so singlami "Growing Pains" a "Trust My Lonely". Na kanadských Juno Awards bol ocenený ako Album roka a Popový album roka, zatiaľ čo ona získala cenu Skladateľ roka.

Jej tretí album *In The Meantime* vyšiel v roku 2021. Od kritikov dostal zväčša pozitívne hodnotenia.

Detstvo a vzdelanie
-------------------

Alessia počas živého vystúpenia.
Pochádza z Bramptonu v Ontáriu, kde navštevovala katolícku strednú školu kardinála Ambrozica. Jej rodina pochádza z Kalábrie. Jej otec sa narodil v Kanade talianskym rodičom a jej matka je taliansky prisťahovalec. Alessia vie hovoriť po taliansky. Ako dieťa písala poéziu a hrala v divadle. Ako 10 ročná začala hrať na gitaru a naučila sa rôzne piesne. Keď mala 13, začala s vlastným YouTube kanálom, kde nahrávala cover verzie rôznych skladieb.

Diskografia
-----------

* *Know-It-All* (2015)
* *The Pains of Growing* (2018)
* *In the Meantime* (2021)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Alessia Cara na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Autoritné údaje: * BnF: 170497529
* GND: 1090901038
* ISNI: 0000 0004 5550 4513
* LCCN: no2016006287
* NK ČR: xx0208979
* VIAF: 245145542564896641362
* WorldCat: lccn-no2016006287
Typický bicykel na Dirt Jumping
* **Dirt Jumping**, niekedy skrátené na DJ, je jedna z freeride disciplín horskej cyklistiky.

Charakteristika
---------------

Koncepčne je cieľom tejto disciplíny jazda (resp. let) na skupinách skokov, kde sa počas letu snaží biker urobiť určité triky, spočívajúce v rôznych pohyboch telom alebo bicyklom. Tieto triky sú väčšinou dobre známe komunitám freeriderov. Najznámejšie sú pravdepodobne tieto:

* Table
* Whip
* No Hander
* No Footer
* Nothing
* Tailwhip
* Barspin
* Backflip
* 360
* Cancan
* Superman
* Tobogan
* Suicide

a mnoho iných.

Väčsina týchto trikov tiež obsahuje rôzne rozšírenia, ako napríklad dvojité urobenie triku (double backflip, 720, double tailwhip atd.) alebo nuancie v prevedení triku (napr. inverted table).

Pokročilí rideri sa tiež usilujú o tzv. combo, čiže kombináciu týchto (a mnoho iných) trikov počas jedného letu, napr. 360 tailwhip, backflip no hander, atď.

Najbližšia kategória Dirt Jumpingu je pravdepodobne MTB Street.
**Ferdinand Marie Vicomt de Lesseps** (\* 19. november 1805, Versailles, Francúzsko – † 7. december 1894, Guilly) bol francúzsky diplomat a podnikateľ. Preslávil sa vybudovaním Suezského prieplavu.

Životopis
---------

v roku 1825 bol menovaný konzulom v Lisabone, v roku 1827 v Tunise a od roku 1832 bol konzulom v Alexandrii.

V roku 1854 založil Všeobecnú spoločnosť pre Suezský námornej prieplav. Rakúskemu odborníkovi Aloisovi Negrellimu zadal vypracovanie projektu. V roku 1856 sa stal konzulom v Káhire a získal koncesiu na stavbu prieplavu od egyptského miestokráľa Saída Pašu. 

Prilákal rad investorov z celého sveta a zhromaždil značné finančné prostriedky. Kanál bol otvorený po 11 rokoch stavby v roku 1869. Stal sa z neho slávny a bohatý muž. V roku 1879 bol zvolený za čestného člena American Academy of Arts and Sciences.Mohol sa uchýliť do ústrania a užívať si starobu. Opak bol pravdou. Vo veku 75 rokoch zahájil projekt spojenia Tichého a Atlantického oceánu v Paname.

V roku 1880 začala stavba Panamského prieplavu podľa de Lessepsových plánov na úrovni morskej hladiny. Obrovské problémy znemožňovali výstavbu podľa pôvodnej koncepcie. Išlo najmä o veľké zosuvy pôdy po tropických dažďoch a epidémiu malárie (spôsobenú komármi) na ktorú umieralo veľa robotníkov. O deväť rokov neskôr, v roku 1889, skončil francúzsky projekt v Paname neúspechom a finančným krachom. Prieplav dokončili až neskôr Američania, ktorí zvolili variant so stavidlami.

Fotogaléria
-----------

* Ferdinand de LessepsFerdinand de Lesseps
* Ferdinand de LessepsFerdinand de Lesseps
* Suezský kanál (1869)Suezský kanál (1869)
* Suezský kanál (2005)Suezský kanál (2005)

Referencie
----------

1. ↑   *Book of Members, 1780–2010: Chapter L* [online]. American Academy of Arts and Sciences, [cit. 2016-09-23]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ferdinand de Lesseps**

Externé odkazy
--------------

* Ferdinand de Lesseps (1887). *Recollections of forty years*. Volume 1. Volume 2. From Internet Archive.
* The de Lesseps Family Archivované 2010-11-23 na Wayback Machine

* Ferdinand de Lesseps

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ferdinand de Lesseps na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 12068024m
* GND: 118572105
* ISNI: 0000 0001 2275 8953
* LCCN: n50082061
* NK ČR: js20060310011
* VIAF: 4952685
* WorldCat: lccn-n50082061
**Carlo Waibel** (\* 31. január 1990), známy pod umeleckým menom **Cro**, je nemecký raper, spevák, producent a dizajnér, ktorý pôsobí pod vydavateľstvom Chimperator Productions. Svoju hudbu popisuje ako niečo medzi rapom a popom, čo nazýva "Raop". Známy je svojou panda maskou, ktorou si zakrýva tvár. Predal viac než 1 725 000 nosičov. Medzi jeho najznámejšie single patrí „Easy", „Du", „Einmal um die Welt", „Whatever".

Biografia
---------

Carlo sa už od malička sa venoval hudbe. Nahrávať začal v trinástich. Učil sa hrať na klavír a na gitaru. Navštevoval školu Johanna Gutenberga v Stuttgarte. Počas školy používal pseudonym Lyr1c. V roku 2009 vydal svoj prvý mixtape pod názvom "Trash". Neskôr v roku 2011 vydal svoj druhý mixtape "Meine Musik", vďaka čomu si ho všimol nemecký hip-hopový muzikant Kaas. Cez Kaas-a sa zoznámil s riaditeľom nahrávacej spoločnosti Chimperator Productions, pod ktorou dodnes pôsobí. Po tom, ako skončil školu, pracoval istý čas pre Stuttgartské noviny (Stuttgarter Zeitung) ako kariksturista. Od roku 2010 navrhuje pre svoju vlastnú módnu značku Vio-Vio.  

V roku 2011 vyšiel aj mixtape "Easy". O rok neskôr vydal štúdiový album RAOP, z ktorého pochádza asi najznámejšia pieseň CRO-a "Einmal um die Welt". Ďalšie single z albumu sú "Du", "Meine Zeit", "King of Raop" a "Ein Teil". V roku 2013 vyšiel mixtape "Sunny" a štúdiový album "RAOP+5", na ktorom sa nachádza tiež singel "Whatever", ktorý bol hitom leta 2013 v Nemecku a Rakúsku. CRO koncertuje so svojou CRO Crew, ktorá sa skladá zo štyroch členov: PSAIKO.DINO (DJ), Tim Schwerdter (gitara) a Flo König (bicie).

Diskografia
-----------

### Štúdiové albumy

* 2012 – *Raop*
* 2013 – *Raop +5*
* 2014 – *Melodie*
* 2017 – *tru.*
* 2021 – *Trip*
* 2022 – *11:11*

### EP

* 2012 – *Einmal um die Welt*
* 2013 – *Whatever*

### Mixtape

* 2009 – *Trash*
* 2011 – *Meine Musik*
* 2011 – *Maop*
* 2012 – *Easy*
* 2013 – *Sunny*

### Single

* 2012 – *Easy*
* 2012 – *Hi Kids*
* 2012 – *Du*
* 2012 – *King of Raop*
* 2012 – *Meine Zeit*
* 2012 – *Einmal um die Welt*
* 2012 – *Ein Teil*
* 2012 – *Nie mehr*
* 2012 – *1 Million*
* 2012 – *Starting Over*
* 2013 – *Whatever*
* 2013 – *Wie du*
* 2014 – *Traum*

Externé odkazy
--------------

* oficiálny profil na Facebooku
* oficiálny profil na Twitteri
* oficiálna webstránka
* Vio Vio

Autoritné údaje: * GND: 1024834743
* ISNI: 0000 0003 7582 0209
* LCCN: no2016011382
* VIAF: 252520935
* WorldCat: lccn-no2016011382
**Gustav Longauer** (\* 2. september 1911, Donovaly-Polianka – † 17. november 1984, Martin) bol slovenský spisovateľ pre deti a mládež, redaktor. Pseudonym: Gusto L. Monikin, G.L.-Monikin

Rodina
------

* otec: Gustáv Longauer
* matka: Alojzia rod. Mydlová
* manželka: Monika rod. Smidová

Životopis
---------

V roku 1927 – 1931 navštevoval učiteľský ústav v Banskej Bystrici. Učiteľ v Donovaloch, v Podlaviciach, Dúbravici a v Banskej Bystrici. Od roku 1947 korektor v Matici slovenskej, v roku 1953 – 1958 jazykový redaktor vo vydavateľstve Osveta, 1958 – 1967 korektor v TSNP v Martine.

Literárnej práci sa venoval od roku 1938. Spolupracoval s časopismi *Slniečko* a *Matičné čítanie*. Venoval sa ochotníckemu divadlu a orgenizácii kultúrnych podujatí, pracovník miestnych odborov MS. V Martine spolupracoval so slovenským spevokolom.

Dielo
-----

* *Ranné lúče*, Trnava, 1947
* *Domáce zvieratá*, Martin, 1955
* *Pamätníček 1-2*, Martin, 1956
* *50 rokov rybárstva v Turci*, Martin, 1983

Literatúra
----------

* *Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000*
* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 160679
* VIAF: 3236156565750423500002
Podoba kráľa Šalamúna z roku 1866
**Šalamún** (hebr.: שלמה), syn kráľa Dávida a manželky Uriáša, ktorú Dávid zneuctil, Betsabe, bol kráľom zjednoteného Izraelského kráľovstva. Vládol približne v rokoch 970 - 931 pred Kr. (podľa Williama F. Albrighta v rokoch 962 – 922 pred Kr.) po tom čo ho ešte žijúci kráľ Dávid (jeho otec) ustanovil za kráľa, namiesto jeho staršieho brata Adoniaša (porov. 1Kr 1). Za jeho vlády dosiahlo kráľovstvo najväčší územný a hospodársky rozmach, po jeho smrti sa však v dôsledku roztržky medzi nastupujúcim kráľom a poddanými (porov. Kr 1 12) rozpadlo na severné Izraelské kráľovstvo a južné Judejské kráľovstvo. Poddaní totiž žiadali uľahčenie služby, do ktorej ich povolal Šalamún, avšak Šalamúnov nástupca nesúhlasil. Šalamún tiež nechal v Jeruzaleme vystavať chrám, ktorý bol až do svojho zničenia Babylončanmi v roku 586 pred Kr. strediskom židovského náboženstva. Šalamúnovu vládu popisuje biblická Prvá Kniha Kráľov a Druhá kniha kroník.

Podľa biblického rozprávania bol Šalamún známy svojou múdrosťou, ktorú prišla obdivovať aj kráľovná zo Sáby (1 Kráľ 10). V židovskej tradícii je považovaný za autora troch biblických kníh: knihy Prísloví, knihy Kohelet (Kazateľ) a Piesne piesní. Podľa Biblie napísal až 3 000 prísloví a zložil 1 005 piesní. Moderná textová kritika Šalamúnovo autorstvo spochybňuje.

Šalamún obchodoval po súši i po mori s ďalekými krajinami, napríklad s týrskym kráľom Chíramom, ktorý mu dodával cédrové a cyprusové drevo na stavbu Jeruzalemského chrámu. 

Mierové vzťahy s okolitými štátmi budoval Šalamún na rozsiahlych dynastických manželstvách. Šalamún mal 700 manželiek a 300 vedľajších žien. Oženil sa napríklad s Naamou, dcérou egyptského faraóna. Podľa Biblie sa na sklonku života odvrátil od Božích ciest a jeho pohanské ženy ho zviedli k modloslužbe. Na žiadosť pohanských manželiek budoval pre cudzích bohov výšiny, háje a chrámy, kde ich spolu uctievali. Podľa Biblie previedol aj svojho syna cez oheň (obetova svojho syna Molochovi). Šalamún zomrel vo veku 80 rokov a bol pochovaný v meste Dávidovom na vrchu Sión. Po jeho smrti kraľoval v Judsku jeho syn Rechabeám (Roboam), v severnom kráľovstve sa stal kráľom Jeroboam..

Referencie
----------

1. ↑   *Biblia do mobilu (Eku.) › 1. Kráľov › 11. Kapitola › 3. Verš* [online]. www.bible.sk, [cit. 2018-08-15]. Dostupné online.
2. ↑  BIBLIA, STARY ZAKON, 1 KRAL 11:3. [s.l.] : [s.n.].

Pozri aj
--------

* Kniha prísloví
* Kniha Kazateľ
* Pieseň piesní
* Kniha múdrosti

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Šalamún (biblická postava)**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Šalamún (biblická postava)**

Externé odkazy
--------------

* Šalamúnova múdrosť Archivované 2016-03-04 na Wayback Machine
* Šalamúnove bane

Autoritné údaje: * BnF: 12095820b
* GND: 118605100
* ISNI: 0000 0001 0804 0267
* LCCN: n80024516
* NK ČR: jn20000720339
* ULAN: 500372725
* VIAF: 100963493
* WorldCat: lccn-n80024516
**Iľja Paulíny-Tóth** (*de Tőre et Tóthmegyer*; \* 27. december 1896, Martin – † 12. február 1965, Bratislava) bol slovenský verejný činiteľ, vysokoškolský pedagóg a lekár; vnuk Viliama Pauliny-Tótha; syn Žigmunda Pauliny-Tótha a Margity Pauliny-Tóthovej; manžel Heleny Petzovej.

Životopis
---------

Narodil sa v rodine Žigmunda Pauliny-Tótha a jeho manželky Margity Pauliny-Tóthovej. Mal troch bratov - Jána, Platona a Viliama. Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici a v Šoprone, neskôr na lekárskej fakulte univerzít v Budapešti a v Bratislave.  
 
Zúčastňoval sa národného kultúrneho pohybu, v roku 1918 podpísal martinskú Deklaráciu slovenského národa, v roku 1919 bol členom československej delegácie v Budapešti. Bol prívržencom a členom Slovenskej národnej strany.  

Po vypuknutí Slovenského národného povstania odišiel na povstalecké územie, od 1. september 1944 bol spolupovereníkom a od 5. september 1944 zástupcom povereníka Slovenskej národnej rady pre zdravotníctvo. Po prechode Slovenského národného povstania do hôr pôsobil ako lekár partizánskeho oddielu *Smrť fašizmu*.  

Neskôr bol členom Demokratickej strany, poslancom Slovenskej národnej rady v rokoch 1945 - 1946 a predsedom jej rozpočtového výboru. Pôsobil tiež ako hlavný zdravotný komisár Bratislavy, podpredseda Ústrednej jednoty československých lekárov a po oslobodení pracoval ako externý profesor na lekárskej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Pôsobil ako riaditeľ Štátnej infekčnej nemocnice v Bratislave. Je tiež autorom článkov a štúdií v odbornej tlači.

Ocenenie
--------

* 1945 - Rad SNP I. triedy

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrike evanjelický zbor v Martine riadok 1, pokrstený ako Eliáš Žigmund Paulíny-Tóth
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 175709
* VIAF: 7368156565704223500008
**Šťúr obrovský** alebo **škorpión obrovský** (lat. *Pandinus imperator*; niekedy do slovenčiny prekladané ako *šťúr kráľovský*) je druh z čeľade *Scorpionidae*.

Opis a spôsob života
--------------------

Je to pravdepodobne najväčší druh šťúra. Žije v Západnej Afrike. Samec dorastá až do 18 cm. Škorpión je prispôsobený na život vo veľmi vysokých teplotách, najlepšie zo všetkých živočíchov. Aj v najväčšom suchu stráca vďaka pevnému povrchu tela iba jednu desaťtisícinu zo svojich telesných tekutín. Medzi živočíchmi je to absolútny rekord. Bruško škorpióna sa skladá z prednej širšej časti a z užšieho pohyblivého chvosta, na konci ktorého má tŕň s dvoma jedovými žľazami. Chvost je jeho útočnou aj obrannou zbraňou. Živí sa hmyzom a pavúkmi, z ktorých vyciciava telové šťavy. Korisť chytá svojimi klepietkami a potom ohne zadoček hore nad chrbát a omráči ju bodnutím.

Jeho bodnutie nie je bolestivejšie ako bodnutie včely. Jeho jed je takisto porovnateľný s jedom včely. Iba výnimočne môžu nastať u človeka smrteľné alergické reakcie.

Chov
----

Na chov tohto druhu šťúra je vhodné terárium už od rozmerov 30 x 30 x 30 cm. Pri chove viacerých jedincov je nutné samozrejme rozmery upraviť. Ako substrát do terária sa používa buď lignocel (kokosová drť), prípadne rašelina. V skutočnosti sa často tieto dva substráty zmiešavajú, pretože rašelina dobre drží vlhkosť (ktorá by mala byť pre tento druh okolo 70 – 85 %), ale zasa je náchylná na plesne. Určite by mala byť výbavou terária miska s vodou a nízky úkryt – najlepšie nejaký kus kôry.

Tento druh sa dá chovať (dokonca sa to odporúča) aj v chovných skupinách 3 – 10 kusov.

Zaujímavosti
------------

Exoskelet tohto druhu po ožiarení ultrafialovým svetlom veľmi pekne dozelena svetielkuje.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Šťúr obrovský**
Hrob na Národnom cintoríne v Martine
Dr. **Miloš Štefanovič** alebo **Miloš Vladimír Štefanovič** (pseudonymy: *Nebojsa*, *Vladimír*, *Vladimírovič*, *Zvolenčan*; \* 2. november 1854 – † 21. november 1904) bol slovenský advokát a verejný činiteľ.

Životopis
---------

Ľudovú školu vychodil v Krupine, stredoškolské štúdium absolvoval na slovenských gymnáziách v Martine, Revúcej a Bratislave. Po skončení štúdia na právnickej fakulte pracoval v rokoch 1880 - 1884 ako advokátsky koncipient v kancelárii Matúša Dulu v Martine a neskôr v advokátskej kancelárii Michala Mudroňa, ktorú potom po ňom aj prevzal. V 90. rokoch 19. storočia patril k čelným predstaviteľom Slovenskej národnej strany.

Bol jeden z iniciátorov a vedúcich činiteľov aliančnej spolupráce Slovákov, Srbov a Rumunov v Uhorsku v boji za národné práva a proti maďarizácii verejného života.

V dňoch 17. až 25. mája roku 1894, na memorandovom monstreprocese v Kluži proti rumunským činiteľom zo Sedmohradska, vystupoval v úlohe obhajcu spolu so slovenskými advokátmi, ktorými boli Matúš Dula a Štefan Fajnor. Na protest proti politickému manipulovaniu procesu sa všetci traja obhajcovia vzdali svojej úlohy.

Od roku 1903 bol hlavným riaditeľom Tatrabanky v Martine.

Pamiatky
--------

V bratislavskom Starom Meste je na jeho počesť pomenovaná ulica.

Rodina
------

* otec Samuel Dobroslav Štefanovič (1822-1910) - slovenský národný buditeľ a publicista
* matka Karolína rod. Pirovská
* brat Mojmír Karol Štafanovič

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Referencie
----------

1. ↑   *Lexikón osobností mesta Martin*. 1. vyd. Martin : Osveta, 2006. ISBN 80-8063-223-5. Kapitola ŠTEFANOVIČ, Miloš Vladimír - politik, advokát, s. 249.
2. ↑  VOZÁR, Jozef. Začiatky pestovania právnej vedy na Slovensku: Sté výročie založenia Právneho obzoru a prvé osobnosti slovenskej právnej vedy. *Historický časopis* (Bratislava: Historický ústav SAV), 2017, roč. 65, čís. 2, s. 331. Dostupné online [cit. 2021-09-26]. ISSN 0018-2575.

Autoritné údaje: * NK ČR: mzk2003187038
* PIM: PIM283417
* SNK: 170568
* VIAF: 84550130
Frízský kôň
**Frízsky kôň** patrí medzi najstaršie európske plemená koní. Jeho vek sa odhaduje na 3000 rokov. Patrí k pôvodným severoeurópskym plemenám. Oceňovali ho pre jeho výkonnosť už starí Rimania.

Dejiny
------

Frízske plemeno vďačí za mnohé svoje črty andalúzskemu koňovi zo Španielska. Je to chladnokrvný, ťažný kôň pochádzajúci z primitívneho lesného koňa. Rimania ho oceňovali ako vynikajúceho pracovného koňa. Plemeno dostalo meno podľa Frízska: oblasti v Holandsku a Nemecku. Predpokladá sa, že pochádza z obdobia tisíc rokov pred Kr. V priebehu rokov sa plemeno skvalitňovalo a zároveň sa zlepšoval jeho osud. Bol územčistý, húževnatý a otužilý s poslušnou povahou a bol z neho vynikajúci záprahový kôň. Bol vysoko cenený aj ako kráľovský vojnový kôň. Hoci nebýva veľký (aj keď dnešný trend uprednostňuje vysoké kone; niektoré majú už bežne výšku nad 168 cm), má neobyčajne vznešené správanie a pôsobivú akciu s vysokým krokom. Vplyv španielskych koní počas španielskej nadvlády v Nizozemsku (v rokoch 1568 – 1648) dodal plemenu viac ušľachtilosti.

Napriek svojej výnimočnosti, na začiatku 20. storočia frízsky kôň takmer vyhynul. Chovateľský zväz bol založený v roku 1879, ale popularita klusákov, medzi ktorými toto plemeno vynikalo, viedla ku kríženiu s cieľom zvýšiť rýchlosť na úkor pôvodného typu. V roku 1913 zostali vo Frízsku len tri žrebce. Plemeno zachránila druhá svetová vojna, keď mali holandskí poľnohospodári nedostatok vozidiel i pohonných hmôt a boli nútení vrátiť sa ku koňom. Druhú vážnu krízu prekonával chov frízkych koní v 60. rokoch, keď sa chovná báza znovu kriticky znížila. Aj táto však bola úspešne prekonaná a chov frízskych koní sa rozšíril prakticky do celého sveta. Zväz chovateľov frízskych koní získal v roku 1954 titul "kráľovský".

Vzhľad
------

Dnešný frízsky kôň má kompaktnú telesnú stavbu s honosnými chodmi a pokojným temperamentom. Má výšku od 150 – 170 cm, krátke silné nohy (u ľahších typov dlhšie a menej silné) s tvrdými kopytami a dobre osvaleným telom, a dlhú elegantnú hlavu. Krk má výrazne klenutý (labutí) a vznosný. Jeho vlnitá hriva a chvost pripomínajú hrivu a chvost andalúzskeho a luditánskeho koňa. Sú to výlučne vraníky bez bielych znakov. V lete srsť vybledne na slnku a môže mať čokoládové sfarbenie; preto niektorí chovatelia v Holandsku púšťajú svoje kone do výbehov len v noci aby nevybledli. Pre svoju čiernu farbu, elegantné chody i povahu je frízsky kôň obľúbený ako kočiarový, pohrebný aj cirkusový. Prvé frízske kone sa uplatňovali v jazdeckých školách vo Francúzsku a v Španielsku, kde vynikali v cvikoch vysokej školy. Stále je po nich dopyt ako po kočiarových koňoch – či už v súťažiach alebo pre parádu – pretože ich jednoliata čierna farba sa dobre ukáže takmer v akejkoľvek skupine.

Využitie
--------

Frízske kone sú absolútne bezproblémové, pokojné a ľahko ovládateľné. Nie sú ľakavé a dobre znášajú i ostatné zvieratá. V súčasnej dobe sú veľmi populárne a obľúbené.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Frízsky kôň**

Externé odkazy
--------------

* Frízsky kôň v atlase na konicci.cz
**Erik Pačinda** (\* 9. máj 1989, Košice) je profesionálny slovenský futbalista hrajúci za slovenský prvoligový klub FC Košice. Jeho pozíciou je post pravého krídelnika, poprípade hrotového útočníka.

Klubová kariéra
---------------

### Košice

Pačinda futbalovo vyrastal v Košiciach, kde pôsobil v juniorských rokoch za Lokomotívu Košice, či v seniorských za MFK Košice respektíve FC VSS Košice.

  

### Dunajská Streda

Po zostupe Košíc do druhej ligy kvôli finančným problémom prestúpil Erik Pačinda do Dunajskej Stredy. V klube sa mu darí pomerne dobre, v momentálne prebiehajúcej sezóne zaznamenal v prvom kole v zápase proti Podbrezovej gól pri výhre 2 : 1. V danej sezóne dal Pačinda v lige 4 góly.

### Plzeň

Po konflikte s hlavným trénerom Dunajskej Stredy Petrom Hyballom odišiel Pačinda do českej Plzne. Nastúpiť mohol až v roku 2019. V zimnej príprave nastúpil do troch zápasov za A-tím a dal 3 góly.

### Spartak Trnava

Pačinda prišiel do Trnavského Spartaku v lete 2020 z českej Viktórie Plzeň. Za Spartak odohral 12 zápasov v ktorých sa mu podarilo streliť 5 gólov.

### Košice

Po necelom pol roku Erik Pačinda odišiel do rodných Košíc kvôli nezhodám v Spartaku Trnava, kde tréner Norbert Hrnčár nemal s Pačindom žiadne plány do budúcna. Na svoj debutový zápas v drese druholigových Košíc ešte stále čaká.

Referencie
----------

1. ↑   *Košice zostupujú do druhej ligy* [online]. [Cit. 2018-07-26]. Dostupné online.

Zdroje
------

* Oficiálny profil hráča na stránke klubu FC DAC 1904 Archivované 2018-07-26 na Wayback Machine
* Oficiálny profil hráča na stránke Transfermarkt.com
* Štatistiky hráča

  


| * z
* d
* u
Súpiska FC Spartak Trnava |
| --- |
| 
* 1 Kamenár
* 2 Štetina
* 4 Gorosito
* 5 Breznik
* 6 Procházka
* 7 Djuricin
* 8 Štefánik
* 11 Azango
* 13 Ujlaky
* 14 Peña
* 17 Paur
* 18 Šulek
* 19 Ristovski
* 20 Oseni
* 21 Karhan
* 23 Daniel
* 24 Koštrna
* 25 Bainović
* 26 Kóša
* 27 Bernát
* 28 Bukata
* 29 Mikovič Kapitán klubu
* 31 Rusov
* 71 Takáč
* 72 Vantruba
* 77 Bolaji
* 80 Zeljković
* 97 Ofori
* 99 Ikugar
* Tréner: Gašparík

 |
**Li Kche-čchiang** (čín. 李克强 – Li Kche-čchiang, pchin-jin: *Lǐ Kèqíang*; \*1. júl 1955) je bývalý premiér Čínskej ľudovej republiky a bývalý člen stáleho výboru politbyra Ústredného výboru Komunistickej strany Číny.

Kariéra
-------

Pochádza zo skromných podmienok, jeho otec je farmárom z provincie An-chuej. V mladosti bol počas Kultúrnej revolúcie poslaný na vidiek manuálne pracovať. Je absolventom Pekinskej univerzity, kde vyštudoval právo a ekonómiu. Prešiel radom funkcií v Komunistickej lige mládeže a Komunistickej strane, až sa roku 1998 stal guvernérom provincie Che-nan a zároveň najmladším guvernérom v Číne. V rokoch 2004 až 2007 bol guvernérom provincie Liao-ning.

Politika
--------

Úspešný politik bol dlho vnímaný ako jeden z možných nástupcov prezidenta Chu Ťin-tchaoa. Je hlasným zástancom Chuovho konceptu harmonickej spoločnosti a s bývalým prezidentom ho spája 25-ročné priateľstvo. Napriek jeho úspechom verejnosť vníma najmä jeho "smolu", keď počas jeho dvoch funkčných období ako guvernér vypukli v provincii Che-nan tri rozsiahle požiare. V roku bol 2008 vymenovaný do funkcie vicepremiéra a v roku 2012 nahradil v premiérskom kresle Wen Ťia-paoa.

Jeho oficiálne portfólio zahŕňalo financie, rozvoj a cenovú kontrolu. Často hovoril o potrebe zlepšiť prístup k cenovo dostupnému bývaniu a zdravotnej starostlivosti. Obmedzujúc sa na ekonomické otázky, Li nemal silné slovo v strategických oblastiach ako diplomacia a armáda. Oproti silnému prezidentovi Si Ťin-pchingovi sa premiér Li držal relatívne v úzadí.

Referencie
----------

1. ↑  SLEZÁK, Milan. *Výsledky sjezdu komunistické strany Číny* [online]. 2007, [cit. 2015-01-02]. Dostupné online. (česky)
2. ↑  MILES, James. *Opatrný skok Číny vpred* [online]. etrend.sk, 2010, [cit. 2015-01-02]. Dostupné online. Archivované 2010-01-09 z originálu.
3. ↑  HUDEC, Štefan. *Čína ukázala nové tváre* [online]. sme.sk, 2007. Dostupné online. [nefunkčný odkaz]

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Li Kche-čchiang**

Autoritné údaje: * GND: 1027326110
* ISNI: 0000 0000 4758 9984
* LCCN: no2008027457
* VIAF: 76117719
* WorldCat: lccn-no2008027457