**Mil Mi-28** (kód NATO *Havoc*) je ruský moderný útočný vrtuľník, pre boj proti tankom a obrneným vozidlám z konca 80. rokov 20. storočia. Tento nástupca stroja Mil Mi-24 je konštruovaný tak, aby bolo možné stroj prepraviť letecky do miesta nasadenia, tam ho rýchlo zostaviť a pripraviť k nasadeniu do boja. Maximálna rýchlosť vpred činí asi 300 km/hod.

Vznik a vývoj
-------------

Mil Mi-28
Mi-28N na výstave MAKS2013
Koncom 60. rokov 20. storočia prebiehal v USA program vývoja špecializovaného útočného vrtuľníka AH-56 Cheyenne, ktorý bol široko propagovaný západnou tlačou. Hoci bol tento program nakoniec zrušený, o podobný typ vrtuľníka prejavil záujem aj Sovietsky zväz. Dňa 6. mája 1968 bolo prijaté uznesenie Ústredného výboru a Rady ministrov ZSSR o vytvorení Mi-24, ktoré okrem iného zahŕňalo aj vývoj útočného vrtuľníka s vyššou cestovnou rýchlosťou a lepšou manévrovateľnosťou. Do konca toho istého roka bol na svete prvý projekt Mi-28, ale zavedeniu novej koncepcie bránilo viacero faktorov. Hlavnými príčinami boli nejasná predstava armády o tvare takéhoto vrtuľníka, veľké vyťaženie kancelárie Mil, ako aj choroba a smrť hlavného konštruktéra M.L. Mila. 

K vývoju Mi-28 (produkt 280) sa v kancelárii Mil vrátili v roku 1972 pod vedením nového hlavného konštruktéra M.V. Oľševca. V roku 1976 bol zadefinovaný vonkajší tvar Mi-28 a všetky práce na novom bojovom stroji začal viesť hlavný konštruktér A.N. Ivanov. 

Popri Mi-28 prebiehal v tej dobe v ZSSR vývoj ešte ďalšieho bojového vrtuľníka. Tento projekt závodu N.I. Kamova niesol označenie V-80 a neskôr vyústil do vzniku vrtuľníka Ka-50. Dňa 16. decembra 1976 bolo prijaté uznesenie o pokračovaní vývoja oboch typov, pričom jeden z nich sa mal stať budúcim sovietskym útočným vrtuľníkom. Keďže sovietske letectvo nedodalo konkrétne takticko-technické požiadavky, konštruktéri Kamova a Mila mali pri tvorbe svojich návrho pomerne voľné ruky. V dôsledku toho sa spustila pomerne unikátna súťaž, v rámci ktorej uplatnili konštruktéri dva úplne odlišné prístupy. Vznikli tak dva rôzne vrtuľníky, ktoré sa líšili aerodynamickým usporiadaním, vzletovou hmotnosťou, posádkou, zbraňami, vybavením atď.

Prvý prototyp Mi-28 bol postavený v júli 1982 a po niekoľkých mesiacoch pozemných skúšok sa 10. novembra tohto istého roku začali letové testy. Prvá etapa štátnych skúšok bola ukončená v roku 1984 a následne sa začala druhá etapa vojskových skúšok. Vďaka psobivým výsledkom prvých testov sa ministerstvo leteckého priemyslu vo februári 1984 rozhodlo, že môže začať príprava na sériovú výrobu Mi-28. Sovietske letectvo malo dostať prvý vrtuľník Mi-28 v roku 1987, k tomuto však nikdy nedošlo. 

Štúdie, uskutočnené v tej dobe v Spojených štátoch preukázali, že pri vtedajšej úrovni elektroniky nemožno vytvoriť plnohodnotný jednomiestny bojový vrtuľník. Sovietski vojenskí experti však dospeli k záveru, že ​​bude možné vyvinúť plne automatizovaný systém, vďaka ktorému bude môcť viesť bojovú činnosť vo vrtuľníku iba jeden pilot. V októbri 1984 tak zvíťazilo skôr politické ako pragmatické riešenie a pre sériovú výrobu bol vybraný vrtuľník Ka-50. Ako sa neskôr ukázalo, išlo o chybný krok, keďže jednomiestna koncepcia bojového vrtuľníka sa príliš neosvedčila. Bolo vyrobených iba niekoľko kusov a vrtuľník sa v súčasnoti vyrába v dvojmiestnom prevedení ako Ka-52.

Hoci projekt vývoja Mi-28 nebol zrušený, od roku 1986 už bol jednoznačne preferovaný vývoj Ka-50. Finančné prostriedky na vývoj Mi-28 boli znížené a súťaž pokračovala pomerne neférovým spôsobom. Pre skúšobné lety boli postavené 2 prototypy: prvý mal klasický trojlistý chvostový rotor, zatiaľ čo druhý bol osadený dvojitým chvostovým rotorom. 

Stavba tretieho prototypu sa začala v roku 1985 a boli pri nej zohľadnené všetky požiadavky zákazníka. V roku 1987 dostal tento modernizovaný vrtuľník označenie Mi-28A. Od prvých dvoch prototypov sa líšil výkonnejšími motormi TV3-117VMA, zdokonaleným prístrojovým vybavením a upravenou hlavnou prevodovkou. Na koncoch krídel sa objavili kontajnery s infračervenými a radarovými klamnými cieľmi. Testy prvého Mi-28A sa začali v januári 1988 a v januári 1991 sa k nemu pridal ďalší.

V roku 1993 prejavilo letectvo predbežný záujem o počiatočnú sériu vrtuľníkov Mi-28A. Vzhľadom na nedostatočné financovanie sa však dokončenie vývoja oneskorilo a vybavenie vrtuľníkov sa na danú dobu stalo morálne zastaraným. A hoci sa už Mi-28A nachádzal v záverečnej fáze štátnych skúšok, jeho ďalší vývoj bol zastavený. Bolo prijaté nové rozhodnutie sústrediť všetky finančné prostriedky do vývoja novej verzie bojového vrtuľníka. Ten dostal označenie Mi-28N („N" - noc), čo poukazovalo na požadovanú spôsobilosť, operovať nielen počas dňa, ale aj počas noci a za akéhokoľvek počasia.

Let prvého prototypu Mi-28N sa uskutočnil 14. novembra 1996. Dňa 30.apríla 1997 sa začali závodné letové skúšky, ktoré v roku 2001 pokračovali štátnymi skúškami. Tie boli ukončené 26. decembra 2008. Celkovo sa ich zúčastnili dva prototypy a sedem predsériových vrtuľníkov. Dňa 15. októbra 2009 bol Mi-28N oficiálne zavedený do služby.

Operačné nasadenie
------------------

### Ruská invázia na Ukrajinu

Dňa 24.2.2022 zahájilo Rusko na Ukrajine letecké operácie na podporu pozemných vojsk, ktoré sa snažili obsadiť niekoľko ukrajinských miest. Popri lietadlách Su-34 zohrávali dominantnú úlohu pri útokoch na pozemné ciele útočné vrtuľníky vrátane Mi-28. Tie počas prvých mesiacov vojny vykonávali spolu s vrtuľníkmi Ka-52 a Mi-24/35 bojové lety vo veľmi nízkej výške, odkiaľ pôsobili proti ukrajinským silám. Zvyčajne lietali vo dvojiciach a proti ukrajinskej pechote používali kombináciu neriadených rakiet a kanónov. Proti obrneným vozidlám a iným opevneným cieľom nasadzovali protitankové riadené strely. Počas bitky o Kyjev boli nasadené Mi-28 a Mi-24 primárne cez deň a Ka-52 operovali hlavne v noci.

V priebehu prvých dvoch rokov vojny stratilo Rusko minimálne 13 vrtuľníkov Mi-28.

Verzie
------

**Mi-28N** - základný variant zavedený v roku 2009.

**Mi-28UB** - cvično-bojová verzia vrtuľníku Mi-28N, ktorá bola zavedená v roku 2017. Hlavnou odlišnosťou od základnej verzie je inštalácia ovládacích prvkov do predného kokpitu (u Mi-28N sú len vzadu).

**Mi-28NE** - exportná verzia, ktorá bola ponúkaná od roku 2012.

**Mi-28NM** - najnovšia verzia, ktorá by sa mala začať vyrábať od roku 2019.

Používatelia
------------

Alžírsko  Alžírsko

* Alžírske vzdušné sily - k decembru 2018 disponovali 12 vrtuľníkmi Mi-28NE. Celkovo Alžírsko objednalo 42 vrtuľníkov tohto typu (zmluva z júla 2015).

Irak  Irak

* Iracké armádne letectvo - k decembru 2018 disponovalo 17 vrtuľníkmi Mi-28NE.

Rusko  **Rusko**

* Vojenské vzdušné sily Ruskej federácie - k marcu 2019 disponovali viac ako 83 vrtuľníkmi Mi-28N a 12 vrtuľníkmi Mi-28UB:
	+ 15. brigáda armádneho letectva – 12× Mi-28N (Ostrov, Pskovská oblasť)
	+ 549. letecká základňa armádneho letectva – 2× Mi-28N (Puškin, Petrohrad)
	+ 39. vrtuľníkový pluk (39. VP) – 4× Mi-28N (Džankoj, Krym)
	+ 16. brigáda armádneho letectva – 21× Mi-28N (Zernograd, Rostovská oblasť)
	+ 55. samostatný vrtuľníkový pluk (55. OVP) – 18× Mi-28N (Korenovsk, Krasnodarský kraj)
	+ 487. samostatný vrtuľníkový pluk (487. OVP) – 14× Mi-28N (Buďonnovsk, Stavropoľský kraj)
	+ Letecká skupina 344. centra bojovej prírpavy a preškoľovania letového personálu – 1× Mi-28UB, 4× Mi-28N (Toržok, Tverská oblasť)
	+ 17. brigáda armádneho letectva – 20× Mi-28N (Novosibirsk/Tolmačiovo)
	+ Akrobatická skupina „Berkuty" – 6× Mi-28N (Dobrynskoje, Vladimírska oblasť)

Technické údaje (Mi-28N)
------------------------

* Posádka: 2 (pilot, navigátor/operátor zbraňových systémov)
* Dĺžka (vrátane rotorov): 21,16 m
* Dĺžka trupu: 17,01 m
* Rozpätie krídel: 4,88 m
* Priemer rotora: 17,2 m
* Výška: 4,8 m
* Prázdna hmotnosť: 8 550 kg
* Pohotovostná hmotnosť: 10 900 kg
* Maximálna vzletová hmotnosť: 12 100 kg
* Motor: 2x Klimov TV3-117VMA
* Výkon motoru: 2200 hp (každý motor)

### Výkony

* Maximálna rýchlosť horizontálneho letu: 300 km/h
* Cestovná rýchlosť: 265 km/h
* Stúpavosť: 13,6 m/s
* Praktický dostup: 5 600 m
* Statický dostup: 3 600 m
* Bojový dolet: 460 km, so štyrmi prídavnými nádržami 1 110 km

Referencie
----------

1. ↑  Ми-28
2. ↑  Ми-28Н
3. ↑   static.rusi.org, [cit. 2024-02-26]. Dostupné online.
4. ↑   *Attack On Europe: Documenting Equipment Losses During The 2022 Russian Invasion Of Ukraine* [online]. oryxspioenkop.com. Dostupné online.
5. ↑  ANALYSIS: 2019 World Air Forces Directory
6. ↑  "Вертолеты России" передали ВКС России четыре новых вертолета Ми-35М и два Ми-28УБ
7. ↑  ВКС России получили семь вертолетов Ми-28Н, Ми-28УБ и Ми-35М
8. ↑  Ми-28Н Ночной охотник

Zdroje
------

* March, Peter R. *Directory of military aircraft of the world*, Cassel&Co, ISBN 1-85409-527-7

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mil Mi-28**

Externé odkazy
--------------

* Článok o Mil Mi-28


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Letecký portál |

| * z
* d
* u
Vrtuľníky firmy Mil |
| --- |
| 
* Mi-1
* Mi-2
* Mi-3
* Mi-4
* V-5
* Mi-6
* V-7
* Mi-8
* Mi-9
* Mi-10
* Mi-12
* Mi-14
* V-16
* Mi-17
* Mi-18
* Mi-19
* Mi-20
* Mi-22
* Mi-24
* Mi-25
* Mi-26
* Mi-28
* Mi-30
* Mi-32
* Mi-34
* Mi-35
* Mi-36
* Mi-38
* Mi-40
* Mi-42
* Mi-44
* Mi-46
* Mi-52
* Mi-54
* Mi-58
* Mi-60

 |