**Dejiny filozofie** je filozofická disciplína, ktorá študuje filozofické myšlienky a koncepty v ich časovom vývoji. Predmetom dejín filozofie je vývin filozofie.
Zaoberá sa problémami ako: 

* Čo poháňa vývoj myšlienok a myslenia?
* Akým spôsobom a do akej miery sa na tomto vývoji podieľa historický kontext?
* Do akej miery môžu byť filozofické texty z rôznych historických dôb chápané dnes?

Dejiny filozofie katalogizujú a roztrieďujú filozofické smery, školy, koncepty a myšlienky. Ich cieľom je pochopiť vývin filozofických ideí.

Západná filozofia
-----------------

Západná filozofia má dlhú históriu, tradične rozdeľovanú do štyroch etáp: staroveká, stredoveká, novoveká a súčasná. Staroveká etapa končí pádom Ríma. Pôsobili v nej aj grécki filozofi ako napríklad Platón. Stredoveká etapa trvá približne do konca 15. storočia. Slovo *novoveká* je užívané rôzne. Zahŕňa všetko od záverečnej fázy stredovekej etapy po 20. storočie. Súčasná filozofia zahrňuje filozofiu 20. storočia až po súčasnosť.

### Staroveká filozofia

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Staroveká filozofia*
Iónia, východisko ranej gréckej filozofie v západnej časti Malej Ázie
Všeobecne sa myslí, že počiatky západnej filozofie sa zrodili v gréckych mestách západnej časti Malej Ázie. Prvým filozofom má byť Táles Milétsky, ktorý bol činný okolo roku 585 pred Kr. Zanechal po sebe známy výrok „*Všetko je voda*". K jeho najznámejším žiakom patrili Anaximenes („*Všetko je vzduch*") a Anaximandros. 

Ďalší myslitelia a filozofické školy sa objavili v Grécku v nasledujúcich storočiach. K najvýznamnejším patria Herakleitos („*Všetko je oheň*" a všetko je chaotické a premenlivé), Anaxagoras (realita je zariadená tak, že musí byť v každom ohľade ovládaná mysľou), pluralisti a atomisti (svet sa skladá z nespočítateľných, navzájom interagujúcich častí), eleati Parmenides a Zenón z Eley (všetko je Jedno a zmena je nemožná) a sofisti (stali sa známymi pre tvrdenia, podľa ktorých pravda nie je nič iné, len názor, a tiež preto, že učili ľudí argumentovať falošne za účelom dosiahnutia akýchkoľvek želaných záverov). Centrom filozofie sa postupne stávali Atény - dominantný mestský štát v Grécku.

Existuje značná literatúra ohľadne toho, prečo aténska kultúra umožňovala rozvoj filozofie. Podľa jednej populárnej teórie bolo toho príčinou skutočnosť, že Atény mali priamu demokraciu. Z Platónových spisov vieme, že mnohí sofisti zakladali rečnícke školy, že boli v spoločnosti rešpektovaní a že boli svojimi študentmi dobre platení. Iná teória vysvetľuje zrod filozofických diskusií prítomnosťou otrokov, ktorí, pracujúc, poskytovali dostatok voľného času slobodným občanom. Oslobodení od práce na poliach a iných manuálnych činností boli schopní zúčastňovať sa na zhromaždeniach a tráviť dlhý čas v diskusiách o populárnych filozofických otázkach. Študenti sofistov potrebovali získať rečnícke zručnosti, aby nadobudli na zhromaždeniach vplyv a zvýšili si tým rešpekt a blahobyt. Vďaka takýmto motívom boli metódy vedenia diskusie sofistami rozvinuté na vysokú úroveň.

#### Prehľad

* Predsokratovská filozofia: Táles, Anaximandros, Anaximenes, Pytagoras, Hérakleitos, Xenofanes, Parmenides, Zenón z Eley, Empedokles, Anaxagoras, Leukippos, Demokritos
* Klasická grécka filozofia: Sokrates, Platón, Aristoteles
* Helenistická filozofia: Sofisti, Kynizmus, Stoicizmus, Epikureizmus, Eklekticizmus, Skepticizmus, Novoplatonizmus

### Stredoveká filozofia

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Stredoveká filozofia*
Stredoveká filozofia sa vo veľkej miere zaoberala podstatou Boha a aplikáciou aristotelovskej logiky a myslenia na každú oblasť života. Výrazné úsilie bolo venované dokazovaniu existencie Boha použitím logiky. 

Tomáš Akvinský (1224/1225 - 1274)
Príkladom je kozmologický argument tradične prisudzovaný Tomášovi Akvinskému. Podľa tohoto argumentu, všetko čo existuje má príčinu. Ak teda príčina A vyvolá dôsledok B, samotná príčina A je len dôsledkom nejakej inej príčiny. A keďže všetko, čo existuje, má mať príčinu, prichádzame tak k nekonečnej reťazi príčin a následkov. Pretože však nemôže existovať takáto nekonečná kauzálna reťaz, musela v minulosti existovať nezapríčinená prvá príčina. Ňou je Boh. Tomáš Akvinský použil tento argument tiež k dokázaniu toho, že Boh je dobrý. Všetko má v sebe istý podiel dobra. Príčina každej veci je však lepšia ako vec, ktorá je jej dôsledkom. Prvá príčina je preto to najlepšie, čo môže byť. Podobné argumenty boli použité napríklad k dokázaniu Božej moci. 

Ďalším dôležitým argumentom v prospech existencie Boha bol ontologický argument. Hovorí, že Boh má všetky možné dobré vlastnosti. Existencia ako taká je dobrá, preto je atribútom Boha, a preto Boh existuje. Tento argument bol použitý v rôznych podobách rôznymi filozofmi, počnúc Descartom.

Okrem Tomáša Akvinského k ďalším dôležitým predstaviteľom stredovekej filozofie patrí napríklad Duns Scotus a Pierre Abélard.

V stredoveku pojem *filozofie* mal iný rozmer, než aký má dnes. Akékoľvek štúdium vecí mimo teológie a medicíny sa nazývalo filozofiou. Odtiaľ možno vysvetliť, prečo dnes akademický titul PhD. (lat. *philosophiae doctor*) zahŕňa také široké spektrum predmetov.

#### Prehľad

* Raný stredovek: Patristika (Augustín z Hippa, Pseudodionýzios Areopagita, Boethius, Eriugena), Raná scholastika (Anselm z Canterbury, Pierre Abélard, Bernard z Clairvaux, Škola v Chartres)
* Vrcholný stredovek: Maimonides, Vrcholná scholastika (Albert Veľký, Tomáš Akvinský, Bonaventura), Roger Bacon
* Neskorý stredovek: Majster Eckhart, Ján Duns Scotus, William Occam, Neskorá scholastika
* Arabská filozofia: Avicenna, Averroes, Al-Kindí, Al-Fárábí

### Novoveká filozofia

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Novoveká filozofia*
René Descartes (1596 - 1650)
Obsah pojmu *Novoveká filozofia* nie je pri jeho používaní v praxi dostatočne jednotne vymedzený. Podľa jedného pohľadu sa novoveká filozofia začína tzv. vekom rozumu, nepokladajúc tak Erazma Rotterdamského a Machiavelli za novovekých filozofov. Podľa iného sa začína už renesanciou. Končiť sa má počiatkom 19. storočia, kedy sa objavuje hegelianizmus a idealizmus. Problémom teda je, že mnohí autori vymedzujú novovekú filozofiu rôzne. Jeden autor môže pokladať za potrebné rozlišovať medzi vekom rozumu alebo prvými novovekými filozofmi a medzi osvietenstvom, druhý autor však môže považovať periódu rokov 1600-1800 za jeden vývojový celok. Z týchto dôvodov sa vymedzujú historické etapy novovekej filozofie vo Wikipédii do storočí.

#### Prehľad

* Renesančná filozofia
* Mikuláš Kuzánsky, Erasmus Rotterdamský, Mikuláš Kopernik, Giordano Bruno, Francis Bacon, Niccolo Machiavelli, Thomas Morus
* Reformačné hnutie: Ján Hus, Martin Luther, Filip Melanchton, Ulrich Zwingli, Ján Kalvín
* Novoveký racionalizmus: René Descartes, Baruch Spinoza, Gottfried Leibniz
* Novoveký empirizmus: John Locke, George Berkeley, Thomas Hobbes
* Isaac Newton
* Osvietenstvo: Charles Louis Montesquieu, Voltaire, Jean-Jacques Rousseau, David Hume, Immanuel Kant

### Súčasná filozofia

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Súčasná filozofia*
20. storočie je obdobie, v ktorom tradičné istoty boli spochybnené. Objavujú sa nové sociálne, ekonomické a vedecké problémy. 

Epistemológia (teória poznania) bola centrom filozofického záujmu, ako je to vidieť z diel Martina Heideggera, Karla Poppera, Claude Lévi-Straussa a Bertranda Russella. Fenomenologicky orientovaná metafyzika podporila vznik existencializmu (Jean-Paul Sartre, Maurice Merleau-Ponty, Albert Camus) a postštrukturalizmu (Gilles Deleuze, Jean-François Lyotard, Michel Paul Foucault, Jacques Derrida). Na súčasnú filozofiu mali tiež vplyv psychoanalytické diela Sigmunda Freuda, Jacques Lacana, Julia Kristevana a ďalších.

#### Prehľad 19. storočia

* Nemecký klasický idealizmus: Johann Gottlieb Fichte, Friedrich Wilhelm Joseph von Schelling, Georg Wilhelm Friedrich Hegel
* Wilhelm von Humboldt, Friedrich Schleiermacher
* Jeremy Bentham, Auguste Comte, Herbert Spencer, John Stuart Mill, Ludwig Feuerbach
* Arthur Schopenhauer, Friedrich Nietzsche, Søren Kierkegaard
* Dialektický materializmus: Karl Marx, Friedrich Engels

#### Prehľad 20. storočia

* Filozofia života: Henri Bergson, Wilhelm Dilthey, Hans Driesch, Oswald Spengler
* Pragmatizmus: William James, John Dewey
* Fenomenológia: Edmund Husserl, Martin Heidegger, Hans-Georg Gadamer, Maurice Merleau-Ponty, Paul Ricoeur, Jan Patočka, Max Scheler
* Existencializmus: Jean-Paul Sartre, Albert Camus, Karl Jaspers, Martin Buber, Emmanuel Lévinas
* Pierre Teilhard de Chardin, Novoscholastika
* Marxizmus: Vladimír I. Lenin, Ernst Bloch, Theodor W. Adorno
* Filozofia jazyka: Ferdinand de Saussure, Ludwig Wittgenstein, Noam Chomsky, Umberto Eco
* Analytická filozofia: George Edward Moore, Bertrand Russell, Rudolf Carnap, Gottlob Frege
* Filozofia vedy: Karl Raimund Popper, Paul Karl Feyerabend, Thomas Kuhn
* Willard Van Orman Quine, Hilary Putnam, John Searle, Saul Kripke
* Oxfordská škola: Gilbert Ryle, John Austin, Peter Strawson
* Hans Georg Gadamer, Michel Paul Foucault, Jacques Derrida, Jean-François Lyotard

Východná filozofia
------------------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Východná filozofia*
Konfucius (552/551 pred Kr. - 479 pred Kr. 
Na Západe sa pojem Východná filozofia vzťahuje na rôzne filozofie Východu, menovite filozofie Číny, Indie, Perzie, Japonska a ďalších krajín. Treba však vždy brať do úvahy, že tento pojem ignoruje fakt, že tieto krajiny nepatria do tej istej kultúry.

Staroveká východná filozofia sa vyvinula hlavne v Indii a Číne. Indické a hinduistické školy možno považovať za najstaršie filozofické školy; grécku filozofiu predchádzajú o takmer 500 rokov. Hinduistická filozofia začína Upanišádami, ktorých počiatok je datovaný približne na rok 800 pred Kr. Filozofická konštrukcia indických náboženstiev (najmä hinduizmus, džinizmus a budhizmus) je založená práve na Upanišádach. Konfucianizmus môže byť považovaný za najstaršiu filozofickú školu v Číne. Vyvinul sa približne v rovnakom čase, ako sa budhizmus a džinizmus vyvinuli v Indii. Taoizmus ako ďalší príklad filozofickej školy sa vyvinul v Číne okolo roku 200 pred Kr.

### Prehľad

* Babylonská filozofia
* Indická filozofia

Buddha, Mahávíra, Ánanda, Védy, Upanišády
* Perzská filozofia
* Čínska filozofia

Konfucius, Lao-c', Čuang-c', Mo-c'
* Budhistická filozofia

Literatúra
----------

* Ojzerman, Teodor Iľjič (1976), *Problémy filozofie a filozofie dejín*, Bratislava: Nakladateľstvo Pravda

Externé odkazy
--------------

* History of Islamic Philosophy Henry Corbin

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku History of philosophy na anglickej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
filozofia |
| --- |
| západná filozofia **·** východná filozofia |
| Dejiny filozofie | 
* staroveká filozofia
* stredoveká filozofia
* byzantská filozofia
* novoveká filozofia
* súčasná filozofia

 |
| Vetvy | 
* logika
* epistemológia
* metafyzika
* estetika
* etika

 |
| Filozofia podľa predmetu | 
* filozofia konania
* filozofia fyziky
* filozofia biológie
* filozofia chémie
* filozofia výchovy
* filozofická ekonómia
* environmentálna filozofia
* filozofia geografie
* filozofia informácií
* filozofia dejín
* filozofická antropológia
* filozofia jazyka
* filozofia kultúry, kultúrne štúdiá a kulturológia
* filozofia práva
* filozofia literatúry
* filozofia matematiky
* filozofia mysle
* filozofia hudby
* ontológia
* metafilozofia
* politická filozofia
* filozofia psychológie
* filozofia náboženstva
* filozofia vedy

 |
| Filozofické školy  a smery | 
* aristotelizmus
* averroizmus
* avicennizmus
* dekonštrukcionalizmus
* deontológia
* dialektický materializmus
* dualizmus
* egoizmus
* epifenomenalizmus
* epikureizmus
* existencializmus
* feminizmus
* fenomenológia
* funkcionalizmus
* hedonizmus
* hegelianizmus
* humanizmus
* hermeneutika
* idealizmus
* individualizmus
* kynizmus
* kritický racionalizmus
* liberalizmus
* libertarianizmus
* logický pozitivizmus
* lingvistická filozofia
* marxizmus
* materializmus
* monizmus
* naturalismus
* neomarxizmus
* postmarxizmus
* nihilizmus
* novoplatonizmus
* neoracionalizmus
* objektívny idealizmus
* peripatetici
* platonizmus
* posthumanizmus
* postpozitivizmus
* postmodernizmus
* postštrukturalizmus
* pragmatizmus
* solipsizmus
* realizmus
* relativizmus
* scholastika
* skepticizmus
* stoicizmus
* subjektívny idealizmus
* štrukturalizmus
* tomizmus
* utilitarizmus

 |
| Kategórie |