recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Johann Dick** (\* 23. marec 1927 – † 18. september 1986, československo-západonemecká hranica, neďaleko obce Mähring, Bavorsko) bol západonemecký občan zastrelený československými pohraničníkmi.

Priebeh incidentu
-----------------

Johann Dick, žijúci v Bavorsku, bol bývalý nemecký vojak, ktorý sa na dôchodku zaoberal tým, že obchádzal bavorské hranice. Táto záľuba sa mu stala osudnou. 18. septembra 1986 na neho 200 metrov hlboko na území Bavorska začalii paľbu československí pohraničníci. Podľa všeobecne prijímanej verzie sa pohraničníci domnievali, že je jedným z dvoch Poliakov, ktorí sa v ten deň pokúsili prekročiť československo-bavorskú hranicu. Pohraničníci ho smrteľne zraneného odvliekli na československé územie, kde zomrel.

Udalosť prerástla do medzinárodného incidentu. Československá strana najskôr tvrdila, že prešiel hranice, československé úrady navyše v snahe sťažiť vyšetrovanie nevydali späť celé telo. Chýbal okrem iného žalúdok, ktorého priestrel bol pravdepodobne hlavnou príčinou smrti. V súvislosti s tým bolo vyslovené podozrenie, že sa tak československá strana snažila zahladiť dôkazy o tom, že nebol riadne ošetrený a že teda československí pohraničníci nielenže strieľali, ale neskôr, keď už vedeli o svojom omyle, neposkytli zranenému adekvátnu pomoc (zvyšné pozostatky boli vydané na nátlak bavorských úradov s niekoľkodňovým oneskorením). Ukázalo sa tiež, že Dickova mŕtvola bola okradnutá o peniaze a nejaké ďalšie drobnosti.

Časom sa ukázalo, že zapieranie viny bolo márne. Pohraničníci po sebe zanechali v Bavorsku veľa stôp, bavorská polícia objavila na mieste vraždy niektoré drobné časti ich vybavenia, zásobník pištole a tiež nábojnice a strely zo samopalov v okolitých stromoch. Československo nakoniec svoju vinu priznalo, vyplatilo vdove odškodné vo výške 100 000 mariek (dvojnásobok toho, čo žiadala) a nemeckej strane sa ospravedlnilo. Vinníci však boli potrestaní miernymi trestami: najvyšším bolo 14 dní väzenia (za neopatrné prekročenie štátnej hranice). V roku 2001 stáli pohraničníci pred súdom znova. Boli ale nakoniec oslobodení, pretože žiadnemu z nich nebolo preukázané, že smrtiaci výstrely vypálil práve on.

Literatúra
----------

* Luděk Navara: Príbehy železnej opony, Brno 2004, ISBN 80-7294-135-6 (str. 156-167)

Externé odkazy
--------------

* Muž, ktorý si vyžreboval vlastnú smrť (v češtine)
* Johann Dick na stránkach Ústavu pre výskum totalitných režimov (v češtine)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Johann Dick na českej Wikipédii.*
**Johann Ambrosius Bach** (\* 22. február 1645, Erfurt — † 2. marec 1695, Eisenach) bol nemecký hudobný skladateľ obdobia baroku a otec významného skladateľa Johanna Sebastiana Bacha.

Život
-----

Johann Ambrosius Bach sa narodil 22. februára 1645 v meste Erfurt ako dvojča Johanna Christopha Bacha (1645-1693), ako syn hudobníka Christopha Bacha (1613–1661) a jeho manželky Magdalény, rodenej Grablerovej. Johann získal hudobné vzdelanie už od deviatich rokoch v meste Arnstadt. Po smrti svojho otca pokračoval ešte jeden rok, a potom sa vydal svojou vlastnou cestou. Zamestnanie našiel vo svojom rodnom meste ako huslista. V roku 1671 sa presťahoval so svojou rodinou do Eisenachu, v dnešnom Durynsku, kde získal prácu ako dvorný trumpetista a hudobný skladateľ.

1. apríla 1668 sa oženil s Mariou Elisabeth Lämmerhirtovou. Mali spolu 8 detí, vrátane Johanna Sebastiana Bacha. Dňa 3. mája 1694 zomrela Maria Elisabeth Lämmerhirtová, a tak sa Johann znovu oženil 27. novembra 1694 s Barbarou Margarethou, rodenou Keulovou. Tri mesiace po tejto svadbe Johann zomrel.

Potomstvo
---------

S Mariou Elisabeth Lämmerhirtovou mal Johann 8 detí:

1. Johann Rudolf - pokrstený 19. januára 1670 v Erfurte; † 17 júla 1670 v Erfurte (6 mesiacov)
2. Johann Christoph - pokrstený 18. júna 1671 v Erfurte; † 22 februára 1721 v Ohrdrufe (49 rokov)
3. Johann Balthasar - pokrstený 6.marca 1673 v Eisenachu; † 5.4.1691 v Eisenachu (18 rokov)
4. Johannes Jonas - pokrstený 02. februára 1675 v Eisenachu; † 22 mája 1685 v Eisenachu (10 rokov)
5. Maria Salome - pokrstený 27. mája 1677 v Eisenachu; † 27 decembra 1728 v Erfurte (51 rokov)
6. Johanna Juditha - pokrstený 28. januára 1680 v Eisenachu; † 03.mája 1686 Eisenach (6 rokov)
7. Johann Jacob - pokrstený 11. februára 1682 v Eisenachu; † 16 apríla 1722 v Štokholme (40 rokov)
8. Johann Sebastian Bach - narodil sa 21. marca 1685 v Eisenachu; † 28 júla 1750 v Lipsku (65 rokov)

Referencie
----------

1. ↑  WOLFF, Christoph. *Johann Sebastian Bach*. Preklad Helena Medková. Vyd. 1. Praha : Vyšehrad, 2011. 540 s. ISBN 978-80-7429-171-5. S. 42.
2. ↑  WOLFF, Christoph. *Johann Sebastian Bach*. Preklad Helena Medková. Vyd. 1. Praha : Vyšehrad, 2011. 540 s. ISBN 978-80-7429-171-5. S. 56-57.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Johann Ambrosius Bach na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 132249634
* VIAF: 72547809
Slovo **aleluja** alebo **haleluja** pochádza z hebrejského výrazu **הללו יה** (*halelú-jáh*), ktorý znamená *Chváľte Pána*. Okrem imperatívu slovesa **הלל** *hillel*- chváliť obsahuje tento výraz aj Božie meno v jeho kratšej podobe **יה** (*yh*, „jáh"). To sa obvykle prekladá jednoducho ako „Pán", „Hospodin", alebo „Jehova". 

Latinská podoba tohoto termínu, z ktorej potom vznikla podoba slovenská, je *alleluia*. 

Tento výraz sa (vo svojich rôznych obmenách *halelú-jáh, halelú-él, halelú-hú* a pod.) vyskytuje najmä v starozákonných žalmoch. Kresťanské cirkvi ho prevzali a urobili z neho jedno z kľúčových a najpoužívanejších slov v liturgii, podobne ako to urobili aj s inými hebrejskými slovami (amen a pod.) 

Vo fonetickom prepise do gréčtiny sa slovo **aleluja** objavuje veľmi hojne ako súčasť hymnov v knihe Zjavenia svätého Jána, kde je už ustáleným liturgickým prvkom. V rímskokatolíckej cirkvi (presnejšie v latinskom obrade) je výrazom charakteristickým pre veľkonočné obdobie. Preto sa v pôstnom období nepoužíva vôbec, až zaznie prvý raz slávnostne na vigílii na Bielu sobotu, kedy cirkev chváli Boha za vzkriesenie Krista. Naopak, v byzantskom obrade je predpis o speve aleluja namiesto prokimena alebo spevu *Boh je Pán* na utierni znakom pôstneho obdobia.
**USS Hawaii (CB-3)** bola treťou jednotkou bojových krížnikov triedy Alaska USA. Rozhodnutie o stavbe bolo zapríčinené obavami USA z nasadenia podobných typov Japonskom, k ničeniu konvojov USA. Pomenovaný bol podľa vtedajšieho teritória, spolkového štátu Havaj. USS - označenie US Navy pre svoje plavidlá (United States Ship). CB - označenie US Navy pre bojové krížniky (Large Cruisers, Cruiser Battleship).

Stavba
------

Sesterská loď Hawaia - USS Alaska.
Hawaii v lodenici.
Kýl lode Hawaii bol položený v lodenici New York Shipbuilding Corporation v Camdene v štáte New Jersey v máji 1943 a slávnostne spustená na vodu bola v novembri 1945. Štandardný výtlak lode bol 27 500 t. bojový 34 253 t.

Pohon a pancierovanie (plán)
----------------------------

Pohonná jednotka pozostávala z ôsmich kotlov a štyroch vysokotlakových turbín, ktoré dodávali lodi výkon až 153 000 ks čo je asi 102 500 kW. Zásoba 3 619 ton paliva postačovala, pri ekonomickej rýchlosti 15 uzlov uraziť 12 000 námorných míľ. Loď mohla dosiahnuť najvyššiu rýchlosť 33 uzlov. Pancierovanie na lode bolo 152-228 mm na bokoch, a menej dôležité časti (napr. korma) ešte menej, na delostreleckých vežiach a mostíku od 279–330 mm, a paluba mala 50,8 mm. Pancierovanie pod vodou nebolo viacvrstvé, čím sa líšila od bojových lodí. I tak však bolo pancierovanie lepšie ako na ťažkých krížnikoch. Jednotka mala len jediné kormidla (ako krížnik), ktoré spôsobovalo menšie ťažkosti pri manévrovaní, hlavne pri plnej rýchlosti. Počet skrutiek - štyri.

Výzbroj (plán)
--------------

Hlavná výzbroj lode pozostávala z troch trojhlavňových veží, s osadenými delami kalibru 305 mm (12"/50). Sekundárna výzbroj určená hlavne na boj s ľahšími hladinovými loďami, ako sú torpédoborce, ľahké krížniky a pod. pozostávala z dvanástich dvojhlavňových veží kalibru 127 mm rozmiestnených po dvoch na bokoch a dve boli v osi lode jedna vpredu, druhá vzadu, nad delostrelectvom hlavného kalibru. Protileteckú výzbroj zastupovalo 56 kanónov kalibru 40 mm, 34 guľometov kalibru 20 mm. Za vežou a pred jediným komínom, boli na bokoch lode bol nainštalované dva katapulty pre lietadlá. Guam mohol niesť až štyri lietadlá (hydroplány) OS-2U Kingfisher, po roku 1945 Seahawk, niesol však len dve až tri .

Dohra
-----

Stavba USS Hawaii bola oproti svojej predchodkyni, sesterskej lodi Guam oneskorená skoro o dva roky. Keďže spustená bola až po vojne, a predpoklad do budúcnosti bol v použití ľahších hladinových lodí sústredených okolo lietadlovej lode, bola stavba USS Hawaii ako bojového krížnika pozastavená (február 1947). Neskôr, koncom štyridsiatich rokov sa uvažovalo o prestavbe na raketový krížnik. Vo februári 1952 bola jednotka preklasifikovaná na CBC-1 (Command Ship) - veliteľské plavidlo. Tento projekt bol však zrušený a jednotka bola znova preklasifikovaná na CB-3 v septembri 1954. V apríli 1959 ako nadbytočný bol predaný do šrotu.

Referencie
----------

1. ↑   Stránky o triede Alaska (anglicky)
2. ↑   Stránka o lodi USS Hawaii (anglicky)

|  |  |
| --- | --- |
| **Bojové krížniky: Trieda Alaska** |  |
| Alaska · Guam · Hawaii · Philippines · Puerto Rico · Samoa |
**USS *Hornet* (CV-8)** bola americká lietadlová loď triedy *Yorktown*. Bola tretia a zároveň posledná postavená loď tejto triedy. Do služby amerického námorníctva bola zaradená v októbri 1941 a zúčastnila sa prvých námorných bitiek v Pacifiku s japonským námorníctvom. 27. októbra 1942 bola potopená v bitke pri ostrovoch Santa Cruz.

Operačné nasadenie
------------------

Stredný bombardér B-25 Mitchell vzlieta z paluby USS Hornet na Tokio
V apríli 1942 USS Hornet poslúžila ako plávajúca základňa pre vzlet 16-tich stredných bombardérov B-25 Mitchell pod velením plukovníka Doolittlea k náletu na Tokio. V júni 1942 sa zúčastnila bitky pri Midway. V októbri 1942 sa zúčastnila bitky pri ostrovoch Santa Cruz, kde bola niekoľkokrát zasiahnutá a nakoniec 27. októbra 1942 potopená. Jej bojové meno bolo pridelené novej rozostavanej lietadlovej lodi USS Hornet (CV-12).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **USS Hornet (CV-8)**

Zdroje
------

STILLE, Mark. *Letadlové lodě USA vs letadlové lodě Japonska. Pacifik 1942*. Praha : Grada publishing, a.s. 2009. 80 s. ISBN 978-80-247-2517-8. (česky)

|  |  |
| --- | --- |
| **Lietadlové lode: Trieda Yorktown** |  |
| Yorktown · Enterprise · Hornet |
**Diadochovia** sú nástupcovia Alexandra Veľkého, ktorí si medzi sebou v rokoch 322 – 301 pred Kr. počas tzv. vojen diadochov rozdelili Alexandrovu ríšu. Boli to prevažne Alexandrovi spoločníci a generáli, ktorí po jeho smrti najprv dostali na starosť jednotlivé provincie. Pôvodne len ako správcovia území, ktoré mal zdediť Alexandrov syn Alexander IV. Aigos. Ten bol však len dieťaťom a spoluvládca Filip III. Arrhidaios nebol dostatočne silnou osobnosťou, aby ríšu udržal pohromade. Diadochovia sa preto rýchlo zmenili na suverénnych vladárov, ktorí medzi sebou začali bojovať o moc. Tí, ktorí dokázali uhájiť alebo dokonca rozšíriť svoje územia, prijali titul kráľa a založili nástupnícke kráľovstvá a vlastné dynastie.

Seleukos I. Nikatorzakladateľ Seleukovskej dynastie.
Ptolemaios I. Sótérzakladateľ Ptolemaiovskej dynastie vládnucej v Egypte.
Antigonos Monofthalmosnajstarší a dlhú dobu najmocnejší zo všetkých diadochov, zakladateľ Antigonovskej dynastie.
Lysimachosvládol v Trácii a Malej Ázii, po jeho smrti si kráľovstvo rozdelili Seleukovci a Ptolemaiovci.
Kassandrossyn Antipatra, vládol v Macedónii.
Démétrios Poliorkétéssyn Antigona, nevládol samostatne žiadnemu väčšiemu územiu.

Pozri aj
--------

* Dejiny Grécka
* Staroveké Grécko
* Helenizmus
* Vojny diadochov

Iné projekty
------------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Diadochové na českej Wikipédii.*
**Igor Teplan** (\* 1. marec 1934, Poltár-Zelené – † 14. máj 1997, Banská Bystrica) bol architekt.

Životopis
---------

Autor projektov obytných domov a objektov občianskej vybavenosti v Banskej Bystrici, Brezne, Lučenci, Prievidzi a v Rimavskej Sobote, monumentálneho Pamätníka v Nemeckej, realizovaného podľa projektu M. Beluša, A. Béla, E. Stančíka a sochára A. Vika (1958), rozšíreného urbanistického riešenia a návrhu Pamätnej izby i rekonštrukcie vápenky v Nemeckej, realizovaného podľa jeho koncepcie (1959-1961). Pôsobil ako vedúci ateliéru Stavoprojektu (bývalý Krajský projektový ústav) v Banskej Bystrici (1958-1992), autorizovaný architekt v Banskej Bystrici (od 1992). Autor projektu i realizácie Strednej priemyselnej školy spojovej techniky J. Murgaša v Banskej Bystrici (1963-1964); autor Krematória v Banskej Bystrici spoločne s Elenou Bellušovou a M. Kasandrom (1967-1970); autor prevádzkovej budovy Stavoprojektu, administratívnej budovy S KNV, KOR a iných objektov v Banskej Bystrici.

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 60875
* SNK: 167347
* VIAF: 3935156565752423500003
**Diadumenianus**, celým menom **Marcus Opellius Antoninus Diadumenianus** (\* 14. september 208 – † 8. máj 218) bol v rokoch 217 – 218 rímsky cisár. 

Bol synom rímskeho cisára Macrina Marca Opellia (a neskôr aj jeho spoluvládcom) a Nonie Celsy. 

Macrinus viedol v roku 217 boje s partským kráľom Artabanom IV. Po bitke pri meste Nisibis, ktorá nedopadla pre Rimanov dobre, bola uzavretá mierová zmluva (jar 218). Táto zmluva bola pre Rimanov nevýhodná, čo viedlo k nespokojnosti v armáde a k povstaniu, ktoré s cieľom dosadiť na trón svojho vnuka Bassiana začala Julia Maesa so svojimi dcérami. Bassianus bol légiami 16. mája 217 vyhlásený za cisára pod menom Marcus Aurelius Antoninus. Macrinus v snahe o udržanie stability vymenoval svojho syna Diadumeniana za Augusta (vládcu), čím sa snažil Macrinus posilniť svoju dynastiu. 

Diadumenianus a jeho otec v rozhodujúcej bitke so stúpencami Bassiana neďaleko Antiochie (v dnešnej Sýrii) utrpeli porážku. Po neúspešnom pokuse o útek boli zajatí a čoskoro, 8. mája 218, zabití. 

  


|  |
| --- |
| Diadumenianus**Severovská dynastia** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Macrinus** | **Rímsky cisár**217 – 218 | Nástupca**Heliogabalus** |

Autoritné údaje: * GND: 1025200306
* ISNI: 0000 0000 7979 4026
* LCCN: nb2010014805
* VIAF: 89203309
* WorldCat: lccn-nb2010014805
**Hugo Freund & Co** bola klenotnícka firma, založená v roku 1908 v Prahe. Zakladateľom spoločnosti bol Hugo Freund.

História značky
---------------

Spoločnosť „Hugo Freund & Co" mala vo Viedni, Pforzheime, Antverpách a vo Švajčiarsku svoje pobočky, ktoré udržiavali stály styk s ústredňou v Prahe a starali sa o nákup aj export, informovali ústredňu o dôležitých zahraničných novinkách a situácii na trhu.

Na konci druhej svetovej vojny bola spoločnosť „Hugo Freund & Co" znárodnená.

Galéria
-------

* Hugo Freund & Spol.Hugo Freund & Spol.
* RecepciaRecepcia
* KanceláriaKancelária
* SkladSklad

Divízie spoločnosti
-------------------

* Výroba šperkov
* Predaj diamantov

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hugo Freund & Co**

Externé odkazy
--------------

* Freund & Co (česky)
* Hugo Freund na stránce www.holocaust.cz (česky)
* Silver Lipstick Holder, Hugo Freund Prague, cca 1935 (anglicky)
* Hugo Freund & Co (nemecky)
* Hugo Freund na www.geni.com (česky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hugo Freund & Co na českej Wikipédii.*
**Hugo Freund** (\* 2. január 1879, Praha, Rakúsko-Uhorsko – † 25. máj 1942, Lublin, Poľsko) bol český klenotník a obchodník s diamantmi. V roku 1908 založil spoločnosť „Hugo Freund & Co".

História značky
---------------

V roku 1908 bola založená klenotnícka spoločnosť „Hugo Freund & Co" v Prahe na Ovocnom trhu č. 15. Zakladateľom sa stal Hugo Freund, ktorý závod v roku 1920 rozšíril zavedením predaja vreckových hodín, čím získal pre Československo právo zastúpenia továrne na vreckové hodinky „Zenith" v Le Roche a ďalších švajčiarskych tovární, akými boli „International Watch Company", „Schaffhausen", „Doxa", „Landorf", „Medana".

Úmrtie
------

V roku 1942 bol Hugo Freund, ktorý bol židovského pôvodu, zatknutý nacistami a deportovaný do Terezína, v ktorom nacisti vytvorili koncentračný tábor. V rámci jednej zo skupín sa stal jedným z piatich preživších. Čoskoro nato došlo k jeho deportácii do koncentračného tábora Majdanek v Lubline. Väznenie v tomto tábore neprežil a čoskoro po svojom príchode na miesto zomrel.

Referencie
----------

1. ↑   *Hugo Freund* [online]. [Cit. 2019-06-06]. Dostupné online.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku do dnes Hugo Freund na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Freund & Co (po česky)
* Hugo Freund na www.holocaust.cz (po česky)
* Silver Lipstick Holder, Hugo Freund Prague, cca 1935 (po anglicky)
* Hugo Freund & Co (po nemecky)
United Colors of Benetton v Prahe
**Benetton** je talianska odevná spoločnosť so sídlom v Trevise, ktorá vyrába módne oblečenie pre mladých. Na propagáciu svojich výrobkov využila preteky monopostov F1. Motto spoločnosti: *United Colors of Benetton*

Najprv sponzorovala tímy F1 Tyrrell, Alfa Romeo a Toleman. Koncom roka 1985 tím Toleman kúpila a od sezóny 1986 súťažila v F1 s vlastným tímom ako Benetton Formula. V F1 pôsobila v rokoch 1986-2001. Ako výrobca podvozku získala jeden konštruktérsky titul majstra sveta v sezóne 1995 a pre Michaela Schumachera dva jazdecké tituly majstra sveta v sezónach 1994 a 1995. Počas celého obdobia bolo sídlo tímu vo Veľkej Británii, od roku 1996 však napriek tomu Benetton ako jediný tím v histórii F1 zmenil svoju národnú príslušnosť a stal sa z neho taliansky tím. Po odchode Michaela Schumachera po sezóne 1995 do tímu Ferrari začal Benetton strácať svoju konkurencieschopnosť a v roku 2001 z F1 odišiel. Svoju výrobnú továreň na stavbu podvozkov vo Veľkej Británii predal spoločnosti Renault.

Benetton v F1 súťažil s motormi BMW, Ford a Renault. Na benettonoch jazdili: Michael Schumacher, Gerhard Berger, Jean Alesi, Johnny Herbert, Nelson Piquet, J.J. Lehto, Jos Verstappen, Roberto Moreno, Teo Fabi, Thierry Boutsen, Alessandro Nannini, Martin Brundle, Riccardo Patrese, Giancarlo Fisichella, Jenson Button a Alexander Wurz.
**Hugo Bänziger** (\* 3. január 1956, Zürich) je švajčiarsky ekonóm a bankový manažér. Od roku 2006 zastával funkciu v predstavenstve spoločnosti Deutsche Bank ako Chief Risk Officer a člen výkonného výboru skupiny.

Životopis
---------

Hugo Bänziger vyštudoval moderné dejiny, právo a ekonómiu na univerzite v Berne, promoval z ekonomickej histórie. Svoju kariéru začal v roku 1983 v švajčiarskej federálnej bankovej komisii. Od roku 1985 do roku 1996 pracoval v Credit Suisse v Zürichu a Londýne, najskôr v retailovom bankovníctve a následne ako manažér v oddelení Corporate Finance. V roku 1990 bol menovaný globálnym riaditeľom pre finančné produkty Credit CS.

V roku 1996 odišiel do Deutsche Bank v Londýne. V roku 2000 bol menovaný generálnym riaditeľom, od roku 2004 zodpovedný za riadenie operačných rizík. Dňa 4. mája 2006 bol menovaný do funkcie Chief Risk Officer a do predstavenstva banky. Jeho povinnosti zahŕňajú riadenie úverových, trhových a operačných rizík, s dôrazom na korporatívnu bezpečnosť a kontinuitu podnikania a financií. Od mája 2007 je zodpovedný za právne záležitosti a dodržiavanie predpisov.

Bol tiež predseda dozornej rady DWS Investment GmbH, člen dozornej rady Eurex Clearing AG, Eurex Frankfurt AG a člen predstavenstva Eurex Zürich AG.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hugo Bänziger na nemeckej Wikipédii.*
Účastník olympijských hierÚčastník olympijských hier

**Šárka Pančochová** (\* 1. november 1990, Uherské Hradiště) je česká snoubordiska.

Najväčšie úspechy
-----------------

V roku 2008 bola juniorskou svetovou šampiónkou a v marci 2014 sa stala prvou Češkou čo zvíťazila v celkovom hodnotení svetového poháru. Na Zimných olympijských hrách 2010 vo Vancouveri sa v disciplíne U-rampa umiestnila na 14. mieste. Na Zimných olympijských hrách 2014 v Soči na 16. mieste a v disciplíne slopestyle na 5. mieste. V slopestyle je zároveň vicemajsterka sveta z roku 2011.

Olympijské výsledky
-------------------

| Rok | Vek | Slopestyle | U-rampa |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | *19* |  | 14. |
| 2014 | *23* | 5. | 16. |

Osobný život
------------

V marci 2017 potvrdila svoju homosexualitu. „*Možno to bude inšpirácia pre ostatných. Najdôležitejšie zo všetkého predsa je, či ste dobrý človek. Keď sa ma na to niekto opýtal, nikdy som to netajila. Ale rovnako som to nikde verejne nevyhlasovala, pretože je to moja osobná vec a nikoho to nemusí zaujímať,*" vyhlásila.

Referencie
----------

1. 1 2   *Šárka Pančochová* [online]. Český olympijský výbor, [cit. 2017-03-19]. Dostupné online.
2. ↑   *Šárka Pančochová* [online]. Economia, [cit. 2017-03-19]. Dostupné online.
3. 1 2  ČERVENÝ, Michal. *Česká snoubordistka potvrdila svoju homosexualitu. Ako národ sme celkovo v pohode, tvrdí* [online]. N Press, 2017-03-15, [cit. 2017-03-19]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Šárka Pančochová**

Externé odkazy
--------------

* Profil na Českom olympijskom výbore
* FIS profil

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0001 1508 4655
* NK ČR: xx0132760
* VIAF: 167713203
Blízkozemský asteroid 4179 Toutatis
**Blízkozemská planétka** (***NEA*** z anglického **N**ear **E**arth **A**steroid) je planétka, ktorej obežná dráha je v blízkosti dráhy Zeme. Niektoré blízkozemské planétky aj pretínajú dráhu Zeme a predstavujú isté nebezpečenstvo zrážky. Tieto planétky sú preto najľahšie dosiahnuteľné pozemskými kozmickými sondami. Niektoré je možné dosiahnuť aj použitím nižšej relatívnej rýchlosti, aká je potrebná na dosiahnutie Mesiaca. Kozmickými sondami tak už bolo navštívených viacero blízkozemských planétok, vrátane 433 Eros, 25143 Itokawa a 4179 Toutatis.

Je známych okolo 1000 blízkozemských planétok do veľkosti okolo 32 km (1036 Ganymed). Pravdepodobne ich existuje niekoľko desiatok tisíc, z toho planétok s rozmermi nad 1 km môže byť okolo 2000.

Tieto planétky prežijú na svojich dráhach iba od 10 miliónov do 100 miliónov rokov, pretože sú často eliminované rozpadom dráhy a akréciou Slnka, kolíziami s vnútornými planétami alebo sú vymrštené zo slnečnej sústavy po tesnom prelete okolo planét. Tieto procesy ich mali eliminovať pomerne dávno, ale nové sú pravidelne dodávané z pásma planétok.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portálPortál slnečná sústava |

| * z
* d
* u
Malé telesá slnečnej sústavy |
| --- |
| 
* Vulkanoidy
* Blízkozemské planétky
* Pásmo planétok
* Trójania
* Kentauri
* Damokloidy
* Kométy
* transneptúnske objekty
	+ Kuiperov pás
	+ Rozptýlený disk
	+ Oortov mrak komét

 |
| **Iné telesá a oblasti**: Skupiny a rodiny planétok, Binárne planétky, mesiace planétok a slnečná sústava; **Kompletný zoznam**: Zoznam planétok |

| * z
* d
* u
Slnečná sústava |
| --- |
|  |
| 
* **Slnko**
* Merkúr
* Venuša
* Zem
	+ Mesiac
* Mars
* *Ceres*
* Jupiter
* Saturn
* Urán
* Neptún
* *Pluto*
	+ *Cháron*
* *Haumea*
* *Makemake*
* *Eris*

 |
| 
* planétky
* kométy
* mesiace
* Pásmo planétok
* Kuiperov pás
* transneptúnske telesá
* Oortov mrak komét
* slnečný vietor
* vznik a vývoj slnečnej sústavy
* dejiny výskumu slnečnej sústavy

 |
**Diaľnica A2** (alb. *Autostrada e Pavarësisë*, slov. *Diaľnica Slobody*) je diaľnica v Albánsku, ktorá spája mestá Levan a Vlorë. Je súčasťou VIII. paneurópskeho dopravného koridoru. Cez letnú sezónu výrazne odľahčila SH8 a SH4.

Trasa
-----

Prevádzkovaný úsek A2 začína južne od mesta Levan na SH4 (budúce pokračovanie A2, zatiaľ polovičný profil) odkiaľ trasa prechádza cez rieku Aoös, pokračuje na juh k mestu Vlorë, kde končí v centre a cesta pokračuje smer prístav. Trasa kopíruje SH8.

Výstavba
--------

Polovičný profil diaľnice bol otvorený 20. marca 2011 ako preložka SH8 a 27. júla 2012 bol otvorený plný profil v príležitosti stého výročia nezávislosti Albánska. Je to jedna z najmodernejších diaľnic v krajine, je bezplatná. Náklady na výstavbu dosiahli 60 miliónov eur. Výstavba obchvatov Fier a Vlorë sa posunula kvôli bankrotu spoločnosti Serenissima, ktorá to mala postaviť.

Výhľady do budúcnosti
---------------------

Po dobudovaní plného profilu SH4 - obchvatu mesta Fier bude vybudovaný ťah Vlorë - Durrës. Tento úsek je síce označovaný ako diaľnica, ale nevyhovuje medzinárodným požiadavkám. Plánuje sa obnovenie výstavby obchvatu Vlorë a výstavba smerom na juh, k mestu Orikum, pozdĺž Jadranského mora. Tak isto sa plánuje aj spojenie ku hraničnému prechodu Kakavijë s Gréckom, kde by sa napojila na plánovanú diaľnicu A5.

Galéria
-------

* Začiatok diaľnice A2 pri meste LevanZačiatok diaľnice A2 pri meste Levan
* SH4/A2 pred mestom FierSH4/A2 pred mestom Fier

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočne preložený z anglickej, nemeckej, talianskej a maďarskej wikipédie.*

| * z
* d
* u
Cestná infraštruktúra v Albánsku |
| --- |
| Diaľnice (*Rrugët autostradale*) | 
* A1
* A2

 |  |
| Štátne cesty (*Rrugët shtetërore*) | 
* SH1
* SH2
* SH3
* SH4
* SH5
* SH6
* SH7
* SH8
* SH9
* SH30
* SH40
* SH49
* SH52
* SH85

 |
**Pylaón** (starogr. *Πυλάων* – *Pylaón*) je v gréckej mytológii syn pylského kráľa Nélea a jeho manželky Chlóridy.

Zo vzťahu kráľa Nélea a jeho manželky Chlóridy sa narodilo trinásť detí, dcéra Péro a synovia, Pylaón, Tauros, Asterios, Déimachos, Alastor, Eurybios, Epilaos, Frasios, Eurymenes, Euagoras, Periklymenos a Nestor.

Pretože Néleos bol spojenec élidskeho kráľa Augeia a nechcel očistiť hrdinu Hérakla z vraždy Ifita, Hérakles Pylos napadol a Pylaón, ako aj jeho bratia a otec v boji s Héraklom padli. Ich rod však nevyhynul, lebo Pylaónov najmladší brat Nestor sa pre svoju mladosť boja nezúčastnil a v Pyle potom prevzal kráľovské žezlo. Po rokoch sa Nestor ako najstarší achájsky vodca preslávil v trójskej vojne.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Apollodoros, *Kronika*, 1,9,9.
2. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 337.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 311-312.
4. ↑  Hyginus, *Fabulae* 31.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 315-316.
**Hemodiafiltrácia** je jedna z metód náhrady obličiek. Niekedy sa klasifikuje ako forma dialýzy (v širšom zmysle). Hemodiafiltrácia je kombinácia hemodialýzy (v užšom zmysle) a hemofiltrácie, čiže k hemofiltračnému okruhu je pridaný dialyzátový tok.

K polopriepustnej membráne hemofiltra sa privádza dialyzačný roztok, tak aby látky s malou a strednou molekulovou hmotnosťou prechádzali prostredníctvom difúzie cez polopriepustnú membránu podľa koncentračného spádu. Súčasne sa membránou vyfiltruje z krvi veľký objem a s ňou konvekciou prechádzajú cez polopriepustnú membránu aj nízkomolekulové a
strednomolekulové rozpustené látky. Kvapalina, ktorá bola odčerpaná, je nahradzovaná substitučným roztokom.

Zdroje
------

* dialýza. In: KADLEC, Oskár, ed.  *Encyklopédia medicíny*. Bratislava: Asklepios, 1993-2004. ISBN 80-7167-008-1
* HIMMELFARB, Jonathan; SAYEGH, Mohamed H.. *Chronic Kidney Disease, Dialysis, and Transplantation E-Book (A Companion to Brenner and Rector’s The Kidney)*. [s.l.] : Elsevier Health Sciences, 2010. 760 s. ISBN 978-1-4377-3771-4. S. 278, 297.
Achajmenovské skalné hrobky v Nakš-i Rustame severovýchodne od Šírázu
**Nakš-e Rostam** (iné prepisy: **Nakše Rostam, Naqš-e/Naqše Rostam, Nakš-e/Nakše Rustam, Naqš-e/Naqše Rustam, Nakš-i/Nakši Rustam, Naqš-i/Naqši Rustam**; doslova: Rustamov obraz) je skalná stena neďaleko Stachru v Iráne, do ktorej sú vytesané hrobky achajmenovských kráľov a reliéfy z dôb prvých Sasánovcov. Pred skalou stojí dvanásťmetrová veža Ka‘ba-je Zardošt, o ktorej pôvodnom účele sa dodnes vedú vedecké debaty; iste však plnila významné náboženské funkcie.

Z achajmenovských hrobiek, vybudovaných zhruba desať metrov nad zemou a majúcich tvar gréckeho kríža, je možné bezpečne identifikovať iba hrobku kráľa Dareia I. vládnúceho v rokoch 522/521-486 pred Kr. Ostatné tri sa väčšinou pripisujú Xerxovi I. Artaxerxovi I. a Dareovi II. tj. panovníkom z 5. storočia pred Kr. Vo vnútri hrobky Dareia I. je rad postranných chodieb a miestností, ktoré by poskytli priestor prinajmenšom trom sarkofágom. O tom, kde bol pochovaný sám kráľ, sa pochopiteľne diskutuje.

Pozoruhodné sú aj monumentálne sasánovské reliéfy, najmä „historický" reliéf kráľa Šápúra I. z 3. storočia po Kr. Sú na ňom okrem kráľa zobrazení aj rímski cisári Valerianus a Philippus Arabs, z ktorých prvého Šápúr zajal a druhého donútil k plateniu tribútu. V pozadí stojí popredný predstaviteľ zarathuštrovskej „štátnej" cirkvi, kňaz Kartír. Tiež králi Ardašír I. Báhrám II. Narsé a niekoľko ďalších (identifikácia je sčasti sporná) tu zanechali „svoje" reliéfy.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Nakš-e Rostam**

Externé odkazy
--------------

* Naqš-e Rostam in: Encyclopaedia Iranica
* Nakš-i Rustam (po anglicky)
**Guarda** je mesto v Portugalsku. Leží uprostred rovnomenného okresu (município) v nadmorskej výške vac ako 1 000 metrov nad morom a má okolo 26 000 obyvateľov. 

Je to najvyššie položené mesto v štáte, na juhovýchod od mesta sa rozprestiera Serra da Estrela, najvyšší vrchol Portugalska. V roku 2002 získalo cenu *Cidade Bioclimática Ibérica* ako mesto s najlepšou bioklímou v Portugalsku a Španielsku. Centru mesta dominuje gotická katedrála La Sé, ktorej výstavba trvala od roku 1390 do roku 1540. Mesto je dobre prepojené s okolitými regiónmi štátu, vedú sem diaľnice A23 a A25 a železničná stanica má medzinárodné prepojenie.

Partnerské mestá
----------------

* Španielsko Béjar, Španielsko, 1979
* Izrael Safed, Izrael, 1982
* Nemecko Siegburg, Nemecko, 1985
* USA Waterbury, Connecticut, USA, 1984
* Francúzsko Wattrelos, Francúzsko, 1990

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Guarda (mesto)**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Guarda na anglickej Wikipédii.*
**Jozef Holička** (\* 25. september 1906, Bojnice – † 22. október 1979, Žiar nad Hronom) bol funkcionár KSČ, robotník, politický a hospodársky pracovník.

Rodina
------

* otec Jozef Holička
* matka Mária rod. Blahová

Životopis
---------

Po vychodení školy sa vyučil za tesára. Pracoval ako politický a hospodársky pracovník na viacerých miestach, účastník triednych bojov, ilegálneho protifašistického hnutia a SNP, pracovník Povereníctva SNR pre priemysel a obchod v Banskej Bystrici (1944). Vedúci odboru Štátnej administratívy KV KSS v Banskej Bystrici (1949 – 1957), podpredseda Oblastného výboru KSČ v Banskej Bystrici. Poslanec NZ (1948 – 1960), SNR (1960 – 1971). Autor a spoluautor prác o boji KSČ, publicista v miestnej tlači. Nositeľ viacerých vyznamenaní.

Literatúra
----------

* *Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000*
* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Asios** (starogr. *Ἄσιος* – *Asios*) je v gréckej mytológii syn Hyrtaka z Tróady a jeho manželky Arisby.

Arisbé, matka Asia, bola pôvodne manželkou Priama, neskoršieho kráľa Tróje. Z ich manželstva sa narodil Aisakos. Keď sa s ňou Priamos neskôr rozišiel a oženil sa s Hekabou, Arisbé sa vydala za Hyrtaka a porodila mu synov, Nisa, Hippokoóna a Asia, ktorý sa stal vládcom Arisby, mesta v Tróade.

Asios v desiatom roku trójskej vojny priviedol do Tróje vojsko z Arisby, aby Trójanom pomohol zdolať útočiacich Achájcov. Epický básnik Homér v druhom speve Iliady o Asiovom príchode do Tróje zaznamenal: „*Ktorí v Perkóte mali pri rieke Praktios domov, ktorí v Abýde žili a v Séste, v Arisbe nádhernej, tým bol zas vodcom Asios, syn Hyrtakov. Vládca mužov, ktorí z Arisby priviedli kone ohnivé, tiel ohromných, až od rieky Selléentos."*

Trójania celých desať rokov odolávali presile nepriateľa. Keď Achájcom nepomohla sila zbraní, zmocnili sa Tróje ľsťou a zničili ju. Vojna sa tak skončila záhubou porazených. Asios zomrel v dvanástom speve Iliady počas útoku Trójanov na achájsky tábor, rukou krétskeho kráľa Idomenea, ktorý mu vrazil oštep priamo do hrdla.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Apollodoros, *Kronika, Epitome*, E,3,35.
2. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,12,5.
3. ↑  Vergílius, *Aeneid*, 9,175-176.
4. ↑  Vergílius, *Aeneid*, 5,492.
5. ↑  Strabón, *Geographica* 8,1,20.
6. ↑  Homér, *Iliada*, 2, 835-840.
7. ↑  Vojtech Zamarovský. *Grécky zázrak*. Bratislava : Mladé letá, 1990. ISBN 80-06-00122-7. S. 87-88.
8. ↑  Homér, *Iliada*, 13, 384-391.
**Asistenčný pes** je pes špeciálne vycvičený na vykonávanie úkonov, ktoré pomáhajú zmierniť dopad zdravotného postihnutia klienta. Legislatíva upravujúca držbu takto vycvičených psov a podmienky, za akých smú byť psi cvičení, sa v mnohých krajinách líšia.

Definícia
---------

Podľa zákona 447 z roku 2008 je asistenčný pes na Slovensku klasifikovaný ako "pes so špeciálnym výcvikom". Pre výcvik takéhoto psa je odborne spôsobilá organizácia, ktorej predmetom činnosti je výcvik psov so špeciálnym výcvikom a je členom medzinárodnej organizácie združujúcej výcvikové školy alebo jej bola udelená akreditácia medzinárodnou organizáciou.

Klasifikácia
------------

Vo všeobecnosti existujú 3 základné typy výcviku, na základe ktorých sú psi klasifikovaní do skupín:

* *vodiaci pes* - zabezpečuje osobe so zrakovým postihnutím pomoc pri každodenných činnostiach, najmä pri samostatnom pohybe, podávaní predmetov a bezpečnom zvládnutí prekážok v priestore.
* *signálny pes* - zabezpečuje osobe so sluchovým postihnutím rozlišovať zvukové signály (napr. fax, mobilný telefón, budík, zvonček pri dverách a pod.).
* *asistenčný pes* - asistuje osobe s telesným postihnutím

Existuje však aj množstvo výcvikových programov, ktoré zmienené výcvikové typy kombinujú a vytvárajú tak klientovi so špecifickým zdravotným postihnutím psa "na mieru".

Typy asistenčných programov
---------------------------

*Mobilitný servis vozičkárov* - osobe na invalidnom vozíku zabezpečuje pomoc pri každodenných činnostiach, napr. prinesenie určených predmetov, zatváranie a otváranie dverí, pomoc pri prezliekaní, pritiahnutie invalidného vozíka, pomoc pri otáčaní atď.

*Balančný / čiastočne vodiaci pes* - zabezpečuje mobilitný servis osobám s kombinovanými zmyslovými poruchami najmä pri výpadkoch zraku a sluchu, pri strate koordinácie a priestorovej orientácie.

*Alertný pes* - psi s vrodenou senzibilitou detegujúcou indikačné zmeny v organizme. Spravidla cvičení ako psi epileptickí alebo diabetickí. Sú schopní rozpoznať blížiaci sa záchvat / nízku hladinu inzulínu v dostatočnom časovom predstihu a majiteľa naň upozorniť. V prípade nevyhnutnosti ataku sú schopní priniesť lieky, mobilný telefón, zablokovať psovoda alebo privolať pomoc.
Asklépiadova mozaika, Dom delfínov, Délos
**Asklépiades** (starogr. *Ἀσκληπιάδης*) bol grécky mozaikár v 2. storočí pred Kr.

Asklépiades, umelecký mozaikár z fenického Aradu (dnes v západnej Sýrii), tvoril približne v druhej polovici 2. stor. pred Kr. Z jeho mozaikovej tvorby je známa len jediná podlahová mozaika z ostrova Délos, a to vďaka tomu, že bola autorom signovaná (táto signatúra je však už len fragmentárna).

|  |  |
| --- | --- |
| *[Ἀσκλη]πιάδης Ἀράδιο[ς] ἐπ̣ο̣ίει.*  | preklad: *[Asklé]piades z Aradu zhotovil* |

- text v starogréčtine
Túto mozaiku našli vo dvore tzv. *Domu delfínov*. V porovnaní s inými mozaikami objavenými na ostrove Délos má neobvyklý vzhľad. Je štvorcová s vpísaným kruhom (okrúhly tvar mozaiky je na ostrove vzácny), ktorý je orámovaný kvetinovými girlandami a meandrami. Vzniknuté rohy sú vyplnené dvojicami delfínov, na ktorých sedia drobné postavičky odeté v chitóne nesúce insígnie rôznych božstiev (tyrsus, caduceus, trojzubec a jeden objekt, ktorý kvôli poškodeniu chýba). Ďalšou zaujímavosťou je prevedenie figúr, zatiaľ čo delfíny sú vytvorené formou *opus tessellatum*, ktorá bola vyrábaná z čiernych a bielych kocôčok vo veľkostiach zhruba od pol do troch centimetrov (tvorili sa z nich väčšinou geometrické obrazce), postavy na nich sú dobrou ukážkou formy *opus vermiculatum*, ktorá sa naopak skladala z veľmi malých dielikov, často menších ako pol centimetra, ukladaných veľmi presne nahusto vedľa seba (používala sa hlavne na obrysové kresby, jemné farebné prechody a tieňovanie).

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Jean Charbonneaux, Roland Martin, François Villard, G. Braziller, 1973, *Hellenistic art (330-50 B.C.)*, str. 391
2. ↑  Inscriptiones Graecae, *ID 2497*
3. ↑  Katherine M. D. Dunbabin. *Mosaics of the Greek and Roman World*. Cambridge : Cambridge University Press, 1999. ISBN 978-05-2100-230-1. S. 33-35.
4. ↑  Birgit Tang. *Delos, Carthage, Ampurias*. Roma : L'Erma di Bretschneider, 2005. ISBN 978-88-8265-305-7. S. 45-46.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Asklépiades z Aradu**

  

Autoritné údaje: * ULAN: 500313596
* VIAF: 96354537
**Serbia Open 2009** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 4. do 10. mája 2009 na otvorených antukových dvorcoch v srbskom meste Belehrad. Titul v dvojhre získal Srb Novak Đoković, ktorý vo finále porazil Poliaka Ł. Kubota. Bol to jeho 13. titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Poliak Łukasz Kubot a Rakúšan Oliver Marach, ktorí vo finále porazili švédsko-z Holandských Antíl pár Johan Brunström, Jean-Julien Rojer. Pre Ł. Kubota to bol druhý a pre O. Maracha štvrtý titul vo štvorhre na okruhu ATP. 

Prvý víťaz Serbia Open Novak Đoković.

Účastníci
---------

### Nasadení

| Hráči | Národnosť | Rebríček | Turnajová |
| --- | --- | --- | --- |
| Novak Đoković | Srbsko Srbsko | 3 | 1 |
| Ivo Karlović | Chorvátsko Chorvátsko | 24 | 2 |
| Igor Andrejev | Rusko Rusko | 25 | 3 |
| Andreas Seppi | Taliansko Taliansko | 37 | 4 |
| Viktor Troicki | Srbsko Srbsko | 40 | 5 |
| Ivan Ljubičić | Chorvátsko Chorvátsko | 52 | 6 |
| Arnaud Clément | Francúzsko Francúzsko | 54 | 7 |
| Christophe Rochus | Belgicko Belgicko | 55 | 8 |

### Ostatní

Hráči ktorý dostali divokú kartu:

* Srbsko Filip Krajinović
* Srbsko Arsenije Zlatanović
* Cyprus Marcos Baghdatis

Hráči ktorý sa dostali do turnaja cez kvalifikáciu:

* Rumunsko Victor Crivoi
* Taliansko Flavio Cipolla
* Španielsko Santiago Ventura
* Slovensko Dominik Hrbatý
* Poľsko Łukasz Kubot (lucky loser)

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Serbia Open 2009*
**Srbsko Novak Đoković** vs. Poľsko Łukasz Kubot 6-3 7-60

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Serbia Open 2009*
**Poľsko Łukasz Kubot / Rakúsko Oliver Marach** vs. Švédsko Johan Brunström / Holandské Antily Jean-Julien Rojer 6-2 7-63

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna webstránka
* Dvojhra
* Štvorhra
* Kvalifikácia na dvojhru
Langmuirova izoterma adsorpcie vodíka na medi pri teplote 25 °C
**Langmuirova izoterma** alebo **Langmuirova rovnica** alebo **Langmuirova adsorpčná rovnica** je vzťah, ktorý kvantitatívne popisuje rovnováhu pri adsorpcii molekúl na povrch tuhého adsorbenta pri izotermických podmienkach. 

Ide o matematické vyjadrenie závislosti množstva adsorbovanej látky od jej parciálneho tlaku resp. koncentrácie. Vzťah odvodil v roku 1916 americký fyzik I. Langmuir.

Odvodenie
---------

Pri odvodení aj sám Langmuir predpokladal, že:

* molekuly sa na adsorbent viažu len v jednej vrstve
* jednotlivé adsorpčné miesta sú energeticky rovnocenné
* pri rovnováhe sa rýchlosť adsorpcie rovná rýchlosti desorpcie.

Odvodenie Langmuirovej izotermy vychádza z chemickej rovnováhy na povrchu adsorbentu, kde prebieha jeho reakcia s adsorbovanými molekulami:

{\displaystyle \mathrm {S{}{\mbox{---}}{\*}+M(g)\quad \to \quad S{\mbox{---}}M} }
Rovnovážna konštanta *K* pri adsorpcii:

{\displaystyle K=\mathrm {\frac {[S{\mbox{---}}M]}{[S{}{\mbox{---}}{\*}]\cdot [M(g)]}} }
Túto rovnovážnu konštantu možno po niekoľkých úpravách použiť už priamo v Langmuirovej izoterme, pričom:

Povrch adsorbenta úplne pokrytý monomolekulovou vrstvou.
* [S—M] je úmerné množstvu naviazaných (už adsorbovaných) molekúl ({\displaystyle a})
* [S—\*] je úmerné počtu voľných miest na adsorbente ({\displaystyle 1-a})
* [M(g)] je úmerné tlaku resp. koncentrácii adsorbovanej zložky ({\displaystyle p})

Upravená rovnovážna konštanta:

{\displaystyle b={\frac {a}{(1-a)p}}}
* *a* — množstvo adsorbovanej látky (obyčajne hmotnosť, pri plynoch objem) vzťahovaný na jednotkovú hmotnosť adsorbenta

A samotná Langmuirova izoterma má nasledujúcu podobu:

{\displaystyle a=a\_{\mathrm {m} }{\frac {bp}{1+bp}}}
* *b* — adsorpčný koeficient podľa Langmuira
* *a*m — maximálne adsorbovatelné množstvo látky pri daných podmienkach, ktoré sa zistí experimentálne
* *p* — tlak adsorbovanej zložky

Aplikácia
---------

Langmuirova izoterma platí aj pre vysokú teplotu a tlak (má širšiu platnosť než **Freundlichova izoterma**, ktorá platí len pre nížšie teploty a tlaky). Najväčší význam ná Langmuirova izoterma pri *kontaktnej katalýze* a pri adsorpčnej plynovej a kvapalinovej chromatografii.

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | Fyzikálny portálChemický portál |

* Adsorpcia
* BET izoterma
* Freundlichova izoterma
**Fridrich Daniel Šimko** (\* 5. apríl 1796, Podlužany – † 1. december 1867, Bratislava) bol slovenský teológ, vysokoškolský pedagóg.

Životopis
---------

Jeho otec bol Štefan Šimko a matka Mária Kristína rod. Hoffmannová. Študoval v Uhrovci, v Banskej Bystrici, v Šoproni, na evanjelický lýceu v Bratislave a na teologickej fakulte vo Viedni, 1853 doktor teológie. V rokoch 1826 – 1864 prednášal protestantskú teológiu na univerzite vo Viedni. Vlastnil rozsiahlu zbierku starožitností (asi 1 000 predmetov a 11 000 mincí) a kníh (12 584 zväzkov), ktorá obsahovala množstvo egyptských starožitností. Zbierky odkázal evanjelickému lýceu v Bratislave. Publikačne činný, venoval sa teológii, numizmatike a archeológii. Roku 1851 – 1852 a 1860 – 1862 dekan teologickej fakulty vo Viedni.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike – evanjelická farnosť Podlužany; pokrstený ako Fridericus Daniel Schimko
**Frida Elisabeth Karlssonová**, (\* 10. august 1999, Sollefteå) je švédska bežkyňa na lyžiach. Je dvojnásobná vice-majsterka sveta v pretekoch na 10 km a získala striebro v skiatlone. V pretekoch klasickou technikou na 30 km získala bronz. Bola taktiež aj členka víťaznej zlatej švédskej štafety na 4×5 kilometrov na Majstrovstvách sveta v Seefelde. Na juniorských Majstrovstvách sveta získala tri zlaté a tri bronzové medaile.

Švédska bežkyňa na lyžiach mala svoj debut vo svetovom pohári 17. februára 2019. Svoje prvé víťazstvo dosiahla v sezóne 2020/2021 v Osle v pretekoch s hromadným štartom.

Osobný život
------------

Jej priateľ je Wiliam Poromaa, ktorý je takisto švédsky reprezentant v behu na lyžiach. Fridina matka Mia Karlsson bola taktiež bežkyňou na lyžiach. Má dve mladšie sestry.

Referencie
----------

1. ↑  Frida Karlsson -
2. ↑   *KARLSSON Frida - Athlete Information* [online]. www.fis-ski.com, [cit. 2021-03-11]. Dostupné online.
3. ↑   *KARLSSON Frida - Athlete Information* [online]. www.fis-ski.com, [cit. 2021-03-04]. Dostupné online.
**Lester Carl Thurow** (7. máj 1938, Livingston, Montana, USA – 25. marec 2016) bol profesor ekonomiky, ktorý sa radí medzi najprominentnejších amerických ekonómov. Od roku 1968 pôsobil viac ako 40 rokov ako profesor ekonomiky a manažmentu na MIT. Od roku 1987 do roku 1993 bol dekanom na MIT Sloan School of Management čo je jedna z piatich škôl MIT (Massachusetts Institute of Technology). 
Je autorom mnohých bestsellerov na ekonomické témy. Jeho formálne akademické práce sa zameriavajú na globalizáciu a ekonomickú nestabilitu.

Kariéra
-------

V roku 1960 získal titul „Bachelor of arts" (Bakalár slobodných umení) v odbore politickej ekonómie na univerzite Williams College, kde bol členom známych sociálnych bratských spolkov Theta Delta Chi a Phi Beta Kappa. 

Thurow bol ocenený Rhodesovým štipendiom (Rhodes Scholarship), čo je medzinárodné ocenenie na postgraduálne štúdium na Univerzite v Oxforde, kde následne študoval filozofiu, politiku a ekonómiu. Absolvoval v roku 1962 s prvotriednym vyznamenaním.

V roku 1964 získal doktorát (Ph.D.) v odbore ekonómia na Harvardovej univerzite, kde učil v rokoch rokoch 1966 – 1968.

Thurow je jedným z členov predstavenstva Analog Devices, Grupo Casa Autrey, E-Trade a Taiwan Semiconductor Manufacturing Corp. V roku 1968 bol tiež jedným z pôvodných zakladateľov Inštitútu hospodárskej politiky (Economic Policy Institute).

V súčasnosti je okrem iného politickým komentátorom pre noviny Boston Globe a USA Today. Pred tým bol ekonomickým komentátorom a členom redakčnej rady New York Times a prispievajúcim redaktorom pre Newsweek.

Thurow je dlhoročným zástupcom politického a ekonomického systému v Japonsku a Európe, v ktorých je smer ekonomiky omnoho rozsiahlejší než je tomu v USA. Priniesol model, ktorý je známy pod menom „Tretia cesta" filozofie.

Je členom Americkej akadémie umení a vied (American Academy of Arts and Sciences) a v roku 1993 pôsobil ako viceprezident Americkej ekonomickej asociácie (American Economics Association).

Biografia
---------

Thurow je taktiež uznávaným autorom kníh, z ktorých boli tri bestsellermi New York Times. 

* *Fortune Favors the Bold: What we must do to build a new and lasting global prosperity* (2003) - skúma dnešné najpálčivejšie globálne problémy
* *The Future of Capitalism: how today's economic forces shape tomorrow's world* (1996) - skúma sily meniace štruktúru svetovej ekonomiky
* *The Zero-sum Solution: building a world-class American economy* (1985)
* *Dangerous Currents: the state of economics* (1983)
* *The Zero-sum Society: distribution and the possibilities for economic change* (1980)
* *Head to Head: The Coming Economic Battle Among Japan, Europe and America* (1992) - porovnáva hospodársky rast a životnú úroveň medzi Japonskom, Európou a USA, hodnotí povahu globálnej hospodárskej súťaže

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Lester Thurow na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Autoritné údaje: * BnF: 11926627d
* GND: 119533871
* ISNI: 0000 0001 1577 543X
* LCCN: n79148902
* NK ČR: vse2009515493
* SNK: 150888
* VIAF: 90609037
* WorldCat: lccn-n79148902