recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sekvencia** je chorálová melódia podložená novým textom.

Ich tvorcom je pravdepodobne teoretik Notker Balbulus (830 – 912), ktorý svoje sekvencie zhrnul do knihy Liber hymnorum.

Dva základné typy sekvencií:

* svätohavelské sekvencie
* francúzske sekvencie

Svätohavelské sekvencie Notkarove boli oproti francúzskym prístupnejšie, pretože nápevy skladateľ odvodzoval často z princípu ľudového spevu.

Približne od polovice 9. storočia sa spievalo pravdepodobne aleluja s nasledujúcim jubilom (dlhou melizmou na slabike „ja") pri druhom spievaní v dlhšej a ozdobnejšej podobe. Tieto predĺžené obohatené opakovania *„longissime melodiae"* sa nazývali sekvencie.

Sekvencie mali podobný osud ako trópy. Tridentský koncil ich z liturgie vylúčil s výnimkou štyroch.

* Dies irae (autor Thomas aus Cellen)
* Veni Sancte Spiritus (autor Robert, francúzsky kráľ)
* Lauda Sion Salvatorum (autor Tomáš Akvinský, nápev Adam de Saint Victoire)
* Victimae Paschali (autor Wipo)
* sekvencia Stabat mater z 13. storočia (autor Jacob da Todi) bola do liturgie zaradená až v 18. storočí (1727)

Zdroje
------

* Grajcárová Zuzana: *Stredoškolské skriptá z dejín hudby pre 1. ročníky konzervatórií*, 2004, Bratislava
**Géza Gárdonyi** (vlastným menom **Géza Ziegler**) (\* 3. august 1863, Gárdony-Agárdpuszta – † 30. október 1922, Jáger) bol maďarský spisovateľ, básnik, dramatik, novinár, čestný člen Maďarskej akadémie vied.

Od roku 1881 vyučoval na základnej škole, potom v roku 1885 sa stal novinárom (Győr, Szeged, Arad, Budapešť). Neskôr sa stal jedným z najvážnejších románopiscov maďarskej literatúry. Nebol členom žiadneho literárneho kruhu, jeho prózy sú rozdelené do troch tematických oblastí. V roku 1890 napísal poviedky a príbehy v populárnej nálade *(Az én falum – Moja dedina,* 1898), koncom nového storočia vytvoril historické romány *(Egri csillagok – Jágerské hviezdy,* 1901; *A láthatatlan ember – Ve stínu hunské slávy,* 1902; *Isten rabjai – Slave Boha,* 1908), potom psychologické romány *(Szunyoghy miatyánkja – Otčenáš Szunyoghyho,* 1913; *Ida regénye – Roman o Ida,* 1920). Jeho dráma aj poézia bola menej významná. Gárdonyi bol výstredný človek, legendárna postava v čase jeho života ("pustovník v Jágeri").

Referencie
----------

* *Új magyar irodalmi lexikon* (*Nová encyklopédia maďarskej literatúry*), Budapest, 2000, Akadémiai, pp. 713–715.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Géza Gárdonyi**

Externé odkazy
--------------

* Životopis (po anglicky)

Autoritné údaje: * BnF: 121756587
* GND: 12290267X
* ISNI: 0000 0001 0879 5379
* LCCN: n80050269
* NK ČR: ola2003165543
* PIM: PIM55667
* SNK: 164107
* VIAF: 24643507
* WorldCat: lccn-n80050269
**Géza Maróczy** (\* 3. marec 1870, Segedín, Maďarsko – † 29. máj 1951, Budapešť) bol maďarský šachista, medzinárodný veľmajster od roku 1950, jeden z najlepších šachistov na svete na prelome 19. a 20. storočia.

Životopis
---------

So šachom sa bližšie zoznámil v Zürichu, kde študoval na vysokej škole. Ako jeden z mála veľmajstrov sa nestal šachovým profesionálom.

Na medzinárodnom turnaji hral po prvýkrát v roku 1895. V Hastingse suverénne vyhral B-turnaj. V Norimbergu 1896 skončil 2. ale v Budapešti 1896 a vo Viedni 1898 sa mu nedarilo.

Počnúc rokom 1899 sa pre Maróczyho začalo desaťročie veľkých úspechov. V Londýne 1899 skončil 2.-4. vo Viedni 1899 a v Mníchove 1900 vyhral, v Paríži 1900 bol 3.-4. v Monte Carlo 1902 a 1904 vyhral, 1903 bol 2. vo Viedni 1904 bol 2. v Ostende 1905 1. a 1906 2. V Barmene 1905 bol 1.-2. v Kodani 1907 2.-3. vo Viedni 1907 3.-5. v Karlových Varoch 1907 2. vo Viedni 1908 1.-3. a toto obdobie zakončil slabším výsledkom v Prahe 1908, kde skončil 6.

V rokoch 1909 – 1920 takmer vôbec nehrával. Venoval sa svojmu zamestnaniu (bol učiteľom matematiky). Počas prvej svetovej vojny žil najprv v Holandsku a potom v Anglicku, kde pôsobil ako šachový tréner. Okrem iných trénoval aj Maxa Euweho a 1. majsterku sveta Vieru Menčikovú.

Na turnaje sa vrátil v roku 1920 a napriek tomu, že už prekročil päťdesiatku, stále končil na popredných miestach. V Berlíne sa delil o 5.-7. miesto. V Utrechte 1920 vyhral, v Amsterdame 1920 bol 2.-3. v Haagu 1921 4.-5. vo Viedni 1922 4.-6. vo Westone 1922 2. v Liverpoole 1923 2. v Karlových Varoch 1923 1.-3. v Hastingse 1923/24 2. 1924/25 1. a 1929/30 4.-7. v Nice 1930 5.-6. v Scarborough 2. na majstrovstvách Maďarska 1931 4.-5. v Sliači 1932 4.-6. v Londýne 1932 5.-6. v Scheveningene 1933 2.-3. v Drážďanoch 1936 3.-4. a v Zandvoorte 1936 5.-6.

Reprezentoval Maďarsko na šachových olympiádach v rokoch 1927(Maďarsko zvíťazilo), 1930, 1933 a na Turnaji národov 1936.

Maróczy bol predstaviteľom pozičného šachu. Jeho najsilnejšou zbraňou bola výborná hra v obrane a v koncovkách. Maróczyho zásluhou sa rozšírili predtým málo používané otvorenia Francúzska obrana a Sicílska obrana. Jeden z variantov Sicílskej obrany je nazvaný po ňom. Bol aktívny aj ako šachový novinár, napísal niekoľko kníh.

Géza Maróczy zomrel 29. mája 1951 v Budapešti.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Géza Maróczy**

Autoritné údaje: * GND: 108984303
* ISNI: 0000 0000 7856 2768
* LCCN: n83221300
* NK ČR: mzk2009496015
* PIM: PIM93664
* VIAF: 71951545
* WorldCat: lccn-n83221300
**Výtrusné rastliny** (lat. *Sporophyta(e)*; staršie názvy: **nižšie rastliny**, **nižšie organizované rastliny**, **kryptogamy**, **kryptogamné rastliny**, **tajnosnubné rastliny**, **tajnosnubné**, **bezkveté rastliny**, **nekvitnúce rastliny** - lat. *Cryptogamia, Cryptogamae*) je súhrnné označenie (resp. v starých systémoch taxón) pre všetky rastliny s výnimkou rastlín označovaných ako semenné rastliny (=fanerogamy, javnosnubné rastliny, kvitnúce rastliny); pričom definícia pojmu "rastlina" z predchádzajúcej polvety sa mení podľa zvoleného systému: staršie sa napríklad do rastlín - a teda aj výtrusných rastlín - rátali aj baktérie (prípadne aj vírusy) a huby, ktoré sa dnes už za rastliny väčšinou nepovažujú. Pre výtrusné rastliny je charakteristické, že nemajú semená, kvety a rozmnožujú sa spórami. Výtrusné rastliny možno ďalej rozdeliť na výtrusné necievnaté rastliny (tajnosnubné necievnaté rastliny) a výtrusné cievnaté rastliny (tajnosnubné cievnaté rastliny). 

Pojem používal už Linné, u ktorého Cryptogamia tvorili opak kvitnúcich rastlín a zahŕňali riasy, huby, machy, paprade, ďalej niektoré semenné rastliny nemajúce viditeľné kvety (napr. rody Ficus či Lemna) a dokonca aj niektoré skupiny živočíchov, ako napríklad hubky a koraly.

Zdroje
------

1. ↑  javnosnubné rastliny; tajnosnubné rastliny; výtrusné rastliny. In: BETINA, Vladimír et al. *Malá encyklopédia biológie*. Bratislava: Obzor, 1975.
2. ↑  KREJČA, J. (ed.) et al. Z našej prírody: rastliny, horniny, minerály, skameneliny. Bratislava: Príroda, 1984. S. 15-16
3. 1 2  Kryptogamen. In: *Lexikon der Biologie*. [CD-ROM] München : Elsevier, Spektrum, Akad. Verl. 2005. ISBN 3-8274-0342-1.
4. ↑  kryptogam; tajnosnubný. In: *Slovník slovenského jazyka*, 1959-1968. dostupné online
5. ↑  rastliny; tajnosnubné rastliny. In: BUJNÁK, Pavel, ed. *Slovenský náučný slovník: Príručná encyklopédia vedomostí v troch dieloch III. diel N – Ž*. Bratislava, Praha: Litevna, literárne a vedecké nakladateľstvo Vojtech Tilkovský, 1932. S. 123, 252
6. ↑  TIBENSKÝ, Ján. *Slovensko. Zost. Ján Tibenský a kol. Zost. archeolog. části Ján Dekan: Kultúra*. [s.l.] : Obzor, 1980. 962 s. S. 141.
7. ↑  výtrusné rastliny. In : ČINČURA, Juraj, ed. *Encyklopédia Zeme*. 1. vyd. Bratislava : Obzor, 1983. s. 685
Súradnice: 49°29′39″S 18°16′33″V﻿ / ﻿49,4941°S 18,2759°V﻿ / 49.4941; 18.2759

**Tanečnice** (1 084,0 m n. m.) je vrch v Moravsko-sliezskych Beskydách. Leží na severnej Morave nad Trojanovicami, približne 7 km juhovýchodne od Frenštátu pod Radhoštěm. Patrí do CHKO Beskydy.

Poloha
------

Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Radhošťská hornatina a jej časti Pustevenský hřbet. Leží na hranici Moravsko-sliezskeho a Zlínskeho kraja, okresov Nový Jičín a Vsetín a zasahuje na katastrálne územie obcí Trojanovice a Prostřední Bečva. Najbližším sídlom je na severe ležiaca obec Trojanovice, južným smerom Prostřední a Horní Bečva.

Opis
----

Tanečnice je súčasťou hrebeňa, ktorý vedie z vrchu Čertův mlýn (1 205 m n. m.) západným smerom na Radhošť (1 129 m n. m.). Severne susedí Nořičí hora (1 047 m n. m.), západne susedí vrch Okrouhlý (986 m n. m.), Radhošť a sedlom Pustevny oddelený Radegast (1 106 m n. m.), južne Malinová (734 m n. m.) a východne Čertův mlýn a Kněhyně (1 257 m n. m.). Severné svahy odvodňujú prítoky Lomnej do rieky Lubiny v povodí Odry, voda z južných svahov odteká do Rožovskej Bečvy v povodí Moravy. Na vrchol vedie značený chodník z Pusteven a západne je vybudovaná vyhliadková Stezka Valaška.

### Výhľady

Hustý lesný porast vrcholovej časti Tanečnice neumožňuje rozhľad. Z lokalít s riedkou vegetáciou možno pozorovať najmä okolité vrchy Moravsko-sliezskych Beskýd, ojedinele aj Javorníky, Biele Karpaty a Malú Fatru.

Prístup
-------

* po  červenej značke:
	+ od západu zo sedla Pustevny
	+ od východu z rázc. Horní Čeladná cez vrch Čertův mlýn
* po  modrej značke z Trojanovic cez Pustevny
* po  zelenej značke:
	+ od juhu z obce Prostřední Bečva cez Pustevny
	+ od severu z rázc. Na Pekliskách cez sedlo Tanečnice

Referencie
----------

1. ↑   *Slovenská republika: podrobný autoatlas so zemepisnou sieťou WGS-84 pre GPS*. 8. vyd. Harmanec : Vojenský kartografický ústav, 2007. ISBN 978-80-8042-509-8. Kapitola Mapová časť, s. 2.
2. 1 2 3 4   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-05-26]. Dostupné online.
3. ↑  Zeměměřický úřad. *Geoprohlížeč* [online]. ags.cuzk.cz, [cit. 2022-05-26]. Dostupné online.
4. ↑   *Mapy.cz* [online]. sk.mapy.cz, [cit. 2022-05-26]. Dostupné online.
5. ↑   *Peakfinder* [online]. peakfinder.org, [cit. 2022-05-26]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Moravsko-sliezske Beskydy
* Zoznam vrcholov v Moravsko-sliezskych Beskydách

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej trase
**Výtrusníky** alebo **myxozoy** (lat. Myxozoa) sú taxón mechúrnikov (Cnidaria). V minulosti sa zaraďoval do prvokov (Prozoa).

Je to málo známa skupina extracelulárnych parazitov rýb alebo niektorých červov. Žijú v dutinách niektorých orgánov (močový mechúr, žlčník) alebo v štrbinách tkanív. Ich spóry sú viacbunkové s 2 – 4 pólovými bunkami so stočeným vláknom. Keď sa spóra dostane do tela hostiteľa, tieto vlákna sa vystrelia a uchytia v stene tráviacej sústavy. Uvoľní sa tým amébovitý zárodok, ktorý aktívne vyhľadáva dutiny orgánov. Tu sa delením mení na viacjadrové plazmódium so schopnosťou amébovitého pohybu, viditeľné aj voľným okom (má niekoľko milimetrov). Spóra vzniká dosť zložitým pohlavným procesom.

Systematika
-----------

trieda výtrusníky (Myxozoa):

* podtrieda rybomory (Myxosporidia)
* podtrieda červomory (Actinomyxidia)

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Výtrusníky**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Výtrusníky**

Zdroje
------

* PaedDr. Valerián Franc CSc.: Systém a fylogenéza živočíchov – bezchordáty – zdroj, z ktorého (pôvodne) úplne alebo čiastočne čerpal tento článok.
**Tanečná hudba** alebo **Dance Music** alebo len **Dance** v súčasnosti, všeobecne označuje hudobné štýly elektronického hudobného žánru - Electronica. Hrávajú sa v tanečných kluboch, vo vysielaní FM/Web rádií alebo na rôznych akciách s elektronickou hudbou - často označované ako **Dance Event'**s, ktoré sú zamerané na určitý alebo viaceré podobné štýly elektronickej hudby.

Medzi, v súčasnosti najznámejšie, podujatia patrí napr.: Sensation White alebo Qlimax.

Pod pojem dance music tak spadajú hudobné štýly ako napr. Techno, House, Trance, hardcore techno a mnoho ďalších.
Na Slovensku sa najčastejšie za Dance Music považujú komerčné štýly modernej hudby, ako je napr. Pop rap alebo (podobne aj v USA) Rhythm & Blues, ktoré však už nepatria pod žáner elektronickej hudby. 

Dance music je obyčajne tvorená pomocou počítačov a syntezátorov a zriedkavo je zložená z viac ako 3 fyzických nástrojov. Nástroje sú obyčajne nahradené digitálnymi alebo elektronickými zvukmi v 4/4 takte väčšinou od 120 do 200 BPM pri štýloch ako House, Trance alebo najtvrdšom Gabber.

Existujú aj ďalšie Elektronické hudobné štýly ktorých BPM sa rovná niekoľko násobku bežnej dance music a všeobecne sa už za tanečnú hudbu nepovažujú, ako napr. 300 – 600 BPM Speedcore, približne 600 BPM Splittercore, alebo 1000+ BPM Extratone. Posledné dva štýly však neboli nikdy oficiálne uznané.
Kužeľovitý výstružník pre kužeľový otvor (Morse) používaný v nástrojárstve.
**Výstružník** je upínaný nástroj určený na presné opracovanie vyvŕtaných, alebo vyhrubovaných dier. Opracúvajú sa ním valcové, alebo kužeľové diery. 

Pri vŕtaní sa nedá dosiahnuť vysoká presnosť. Pri väčšej požadovanej presnosti (IT7 až IT5) sa vyvŕta menšia diera a tá sa potom vyberie výstružníkom. Výstružník odoberá maximálne 0,5 mm materiálu.

Druhy výstružníkov
------------------

Podľa spôsobu použitia môže byť výstružník:

1. *ručný* - Má dlhú reznú časť, aby bol v otvore lepšie vedený. Stopka je ukončená štvorhranom.
2. *strojový* - Má kratšiu reznú časť a upínacia časť môže byť:
	* *valcová stopka*
	* *kužeľová stopka* - Morse kužeľ
	* valcový otvor - tzv. *nástrčný výstružník* pre väčšie priemery.

Podľa tvaru otvoru sú výstružníky:

1. *valcové*
2. *kužeľovité*
	* pre otvory kužeľovitých kolíkov s kužeľovitosťou 1:50
	* pre Morse kužele
	* pre metrické kužele

Väčšie otvory sa vystružujú súpravou viacerých výstružníkov.

Podľa konštrukcie sú výstružníky:

1. *z jedného kusu*
2. *nastaviteľné* - do telesa výstružníka sú zasadené samostatne nastaviteľné rezné hrany
3. *s reznými doštičkami so spekaných karbidov* - pre vysoké rezné rýchlosti a zvýšenie odolnosti.

Geometria výstružníka
---------------------

Výstružník je viacrezný nástroj so 4 až 18 reznými hranami. Rezné hrany sú rozmiestnené nepravidelne (s rôznym rozstupom), aby sa lepšie dosiahol presný tvar otvoru.
Podľa druhu obrábaného materiálu sú rezné hrany rovné, alebo v skrutkovici so stúpaním 5° až 45°. Počet zubov býva párny, čo je dobré na premeriavanie.

Upínanie výstružníka
--------------------

Pri upínaní sa používaju tzv. voľné vložky, ktoré umožňujú malý osový výkyv výstružníka. Toto riešenie zabezpečuje aby bol výstružník vedený predvŕtaným otvorom, čo vedie k vyššej presnosti.
**Letisko Varšava-Modlin** (IATA: **WMI**, ICAO: **EPMO**) je medzinárodné letisko, ktoré bolo pôvodne vojenskou základňou. Pôvodne ho otvorilo Nemecko v roku 1940 ako leteckú základňu po invázii do Poľska. Po nemeckej kapitulácii v roku 1945 bolo letisko prevedené pod sovietsko-poľskú kontrolu. Letecká základňa sa uzavrela v roku 2000, pretože sa považovala za bezpečnú pre ďalšie operácie. Nakoniec bola zmenená na komerčné letisko.

Nachádza sa 40 km severne od centra Varšavy v meste Nowy Dwór Mazowiecki a má maximálnu kapacitu približne 2 - 2,3 milióna cestujúcich ročne. Letisko využívajú nízkonákladoví dopravcovia obsluhujúci Varšavu. Od roku 2017 je letisko piatym najrušnejším letiskom v Poľsku s 2 932 639 cestujúcimi, ktorí v súčasnosti využívajú výlučne spoločnosť Ryanair. Letisko sa však pomaly otvára ďalším leteckým spoločnostiam, ako je napríklad miestna spoločnosť Enter Air so sídlom vo Varšave, zatiaľ však iba pre sezónne lety. Hlavným medzinárodným letiskom mesta je však varšavské Chopinovo letisko.

Vybavenie
---------

### Terminál

Na letisku sa nachádza nová jednopodlažná budova terminálu pre cestujúcich, ktorá obsahuje všetky odletové a príletové zariadenia a niektoré obchody. Na odbavovacej ploche sú stojany pre 10 lietadiel, pretože tu nie sú tzv. prúdové mosty, na nástup sa používajú autobusy a pešie nástupiská.

### Dráha

Letisko má jednu asfaltovú dráhu dlhú 2 500 m a širokú 60 m v nadmorskej výške 104 m, ktorá má po celej svojej dĺžke aj paralelnú rolovaciu dráhu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Letisko Varšava-Modlin**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Warsaw Modlin Airport na anglickej Wikipédii.*
Mapa jazera Tanganika
**Tanganika** (angl. **Lake Tanganyika**, franc. **Lac Tanganyika**) je veľké hlboké sladkovodné jazero na východe Afriky. Nachádza sa na Východoafrickej priekopovej prepadline, rozdelené medzi štyrmi štátmi - Konžská demokratická republika, Zambia, Tanzánia a Burundi. Voda z jazera vyteká do systému rieky Kongo, teda do Atlantického oceánu.

Geografia
---------

Jazero má rozlohu 32 900 km². Je 50 km široké a v smere sever-juh 645 km dlhé. Jeho priemerná hĺbka je 570 m a maximálna 1 470 m, obsahuje približne 18 900 km³ vody. Po Bajkalskom jazere je to druhé najhlbšie a najobjemnejšie sladkovodné jazero.

Biológia
--------

Jazero je známe veľkým počtom - asi 250, - cichlidovitých druhov rýb. Okrem nich žije v jazere asi ďalších 150 necichlidovitých druhov rýb. 98% cichlidovitých druhov v jazere je endemických (to znamená, že žijú iba tu a nikde inde).

Priemysel
---------

Ryby z jazera sú hlavným zdrojom bielkovín miestnych ľudí. Približne 45 000 ľudí pracuje v rybárstve a živia asi milión ľudí. Komerčný lov sa začal v 50. rokoch 20. storočia. V roku 1995 sa tu vylovilo 180 000 ton rýb.

Neolamprologus cylindricus - jeden z mnohých cichlidových druhov Tanganiky

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tanganika (jazero)**
**Tangenciálne zrýchlenie** alebo **dotyčnicové zrýchlenie** je zložka zrýchlenia v smere dotyčnice k trajektórii pohybu. Je to vektorová veličina, ktorá charakterizuje časovú zmenu veľkosti rýchlosti. Označuje sa {\displaystyle {\vec {a}}\_{t}\,\!} a má jednotku m.s-2. Platí:

{\displaystyle {\vec {a}}\_{t}=({\vec {a}}\cdot {\vec {\tau }})\cdot {\vec {\tau }}\,\!={\frac {d|{\vec {v}}|}{dt}}\cdot {\vec {\tau }}\,\!}
kde:

* {\displaystyle {\vec {a}}} - zrýchlenie (presnejšie: vektor okamžitého zrýchlenia)
* {\displaystyle {\vec {\tau }}} - jednotkový vektor v smere dotyčnice ku trajektórii v smere a orientácii pohybu (čiže jednotkový vektor v smere a orientácii rýchlosti)
* {\displaystyle {\vec {v}}} - rýchlosť (presnejšie: vektor okamžitej rýchlosti)
* t - čas

V špeciálnom prípade priamočiareho pohybu je tangenciálne zrýchlenie rovné celkovému zrýchleniu. 

Opakom tangenciálneho zrýchlenia je normálové zrýchlenie. Súčet tangenciálneho a normálového zrýchlenia je (celkové) zrýchlenie.

Zdroje
------

* JANČINA, J. PEKÁREK, F.: *Mechanika II - Kinematika*. Bratislava: Alfa, 1987.
* *Fyzika- Mechanika I -1 Pohyb bodu (Kinematika bodu)- 1.3 Tečné a normálové zrýchlení* [online]. Katedra fyziky povrchů a plazmatu MFF UK, c2008, [cit. 2016-08-25]. Dostupné online.
**Tance pre harfu a sláčikový orchester, L. 103** (uvádzané aj pod názvom **Dva tance pre harfu a sláčiky**, alebo pôvodným názvom **Danses sacrée et profane**) je dielo francúzskeho skladateľa Clauda Debussyho.

Skladbu zložil Debussy v roku 1904 na požiadavku známej firmy s hudobnými nástrojmi *Pleyel*, ktorá zostrojila a v roku 1987 patentovala nový typ tzv. chromatickej harfy. Na rozdiel od klasickej harfy, kde je možné výšku tónov ovplyvňovať pedálmi, u chromatickej harfy mal každý tón chromatickej stupnice svoju vlastnú strunu. Nová skladba mala byť akýmsi "testovacím dielom", na ktorom by sa potvrdili možnosti plnohodnotnej hry na tento nový typ nástroja. Určite nebola náhoda, že sa firma rozhodla osloviť práve Debussyho, ktorý ako skladateľ dobre poznal techniku a možnosti hry na harfu, ktorej dal vo svojích orchestrálnych dielach dovtedy nevídané postavenie. Výnimočný nástroj, ako stvorený pre impresionistické skladby, Debussyho teda ľahko inšpiroval aj v tomto prípade. 

Skladateľ založil útle dielo na dvoch kontrastujúcich častiach tanečného charakteru. Prvú časť, ktorú nazval *Tanec posvätný* sa zaoberal myšlienkou na harfu ako na jeden z najstarších nástrojov ľuďstva. Orientálne inšpirácie typické pre Debussyho a archaicky posobiace harmonické spoje vytvárajú v tomto pomaly plynulom tanci naozajstnú impresiu starobylosti, religiozity a exotiky. Attaca nasleduje druhá časť, *Tanec svetský*, o niečo v rýchlejšom tempe než prvá časť. Tanec je postavený na základnom "valčíkovom" motíve, ktorý je na Debussyho až netypicky prostý a graciózny. Jeho melódia zaznie hneď v úvode v podaní sláčikov a neustále sa opakuje v roznych obmenách, prerušovaná zvukovými kúzlami traktovaného harfového sóla.

Tance patria k najmenej známym Debussyho orchestrálnym dielam, no na druhej strane ich uvádzanie v koncertných sálach je pomerne pravidelné, keďže ide o jednu z mála možností koncertného uplatnenia sa nadaného harfistu v skutočne hodnotnom diele. Dnes sa interpretuje predovšetkým na klasickej pedálovej harfe, pretože chromatická harfa sa vo svete vážnej hudby príliš neudomácnila.
Raymond na FISL 6.0, Porto Alegre, Brazília.
**Eric Steven Raymond** je americký programátor (\* 4. december 1957) (často sa naňho odkazuje jeho iniciálmi ESR). Je autorom knihy *Katedrála a bazár* (The Cathedral and the Bazaar) porovnávajúca dva vývojové modely softvéru a je súčasným správcom "Jargon File" (tiež známeho ako Slovník moderného hakera). Hoci sa kvôli Jargon File preslávil ako historik/antropológ hakerskej kultúry, po roku 1997 sa stal vedúcou osobnosťou hnutia open source.

Raymond je zanietený libertarián. Vie sa o ňom, že má silný záujem o science fiction, je nadšeným amatérskym hudobníkom a má čierny pás v taekwondo. Jeho obhajoba Druhého dodatku o práve vlastniť strelnú zbraň a podpora vojny v Iraku mnohých pobúrila, ale zdá sa, že sa mu páči kontroverzia, ktorú vyvoláva.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Eric Raymond**

Externé odkazy
--------------

* Home page Erica Raymonda
* IMDB  (filmy s Ericom S. Raymondom)

publikácie:

* The Cathedral and the Bazaar; preklad Katedrála a tržiště (po česky)
* How To Become A Hacker
* Jargon File

Autoritné údaje: * BnF: 12473713k
* GND: 114853967
* ISNI: 0000 0001 0904 1835
* LCCN: n91042870
* NK ČR: jn20020721375
* VIAF: 56710384
* WorldCat: lccn-n91042870
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Pella* pozri *Pella (rozlišovacia stránka)*.
Zvyšky antickej Pelly
Fontána v centre mesta
Poloha mesta
**Pella** (novogr. *Πέλλα*) je mesto v Makedónii v Grécku. V staroveku bola hlavným mestom macedónskeho kráľovstva. Dnes tu žije približne 2 500 obyvateľov.

Dejiny
------

Mesto založil macedónsky kráľ Archelaos I. v roku 399 pred Kr. ako nové hlavné mesto. Dovtedy bolo hlavné mesto Aigai. Pella bola postavená na štýl juhogréckych mestských štátov, stáli tu impozantné stavby, kráľovský palác a agora. Pôsobili tu mnohí známi grécki umelci. V 2. storočí pred Kr. mesto ovládli Rimania a jeho význam v Rímskom impériu poklesol, neskôr sa z Pelly stalo iba menšie provinčné mesto, centrum Macedónie bol Solún. Cisár Augustus do mesta umiestnil rímskych kolonistov, hlavne vojenských veteránov.

V 6. storočí po Kr. bola Pella zničená Slovanmi, tí sa tu aj usadili a od tejto doby je to slovanské mesto, jedno z najjužnejších slovanských miest v Grécku.

Neskôr sa miestni Slovania hlásili k bulharskej národnosti. Počas tureckej doby bolo mesto známe ako *Постал (Postal, Apoštol)*.
V roku 1900 tu žilo 720 Bulharov. V roku 1912 bola celá Macedónia oslobodená Gréckom, mesto bolo známe pod gréckym menom *Άγιοι Απόστολοι (Ajii Apostoli, Svätí Apoštoli)*.

Miestni Bulhari odišli do Bulharska počas Grécko-bulharskej výmeny obyvateľov a do mesta prišli etnickí Gréci z Bulharska. Po Grécko-tureckej výmene obyvateľov (1923) sa v meste usadilo grécke obyvateľstvo z tureckej Trácie, konkrétne z dedín *Mega Revma (dnes Arnavutköy, neďaleko Istanbulu)* a *Neo Chorio (dnes Genikioi pri meste Gelibolu)*. Mesto tak ostalo čisto grécke. V roku 1936 bolo mestu vrátené antické meno *Pella*. Usadili sa tu aj grécki pastieri, Sarakacani z Floriny.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pella**

Zdroj
-----

* Brancoff, D.M. "La Macédoine et sa Population Chrétienne". Paris, 1905


  

Súradnice: 40° 45′ 43.26″ s.š. 22° 31′ 34.86″ v.d.
**Eric Harland** (\* 8. november 1978, Houston, Texas, USA) je americký jazzový bubeník.

Život
-----

Študoval hudbu na Manhattan School of Music a neskôr teológiu na Houston Baptist University. Svoju kariéru však začal už po ukončení stredoškolského štúdia a hral aj počas štúdií na vysokých školách. Počas svojej kariéry spolupracoval s radom hudobníkov, medzi ktorých patria McCoy Tyner, Ravi Coltrane, Taylor Eigsti, Terence Blanchard, Charles Lloyd alebo Joshua Redman. V rokoch 2005 až 2012 bol členom súboru SFJAZZ Collective.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Eric Harland**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny web
* Eric Harland na Allmusic

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Eric Harland na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 14185403w
* GND: 135011523
* ISNI: 0000 0001 1473 3350
* LCCN: no98103443
* NK ČR: xx0061494
* VIAF: 59294409
* WorldCat: lccn-no98103443
Tantalos (Francisco Goya)
**Tantalos** alebo **Tantalus** (v PSP sú kodifikované názvy Tantalos aj Tantalus; gr. Tantalos, lat. *Tantalus*) bol mýtický kráľ Lýdie, Diov syn. Manželka Diona. Deti Pelops, Niobé, Broteas.

Bol obľúbencom bohov a zvykol s nimi hodovať na Olympe. Postupne ho začala opantávať pýcha a rozhodol sa skúšať ich vševedúcnosť. Kradol im božský nápoj, z Diovho chrámu nechal ukradnúť zlatého psa. Jeho najhorším skutkom bola vražda vlastného syna Pelopa, z ktorého nechal pripraviť pokrm a pohostil ním bohov. Bohyňa Démétér si jeden kúsok v zamyslení vzala a zjedla. Bohovia Tantala potrestali tak, že v ríši mŕtvych stojí Tantalos v čistej vode, ale keď sa ku nej zohne, aby sa napil, voda zmizne. Nad ním rastie ovocie, ale keď sa za ním načiahne, ovocie sa vzdiali. Nad hlavou mu visí balvan, ktorý každú chvíľu môže spadnúť. Toto jeho utrpenie sa nazýva *Tantalove muky*.

Bohovia Pelopa vzkriesili a kúsok mäsa, ktorý zjedla Demeter, nahradili slonovou kosťou. Odvtedy jeho potomkovia mávali na lopatke biele materské znamienko.

Podľa Tantala je nazvaný chemický prvok tantal.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tantalos (syn Dia)**
Korunovácia Fortitudy, Luca Giordano
**Odvážnosť**, **statočnosť** (fortitudo), alebo **guráž** je pevná a stabilná vôľa splniť si svoju poznanú osobnú povinnosť vždy a aj napriek veľkým prekážkam, a teda nevzdať sa sledovania svojho posledného cieľa vytrvať pri poznanom dobre aj v nebezpečenstvách a ťažkostiach.

Preto statočnosť je racionálne uvážené slobodné rozhodnutie podujať sa na prekonávanie poznaných prekážok, na vynaloženie potrebných námah, ktoré sú nevyhnutne spojené s týmto prekonávaním prekážok, a to vždy úmerne hodnote dobra, a dosiahnutie ktoré priamo ide.

To znamená, že ak ide o najvyššie dobrá – statočný človek je pripravený obetovať aj svoj život. Statočnosť nie je popretie strachu, ani nie neprítomnosť strachu. Naopak – statočnosť je rozhodná vôľa a pevné úsilie konať to, čo je potrebné konať, a to aj napriek preciťovanému a poznanému strachu, ba v statočnosti je už obsiahnuté aj rozhodnutie strach v sebe premôcť, prekonať, eliminovať ho. Tento charakter statočnosti Aristoteles vysvetľuje takto: „Statočný človek je neohrozený, ako sa na človeka patrí. Bude sa teda síce báť aj takých nadľudských vecí, ako sa má a ako je rozumné… Lebo statočný človek trpí a koná, ako je rozumné a ako sa patrí."

Statočnosť sa teda nestotožňuje s opovážlivou smelosťou, príznačnou neuváženým a bezhlavým vrhaním sa do veľkých nebezpečenstiev, a to aj vtedy, keď konanie prípadne nie je ani potrebné, alebo keď je vonkoncom beznádejné, nezmyselné a racionálne neodôvodniteľné, a tobôž nie je identická so siláckou smelosťou, príznačnou veľkými slovami pred konaním a potom zbabelosťou, keď je čas na konanie.
Statočnosť doplňujú alebo ju podporujú cnosti: sebadôvera, odvaha, rozvaha v kritických chvíľach, veľkorysosť v podnikaní, veľkodušnosť v stykoch s ľudmi, štedrosť, vytrvalosť aj vtedy, keď činnosť neprináša uspokojenie, keď je neúspešná, trpezlivosť v utrpení, v bolestiach, smútku a v nezdare, stálosť a pevnosť, vernosť, spoľahlivosť atď.

So statočnosťou sú v rozpore vlastnosti: baživosť po sláve a poctách, megalománia, malomyseľnosť, ustrašenosť, zbabelosť, poddávanie sa pocitu menejcennosti, zmäkčilosť a nemiestna krotkosť, ľahostajnosť, lakomstvo, nemiestna ústupčivosť a poddajnosť, siláctvo, sklon k zbytočnému riskovaniu atď. Najťažšími skúškami statočnosti sú tie nebezpečenstvá, v ktorých ide priamo o život, v nebezpečenstvách života, alebo keď ide o najvyššie hodnoty človeka – tu sa prejavuje statočnsoť pevnosťou ducha, pokojom a rozvahou.
**Giacomo da Lentini**, sicílsky **Giàcumu da Lintini** alebo **il Notaro**, (\* asi 1210, Lentini – † asi 1260) bol básnik na dvore kráľa Sicílie a rímskeho cisára Fridricha II. Bol autorom patriacim do sicílskej školy a pripisuje sa mu vytvorenie prvého sonetu v histórii poézie.

Pôvodne boli jeho básne písané v literárnej sicílčine, no po prebratí školy básnikom Guittone d'Arezzom do Florencie preložené do toskánčiny a tým zmenené. Témou jeho básní je dvorská rytierska láska podľa vzoru provensalských trubadúrov. Niektoré jeho básne sú vytvorené v tenzone, čo je kolaboratívna forma poézie, v ktorej jeden básnik píše sonet a druhý odpovedá tiež v sonetovej forme. Lentini takto spolupracoval s autorom Abatem di Tivoli a Jacopom Mostaccim.

Lentinimu sa pripisuje 16 piesní rôznej metrickej schémy, 22 sonetov, ktoré ako prvý zložil, pričom dva z nich sú tenzone.

Pozri aj
--------

* Talianska literatúra

Externé odkazy
--------------

* Wikisource - Lentini

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Giacomo da Lentini na anglickej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Literárny portál |

Autoritné údaje: * GND: 118640429
* ISNI: 0000 0000 8851 2908
* LCCN: n80086702
* VIAF: 79398607
* WorldCat: lccn-n80086702
**Pieseň o vlasti** (*Песня о Родине*) z roku 1936, známa skôr podľa svojich prvých slov ako **Široka strana moja rodnaja**, je jedna z najznámejších sovietskych piesní, ktorej autormi sú Vasilij Lebedev Kumač a Isaak Dunajevskij. Pieseň bola zložená pre sovietsky zvukový film *Cirkus (Цирк)*, kde zaznela ako pochod oslavujúci jednotu sovietskych národov. Pre uvedený film autori vybrali až tridsiatušiestu verziu tejto piesne, ktorá sa stala natoľko populárnou, že sa uvažovala o jej zavedení ako Hymny ZSSR. Síce sa tak nestalo, avšak niektoré témy (...od južných hôr po severné moria) boli nepochybne inšpiráciou pre súčasnú ruskú hymnu. Okrem toho jej prvé takty prevzalo všezväzové rádio ako znelku v roku 1939.

Text
----

Шиpока стpана моя pодная,
Много в ней лесов, полей и pек.
Я дpугой такой стpаны не знаю,
Где так вольно дышит человек.
От Москвы до самых до окpаин,
С южных гоp до севеpных моpей,
Человек пpоходит как хозяин
Hеобъятной Pодины своей…
Всюду жизнь привольно и широко,
Точно Волга полная, течет.
Молодым везде у нас дорога,
Старикам везде у нас почет.
Шиpока стpана моя pодная,
Много в ней лесов, полей и pек.
Я дpугой такой стpаны не знаю,
Где так вольно дышит человек
Наши нивы глазом не обшаришь,
Не упомнишь наших городов,
Наше слово гордое «товарищ»
Нам дороже всех красивых слов.
С этим словом мы повсюду дома,
Нет для нас ни чёрных, ни цветных,
Это слово каждому знакомо,
С ним везде находим мы родных.
**Preklad:**

Široká je moja rodná zem,
mnoho je v nej polí, lesov a riek,
druhú takú zem ja nepoznám,
kde tak voľne človek dýcha.
Od Moskvy do samého jej konca,
od južných hôr po severné moria,
človek prechádza sťa hospodár,
svojej nedoziernej zeme.
Naše nivy zrakom neobsiahneš,
nezapamätáš si naše mestá,
naše hrdé slovo "súdruh"
je nám drahšie než všetky ostatné.
S týmto slovom sme my všade doma,
pre nás nejestvú ani čierni ani farební,
toto slovo je každému známe,
s ním všade nachádzame blízkych.

Externé odkazy
--------------

*
Satelit WildBlue
**Širokopásmové pripojenie** (angl. *broadband connection*) je vysokorýchlostný prístup na internet. Často býva dávaný do kontrastu s tzv. *dial-up pripojením* (vytáčaným) prostredníctvom modemu. *Dial-up modemy* vo všeobecnosti nedosiahnu rýchlosť vyššiu ako 56 kbit/s (kilobitov za sekundu) a vyžadujú plné využitie telefónnej linky.

Naproti tomu *broadbandové technológie* zaručujú vyššie prenosové rýchlosti s tým, že nezablokujú telefónnu linku (inými slovami, je možné byť pripojený k internetu a súčasne telefonovať s použitím jedinej telefónnej linky).
Prenosové rýchlosti širokopásmového pripojenia kolíšu v rozmedzí 256 kbit/s až 1 Mbit/s alebo vyššie. Preto sa broadband zvykne nazývať aj vysokorýchlostným pripojením (tzv. *high-speed internet*).

Štandardnými širokopásmovými technológiami sú *DSL*, *ISDN*,  *káblové pripojenie* (DOCSIS), pripojenie pomocou pasívnej *optickej siete*, satelitné pripojenie a bezdrôtové *Wi-Fi*/*WiMAX*.
Animácia zobrazujúca status slobodných/otrokárskych amerických štátov a teritórií USA v rokoch 1789 – 1861. Americká občianska vojna sa začala v roku 1861. 13. dodatok, účinný od decembra 1865, zrušil otroctvo v celom USA
V Spojených štátoch pred rokom 1865 bol **otrokárskym štátom** štát, v ktorom bolo otroctvo a obchod s otrokmi legálne, zatiaľ čo **slobodný štát** bol štát, v ktorom sa otroctvo nenachádzalo. V rokoch 1812 až 1850 bolo otrokárskymi štátmi považované za politicky nevyhnutné, aby počet slobodných štátov neprekročil počet otrokárskych štátov, preto boli nové štáty prijímané v pároch.

Počas európskej kolonizácie bolo povolené otroctvo v tom, čo sa stane Spojenými štátmi. V roku 1776 bolo otroctvo legálne vo všetkých trinástich kolóniách, potom začali kolónie tento postup rušiť. Pensylvánia zrušila otroctvo v roku 1780 a približne polovica štátov zrušila otroctvo na konci revolučnej vojny alebo v prvých desaťročiach novej krajiny, aj keď to nie vždy znamenalo oslobodenie existujúcich otrokov. Hoci Vermont nebol jednou z trinástich kolónií, vyhlásil svoju nezávislosť od Británie v roku 1777 a súčasne obmedzil otroctvo. V roku 1791 bol prijatý za štát. Otroctvo bolo v USA veľmi rozporuplným problémom. Bol to hlavný problém pri písaní ústavy USA v roku 1787 a bol hlavnou príčinou americkej občianskej vojny v roku 1861. Tesne pred občianskou vojnou bolo slobodných štátov 19 a otrokárskych štátov 15. Počas vojny bolo otroctvo v niektorých z týchto jurisdikcií zrušené a trinásty dodatok k ústave USA ratifikovaný v decembri 1865 definitívne zrušil otroctvo v celých Spojených štátoch.

Raná história
-------------

Otroctvo v koloniálnej Amerike bolo založené ako legálna inštitúcia v každej z trinástich kolónií Severnej Ameriky od 16. storočia. Spočiatku boli Indiáni zajatí a predaní ako otroci, čo bolo neskôr doplnené africkými otrokmi. V priebehu desaťročí predchádzajúcich revolučnej vojne sa počet otrokov v koloniálnej Amerike rýchlo rozširoval. Organizované politické a spoločenské hnutia na ukončenie otroctva sa začali v polovici 18. storočia. Pocity americkej revolúcie a prísľub rovnosti vyvolaný Deklaráciou nezávislosti stáli v protiklade k postaveniu väčšiny čiernych, či už slobodných alebo zotročených, v kolóniách.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Slave states and free states na anglickej Wikipédii.*
O rovnomennej operete pozri *Gül Baba (opereta).*
Socha Gül Babu v Budapešti.
**Gül Baba** alebo **Cafet** (\* Merzifon – † 1541, Budín) bol osmanský bektašský sufi a básnik a spoločník sultána Süleymana Skvostného.

V Maďarsku je známy ako *Otec ruží* a podľa legendy priniesol tieto kvety do krajiny. Je to však pravdepodobne len nedorozumenie, ktoré vzniklo z metaforického prirovnania, ktoré označovalo jeho mystickú znalosť Alláha.

Gül Baba umrel v Budíne (dnes časť Budapešti) tesne po dobytí alebo počas dobývania mesta 21. augusta 1541. Süleyman, ktorý bol súčasne chalífom ho vyhlásil za ochrancu mesta. V rokoch 1543 – 1548 mu tretí budínsky paša nechal vystavať mauzóleum (Gül Baba Türbe).

Vzdušná fotografia

Pozri aj
--------

* Gül Baba Türbe

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Gül Baba**

Autoritné údaje: * LCCN: no2001065958
* VIAF: 9497657
* WorldCat: lccn-no2001065958
**Marin Glavaš** (\* 17. marec 1992, Imotski, Chorvátsko) je chorvátsky futbalový záložník, ktorý v súčasnosti hráva za rakúsky futbalový klub Allerheiligen.

Futbalová kariéra
-----------------

Marin Glavaš sa narodil v chorvátskom meste Imotski v Splitsko-dalmatínskej župe. Svoju futbalovú kariéru odštartoval vo svojom rodnom meste v klube Nogometni klub Imotski. V roku 2007 prestúpil do juniorského tímu Nogometni klub Osijek, v ktorom pokračoval vo svojej kariére aj v seniorskom mužstve. V seniorskom mužstve Nogometni klub Osijek odohral 59 zápasov a strelil štyri góly. V roku 2015 hral za tím FC ViOn Zlaté Moravce za ktorý odohral osemnásť zápasov a strelil jeden gól. V tíme FC Ararat Jerevan Marin Glavaš odohral štyri zápasy. V arménskom klube hrával v sezóne 2015/16. V nasledujúcej futbalovej sezóne 2016/17 hrával v tíme Nogometni klub Celje za tento klub odohral 11 zápasov a v stretnutí Nogometni klub Aluminij - Nogometni klub Celje strelil v 77 minúte zápasu gól a upravil tak výsledok na konečných 2:4. V sezóne 2017/18 hrá Marin Glavaš za AC Oulu.

Reprezentácia Slovinska
-----------------------

Marin Glavaš začal reprezentovať v roku 2011. Za chorvátsky reprezentačný tím do 20 rokov odohral tri zápasy. Svoj prvý zápas za reprezentáciu odohral 18. októbra 2011 v zápase Srbsko - Chorvátsko zápas sa skončil víťazstvom Srbska 2:0. Marin Glavaš nastúpil na trávnik v 75 minúte a v 91 minúte získal žltú kartu. Hralo sa na Gradski stadion Sombor, hlavným rozhodcom bol Adam Farkas z Maďarska. Na druhý zápas nastúpil 2. novembra 2011 v zápase Chorvátsko - Maďarsko zápas sa skončil víťazstvom Chorvátska 1:0, Marin Glavaš nastúpil na ihrisko Gradski stadion Koprivnica v 51 minúte zápasu. Na svoj posledný zápas nastúpil 13. marca 2012 v zápase Chorvátsko - Slovinsko 2:0, kde odohral šesť minút a to keď v 84 minúte zápasu striedal Mislava Oršića.

Referencie
----------

1. ↑   Marin Glavas - Spielerprofil. *Transfermakt*. Dostupné online [cit. 2017-09-01]. (po nemecky)
2. ↑   *Marin Glavaš* [online]. Fortuna liga, [cit. 2017-09-01]. Dostupné online.
3. ↑   *Aluminij vs. Celje - 31 July 2016 - Soccerway* [online]. int.soccerway.com, [cit. 2017-09-01]. Dostupné online. (po anglicky)
4. ↑   *Serbia - Croatia 2:0 - Croatian Football Federation* [online]. hns-cff.hr, [cit. 2017-09-01]. Dostupné online. (po anglicky)
5. ↑   *Croatia - Hungary 1:0 - Croatian Football Federation* [online]. hns-cff.hr, [cit. 2017-09-01]. Dostupné online. (po anglicky)
6. ↑   *Croatia - Slovenia 2:0 - Croatian Football Federation* [online]. hns-cff.hr, [cit. 2017-09-01]. Dostupné online. (po anglicky)

Externé odkazy
--------------

* Profil hráča - soccerway.com
Pterion. Pohľad zboku na lebku.
**Pterion** je párové miesto na bočnej strane lebky, kde sa vzájomne spájajú čelová (lat. *os frontale*) a temenná kosť (lat. *os parietale*), veľké krídlo klinovej kosti (lat. *ala major ossis sphenoidalis*) a šupina spánkovej kosti (lat. *squama ossis temporalis*). Spojenie má tvar písmena H a slúži ako antropometrický bod.

Vzniká až približne 3 roky po narodení: predtým sa tu nachádza neskostnatené väzivo známe ako klinový lupienok alebo klinová fontanela (lat. *fonticulus sphenoidalis*). U malého percenta ľudí môže v tejto oblasti vzniknúť samostatná drobná kosť, ktorá sa nazýva latinsky os epiptericum.

Pozri aj
--------

* lambda
* bregma

Zdroje
------

* ČIHÁK, Radomír. *Anatomie I*. 3. upr. a dopl. vyd. Praha : Grada, 2011. ISBN 978-80-247-3817-8. Kapitola Lebka novorozence. (po česky)
* HARNSBERGER, OSBORN, MACDONALD, ROSS. *Diagnostic and Surgical Imaging Anatomy: Brain, Head&Neck, Spine*. Salt Lake City, Utah : Amirsys, 2006. ISBN 1-9318-8430-7. Kapitola Scalp, Skull, Meninges. (po anglicky)
**Dermot Patrick Mulroney** (\* 31. október 1963, Alexandria, Virgínia, USA) je americký herec a hudobník.

Detstvo a mladosť
-----------------

Jeho otec vyučoval právo na univerzite a jeho matka bola regionálnou divadelnou herečkou. Má írsky a nemecký pôvod a narodil sa ako tretí z piatich detí. Na vysokej škole škole študoval na Northwestern University.

Kariéra
-------

Od roku 1986 sa objavoval vo filmoch s rôznymi ťažkými témami. V roku 1988 stvárnil jednu z vedľajších úloh vo filme *Mladé pušky*, kde hral po boku hercov ako Kiefer Sutherland či Charlie Sheen. O rok neskôr, si zahral vo filme *Spoločník na druhej trati*, ktorý sa zaoberal homosexuálnou témou a vývoju ochorenia AIDS. Vo filme si zahrali tiež Campbell Scott, či Mary-Louise Parker. 

V roku 1995 si zahral v dráme *Vraždy podľa predlohy* a o rok neskôr, hral v dráme *Bastard Out of Carolina* po boku Jennifer Jason Leigh. V roku 2003 hosťoval v televíznom seriály *Priatelia*. 

V roku 2006 si zahral v dramatickom filme *Griffin a Pheonixová*, kde sa objavil v hlavnej úlohe spoločne s Amandou Peet.

Súkromný život
--------------

Od roku 1990 bol ženatý za herečku Catherine Keener, s ktorou má jedného syna, narodeného v roku 1999. Ich manželstvo skončil rozvodom, v roku 2007. Z druhého manželstva, má Mulroney ďalšie dve deti.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dermot Mulroney**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Mulroney Dermot na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 14023639j
* GND: 140601562
* ISNI: 0000 0001 0878 5840
* LCCN: no98063368
* NK ČR: xx0159753
* VIAF: 22340875
* WorldCat: lccn-no98063368
Tvrdý lužný les počas záplav, rieka Morava
**Dubovo-brestovo-jaseňové nížinné lužné lesy** je podľa smernici Európskej únie o biotopoch európsky významný biotop s kódom **91F0**. Pre európsky významné biotopy sa vyhlasujú v každej krajine Európskej únie v rámci siete Natura 2000 územia európskeho významu.

Výskyt a stav na Slovensku
--------------------------

Tento európsky významný biotop je podľa Katalógu biotopov Slovenska rovnomenná mapovacia jednotka Ls1.2 Dubovo-brestovo-jaseňové nížinné lužné lesy.

Vyskytuje sa na Slovensku približne na ploche 2 100 ha a v 63 územiach európskeho významu.

Referencie
----------

1. ↑  STANOVÁ, Viera; VALACHOVIČ, Milan; (eds.). *Katalóg biotopov Slovenska*. 1. vyd. Bratislava : DAPHNE - Inštitút aplikovanej ekológie, 2002. 225 s. Dostupné online. ISBN 80-89133-00-2.
2. 1 2  VICENÍKOVÁ, Andrea; POLÁK, Pavol; (eds.). *Európsky významné biotopy na Slovensku*. 1. vyd. Banská Bystrica : Štátna ochrana prírody SR, 2003. 151 s. ISBN 80-89035-24-8. S. 124 – 125.
3. ↑   *Natura 2000 - Sústava chránených území členských krajín EÚ, biotop 91F0* [online]. sopsr.sk, [cit. 2020-07-18]. Dostupné online.
**Gramatická kategória času** je gramatická kategória, ktorá sa opiera v skutočnosti o reálnu formu bytia a charakterizuje iba sloveso. Reálnym východiskom konštituovania gramatickej kategórie času je časové zaraďovanie dejov so zreteľom na čas prehovoru (referovania o nich). Deje, ktoré sa uskutočňujú v čase prehovoru (teraz), paralelne s časom prehovoru v širšom zmysle, sa gramaticky zaraďujú ako prítomné. Tie, ktoré sa uskutočňovali (uskutočnili) pred časom prehovoru (predtým), sa gramaticky zaraďujú ako minulé, a tie, čo sa budú uskutočňovať (uskutočnia) po čase prehovoru (potom), sa gramaticky zaraďujú ako budúce. Časové zaradenie dejov sa uvedomuje v súlade s plynutím reálneho času *predtým - teraz - potom* alebo v protiklade *predtým - potom*.

Referencie
----------

1. ↑  gramatická kategória času. In: MISTRÍK, Jozef, et al *Encyklopédia jazykovedy*. 1. vyd. Bratislava : Obzor, 1993. 513 s. ISBN 80-215-0250-9. S. 159.

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Jazykový portál |

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

| * z
* d
* u
Gramatická kategória času |
| --- |
| 
* Minulý
* Prítomný
* Budúci

 |
| 
* Aorist
* Minulý opakovaný
* Imperfektum
* Perfektum
* Plusquamperfektum
* Predbudúci
* Préteritum

 |
Gramovo farbenie *Staphylococcus aureus* (*S. aureus* ATCC 25923, grampozitívne koky, fialové) a *Escherichia coli* (*E. coli* ATCC 11775, gramnegatívne bacily, červené), najbežnejšie referenčné baktérie na Gramovo farbenie
**Gramovo farbenie** (iné názvy: **farbenie podľa Grama**, **farbenie Gramovou metódou**, **Gramova farbiaca metóda**) je empirická metóda, ktorá slúži na rozdelenie bakteriálnych druhov do dvoch veľkých skupín – na grampozitívne baktérie a gramnegatívne baktérie. Rozdelenie je založené na chemických a fyzikálnych vlastnostiach ich bunkovej steny.

Zaviedol ho v roku 1884 Hans Christian Gram. Je to diferenciačné farbenie založené na sfarbení grampozitívnych a gramnegatívnych buniek baktérií. Rozdiel medzi týmito dvoma bunkami je predovšetkým v ich bunkovej stene. Bunkové steny G+ baktérií majú oveľa hrubšiu vrstvu peptidoglykánu ako bunkové steny G− baktérií. G− bunky majú vo vonkajšej bunkovej stene aj množstvo lipidov.

Princíp Gramovho farbenia spočíva v tom, že sa obidve bunky (G+ aj G−) zafarbia farbivom kryštálovou violeťou, čím sa obe sfarbia do fialova. Preparát sa potom morí jódom v roztoku jodidu draselného, ktorý s farbivom vytvorí komplex v obidvoch bunkách. Potom sa farbivo vymýva etanolom (alebo acetónom), pričom komplex sa vyplavuje len z G− baktérií (rozpúšťa sa vonkajšia lipidová vrstva bunkovej membrány), ktoré sa odfarbia. Napokon sa preparát dofarbuje karbolfuchsínom (alebo safranínom). G+ bunky teda po Gramovom farbení ostávajú fialové, G− bunky sú červené (alebo ružové).

Rozdelenie baktérií na základe Gramovho farbenia má hlbší význam, medzi obidvoma kategóriami existujú mnohé ďalšie rozdiely (napríklad v citlivosti na antibakteriálne látky typu antibiotík).

Referencie
----------

1. ↑  Gramovo farbenie. In:  *Encyclopaedia Beliana* [online]. Bratislava: Slovenská akadémia vied, [cit. 2021-08-30]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Gramovo farbenie**