recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Samec* pozri *Samec (rozlišovacia stránka)*.
Symbol samca
**Samec** je pohlavie organizmu alebo časti organizmu, ktorý produkuje spermie, resp. je to fyzický predstaviteľ tohto pohlavia. *Spermia* je definovaná ako menšia, zvyčajne pohyblivá gaméta v heterogamóznom reprodukčnom systéme, kým väčšiu gamétu, ovum, produkuje samica. Samec nie je schopný rozmnožovať sa sexuálne bez prístupu ku gaméte samice.

Množné číslo
------------

V rokoch 1940 – 1953 bol pre nominatív a akuzatív množného čísla spisovný len tvar *samce*. V rokoch 1953 – 1991 boli spisovné dva tvary: *samce* aj *samci*. Od roku 1991 je znova spisovný len tvar *samce* (iba v prenesenom význame, t.j. vo význame "zmyselný muž", je tvar *samci*); v praxi sa ale naďalej veľmi často vyskytuje aj nespisovný tvar *samci*.

Rozdiely medzi pohlaviami
-------------------------

Neexistuje jediný genetický mechanizmus v pozadí pohlavných rozdielov rôznych druhov a existencia dvoch pohlaví sa, ako sa zdá, vyvinula viacnásobne nezávisle v rôznych evolučných rodoch. Okrem definičného rozdielu medzi typom produkovanej gaméty nie je vždy možné predpovedať rozdiely medzi samcami a samicami v rámci jedného rodu na základe rozdielov v inom. Koncept sa neobmedzuje iba na živočíchy; vajíčkové bunky produkujú okrem iných aj chytrídie, rozsievky, oomycéty a mnohé rastliny. Pri suchozemských rastlinách sa pohlavie určuje nielen u organizmov a štruktúr produkujúcich vajíčka a spermie, ale aj u štruktúr sporofytov, z ktorých vznikajú samčie a samičie rastliny.

Symbol
------

Bežný symbol pre reprezentáciu samčieho pohlavia (mužského rodu) je ♂ (Unicode: U+2642), kružnica so šípkou smerujúcou na severovýchod. Tento symbol predstavuje štylizovanú reprezentáciu štítu a kopije Marsa, rímskeho boha vojny.

Referencie
----------

1. ↑  Pravidlá slovenského pravopisu 1940, S. 370
2. ↑  samec. In: Slovník slovenského jazyka (Peciar)
3. ↑  samec. In: Pravidlá slovenského pravopisu 1953 a 1971
4. ↑  Pravidlá slovenského pravopisu 1991, S. 358 (detto vydanie z roku 2013)
5. ↑  samec. In: Krátky slovník slovenského jazyka 2003
6. ↑  SOKOLOVÁ, Miloslava. *Nový deklinačný systém slovenských substantív : [monografia je výsledkom riešenia grantového projektu MŠ SR VEGA č. 1/1432/04]*. 1. vyd. Prešov : Filozofická fakulta Prešovskej univerzity, 2007. 338 s. ISBN 978-80-8068-550-8. S. 127.

Pozri aj
--------

* pohlavie
* samica
Vazopresín
**Adiuretín**, **antidiuretický hormón**, **antidiuretín** alebo **vazopresín** (skr. **ADH**) je hormón produkovaný v jadrách hypotalamu (*nucleus supraopticus* a *nucleus paraventricularis*), odkiaľ je transportovaný (naviazaný na transportný proteín neurofyzín) výbežkami tzv. neuroendokrinných nervových buniek do neurohypofýzy a až tu vylučovaný do krvného obehu. 
  
Chemicky ide o peptid zložený z deviatich aminokyselín.

Podmieňuje zvýšené spätné vstrebávanie vody zo zberných kanálikov nefrónov a tak reguluje objem telových tekutín - homeostázu. Vo veľkých dávkach spôsobuje stiahnutie hladkého svalstva tepničiek a následné zvýšenie krvného tlaku (odtiaľ jeho staršie pomenovanie vazopresín) - potrebná dávka však výrazne prevyšuje jeho normálnu hladinu, preto sa zrejme priamo na regulácií krvného tlaku nepodieľa.   
Podnetom na jeho vylučovanie je zvýšená osmolarita a/alebo znížený objem krvi.

Pri poruche jeho tvorby vzniká ochorenie známe pod menom diabetes insipidus (močová úplavica).

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5  Adiuretín. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 53.

|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |

| * z
* d
* u
Podmozgová žľaza\* hypofýza |
| --- |
| Hormóny adenohypofýzy | 
* somatotropín
* tyreotropín
* kortikotropín
* prolaktín
* folikulostimulačný hormón
* luteinizačný hormón

 | Podmozgová žľaza z Grayovej anatómie |
| Hormóny pars intermedia hypofýzy | 
* melanotropín

 |
| Hormóny neurohypofýzy | 
* vazopresín
* oxytocín

 |
| Choroby | 
* aplázia a hypoplázia
* cysty
* syndróm prázdneho sedla
* atrofia
* nekróza
* ischémia
* krvácanie
* akútne zápaly
* chronické zápaly
* hyperplázia

 |
| Nádory | 
* adenómy
* kraniofaryngeóm
* karcinómy
* metastázy
* sarkómy
* germinatívne nádory
* neurogénne nádory

 |
**Vauxhall Bridge** je jeden z londýnskych mostov cez rieku Temžu. Je to oceľový most s piatimi oblúkmi. Nachádza sa medzi mostami Grosvenor Bridge a Lambeth Bridge v mestských obvodoch City of Westminster a Lambeth. 

Na jeho severnom konci sa nachádza ulica Millbank, Tate Britain a Millbank Tower. Na juhu sa nachádza Vauxhall Cross; železničná stanica, autobusová stanica a stanica metra Vauxhall. Taktiež sa tu nachádza sídlo britskej tajnej služby MI6. Na východ od mosta sa nachádza štvrť Kennington, na juhu Vauxhall a na juhozápade je štvrť Nine Elms.

Rieka Effra, jeden z hlavných podzemných prítokov Temže, sa do nej vlieva práve pri Vauxhall Bridge.

História
--------

Pôvodný most s názvom **Regent's Bridge** sa skladal z deviatich liatinových oblúkov a jeho autorom bol James Walker. Bol otvorený v roku 1816 a za jeho prejazd bolo vyberané mýto. Tento most bol prvým železným mostom ponad Temžu v Londýne. Prílivové vlny však postupne podomleli piliere mosta a v roku 1898 bol cez rieku postavený prechodný drevený most a pôvodná konštrukcia bola demontovaná. Stavbu nového mosta započali až v roku 1904.

Autorom návrhu súčasného mosta bol sir Alexander Binnie, pričom ďalšie úpravy na moste vykonal Maurice Fitzmaurice. Most dokončili v roku 1906 a dňa 26. mája ho slávnostne pre verejnosť otvoril kráľ Juraj V. vtedajší Princ z Walesu. Most je dlhý 245 m a je široký 24 m. Pozostáva z piatich oceľových oblúkov uložených na žulových pilieroch. Najväčšou zaujímavosťou mosta sú bronzové sochy ženských postáv, oslavujúcich vedu a umenie, ktoré stoja na bokoch mosta.

Dopravné spojenie
-----------------

Najbližšie stanice londýnskeho metra:

* **Pimlico** (Victoria Line)
* **Vauxhall** (Victoria Line)

Galéria
-------

* Regent's Bridge v roku 1829Regent's Bridge v roku 1829
* Podzemná rieka Effra vlievajúca sa do Temže pri Vauxhall BridgePodzemná rieka Effra vlievajúca sa do Temže pri Vauxhall Bridge

Referencie
----------

1. ↑   *Thames Bridges Heights* [online]. Port of London Authority. Dostupné online. (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vauxhall Bridge**

Externé odkazy
--------------

* Explore London; panoráma z mosta
* 

* Vauxhall Bridge v databáze *Structurae*

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Vauxhall Bridge na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Mosty centrálneho Londýna, zo západu na východ |
| --- |
| 
* Chelsea Bridge
* Grosvenor Bridge
* Vauxhall Bridge
* Lambeth Bridge
* Westminster Bridge
* Hungerford Bridge
* Waterloo Bridge
* Blackfriars Bridge
* Blackfriars Railway Bridge
* Millennium Bridge
* Southwark Bridge
* Cannon Street Railway Bridge
* London Bridge
* Tower Bridge

 |
**Mohylové kultúry** alebo nepresne **mohylová kultúra** je súhrnné označenie pre akékoľvek kultúry strednej bronzovej doby (strednej podľa stredoeurópskeho datovania), pre ktoré bolo typické pochovávanie pod mohylovým násypom (ktoré sa inak ako také používalo aj v iných kultúrach a aj v skorších obdobiach).

Patria sem:

* a) kultúry od Alsaska na západe, severného úpätia Álp na juhu zhruba po Hesensko na severe + kultúry v Karpatskej kotline, teda najmä:
	+ mohylová kultúra v užšom zmysle-južné Nemecko
	+ emslandsko-oldenburská skupina
	+ lüneburská skupina
	+ meklenburská skupina
	+ predlužická kultúra (al. skupina) – v Poľsku a sev. Morave
	+ karpatská mohylová kultúra
	+ stredodunajská mohylová kultúra
	+ ďalšie archeologické skupiny v juhovýchodnej Karpatskej kotline
* b) v širšom zmysle aj kultúry tzv. severskej bronzovej doby (teda severné Nemecko, severné Poľsko, Pobaltie, Dánsko a južná Škandinávia)

Tieto kultúry (ad a) ) boli zavŕšením rozsiahlych zmien v hospodárskom a kultúrnom vývoji, sprevádzanom klimatickými zmenami (zhoršenie počasia) na území dovtedy jestvujúcich kultúr. Tieto kultúry zrejme vznikli v Nemecku pri Rýne a odtiaľ sa šírili najmä na juhovýchod.

Slovensko
---------

Na Slovensku sa vyskytovala:

* karpatská mohylová kultúra
* stredodunajská mohylová kultúra

Príbuzné mohylovým kultúram boli aj pilinská kultúra, otomanská kultúra a severopanónska kultúra.
**prof. PhDr. Jozef Hrozienčik, DrSc.** (\* 13. máj 1915, Martin-Priekopa – † 1990, Bratislava) bol slovenský historik, pedagóg.

Životopis
---------

Roku 1927 – 1935 absolvoval gymnáziu v Martine. V rokoch 1935 – 1939 študoval históriu a slovenčinu na Filozofickej fakulte UK v Bratislave. Roku 1939 – 1942 pôsobil ako pedagóg na gymnáziách v Martine v Banskej Štiavnici, 1942 – 1944 na obchodnej akadémi v Martine. Ľavicovo orientovaný intelektuál, počas 2. svetovej vojny sa zapojil do druhého čs. odboja. V roku 1944 účastník Povstania. Neskôr v rokoch 1944 – 1945 väznený vo viacerých koncentračných táboroch v Nemecku. 1945 – 1946 inšpektor na Povereníctve školstva a osvety v Bratislave, 1946 – 1948 riaditeľ gymnázií v Rožňave a v Banskej Bystrici. Od roku 1948 vykonával aj funkciu riaditeľa Ustavu Slovenského národného povstania. Pracovník Krajského Národného Výboru v Nitre, riaditeľ Ústavu dejín európskych socialistických krajín SAV, zároveň prednášal históriu na Filozofickej fak. UK v Bratislave (od 1970). Od roku 1970 univerzitný profesor. Jeden z hlavných predstaviteľov a organizátorov marxistickej historiografie na Slovensku. Zaoberal sa hlavne povstaleckou tematikou, v ďalšom výskume sa venoval dejinám slovenského rusofilstva, balkanistike a slavistike. Pričinil sa o vznik Múzea SNP a československo-sovietskeho inštitútu, neskôr rozšíreného na Ústav dejín európskych socialistických krajín. Člen a funkcionár slov. čs. i medzinárodných historických a slavistických spoločností, expert UNESCO pre výskum slovanských kultúr v Európe.

Dielo
-----

* Medzinárodná solidarita v Slovenskom národnom povstaní, roku 1959
* Bojová družba, roku 1959
* Neboli sme sami, roku 1964
* Poliaci a my, roku 1964
* Internacionálny charakter Slovenského národného povstania, roku 1974
* V spoločnom boji, roku 1978
* Přehled dějin československo-sovětskych vztahů v údobí 1918 – 1939, roku 1975
* Turčianski olejkári a šafraníci, roku 1981
* Slováci v Bulharsku, roku 1985

Literatúra
----------

* HROZIENČIK, Jozef. In: MAŤOVČÍK, Augustín, et al. *Reprezentačný biografický lexikón Slovenska*. Martin : Matica slovenská, 1999. 384 s. ISBN 80-7090-537-9. S. 126-127.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * BnF: 12097501q
* ISNI: 0000 0001 1756 6359
* LCCN: n82085631
* NK ČR: jx20051227011
* SNK: 154675
* VIAF: 32025212
* WorldCat: lccn-n82085631
**Jozef Jurovský** (do roku 1939 pôv. Weiss-Nägel) (\* 15. august 1899, Uľanka  –  † 30. október 1976, Klentnice) bol cirkevný hodnostár, cirkevný historik a jezuita. Publikoval i pod pseudonymom **Jozef Haviar**.

Rodina
------

* otec Juraj Weiss-Nägel (5.5.1873 – 18.11.1944)
* matka Anna rod. Daubnerová (17.11.1874 – 11.12.1965)
* súrodenci: Šimon Jurovský, Stanislav Jurovský, Anton Jurovský, Ján Weiss-Nägel, Anna Chovanová.

Životopis
---------

Študoval na katolíckom gymnáziu v Banskej Bystrici. Zaslúžil sa o zriadenie Teologického inštitútu sv. Alojza v Banskej Bystrici (1941). Bol rehoľný predstavený Spoločnosti Ježišovej a cirkevný historik. Pôsobil ako náboženský a filozofický publicista a prekladateľ. Spracoval portréty viacerých postáv jezuitov, propagoval košických mučeníkov. Písal i o histórii Liptova. Venoval sa archívnemu a archeologickému výskumu, čo zúročil aj vo svojich prácach. Za socializmu bol politicky prenasledovaný. Po prepustení z internácie pracoval ako kurič na píle v Banskej Bystrici-Uľanke.

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * NK ČR: kpwa2631
* SNK: 161087
* VIAF: 84462477
**Samuel James Buonaugurio, Jr.** (\* 20. júl 1972 alebo 1973, Tenafly, New Jersey, USA), známy ako **Sammy James, Jr.** alebo **King Vitamin**, je americký spevák, gitarista, skladateľ a producent. Je frontmanom a spoluzakladateľom skupiny The Mooney Suzuki a zložil hudbu pre rôzne filmy od Disney, Paramount Pictures a Dreamworks.

Životopis
---------

Pochádza z mesta Tenafly. V roku 1990 absolvoval štúdium na štvorročnej strednej škole Tenafly High School. V roku 1995 a 1997 vydal dve EP s rap rockovou skupinou 2 Skinnee J's, pri prvom EP známou ako Too Skinnee J's, pod pseudonymom King Vitamin. V roku 1996 zverejnil v obchode s gitarami inzerát a keď naň odpovedal Graham Tyler, založili spolu skupinu The Mooney Suzuki. Sammy James, Jr. bol hlavným skladateľom titulnej skladby „Teacher's Pet" filmu *Škola rocku* z roku 2003. V tejto skladbe ale herec Jack Black nehrá naozaj na gitaru, ale hrá na ňu Sammy. Zložil aj záverečnú skladbu „Tread Lightly Rosie Grier".

So skupinou The Mooney Suzuki si zahral cameo rolu vo filme *Tropická búrka* a do soundtracku filmu prispeli cover verziami skladieb „I Just Want to Celebrate" a „All Along the Watchtower".

V roku 2008 Sammy James, Jr. mentoroval mladého rockera v epizóde ocenenej série televízie MTV s názvom *Made*.

Diskografia
-----------

### So skupinou 2 Skinnee J's

* *Return of the New and Improved* (EP, 1995) (ako Too Skinnee J's)
* *Sing, Earthboy, Sing!* (EP, 1997)

### So skupinou The Mooney Suzuki

* *The Mooney Suzuki* (EP, 1999)
* *People Get Ready* (2000)
* *Electric Sweat* (2002)
* *Alive & Amplified* (2004)
* *The Maximum Black EP* (EP, 2006)
* *Have Mercy* (2007)

Ocenenia
--------

* 2014: Cena Grammy za najlepší muzikálový album, produkcia hudby pre muzikál *Kinky Boots*

Referencie
----------

1. 1 2   *Samuel James Buonaugurio, Jr.* [online]. The Stars Come Home, [cit. 2021-07-20]. Dostupné online.
2. ↑  4/1/08. *MADE (Season 8) | Ep. 24 | Rocker: Andrew* [online]. MTV, [cit. 2011-08-18]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna webstránka
* Sammy James, Jr. na Discogs
**Adlúmia hubovitá** (lat. *Adlumia fungosa*) je druh dvojklíčnolistovej rastliny z rodu adlúmia a čeľade zemedymovité. Je to až 4 metre vysoká popínavá rastlina s bielymi alebo purpurovými súkvetiami rúrkovitých kvetov.

Popis
-----

Adlúmia hubovitá je dvojročná popínavá okrasná bylina, čo znamená, že začína vykvitať už na jar a kvitne po celé leto až do skorej jesene. V prvom roku vyklíči a až v druhom roku začína rastlina produkovať semená. Dorastá do výšky 3 – 4 m. Jej listy pripomínajú zemedym a sú 2 – 3 krát perovito zložené. Kvitnú na nej štvorpočetné, belavé až bledoružové kvety, ktoré visia v riedkych strapcoch.

Výskyt
------

Rastlina rastie v Severnej Amerike pri Atlantiku. Jej prirodzeným prostredím sú vlhké lesy a kroviny, pestuje sa aj v Nemecku.

Použitie
--------

V rastline sa nachádzajú alkaloidy ako adlumín, bikucín, bikukulín, protopín, preto sa z nej vyrábajú homeopatické prípravky. Z nej vyrobené homeopatické prípravky sa podávajú pri pečeňových chorobách a bolestiach kĺbov pri zvýšenej hladine kyseliny močovej v krvi. V oficiálnom lekárstve sa nepoužíva.

Galéria
-------

* 
* 
*

Referencie
----------

1. ↑  Jana Jindrová – Miroslava Malovcová: Liečivé rastliny: Ottov sprievodca prírodou, OTOVO NAKLADATELSTVÍ 2010, 32. s, ISBN 978-80-7360-589-6

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Adlúmia hubovitá**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Adlúmia hubovitá**

Zdroj
-----

* Adlúmia. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 54.
**Peklo** je potok na Hornom Pohroní, vo východnej časti okresu Banská Bystrica. Je to ľavostranná zdrojnica Brusnianky, ktorá vzniká po sútoku s *Brzáčkou*, má dĺžku 4,6 km a je tokom IV. rádu.

Prameň
------

Pramení vo Veporských vrchoch, v podcelku Čierťaž, na severozápadnom svahu vrchu Žliabky (1 128,4 m n. m.) v nadmorskej výške cca 1 055 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie na západ, esovito sa ohýba a sprava priberá svoj prvý prítok (811,5 m n. m.). Následne pokračuje viac na západojuhozápad, zľava priberá najprv prítok z juhozápadného svahu Žliabkov, potom z tej istej strany Skalíkov jarok, neďaleko osady Starý majer sa oblúkom stáča na severoseverozápad a preteká rovnomennou dolinou. Z pravej strany ešte priberá prítok z lokality Hálne a pri samote Trosky-Brzáčka sa v nadmorskej výške približne 558 m n. m. spája s vodami Brzáčky a ďalej tečú ako Brusnianka.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-06-30]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-06-30]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Brusnianky |
| --- |
| *Brusnianka* → *Hron* → *Dunaj* |
| 
* Blatnivá
* Brusenec
* **Brusnianka**
* Čertová
* Čierna dolina
* Čižiná
* Dielcový potok
* Hladušová
* Hlboká-jarok
* Košariskový potok
* Muráň
* Okrúhle
* Pavlová
* Pažerák
* Peklo
* Pod vŕškom
* Skalíkov jarok
* Štefániková
* Vidličky

 |
**Pamela Anne Melroyová** (\* 17. september 1961, Palo Alto, Kalifornia, USA) je dôstojníčka United States Air Force a astronautka NASA. Ako pilot raketoplánu sa zúčastnila misií STS-92 a STS-112, pri misii STS-120 bola veliteľkou letu.

Vzdelanie, vojenská kariéra
---------------------------

Melroyová získala v roku 1983 titul bakalára fyziky a astronómie na Wellesley College. V roku 1984 potom ukončila magisterské štúdium v odbore Zem a planetárne vedy na univerzite Massachusetts Institute of Technology. 18. mája 2008 získala čestný titul (angl. honorary degree) na Iona College v New Rochelle, New York.

Nastúpila do armády, stala sa pilotom. V priebehu vojny v zálive v roku 1991 sa zúčastňovala bojových letov. Pôsobila na Edwardsovej leteckej základni ako testovací pilot. Z armády odišla v roku 2007.

Lety do vesmíru
---------------

Melroyová bola v roku 1994 vybraná ako kandidát na astronauta a prešla výcvikom pre pilotovanie raketoplánu. Pilotovala raketoplán pri dvoch misiách, obe misie boli návštevami Medzinárodnej vesmírnej stanice: STS-92 v roku 2000 a STS-112 v roku 2002. 19. júna 2006 NASA oznámila, že Melroyová bude veliť raketoplánu pri misii STS-120. Stala sa tak druhou ženou, ktorá velila raketoplánu (po Eileen Collinsovej). Posádka misie STS-120 navštívila stanicu v čase, keď tu pracovala Expedícia 16, ktorej velila Peggy Whitsonová. Na palube ISS boli teda súčasne dve ženy – veliteľky.

* STS-92, Discovery (11. október 2000 – 24. október 2000)
* STS-112, Atlantis (7. október 2002 – 18. október 2002)
* STS-120, Discovery (23. október 2007 – 7. november 2007)

Referencie
----------

1. ↑  MALIK, Tariq. *NASA Names Second Female Shuttle Commander* [online]. Space.com, 2006-6-19, [cit. 2008-09-12]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑  NASA Biography of Melroy
3. ↑  melroy\_pamela.htm Spacefacts Biography of Pamela Melroy

Externé odkazy
--------------

* Melroyová v encyklopédii MEK (po česky)
* Melroyová v encyklopédii SPACE 40 (po česky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Pamela Melroyová na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |
Apollónov chrám, Side
**Pamfýlia**, gr. *Παμφυλία*, je krajina na juhu Malej Ázie, v dnešnom Turecku. Hraničí s krajmi Lýkia, Pizídia a Kilikia. Dnes sa nachádza v kraji Antalya, obľúbenej turistickej destinácii Turecka.

Meno
----

Názov Pamfýlia je grécky a je odvodený od slov *pan (všetko)* a *fylé (kmeň)*, teda *všetky kmene*. Toto pomenovania môže odkazovať na mnoho gréckych kmeňov sídliacich v tomto kraji a tiež pôvodných, predgréckych obyvateľov. Herodotos meno pripisuje mýtickému kráľovi Pamfylovi.

Dejiny
------

Kraj Pamfýlia sa zmieňuje už u Chetitov, kedy ho obývalo dnes neznáme indoeurópske obyvateľstvo, snáď jeden z národov anatólskej skupiny príbuzní Pizídom a Kilíkom. Prví Gréci sa tu usadzujú asi v 12. stor. po páde Mykénskej civilizácie. V 7. stor. tu boli vytvorené grécke kolónie na často už osídlených územiach a mestách. Vznikli mestá Aspendos, kolónia dórskeho gréckeho mesta Argos, Side, kolónia aiolských Grékov z mesta Kyme v Malej Ázie, mesto Perge bolo obývané pôvodnými gréckymi a možno aj negréckymi obyvateľmi. V klasickej antike bola teda Pamfýlia domovom viacerých kmeňov, Dórov, Aiolov, Achájcov a pôvodných negréckych obyvateľov. Je možné, že časť miestnych Grékov pochádzalo aj z dórskej Kréty. Jazykom kraja bola pamfýlčina, jeden zo starogréckych jazykov achájskeho (mykénskeho) pôvodu, ktorý bol obohatený o silné prvky gréckej a krétskej dórštiny, aiolčiny, achájskej cyperčiny, iónčiny a pôvodného negréckeho jazyka. V 2. stor. pred Kr. tu bolo založené helenistické mesto Attalia, kde sa usadili Gréci z rôznych končín. Z Pamfýlie sa stal dôležitý kraj helenistického sveta, mestá boli veľkolepo prestavané. V 1. stor. pred Kr. si kraj podmanili Rimania. V 1. stor. sa tu rozmohlo kresťanstvo. V tejto dobe upadol miestny grécky jazyk v prospech zjednocujúceho starogréckeho atického jazyka. Od roku 395 patrí Pamfýlia Východorímskej (Byzantskej) ríši. V 13. stor. kraj ovládli Seldžuckí Turci, neskôr Osmanskí Turci a Pamfýlia sa natrvalo stala súčasťou Osmanskej ríše. Počas tohto obdobia väčšina pôvodného, gréckeho obyvateľstva prestúpila na islam a poturčila sa. Ostali tu však grécky kresťania, ktorí však počas silného tureckého vplyvu prestali gréčtinu používať a začali rozprávať po turecky. Pamfýlia patrila do vylaetu Konya. V roku 1923 sa konala Grécko-turecká výmena obyvateľov, všetci miestni Gréci (tzv.Karamanlidi) sa vysťahovali do Grécka, v južnej Anatólii vtedy žilo asi 150.000 Grékov. V Pamfýlii sa usadili moslimovia z Grécka, väčšina z nich rozprávala po grécky.

Dnes
----

Dnes je územie Pamfýlie významnou turistickou lokalitou, nachádza sa tu turecká riviera a zachované antické pamiatky zo spomínaných gréckych miest. Jazykom kraja je turečtina, časť moslimského obyvateľstva stále hovorí po grécky.
**Oberthov efekt** je poznatok, že zmena rýchlosti kozmickej sondy pomocou raketového motora je tým väčšia, čím rýchlejšie sa sonda už pohybuje. Tento efekt je daný skutočnosťou, že palivo nesené sondou už má určitú kinetickú energiu.

Dôsledky v praxi
----------------

1. pri štarte viacstupňovej rakety je efektívnejšie využitie paliva vo vyšších (urýchľovacích) stupňoch. Preto je pri konštrukcii viacstupňových rakiet veľmi dôležitá efektivita vyšších (urýchľovacích) stupňov rakety.
2. pri lete kozmickej sondy je efektívnejšie vykonávať zmeny rýchlosti sondy na tých miestach dráhy, kde už sonda letí vyššou rýchlosťou. Typicky pri prelete okolo hmotného telesa letí sonda najvyššou rýchlosťou v mieste maximálneho priblíženia (toto plynie z Keplerových zákonov nebeskej mechaniky). Využitie tohto poznatku sa nazýva **Oberthov manéver.** Je pomenovaný po Hermannovi Oberthovi, významnom teoretikovi kozmických letov.

Oberthov manéver nie je to isté čo gravitačný manéver. Základom Oberthovo manévru je aktívna zmena rýchlosti sondy, zatiaľ čo pri gravitačnom manévri sonda iba pasívne prelieta po vhodnej dráhe. Oba manévre však môžu byť vykonané súčasne. 

Veľkosť Oberthovo efektu pre parabolickú dráhu je 

{\displaystyle p={\sqrt {1+{\frac {2V\_{esc}}{\Delta V}}}}} <
kde 

{\displaystyle {\Delta V}}je zmena rýchlosti rakety ( Delta-v ),
{\displaystyle V\_{esc}} úniková rýchlosť v mieste prevedenia manévru
p je koeficient, ktorý udáva, koľkokrát Oberthov efekt zvýši účinok použitia motora v porovnaní s jeho použitím mimo gravitačného pôsobenia telesa

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Fyzikálny portálAstronomický portálKozmonautický portál |

* Gravitačný manéver
* Hohmannova prechodová dráha
**Pamela Lyndon Travers**, vlastným menom *Helen Lyndon Goffová*, (\* 9. august 1899, Maryborough, Austrália - † 23. apríl 1996, Londýn, Spojené kráľovstvo) bola austrálska spisovateľka žijúca v Anglicku, autorka kníh o Mary Poppins.

Životopis
---------

Narodila sa v Austrálii, vyrastala na cukrovej plantáži v Mayboorought spolu so svojimi dvomi sestrami. Jej otec Travers Robert Goff bol bankový manažéro, matka sa volala Margaret Agness. Detstvo strávila v Austrálii.  

Do svojich 20 rokov pracovala ako herečka, tanečníčka a spisovateľka v rodnej Austrálii. Dychtila vidieť svet, odcestovala do Dublinu, kde sa spriatelila s írskym básnikom Geoegom Russelom. Chvíľu žila v Írsku, Londýne, cestovala aj do USA. Počas rekonvalescencie z vážnej choroby v roku 1934 napísala knihu *Mary Poppins*. Pred jej vydaním prijala meno P. L. Travers..

Napísala osem knižiek o Mary Poppinsovej. V roku 1977 získala vyznamenanie za literárne dielo OBE (Officer of the Order of the British Empire).

Zomrela v Londýne vo veku 96 rokov.

Referencie
----------

1. ↑  PALLARDY, Richard. *P.L. Travers British author* [online]. Encyclopedia Britannica, 2012-00-0, [cit. 2016-04-22]. Dostupné online. (anglicky)
2. ↑  David Jones. *How the sexual adventuress who created Mary Poppins wrecked the lives of two innocent boys: Exploits of P L Travers that you won't see in new film Saving Mr Banks* [online]. [Cit. 2013-11-27]. Dostupné online. (englisch)
3. ↑  Mary Poppins, Městské divadlo Brno, Sezóna 2010/11 IV; grafická úprava: Jan Šotkovský, fotografie: Jef Kratochvil str. 31 – 35

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pamela Lyndon Travers**

Externé odkazy
--------------

* Pamela Lyndon Travers v Internet Movie Database (po anglicky)

Autoritné údaje: * abART: 123849
* BnF: 11927017p
* GND: 121299317
* ISNI: 0000 0001 1845 2003
* LCCN: n79021915
* NK ČR: jo20000074085
* VIAF: 95161798
* WorldCat: lccn-n79021915
Súradnice: 48°02′42″S 17°02′13″V﻿ / ﻿48,045°S 17,03694°V﻿ / 48.045; 17.03694

**Pama** (historicky nem. *Baumern*, maď. *Lajtakörtvélyes*, chorv. ***Bijelo Selo***) je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Burgenland v okrese Neusiedl am See.

Žije tu 1 208 obyvateľov (1. január 2020).

Geografia obce
--------------

Zo severu hraniční Pama s obcou Kittsee, na juhu s obcami Zurndorf a Gattendorf, na juhovýchode s obcou Deutsch Jahrndorf, na západe so spolkovou krajinou Dolné Rakúsko a na východe so Slovenskom. Okolie obce Pama je využívané na poľnohospodárske účely, lesy sú takmer vyklčované. Časť územia sa využíva na ochranu dropa veľkého. Na území obce sa nachádzajú cyklistické trasy a jazdecké trasy, taktiež jej územím prechádza diaľnica A6.

História obce
-------------

Po tureckých vojnách výrazne poklesol počet obyvateľov, ktorý neskôr stúpol vďaka príchodu Chorvátov. Vďaka tomu sú tu pomerne rozšírené chorvátske kultúrne zvyky (napr. omše). Od roku 1898 musela obec kvôli maďarizácii používať názov *Mosonkörtvélyes*. Do rokov 1920 a 1921 bola obec, tak ako zvyšok Burgenlandu, súčasťou Maďarska. Roku 1921 sa vďaka Trianonskej mierovej a Saintgermanskej zmluvy obec stala súčasťou Rakúska.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pama**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Pama na nemeckej Wikipédii.*

  


| * z
* d
* u
Obce okresu Neusiedl am See |
| --- |
| 
* Andau
* Apetlon
* Bruckneudorf
* Deutsch Jahrndorf
* Edelstal
* Frauenkirchen
* Gattendorf
* Gols
* Halbturn
* Illmitz
* Jois
* Kittsee
* Mönchhof
* Neudorf bei Parndorf
* Neusiedl am See
* Nickelsdorf
* Pama
* Pamhagen
* Parndorf
* Podersdorf am See
* Potzneusiedl
* Sankt Andrä am Zicksee
* Tadten
* Wallern im Burgenland
* Weiden am See
* Winden am See
* Zurndorf

 | Poloha okresu v Burgenlande |
**Pamechúrik** (perigynium) je zvláštny typ plodu vyskytujúci sa pri rastlinách z rodu ostrica (*Carex* s.l.). Ide vlastne o nažku celkom zabalenú v pleve. Niekedy je táto pleva nazývaná všeobecnejším termínom listeň.

Pamechúriky sú usporiadané vždy v súplodiach, kláskoch, každý pamechúrik je podopretý plevou (pre ktorú niektorí autori tiež používajú všeobecnejší termín listeň). Vlastnosti pamechúrika patria k najdôležitejším znakom, podľa ktorého sa určujú jednotlivé druhy veľmi početného rodu ostríc. Na vrchole pamechúrik vybieha v zobáčik, ktorý môže byť veľmi krátky (alebo skoro chýbať), ale inokedy je výrazný, na vrchole dvojzubý. Pamechúriky môžu byť na povrchu lysé, ale u niektorých druhov sú perovité alebo chlpaté.

Príklady
--------

* pamechúriky ostrice žltej Carex flava s. str.)pamechúriky ostrice žltej *Carex flava* s. str.)
* pamechúrik ostrice zblíženej Carex contigua - vpravo)pamechúrik ostrice zblíženej *Carex contigua* - vpravo)
* pamechúrik ostrice plstnatoplodej Carex lasiocarpa - pár uprostred)pamechúrik ostrice plstnatoplodej *Carex lasiocarpa* - pár uprostred)

Externé odkazy
--------------

* Terminologický slovník biológie rastlín

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Mošnička na českej Wikipédii.*
**Deontická logika** alebo **logika normatívnych viet** je odvetvie logiky, ktoré skúma logickú štruktúru príkazov, zákazov a povolení, s ktorými klasická výroková alebo predikátová logika nedokáže plnohodnotne narábať. Napríklad výrok

"Je povolené, aby ľudia fajčili."
je z hľadiska klasickej výrokovej logiky atomárny. To znamená, že výroková logika ho chápe ako ďalej nedeliteľný celok a nezaujíma sa o jeho vnútornú štruktúru. Deontická logika ide hlbšie a rozlišuje v tomto výroku dva komponenty: takzvaný **deontický operátor** "Je povolené, aby" a samotný výrok pod týmto operátorom "Ľudia fajčia".

V užšom význame pojem **deontická logika** označuje konkrétny logický kalkul skúmaný v rámci deontickej logiky vo vyššie uvedenom zmysle. Príkladom takého systému je kalkul D tiež známy ako *štandardná modálna logika*.

História
--------

Za prehistóriu modálnej logiky možno považovať úvahy nemeckého filozofa a matematika Gottfrieda Leibniza. Podľa Leibniza je *povinné* všetko to, čoho sa dobrý človek dopúšťa *nutne* a *povolené* je všetko to, čoho sa dobrý človek dopúšťa *možne*. Bez ohľadu na to, čo sa v týchto úvahách rozumie vágnym pojmom *dobrý človek* a bez ohľadu na ich pravdivosť, určite ide o tvrdenia, ktoré dávajú javy *príkazu* a *povolenia* do súvislosti s javmi *možnosti* a *nutnosti* a teda postulujú súvislosť medzi deontickou logikou a modálnou logikou.

Prvý formálny systém deontickej logiky bol navrhnutý Ernstom Mallym v dvadsiatych rokoch 20. storočia. O Mallyho systéme sa ale neskôr podarilo ukázať, že v ňom operátor príkazu kolabuje na operátor pravdivosti. To znamená, že v tomto kalkule je tvrdenie prikázané práve vtedy, ak je pravdivé. Formálne:

{\displaystyle \mathrm {O} A\Leftrightarrow A}.
To je, samozrejme, v príkrom rozpore s intuitívnym chápaním príkazov a zákazov. Napríklad z toho, že prší, určite nevyplýva, že je pršanie prikázané.

Prvý prijateľný systém deontickej logiky navrhol v roku 1951 fínsky filozof G. H. von Wright v článku "Deontic Logic" vo filozofickom časopise Mind. Bol to práve von Wright, kto ako prvý použil pojem deontická logika. Od uverejnenia tohto kľúčového článku mnoho filozofov a informatikov skúma a tvorí systémy deontickej logiky. Dodnes predstavuje deontická logika najdiskutovanejšiu a najzaznávanejšiu oblasť logiky a to aj napriek záujmu širokej odbornej verejnosti.

Pozri aj
--------

* Modálna logika
* Norma (filozofia)

Referencie
----------

* G. H. von Wright, "Deontic logic", *Mind* vol. 60 (1951), pp. 1-15.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Mallyho deontická logika, Stanford Encyclopedia of Philosophy, 2004 (anlicky).
Sklenená zavesená fasáda na Bauhaus Dessau
Sklenená zavesená fasáda na Kant-Garage (Berlin 1930)
**Zavesená fasáda** je konštrukčný systém ľahkého obvodového plášťa. Oddeľuje vonkajší priestor od vnútorného prostredia. Je pomerne novým systémom uplatňovaným na objektoch modernej výstavby. Podstata systému spočíva v predsadení resp. zavesení pred stropnú konštrukciu objektu.

História
--------

Zavesená fasáda je často spájaná s výškovými budovami. Tento systém sa najprv zrealizoval a naplno uplatnil v USA, neskôr sa rozšíril do ostatných krajín. V roku 1931 bola slovenská odborná verejnosť informovaná o novej konštrukcií v časopise Slovenský Staviteľ. V roku 1931 bola postavená prvá budova so zavesenou konštrukciou v Bratislave.

Umiestnenie a stabilita
-----------------------

Podľa polohy rozoznávame zavesené fasády:

* Predsadené plášte pred konštrukciou, ktorá je priznaná alebo nepriznaná
* Presadené plášte vsadené medzi zvislú konštrukciu objektov

Zo statickej stránky sú tieto konštrukcie vždy namáhané na ohyb vplyvom vetra a tiež dochádza k namáhaniu tlakovou alebo ťahovou silou vyvolanou účinkom hmotnosti steny.

Upevnenie
---------

Zavesenie fasády je montážne náročnejšie ako fasáda jednoducho vkladaná medzi časti konštrukcie.
Obalové konštrukcie sa vyrábajú priemyselne pre uľahčenie montážneho systému. Pri vyhotovení je dôležitá možnosť vyrovnania tolerancií pri samotnej montáži fasády, sadaní stavby alebo počas prevádzky. Z tohoto hľadiska je dôležité kĺzavé uloženie v spodnej a hornej časti objektu. Záleží predovšetkým od typu systému.

Druhy kotvení:

* Zavesenie na horných hranách pomocou doštičkových svoriek
* Zavesenie pomocou bodového ukotvenia

Materiál
--------

Zložky konštrukcie:

* Rámové konštrukcie na báze hliníka a ľahkých kovov, plastov
* Sklená výplň
* Vysoko účinné izolanty

Materiál na báze hliníka má široké spektrum možností uplatnenia tvaru profilov i celkovej konštrukcie. Použitie predsadenej obalovej konštrukcie má široké spektrum uplatnenia. Je možné ju aplikovať na rôzne druhy pôdorysov, zalomení a zakrivení budov, vytvárať rôzne rastre transparentných a plných dielov.

Príklady realizácií
-------------------

* Hallidie Building, San Francisco, Willis Polk (realizácia r. 1917 – 1918)
* Administratívna budova riaditeľstva firmy Willis, Faber and Dumas, Ipswichi (1971 – 1975)
* Slovenská sporiteľňa, Bratislava, autor Juraj Tvarožek (1930 – 1931)
* Budovy Lignoprojektu a Výpočtového strediska OSN, Bratislava, Patrónka, autori V. Ferančík, F. Ohrablo a R. Fresser, (projekt v r. 1960 – 1962, realizácia do r.1969) .

Zdroje
------

* Puškár A.a kol. *Obvodové plášte budov*, Byosan, Jage group, Bratislava 2002, s.247- 250
* Florián M. *Intelikentní skleněné fasády*, FA ČVUT, Praha, s.29,34 – 39
* www.archinet.sk
**Pamfilos** (starogr. *Πάμφιλος* – *Pamfilos*) bol grécky maliar v 4. storočí pred Kr. 

Pamfilos, maliar pochádzajúci z macedónskeho Amfipolisu, bol činný približne v rokoch 390 až 340 pred Kr. So svojim učiteľom Eupompom patril k zakladateľom slávnej sikyónskej maliarskej školy. Vďaka Pamfilovi, ktorý sa usadil v Sikyóne, sa stalo umelecké maliarstvo súčasťou helenistickej školy. Pamfilos bol mužom všestranného vzdelania, rímsky spisovateľ Plínius totiž uvádza, že dosiahol rozsiahle vedomosti aj v matematike a geometrii.

Pamfilos podľa všetkého zaujal v gréckom maliarstve to isté miesto ako Polykleitos v odbore sochárstva. Maliari jeho školy si museli osvojiť vedecké výsledky v oblasti znalostí o proporciách, optike, perspektíve, chromatizmu a tieňovania. Pamfilos bol tiež presvedčený o tom, že bez znalosti matematiky a geometrie nemožno maľovať dokonale. Podľa starovekých správ každý, kto sa chcel od neho učiť, musel absolvovať dvanásťročný kurz a zaplatiť zaň jeden talent (ekvivalent plachetnice). Aj napriek tejto vysokej sume nemal núdzu o žiakov. Jeho najpoprednejšími žiakmi boli Apelles, Melanthios a Pausias.

Medzi jeho najvýznamnejšie diela patril obraz *Bitka pri Fliunte*, *Odyseus na plti*, *Hérakleovci v Aténach* a *Obraz nejakej rodiny*. Byzantský lexikón Suda mu pripisuje spis o maliarstve a slávnych maliaroch (*περὶ γραφικῆς καὶ ζωγράφων ἐνδόξων*).

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Pamphilos*
2. ↑  J. J. Pollitt. *The Art of Ancient Greece: Sources and Documents*. Cambridge : Cambridge University Press, 1990. ISBN 978-05-2127-366-4. S. 157.
3. 1 2 3 4  Plínius, *Naturalis Historia*, 35,76.
4. ↑  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Pausias*
5. 1 2   *Ottův slovník naučný*. Praha : J. Otto, 1902. S. 129.

  

Autoritné údaje: * GND: 1260424855
* ULAN: 500093695
* VIAF: 96368010
**Most Vŕšok** je diaľničný most, ktorý prevádza diaľnicu D3 cez hlboké údolie pri obci Čierne v okrese Čadca. Most je budovaný od roku 2013 združením spoločností Váhostav-SK, Doprastav, Strabag a Metrostav. So svojou výškou 60 m nad najnižším bodom údolia je tento most štvrtým najvyšším na Slovensku, hneď po mostoch Valy, Čadečka a Rieka, ktoré sú tiež súčasťou tohto stavebného úseku. Vzhľadom na nízke predpokladané intenzity je zatiaľ postavený len pre jeden jazdný pás z obojsmernou premávkou, výhľadovo, po kapacitnom naplnení polprofilu sa plánuje dobudovať aj súbežný most pre druhý jazdný pás. Generálnym zhotoviteľom mosta bola spoločnosť Doprastav.

Opis
----

Z odborného hľadiska možno most popísať ako 6-poľový most sprahnutej, oceľovo - betónovej konštrukcie dĺžky 420 m. Jednotlivé polia majú rozpätia polí 69+81+87+75+63+45 m. Nosnú konštrukciu tvorí dvojica zváraných a navzájom poprepájaných oceľových trámov, na ktoré sa dodatočne vybetónovala železobetónová mostovka. Oceľová časť konštrukcie sa zvárala za východnou oporou a na svoje konečné miesto bola postupne vysúvaná. Po dokončení hlavnej, oceľovej časti, bola zhotovená betónová doska, ktorá je z oceľovou časťou prepojená pomocou tzv. tŕňov.

Referencie
----------

1. ↑   *www.shp.eu* [online]. www.shp.eu, [cit. 2017-01-07]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Diaľnica D3 |
| --- |
| Diaľničné križovatky | 
* Žilina (s )
* Svrčinovec (s )

 |
| Mosty a estakády | 
* Estakáda Horný Hričov
* Most cez Vážsku vodnú nádrž Hričov
* Estakáda Podzávoz
* Most Furmanec
* Most Markov
* Most Vŕšok
* Most Valy
* Most Čadečka
* Most Rieka

 |
| Tunely | 
* Považský Chlmec
* Horelica
* Svrčinovec
* Poľana

 |
| Nerealizované objekty | 
* *Tunel Kysuca*

 |
| **^1**  *výstavba bola zrušená kvôli zmene trasovania cesty* |

Súradnice: 49°29′45″S 18°48′36″V﻿ / ﻿49,495817°S 18,810053°V﻿ / 49.495817; 18.810053
**Most cez Vážsku vodnú nádrž Hričov** prevádza diaľnicu D3 ponad Hričovskú nádrž, cesty I/61 a II/507, trať ŽSR 120 a Hričovský rybník na západnom okraji mesta Žilina.

Technický popis mosta
---------------------

Z konštrukčného hľadiska ide o dvojicu súbežných mostov (pre každý jazdný pás samostatný most) premenlivého prierezu, pričom celý most bude tvoriť jeden dilatačný celok v pozdĺžnom smere, čím sa po dostavbe stane najdlhším mostným dilatačným celkom na Slovensku. Konštrukčnou zaujímavosťou je tiež uplatnenie 4 spôsobov výstavby - betonáže na pevnej skruži, letmej betonáže, hornej výsuvnej skruži MSS a hornej výsuvnej skruži MSS. Ľavý most je dlhý 1 500,94 m, pravý 1 488,38 m. Ľavý most má 30 polí, pravý 29. Rozpätia polí dosahujú dĺžky 30,5 - 110 m. Štyri hlavné polia budú tvorené komorovou mostovkou s premenlivou výškou 3 až 6 m, zvyšné budú mať dvojtrámový prierez.

Výstavba mosta
--------------

Zmluva na výstavbu úseku bola podpísaná 1. júna 2016. Zo stavebnými prácami súvisiacimi s týmto mostom sa začalo začiatkom roku 2015. V priebehu roku 2015 bola zhotovená väčšina pilierov, následne sa začalo z betonážou prvých polí od konca predošlého úseku na pevnej skruži. Koncom roka 2015 sa začalo betónovať aj jedno z hlavných polí tzv. letmou betonážou, začiatkom roka 2016 sa začalo aj s betonážou od Tunela Považský Chlmec a to mocou ťažkej hornej výsuvnej skruže s organickým predpätím. Napokon v marci 2013 sa začala betonáž aj v smere od MÚK Strážov k hlavným poliam pomocou hornej výsuvnej skruže MSS. Súčasne sa začalo s realizáciu posledného, 3. zdvojeného piliera, ktorý bude slúžiť ako stabilizácia 3. váhadla počas letmej betonáže posledných dvoch polí.

Stavbu realizuje združenie Eurovia SK a.s. Stavby mostov Slovakia, a.s. a Hochtief CZ.

Referencie
----------

1. ↑  Sliwka, P: Diaľnica D3 Žilina (Strážov) - Žilina (Brodno), 223-00 Estakáda na D3 v km 7,500 nad cestou I/18, ŽSR a VN Hričov. (Technická správa pre stupeň ZSD)

| * z
* d
* u
Diaľnica D3 |
| --- |
| Diaľničné križovatky | 
* Žilina (s )
* Svrčinovec (s )

 |
| Mosty a estakády | 
* Estakáda Horný Hričov
* Most cez Vážsku vodnú nádrž Hričov
* Estakáda Podzávoz
* Most Furmanec
* Most Markov
* Most Vŕšok
* Most Valy
* Most Čadečka
* Most Rieka

 |
| Tunely | 
* Považský Chlmec
* Horelica
* Svrčinovec
* Poľana

 |
| Nerealizované objekty | 
* *Tunel Kysuca*

 |
| **^1**  *výstavba bola zrušená kvôli zmene trasovania cesty* |

Súradnice: 49°14′30″S 18°42′07″V﻿ / ﻿49,241635°S 18,701906°V﻿ / 49.241635; 18.701906
**Robert Allan Ridley Parker** (\* 14. december 1936, New York, USA) je americký astronóm a astronaut z letov raketoplánom Columbia. Je registrovaný ako 129. človek vo vesmíre.

Životopis
---------

Po strednej škole vyštudoval aj vysoké školy Amherst College a California Institute of Technology, kde získal vzdelanie doktora fyziky a astronómie. Od roku 1967 bol zamestnaný v NASA Headquarters vo Washingtone D.C.. Hlavným ťažiskom jeho práce bolo laboratórium Spacelab, viedol tiež vedecké pokusy výpravy Apollo 17. Bol vybraný do šiestej skupiny astronautov a absolvoval výcvik..

Lety do vesmíru
---------------

Po prvýkrát letel v raketopláne vo svojich 46 rokoch v roku 1983. Bola to desaťdňová expedícia STS-9. Šesťčlennej posádke velil John Watts Young, ďalej v nej boli Brewster Shaw, Owen Garriott, Ulf Merbold z Nemecka a Byron Lichtenberg. Počas letu aktivovali Spacelab a vykonali niekoľko desiatok pokusov, hovorili s množstvom štátnikov aj rádioamatérov. Let bol úspešný.

Druhýkrát letel o 7 rokov neskôr, rovnaký raketoplán (to už bol jeho 10. let), misia STS-35 bola bez niekoľkých minút deväťdňová. Posádka bola sedemčlenná: Vance Brand, Guy Gardner, John Lounge, Jeffrey Hoffman, Samuel Durrance, Ronald Parise a Robert Parker. Hlavnou náplňou programu bolo pozorovanie, fotografovanie rôznych vesmírnych objektov s pomocou Astro-1 a ďalekohľadu BBXRT. Veľmi úspešný let bol skrátený o deň kvôli počasie v mieste pristátia na základni Edwards v Kalifornii.

* STS-9 Columbia (28. november 1983 - 8. december 1983)
* STS-35 Columbia (2. december 1990, pristátie 11. december 1990)

Pri svojich dvoch letoch strávil vo vesmíre 19 dní.

Referencie
----------

1. ↑  CODR, Milan. *Sto hvězdných kapitánů*. Praha : Práce, 1982. Kapitola Američtí astronauti pro lety na raketoplánech, s. 456. (po česky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Robert Parker**

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |

* Na webe Kosmo
* Misia STS-41-A
* Misia STS-35
* Na webe Space

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Robert Parker na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * LCCN: n79057889
* VIAF: 75126312
* WorldCat: lccn-n79057889
**Margaret Meadová** (\* 16. december 1901, Philadelphia – † 15. november 1978) bola americká kultúrna antropologička. 

Študovala na Barnard College a na Columbijskej univerzite, kde vyučoval Franz Boas a Ruth Benedictová. Prvý výskumný projekt, ktorý viedla v Tichomorí, bol zameraný na spôsob života dospievajúcich dievčat. Spolu podnikla 12 výskumných expedícií do Tichomoria, najmä na Novú Guineu. Záujem sústreďovala aj na rodovú problematiku. Dospela k názoru o kultúrnej podmienenosti rodových aj individuálnych diferencií. Výchova totiž, podľa Meadovej, určuje povahové črty a distribúciu vlastností a sama je kultúrne podmienená. 

Meadová bola v roku 1960 zvolená za prezidentku Americkej antropologickej asociácie. Spolupracovala s OSN na viacerých projektoch, týkajúcich sa výchovy, detí a problémov mentálneho zdravia.

Bibliografia
------------

* *Coming of Age in Samoa (1928)*
* *Growing up in New Guinea (1930)*
* *Sex and Temperament in Three Primitive Societies (1935)*
* *Male and Female (1949)*
* *Continuities In Cultural Evolution (1964)*
* *Culture and Commitment: A study of the Generation Gap (1970)*

Zdroj
-----

* Kanovský, M.: *Kultúrna a sociálna antropológia. Osobnosti a teórie*. Bratislava: Chronos, 2004

Autoritné údaje: * BnF: 119154053
* GND: 118579789
* ISNI: 0000 0001 2130 2524
* LCCN: n78093416
* NK ČR: jn20010602021
* VIAF: 44302511
* WorldCat: lccn-n78093416
**Abd Alláh ibn Abbás** (iné mená a prepisy pozri nižšie; \*? - †687 alebo 688, Táif, dnešná Saudská Arábia) bol arabský islamský teológ. Bol členom rodu Abbásovcov a bratanec proroka Mohameda. Pripisuje sa mu prvý komentár ku Koránu a považuje sa za priekopníka jeho kritickej analýzy. Patrí k významným cirkevným autoritám.

Meno
----

Jeho meno znie عبد الله بن عبّاس. To možno prepísať napr. ako **Abd Alláh ibn Abbás, Abdalláh ibn 'Abbás, cAbd Alláh ibn cAbbás**. Namiesto slova ibn môže byť v prepisoch slovo **bin**.

Jeden variant tohto mena je **Abd Alláh ibn al-Abbás**, inými prepismi: **Abdalláh ibn al-'Abbás, cAbd Alláh ibn al-cAbbás**. Namiesto slova ibn môže byť v prepisoch slovo **bin**.

Iný variant je **Ibn Abbás** (arab. písmom ابن عبّاس), iné prepisy: **Ibn 'Abbás, Ibn cAbbás**.

Zdroj
-----

* Abdalláh ibn’Abbás. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 19.
* 

Autoritné údaje: * BnF: 120855658
* GND: 118925857
* ISNI: 0000 0000 7141 4957
* LCCN: n81035357
* VIAF: 91452192
* WorldCat: lccn-n81035357
Súradnice: 49°9′56″S 15°55′34″V﻿ / ﻿49,16556°S 15,92611°V﻿ / 49.16556; 15.92611

**Klučovský kopec** je prírodná pamiatka ev. č. 872, ktorá sa nachádza v okrese Třebíč západne od obce Klučov. Správa AOPK ČR.

Ochrana
-------

Predmetom ochrany je lokalita ponikleca lúčneho *(Pulsatilla pratensis)*.

Prírodná pamiatka Klučovský kopec o výmere 0,72 ha bola vyhlásená v roku 1982.

Geologické pomery
-----------------

Podložie je tvorené tmavým hrubozrnným durbachitom (viac informácií viď Třebíčský masív).

Flóra
-----

Prírodná pamiatka je tvorená riedkymi pastvinami so suchomilným trávnikom. Môžeme tu vidieť poniklec lúčny (*Pulsatilla pratensis*), ktorý sa tu nachádza v početnej populácii, ďalej bedrovník lomikameňový (*Pimpimela saxifraga*), chlpaňu poľnú (*Luzula campestris*), cesnak poľný (*Allium vineale*), klinček slzičkový (*Dianthus deltoides*), ďatelinu horskú (*Trifolium montanum*), kručinku farbiarsku (*Genista tinctoria*), dúšku vajcovitú (*Thymus pulegioides*), nátržník piesočný (*Potentilla arenaria*), veroniku rozprestretú (*Veronica prostrata*), sezel sivý (*Seseli osseum*).

Fauna
-----

Na územie je viazaný predovšetkým hmyz a jašterica krátkohlavá (*Lacerta agilis*).

Starostlivosť o územie
----------------------

Predtým bolo územie využívané ku spásaniu a bolo kosené. Od 50. rokov 20. storočia však kosenie neprebiehalo pravidelne, neskôr bolo územie ponechané ladom. V súčasnosti sú z územia odstraňované náletové dreviny a územie je pravidelne udržiavané kosením.

Referencie
----------

1. ↑   *Stránky AOPK ČR* [online]. [Cit. 2017-03-12]. Dostupné online. (po česky)
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Náučná tabuľa v chránenom území

Pozri aj
--------

* Zoznam chránených území v okrese Třebíč

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Klučovský kopec**

Externé odkazy
--------------

* Uznesenie ONV Třebíč k správe o stave ochrany pamiatok a o ochrane prírody
* Na stránke Biolib.cz

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Klučovský kopec na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Chránené územia v okrese Třebíč |
| --- |
| Národné prírodné rezervácie | 
* Mohelenská hadcová step

 |
| Prírodné rezervácie | 
* Blatná hráz
* Dukovanský mlýn
* Habrová seč
* Havran
* Hošťanka
* Jedlový les a údolí Rokytné
* Mohelnička
* Na podlesích
* Opatovské zákopy
* Suchá hora
* Suché skály
* U hájenky
* U Jezera
* U Římské studánky
* U Trojáku
* Údolí Oslavy a Chvojnice
* Velká skála

 |
| Prírodné pamiatky | 
* Černá blata
* Habří
* Hájky
* Hluboček
* Jalovec
* Kamenný vrch
* Klučovský kopec
* Kobylinec
* Kozének
* Maršovec a Čepička
* Na Kopaninách
* Na skaličce
* Náměšťská obora
* Pazderna
* Ptáčovské rybníky
* Ptáčovský kopeček
* Syenitové skály u Pocoucova
* Špilberk
* U Lusthausu
* Urbánkův palouk

 |
| Prírodné parky | 
* Třebíčsko
* Střední Pojihlaví

 |