recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Zdeněk Mlynář**, rodným menom do roku 1945 **Zdeněk Müller** (\* 22. jún 1930, Vysoké Mýto – † 15. apríl 1997, Viedeň) bol český komunistický politik, právnik, signatár Charty 77, pedagóg, vedec a politológ.

Životopis
---------

Od roku 1946 bol členom Komunistickej strany Česko-Slovenska v období­ 1950 – 1955 absolvoval Moskovskú právnickú fakultu Lomonosovej univerzity (kde sa stal priateľom kolegu, študenta Michaila Gorbačova). Následne vstúpil do Ústavu štátu a práva Česko-slovenskej akadémie vied, kde zostal až do 1968.

Počas Pražskej jari bol zvolený za tajomníka ústredného výboru KSČ. Po okupácii Česko-Slovenska vojakmi Varšavskej zmluvy v auguste 1968, on a ďalší vedúci členovia strany boli odvlečený do Moskvy, kde pripojil podpis pod takzvaný Moskovský protokol. Následne bol členom predsedníctva KSČ, potom v novembri toho istého roku rezignoval na všetky svoje funkcie a v 1970 ho vylúčili z Komunistickej strany. Jeho novým zamestnávateľom sa stalo české Národné múzeum, kde sa venoval entomológii na vedeckej úrovni.

Podpísal Chartu 77 a podieľal sa na anti-režimovej činnosti. To bol dôvod pre represívny tlak štátnej moci na jeho osobu, v dôsledku čoho emigroval.

Po Nežnej revolúcii sa vrátil do Česko-Slovenska. Stal sa čestným predsedom a volebným lídrom strany Levý blok pre parlamentné voľby 1996. Po volebnom neúspechu strany zo svojho postu odstúpil a definitívne opustil politiku pre zhoršený zdravotný stav.

Zomrel vo Viedni v apríli 1997. Pohrebu v Prahe sa zúčastnil bývalý generálny tajomník KSSS a prezident Sovietskeho zväzu Michail Sergejevič Gorbačov.

Jeho manželka bola ekonómka a diplomatka, Rita Budínová-Mlynářová-Klímová. Dcéra Milena Bartlová je profesorka dejín umenia, syn Vladimíra Mlynář je novinár a politik.

Dielo
-----

* Proti srsti : politické komentáře : 1990 – 1995 (1996)
* Krize v sovětských systémech od Stalina ke Gorbačovovi : příspěvek k teoretické analýze (1991)
* Mráz přichází z Kremlu (1978); námet k britskému filmu Invaze (1980)
* Československý pokus o reformu 1968 : Analýza jeho teorie a praxe (1975)
* K teorii socialistické demokracie (1961)

Referencie
----------

1. 1 2  HLAVATÝ, Pavel. *Zdeněk Mlynář. Pragmatický reformista, nebo reformní pragmatik?* [online]. Praha: Český rozhlas, 2018-09-14, [cit. 2019-11-10]. Dostupné online.
2. 1 2 3 4  MACH, Vladimír. *Zdeněk Mlynář* [online]. totalita.cz, [cit. 2019-11-10]. Dostupné online.
3. ↑   *Zdenek Mlynar*. 2003. vyd. [s.l.] : Columbia University Press.

Autoritné údaje: * abART: 102449
* BnF: 11916341x
* GND: 118839284
* ISNI: 0000 0000 8174 9945
* LCCN: n81043192
* NK ČR: jk01081920
* VIAF: 109613626
* WorldCat: lccn-n81043192
**Rýchle hviezdy** sú hviezdy, ktoré majú vzhľadom na miestny štandard pokoja (LSR) väčšiu rýchlosť ako 65 km/s. Vyznačujú sa asymetriou rozloženia relatívnych rýchlostí vzhľadom na LSR; ani jedna z nich sa nepohybuje vzhľadom na LSR priamo v smere rotácie Galaxie a 93 % z nich zaostáva pri rotácii okolo centra Galaxie za LSR. Veľkú rýchlosť majú aj v smere kolmom na galaktickú rovinu, t. j. sklony ich dráh k tejto rovine sú oveľa väčšie ako pri obyčajných hviezdach, a tak sa dostávajú aj do veľkých vzdialeností od nej. Rýchle hviezdy sa vyskytujú len medzi starými hviezdami populácie II. Ich dráhy tvoria veľmi pretiahnuté elipsy s najrozličnejšími sklonmi, preto sa takmer nezúčastňujú na rotácii Gala­xie. Rýchle hviezdy sú v skutočnosti ako celok „najpomalšími" hviezdami Galaxie, všetky ostatné hviezdy ich pri rotácii predbiehajú.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portálHviezdny portál |

*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*
Tithónos a Éós, autor:Francesco Solimena (1657–1747)
**Tithónos** (starogr. *Τιθωνός* – *Tithónos*) je v gréckej mytológii syn trójskeho kráľa Laomedóna, kráľ Etiópov.

Tithónos bol bratom trójskeho kráľa Priama. Zamilovala sa do neho bohyňa ranných zôr Éós a odišla s ním do Etiópie, kde sa stal kráľom. Bohyňa Éós mu potom porodila synov Émathióna a Memnóna, ktorý sa preslávil v trójskej vojne, kde nakoniec zomrel rukou najväčšieho achájskeho hrdinu Achillea.

Éós svojho manžela natoľko milovala, že mu u boha Dia vyprosila nesmrteľnosť. Dia však pritom zabudla poprosiť, aby mu daroval aj večnú mladosť a Tithónos preto tak zostarol, že sa scvrkol a premenil sa pritom na cvrčka (cikádu). Podľa inej verzie z neho zostalo len málo viac ako jeho hlas.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Homér, *Iliada*, 20,237.
2. 1 2 3  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 458.
3. 1 2  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 342.
4. ↑  Diodoros, *Bibliotheca historia*, 4,75,4.
5. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,12,4.
6. ↑  Hesiodos, *Theogonia*, 984-993.
7. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 335.
8. ↑  Quintus, *Posthomerica* 2, 666-679.
**Windows XP Tablet PC Edition** je operačný systém určený pre špeciálne navrhnuté notebooky/prenosné počítače. Windows XP Tablet PC Edition je kompatibilná s perom, podporujúca ručne písané poznámky a portrétne orientované obrazovky. S výnimkou MSDN a multilicenčných predplatiteľov, Windows XP Tablet Edition sa nedá zakúpiť samostatne.

Tablet PC Edition je podmnožinou Windows XP Professional, funkčnosť tabletu na rozdiel od počítača spočíva v tom, že je určený na prenosné používanie, obsahuje alternatívne zadávanie textu (Tablet PC Vstupný panel) a základnú podporu ovládačov pre tablet PC. Požiadavky na inštaláciu Tablet PC Edition sú: digitizér tabletu alebo dotykový prístroj a ovládacie hardware tlačidlá vrátane tlačidlových Ctrl-Alt-Delete skratiek, rolovacie tlačidlá a aspoň jedno tlačidlo ktoré je užívateľsky konfigurovateľné.

Patria sem aj tieto verzie:

* Windows XP Tablet PC Edition – Pôvodná verzia vydaná v novembri 2002
* Windows XP Tablet PC Edition 2005 – Tablet PC verzia uvoľnená v auguste 2004 (kódové označenie Lonestar) ako súčasť systému Windows XP Service Pack 2 vydanie 2005 je k dispozícii ako upgrade service packu, alebo ako nová verzia OEM. Táto verzia priniesla zlepšené rozpoznávanie rukopisu a zlepšil sa vstupný panel, čo umožňuje použitie v takmer každej aplikácii.

Dodávaný softvér
----------------

HP TC1100 Tablet PC s operačným systémom Windows XP Tablet PC Edition
Windows XP Tablet PC Edition je založený na Windows XP Professional a zahŕňa všetky funkcie softvéru dodávaného v ňom. Okrem toho obsahuje niektoré z nasledujúcich komponentov:

* Tablet PC Vstupný panel
* Windows Journal
* Sticky Notes
* Inkball
* Téma Energy Blue

Nasledujúce stiahnuteľné balíčky vydané spoločnosťou Microsoft pridajú ďalšie funkcie:

* Microsoft Experience Pack
	+ Ink Art
	+ Ink Crossword
	+ Ink Desktop
	+ Media Transfer
	+ Snipping Tool 2.0
* Education Pack
	+ Ink Flash Cards
	+ Equation Writer
	+ GoBinder Lite
	+ Hexic Deluxe
**Aura** je v alternatívnej medicíne a mystike ťažko postrehnuteľná fosforencencia obklopujúca každý predmet a jav. Podľa niektorých názorov je identická s biopoľom (bioradiáciou). Vo vedeckých kruhoch sa existencia aury považuje za pochybnú.

Auru možno údajne vnímať zrakom, sluchom, čuchom, chuťou i hmatom alebo citom. Vo fyzikálnom zmysle je aura údajne emanačnou energiou hmoty, ktorá väčšinou nemá dosť energie, aby sa stala vnímateľným žiarením. Niekedy je to fosforescencia, inokedy elektromagnetické siločiary. Fosforeskovanie možno deliť na hrubé a jemné. Z hrubého vidno to, ktoré sprevádza tlenie látok, zatiaľ čo subtílne sa spravidla zachytáva iba citom.

Aura je viditeľná ľudská (alebo aj zvieracia) duša. Biopole je energetické pole, ktoré je vlastné všetkým živým organizmom, je nazývané aj pránou, alebo čchi. Kým biopole u človeka kopíruje tvar ľudskej postavy (prečnieva o 2-10 cm, niekedy u športovcov môže aj viac), aura je vajcovitého tvaru a po smrti nadobúda tvar gule.

Subtílne fosforeskovanie prechádza do elektromagnetických siločiar, ktoré pôsobia energeticky. Ako také vytvára pole, ktorého dejová automatika vytvára subtílne prostredie, ktoré pozná okultizmus pod výrazom aurické vajce. Toto vajce je prostredie, v ktorom dochádza k afinite substancií, čo vyvoláva dojem vytvárajúceho sa veľmi jemného fluida, obklopujúceho živé organizmy. Toto je pravá aura, ktorej povaha je na základnej báze elektromagnetická, zatiaľčo na báze periférnej prostredím dejov, ktoré pôsobia na zmysly živých tvorov ako jemné, takmer astrálne telo.

Auru ľudia zobrazovali už pred tisícročiami v podobe svätožiare. Vedci tvrdia, že svätožiara, ktorú majú svätci na starých obrazoch, nie je nič iné ako aura. Homér popisuje auru ako „hmlovinu prameniacu z božskej podstaty a symbolizujúcu moc". Hindovia nazývali túto životnú energiu pranou, v Polynézii ju označovali ako mana.

Farby aury
----------

* červená - vodcovský talent, priebojnosť, silné ego, ale aj nervozita a sebaláska
* oranžová - harmónia, ľahká spolupráca, starostlivosť, praktickosť, ale aj lenivosť či lajdáckosť
* ružová - finančný a hmotný úspech, rozhodnosť
* žltá - tvorivosť, vynikajúci úsudok, spoločenskosť, ale aj tendencia klamať
* zelená - mierumilovnosť, prirodzená schopnosť liečiť, ale i tvrdohlavosť a nepoddajnosť
* modrá - pozitívne naladenie, úprimnosť, čestnosť, ale aj ťažkosti v dokončovaní úloh
* indigová - zodpovednosť za ostatných, sklony k humanite, ale tiež neschopnosť povedať „nie"
* fialová - duchovný a intelektuálny pokrok, ale i vytváranie dojmu nadradenosti
* zlatá (najsilnejšia farba) - schopnosť tvrdo pracovať a uskutočniť takmer všetko, pokoj, osobné čaro
Evanjeliár z roku 1772, Moskva.
**Evanjeliár** (lat. *evangeliarium*) je v rímskokatolíckej cirkvi slávnostná liturgická kniha obsahujúca výlučne evanjeliá, ktoré sa čítajú pri sv. omši každý deň v každom cykle liturgického roku. Ide o drahú, ozdobnú knihu, ktorá má vo veriacom spoločenstve umocňovať pocit slávnosti a majestátnosti. Vždy na začiatku omše nesie koncelebrujúci kňaz alebo diakon Evanjeliár k oltáru, v pozícii nad hlavou. Pred čítaním z Evanjeliára ho okiadza z troch strán. Ak je kňaz alebo diakon intonačne zdatný, je veľmi žiaduce, aby Evanjelium predniesol spevom. Po skončení Evanjelia sa ešte opakuje alelujový verš.

V byzantskom obrade (v gréckokatolíckej a pravoslávnej cirkvi) sa rozlišuje medzi aprakosom, ktorý obsahuje len vybrané perikopy, a štvorevanjeliom, ktoré obsahuje úplný a súvislý text všetkých štyroch evanjelií. Text jednotlivých evanjelií je rozdelený na tzv. *začala* (začiatky), teda perikopy, tak, aby sa text všetkých štyroch evanjelií prečítal za jeden rok.

Pozri aj
--------

* Evanjelistár
* Zoznam liturgických kníh

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Evanjeliár**

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

  


| * z
* d
* u
Bohoslužobné knihy byzantského obradu |
| --- |
| Biblické | Evanjeliár  ·  Apoštolár  ·  Paremijník  ·  Žaltár |
| Stále časti | Liturgikon  ·  Služebník (Euchologion)  ·  Časoslov  ·  Trebník  ·  Archijeratikon |
| Menlivé časti | Oktoich  ·  Minea  ·  Trioď pôstna  ·  Trioď kvetná |
| Ďalšie knihy | Irmologion  ·  Typikon  ·  Akatistník |
Vizualizácia komplexnej funkcie
*f*(*x*)=(*x*2-1)(*x*-2-*i*)2/(*x*2+2+2*i*). Odtieň je daný argumentom a jas absolútnou hodnotou funkčnej hodnoty v danom bode komplexnej roviny.
**Komplexná analýza** alebo **teória funkcií komplexnej premennej** alebo **teória funkcií** je oblasť matematiky (presnejšie matematickej analýzy), ktorá študuje funkcie definované v obore komplexných čísel. Komplexná analýza má praktické použitie vo viacerých oblastiach matematiky, napríklad v teórii čísel a aplikovanej matematike, ale aj vo fyzike.

Zvláštnym predmetom záujmu komplexnej analýzy sú analytické funkcie komplexnej premennej (alebo, všeobecnejšie, meromorfné funkcie). Keďže reálna aj imaginárna zložka ľubovoľnej analytickej funkcie vyhovuje Laplaceovej rovnici, je komplexná analýza aplikovateľná na dvojrozmerné problémy vo fyzike.

Dejiny
------

Mandelbrotova množina, príklad komplexného fraktálu
Komplexná analýza je jedným z klasických odvetví matematiky s koreňmi v 19. storočí a neskoršom 18. storočí. Pri jej vzniku a formovaní zohrávali rozhodujúcu úlohu mená ako Leonhard Euler, Carl Friedrich Gauss, Bernhard Riemann, Augustin Louis Cauchy, či Karl Weierstrass. Komplexná analýza, a najmä teória konformných zobrazení bola vždy známa množstvom praktických aplikácií vo fyzike, ale aj analytickej teórii čísel. V súčasnosti sa komplexná analýza stala značne populárnou najmä vďaka vzniku komplexnej dynamiky a počítačových vizualizácií komplexných fraktálov, ktoré vzniknú iteráciou holomorfných funkcií. Najznámejším príkladom komplexného fraktálu je Mandelbrotova množina. Medzi moderné aplikácie komplexnej analýzy patrí jej použitie v teórii strún.

Komplexné funkcie
-----------------

Komplexná funkcia je funkcia, v ktorých sú aj nezávislá, aj závislá premenná komplexné čísla. Presnejšie, komplexná funkcia je funkcia, ktorej definičný obor Ω je podmnožinou roviny komplexných čísel, a taktiež aj jej obor hodnôt je podmnožinou roviny komplexných čísel.

Nezávislá, ako aj závislá premenná ľubovoľnej komplexnej funkcie môže byť rozdelená na reálnu a imaginárnu zložku nasledovne:

{\displaystyle z=x+iy\,} a
{\displaystyle w=f(z)=u(x,y)+iv(x,y)\,}
kde {\displaystyle x,y\in \mathbb {R} \,} a {\displaystyle u(x,y),v(x,y)\,} sú reálne funkcie.
Inými slovami, komponenty funkcie *f*(*z*),

{\displaystyle u=u(x,y)\,} a
{\displaystyle v=v(x,y),\,}
môžu byť interpretované ako dve reálne funkcie dvoch reálnych premenných, *x* a *y*.

Základné koncepty komplexnej analýzy sa často zavádzajú ako zovšeobecnenia elementárnych reálnych funkcií, ako napríklad exponenciálnych funkcií, logaritmov, či goniometrických funkcií do oboru komplexných čísel.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Complex Analysis na anglickej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Učebnica komplexnej analýzy (*George Cain: Complex Analysis*) (po anglicky)
* Stránka kurzu komplexnej analýzy (autor: Douglas N. Arnold) (po anglicky)
**Chthonios** (starogr. *Χθόνιος* – *Chthonios*, lat. *Chthonius*) je v gréckej mytológii jeden z bojovníkov zrodený zo sejby dračích zubov posvätného draka boha vojny Area kráľom Kadmom.

Keď jedného dňa zmizla Kadmova sestra Európa vybral sa ju so svojimi bratmi hľadať. Kadmos ju dlho a márne hľadal, lebo ju ukryl sám najvyšší boh Zeus. Kadmos sa už do rodného Sidónu nevrátil. Na radu bohyne Atény zabil posvätného draka boha vojny Area, vytrhal mu z papule zuby a zasial ich na poli. Z tejto dračej sejby potom vyrástli bojovníci, ktorí sa pustili do vzájomného boja a zabíjali sa. Nakoniec zostalo nažive len päť najsilnejších bojovníkov Chthonios, Echión, Hyperénor, Oudaios a Pelóros, ktorí následne zložili zbrane a prisahali Kadmovi vernosť.

S pomocou Chthonia a jeho spolubojovníkov postavil potom Kadmos mesto s pevnosťou Kadmeiou, obkolesené vysokými hradbami so siedmimi bránami, ktoré dostalo meno Téby a stal sa tam kráľom.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Apollodoros, *Kronika*, 3,4,1.
2. 1 2 3 4  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 236.
3. ↑  Hyginus, *Fabulae* 178.
**Henrich II. Navarrský** (\* 18. apríl 1503, Sangüesa, Španielsko –  † 25. máj 1555, Hagetmau, Francúzsko) bol kráľ Navarry, najstarší syn Jána III. a jeho manželky Kataríny I. sestry a dedičky navarrského kráľa Františka I.

Keď Katarína I. Navarrská zomrela v exile v roku 1517, Henrich bol vyhlásený kráľom Navarry, čo spochybnil Ferdinand II. Aragónsky. Na príhovor francúzskeho kráľa Františka I. Henrich prijal titul kráľa tejto krajiny a titul grófa z Foix. Po márnom konaní v Noyone v roku 1516 a v Montpellieri o dva roky neskôr, Henrich so svojimi spojencami podnikol kroky na zabezpečenie skutočnej suverenity nad kráľovstvom. Francúzski vojaci obliehali krajinu, ale nakoniec boli vyhnaní Španielmi. V roku 1525 bol uväznený po bitke pri Pavii, ale podarilo sa mu utiecť. 

V roku 1526 sa oženil s Margitou Navarrskou (\* 1492 – † 1549), sestrou Františka I. a vdovou po vojvodovi Karolovi IV. z Alençonu. Mali dve deti:

* Jana III. (\* 16. november 1528 – † 9. jún 1572) ∞ 1548 vojvoda Anton Bourbonský (\* 1518 – † 1562)
* Jean (\* 7. júl 1530 – † 25. december 1530)

Zomrel v Hagetmau 25. mája 1555.

Referencie
----------

1. 1 2 3  Reali di Navarra
2. ↑  Patricia Francis Cholakian and Rouben Charles Cholakian, *Marguerite de Navarre: Mother of the Renaissance*, (Columbia University Press, 2006), xxii.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Henrich II. (Navarra)**

Externé odkazy
--------------

* Henrich II.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jindřich II. Navarrský na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 12527257x
* GND: 132311151
* ISNI: 0000 0001 2279 1446
* LCCN: n87137946
* VIAF: 44408465
* WorldCat: lccn-n87137946
**Chthonia** (starogr. *Χθονία* – *Chthonia*, lat. *Chthonia*) je v gréckej mytológii dcéra aténskeho kráľa Erechthea a jeho manželky Praxithey.

Aténsky kráľ Erechtheus a Praxithea boli rodičmi synov Kekropa, Métióna a Pandora a dcér Prokridy, Kreousy, Óreithyie a Chthonie, ktorá sa vydala za Bouta,syna aténskeho kráľa Pandióna I.

Podľa jednej gréckej legendy si Chthonia a jej sestry v detstve navzájom sľúbili, že pokiaľ niektorú z nich zabijú, ostatné si zoberú život. Keď neskôr napadli Atény vojská Eumolpa, syna boha Poseidóna, Aténčania útok nepriateľov odrazili. Keďže ale Aténčania počas bojov Eumolpa zabili, jeho otec Poseidón požadoval smrť jednej z dcér kráľa Erechthea. Pod hrozbou strašnej pomsty, Aténčania nakoniec vybrali Chthoniu a obetovali ju. Jej sestry si následne v súlade s prísahou vzali život.

Referencie
----------

1. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,15,1.
2. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,14,8.
3. ↑  Hyginus, *Fabulae* 46.
**Kompenzácia účinníka** (skr. PFC z angl. power factor correction) je proces, ktorý posúva fázu vstupného prúdu vzhľadom k napätiu. Upravuje sa účinník, ktorý je u zariadení bez PFC obvodu zvyčajne 0,75. PFC ho upravuje na 0,95 - 0,99. PFC môže byť aktívne alebo pasívne.

Účinník je cosinus fázoveho posunu medzi napätím a prúdom (tento uhol sa zvyčajne označuje φ).

**Kompenzácia účinníka** k odobreanému indukčnému výkonu dodáva kapacitný výkon.

Indukčné spotrebiče pre svoj výkon potrebujú magnetizačný prúd. Tento výkon sa nepremení na užitočnú energiu (svetelnú, tepelnú, mechanickú), ale cirkuluje medzi generátorom a spotrebičom. Nazýva sa JALOVÝ VÝKON.

**Zdanlivý výkon** je celkový výkon, ktorý spotrebič potrebuje pre svoju činnosť.

**Činný výkon** reprezentuje tú časť celkového zdanlivého výkonu, ktorá sa premieňa na užitočnú prácu a pokrýva činné straty spotrebiča.

**Jalový výkon** slúži na vytvorenie magnetického poľa spotrebičov a na pokrytie jeho jalových strát. Vytvára teda podmienky na chod spotrebiča, sám sa však netransformuje na užitočnú prácu.

Pasívne PFC
-----------

Je najpoužívanejší typ PFC, pretože je lacný. Je realizovaný jednoduchým kapacitným filtrom na vstupne, ktorý vyrovnáva nelinearitu účinníka. Kompenzuje účinník na maximalne 0,95.

Aktívne PFC
-----------

Je to drahší typ, pretože je realizovaný niekoľkými obvodmi. Kompenzuje účinník na viac ako 0,95. 

Ideálny účinník = 1 (teda cosinus uhla 0, žiaden posun medzi napätím a prúdom, napätie a prúd sú vo fáze) čisto odporová záťaž, ktorá neodoberá žiaden kapacitný alebo magnetizačný (na vytvorenie mag. poľa) prúd. Teda žiaden jalový prúd.
**Henrich Kalkarský** (*Heinrich Egher*; \* 1328 – † 20. december 1408) bol kartuziánsky spisovateľ.

Životopis
---------

Henrich sa narodil v Kalkare v kniežatstve Cleves. Štúdium začal v Kolíne nad Rýnom a ukončil ho v Paríži, kde sa v roku 1357 stal majstrom umenia. Okamžite obsadil post prokurátora nemeckého národa, bol tiež profesorom teológie.

Stal sa kanoníkom v kolegiálnych kostoloch sv. Swiberta v Kaiserswerte a sv. Juraja v Kolíne. V roku 1362 sa vrátil do svojej rodnej krajiny. Čoskoro potom, však, znechutený svetom, odišiel v roku 1365 do kartuziánskeho kláštora v Kolíne, kde bol vďaka svojmu talentu a cnosti rýchlo povýšený na najdôležitejšie úrady.

Následne sa stal priorom v kartuziánskom kláštore v Arnheme (1368 – 72), v Ruremonde (1372 – 77), ktorý postavil, v Kolíne nad Rýnom (1377 – 84) a Štrasburgu (1384 – 96), ktorý obnovil. Ako obyvateľ jeho provincie po dobu dvadsiatich rokov, preto vzhľadom na okolnosti, ktoré spôsobila Veľká západná schizma, zohrával významnú úlohu v Holandsku a nemecky hovoriacich krajinách.

Práca
-----

Ako spisovateľ zanechal množstvo diel na veľmi rôznorodé témy. Ako významný hudobník, teológ a asketik, zložil pojednania: *Loquagium de rhetorica*, *Cantuagium de musicâ*, *De Continentiis et Distinctione Scientiarum* a bol tiež autorom kázní, listov, pojednávaní o duchovnom živote atď.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Henry of Kalkar na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 119927542
* GND: 118709828
* ISNI: 0000 0001 1569 6846
* LCCN: n2002065437
* VIAF: 88633957
* WorldCat: lccn-n2002065437
**Jan Srb** (\* 9. apríl 1898, Telč – † 22. február 1964, Bratislava) bol slovenský matematik českého pôvodu.

Životopis
---------

Narodil sa v Telči. Základnú školu a reálku vychodil v rodnom meste. Maturoval r. 1916. Dva roky strávil na bojiskách I. svetovej vojny. V rokoch 1919– 1924 študoval matematiku a deskriptívnu geometriu na Karlovej univerzite a ČVUT v Prahe. Od r. 1923 pôsobil 26 rokov ako profesor a riaditeľ na šiestich moravských gymnáziách a reálkach. Od r. 1949 účinkoval na Pedagogickej fakulte v Brne, kde získal doktorát (RNDr.) a r. 1950 bol vymenovaný za docenta. R. 1953 prešiel na Prírodovedeckú fakultu Slovenskej univerzity, kde sa stal r. 1958 profesorom a r. 1960 vedúcim novozaloženej katedry geometrie. Na tomto mieste zotrval až do svojej smrti. 

Vedecké dielo prof. Srba vyšlo z klasických tradícií českej syntetickej projektívnej a algebraickej geometrie. Zaoberal sa rozkladom určitých typov kolineácií na súčin harmonických homológií, riešením rozličných problémov nadkvadrík, rozšírením klasickej Pascalovej vety a špeciálnymi zobrazovacími metódami deskriptívnej geometrie v n-rozmernom afinnom a euklidovskom priestore. Zo zamýšľaného rozsiahleho cyklu podstatná časť práce zostala v rukopise nedokončená. Prof. Srb bol uznávaným odborníkom v metodike vyučovania matematiky a deskriptívnej geometrie na stredných a vysokých školách. Sám mnoho rokov tieto predmety vyučoval na gymnáziách a prednášal na vysokej škole. V medzivojnovom období bol členom zemskej skúšobnej komisie v Brne pre odborných učiteľov meštianských škôl, po II. svetovej vojne patril do kolektívu tvorcov prvých povojnových učebníc matematiky pod vedením akademika E. Čecha a bol jedným z prekladateľov sovietskej učebnice M. V. Bradisa Metodika vyučovania matematiky na stredných školách. Prof. Srb vychoval niekoľko ašpirantov a bol členom i predsedom rôznych vedeckých a odborných komisií. Na škole pôsobil v rozličných funkciách, o. i. bol prodekanom Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského. Univerzita ocenila jeho zásluhy svojou zlatou medailou. Prof. Srb bol vyše 40 rokov členom JČSMF, pôsobil v nej v mnohých funkciách, naposledy v rokoch 1959– 1962 po smrti akademika J. Hronca viedol ako predseda celú organizáciu na Slovensku. JČSMF na svojom jubilejnom zjazde r. 1962 pri príležitosti 100. výročia svojho trvania vyznamenala prof. Srba svojou pamätnou medailou a udelila mu titul Čestného člena. Prof. Srb bol skromný, tolerantný, hlboko humanisticky založený učiteľ a človek s otcovským pomerom k mladším spolupracovníkom a obetavý vychovávateľ mladej učiteľskej generácie. Zomrel 22. februára 1964 v Bratislave.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.

Autoritné údaje: * NK ČR: jk01120739
* VIAF: 83905082
**Aurel Banga** (iný zápis: **Bangha**; maď. *Bangha Aurel*; \* 22. január 1879, Bratislava – † 14. október 1914, Budapešť) bol uhorský právnik a úradník.

Pochádzal zo zemianskej rodiny advokáta Alberta Bangu a jeho manželky Adely, rod. Borčányovej. Vyštudoval gymnázium a Právnickú akadémiu v Bratislave a absolvoval štúdium na univerzite v Kluži, kde získal doktorát politických vied. Pôsobil ako pracovník riaditeľstva pôšt v Budapešti. Napísal knihu *A pozsonyi király akadémia jogászegelyző-egyesület tőrténete* (1900), venujúcu sa dejinám podporného spolku na Právnickej akadémii v Bratislave a tiež prispieval do odborných poštových a dopravných časopisov.

Referencie
----------

1. 1 2  „BANGA, Aurel", *Slovenský biografický slovník : (od roku 833 do roku 1990)*, I. zväzok, A – D, Martin: Matica slovenská, 1986, str. 134

Odporúčaná literatúra
---------------------

* Gulyás, Pál, ed. (1940), „Bangha Aurel", *Magyar írók élete és munkái*, II. kötet, Bálint Sándor – Berényi János, Budapest: Argumentum Kiadó, str. 222

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrike ; riadok č.49 - farnosť Bratislava; pokrstený ako Aurelius Titus Adalbertus Bangha
**Aurel Lehotský** (\* 19. júl 1882, Kremnica – † 19. január 1953, Kremnica) bol slovenský banský inžinier a hospodársky pracovník.

Životopis
---------

Narodil sa 19. júla 1882 v Kremnici ako syn Jána Lehotského a Ľudmily rod. Križkovej. Študoval na reálke v Kremnici, roku 1901 – 1904 na Baníckej a lesníckej akadémii, v rokoch 1904 – 1907 na Vysokej škole baníckej a lesníckej v Banskej Štiavnici. Riaditeľ baní v Kremnici.

Aurel Lehotský bol tiež tajomníkom prvého filatelistického spolku na Slovensku, ktorý spolu s bratom Klementom Lehotským založil v Kremnici, v marci 1895. Iniciatívny návrh na vytvorenie klubu podal ich starý otec Pavol Križko, mestský archivár, zakladateľ mestského múzea v Kremnici. Spolok filatelistov sa volal *Album*, v roku 1896 boli vydané jeho stanovy. Spolok prestal fungovať po deviatich rokoch v roku 1904. Spolok nemal nikdy viac než 20 členov a jeho význam ani činnosť nepresiahli miestny rámec.  Bol však príkladom slovenského spolku v dobe národnostného útlaku a má tak čestné miesto v dejinách slovenského spolkového života pred prvou svetovou vojnou.

Aurel Lehotský ako hlavný banský inžinier bol členom komisie, ktorá 15. decembra 1918 prevzala kremnickú mincovňu do správy Československej republiky. Vládny referent finančnej správy pre Slovensko Ľudovít Medvecký ho následne ustanovil dočasným správcom mincovne.

Počas druhej svetovej vojny sa Aurel Lehotský zúčastnil ilegálneho protinacistického odboja. V roku 1944 pôsobil ako vedúci Štátnych banských a hutných závodov pri Povereníctve verejných prác v Banskej Bystrici, v decembri roku 1944 väznený gestapom v Martine. Historik kremnického baníctva, autor štúdií a článkov v odborných časopisoch. Člen spoločenských, technických a vedeckých organizácií.

Dielo
-----

* *Kremnické štátne bane* In: Sborník spojeného banského revíru pre Slovensko a Podkarpatkú Rus 1. Bratislava 1938, s. l99-230

Referencie
----------

1. ↑  *Pamätnica „100 rokov organizovanej filatelie na Slovensku"*, Bratislava: Zväz slovenských filatelistov v Bratislave, 1995, str. 5-8, dost. 2020-07-19
2. ↑  ZORIČÁK, Peter. Kremnická mincovňa: od prevzatia do služieb prvej ČSR v roku 1918 po začiatok razenia mincí. *BIATEC* (Bratislava: Národná banka Slovenska), 2019-06-17,  27,  3, s. 30-33. Dostupné online [cit. 2020-07-19]. ISSN – 0900 1335 – 0900.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 29 - evanjelická cirkev v Kremnici; pokrstený ako Aurel Cornel Lehotzký
Súradnice: 55° 41′ 02.5″ s.š. 12° 35′ 36″ v.d.

Zámok Amalienborg, v strede kostol Frederiks Kirke
**Amalienborg** je zámok v Kodani a zimné sídlo dánskej kráľovskej rodiny. Je významným dielom rokokovej architektúry.

Na mieste dnešného komplexu sa v minulosti nachádzali dva paláce. Tento rokokový komplex sa skladá zo štyroch identických zámkov, kostola Frederiks Kirke a centrálneho námestia so sochou Frederika V. Paláce sú pomenované ako Christian VII. Christian VIII. Frederik VIII. a Christian IX.

Realizáciu budov viedol významný dánsky architekt Nicolai Eigtved (\* 1701 – † 1754) ktorý sa však dokončenia palácov nedožil. Výstavba palácov na západnej časti námestia sa začala v roku 1750 a bola dokončená v roku 1760.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Amalienborg**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Amalienborg Palace na anglickej Wikipédii.*
Súradnice: 49°05′43″S 18°55′10″V﻿ / ﻿49,09526°S 18,91937°V﻿ / 49.09526; 18.91937

**Aurela Stodolu** je ulica v Martine, na sídlisku Záturčie. Ulica je druhou najdlhšou ulicou vo Záturčí, hneď po Zátučianskej ulici s ktorou je čiastočne paralelná.

Popis
-----

Ulica začína na na križovatke s ulicou Záturčianska. Ulica ide krátko na severozápad, než sa oblúkom doprava otočí na sever s miernym odklonom na západ. Svoj smer na sever s miernim odklonom na západ len z miernimý odchíľkami si ulica udrží až po posledné paneláky. Za nimi ulica začne mierne stúpať do kopca, kde ju na vrchole tesne predtým než sa rozdelí na dva samostatné jednosmerné pruhy a začne prudko klesať k ceste I/18 kde končí, ju zľava prekríži Zátučianska ulica.

Ako hlavnou cestou vo Záturčí, ulicou prechádzajú všetky linky MHD, ktoré premávajú cez sídlisko.

Významné objekty
----------------

Na ulici Aurela Stodolu sídli ZUŠ Martin.

Pôvod názvu
-----------

Pomenovaná je podľa slovenského fyzika, technika a profesora Aurela Bohuslava Stodolu.

Blízke ulice
------------

* Záturčianska
* Štefana Boleslava Romana
* Petra Víťazoslava Rovnianka
* Matúša Jankolu
* Ľuda Ondrejova
* Štefana Náhalku

Zdroj
-----

* *Zoznam ulíc v meste Martin* [online]. Martin: mesto Martin, [cit. 2021-04-11]. Dostupné online.
* *Uznesenie Mestského zastupiteľstva v Martine č. 34/91 (In: Uznesenia Mestského zastupiteľstva v Martine o pomenovaní a premenovaní ulíc z rokov 1991 až 2003 - poskytnutie informácií z MsÚ Martin)* [online]. Martin: mesto Martin, [cit. 2021-04-11]. Dostupné online.
**Uziel Gal** (\* 15. december 1923 – † 7. september 2002) bol izraelský konštruktér. Skonštruoval samopal Uzi.

Život
-----

Narodil sa v Nemecku v meste Weimar. Vlastným menom sa volal *Gotthard Glass*. Po nástupe nacistov k moci spolu s rodinou utiekol do Británie a neskôr do Palestíny, ktorá vtedy bola britským mandátnym územím. Tam si zmenil svoje meno z Glass na Gal. Pripojil sa do židovskej skupiny Hagana, ktorá bojovala proti Britom a Arabom, aby sa vzdali vlády nad ich územím, na ktorom chceli vyhlásiť vlastný židovský štát. Uplatnil sa najmä pri výrobe a ilegálnom získavaní zbraní. Absolvoval dôstojnícky kurz a bojoval v židovsko-arabskej vojne. Keď v 1948 vznikol Izrael, stal sa dôstojníkom v oficiálnej izraelskej armáde.

Izraelské ozbrojené skupiny a spočiatku aj armáda používala rôzne zbrane, najmä britské samopaly Sten, ktoré boli síce účinné a ľahko sa vyrábali, ale neboli vhodné na boj v púšti. Preto sa Gal rozhodol skonštruovať samopal, ktorý by spĺňal tieto požiadavky. Študoval konštrukcie viacerých zbraní, najviac sa však inšpiroval československým samopalom vzor 25. Svoj samopal predstavil v roku 1951. Bol pomenovaný ako Uzi, čo je zdrobnenina mena Uziel. Sám Uziel Gal však proti tomu protestoval. Samopal Uzi dnes patrí medzi najrozšírenejšie samopaly na svete. V roku 1958 bol prvou osobou, ktorá bola ocenená **cenou Izraelskej bezpečnosti**.

samopal Uzi, vynález Uziela Gala
V roku 1976 sa odsťahoval do USA, pretože jeho dcéra Tamar mala nádor na mozgu a potrebovala špeciálnu zdravotnú starostlivosť. V roku 1984 Tamar zomrela. Jeho manželka Ahuva zomrela v roku 1998. 

Uziel Gal zomrel v USA roku 2002 na rakovinu. Pochovaný je v *Kibuc Jagur* pri svojej dcére a manželke.
**Ján Blasius ml.** (Blazyus, Blázy, Blahoslav) (\* 8. august 1708, Slovenská Ľupča – † 14. apríl 1773, Paludza) bol slovenský evanjelický kňaz a náboženský spisovateľ.

Životopis
---------

Narodil sa v intelektuálskej rodine. Jeho otec bol Ján Blasius st. tak isto evanjelický kňaz a náboženský spisovateľ, jeho matka bola Eva rod. Buriová. Študoval v Banskej Bystrici, Banskej Štiavnici, Bratislave, na univerzite vo Vroclave a vo Wittenbergu. Pôsobil ako rektor evanjelickej školy v Banskej Štiavnici, v Kremnici, od 1749 evanjelický farár v Paludzi. Vo Wittenbergu písal barokové náboženské dišputy, neskôr hlavne modlitby a náboženské piesne, ktoré i prekladal z nemčiny. Jeho tvorba sa zakladala na lutherskej ortodoxii, nedosiahla úroveň jeho otca.

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * NK ČR: jo20201082371
* VIAF: 302144782720779197738
**Ján Brežný** (\* 27. marec 1871 Kysucké Nové Mesto – † 25. december 1939, Bratislava) bol slovenský verejný činiteľ, právnik.

Jeho otec Jozef Brežný, jeho matka Anna rod. Galvánková.

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Žiline, Banskej Bystrici, Soprone, orientálne jazyky a teológiu na univerzite vo Viedni, právo v Budapešti, JUDr. Advokátsky koncipient, 1899 advokát, neskôr verejný notár v Žiline, 1921 – 1922 šarišský župan. Počas štúdií a krátkeho pôsobenia v Budapešti sa zúčastnil na práci Slov. kruhu, 1918 člen miestnej SNR v Žiline, 1919 – 1920 poslanec NZ, funkcionár Republikánskej strany poľnohospodárskeho a maloroľníckeho ľudu, člen správnych rád a akcionár úč. spol. Článkami prispieval do novín a časopisov.

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 75 - indexovaný záznam
**Windsorská dynastia** alebo **dynastia Windsor** (čítaj windzor) (angl. *House of Windsor*) je súčasný vládnuci panovnícky rod v Spojenom kráľovstve Veľkej Británie a Severného Írska a v niektorých krajinách Commonwealthu. Pôvodne sasko-kobursko-gothajsko-hannoverská dynastia (potomkovia kráľovnej Viktórie, ktorá pochádzala z hannoverskej dynastie a jej manžela princa Alberta Sasko-Koburského).

História
--------

Kráľ Juraj V. - zakladateľ dynastie
Kritické obdobie pre kráľovskú rodinu znamenalo predovšetkým obdobie prvej svetovej vojny (1914 – 1918), kedy bola Veľká Británia vo vojnovom stave s Nemeckom a v krajine panovala silne protinemecká nálada. Kráľovský pár mal z oboch strán nemeckých predkov aj príbuzných, z ktorých predovšetkým nemecký cisár Viliam II. bratranec kráľov, predstavoval pre Britov neuveriteľnú hrôzu z vojny. Juraj V. teda 17. júla 1917 prijal rozhodnutie, že nemecky znejúci názov *Saxe-Coburg-Gotha* nahradí viac anglicky znejúcim názvom Windsor, čím sa mu podarilo do istej miery upokojiť nacionalistov, z ktorých začal mať obavy. Špecificky prijal slovo Windsor ako priezvisko pre všetkých potomkov kráľovnej Viktórie, ktorí sídlili v Spojenom kráľovstve, okrem žien, ktoré sa do týchto rodín vydali.

V dôsledku udalostí a politických zmien počas prvej svetovej vojny a po nej bolo mnoho európskych monarchov zbavených trónov kráľa či cisára. Tak sa stalo aj s bratrancom Juraja V. ruským cárom Mikulášom II. ktorý bol v roku 1917 zosadený z trónu a roku 1918 s celou rodinou boľševikmi zavraždený. Nemalú časť monarchov (Rakúsko, Nemecko, Grécko a Španielsko) zosadili revolučné zmeny v dôsledku prvej svetovej vojny z trónu. Mnohí z nich boli s Jurajom V. príbuzní. Ten sa začal o svoje miesto na tróne vážne a oprávnene obávať a snažil sa zachrániť svojich príbuzných monarchov, medzi ktorých patril napr. princ Ondrej Grécky a princezná Alice z Battenbergu a ich deti, vrátane princa Philipa, ktorý sa neskôr oženil s vnučkou Juraja V. kráľovnou Alžbetou II.

Roku 1960 bol názov Windsorskej dynastie pozmenený podľa mena manžela Alžbety II. princa Philipa na Mountbatten-Windsor pre vzdialenejších potomkov s tým, že kráľovná sama a jej priami potomkovia si podržia priezvisko Windsor.

Panovníci Spojeného kráľovstva z dynastie Windsor (resp. Sasko-Coburg-Gotha)
----------------------------------------------------------------------------

*Dynastia Sasko-Coburg-Gotha*

* 1901 – 1910 Eduard VII.

*Windsorská dynastia*

* 1910 – 1936 Juraj V. v roku 1917 premenoval svoju dynastiu na Windsorskú
* 1936 - 1936 Eduard VIII.
* 1936 – 1952 Juraj VI.
* 1952 – 2022 Alžbeta II.
* 2022 – doposiaľ Karol III.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Windsorovci**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Windsorská dynastie na českej Wikipédii.*
Súradnice: 54°30′00″S 159°58′00″V﻿ / ﻿54,50000°S 159,96667°V﻿ / 54.50000; 159.96667

**Uzon** (rus. Узон) je názov komplexu dvoch kalder (*Uzon* na severozápade a *Gejzernaja* na juhovýchode), nachádzajúci sa vo východnej časti polostrova Kamčatka, približne v polovici spojnice stratovulkánov Taunšic a Kichpinyč.

Geologický vývoj
----------------

Kaldery tvoria depresiu s rozmermi 9 × 18 km a ich vznik sa datuje na vrchný pleistocén (cca 39 000 rokov). Objem ignimbritov, vyvrhnutých pri erupciách počas formovania komplexu má objem 20 až 25 km³ a pokrýva plochu cez 1 700 km². Neskoršia, postkalderová aktivita pozostávala z extrúzií menších lávových dómov a vzniku maarov.

Z holocénu je známych niekoľko vulkanických centier - *Daľnoje ozero*, tufový prstenec tvorený tmavošedými andezitového zloženia má približne 7 700 až 7 600 rokov. Kráter, v súčasnosti známy ako *Chloridnoje ozero* má vek vzniku datovaný na 2 000 až 1 000 rokov pred Kr. a *Bannoje ozero* na cca 3 500 rokov pred Kr.

V súčasnosti je oblasť kalderového komplexu Uzon známa predovšetkým vďaka gejzírovému poľu (jedinému v Ázii) Dolina gejzerov, ktoré sa nachádza v 4 km dlhom kaňone na východnom okraji kaldery Gejzernaja. V druhej kaldere Juzon sa tiež nachádzajú početné termálne pramene, jazierka s horúcou vodou a bahenné sopky. Termálne minerálne vody majú zvýšený obsah bóru, kremíka, alkalických kovov, ortuti, arzénu a antimónu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **kaldera Juzon**

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu - kaldera Uzon na Global Volcanism Program (po anglicky)
**Ján Branislav Hergot** (iné mená: **Ján Branislav Hergott**, **Ján Branislav Hergotič**, **Ján Branislav Herguth**; \* 16. november 1817, Ružindol – † 17. február 1873, Svätý Jur) bol slovenský národovec zberateľ, účastník dobrovoľníckych výprav, bol podporovateľom štúrovcov.

Jeho otec bol Ján Hergott a matka Polexia, rod. Nabauerová.

Jeho priamym potomkami sú František Hergott, Ján Hergott, Dušan Hergott.

Životopis
---------

Pochádzal z roľníckej rodiny slovenskej národnosti. Mal mohutnú postavu, a tak ho mnohí ľudia považovali za najsilnejšieho Slováka. Ako slovenský dobrovoľník v revolučnom roku 1848 padol do zajatia, z ktorého sa zachránil útekom aj s povstaleckou zástavou. Známa je aj historka, keď vďaka neobyčajnej sile v roku 1868 zabránil maďarským šovinistom prekaziť divadelné predstavenie v Trnave.

Od roku 1856 žil vo Svätom Jure, bol zberateľom slovanských starožitností odovzdal ich matičnému múzeu, zachránil povstaleckú zástavu.

Zomrel v roku 1873, keď sa pod ním údajne preboril ľad. Prechladol a ochorel tak, že už nikdy viac nevstal z postele.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  HERGOT, Ján Branislav. In:  *Biografický lexikón Slovenska*. Zväzok III G – H. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2007. 739 s. ISBN 978-80-89023-96-7. S. 427 – 428.

Externé odkazy a zdroje
-----------------------

* Záznam o narodení a krste v matrike v katolíckom kostole Ružindol; pokrstený ako Joannes Hergott
* 
* 
*
**Uzurpácia (moci)** alebo **uzurpovanie (moci)** (z lat. usurpatio < usu rapere = ukradnúť používaním) alebo **uchvátenie moci** je protiprávne alebo násilné prevzatie najvyššej moci či vlády krajiny. Osoba uskutočňujúca toto prevzatie sa volá **uzurpátor** alebo **uchvatiteľ** (v dejinách starovekého Ríma len uzurpátor).

Staroveký Rím
-------------

Uzurpátor bol v dejinách starovekého Ríma (obyčajne) vojenský veliteľ, ktorý si nelegitímnymi prostriedkami uzurpoval cisársky titul. Obyčajne sa tak stávalo v období vlády niektorého slabého cisára, bežným sa tento stav stal v druhej polovici 2. storočia po Kr. v období tzv. vojenskej anarchie a čiastočne v 4. storočí po Kr. V prípade, že si uzurpátor dokázal legalizovať moc, stal sa riadnym cisárom (napr. Vespasianus, Septimius Severus, Diocletianus). Samotní Rimania označovali svojich uzurpátorov termínom tyrannus (toto slovo vtedy nemalo ten istý význam ako dnešné slovo tyran).

V starovekom Ríme platilo, že cisárom sa stal ten panovník, ktorý zdedil moc, zabezpečil si vojenskú podporu a schválil ho senát.

Zoznam významných uzurpátorov:

* Lucius Antonius Saturninus (roku 89 po Kr.) v Germánii
* Avidius Cassius (roku 175 po Kr.) v Sýrii
* Ingenuus (roku 260 po Kr.) v Pannonii
* Regalianus (roku 260 po Kr.) v Pannonii
* Firmus (roku 273 po Kr.) v Egypte
* Zenobia v Palmýre
* Bonosus, Proculus, Saturninus (roku 280 po Kr.)
* Carausius (v rokoch 286 – 293 po Kr.) v Británii a na západe
* Allectus (v rokoch 293 – 296 po Kr.) v Británii a na západe
* Eugenius (roku 303) v Sýrii
***Winds of Change*** je album, ktorý vydali v roku 1967 Eric Burdon & The Animals. Pôvodná zostava skupiny The Animals sa v roku 1966 rozpadla. Eric Burdon spolu s novým bubeníkom Barrym Jenkinsom vtedy založili skupinu, ktorej zloženie bolo kompletne zmenené. S novým gitaristom Vicom Briggsom a hráčom na elektrické husle Johnom Weiderom prešli od bluesového žánru k novej vlne vznikajúceho boomu psychedelického rocku konca 60. rokov.

Skladby „Good Times" a „San Franciscan Nights" sa stali najpopulárnejšími dielami tohto albumu, ktoré sa neskôr dostali do TopTen roku 1967. Skladba „Yes I'm Experienced" je Burdonovou poctou a odpoveďou Jimimu Hendrixovi.

Zoznam skladieb
---------------

1. „Winds of Change" - 4:00
2. „Poem by the Sea" - 2:15
3. „Paint It Black" - 6:20
4. „The Black Plague" - 6:05
5. „Yes I Am Experienced" - 3:40
6. „San Franciscan Nights" - 3:24
7. „Man - Woman" - 5:25
8. „Hotel Hell" - 4:20
9. „Good Times" - 2:50
10. „Anything" - 3:20
11. „It's All Meat" - 2:50
**Evektor EV-55 Outback** je malé turbovrtuľové dopravné lietadlo vyvíjané pod vedením kunovického leteckého výrobcu Evektor. Vývoj lietadla prebieha v rámci integrovaného projektu českého leteckého priemyslu za podpory Ministerstva priemyslu a obchodu ČR v programoch Impuls a Tandem.

Koncom roka 2009 sa uskutočnili prvé motorové skúšky prvého prototypu. Prototyp bol verejnosti prvýkrát predstavený 30. marca 2010. Predpokladaná cena by mala byť okolo 2 miliónov USD, v prepočte asi 1,5 milióna euro.

Hlavné technické údaje EV-55
----------------------------

### Technické údaje

* *Posádka:* 2
* *Pasažieri:* 9/14
* *Rozpätie:* 16,10 m
* *Dĺžka:* 14,35 m
* *Výška:* 4,66 m
* *Hmotnosť prázdneho stroja:* 2597 kg
* *Max. zaťaženie:*  1824 kg
* *Max. hmotnosť paliva:*  1656 kg
* *Max. vzletová hmotnosť:* 4600 kg
* *Motor:* 2 × Pratt & Whitney PT-6A-21 turboprop, 580 ESHP,

### Výkony

* *Max. horizontálna rýchlosť pri FL100:* 408 km/h TAS
* *Dostup:* 8800 m
* *Dolet:* 2620 km

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Evektor EV-55 Outback na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Lietadlá vyrábané spoločnosťou Evektor |
| --- |
| 
* EuroStar SL
* EuroStar SL+
* SportStar MAX
* Harmony LSA
* SportStar RTC
* VUT100 Cobra
* EV-55 Outback

 |  |
**Démokrates** alebo **Démokratés** (starogr. *Δημοκράτης* – *Démokrates*, iný prepis: *Démokratés*) bol trojnásobný olympijský víťaz v boxe v 1. storočí.

Démokrates, syn Démokrata z Magnésie nad Maiandrom, zvíťazil v boxe (pygmé) na 201. 202. a na 203. olympijských hrách v rokoch 25, 29 a 33. V Olympii sa box zaviedol na 23. hrách v roku 708 pred Kr. a prvým víťazom tejto disciplíny bol Onomastos zo Smyrny.

Záznam o olympijských víťazstvách Démokrata je uvedený na zvyškoch kamenného podstavca jeho nezachovanej sochy v Olympii (*IvO 211* a *IvO 212*; IvO = W. Dittenberger a K. Purgold, nápisy Olympia, Berlin 1896.), ktorý bol objavený severne od podstavca sochy *eritrejského býka*. Podstavec býka (bol identifikovaný nápisom) našli archeológovia na svojom pôvodnom mieste pri severovýchodnom rohu Diovho chrámu. Zo sochy sa zachoval roh a ucho. Démokrates okrem olympijských víťazstiev dosiahol v tejto disciplíne aj víťazstvá na mnohých celogréckych a iných súťažiach v gréckych mestách.

Keďže vyhral i všetky celogrécke hry počas olympiády, vyslúžil si titul periodikés (víťaz obehu). Jednotlivé celogrécke hry sa totiž usporadúvali v rôznych obdobiach štvoročného cyklu, ktoré spolu tvorili *periodos* (pravidelný obeh). Každé štvorročné obdobie sa nazývalo olympiádou. Počas olympiády sa hry konali v nasledujúcom poradí: olympijské, nemejské, isthmické, pýtické, nemejské a isthmické.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Patrick Gouw, *Griekse atleten in de Romeinse keizertijd*, str. 273
2. ↑  Inscriptiones Graecae, *IvO 211*
3. 1 2  Inscriptiones Graecae, *IvO 212*
4. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
6. ↑  Archaeological institute of ammca, *The Positions of Victor Statues at Olympia*
7. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 565 vysvětlivky.
8. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 363.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Chuck E. Weiss**, rodným menom **Charles Edward Weiss**, \* 18. marec 1945, Denver, Colorado, USA – † 19. júl 2021, Los Angeles, Kalifornia) bol americký pesničkár.

Vyrastal v rodnom Denveri kde jeho rodičia vlastnili obchod s gramofónovými platňami. Prostredníctvom rodičov sa stretol s Lightnin' Hopkinsom. Neskôr bol blízkym kamarátom Toma Waitsa a speváčky Rickie Lee Jones, ktorá o ňom napísala aj skladbu „Chuck E.'s In Love". Jeho meno bolo tiež spomenuté v piesňach Toma Waitsa, najmä na albume *Small Change*. Spolu s Waitsom je tiež autorom piesne „Spare Parts" z jeho albumu *Nighthawks at the Diner*.

Neskôr sa začal venovať vlastnej kariére; vydal niekoľko albumov, napríklad *23rd & Stout* v roku 2007. Ďalší album, ktorý sa volá *Red Beans and Weiss*, vydal v roku 2014; jeho výkonnými producentmi boli hudobník Tom Waits a herec Johnny Depp.

Diskografia
-----------

* *The Other Side of Town* (1981)
* *Extremely Cool* (1999)
* *Old Souls and Wolf Tickets* (2002)
* *23rd & Stout* (2007)
* *Red Beans and Weiss* (2014)

Referencie
----------

1. ↑   Chuck E. Weiss, musician and raconteur of 'Chuck E.'s in Love' fame, dies at 76. *L.A. Times*, July 22, 2021. Dostupné online [cit. 2021-07-22].
2. ↑

Externé odkazy
--------------

* Chuck E. Weiss v Internet Movie Database (po anglicky)
* Chuck E.
* Chuck E. Weiss: Mensch, Monkey, and Liar

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Chuck E. Weiss na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 14238426d
* ISNI: 0000 0000 3932 6471
* LCCN: n2004077334
* NK ČR: xx0196141
* VIAF: 69142351
* WorldCat: lccn-n2004077334