recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Topografická mapa povodia rieky Kongo, v ktorom sa panva nachádza.
**Konžská panva** alebo **Bazén Konga** (po francúzsky: **Bassin du Congo, Cuvette Centrale, Cuvette Congolaise**) je rozsiahla vnútrokontinentálna sedimentačná panva na území Konžskej republiky, Konžskej demokratickej republiky a Stredoafrickej republiky približne v strede Africkej platne, v centrálnej časti konžského kratónu. Oblasť panvy je zároveň povodím rieky Kongo a ide o najväčšiu súvislú oblasť tropických dažďových lesov na Zemi.

Panva je zo západu, severu a východu ohraničená prekamibrickými masívmi. Na juhu prechádza na území okavangského prahu do Kalaharskej panvy.

Geológia
--------

Najstaršiu časť sedimentov na severnom okraji panvy predstavujú vrchnoproterozoické sedimenty kundelungskej formácie. Hlavnú výplň panvy tvoria sedimenty karbónskeho až štvrtohorného veku. Najstaršie sedimenty predstavuje superskupina Karoo (vrchný karbón až spodná jura). Vrchnojurské až spodnokriedové riečne a jazerné sedimenty súvrstvia Lualaba a Kamina. Nad nimi ležia vrchnokriedové kontinentálne uloženiny súvrstvia Kwanga. V jeho spodnej časti sa nachádzajú diamantonosné zlepence.

Treťohorné pieskovce kalaharskej formácie možno rozdeliť na základe prítomnosti diskordancie na eocénno-oligocénnu časť v strednej časti panvy a neogénne po okraji. Najmladšie sedimenty predstavujú štvrtohorné uloženiny rieky Kongo.

Referencie
----------

1. ↑  Afrika. in Kolektív autorov, *Encyklopaedia Beliana.* Veda, Bratislava, 1999, s. 79
2. ↑  Kadima, E. Delvaux, D. Sebagenzi, S. N. Tack, L. Kabeya, S. M. 2011, Structure and geological history of the Congo Basin: an integrated interpretation of gravity, magnetic and reflection seismic data. Basin Research, 23, s. 499 – 527
3. 1 2  Mísař, Z. 1987, Regionální geologie světa. Academia, Praha, 708 s.
4. ↑  Schlüter, T. 2008, Geological Atlas of Africa. Springer-Verlag, Berlin, s. 80

|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vedy o Zemi |
**Pragmatický aspekt frazeológie** je postojová, hodnotiaca stránka frazém. Pragmatická stránka sa netýka hovoriaceho len ako jednotlivca, ale ako integrovaného člena jazykového a národného spoločenstva, v ktorom jednotlivec svoje postoje nadobudol, formuloval ich a príležitostne podľa potreby ich vyberá a používa. Postoje hovoriaceho sa utvárali na základe postojov, morálnych a iných hodnotení celého národného spoločenstva, odráža sa v nich nielen súčasná skúsenosť nášho etnika, ale aj skúsenosť našich predkov. Napríklad o dobrej žene Slováci konštatujú, že *"je do voza i do koča"*, Česi *"do tahu i kočára"*. U Poliakov je hodnotenie, že je to žena *"do tanca i do rožanca"*, Srbi a Chorváti sa vyjadria, že je to žena *"u vodu i u vatru"* (do vody aj do ohňa). V každom z týchto hodnotiacich postojov sa odzrkadľuje časť národnej histórie, spôsob života národa i osobitá črta národného temperamentu. Hodnotiace postoje však môžu byť aj špecifickejšie, krajové, profesijné, skupinové, dobové, situačné a pod. a tak aj pragmatický aspekt frazém predstavuje celú škálu veličín vplývajúcich na jazykové aj kmunikačné fungovanie frazeológie. 

*Článok pôvodne čerpal z diela ĎURČO, Peter (ed.). Frazeologická terminológia (1995) uverejneného na webe Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied.*
Janus je Saturnov mesiac, je koorbitálny s Epimetheusom
**Koorbitálny mesiac** je prirodzený satelit, ktorý sa pohybuje v rovnakej alebo veľmi podobnej vzdialenosti od rodičovskej planéty ako nejaký ďalší mesiac. V Slnečnej sústave je jedine systém Saturna známy koorbitálnymi mesiacmi, má ich tri skupiny.

EpimetheusDve z týchto skupín trojánskych satelitov sú výnimočné v tom, že obiehajú viac okolo planéty ako okolo Slnka (je známych niekoľko tisíc trojánskych asteroidov). V trojánskej konfigurácii, jeden alebo viac objektov obieha okolo stabilného libračného bodu, 60° za alebo pred masívnejším satelitom. Masívny satelit nie je zreteľne ovplyvnený menšími Trojánmi. Saturnov mesiac Tethys má dva trojánske mesiace, Telesto a Calypso, podobne ako Dione, ktorý má Helene a Polydeuces.

Výnimočnými Saturnovými mesiacmi sú Janus a Epimetheus, ktoré sú skutočne koorbitálne a nie sú Trojanmi. Janus je masívnejší ako Epimetheus, ale iba o faktor štyri, čo znamená, že oba tieto mesiace na seba značne vplývajú. V tomto prípade oba mesiace oscilujú na svojich obežných dráhach.

Obežné vzťahy medzi Janusom a Epimetheusom
------------------------------------------

Epimetheus (vľavo dole) a Janus pozorované 20. marca 2006, oba mesiace tesne po výmene obežných dráh. Zdanlivá vzdialenosť mesiacov je iba klam, pozorované sú z opačných strán ich obežných dráh.
Janus a Epimetheus sú **koorbitálne**: Janusov stredný obežný polomer je iba o 50 km kratší ako Epimetheusov. Je to menej ako jeho priemer. Kvôli blízkym obežným dráham sa mesiace pohybujú rýchlejšie, čoho dôsledkom je približovanie jedného k druhému, z čoho sa zdá, že časom musí dôjsť ku kolízii. Ale ako vnútorný mesiac dobieha vonkajší, ich vzájomná gravitačná príťažlivosť zrýchli hybnosť vnútorného mesiaca, tým sa dostane na vyššiu obežnú dráhu, čoho výsledkom je spomalenie tohto mesiaca. V rovnakom čase vonkajší mesiac hybnosť stráca, čím „padá" na nižšiu obežnú dráhu. Takýmto spôsobom si mesiace vymenia obežné dráhy a celý cyklus začína odznova. Najkratšia vzdialenosť na akú sa k sebe v minulosti priblížili bola približne 10 000 km. Takáto výmena prebieha približne každé štyri roky, posledná nastala 21. januára 2006, ďalšia bude v roku 2010. V tom čase sa Janusom obežný polomer zvýši o ~20 km zatiaľ čo Epimetheusov zníži o ~80 km. Janusova obežná dráha je narušená menej pretože je 4-krát väčší ako Epimetheus. Z dnešných poznatkov ide o jedinečnú výmenu v Slnečnej sústave. Obežné vzťahy medzi Janusom a Epimetheusom môžu byť chápané z hľadiska problému troch telies, v tomto prípade dva mesiace (tretím je Saturn), sú podobné veľkosťou. ďalšie príklady problému troch telies zahŕňajú libračné body, trojánské asteroidy, trojánské satelity a potenciálne ďalšie objekty s podobnými obežnými dráhami.

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | Fyzikálny portálAstronomický portál |

* Mesiac
* Saturnove mesiace
Takto víta návštevníkov mestečko Praha v Texase
**Praha** je malé mestečko v Texase, ktoré leží cca 85 km na juhozápad od Austinu. Bolo založené českými prisťahovalcami. Nachádza sa na 29°40'11.81" severnej šírky a 97° 4'1.07" západnej dĺžky.

Dejiny
------

Pôvodný názov osady, na ktorom vyrástla Praha, bol Mulberry, toto meno dali miestu prví anglickí osadníci James C. Duff, William Criswell a Leroy Criswell. Toto miesto bolo známe aj pod menom Hottentot, ktoré pravdepodobne vzniklo podľa vyhnancov žijúcich v okolí.

Prví českí prisťahovalci sem prišli v roku 1854, kedy na tomto mieste Čech Mathias Novak zakúpil 100 akrov pôdy, na ktorej postavil dom. V ňom prebiehali prvé české mestské oslavy. Jeho príchod prilákal ďalších českých usadlíkov, ktorými boli John Baca, Joseph Vyuiala, Andreas Gallia, Joseph Hajek, Frank Vacl, a George Morysek. V roku 1858 bolo mesto pomenované Praha na počesť hlavného mesta rodnej krajiny. Toto malé mesto v následujúcich rokoch pozvoľna rástlo. V roku 1865 Joseph Bithowski, cisterciácky kňaz, nechal postaviť malý kostol a o polnoci na Štedrý deň toho roku bola slúžená prvá omša. V roku 1868 bola založená verejná škola a v osemdesiatych rokoch devätnásteho storočia boli v texaskej Prahe tri obchody, reštaurácie a nový kostol, ktorý slúžil ako materská farnosť pre okolité mestečká. Pošta bola otvorená v roku 1884, v roku 1896 bola založená česká katolícka škola.

Po roku 1873 začala Praha postupne upadať, pretože železničná spoločnosť Southern Pacific Railroad položila koľaje asi kilometer a pol severne od mestečka. V blízkosti koľají bolo založené nové mesto Flatonia a toto nové mesto začalo preťahovať všetko podnikanie.

Na svojom vrchole v osemdesiatych rokoch devätnásteho storočia mala Praha približne 700 obyvateľov, naopak v priebehu dvadsiateho storočia počet obyvateľov nikdy neprekročil sto. V roku 1906 bola uzatvorená pošta, v roku 1968 klesla populácia mestečka na 25 obyvateľov a nakoniec v roku 1973 bola uzatvorená ako obecná, tak verejná škola.

V tomto pomaly vymierajúcom mestečku je zaujímavý maľovaný kostol Svätej Márie (anglicky: St. Mary's Church) v štýle americkej gotiky, okolo ktorého sa vždy od roku 1855 v polovici augusta usporadúva slávnosť *Praha Fest*. Každoročne zaznie polka a sú pripravované tradičné české koláče s poamerikanizovaným menom kolaches. Toto meno sa pre pečivo viac či menej podobné českým a slovenským koláčom používa po celých Spojených štátoch.

Za druhej svetovej vojny získala Praha v Texase smutné prvenstvo; mala najviac mŕtvych vojakov v pomere k celkovej populácií mesta. Najtragickejší bol rok 1944, keď zahynulo 9 vojakov. V okolí mesta sú tri kaplnky venované práve týmto obetiam.

Tieto straty viedli k veľkým sporom a potýčkam s nemeckými obyvateľmi okolitých dedín.

Externé odkazy
--------------

* Reportáž Českého Rozhlasu
* Niekoľko fotografií na Texasescapes.com

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Praha (Texas) na českej Wikipédii.*
Ostrov Ometepe.
**Ometepe** je ostrov na jazere Nikaragua v Nikarague. Jeho názov pochádza zo slov jazyka nahuatl *ome* = „dva" a *tepetl* = „hora", teda znamená „dve hory". Administratívne patrí do departmentu Rivas.

Geografia
---------

Dve hory, tvoriace jeho názov, sú vulkány Concepción a Maderas, spojené úzkou šijou. Ometepe má rozlohu 276 km², je dlhý 31 km a široký od 5 do 10 km. V okolí jazera žije asi 35 000 obyvateľov, ktorí sa živia chovom dobytka, poľnohospodárstvom a cestovným ruchom. Sopečný popol spôsobuje, že na ostrove sú mimoriadne dobré podmienky na pestovanie kávy, tabaku a banánov.

Najdôležitejšie obce sú **Moyogalpa** s jej prístavom a **Altagracia** na východe ostrova.

Dejiny
------

Najstaršie zachované petroglyfy sú na severných svahoch sopky Maderas a boli vytvorené približne v roku 300 pred Kr. Vykopávky archeológov však svedčia o osídlení už v časoch od roku 2000 do roku 500 pred Kr. Svetoznáme sú nálezy keramiky.

V časoch španielskej kolonizácie bolo jazero Nikaragua pod kontrolou rôznych pirátov, striedavo najmä z Anglicka, Holandska a Francúzska, ktorí sem prenikali z Karibského mora po rieke San Juan.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **ostrov Ometepe**.
**Omfalokéla** (iné názvy: **pupočníková prietrž, pupočníková hernia**, ďalšie synonymá pozri pod **pupočná hernia**) je vrodená hernia, ktorá je v oblasti pupka obyčajne uzatvorená v bezcievnom vaku tvorenom zrastenými listami zvyškov amniového vaku a z vrstiev peritonea.

Etiológia
---------

Príčinou herniácie je vývojové zlyhanie návratu čreva do brušnej dutiny po jeho fyziologickej herniácii.

Klinický obraz
--------------

Malá pupočná hernia nemusí byť v čase narodenia diagnostikovaná. Nie je zriedkavým nálezom ani u pacientov nad 60 rokov. Prerušenie pupočníka je odporúčané preto minimálne 5 cm od brušnej steny. Pri veľkej hernii sa mimo brušnú dutinu dostane aj slezina a pečeň. K tomu sa môžu pripojiť ďalšie abnormality: nekompletná rotácia čreva, obštrukcia čreva, vezikoenterická fistula, kardiovaskulárne, žlčníkové a iné defekty. Omfalokéla sa často spája s inými vrodenými chybami ako je to napr. pri Beckwith- Wiedemannovom syndróme (mentálna retardácia, hepatomegália, nadmerný vzrast tela, hypoglykémie v skorom detskom veku).

Diagnóza
--------

Diagnóza je najčastejšie po narodení zjavná pri fyzikálnom vyšetrení. Spresnenie prípadných ďalších vrodených chýb vyžaduje pomocné vyšetrenia. Zvýšenie alfa-fetoproteínu v sére matky svedčí pre možnú omfalokélu. Pri prenatálnej diagnostike je vyšetrením voľby abdominálna sonografia.

Liečba
------

Liečba omfalokely je chirurgická. Rozsah výkonu je daný veľkosťou malformácie a pridruženými chybami.

Prognóza
--------

Prognóza samotnej omfalokély je priaznivá a operácia sa realizuje obvykle v novorodeneckom období života. Asi 25% omfalokél je reoperovaných pre rôzny stupeň črevnej obštrukcie. Veľké združené chyby nemusia byť zlučiteľné so životom a bývajú dôvodom na prerušenie tehotenstva, ak sa zistia zavčasu. V každom prípade je nutné postupovať individuálne.

Zdroj
-----

* Feldman, Friedman, Brandt. *Gastrointestinal and Liver Disease. Section X.*, kapitola 93; s. 2073 – 2091.
Omnibus v Londýne
Omnibus v Paríži na prelome 18. a 19. storočia
Turistický omnibus v Antverpách v Belgicku
**Omnibus** je (v slovenčine dnes zriedkavé) označenie pre nekoľajové vozidlo na hromadnú prepravu väčšieho počtu osôb. V užšom zmysle a pôvodne je to označenie pre nekoľajové vozidlo (koč) ťahané koňmi, určené na verejnú dopravu po stanovenej trase (konský omnibus). Neskôr existoval aj parný omnibus a predstavoval predchodcu linkového autobusu a trolejbusu.

Dejiny
------

Prvý omnibus sa objavil v roku 1662 v Paríži, kde Blaise Pascal používal 8 miestny koč, ťahaný koňmi. Prvým, kto využil tento spôsob prepravy osôb vo väčšom rozsahu, bol Stanislaus Baudry v meste Nantes vo Francúzsku. V roku 1823 začal prevádzkovať pravidelnú linku, ktorá končila pri obchode s názvom *Omnes Omnibus*. Časť jeho názvu (v preklade z latinčiny *všetko všetkým*) prevzal Baudry na pomenovanie svojej služby, zásluhou čoho sa slovo *omnibus*, neskôr skrátene *bus* zaužívalo pre prostriedky hromadnej prepravy osôb.

Parné omnbusy začali jazdiť v Londýne okolo roku 1830, od roku 1847 sa práve v tomto meste objavil aj prvý poschodový, koňmi ťahaný omnibus. Koncom 19. storočia (1895 a 1897) boli v Nemecku zavedené prvé autobusy so spaľovacím motorom, čím začali nahrádzať omnibusy s konským poťahom. Posledný omnibus ukončil prevádzku v Newmarkete v roku 1932.

V Prahe sa prvé omnibusy objavili v rokoch 1829-1830, neskôr slúžili na doplnkovú prepravu železníc, no v druhej polovici 19. storočia boli vytlačené električkami a neskôr aj autobusmi. Tento druh dopravy bol využívaný aj vo Vysokých Tatrách, kde zabezpečoval prepravu návštevníkov jednotlivých horských osád.

Referencie
----------

1. 1 2  Autobus, Quido magazín, Objavy a vynálezy

Externé odkazy
--------------

* História dopravy v Prahe, Pražská informačná služba, 2007

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Omnibus (doprava)**

| * z
* d
* u
Mestská hromadná doprava |
| --- |
| cestná | omnibus • autobusová (autobus • metrobus) • trolejbus |  |
| koľajová | 

|  |  |
| --- | --- |
| električková | električka (konská • parná • plynová • pneumatická • dieselová • elektrická • vodíková) • rýchlodrážna električka • dvojsystémová električka • podpovrchová električka |
| metro (ľahké) • medzimestská električka • prímestská železnica (Esko • rýchlodráha) |

 |
| vodná | mestský trajekt • vodná tramvaj |
| mestská hromadná doprava na Slovensku |
**Omietka** je súčasť povrchových úprav stavby.

Rozdelenie
----------

Omietky rozdeľujeme podľa umiestnenia (vonkajšie a vnútorné), použitého materiálu (vápenné – používa sa ako jednovrstvová v hrúbke 10 až 12 mm, cementové 15 mm), sadrové, vápenno-cementové (10 – 12 mm), štukové (20 mm), hlinené (20 – 25 mm) a úpravy povrchu (hrubé, hladké, ozdobné).

Postup pri omietaní
-------------------

Omietame ručne alebo strojom. Vnútorné omietky sa nanášajú vtedy, ak je hotová hrubá stavba. Podklad musí byť pripravený tak, aby zabezpečil priľnavosť malty, musí byť čistý, zárubne a okná zakrývame. Osadíme maltové terče, oceľove omietníky do zvislej polohy a nahadzujeme jadro murárskou lyžicou medzi omietníky postupne v pásoch. Maltu po nahodení sťahujeme pomocou dosky a na stuhnutú jadrovú omietku nanášame lícnu vrstvu naťahovaním pomocou hladidla. Nakoniec povrch vyhladíme.

Zdroj
-----

* Hájek V. a kol: *Pozemné staviteľstvo I pre 1. roč. SPŠ stavebných* , Alfa, Bratislava, 1989
**Róbert Dúbravec** (\* 19. január 1924, Ružomberok - † 8. november 1976, Bratislava) bol maliar, grafik, ilustrátor, výtvarný pedagóg.

Rodina
------

* otec Róbert Dúbravec
* syn Marcel Dúbravec
* manželka Mária rod. Šimková

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Ružomberku, roku 1943-1947 na oddelení kreslenia a maľovania SVŠT, roku 1947-1948 na Prírodovedeckej a Pedagogickej fakulte v Bratislave. Prednášal na VŠVU v Bratislave. Vysokoškolský pedagóg PF v Banskej Bystrici (1968), vedúci Katedry výtvarnej výchovy PF (1970). Predseda Krajskej organizácie ZSVU v Banskej Bystrici (1957-1960). Autor monunentálno-dekoratívnych výzdob architektúr. Ako monumentalista sa usiloval o jednoduchosť a dekoratívny účinok. Jeho ilustrátorská práca prebiehala v technike čiernobieleho, alebo kolorovaného drevorezu, neskôr linorezu. Ilustroval viaceré rozprávky, napríklad Pastierik a zbojníci od Antona Habovštiaka, Triptychy a tetraptychy sa stali častou formou v jeho umeleckej tvorbe. V oblasti monumentálno-dekoratívnej realizácie je autorom jednofarebnej vitráže v Národnom dome v Banskej Bystrici (1956) a kovaných mreží v zasadačke SÚPSOP-u v Banskej Bystrici (1962). Vystavoval doma i v zahraničí. Samostatná výstava v Banskej Bystrici (1974). Zaslúžilý umelec, nositeľ 
viacerých vyznamenaní.

Ocenenie
--------

* Odmenený cenou Medzinárodného bienále drevorezu a drevorytu v Banskej Bystrici (1972)

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000
* Slovenský biografický slovník
* Diela autora v zbierkach slovenských galérií

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 1895
* GND: 1037084063
* ISNI: 0000 0000 5743 9074
* NK ČR: mzk2005266389
* SNK: 171490
* VIAF: 84602464
* Web umenia: 2174
**Protisvit** je mierne zjasnenie zodiakálneho svetla na oblohe v mieste ležiacom oproti polohe Slnka. Dá sa pozorovať za tmavých nocí pri mimoriadne dobrej viditeľnosti aj vizuálne ako slabý difúzny oblak. Cen­trum protisvitu leží približne 3° západne od antisolárneho bodu. Jeho farba je o niečo červenšia ako farba slnečného svetla. Maximálna povrchová jasnosť je rovnocenná s jasnosťou asi 200 hviezd desiatej hviezdnej veľkosti, rozložených na jed­nom štvorcovom stupni oblohy. Protisvit možno identifikovať maximálne do vzdialenosti 20° od jeho centra. Vznik protisvitu sa vysvetľuje odrazom a rozptylom slnečného svetla od pracho­vých častíc medziplanetárnej hmoty, koncentrovaných k ro­vine ekliptiky a vyvolávajúcich zodiakálne svetlo. Zotr­vávanie častíc v antisolárnom bode nie je jednoznačne vysvetlené. Kvázistabilná konštelácia čiastočiek medzi­planetárnej hmoty môže byť výsledkom ich sústredenia do antisolárneho libračného bodu sústavy Slnko-Zem alebo interakcie častíc medziplanetárnej hmoty s molekulami plynov unikajúcich zo zemskej atmosféry a tvoriacich akýsi chvost Zeme smerom od Slnka. Vo svetovej literatúre sa pre protisvit používa nemecký názov *Gegenschein*.

*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portálPortál vedy o Zemi |
Súradnice: 04°04′44″J 137°09′30″V﻿ / ﻿4,07889°J 137,15833°V﻿ / -4.07889; 137.15833

**Puncak Jaya** (nazývaný aj **Mount Carstensz** alebo **Carstensz Pyramid**) je so 4 884 m n. m. (niekedy sa uvádza 5030 m) najvyššou horou ostrova Nová Guinea, štátu Indonézia a celého svetadielu Austrália a Oceánia. Vďaka tomu je zaradená do Koruny planéty, t.j. medzi 7 najvyšších hôr všetkých kontinentov. Zároveň je to najvyšší vrchol medzi Himalájami a Andami.

Puncak Jaya leží v pohorí Sudirman (Dugunduguoo) v centrálnej časti indonézskej provincie Papua na ostrove Nová Guinea.

Prvovýstup
----------

Prvýkrát vrchol hory zdolal dňa 13. februára 1962 známy rakúsky horolezec Heinrich Harrer a horolezci Philip Temple, Russel Kippax a Albert Huizenga.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Puncak Jaya**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Puncak Jaya na českej Wikipédii.*
**Protipríklad** alebo **kontrapríklad** je výnimka z navrhnutého všeobecného pravidla. Ak výrok priraďuje určitú vlastnosť všetkým prvkom množiny, nájdenie len jedného prvku patriaceho do tejto množiny, ktorý túto vlastnosť nemá, je protipríkladom voči pravidlu. Inak vyjadrené, protipríklad je falzifikáciou všeobecných súdov.

Ako príklad môžeme použiť Platónov dialóg Gorgias, v ktorom sa Kalikles snaží určiť, čo to znamená hovoriť, že niektorí ľudia sú lepší ako druhí. Návrh, podľa ktorého silnejší sú lepší, Sokrates odmieta s tým, že spodina je počtom silnejšia ako trieda aristokratov, avšak charakter aristokratov je lepší ako charakter spodiny. Sokrates týmto našiel protipríklad voči navrhnutej definícii. Kalikles by mohol napadnúť Sokratov protipríklad napríklad tým, že by tvrdil, že charakter spodiny je v skutočnosti lepší ako charakter aristokratov. Ak však prijme Sokratov protipríklad, je nútený svoju definíciu buď vziať späť alebo ju pozmeniť tak, že Sokratov protipríklad už nemožno použiť. Podľa dialógu, Kalikles svoju definíciu pozmenil (lepší je múdrejší).

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Counterexample na anglickej Wikipédii.*
***Punch*** bol britský ilustrovaný humoristický týždenník, ktorý vychádzal od 17. júla roku 1841 do roku 1992. Bol obnovený v septembri roku 1996, ale pre nízky počet predplatiteľov a malý záujem čitateľov definitívne zanikol v roku 2002.

História
--------

Britský ilustrovaný týždenník „Punch, or The London Charivari", aký bol celý jeho názov, bol založený novinárom Henrym Mayhewom (1812  –  1887) a drevorytcom Ebenezerom Landellsom (1808  –  1860) v júli roku 1841, a to s počiatočným kapitálom 25 libier šterlingov. Jeho názov bol čiastočne prebraný z francúzskych novín „Le Charivari", ktoré vydával novinár Charles Philipon. Slovo „Punch" v angličtine označovalo bábku „Gašparka", ktorá bola používaná pri pouličnom divadle (často ako dvojica bábok „Punch and Judy"). Ešte v roku 1841 sa vydávanie časopisu dostalo pod kontrolu londýnskeho vydavateľstva Bradbury & Evans.

Obsahom týždenníka boli články o politických, spoločenských a kultúrnych udalostiach v Anglicku (prípadne Veľkej Británii), ktoré však mali skôr kriticko-satirický obsah. Jeho prvotnú vizuálnu podobu vytvoril grafik Archibald Henning, podoba obálky sa však v prvých ročníkoch často menila. Trvalejší „vizuál" časopisu vytvoril až v roku 1849 grafik Richard Doyle (1824  –  1883). Časopis sa preslávil tým, že od počiatku v ňom boli publikované kreslené karikatúry (dominantne čierno-biele, až od 2. polovice 20. storočia farebné), pre ktoré vznikol práve na stránkach časopisu termín „cartoon", ktorý sa v angličtine pre pomenovanie kreslených karikatúr ujal. Karikatúry pre Punch vytvárali známi doboví karikaturisti, ako napríklad John Leech (1817  –  1864) alebo neskôr John Tenniel (1820  –  1914).

Na stránkach Punch-u publikovali aj významnejší spisovatelia ako William Makepeace Thackeray alebo Charles Dickens. Časopis bol najpopulárnejší v 40-tych a 50-tych rokoch 19. storočia, ale značnú čítanosť mal po celú druhú polovicu 19. storočia. Od 50-tych rokov 20. storočia jeho obľuba klesala a napokon v roku 1992 prestal časopis vychádzať. V Roku 1996 ho oživil mediálny magnát Mohamed Al-Fayed, ale časopis bol stratový, takže v máji 2002 napokon zanikol úplne.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Punch (časopis)**

Externé odkazy
--------------

* Punch online

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Punch (magazine) na anglickej Wikipédii.*
Benátska lagúna v roku 2001
**Protipovodňová bariéra v Benátkach** je súbor opatrení na zabezpečenie protipovodňovej ochrany Benátok.

Prirodzená bariéra
------------------

Prirodzenú bariéru Benátok tvoria úzke ostrovčeky oddelujúce Benátsku lagúnu od Jadranského mora. V poslednej dobe hladina mora výrazne stúpla. Postupné zaplavovanie Benátok spôsobuje morská voda prúdiaca cez prielivy medzi ostrovčekmi do Benátskej lagúny. Okrem toho pôda na ktorej sú Benátky postavené pomaly klesá.

Najhoršia zaznamenaná povodeň bola v roku 1966. Silný vietor zadržal vodu z jedného prílivu v lagúne a potom prišiel druhý príliv. Voda dosiahla výšku dva metre.

Vlnolamy
--------

Počítačová schéma vlnolamu vytvoreného z akropodov
Riešenie časti problému spočíva vo výstavbe ochranných vlnolamov pred prielivmi medzi ostrovčekmi. Výstavba vlnolamov nezabráni prúdeniu vody do lagúny, ale spomalí jej tok a tým čiastočne zníži stúpanie hladiny v lagúne pri prílive. Z konštrukčného hľadiska sú vlnolamy steny siahajúce od morského dna štyri metre nad hladinu. Dlhé sú približne 1 kilometer a široké 30 metrov. Jadro tvoria kamenné bloky a obložené sú betónovými dielcami, tzv. akropodmi. Akropody sú 15 tonové betónové bloky zapadajúce do seba, aby dokázali odolávať vlnobitiu, odlievané sú z betónu s prímesami odolávajúcimi agresívnej morskej vode. Systém vlnolamov by mal znížiť príliv v lagúne o päť centimetrov.

Projekt MOSE
------------

Projekt MOSE
Ďalším projektom na ochranu Benátok je projekt MOSE (akronym tal. Modulo Sperimentale Elettromeccanico) (aj tal. Mose – Mojžiš). Ide o systém vrát inštalovaných v ústiach všetkých troch prielivov spájajúcich lagúnu a Jadranské more. Požiadavky hygienikov a pamiatkárov boli prísne: Benátska lagúna a Jadranské more musia byť prepojené a zároveň panoráma morskej hladiny musí zostať nenarušená. Projektanti tieto požiadavky splnili návrhom 78-ich ponorných vrát. V pokojovom stave by vráta spočívali na dne prielivov. Vráta sú duté a pri dne by ich držala voda. V prípade potreby by sa do nich napustil natlakovaný vzduch, ktorý by ich vyzdvihol nad hladinu. Vráta nutne nemusia dosiahnuť 90 stupňový uhol voči dnu. Stačí ak by dosiahli výšku zabraňujúcu nadmernému prietoku vody do lagúny. Vztýčenie bariér by malo trvať cca 30 minút. 

Tento projekt bol často kritizovaný.

Zdroje
------

* KONVIČKA, M.: Město a povodeň. Brno: ERA Group spol s. r. o. 2002. str. 45 – 157
* Depth in Venice slate.com
* Venice 'will get protection dam'
* Fears over Venice dams recede newscientist.com (po anglicky)
**Pulzačný motor** alebo **pulzný motor** alebo **oscilačný motor** je bezkompresorový reaktívny motor využívajúci k svojej činnosti rezonančné frekvencie plynu vo výstupnej dýze. Vplyvom rezonancie vznikajú vo výstupnej dýze tlakové a podtlakové impulzy (z toho názov pulzačný), ktoré pri vzniku podtlaku zabezpečia nasatie vzduchu do spaľovacej komory. Pri pretlaku dochádza k zapáleniu zmesi a následnému výtoku plynov do dýzy motora. Takýto typ motora bol prvýkrát sérivo použitý v nemeckých raketách V-1 počas Druhej svetovej vojny.

Zloženie motora
---------------

V prednej časti sa nachádza vstupná časť prívodu vzduchu – difúzor. Za ním je zmiešavacia komora, ktorej úlohou je primiešať do prúdu vzduchu palivo. Za difúzorom sa nachádza jednocestný prepúšťací ventil (sada ventilov), ktorého úloha je oddeliť zmiešavaciu a spaľovaciu komoru. Pri nasávaní zmesi do spaľovacej komory je ventil vďaka podtlaku otvorený. Po zapálení zmesi vznikne pretlak, vplyvom ktorého sa ventil uzavrie. Pretlak je teda usmernený do zadnej časti motora – výtokovej dýzy. Niekedy je ďalšim ventilom oddelená aj spaľovacia časť a dýza, čím sa docielil vyšší tlak v komore. Motor je však komplikovanejší, pričom komplikovanosť neprináša výrazné zvýšenie účinnosti.

Výhodou motora je jeho jednoduchosť, absencia rotujúcich častí a kľukových mechanizmov. Niektoré typy sú jednoduché (palivo je len strhávané prúdom vstupného vzduchu), alebo zložité – so vstrekovaním paliva do komory, čím sa docieli lepšia regulovateľnosť výstupného výkonu.
**Athénodóros** (starogr. *Ἀθηνόδωρος*) bol grécky sochár z prelomu 5. a 4. stor. pred Kr.

Athénodóros, sochár (bronziar) z arkádskeho Kleitoru, bol žiakom sochárskeho majstra Polykleta. Plínius zaznamenal, že pôsobil v období 95. olympiády (400 – 397 pred Kr.)

Pausanias uvádza, že bol autorom bronzových sôch Apolóna a Dia, ktoré i s mnohými ďalšími sochami poslúžili Sparťanom ako votívne dary v Delfách po víťazstve nad Aténčanmi pri *Aigospotamoi* (*Kozích riečkach*) v roku 405 pred Kr. Lakedaimónsky (spartský) votívny dar venovaný do Delf bol jedným z najväčších a najbohatších na sochy (v dlhom Pausaniovom výpočte umelcov a ich diel dokonca časť textu chýba) Pausanias tu uvádza: „*Dameas zase zhotovil Artemidu, Poseidóna a ešte Lysandra, Athénodóros Apolóna a Dia. Pôvodom boli Arkáďania z Kleitoru "*

Delfský pamätník postavený na pamiatku bitky pri Aigospotamoi bol 21 m dlhý. Zachovalo sa z neho mnoho zvyškov, najmä z podstavcov sôch a nápisov (v minulosti to boli najmä sochy Sparťanov a ich spojencov, ktorých zvečnili za ich statočnosť ).

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑   *Biographischer Index der Antike*. Berlin : Walter de Gruyter, 2012. ISBN 978-31-1095-441-8. S. 136.
2. 1 2 3  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Athenodoros 2*
3. ↑  Roderich König, Gerhard Winkler. *Metallurgie*. Berlin : Walter de Gruyter, 2013. ISBN 978-30-5006-207-5. S. 149.
4. ↑  Plínius, *Naturalis Historia*, 34, 19, 6.
5. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 281.
6. ↑  Johannes Adolf Overbeck. *Geschichte der griechischen Plastik für Künstler und Kunstfreunde*. Leipzig : J. C. Hinrichs, 1857. S. 325.
7. ↑  Philipp Vandenberg. *The Mystery of the Oracles*. New York : Macmillan, 1982. ISBN 978-00-2621-590-9. S. 109.
8. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 412.
**Róbert Cilchert** (Czilchert) (\* 14. marec 1809, Dunajská Lužná – † 4. február 1884, Hamuliakovo) bol poľnohospodársky odborník, lekár a publicista.

Životopis
---------

Narodil sa v Mischdorfe, dnes Dunajská Lužná (časť Nové Košariská), dňa 14. marca 1809 rodičom Andreasovi Czilchertovi a Susane rod. Lübeck. Otec pochádzal z Uhrovca a matka z Pezinka. Stredoškolské štúdia absolvoval v Banskej Bystrici a v Miskolci, filozofiu študoval v Banskej Štiavnici a v Bratislave. Medicínu absolvoval v rokoch 1826 – 1832 na Lekárskej fakulte vo Viedni.

Pôsobil ako praktický lekár v Budapešti. V roku 1839 založil hospodársku školu v Rechnitzi (Rakúsko), kde vyučoval liečenie zvierat. Špecializoval sa na chov jemnovlných oviec, najmä kmeňový. Poľnohospodárske články uverejňoval v maďarských a v nemeckých poľnohospodárskych časopisoch; lekárske články v periodikách a v publikáciách uhorských lekárov a prírodovedcov. Bol členom Francúzskej akadémie a zahraničných vedeckých spoločností, od roku 1847 člen výboru a od 1861 podpredseda Hospodárskeho spolku Bratislavskej stolice. Od päťdesiatych rokov 19. storočia žil na kúpenom veľkostatku v Hamuliakove, ktoré volali aj Mekkou chovu oviec. V Hamuliakove postavil poschodový košiar pre ovce a v šesťdesiatych rokoch aj kaštieľ (dnes už nestojaci). Evanjelické matriky narodených a zomrelých v Šamoríne nás uvádzajú do nových skutočností, ktoré potvrdzujú celkom iné miesto narodenia i úmrtia ako uvádzali doterajšie zdroje. Ako 74 ročný sa na svojom majetku v Hamuliakove 4. februára 1884 rozhodol ukončiť svoj život. Pochovaný bol 9. februára 1884 v Bratislave na evanjelickom cintoríne pri Kozej bráne. Hrobové miesto mal v sektore č.VI. hrob č.56, žiaľ v 70. rokoch 20. storočia bol hrob zrušený.

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*
* Evanjelické matriky narodených a zomrelých v Šamoríne
* Vasárnapi újság feb.1884

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 172994
**Quintana Roo** je jedným z 31 mexických štátov. Rozkladá sa na východe polostrova Yucatán. Susedí so štátmi Yucatán a Campeche a stredoamerickými štátmi Belize a Guatemala. Sever štátu omývajú vody Mexického zálivu, východné pobrežie sa dotýka Karibského mora (tzv. *Mexický Karibik*). Práve pobrežie Karibiku so svojimi ostrovmi (cayos) je vyhľadávanou turistickou destináciou. Najväčším mestom v Quintana Roo je Cancún. Meno tohto štátu odkazuje na Andrésa Quintana Roo (1787 – 1851) - právnika, básnika a poslanca, ktorý s ďalšími podpísal Deklaráciu nezávislosti Mexika.

Na území štátu sa nachádza mnoho lokalít a stavieb, ktoré tu postavili Mayovia pred príchodom Európanov na americký kontinent.

Prírodné podmienky
------------------

Väčšina Yucatánského polostrova je tvorená veľkou vápencovou krasovou tabuľou. Vápencové pôdy sú pórovité a umožňujú zrážkovej vode filtrovať do hlbších vrstiev pôdy. Pod povrchom sa vytvárajú ohromné ​​podzemné zásobárne vody - tzv. akvifery. Vyskytujú sa tu cenotes - prírodné studne veľkých rozmerov. Pobrežie štátu lemuje druhý najväčší koralový útes na zemeguli - Mezoamerický koralový útes.

Panuje tu tropické podnebie so striedaním medzi obdobím sucha (február - máj) a obdobím dažďov (jún - október).

Fotogaléria
-----------

* ruiny mayského mesta Tulumruiny mayského mesta Tulum
* mesto Cancúnmesto Cancún
* ostrov Cantoyostrov Cantoy
* mayská pyramída v Chacchobenmayská pyramída v Chacchoben
* cenotecenote
* mesto Chetumalmesto Chetumal
* turistická loď pri pobreží Quintana Rooturistická loď pri pobreží Quintana Roo

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Quintana Roo**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Quintana Roo na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Administratívne členenie Mexika |
| --- |
| Štáty | 
* Aguascalientes
* Baja California
* Baja California Sur
* Campeche
* Chiapas
* Chihuahua
* Coahuila
* Colima
* Durango
* Guanajuato
* Guerrero
* Hidalgo
* Jalisco
* Mexiko
* Michoacán
* Morelos
* Nayarit
* Nuevo León
* Oaxaca
* Puebla
* Querétaro
* Quintana Roo
* San Luis Potosí
* Sinaloa
* Sonora
* Tabasco
* Tamaulipas
* Tlaxcala
* Veracruz
* Yucatán
* Zacatecas

 |
| Federálny dištrikt | 
* Ciudad de México

 |
**Rusínska obroda** (rusín. Русиньска оброда) je národno-kultúrna organizácia Rusínov na Slovensku. Je najstaršou a najväčšou rusínskou organizáciou na Slovensku. Vznikla v roku 1990 vo vtedajšom Česko-Slovensku. Bola založená na ustanovujúcom sneme 5. marca 1990 v Medzilaborciach. V súčasnosti má organizácia svoje sídlo v meste Prešov. Rusínska obroda má svoje miestne a okresné organizácie po celom Slovensku.

Ciele a prínosy
---------------

Rusínska obroda sa zaslúžila o kodifikáciu rusínskeho jazyka na Slovensku, keď 27. januára 1995 sa rusínsky jazyk stal spisovným jazykom Rusínov na Slovensku. Ďalším výsledkom práce organizácie je založenie rusínskeho oddelenia (v roku 1998) na pôde Inštitútu národnostných štúdií Prešovskej univerzity, ktoré bolo v roku 2008 transformované na Ústav rusínskeho jazyka a kultúry. Rusínska obroda vydáva dvojtýždenník InfoRusín (infoРУСИН).

Referencie
----------

1. ↑  11. Snem Rusínskej obrody na Slovensku bilancoval svoju činnosť
2. ↑  10. Snem Rusínskej obrody na Slovensku
3. ↑  Časopis infoРУСИН
**Quintus Lutatius Catulus** (\* 150 pred Kr.– † 87 pred Kr.) bol rímsky štátnik, vojvodca a literát, jeden z významných členov rodu prestížneho senátorského rodu Lutatiov (*gens Lutatia*). V roku 102 pred Kr. zastával spolu s Gaiom Mariom úrad konzula.

Catulus sa spolu s Mariom zúčastnil ako veliteľ vojny s Kimbrami a Teutónmi. Po boku tohto generála zvíťazil roku 101 pred Kr. neďaleko Vercellae nad Kimbrami a spolu s ním v Ríme triumfoval. Najväčšie pocty za víťazstvo ale boli pridelené Mariovi. Roztrpčený Catulus sa stal Mariovým horlivým kritikom a priklonil sa k strane jeho odporcu, Cornelia Sullu. Počas bojov medzi priaznivcami dvoch mocných mužov sa dostal Catulus na zoznam proskribovaných. Keď ho odmietol roku 87 Marius omilostiť, spáchal samovraždu.

Catulus si vzal za manželku Serviliu, s ktorou mal syna Quinta Lutatia Catula a dcéru Lutatiu. Lutatius Catulus mladší pokračoval v otcových šľapajach a stal sa konzulom v roku 78 pred Kr. a cenzorom v roku 65 pred Kr. Lutatiu si za manželku vzal významný rečník, Ciceronov protivník, Quintus Hortensius Hortalus.

Z bohatstva získaného vo vojenských ťaženia dal Catulus v Ríme vybudovať dve stavby, ktoré boli známe ako Monumenta Catuli (Catulove pamätníky): *Aedes Fortunae Huiusce Diei* (Chrám Šťasteny prítomného dňa), ktorý mal byť oslavou víťazstva pri Vercellae, a *Porticus Catuli* (Catulovo stĺporadie), vystavané z peňazí získaných z ťaženia proti Kimbrom.

Literárna činnosť
-----------------

Catulus sa preslávil nielen ako štátnik a vojvodca, ale tiež ako filozof, rečník, básnik a historik. Okolo seba zhromaždil krúžok aristokratov s podobnými literárnymi záujmami, predchodcov budúcich mladorímskych básnikov. Catulus zaviedol do rímskej literatúry epigram a sám ich tvoril podľa gréckeho vzoru. Dochovali sa dva: jeden oslavujúci známeho herca Quinta Roscia, druhý s erotickou témou napodobujúci Kallimacha.

Catulus je tiež autorom historiografického diela *De consulatu et de rebus gestis suis* (O konzuláte a svojich vlastných činoch). Vzorom tejto jeho práce je historiografické dielo Xenofóna.

Literatúra
----------

* CONTE, Gian Biagio. *Dějiny římské literatury*. Preklad Dagmar Bartoňková et al. Vyd. 1. Praha : KLP, 2003. 790 s. ISBN 80-85917-87-4.

Autoritné údaje: * GND: 100454372
* ISNI: 0000 0003 7415 6502
* LCCN: nr95016314
* VIAF: 61896709
* WorldCat: lccn-nr95016314
**Dryas** alebo **Dryás** (starogr. *Δρύας* – *Dryas*/iný prepis: *Dryás*) je v gréckej mytológii syn egyptského kráľa Aigypta a jeho manželky Kaliadny.

Dryas bol jedným z päťdesiatich synov egyptského kráľa Aigypta. Jeho otec sa rozhodol, že svojich synov ožení s päťdesiatimi dcérami svojho brata Danaa, ktorý bol kráľ susednej Líbye. Keďže Danaos s tým nesúhlasil, vypovedal mu Aigyptos vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Peloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.

Keď sa potom konala hromadná svadba a Dryas si bral za manželku Eurydiku, dcéru Danaa a najády Polyxo, ani netušil, že Danaos prikázal dcéram, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem najmladšej Hyperméstry, všetky dcéry príkaz otca splnili a za tento hrozný skutok si po smrti vyslúžili od bohov večný trest nosiť v podsvetí do deravého suda vodu.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,1,5.
2. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 32.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 314.
**rusyn FM** je internetové rádio, ktoré ako jediné na Slovensku, nepretržite vysiela v rusínskom jazyku. Vzniklo 3. decembra 2012 ako projekt organizácie molody.Rusyny v Bratislave. Súčasným prevádzkovateľom rádia je občianske združenie Rusyn Media.

Vysielanie
----------

Cieľovou skupinou rádia sú Rusíni na Slovensku i v zahraničí, ako aj všetci fanúšikovia rusínskej kultúry. Rádio vysiela okrem rusínskej hudby aj množstvo spravodajských i publicistických relácií. Aktualizovaný program vysielania je dostupný na stránke rádia.

Zakladateľom a súčasným riaditeľom rádia je Peter Štefaňák. Rádio patrí medzi najpočúvanejšie internetové rádiá. V rebríčku aplikácie radia.sk sa pravidelne drží v rámci prvej desiatky.

Poslanie
--------

Hlavným cieľom rusyn FM je šíriť osvetu medzi Rusínmi a prebudiť v nich záujem o vlastnú kultúru i jazyk. Internetový priestor, v ktorom rusyn FM pôsobí, sa ukázal ako ideálne miesto i nástroj na pritiahnutie mladých ľudí z rusínskymi koreňmi, no aj ľudí, ktorí žijú v nerusínskych regiónoch a nemajú príležitosť počuť svoj rodný jazyk.

Dostupnosť
----------

Rádio rusyn FM možno počúvať priamo na stránke rádia, alebo cez jeho vlastnú aplikáciu, dostupnú pre Androidy, iOS a Windows mobile, ale aj cez aplikácie Tap in radio, Tune IN, radia.sk, či v rámci ponuky Antik TV.

Referencie
----------

1. ↑  www.radia.sk. *Počúvanosť cez aplikácie Radia.sk: december 2017* [online]. radia.sk, 2018-01-28, [cit. 2018-03-02]. Dostupné online.

Zdroj
-----

* Oficiálna stránka

| * z
* d
* u
Rozhlasové stanice na Slovensku |
| --- |
| Stanice SRo | 
* ▉ Slovensko
* ▉ \_FM
* ▉ Devín
* ▉ Regina
* ▉ Patria
* ▉ RSI
* ▉ Klasika/Pyramída
* ▉ Litera
* ▉ Junior

 |
| Multiregionálne stanice | 
* Rádio 7
* Best FM
* Dobré rádio
* Europa 2
* Expres
* Fun
* Melody
* Lumen
* Vlna

 |
| Regionálne stanice | 
* Beta
* Frontinus
* Goldies
* Košice
* Liptov
* Mirjam
* Rebeca
* Rock
* SiTy
* Sky
* Šírava
* Trnavské
* Viva
* WOW
* Záhorácke

 |
| Lokálne stanice | 
* Aetter
* BB FM
* Bratislavské
* Modra
* New Model
* Piešťany
* The End
* Topoľčany

 |
| Internetové stanice (výber) | 
* Dychovka
* Extra
* G-Radio
* Janko Hraško
* Kiks
* Rusyn FM
* Slobodný vysielač

 |
| Študentské stanice | 
* 9
* PaF
* Rapeš
* ŠtuRKo
* TLIS

 |
| Zaniknuté stanice (výber) | 
* Aktual
* Aligator
* Anténa
* Anténa Rock
* DCA
* Hey!
* Jazz
* Kiss
* Max
* Prešov
* Ragtime
* Roma
* Sever
* Slobodný slovenský vysielač
* Superádio
* Šport
* Twist
* Viva
* Yes
* Zet

 |
**Dare (La La La)** je skladba od kolumbijskej speváčky a skladateľky Shakiry z jej desiateho štúdiového albumu Shakira.

Skladba bola prvýkrát vydaná na Contemporary hit radio v Taliansku 28. marca 2014 ako tretí singel z albumu a neskôr bola prepustená v remixovom zväzku v Spojených štátoch vydavateľstvom RCA Records. Text skladby napísala Shakira spolu s Dr. Lukeom, Maxom Martinom a Cirkutom, zatiaľ čo na výrobe sa podieľala opäť Shakira s Dr. Lukeom a Cirkutom a producentom Billboardom. Skladba je rýchla a temperamentná, žánru electro house, zložená zo spevu a bubnov.

Prepracovaná verzia **La La La (Brazil 2014)** bola prepustená 27. mája ako druhá ústredná melódia majstrovstiev sveta vo futbale 2014. V skladbe je zahrnutý nový text a predstavila brazílskeho hudobníka Carlinhosa Browna. Verzia bola chválená hudobnými kritikmi a komerčne sa jej darilo. Videoklip ponúka portréty rôznych futbalistov vrátane Lionela Messiho, Neymara, Cesca Fabregasa, Sergia Agüera, Radamela Falcaa, James Rodríguez či Érica Abidala a ukáže sa v ňom taktiež jej manžel Gerard Piqué a ich syn Milan.
**Sarkčina** (*Sercquiais*, angl. Sarkese) alebo **sarkská francúzština** je normanský dialekt normanského ostrova Sark.

Sarkčina má v skutočnosti pôvod v jerseyčtine zo 16. storočia používanej osadníkmi, ktorí prišli práve z ostrova Jersey, ktorí sa usadili na v tom čase neobývanom ostrove Sark. Ich jazyk bol však ovplyvnený aj guersneyčtinou, ktorou sa rozprávalo na ostrove Guernsey. Týmto jazykom (dialektom) stále rozprávajú staší obyvatelia ostrova. Hoci slovná zásoba je silne anglikanizovaná, fonológia si zachovala rysy jerseyčtiny zo 16. storočia. Väčšina miestnych názvov je v sarkčine.

Používanie jazyka upadá aj vďaka prílivu prisťahovalcov z Anglicka a zanedbávaniu zo strany oficiálnych úradov.

Sarkčina je blízka zaniknutej alderneyčtine a rovnako kontinentálnej normančine.

Fonológia
---------

Sarkčina nemé znelé dentálne spoluhlásky, ktoré sú charakteristické pre St. Ouen na Jersey odkiaľ prišla väčšina prisťahovalcov.

Externé odkazy
--------------

* Lé Sèrtchais (zahŕňa porovnávací slovník)
* Hlasy BBC: Jerseyčtina a sarkčina dnes (po anglicky)
Rozšírenie solutréenskeho osídlenia
**Solutréen** (iné názvy: **solutrén, solutréenska/solutrénska/solutréska kultúra**) bola kultúra mladšej fázy mladého paleolitu, presnejšie z obdobia 22 000/21 000/20 000/19 000 až 17500/16000/15000 pred Kr. vo Francúzsku, Španielsku a Portugalsku. Pomenoval ju G. de Mortillet podľa jaskynného previsu v Solutré-Pouilly vo Francúzsku. Predchádzal jej gravettien a nasledoval po nej magdalénien.

Pre solutréen je charakteristická obojstranne plošná povrchová retuš za použitia tlaku drevených alebo kostených retušérov, ktorú použili najmä na veľkých obojstranne opracovaných oštepových hrotoch tvaru vavrínových alebo vŕbových listov (v záverečnej fáze aj na lukových šípkach a vrubom alebo rapíkom). Pozoruhodné sú jaskynné maľby a plastické a ryté obrázky zvieracích výjavov na kameni.

Zdroj
-----

* solutréen. In: NOVOTNÝ, Bohuslav, et al. *Encyklopédia archeológie*. 1. vyd. Bratislava : Obzor, 1986. 1032 s. S. 809.
**Solárny systém** je forma využívania a premeny solárnej energie v prospech prevádzky budovy.

Solárne systémy - rozdelenie
----------------------------

Solárne systémy delíme z hľadiska využívania solárnej energie:

* Pasívne(priame) solárne systémy
* Aktívne(nepriame) solárne systémy
* Hybridné(kombinované) solárne systémy

### Pasívne(priame) solárne systémy

Spočívajú vo využívaní slnečného žiarenia na vyhrievanie alebo ochladzovanie miestnosti. Väčšinou fungujú na princípe premeny viditeľného - svetelného slnečného žiarenia po jeho dopade na povrchy stien, podláh (absorbér) na dlhovlnné infračervené - tepelné žiarenie(fototermická premena). Základom využitia slnečnej energie, je zodpovedajúci architektonicko - ekologický koncept(stratégia ziskov energie z prostredia kontroly dopadajúceho žiarenia).To znamená vhodné umiestnenie a orientácia objektu v teréne, faktor tvaru, presklenie priečelí, usporiadanie vnútorných priestorov, teplotechnické vlastnosti stavebných materiálov atď.

### Aktívne(nepriame) solárne systémy

Využívajú technické zariadenia, ktoré zachytávajú, akumulujú a odovzdávajú teplo, resp. elektrickú energiu získanú zo solárnej energie. Tento proces prebieha nasledovným spôsobom: slnečné lúče dopadajú na zbernú plochu, sú pohlcované absorpčnou plochou, ktorú môže tvoriť napr. systém rúrok. Táto plocha teplo odovzdáva do zásobníka pomocou teplonosného média. Odtiaľ sa teplo odoberá priamo na vyukurovanie interiérov.
Podľa druhu teplonosného média rozoznávame:

* Vzduchový zberač
* Kvapalinový zberač

#### Teplovzdušné helioenergetické systémy

Na prenos tepla slúži vzduch. Teplý vzduch vedieme potrubím do zásobníku tepla, ktorým býva drobné kamenivo, štrk alebo betónové bloky, umiestnené v izolovanom obale. Teplý vzduch sa zo zásobníka vháňa do jednotlivých miestností pomocou ventilátorov. Nevýhodou tohto systému je, že sa môže využívať len na vykurovanie teplovzdušnými vykurovacími sústavami.

#### Kvapalinové helioenergetické systémy

Sú omnoho výhodnejšie ako teplovzdušné, pretože majú vyššiu akumulačnú schopnosť a možno ich využiť aj na vykurovanie, aj na prípravu TÚV (teplej úžitkovej vody). Teplo z kolektora sa odvádza pomocou teplonosného média do zásobníka inštalačnými rozvodmi. Ako teplonosné médium sa najčastejšie využíva voda, oleje a nemrznúce zmesi.

#### Fotovoltické helioenergetické systémy

Zachytená solárna energia sa premieňa priamo na elektrický prúd. Absorpčnú plochu tvoria solárne články (najčastejšie z kremíku), ktoré slnečné svetlo nabíja elektrickým nábojom. 100cm2 solárneho článku vyprodukuje 1,5W. Účinnosť týchto systémov je rôzna, pohybuje sa v rozmedzí 4 - 28% z celkového množstva dopadajúceho žiarenia.

Použitá literatúra
------------------

J. Keppl: Ekologicky viazaná tvorba, Kontexty architektúry a ekológie,Slovenská technická univerzita v Bratislave, 2001


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portálHviezdny portálPortál slnečná sústava |
**Konštrukčná klasifikácia frazém** je jedno z elementárnych rozdelení frazém, a to podľa druhu syntaktickej konštrukcie príslušných frazém. Frazémy sa z tohto hľadiska delia na jednotky so syntagmatickou slovesnou stavbou (p. frazeologické zvraty), na jednotky s mennou (neslovesnou) syntagmatickou stavbou (p. frazeologické výrazy, napr. *tichá voda, kategorický imperatív, vo dne v noci* a pod.), na jednotky s vetnou alebo súvetnou stavbou (p. tzv. frázy), na jednotky s nesyntagmatickou stavbou, teda s jedným pôvodne plnovýznamovým slovom (p. tzv. minimálna frazéma, napr. *do popuku, na posmech* a pod.) a novšie aj jednotky, ktoré sa skladajú iba z pôvodných neplnovýznamových slov (napr. *len aby, že či* a pod. na ich pomenovanie sa odporúča názov subfrazéma (p.). Niekedy sa tu vydeľoval aj tzv. konštrukčne premenlivý typ (*šiť horúcou ihlou – horúcou ihlou šité*), ale ten treba presnejšie špecifikovať vo vzťahu k frazeologickým derivátom a tiež k frazeologickým transformáciám (p.). V zásadných bodoch toto rozdelenie frazém korešponduje s typmi podľa funkčnej klasifikácie frazém. 

*Článok pôvodne čerpal z diela ĎURČO, Peter (ed.). Frazeologická terminológia (1995) uverejneného na webe Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied.*