recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vladimir Ivanovič Nemirovič-Dančenko** (rus. Владимир Иванович Немирович-Данченко; \* 23. december 1858, Ozugrety, Gruzínsko – † 25. apríl 1943, Moskva, Rusko) bol ruský režisér, divadelný riaditeľ a dramatik. Spolu s Konstantinom Stanislavským je zakladateľom Moskovského umeleckého akademického divadla (MChAT). 

Jeho práca je spätá nielen s MChATom ale aj s rozvojom celého ruského profesionálneho divadelníctva na konci 19. storočia a v prvej polovici 20. storočia.

Život a dielo
-------------

Nemirovič-Dančenko sa narodil v Ozugrety v Gruzínsku v roku 1858. Ako mladík hrával v ochotníckych krúžkoch v Tbilisi. Divadlu sa však naplno oddal až po dokončení štúdia matematiky a fyziky na moskovskej univerzite. Obľúbil si Ostrovského hry a rád navštevoval Malé divadlo. Neskôr začal písať divadelné kritiky a hry, ktoré sa aj hrávali v Malom divadle. Začal sa zaujímať aj o réžiu a teoretické otázky súvisiace s divadlom. Rozmýšľal nad reformou divadelného umenia, ale chýbal mu partner, s ktorým by mohol prebrať svoje názory a predstavy a neskôr ich uviesť do života. 

Prelomovým rokom v Nemirovičovom-Dančenkovom živote bol rok 1897, keď sa stretol so Stanislavským. Ich spoločný rozhovor v moskovskej reštaurácii Slovanský bazár trval celých 18 hodín. Ich spoločné priateľstvo a plodná divadelná spolupráca pretrvali štyri desaťročia. O rok neskôr spoločne založili *Moskovské umelecké všeobecne prístupné divadlo*, ktoré od roku 1920 nesie názov *Moskovské umelecké akademické divadlo*. 

Stanislavskij bol skôr herec a režisér, zatiaľ, čo Nemirovič-Dančenko pôsobil zväčša ako dramaturg a duchovný vodca divadla. Spolupracoval s dramatikmi Antonom Pavlovičom Čechovom a Maximom Gorkým, hercami Oľgou Knipperovou, Ivanom Michajlovičom Moskvinom. Často režíroval hry spoločne so Stanislavským, ale vytvoril aj samostatné inscenácie, ktoré vyplynuli zo spolupráce s autormi hier. Vo svetovej premiére uviedol v roku 1902 Gorkého drámu *Na dne* a Čechovovho *Ivanova*. Známe sú i jeho dramatizácie veľkých ruských diel, napr. *Anny Kareninovej*.

Režíroval hry ruských klasikov - Ostrovského, Puškina, Tolstého a Turgeneva i nových sovietskych autorov. Ako dramaturg uviedol na javisko hry Ibsena a Hauptmanna. 

V roku 1919 založil Hudobné štúdio, v ktorom inscenoval opery Verdiho a Šostakoviča, s cieľom implementovať hereckú metódu MChaTu v inscenovaní hudobno-dramatických diel. Od roku 1926 štúdio funguje ako samostatné divadlo a nesie meno svojho zakladateľa. 

Po Stanislavského smrti v roku 1938 viedol Nemirovič-Dančenko MChAT sám, až do svojej smrti na jar 1943. Jeho potomkovia dodnes pôsobia v divadle, ktoré založil.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vladimir Ivanovič Nemirovič-Dančenko**

Externé odkazy
--------------

* Prazdniki.ru: Владимир Иванович Немирович-Данченко; biografia (v ruštine)

Autoritné údaje: * BnF: 15086967q
* GND: 118785885
* ISNI: 0000 0001 2145 232X
* LCCN: n81149214
* NK ČR: jn20000604158
* VIAF: 77358088
* WorldCat: lccn-n81149214
**Wendy Barrien Lawrenceová** (angl. Wendy Barrien Lawrence; \* 2. júl 1959, Jacksonville, Florida, USA) je americká pilotka, dôstojníčka a astronautka. Vo vesmíre bola štyrikrát.

Životopis
---------

### Štúdium a zamestnanie

Absolvovala strednú školu *Fort Hunt High School* v meste Alexandria vo Virgínii a potom pokračovala v štúdiu na vojenskej námornej akadémii US Naval Academy. Ukončila ho v roku 1981.

Po niekoľkých rokoch pokračovala vo vysokoškolskom štúdiu na Massachusettskom technologickom inštitúte a Woods Hole Oceanographic Instition. Slúžila ako armádna pilotka helikoptéry.

Od roku 1992 bola členkou jednotky kozmonautov NASA v Houstone.

### Lety do vesmíru

Na obežnú dráhu sa v raketoplánoch dostala štyrikrát vždy s funkciou letový špecialista, bola na orbitálnych staniciach Mir i ISS a strávila vo vesmíre 51 dní, 3 hodiny a ciao.  

Bola 323 človekom vo vesmíre, 28 ženou.

* STS-67 Endeavour (2. marec 1995 – 18. marec 1995)
* STS-86 Atlantis (26. september 1997 – 6. október 1997)
* STS-91 Discovery (2. jún 1998 – 12. jún 1998)
* STS-114 Discovery (26. júl 2005 – 9. august 2005)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Wendy Lawrenceová**

Externé odkazy
--------------

* Na webe Space
* Na webe MEK-Kosmo

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Wendy Barrien Lawrenceová na českej Wikipédii.*
**Tennes** alebo **Tennés** alebo **Tenés** (starogr. Τέννης – Tennes/iný prepis Tennés;, lat. *Tenes*) je v gréckej mytológii syn boha Apolóna a dcéry trójskeho kráľa Laomedonta Prokleie, kráľ ostrova Teneda.

Jeho matka sa vydala za Poseidónovho syna Kykna. Kyknos sa neskôr oženil s Filonomou s dcérou Tragasa, ktorá sa do Tenna zaľúbila a keďže ju Tennes odmietal, jej láska sa premenila na nenávisť. Filonoma nakoniec intrigami dosiahla, že Kyknos Tenna a jeho sestru Hémitheu nechal zatĺcť do truhlice a hodiť do mora.

Vlny mora ale truhlicu vyniesli na pobrežie ostrova Leukofros, kde ju vylovili miestni obyvatelia a oni sa tak zachránili. Po čase sa stal kráľom tohto ostrova, ktorý dostal po ňom meno Teneda. Jeho vláda bola však tvrdá a bezohľadná a tak si znepriatelil svoj ľud i susedov. 

Keď sa pri brehoch ostrova objavili achájske vojská, ktoré tiahli do trójskej vojny, nechal zasypať ich lode kamením. To sa mu ale stalo osudným, lebo nahnevaný Achilles vystúpil na breh a v súboji ho zabil.

Podľa starovekých autorov vynašiel Tennes spoľahlivý prostriedok proti preťažovaniu súdov: každého žalobcu, ktorého obvinenie bolo falošné, nechal popraviť sekerou. Podľa starovekého úslovia „s tenedskou sekerou", čiže prísne a bezohľadne, podľa dnešných slov „sekernícky".

Referencie
----------

1. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 10,14,2.
2. 1 2 3  Pseudo-Apollodorus, *Epitoma*, E,3,24–26.
3. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 10,14,3.
4. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 10,14,4.

Literatúra
----------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
**Sokratova metóda** je dialektika čiže rozhovor, spočívajúci v analýze pojmov, v ktorom sa mali prostredníctvom definície ustáliť pojmy so všeobecnou platnosťou. Táto metóda bola dvojaká: negatívna a pozitívna.

Negatívna metóda sa zakladala na irónii (zosmiešňovanie chvastúňov, dovedenie ich k sebakritike, príprava žiakov na hľadanie toho, čo ešte nevedia) a na dialektike (kladenie otázok, analýza odpovedí ďalšími otázkami a privedenie žiakov k tomu, že museli uznať nesprávnosť dovtedajších svojich tvrdení). Pozitívna metóda spočívala v duševnom pôrodníctve čiže v takom kladení otázok a usmerňovaní odpovedí žiakov, že sa nakoniec dosiahla základná definícia pojmu. V oboch etapách sa používala indukcia ako odvodzovanie všeobecného pojmu z jednotlivých konkrétnych príkladov. S indukciou sa spájala dedukcia, pri ktorej sa zo získaného všeobecného pojmu alebo definície vyvodzujú konkrétne závery. 

Sokrates sa svojou metódou neusiluje dosiahnuť nové vedomosti, ktoré by sa opierali o pozitívnu skúsenosť, ale sa usiluje iba o znalosť všeobecných pojmov, ktoré sú preňho kritériom pravdy.

Pozri aj
--------

* Elenchos

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Exteritorialita** je pojem z medzinárodného práva. Pojem pochádza z latinského *ex* („mimo") a *territorium* („územie") a používa sa pre osoby, veci alebo územia, nachádzajúce sa *mimo výsosť štátu*, v ktorom sa nachádzajú. 

S exteritorialitou tesne súvisí pojem **imunita**. Pojem exteritoriálneho územia je naopak často nesprávne zamieňaný s pojmami **enkláva** alebo **exkláva** (kde ide priamo o cudzie výsostné územie).

Exteritorialita osôb a vecí
---------------------------

Nachádzať sa mimo výsosť štátu v tomto prípade znamená, že dotyčné právne subjekty nepodliehajú miestnemu súdnemu stíhaniu a výkonu moci (čo však neznamená, že nepodliehajú miestnemu právnemu poriadku vôbec). Konkrétne to znamená, že príslušník štátu A, ktorý v štáte B spáchal trestný čin a zároveň v tomto štáte používa privilégium exteritoriality, nemôže tu byť uväznený, postavený pred súd a odsúdený.

Výsada exteritoriality je ako výnimka udeľovaná najmä veľvyslancom, vyslancom a vyššiemu diplomatickému personálu (a často aj ich rodinným príslušníkom), hlavám štátov (vrátane sprievodu) a vojenským jednotkám (vrátane lodí, lietadiel atď.), nachádzajúcim sa na cudzom území na pozvanie alebo v dôsledku medzištátnych zmlúv. Ďalej sem patria sudcovia Medzinárodného súdu, v zmluvne dohodnutých prípadoch aj účastníci medzinárodných konferencíí a organizacií (vrátane ich budov a úradníkov).

Exteritoriálne územie
---------------------

Exteritoriálne územie je zvláštnym prípadom exteritoriality. Týka sa analogicky predovšetkým pozemkov zastupiteľských úradov vrátane tu sa nachádzajúcich nehnuteľností, vecí a osôb. Exteritoriálne územie samotné však zostáva integrálne súčasťou štátneho územia hosťujúcej zeme. Ďalšie exteritoriálne územia môžu byť dohodnuté zmluvne. 

### Príklady

* Vatikánske exteritoriálne územie v Castel Gandolfo
* pápežské baziliky a ďalšie budovy Svätej stolice v Ríme
* pozemky a budovy OSN v New Yorku, Ženeve a Viedni
* ambasády.

Pozri aj
--------

* Enkláva
* Exkláva
* Ríšska diaľnica Viedeň - Vroclav

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Exteritorialita na českej Wikipédii.*
Súradnice: 8°14′30″J 115°22′30″V﻿ / ﻿8,24167°J 115,37500°V﻿ / -8.24167; 115.37500

**Batur** je aktívny vulkanický komplex, pozostávajúci z dvoch prekrývajúcich sa kaldier a niekoľkých postkaderových dómov, maarov a stratovulkánu, nachádzajúci sa na indonézskom ostrove Bali, severozápadne od stratovulkánu Agung.

Vonkajšia kaldera má rozmery 10 × 13,5 km, vznikla pred 29 300 rokmi a jej severozápadná strana je v súčasnosti zaliate vodou (jazero Batur). Vnútorná kaldera má rozmery 6,4 × 9,4 km, vznikla pre 20 150 rokmi a jej dno kaldery je pod úrovňou hladiny jazera Batur. V kaldere sa nachádza v súčasnosti aktívny kužeľ *Batur* (1 717 m). Erupcie komplexu sú charakterizované stredne silnými explóziami sprevádzanými občasnými výlevmi bazaltových láv.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **kaldera Batur**.

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu – kaldera Batur na Global Volcanism Program (po anglicky)
***Masaker na strednej škole*** (ang. *Detention*) je akčný film z roku 2003, ktorý režíroval Sidney J. Furie. V hlavnej úlohe je Dolph Lundgren ako stredoškolský účiteľ Sam Decker, ktorý má čoskoro odísť do dôchodku.

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Bývalý vojak Sam Decker (Dolph Lundgren) je stredoškolský učiteľ a posledný deň v škole trávi dozorom nad tými najväčšími výtržníkmi, ktorí za trest ostali po škole. Škola sa ale čoskoro stane skutočným bojiskom. Dobre organizovaná skupina zabijakov vyzbrojená automatickými zbraňami a výbušninami, ktorých vodcom je Chester Lamb (Alex Karzis) vtrhne do školy v domnienke, že je prázdna a hodlá sa z nej urobiť základňu pre svoju dokonale naplánovanú lúpež.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Obsadenie
---------

* Dolph Lundgren ako Sam Decker
* Alex Karzis ako Chester Lamb
* Kata Dobo ako Gloria Waylon
* Joseph Scoren ako Viktor
* Anthony J. Mifsud ako Alek

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna webová stránka
* *Detention* v Internetovej databáze filmov (po anglicky)
* *Masaker na strednej škole* v Česko-Slovenskej filmovej databáze
* Detention na Allmovie
* Detention na Rotten Tomatoes
**Extended play (EP)** je CD alebo gramofónová platňa, ktoré/-rá obsahuje viac hudby ako singel, ale je príliš krátky/-ka na to, aby sa nazývala „album". 

Album má obvykle viac ako sedem skladieb a celková dĺžka skladieb albumu má byť medzi 25 – 80 minútami. Single obsahujú maximálne tri skladby o celkovej dĺžke do 10 minút. Časové rozpätie EP vinylového albumu je teda medzi 10 – 25 minútami, u CD albumu (vzhľadom na jeho vyššiu kapacitu) je horná hranica posunutá do cca 30 minút.

V čase vydávania vinylových platní v päťdesiatych a šesťdesiatych rokoch vychádzali EP platne s priemerom 7" (18 cm) najčastejšie s dvoma skladbami na jednej strane. Táto platňa sa prehrávala rýchlosťou 45 ot/min.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Extended play na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

| * z
* d
* u
Hudobné albumy |
| --- |
|  | 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|     | 
Štúdiový album
 | 
Koncertný album
 | 
Kompilácia
 | 
Soundtrack
 | 
EP
 | 
Singel
 | 
Cover verzia
 | 
Remix
 | 
Demo
 |

 |  |
Plátky jalapeño
Pálivosť 2500 až 10 000 SHU
**Jalapeño** [vyslov:chalapeňo] je typ čili papričky. Ide o skupinu kultivarov z druhu paprika ročná (*Capsicum annuum*), často ponímanú aj formálne ako taxón, a to buď ako Skupina (*Capsicum annuum* var. annuum Skupina Jalapeño) alebo zriedkavo ako varieta (*Capsicum annuum* var. jalapeño). 

Táto paprička je pôvodom z Mexika. Svoje meno má podľa hlavného mesta mexického štátu Veracruz Jalapa (španielsky), ale pôvod slova je z aztéckeho Xalapa (jazyk nahuatl). Ide pravdepodobne o najpopulárnejšiu papričku na americkom kontinente. Jalapeños sú malé (5 cm) až stredne veľké (8 cm) chilli papričky známe svojou pálivosťou. Ich pálivosť dosahuje 2500 až 6000 Scovilleho jednotiek pálivosti (SHU). V porovnaní s ostatnými čili papričkami sú teda jalapeños mierne pálivé až pálivé.

Zrením papričky červenajú. Papričiek jalapeños je vyšľachtených veľmi mnoho variánt, napríklad: Tipico, Meco a Merita, ktoré sú veľmi populárne v mexickej kuchyni. Vyúdená a vysušená paprička jalapeño je známa ako chipotle, ktorú často nájdeme v omáčke adobo. Na chipotle sa spracúva približne 20 % celkovej produkcie jalapeños. Zelené a zľahka zaúdené jalapeño sa v rezoch tiež nakladajú do slanokyslého pikantného nálevu a konzervujú. Pálivosťou sa dajú prirovnať k maďarským "čerešniam", preto sú veľmu obľúbené ako príloha ku steakom, alebo pouličným jedlám, podobne ako v našich končinách baranie rohy, feferóny alebo alma paprika.

Referencie
----------

1. ↑   *Sorting\_Capsicum* [online]. plantnames.unimelb.edu.au, [cit. 2019-08-28]. Dostupné online.
2. ↑  SMALL, Ernest; CANADA, National Research Council. *Culinary Herbs*. [s.l.] : NRC Research Press, 2006. 1036 s. ISBN 978-0-660-19073-0. S. 251.
3. ↑  BLESSINGER, E. E. Effect of Cultivar and Type on Pepper Yield andWeight, 2018
4. ↑  Guevara-Avendano, E. et al. Effect of Rhizobacteria Indole producing on the Development of Capsicum annuum var. jalapeno M. In: International Research Journal of Biological Sciences, Vol. 3(10), 22-27, October (2014)

Pozri aj
--------

* Bhut Jolokia
* Carolina Reaper
* Chilli paprička
* Habanero
* Trinidad Moruga Scorpion

Externé odkazy
--------------

* Jalapeno Poppers s chedaru – recept na tradičné jedlo pripravované z papričiek jalapeño
* Chile Head – databázy paprík a papričiek (anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Paprička jalapeño na českej Wikipédii.*
Doc. **Jozef Trepáč** (\* 21. október 1936, Valaská Belá) je akademický maliar, grafik, ilustrátor, pedagóg. Jozef Trepáč žije a tvorí v Bratislave.

Štúdium
-------

Prvé maliarske školenie nadobudol v ateliéri akademického maliara Michala Tillnera. Neskôr študoval na Strednej škole umeleckého priemyslu v Bratislave (SŠUP), absolvoval Osvetovú školu. V rokoch 1960 – 1966 študoval na Vysokej škole výtvarných umení v Bratislave (VŠVU) u profesorov Ladislava Čemického a Jána Mudrocha na oddelení figurálno-kompozičnej a portrétnej maľby.

Pedagogické pôsobenie
---------------------

* 1968 – 1969 pedagogicky pôsobil na Ľudovej škole umenia v Bratislave, na Pedagogickej škole v Modre a externe na PdF UK v Trnave.
* Od roku 1970 pôsobil ako vysokoškolský učiteľ na Katedre výtvarnej výchovy Pedagogickej fakulty UK (PdF UK) v Trnave, od roku 1979 po umeleckej habilitácii ako docent.
* 1983 – 1990 bol docentom a vedúcim Katedry výtvarnej výchovy Pedagogickej fakulty v Nitre.
* 1990 – 2003 po odchod do dôchodku pôsobil ako vedúci na Katedre výtvarnej výchovy Pedagogickej fakulty UK v Bratislave, kde vyučoval maľbu.

Tvorba
------

Tvorí v oblasti komornej maľby, okrem zátišia a krajiny sa jednoznačne koncentruje na figurálnu maľbu (ženská figúra a portrét) a osobitne významné miesto majú kvetinové zátišia.

Venoval sa tiež novinovej a knižnej ilustrácii pre vydavateľstvá Mladé letá a Smena. Ilustroval tiež časopisy Beseda, Svet a Expres. Od roku 1966 sa zúčastňoval výstav doma i v zahraničí a svoje diela predstavil na 16 samostatných výstavách.

Ceny a čestné uznania
---------------------

* Čestné uznanie Pedagogickej fakulty v Trnave;
* Strieborná medaila Pedagogickej fakulty v Nitre;
* Strieborná medaila Pedagogickej fakulty UK v Bratislave;
* Zlatá medaila Pedagogickej fakulty UK v Bratislave pri príležitosti 60. výročia PdF UK v Bratislave;
* Pamätná medaila UK pri príležitosti 80. výročia Univerzity Komenského.

Diela Jozefa Trepáča sú v zbierkach SNG v Bratislave, Galérie hl. mesta SR Bratislavy, Galérie Jána Koniarka v Trnave, v Nitrianskej galérii, v Galérii umenia v Nových Zámkoch, Ministerstva kultúry SR, Ministerstva školstva SR, Vlastivedného múzea v Bojniciach a v zbierkach ďalších inštitúcií a organizácií, ako aj v súkromných zbierkach doma i v zahraničí.

Zdroj
-----

* osobnosti.sk

Autoritné údaje: * abART: 1463
* ISNI: 0000 0000 5757 9851
* NK ČR: mzk2004235978
* SNK: 171954
* VIAF: 84579400
* Web umenia: 11002
Gionská ulička
Svätyňa Jasaka
Gionská ulička
Gejše v štvrti Gion
**Gion** (jap. 祇園) je štvrť ležiaca vo východnej časti japonského mesta Kjóto. Je to kjótska zábavná štvrť a taktiež preslávená štvrť gejší.

História
--------

História Gionu siaha do čias šógunov, keď tunajšie obchody slúžili pútnikom a návštevníkom. Z nich sa neskôr stali čajovne.

Svätyňa Jasaka
--------------

Svätyňa Jasaka bola postavená v roku 656. Jej božstvá majú chrániť ľudí pred chorobami. V roku 869 boli nesené Kjótom sochy božstiev, aby zabránili šíreniu epidémie. Takto vznikla slávnosť **Gion macuri**, kedy sa sem na Nový rok chodia ľudia pomodliť za zdravie.

Divadlo Kabuki
--------------

Najskôr boli divadlá japonskej hry Kabuki pri nábreží rieky Kamo, no v 16. storočí sa presunuli východne od rieky. Divadlo Minamiza tam leží dodnes.

Gion a Gejše
------------

Gion je posledné miesto v Japonsku, kde sa vyučujú *Maiko* na Gejše. V uličke Šimbaši sa nachádza veľa tradičných čajovní, kde Gejše dodnes robia spoločnosť politikom, riaditeľom rôznych spoločností a iným osobám.

### Tacumi Daimjódžin

Tacumi Daimjódžin je malá svätyňa, kde sú na jej stenách kartičky s menami gionskych Gejš, ktoré sem prišli prosiť šintoistické božstvá o blahobyt.

Pozri aj
--------

* Kjóto

Externé odkazy
--------------

* Kjóto – Gion, kde gejša dává dobrou noc

Zdroj
-----

* *Japonsko*. Vyd. 2. V Praze: Ikar, 2007 ISBN 978-80-249-0739-0 str. 162
Jalec hlavatý (*Leuciscus cephalus*)
Jalec hlavatý (*Leuciscus cephalus*)
Mladý jalec hlavatý
**Jalec hlavatý** (lat. *Leuciscus cephalus*) je druh ryby z čeľade kaprovité.

Opis
----

Jalec hlavatý má valcovité telo dosahujúce dĺžku obvykle v rozmedzí 25 - 45 cm a hmotnosť okolo 1 kg. Rekordný úlovok mal dĺžku 75 cm a hmotnosť 5 kg. Typické pre jalce hlavate je výrazné červené sfarbenie plutiev a načiernalý chvost. Samice sú mohutnejšie ako samce.

Rozšírenie
----------

Bežne sa vyskytuje v tečúcich vodách na celom Slovensku s výnimkou horských pstruhových potokov. Ďalej sa vyskytuje po celej Európe s výnimkou Škandinávie a Škótska. Jalec hlavatý je aktívny po celý rok.

Potrava
-------

Jalec hlavatý je všežravá ryba. Potravu tvorí prevažne hmyz a jeho larvy, zoo-planktón, úlomky rastlín, zelené riasy a väčšie kusy lovia tiež rybky. Zožerie aj odpadky a opadané ovocie. Plod sa živí zoo-planktónom.

Rozmnožovanie
-------------

Jalec hlavatý pohlavne dospieva v treťom roku života. Tieto jalce sa trú v kŕdeľoch v plytkých prúdiacich vodách v dvoch termínoch počas mája a júna. Samica kladie v priemere asi 30 000 ikier.

Lov
---

Jalec hlavatý je cennou športovou rybou, ktorú je možno chytať po celý rok všetkými známymi rybárskymi technikami.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jalec hlavatý**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Jalec hlavatý**
Multipolárne neuróny (miecha) zafarbené hematoxylínom a eozínom (HE).
**Hematoxylín** je bázické farbivo a extraktom z tzv. kampeškovníka obyčajného. Hematoxylín je typickým príkladom farbív, ktoré nefarbia komponenty tkaniva priamo. Farbí až oxidovaný na hemateín a s rôznymi katiónmi. Preto existuje celá rada hematoxylínov. Hematoxylín je špecifické farbivo pre jednu tkanivovú zložku – jadro, ktoré farbí na modrofialovo.

Farbenie
--------

Tkanivá sú väčšinou bezfarebné a to neuľahčuje ich pozorovanie svetelným mikroskopom. Cieľom farbenia je zvýrazniť v tkanivách (bunkách) štruktúry, ktoré chceme študovať. Kyslé zložky v bunkách sa farbia bázickými farbivami, nazývajú sa bazofilné a patrí medzi ne napríklad bunkové jadro. Zásadité komponenty buniek sa farbia kyslými farbivami, sú acidofilné (eozinofilné), príkladom môže byť cytoplazma alebo myofibrily. Medzi bázické farbivá patria napríklad toluidinová modrá, metylenová modrá, hematoxylín; medzi kyslé napríklad oranž G, eozín alebo kyslý fuchsín.

Referencie
----------

1. ↑  JELÍNEK, Richard. *Histologie embryologie* [online]. 3. lékařská fakulta UK. S.4. Dostupné online. (český)
2. 1 2  MALÍNSKÝ, Jiří; LICHNOVSKÝ, Václav; MICHALÍKOVÁ, Zdeňka. Přehled histologie člověka v obrazech 1. 1. vyd. Olomouc : Univerzita Palackého v Olomouci, 2002.S.22
3. 1 2  JUNQUIERA, L. Carlos; CARNEIRO, José; KELLEY, Robert O.. Základy histologie. 1. vyd. Jinočany : H & H, 1997.S.2
***Hemiramphidae*** je čeľaď rozšírených rýb z radu belonotvaré (belony; *Beloniformes*). Sú geograficky rozšírenou a početne bohatou skupinou pelagických rýb. Ich názov nielen v angličtine *Halfbeaks* (v preklade „polovičný zobák") vznikol kvôli ich výrazným čeľustiam, majú výrazne dlhšie dolné čeľuste ako horné čeľuste.

Výskyt
------

Zástupcovia tejto čeľade žijú v tropických a subtropických oblastiach v Atlantiku, Indickom a Tichom oceáne. 4 druhy rodu *Hyporhamphus* sa vyskytujú v sladkých vodách Južnej Ameriky.

Sú to dravce a lovia malé ryby, sladkovodné druhy hmyz na hladine vody. Ich horné čeľuste sa prispôsobili tomuto spôsobu života.

Charakteristika
---------------

Telo veľmi pretiahnuté, úzke, v tvare šťuky. Priemerná dĺžka tela asi 30 cm, až do 45 cm (*Euleptorhampus viridis*). Horná čeľusť v tvare trojuholníka, spodná čeľusť je oveľa dlhšia ako horná. Hrudné a brušné plutvy sú krátke, brušné plutvy, chrbtová a análna sa posunuli smerom k chvostu. Žijú blízko pri povrchu, unikajúc dravcom často vyskočia z vody.

Klasifikácia
------------

Rody patriace do tejto čeľade:

*Arrhamphus* – *Chriodorus* – *Euleptorhamphus* – *Hemiramphus* – *Hyporhamphus* – *Melapedalion* – *Oxyporhamphus*  – *Rhynchorhamphus*

Referencie
----------

1. ↑  W. N. Eschmeyer: Catalog of Fishes electronic version (15 Nov 2013) (ang.). California Academy of Sciences. [prístup 17. nov. 2013].
**Heléni** alebo zriedkavo **Helléni** (slovo pochádza zo slova Hellén, pozri Hellén (praotec Grékov)) je v súčasnosti v slovenčine najmä označenie pre akýchkoľvek starovekých Grékov alebo zriedkavo Grékov vôbec. 

Historicky sa však význam slova menil. Pôvodne to bol názov jedného kmeňa v južnej Tesálii resp. obyvateľstva južnej Tesálie. Od 7. storočia pred Kr. sa ním označovali všetci Gréci (t.j. Nebarbari). Aj vo význame obyvatelia južnej Tesálie, aj v neskoršom význame všetci Gréci sa ich územie označovalo ako Helada. Od obdobia helenizmu sa ako Heléni označovali aj helenizované osoby negréckeho pôvodu. V Byzantskej ríši sa pojem používal najprv len pre prívržencov starých gréckych kultov, neskôr pre všetkých nekresťanov, ale pred zánikom Byzantskej ríše sa opäť používal ako označenie po grécky hovoriacich ľudí. Novovekí Gréci sami seba označujú ako Heléni (Έλληνες - Ellines). Podrobnosti o Grékoch pozri v článku Gréci.

Pozri aj
--------

* Rómaioi

Zdroje
------

* Helén. In: ŠALING, Samo; IVANOVÁ-ŠALINGOVÁ, Mária; MANÍKOVÁ, Zuzana. *Veľký slovník cudzích slov*. 2. revid. a dopl. vyd. Bratislava-Veľký Šariš : SAMO, 2000. 1328 s. ISBN 80-967524-6-4.
* Heléni. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 2008. 670 s. ISBN 978-80-224-0982-7. Zväzok 5. (Galb – Hir), s. 574.
* Helada. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 2008. 670 s. ISBN 978-80-224-0982-7. Zväzok 5. (Galb – Hir), s. 572.
Percy Fawcett
**Percy Harrison Fawcett** (\* 18. august 1867, Torquay, Spojené kráľovstvo – † asi 1925, Mato Grosso, Brazília) bol anglický bádateľ, ktorý pre kráľovskú geografickú spoločnosť *Royal Geographic Society*, ktorej bol členom, pomáhal dotvárať v tej dobe ešte dosť nepresné mapy v oblasti Južnej Ameriky. 

Zúčastnil sa viacerých expedícií, a to už v roku 1906, kedy cestoval do Brazílie s cieľom vytvoriť mapy v oblasti džungle pri hranici s Bolíviou. Medzi rokmi 1906 až 1924 uskutočnil sedem expedícií, všetky pod strechou Kráľovskej geografickej spoločnosti v Londýne. K domorodcom sa správal veľmi priateľsky a zdvorilo. Na poslednej expedícii v roku 1925 zmizol v amazonskej džungli. Posledná správa od neho je z 29. mája 1925, kedy poslal žene informáciu o tom, že sa chystá na cestu do neznámej oblasti v hornom toku rieky Xingu. Predpokladá sa, že ho zabili Indiáni, hoci popri racionálnych úvahách sa objavujú aj tajomnejšie, a to že sa dostal niekde do jaskýň a ostal tam žiť s Indiánmi, alebo že našiel zvyšky Atlantídy, o čom Fawcett predtým aj hovoril, že sa zaujíma o ešte nikým nenájdené mestá či staroveké civilizácie.

V roku 2004 britské periodikum *The Observer* zverejnilo informáciu, že Fawcett sa úmyselne odmietol vrátiť do Británie a rozhodol sa v džungli vytvoriť komunitu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Percy Fawcett**

Externé odkazy
--------------

* Stránky v angličtine, všetky venované Fawcettovi, ktoré mystifikujú jeho zmiznutie

Autoritné údaje: * BnF: 12225182v
* GND: 138720967
* ISNI: 0000 0000 8140 5771
* LCCN: n81102852
* NK ČR: xx0029930
* VIAF: 61597470
* WorldCat: lccn-n81102852
Súradnice: 48°17′56″S 17°13′59″V﻿ / ﻿48,299026°S 17,233133°V﻿ / 48.299026; 17.233133

**Perecký dom** (hovorovo *Peregský dom*) bolo ucelené vinohradnícke hospo­dárstvo pri súčasnom Vinohradníckom naučnom chodníku v katastrálnom území mesta Pezinok. Zo severu je ohraničený vinohradníckym honom Pitroky, zo západu honom Nígle a z východu honom Horné Holoperegy. V minulosti bol sídlom úradu bergmajstra (ľudovo *pereg*), ktorý bol volený správca vinohradov. Perecký úrad sa nazýval perectvo. Pereg mal vo vinohradoch podobné kompetencie ako richtár v obci.

Perecký dom zvrchu
Okrem obydlia a vinohradov bolo na terasách tvorené studničkou, hospodárskym zázemím a pravdepodobne aj malou zeleninovou záhradkou. Väčšina tradičných vinohradníckych architektúr padla za obeť terasovaniu vinohradov v 60. rokoch 20. storočia. Popri vinohradoch bol hlavným dejiskom práce vinohradníka dom, ktorý si vyžadoval osobitné priestory na spracovanie hrozna a výrobu vína. Pezinský vinohradnícky dom sa rozkladal na úzkej dlhej parcele a pozostával z obytnej časti, lisovne, pivnice a z ostatných hospodárskych priestorov.

V súčasnosti sa na mieste Pereckého domu nachádzajú už len ruiny poškodené vandalmi a sú obklopené stromami.

Referencie
----------

1. 1 2  KOPECKÁ, Iveta; LALIKOVÁ, Jana; ONDREJKOVÁ, Renáta; SKLADANÁ, Jana; VALENTOVÁ, Iveta. *Staršia slovenská lexika v medzijazykových vzťahoch*. 1. vyd. Bratislava : Veda, 2011. 202 s. ISBN 978-80-224-1217-9.
2. 1 2   *Mesto Pezinok | Vinohradnícky náučný chodník* [online]. www.pezinok.sk, [cit. 2020-04-12]. Dostupné online.
3. 1 2   *História vinohradníctva v Pezinku - Združenie pezinských vinohradníkov a vinárov* [online]. zpvv.sk, [cit. 2020-04-12]. Dostupné online.
4. ↑   *Vandali vyčíňali* [online]. *Pezinčan*, január 2016, [cit. 2020-04-12]. Dostupné online.
Palác s Veľkou kaskádou
Samsonova fontána, Veľký kanál
Kaplnka v Peterhofe
**Petergof** (rus. Петергоф – Petergof, meno je odvodené z nem. *Peterhof* = „Petrodvor"; 1944 – 2009 sa volal *Petrodvorec*= „Petropalác") je bývalá honosná rezidencia ruských imperátorov na brehu Fínskeho zálivu. 

Rezidencia sa začala budovať za Petra I. v 1709, ktorý v tom čase po víťaznej vojne nad Švédmi získal prístup k Baltskému moru a začal budovať novú metropolu Ruského impéria. Ten istý názov nesie aj mesto, ktoré sa v blízkosti bývalej cárskej rezidencia nachádza.

Dejiny
------

Imperátor Peter I. osobne dohliadal na práce na novej rezidencii a aj sa na nich osobne podieľal. Vytvoril rezidenciu, ktorej sa právom hovorilo ruské Versailles. Petergof tvorí niekoľko palácov, množstvo fontán, sôch, umelých jazierok a trávnikov. Počas vojny bol palác a celá rezidencia vydrancované nemeckými vojskami. Po vojne nasledovala rozsiahla rekonštrukcia.

Objekty v rezidencii
--------------------

Najväčšiu pozornosť si zaslúži barokový Veľký palác. Staval sa od 1714 do 1728 a autorom návrhu bol Domenico Trezzini, záhrady vytvoril Alexandre Le Blond. V roku 1752 budovu rozšíril Bartolomeo Rastrelli. V paláci je najväčšou Trónna sála. pozornosť si zaslúži aj menší tehlový palác Monplaisir. V areáli je celkovo 134 fontán. Najobdivovanejším objektom je Veľká kaskáda, ktorú tvorí 64 fontán, 3 vodopády a 225 sôch. Ústrednou je súsošie Samsona, ktorý zabíja leva. Toto súsošie symbolizuje víťazstvo Petra I. nad Švédmi v roku 1709 (bitka pri Poltave). Lev je symbolom Švédskeho kráľovstva. Pozoruhodnou je aj socha Perzea s odseknutou hlavou medúzy Gorgony.

Referencie
----------

1. ↑  "Petrodvorets." Encyclopædia Britannica 2009. Chicago: Encyclopædia Britannica, 2009.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Petergof (palác)**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka múzea

Súradnice: 59°53′00″S 29°54′27″V﻿ / ﻿59,88342°S 29,90756°V﻿ / 59.88342; 29.90756

| * z
* d
* u
Turistické zaujímavosti v Petrohrade |
| --- |
| 
* Ermitáž
* Zimný palác
* Petropavlovská pevnosť
* Petrodvorec
* Ruské múzeum
* Múzeum Alexandra Sergejeviča Puškina
* Petropavlovský chrám
* Kazanský chrám
* Isaakijevský chrám
* Aurora
* Piskarevský cintorín
* Smoľnyj inštitút
* Domček Petra I.
* Martovo pole
* Medený jazdec
* Admiralita
* Vojensko-historické múzeum
* Vojenské námorné múzeum
* Kláštor Alexandra Nevského

 | Medený jazdec |
**Petruška** je potok na strednom Liptove, na území okresu Liptovský Mikuláš. Je to pravostranný prítok Váhu, má dĺžku 8,5 km a je tokom III. rádu.

Prameň
------

Pramení na podhorí Západných Tatier v Liptovskej kotline v časti zvanej Matiašovské háje, v lokalite Konislava v nadmorskej výške cca 860 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie najprv na juh, v lokalite Priehonisko priberá dva pravostranné aj dva ľavostranné prítoky, potom dva prítoky sprava zo severozápadného úpätia Trnovských hájov (913,9 m n. m.) a vteká do obce Bobrovček. Tu priberá zľava Starú vodu a stáča sa na juhozápad. Sprava ďalej priberá krátky prítok prameniaci severozápadne od kóty 788,6 m, zľava prítok prameniaci na západnom okraji intravilánu obce Bobrovček a následne z tej istej strany prítok z južného svahu Trnovských hájov. Potom sa koryto toku vlní, zľava priberá krátky prítok prameniaci juhozápadne od kóty 788,6 m a preteká cez obec Pavlova Ves. Za obcou sa stáča na západ, pričom sa esovito stáča, z pravej strany priberá prítok spod Slatviny (829,9 m n. m.), pokračuje na juhozápad, opäť sa esovito stáča a na krátkom úseku sa vetví na dve ramená. Potom priberá ďalší pravostranný prítok spod Slatviny a preteká obcou Liptovský Trnovec. Západne od obce sa v nadmorskej výške 565,3 m n. m. vlieva do tzv. trnoveckej zátoky Liptovskej Mary.

| * z
* d
* u
Vodné toky v medzipovodí Liptovskej Mary |
| --- |
| 
* Andický potok
* Annin potok
* Benický jarok
* Beňušovský potok
* Borovský potok
* Črmník
* Črvník
* Dúbravka
* Chabenec
* ***Jalovčanka***
* ***Kvačianka***
* Lazištiansky potok
* Mošnica
* **Palúdžanka**
* Petruška
* Prosiečanka
* Sestrč
* Stará voda
* Škufa
* Vitáliš

 |
Satelitná snímka púšte medzi zátokou Walvis Bay a mestom Lüderitz
**Namib** je púšť, ktorá sa nachádza v afrických štátoch Namíbia a v juhozápadnej časti Angoly. Časť púšte tvorí Národný park Namib-Naukluft. Názov namib pochádza z jazyka národa Nama a znamená rozsiahly.

Poloha
------

Rozloha púšte je približne 80 900 km2 a rozprestiera sa pozdĺž pobrežia Namíbie s Atlantickým oceánom v dĺžke cca 1 600 km. Šírka sa pohybuje v rozmedzí 50 - 160 km. Púšť je rozdelená riekou Kuiseb na približne dve rovnaké časti. V severnej časti sa nachádzajú skalnaté útvary, útesy, priepasti a štrkové polia. Juh je charakterizovaný vysokými dunami a pieskom.

Púšť je považovaná za najstaršiu na svete a jej vek sa odhaduje na 55 miliónov rokov. Extrémne sucho je spôsobené dvoma dôvodmi. Prvý je, že východné vetry z Indického oceánu strácajú svoju vlhkosť pri prechode cez Dračie hory. Druhým dôvodom je, že prevládajúce juhozápadné vetry ochladzuje Benguelský prúd a vytvára pevninový prúd studeného vzduchu, ktorý sa stretáva s teplejším a ľahším vzduchom z povrchu. Táto inverzia zabraňuje klasickému stúpaniu chladného a vlhkého vzduchu a nevytvárajú sa oblaky. Pobrežná oblasť je približne 200 dní v roku v hmle. Tá sa objavuje v skorých ranných hodinách a je jediným zdrojom vlhkosti pre miestne rastliny a živočíchy.

Fauna a flóra
-------------

V púšti sa nachádza veľké množstvo nezvyčajnej fauny a flóry. Napríklad podivne vyzerajúca rastlina - velvíčia podivná (*Welwitschia mirabilis*), ktorá je považovaná za živú fosíliu. Vo vlhkých častiach púšte rastie melón Acanthosicyos horridus, ktorý miestny nazývajú *Nara*. Gekón *Pachydactylus rangei* sa vyskytuje iba v tejto púšti. Medzi endemický druh patrí aj nezvyčajný druh chrobáka Onymacris unguicularis, ktorý získava vodu tak, že ju pred východom slnka necháva skondenzovať na svojom tele.

* Pachydactylus rangeiPachydactylus rangei
* Welwitschia mirabilisWelwitschia mirabilis

Priemysel
---------

Púšť Namib je miesto s veľkými ložiskami nerastných surovín ako volfrám, diamant a soľ. Tieto suroviny sa potom nespracované vyvážajú. Na severozápadnom pobreží sa nachádza *Pobrežie kostier* známe veľkým počtom vrakov lodí, ktoré sem uviazli vďaka silným vetrom a hmle.

Referencie
----------

1. 1 2   *Namib desert (AT1315)* [online]. National Geographic. Dostupné online. (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Namib**.
Larva blchy
**Parazitológia** je náuka alebo veda o parazitoch, ich hostiteľoch, vzťahmi medzi nimi a o chorobách, ktoré vyvolávajú. 

Parazitológia v užšom (a zďaleka najčastejšom) zmysle sa zaoberá iba parazitujúcimi prvokmi a živočíšnymi endoparazitmi. Parazity sú spravidla prvoky (protozoa), červy (helminthes) či článkonožce (artropoda). Vedec, ktorý sa zaoberá takto definovanou parazitológiou sa nazýva parazitológ. 

Parazitológia skúma morfologické a fyziologické vlastnosti parazitov, ich vývojové cykly, spôsoby rozmnožovania, dôsledok účinku. 

Pri svojom bádaní využíva najmä poznatky cytológie, imunológie, molekulárnej biológie, genetiky a ekológie. Poznatky mikrobiológie naopak využíva často lekárstvo, veterinárne lekárstvo, ekológia a evolučná biológia.

Lekárska parazitológia
----------------------

Najrozšírenejším odborom parazitológie je lekárska parazitológia, ktorá sa zaoberá štúdiom parazitov, ktorých hostiteľom je človek. 

Medzi také organizmy patrí napr.:

* Plasmodium spp. – prvok, ktorý spôsobuje maláriu
* Leishmania donovani –  prvok spôsobujúci leishmaniózu
* z mmohobunkovcov – Schistosoma spp. Wuchereria bancrofti

Lekárska parazitológia má veľký vplyv na vývoj nových liekov a štúdium epidemiológie zoonóz.

Veterinárna parazitológia
-------------------------

Študuje parazity, ktoré spôsobujú ekonomické straty v poľnohospodárstve – tak v chovoch zvierat, ako aj pri pestovaní kultúrnych plodín.

Ekológia parazitov
------------------

Parazity môžu poskytnúť množstvo informácií o ekológii populácie svojho hostiteľa. Navyše parazity sledujú veľa tzv. životných stratégií, ktoré im umožňujú kolonizovať svojich hostiteľov. Pochopenie týchto aspektov pomáha pri potláčaní epidémií.

Taxonómia a genetika
--------------------

Nedávne výskumy, pri ktorých sa DNA využíva pri identifikácii odlišných druhov a na odhalenie príbuznosti medzi jednotlivými skupinami v rámci úzkej taxonomickej jednotky, sú pre parazitológov veľmi užitočným nástrojom.

Externé odkazy
--------------

* Slovenská parazitologická spoločnosť
* Česká parazitologická spoločnosť
* Európska federácia parazitológov
Renault Latitude
Zadná strana
**Renault Latitude** je osobný automobil na rozhraní strednej a vyššej strednej triedy, ktorý vyrába francúzska automobilka Renault, uvedený v júni 2010. Debutoval na moskovskom autosalóne koncom augusta 2010. Na niektorých trhoch, napríklad v Mexiku, sa označuje ako **Renault Safrane**. Jeho výroba prebieha v meste Pusan v Kórejskej republike.

Je to sedan, založený na platforme Renault/Nissan D a vyvinutý ako tretia generácia (L43) Renault Samsung SM5.

K dispozícii je v Ázii, Afrike, Rusku, Turecku, Perzskom zálive, Austrálii a Mexiku od jesene 2010.

Európska verzia bola uvedená na parížskom autosalóne 2010, predaj sa začal začiatkom roka 2011.

Pozri aj
--------

* Renault Safrane

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Renault Latitude**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Renault Latitude na anglickej Wikipédii.*

  


| << predošlé – Automobily značky Renault 1980 – súč. |
| --- |
| **Typ** | 1980 | 1990 | 2000 | 2010 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| Miniautomobily |  |  | Twingo | Twingo II | Twingo III |
| Malé automobily | 5 / 7 | Super 5 | Clio I | Clio II / Thalia | Clio III | Clio IV | C V |
| Nižšiastredná trieda | 14 | 9 / 11 | 19 | Mégane I | Mégane II | Mégane III | Mégane IV |
|  | Alliance |  |  |  | Fluence |
| Stredná trieda | 18 | 21 / Medallion | Laguna I | Laguna II | Laguna III | Talisman |
| Vyššia stredná trieda | 20 / 30 | 25 | Safrane | Vel Satis | Latitude |  |
| LAV |  |  | Kangoo I | Kangoo II |
| SUV |  |  |  | Koleos |
|  |  |  |  | Captur |
|  |  |  |  | Kadjar |
| Malé MPV |  |  |  | Modus |  |
| Compact MPV |  |  | Scénic I | Scénic II | Scénic III | Scénic IV |
| Veľké MPV |  | Espace I | Espace II | Espace III | Espace IV | Espace V |
| Kupé | Fuego |  |  | Avantime |  | Laguna Coupé |  |
| Roadster |  |  | Spider |  |  | Wind |  |
Svätý **Peregrín Laziosi** (tiež **Peregrín z Forlì**) (lat. *Peregrinus*, tal. *Pellegrino*) (\* okolo 1260, Forlì – † 1. máj 1345, Forlì) bol taliansky rehoľník a neskorší svätec. Bol príslušníkom rehole servitov.

Narodil sa v meste Forlì (na juhovýchode dnešného regiónu Emilia-Romagna) v aristokratickej rodine. V mladosti vyrastal ako mladý šľachtic a nič nenasvedčovalo jeho neskorší zasvätený život. Mesto bolo v čase Peregrínovho narodenia súčasťou Pápežského štátu a o jeho príbuzných bolo známe, že sa politicky angažovali v protipápežskej strane ghibelinov. Obyvatelia mesta boli názorovo rozdelení na dva tábory (občiansky a šľachtický) a často tu prepukali vášne a konflikty medzi oboma stranami. Ako sprostredkovateľ mieru tu bol vyslaný generálny predstaviteľ servitov, neskorší svätec Filippo Benizi, ktorého v návale emócií Peregrín napadol. Tento incident sa stal zlomovým momentom v ďalšom Peregrínovom živote.

Plný pokánia a pokory požiadal v roku 1292 prijatie do noviciátu v Siene. Z celého srdca sa pustil do služby Bohu a najbiednejším ľuďom. Okolo roku 1295 sa vrátil do rodného mesta, kde sa stal duchovným správcom. Jeho prianie, aby tam kde je to možné rozdávať sa druhým, vykonával s neúnavnou láskou k trpiaciom. Stal sa veľmi populárnym a jeho kázne získavali mnoho stúpencov.

Vo veku šesťdesiat rokov sa mu na nohe objavil rýchlo postupujúci rakovinový nádor, ktorý onedlho napadol aj kosti. Lekári videli jediné riešenie v amputácii postihnutej končatiny. V noci pred zákrokom sa v nemocnici pred obrazom s ukrižovaným Ježišom modlil až od vyčerpania zaspal. Na druhý deň mal nohu úplne zdravú. Správa o zázračnom vyliečení sa rýchlo rozšírila po meste a ešte znásobila dôveru ľudí k Peregrínovi. Mnohí ho začali uctievať, no on ostal verný svojmu jednoduchému životu.

O nasledujúcich dvadsať rokov zomrel. Pri jeho hrobe, navštevovanom početnými zástupmi ľudí, dochádzalo k viacerým zázrakom. Dnes sa miesto uloženia ostatkov tohto svätca nachádza v jemu zasvätenej bazilike v Peregrínovom rodnom meste.

Už zo 14. storočia pochádza jeho životopis (písaný po latinsky), ktorý vypracoval jeho rehoľný spolubrat. Text životopisu, doplnený viacerými legendami z Peregrínovho života, v roku 1483 spopularizoval taliansky humanista Nicolò Borghese (1432 – 1500), učenec a politik zo Sieny.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Peregrín Laziosi**

Zdroje
------

* Sl. Ravik, *O světcích a patronech*, Levné knihy KMa, Praha, 2006, ISBN 80-7309-343-X
* CHLUMSKÝ, Jan. *ŽIVOTOPISY SVATÝCH: sv. Peregrín Laziosi* [online]. catholica.cz, [cit. 2016-12-04]. Dostupné online. (čes.)

Autoritné údaje: * abART: 111735
* BnF: 12061765f
* GND: 122205987
* ISNI: 0000 0000 6150 9434
* LCCN: no2002043344
* NK ČR: nlk20020106048
* ULAN: 500353944
* VIAF: 14436548
* WorldCat: lccn-no2002043344
**Synoptické evanjelium** je pomenovanie jedného z prvých troch evanjelií, teda: evanjelium podľa Matúša, Marka a Lukáša, pretože podávajú v podstate ten istý priebeh života a učenia Ježiša Krista. Zaviedol ho nemecký teológ Johann Jakob Griesbach v roku 1776.

Evanjelium podľa Jána sa od synoptických odlišuje štylom a čiastočne aj obsahom.

Vzájomná podobnosť a literárna závislosť je predmetom skúmania biblistiky - tzv. synoptická otázka.

Referencie
----------

1. 1 2 3  synoptické evanjeliá. In: HERIBAN, Jozef. *Príručný lexikón biblických vied*. Rím : Slovenský ústav svätého Cyrila a Metoda, 1992. 1350 s. (Biblica; zv. 4.) S. 979 – 980.
2. ↑  POKORNÝ, Petr; HECKEL, Ulrich. *Úvod do Nového zákona : přehled literatury a teologie*. Preklad Pavel Moskala, Lucie Kopecká. Vyd. 1. Praha : Vyšehrad, 2013. 840 s. (Teologie.) ISBN 978-80-7429-186-9. S. 348.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Synoptické evanjelium**
**Jozef Hatok** (\* 11. august 1920, Kendice – † 22. február 1973, Prešov) bol sólista spevohry Divadla Jonáša Záborského v Prešove.

Život
-----

### Štátne divadlo Košice

Študoval na prešovskom gymnáziu a príležitostne vystupoval ako ochotník na ľudových koncertoch. Spevácky talent a dobrý hlasový materiál ho priviedli v roku 1949 do zboru opery Štátneho divadla v Košiciach. Súčasne sa súkromne učil spievať u hlasového pedagóga Enrica Manniho, Imricha Godina a Jarmily Winklerovej. Prvý úspech dosiahol ako Princ v Dvořákovej *Rusalke* (1953) nielen svojím mladistvým, ale aj intuitívnym hereckým prejavom. 

Z operných úloh spieval:

* Žoru Aruťuňanca v opere ukrajinského skladateľa Mejtusa *Mladá garda* (1952),
* Fentona vo *Veselých paniach z Windsoru* Otta Nicolaia (1955).
* Petra Zvaru v spevohre Bartolomeja Urbanca *Máje* (1954),

Z operetného repertoáru naštudoval Vojvodu z Urbina (Strauss, *Noc v Benátkach*, 1954) a Boleslava Barańského (Nebal, *Poľská krv*, 1955).

### Divadlo Jonáša Záborského

V roku 1955 prijal ponuku vedenia prešovského Divadla Jonáša Záborského, kde sa ako nový člen predstavil titulnou postavou v Auberovom Fra Diavolovi (1955), z operných postáv spieval:

* Petra Ivanova (Lortzing: *Cár a tesár*, 1956),
* Vaška (Smetana: *Predaná nevesta*, 1957),
* Pinkertona i Gora (Puccini: *Madame Butterfly*, 1962).

Hatokov mäkký, lyrický tenor príjemného timbru našiel uplatnenie v mnohých žánrovo rôznorodých inscenáciách klasickej či súčasnej operety a v moderných hudobno-dramatických dielach. K jeho divácky najúspešnejším postavám v hudobných komédiách patrili:

* Daniel v muzikáli (Hála: *Nech spieva Zuzana*, 1960),
* Pablo (Miljutin: *Bozk Juanity*, 1961),
* Limonádový Joe (Hála: *Limonádový Joe*, 1961),
* Joe Clou (Renz: *Ďakujem ti, Eva*, 1965),
* Célestin Formant (Abraham: *Ples v hoteli Savoy*, 1966),
* poručík Champlatreux (Hervé: *Mamzelle Nitouche*, 1966).

Ďalšie jeho postavy boli: Giovanni Boccaccio (Suppé: *Boccaccio*, 1957), Juraj Hazucha (Dusík: *Zlatá rybka*, 1957), Lancelot (Audran: *Bábika*, 1961), Renato Tuzzi (Kramer-Garinei-Giovannini: *Keď je v Ríme nedeľa*, 1964), Adam (Zeller: *Vtáčnik*, 1965), Aristid Forestier (Porter-Burrows: *Kankán*, 1965), Freddy Eynsfort-Hill (Loewe-Lerner: *My Fair Lady*, 1967), Štefan Baráč (Szirmai: *Magnáš Miško*, 1967), Floriš Stacho (Dusík: *Hrnčiarsky bál*, 1968). 

V roku 1972 sa musel pre ťažkú chorobu s divadlom rozlúčiť.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8   *Pripomíname si v auguste...* [online]. Opera Slovakia, 2015-08-05, [cit. 2019-07-29]. Dostupné online.

Autoritné údaje: * SNK: 155359
**Hučanské** je potok na Horehroní, na území okresu Brezno.Je to pravostranný prítok Hrona s dĺžkou 6,8 km a je tokom III. rádu. 

Pramení v Nízkych Tatrách, v podcelku Kráľovohoľské Tatry, na južnom svahu Veľkej Vápenice (1 691,2 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 1 490 m n. m. Sprvu tečie severojužným smerom dolinou Koleso, zľava priberá prítok spod Heľpianskeho vrchu (1 586,0 m n. m.) a následne vstupuje do Horehronského podolia, do podcelku Heľpianske podolie. Stáča sa na juhovýchod, z ľavej strany priberá prítok z južného svahu Heľpianskeho vrchu a vzápätí aj prítok odvodňujúci doliny Piksová a Krajčovec. Ďalej už pokračuje opäť severojužným smerom močaristým územím a juhozápadne od obce Pohorelá ústi v nadmorskej výške okolo 757 m n. m. do Hrona.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-09-10]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-09-10]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Hrona (od prameňa po Hronec) |
| --- |
| 
* Bartková
* Brezinka
* Čeremka
* Dudlavá
* Dudlavka
* Handulín
* Havraník (prítok Hrona, Šumiac)
* Havraník (prítok Hrona, Vaľkovňa)
* Heľpiansky potok
* Hlboký potok
* Hnilec
* Homoľa
* Hronček
* **Hronec**
* Hučanské
* Kopanický potok
* Kováčovský potok
* Krivuľa
* Krivý potok
* Nehovo
* Oravcová
* Postaľ
* **Rácov**
* Skalnistý potok
* Skalný potok
* Stračaník
* Strundžanícky potok
* Sviniarka
* Šumiacky potok
* Trsteník
* Úplazový potok
* Zubrovica
* Ždiarny potok
* Župkov

 |
| 
Súvisiaca šablóna
Vodné toky v povodí Hrona (2. časť)
 |