**Parabuteo** (po slovensky *myšiak* alebo *kaňúr*) je rod vtákov. Jeho (možno) jediným druhom je **myšiak štvorfarebný** (iné názvy: **myšiak okrúhlochvostý**, **kaňúr okrúhlochvostý**; lat. *Parabuteo unicinctus*). Je to stredne veľký dravec z čeľade jastrabovité, vyskytujúci sa v rozmedzí od juhozápadu Spojených štátov južne až po Čile a strednú časť Argentíny. Jeho výskyt je občas hlásený aj v západnej Európe, väčšinou v Spojenom kráľovstve. Myšiak štvorfarebný je obľúbeným sokoliarskym druhom; je teda pravdepodobné, že jeho výskyt v Európe má pôvod práve v jedincoch, ktorí unikli zo zajatia.

Latinské meno Parabuteo unicinctus je odvodené z gréckeho *para*, čo znamená *ako* alebo *podobný*, a latinského *buteo*, označujúce *myšiak*, *uni* znamená *jeden* a *cinctus* znamená *obklopený* alebo *ohraničený*, čo poukazuje na biely pás na základe a na konci chvosta.
Anglické meno vták dostal od Johna Jamesa Audubona, ktorý ho pomenoval na počesť svojho ornitologického druha, finančného sponzora a priateľa Edwarda Harrisa.
Myšiak štvorfarebný je známy svojím význačným chovaním – loví v skupine, ktorá pozostáva z členov jednej rodiny (väčšina dravcov loví samostatne).

Opis
----

Myšiak pri vzlietaní
### Všeobecne

Jedince sa líšia dĺžkou v rozmedzí od 46 do 76 cm a všeobecne majú rozpätie krídel okolo 1,1 m.
V Spojených štátoch sa priemerná hmotnosť samcov pohybuje okolo 710 g, zatiaľ čo priemer u samíc je 1 020 g. V rámci sexuálneho dimorfizmu sú teda samice až o 40 % väčšie než samce. Vtáky majú tmavo hnedé operenie s gaštanovými ramenami, lemom krídiel a stehien a biely základ a koniec chvosta, dlhé žlté nohy a žlté ozobie. Hlasové prejavy myšiaka štvorfarebného tvoria veľmi ostré zvuky.
V prírode sa vtáky dožívajú v priemere 11 rokov, najdlhšie žijúca zdokumentovaná samica mala 14 rokov a 11 mesiacov. V zajatí sa vtáci dožívajú až 25 rokov.

### Dravce v šate mladých

Dravce v šate mladých sú podobný rodičom, ale sú viac žíhaný a počas letu je možné na spodku krídiel pozorovať bledo žlté sfarbenie s hnedým žíhaním.

### Poddruhy

Sú známe tri poddruhy myšiaka štvorfarebného:

* *P. u. superior*: nájdený v Baja California, Arizone, Sonore, Sinaloe. Verí sa, že *P. u. superior* je väčší a má dlhšie krídla aj tmavšie sfarbenie než *P. u. harrisi*. Bohužiaľ množstvo pozorovaných jedincov je veľmi malé, len päť samcov a šesť samíc. Ďalší výskum doplnil, že fyzické rozdiely sú menšie, než sa pôvodne predpokladalo. Proti odôvodnenosti oddelenia poddruhu hovoria aj ďalšie ekologické rozdiely, napr. klíma daného prostredia.
* *P. u. harrisi*: nájdený v Texase, východnom Mexiku a väčšine Strednej Ameriky.
* *P. u. unicinctus*: nájdený výhradne v Južnej Amerike. Je menší než severoamerický poddruh.

### Biotop

Vtáky žijú v riedkych lesoch a polopúšťach, rovnako tak aj v mokrinách (s občasnými stromami) a v niektorých častiach ich rozšírenia (Howell a Webb 1995) aj v mangrovových močiaroch, vyskytujúcich sa v juhoamerickej oblasti rozšírenia. Myšiak štvorfarebný nemigruje a má trvalé teritórium, ktorého veľkosť sa pohybuje medzi 0,2 – 5,5 km².

Správanie
---------

### Potrava

Potrava sa skladá z malých živočíchov vrátane vtákov, jašteričiek, cicavcov a veľkého hmyzu. Myšiak štvorfarebný loví v skupinách, preto môže uloviť aj väčšiu korisť, ako napr. králika.

### Lov

Hoci je väčšina dravcov samotárskych a stretávajú sa len pri hniezdení a ťahu, myšiak štvorfarebný loví v spolupracujúcich skupinách od dvoch do štyroch jedincoch. Táto kooperácia je výsledkom adaptácie na púštnu klíma, v ktorej žije. Jedna lovecká technika spočíva v tom, že malá skupina lieta vpredu a pátra po koristi, zatiaľ čo iný člen tejto skupiny letí zozadu a korisť naháňa, a to tak dlho, dokiaľ nie je korisť zahnaná do paste a následne rozdelená. Iná technika je založená na tom, že celá skupina sa rozmiesti okolo koristi a jeden člen ju usmrtí.

### Predátori

Najväčším predátorom dospelých myšiakov štvorfarebných je výr bielobradý (virgínsky), pre mladé vtáky predstavujú najväčšie nebezpečenstvo hlavne kojoty a veľké krkavce, ktorí vyberajú aj ich hniezda. Myšiaky však svoje hniezda aktívne bránia; v prípade pokusu o napadnutie hniezda sa dorozumievajú varovným volaním a na predátora útočí celá skupina, aby ho od vyplienenia hniezda odradila.

### Hniezdenie a mláďatá

Myšiaky štvorfarebné hniezdia na malých stromoch, krovinách alebo kaktusoch (odtiaľ švédske pomenovanie – kaktusvråk). Hniezdo je väčšinou kompaktné, vystavané z vetvičiek, koreňov rastlín, listov, machu a kôry. Hniezdo väčšinou stavia samica. Znáška obsahuje väčšinou dve až štyri vajcia farby bielej až modrastej, občas so svetlo hnedými alebo šedými škvrnami. Hniezdoši sú najprv svetlo žltohnedí, v piatich alebo šiestich dňoch zmenia farbu na tmavo hnedú.

Veľmi často obývajú hniezdo tri myšiaky: dva samce a jedna samica. Diskutuje sa o tom, či ide o polyandriu, matúci je tzv. backstanding, kedy jeden vták stojí na chrbte prvého, prípadne ešte tretí na chrbte druhého. Inkubačná doba je od 31 do 36 dní a na znáške sedí väčšinou samica. V 38 dňoch začínajú mláďatá preskúmavať okolie hniezda a v 45 až 50 dňoch začínajú lietať. Samica hniezdi dvakrát alebo trikrát do roka. Mláďatá môžu zostať so svojimi rodičmi až tri roky a v tom čase pomáhajú s vyvádzaním ďalšieho potomstva.

Ľudia a myšiaky štvorfarebné
----------------------------

### Zmeny biotopu

Aj keď nie je myšiak štvorfarebný ohrozeným druhom, jeho divoká populácia je v súčasnosti na ústupe pre stratu životného prostredia, pod tlakom určitých okolností je však jednako známe, že sa sťahuje v rámci rozvinutých oblastí. V súčasnosti sa ako pôvodný druh vyskytuje na území siedmich štátov Strednej, Južnej a Severnej Ameriky, na území ďalších dvoch, Panamy a Surinamu, je jeho pôvod neistý.
Od roku 2004 je v Červenom zozname IUCN zaradený do kategórie málo dotknutých druhov a v CITES ho nájdeme v prílohe II.
V roku 2003 populácia myšiaka štvorfarebného čítala približne 390 000 jedincov žijúcich na ploche veľkej zhruba 6 000 000 km².

Mladý jedinec pri ukážke v sokoliarstve
### Sokoliarstvo

Okolo roku 1980 sa začal zdvíhať záujem o používanie myšiak štvorfarebného v sokoliarstve a dnes je najpopulárnejším dravcom na západe (okrem Ázie) chovaným na tieto účely, a to hlavne pre jednoduchý výcvik a ľahkú socializáciu.

### V umení

John James Audubon vytvoril ilustráciu myšiaka štvorfarebného v publikácii *Birds of America* (Londýn, 1827 – 38) na doske č. 392 s titulom "Louisiana Hawk - *Buteo harrisi*". Obraz bol vyrytý a kolorovaný Robertom Havellom v londýnskej dielni v roku 1837. Originálne dielo bolo zakúpené Newyorskou historickou spoločnosťou, kde ho možno zhliadnuť až do dneška (január 2009).

Referencie
----------

1. ↑  Ojedinele sa totiž do rodu Parabuteo zaraďuje aj druh myšiak čierny/modrastý (Percnohierax leucorrhous/Buteo leucorrhous)
2. ↑  KOVALIK, Peter, et al. *Slovenské mená vtákov sveta* [online]. Bratislava: SOS/BirdLife Slovensko, 2010 (2018), rev. 2018-01-27, [cit. 2020-02-26]. Dostupné online.
3. ↑  JOBLING, James A. *A Dictionary of Scientific Bird Names*. [s.l.] : [s.n.], 1991. ISBN 0198546343. (anglicky)
4. ↑  AUDUBON, John James. *Birds of America* [online]. [Cit. 2009-04-18]. Dostupné online. (anglicky)
5. 1 2  UDVARDY, Miklos D. F. *National Audobon Society Field Guide to North American Birds "Western Region"*. New York : Alfred A. Knopf, 1994. ISBN 0679428518. (anglicky)
6. ↑  DUNNING, John B. Jr.. *CRC Handboook of Avian Masses*. Boca Raton, Fla : CRC Press, 1993. ISBN 0849342589. (anglicky)
7. ↑  National Geographic Society. *Birds of North America*. Washington, D.C : National Geographic Society, 1983. ISBN 0870444727. (anglicky)
8. ↑  SIBLEY, David Allen. *National Audobon Society The Sibley Guide to Birds*. New York : Alfred A. Knopf, 2000. ISBN 0679451226. (anglicky)
9. 1 2  RAPPOLE, John, H. *Birds of the Southwest*. College Station : Texas A&M University Press, 2000. ISBN 0890969582. (anglicky)
10. ↑  KLIMKIEWICZ, M.. *Longevity Records of North American Birds* [online]. [Cit. 2009-04-20]. Dostupné online. (anglicky)
11. 1 2 3 4  TRUGLIO, Mary. *Parabuteo unicinctus* [online].. Dostupné online. (anglicky)
12. 1 2 3 4  BEDNARZ, James, C. *Harris's Hawk (Parabuteo unicinctus)* [online].. Dostupné online. (anglicky)
13. ↑  OLMOS, Fábio; ROBSON, Silva e Silva. *Guará-Ambiente, Flora e Fauna dos Manguezais de Santos-Cubatão*. São Paulo, SP : Empresa das Artes, 2003. ISBN 85-89138-06-2. (portugalsky)
14. 1 2  KAUFMANN, Kenn. *Lives of North American Birds*. Boston : Houghton Mifflin Co. 1996. ISBN 0395770173. (anglicky)
15. ↑  COOK, William E.. *Avian Desert Predators*. Berlin; New York : Springer, 1997. ISBN 3540592628. (anglicky)
16. 1 2  BAICICH, Paul J.; HARRISON, Colin J. O.. *Nests, Eggs, and Nestlings of North American Birds*. Princeton, NJ : Princeton University Press, 2005. ISBN 0691122954. (anglicky)
17. ↑  LIGON, J. David. *The Evolution of Avian Breeding Systems*. Oxford; New York : Oxford University Press, 1999. ISBN 019854913X. (anglicky)
18. ↑  DISCOLL, James T. *Harris's Hawk* [online]. [Cit. 2007-11-19]. Dostupné online. (anglicky)
19. ↑  IUCN RED LIST. *Parabuteo unicinctus* [online]. [Cit. 2009-04-18]. Dostupné online. (anglicky)
20. ↑  BUTCHART, Stuart; EKSTROM, Jonathan. *Parabuteo unicinctus* [online]. [Cit. 2009-04-13]. Dostupné online. (anglicky)
21. ↑  BORCH, Jakob E.. *Harris' Hawk* [online]. [Cit. 2009-04-06]. Dostupné online. (anglicky)

Literatúra
----------

* HOWELL, Steve, N. G; WEBB, Sophie. *A guide to the birds of Mexico and northern Central America*. Oxford ; New York : Oxford University Press, 1995. ISBN 0-19-854012-4. (anglicky)

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Parabuteo**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Parabuteo**

Externé odkazy
--------------

* Stránky o myšiakovi štvorfarebnom na Peregrine Fund (po anglicky)
* Stránky o myšiakovi štvorfarebnom na Borch's Falconry (po anglicky)
* Krátke popisné video (po anglicky)
* Myšiak štvorfarebný v sokoliarstve (video, fotoalbum, články) (po anglicky)