recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
osoba vo vnútri Faradayovej klietky je chránená voči vonkajším účinkom elektrického výboja
**Faradayova klietka** je celouzatvorená klietka vytvorená z elektricky vodivého materiálu (napr. drôtené pletivo). Vnútorný priestor klietky je chránený (krytý) voči účinkom vonkajších elektrických, elektrostatických a elektromagnetických polí a vĺn. Princíp spočíva vo vlastnosti elektrického náboja ktorý sa sústreďuje len na povrchu vodiča, nie však v jeho objeme. Klietka ako celok pôsobí ako vodič, preto sa v jej vnútornom objeme náboj nenachádza. Elektromagnetické žiarenie je pohlcované povrchom klietky.

Pojem Faradayovej klietky pochádza od anglického fyzika Michaela Faradaya (1791–1867).

Vlastnosti a použitie
---------------------

Efekt Faradayovej klietky vzniká len na celouzatvorených priestoroch.

* vo vnútri ideálnej Faradayovej klietky nie je možný žiadny príjem elektromagnetických vĺn (napr. rádiových).
* napäťový výboj (napr. blesk) do Faradayovej klietky neprenikne a rozloží sa po jej povrchu.

***Ideálna Faradayova klietka*** je celouzatvorená nádoba bez akýchkoľvek otvorov. Neideálna Faradayova klietka v skutočnosti vonkajšie elektromagnetické pole len zoslabuje, ale nie je schopná ho úplne odtieniť. Pole do nej preniká cez otvory v stenách klietky. So zvyšovaním frekvencie elektromagnetického žiarenia prenikanie poľa cez otvory narastá, pretože kratšia vlna prenikne cez otvor bez toho aby sa klietky "dotkla". Na dokonalé odtienenie vysokofrekvenčných polí je preto potrebné použiť plný materiál bez otvorov a štrbín. Takéto tienenie funguje v širokom rozsahu frekvencií až do oblasti röntgenového žiarenia, keď sa tenké vrstvy kovu stanú pre danú frekvenciu priehľadnými.

### Použitie

Vysokonapäťový transformátor elektrárne umiestnený vo Faradayovej klietke
Faradayova klietka sa v praxi používa ako ochrana elektrických zariadení, skladov s výbušným alebo horľavým materiálom, elektrostaticky citlivých elektronických zariadení apod. pred atmosférickými výbojmi. 

Lietadlo je síce Faradayovou klietkou, ale nie je uzemnené, a vo vnútri sa nachádza veľké množstvo prepážok, ktoré tvoria antény prenášajúce elektromagnetické polia do vnútornej konštrukcie lietadla. Samotný blesk síce do kabíny neprenikne, ale sprievodné elektromagnetické rázy môžu poškodiť elektronické prístroje lietadla. Lietadlo sa polí zo svojho povrchu zbavuje špeciálnymi anténami na koncoch krídel. 

Faradayovou klietkou je i panelový dom, ktorého panelové steny obsahujú oceľové výstuhy (armatúry) v tvare mreží. Jednotlivé mreže v paneloch sú navzájom pozvárané a teda vodivo spojené, čo vytvára efekt Faradayovej klietky s dostatočnou ochranou proti bleskom. Elektromagnetické žiarenie vyšších frekvencií preniká cez okná a otvormi v armatúre, preto je príjem rádia a mobilného signálu v panelovom dome možný.

Pozri aj
--------

* Skin efekt

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Faradayova klietka**

Externé odkazy
--------------

* Video: pokus s Faradayovou klietkou
* Video
**Faradayove zákony elektrolýzy** alebo **Faradayove elektrolytické zákony** alebo **Faradayove zákony** sú dva zákony z roku 1834, ktoré kvantitatívne stanovujú chemické účinky elektrického prúdu.

1. Faradayov zákon elektrolýzy
------------------------------

Hmotnosť látky vylúčenej elektrolytom je priamo úmerná elektrickému náboju, ktorý preniesli ióny pri elektrolýze. 

{\displaystyle m\propto Q}, kde *m* je hmotnosť vylúčenej látky a *Q* je elektrický náboj, ktorý prešiel elektrolytom.
V prípade konštantného jednosmerného prúdu (*Q = IΔt*) taktiež platí

{\displaystyle m\propto It}, kde *I* je elektrický prúd, *t* je čas

2. Faradayov zákon elektrolýzy
------------------------------

Ak necháme rovnaký elektrický náboj prejsť viacerými elektrolytmi, hmotnosti látok vylúčených na elektródach sú priamo úmerné ich respektívnym chemickým ekvivalentom (ekvivalentným hmotnostiam).

Elektrochemický ekvivalent sa definuje ako

{\displaystyle A={\frac {M\_{m}}{Fz}}} , kde *F* je Faradayova konštanta *F* = 9,6485. 104 C.mol−1 a *z* je nábojové číslo (počet elektrónov, ktoré sú potrebné pri vylúčení jednej molekuly, napr. pre Cu2+ → Cu je *z* = 2, pre Zn+ → Zn je *z* = 1).
Faradayova konštanta predstavuje elektrický náboj jedného mólu elementárnych nábojov

{\displaystyle F=eN\_{A}}

Všeobecný zákon
---------------

Prvý a druhý Faradayov zákon elektrolýzy sa dajú zhrnúť do jedného zákona:

Hmotnosť látky vylúčenej elektrolytom je priamo úmerná elektrickému náboju prenesenému iónmi pri elektrolýze a atómovej hmotnosti látky, a nepriamo úmerná nábojovému číslu danej látky.
{\displaystyle m={\frac {Q}{e}}{\frac {M\_{m}}{N\_{A}}}{\frac {1}{z}}}
Alternatívne

{\displaystyle m={\frac {Q}{eN\_{A}}}{\frac {M\_{m}}{z}}}
S použitím Faradayovej konštanty

{\displaystyle m={\frac {Q}{F}}{\frac {M\_{m}}{z}}}

|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Fyzikálny portálChemický portál |
Súradnice: 48°15′54″S 17°11′48″V﻿ / ﻿48,26511°S 17,196726°V﻿ / 48.26511; 17.196726

Hradisko Neštich (Lidar vizualizácia)
**Neštich** je archeologická lokalita nad rovnomennou mestskou časťou Svätého Jura v Malých Karpatoch, v okrese Pezinok.

Hradisko (v súčasnosti na zalesnenom kopci nad sútokom dvoch potokov) bolo osídlené v halštatskej dobe a je aj hradiskom veľkomoravského obdobia. Zachovali sa valy pôvodného opevnenia, ktoré vytvárali v celkovej dĺžke 1 600 metrov veľké obranné stredisko na ploche vyše troch hektárov. Výška valov je 8 až 13 metrov, vlastný vodovod bol vyrobený z rúr z pálenej hliny.

Archeologická lokalita je súčasťou chráneného areálu v správe štátnej ochrany prírody Malé Karpaty s rozlohou 19,71 ha bez vytýčeného orchanného pásma.

Prístup je možný z mesta Svätý Jur po modro značkovanej trase, od križovatky Hradisko potom doprava po neznačkovanom chodníku, prípadne po červeno značkovanom chodníku.

Referencie
----------

1. ↑   *Pamiatkový objekt – podrobnosti* [online]. Bratislava: Pamiatkový úrad SR, [cit. 2018-03-19]. Dostupné online.
Nymfeum v Perge v Pamfýlii
**Nymfeum** (lat. nymphaeum) alebo **nymfaion** (gr. νυμφαῖον - nymfaion) bola pôvodne (prírodná alebo umelo upravená) jaskyňa s prameňom alebo fontánou v Grécku, ktorá bola zasvätená nymfám ako božstvám prameňov. Od helenistického obdobia (najmä v starovekom Ríme) to bola architektonicky upravená fontána v meste pri ústí vodovodu na exponovanom mieste (zriedkavo pri prameni vody), resp. v dome boháča, vile, paláci či kúpeľoch ako súčasť daného stavebného komplexu, dvora alebo záhrady. V renesancii a baroku bola idea nymfea znovu oživená (napr. Fontana di Trevi v Ríme).

Rímske nymfeá obyčajne mali (pod vplyvom steny za pódiom rímskeho divadla) podobu výstavnej steny, ktorá obsahovala stĺpy, výklenky a motív edikuly. Najmä v interiéri mali nymfeá podobu fasády s veľkou exedrou, v ktorej ležala vodná nádrž; tieto mávali aj vodotrysk a rastlinnú či kvetinovú výzdobu. Aj v starovekom Ríme sa však vyskytovali aj nymfeá v podobe umelej jaskyne.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Nymfeum**

Zdroje
------

* Nymphäum. In: *Brockhaus Enzyklopädie Bd. 16. NOS – PER*. 19. völlig neu bearb. Aufl. Mannheim : Brockhaus, 1991. ISBN 3-7653-1116-2. s. 56.
* nymfaion. In: *Encyklopedie antiky*. 1. vyd. Praha: Academia, 1973. s. 423.
* nymfeum. In: ŠALING, Samo; IVANOVÁ-ŠALINGOVÁ, Mária; MANÍKOVÁ, Zuzana. *Veľký slovník cudzích slov*. 2. revid. a dopl. vyd. Bratislava-Veľký Šariš : SAMO, 2000. 1328 s. ISBN 80-967524-6-4. S. 854.
Súradnice: 34°38′55″S 91°34′55″Z﻿ / ﻿34,64861°S 91,58194°Z﻿ / 34.64861; -91.58194

**Slovak** (staršie názvy: **Slovactown** alebo **Slovaktown**) je obec v Prairie County v štáte Arkansas v Spojených štátoch. Obec sa nachádza na ceste Arkansas 86, 14,6 km južne od Hazenu.

Je to jediná obec v Spojených štátoch pomenovaná po európskej krajine, po Slovensku. Oblasť bola pôvodne osídlená slovenskými prisťahovalcami a naďalej oslavuje svoje slovensko-americké dedičstvo.

Dejiny
------

Obec bola založená v roku 1894 a usadili sa tu slovenskí prisťahovalci, ktorí boli priťahovaní do oblasti, kde slovenská kolonizačná spoločnosť v Pensylvánii kúpila 3 000 akrov pôdy v Arkansase, aby oblasť osídlila Slovákmi. V obci je stále viacero slovenských kultúrnych a náboženských organizácií, každoročne sa tu koná slovenská ustricová večera a iné slovenské kultúrne podujatia. Kostol sv. Cyrila a Metoda bol postavený v roku 1914 skorými slovenskými prisťahovalcami.

Galéria
-------

* Ruský ortodoxný cintorín v SlovakuRuský ortodoxný cintorín v Slovaku
* Ruský ortodoxný cintorín v SlovakuRuský ortodoxný cintorín v Slovaku

Referencie
----------

1. ↑   *Prairie County, Arkansas General Highway Map* [online]. 2000. Dostupné online. Archivované 2016-03-04 z originálu. (anglický)
2. ↑  METRAILER, Jamie. *Slovak (Prairie County)* [online].. Dostupné online. (anglický)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Slovak, Arkansas na anglickej Wikipédii.*
Diagram zobrazujúci dve úplné sady chromozómov z ľudskej diploidnej bunky. Z každého chromozómu sú prítomné dva kusy.
**Ploidia** je číslo, ktoré vyjadruje počet úplných základných sád chromozómov v bunke. Označuje sa symbolom **n**.

Diploid
-------

Každý eukaryotický biologický druh má v jadre bunky charakteristický počet chromozómov. V nepohlavných bunkách sú to zvyčajne dve sady, z každého autozómu po jednom páre. Takáto bunka sa nazýva *diploidná* (2**n**).

Haploid
-------

Bunky, v ktorých sa nachádza práve jedna sada chromozómov (z každého páru jeden), sa nazývajú *haploidné* (**n**). Haploidné bunky vznikajú z diploidných procesom zvaným meióza. 

Haploidné sú najčastejšie pohlavné bunky (gaméty). Pri spájaní spermie (**n**) a vajíčka (**n**) vzniká opäť diploidná zygota (2**n**).

Haplodiploid
------------

Termínom *haplodiploid* sa označuje biologický druh, v ktorom jedno pohlavie (najčastejšie samičie) je diploidné a druhé (samčie) je haploidné. Príkladom môže byť blanokrídly hmyz (*Hymenoptera*), ako sú mravce, včely a osy. Včelia kráľovná si po celý život uchováva spermie svojich partnerov vo zvláštnych váčkoch a môže ovplyvniť, či nakladie oplodnené vajíčko (2**n**) alebo neoplodnené vajíčko (**n**). Z oplodnených vajíčok sa liahnu ďalšie kráľovné (samičky) alebo diploidné samičie robotnice. Z neoplodnených vajíčok sa liahnu haploidné samce (trúdy).

Polyploid
---------

Bunka, ktorá obsahuje v jadre viacero úplných základných sád chromozómov, sa nazýva *polyploidná* (**n** > 2). Označuje sa potom ako bunka

* triploidná (3**n**),
* tetraploidná (4**n**), atď.

Aneuploid a euploid
-------------------

Bunka (alebo organizmus), ktorá obsahuje nenormálny, respektíve neceločíselný počet sád chromozómov, sa nazýva *aneuploid*. Opakom je *euploid* – bunka, ktorá obsahuje správny, celočíselný počet sád chromozómov.

Najčastejším príkladom aneuploidie u človeka je trizómia 21. chromozómu (chromozóm č. 21 nie je v jadre prítomný vo dvoch, ale v troch kópiách). Ploidia takejto bunky je 2**n** + 1. Dôsledkom takejto trizómie je ochorenie zvané Downov syndróm. Ďalšie možné aneuploidie zlúčiteľné so životom sú trizómia 18. chromozómu (Edwardsov syndróm) a trizómia 13. chromozómu (Patauvov syndróm). Trizomie iných autozómov nie sú u človeka zlúčiteľné so životom.

Riziko aneuploidií u človeka stúpa s rastúcim vekom matky. Je to preto, že dokončenie meiotického delenia prebieha až po ovulácii vajíčka. Čím dlhší čas uplynul od vzniku vajíčka po jeho ovuláciu, tým väčšiemu množstvu nepriaznivých vplyvov bolo vajíčko vystavené a tým väčšie je riziko na nerovnomernú distribúciu chromozómov.

Pozri aj
--------

* karyotyp
**Hydrostatický tlak** v kvapalinách a plynoch (**aerostatický tlak**) je tlak spôsobený ich hmotnosťou. V gravitačnom poli zeme pôsobí tiaž silou na vrstvy pod nimi. Gravitačná sila prepočítaná na plochu vyjadruje hydrostatický tlak v danej(hĺbke).

{\displaystyle p=\varrho .g.h}
kde

* {\displaystyle \varrho } je hustota kvapaliny alebo plynu

{\displaystyle g\,} je tiažové zrýchlenie (na Zemi 9,81 m.s−2 , no často sa používa zaokrúhlená hodnota 10 )

* {\displaystyle h\,} je hĺbka (výška kvapalinového alebo plynného stĺpca), v ktorej chceme hydrostatický tlak vypočítať.

Na kvapalinu, ktorá sa nachádza v tiažovom poli Zeme, pôsobí tiažová sila. Táto sila má rovnaký vplyv ako ktorákoľvek iná vonkajšia sila pôsobiaca na kvapalinu. Voľný povrch (hladina) kvapaliny sa snaží zaujať takú polohu, aby bol kolmý ku vonkajšej sile, teda k tiažovej sile. Výsledkom je skutočnosť, že voľný povrch (pokojnej) kvapaliny je vždy kolmý k tiažovej sile. Napr. v nádobách je voľná hladina kvapaliny vždy vodorovná, hladiny veľkých vodných plôch (napr. oceánov) sú zakrivené ako povrch Zeme a pod.

Hydrostatickým tlakom *tlačí* kvapalina na telesá do nej ponorené, na steny nádoby v ktorej je umiestnená. Hydrostatický tlak závisí priamo úmerne od *hĺbky* kvapaliny (výške kvapalinového stĺpca), *hustoty* kvapaliny a od *gravitačnej konštanty*. Nezáleží teda na množstve (hmotnosti a objeme) kvapaliny.

Hydrostatický tlak pôsobí *všetkými smermi* kvôli rozkladu síl medzi časticami kvapaliny do rôznych smerov.

Obdoba hydrostatického tlaku pôsobiaceho v kvapalinách sa vyskytuje tiež v plynoch, kde sa označuje ako **aerostatický tlak**, ktorý je opísaný barometrickou rovnicou.

Označovanie
-----------

* Značka: *ph*
* Základná jednotka SI: pascal, skratka *Pa*
* Ďalšie jednotky: pozri Tlak

Matematické vyjadrenie
----------------------

Pokiaľ je v nádobe o priereze S so zvislými stenami kvapalina do výšky {\displaystyle h}, je objem kvapaliny v nádobe {\displaystyle V=S.h}. Ak je hustota kvapaliny {\displaystyle \varrho }, je hmotnosť kvapaliny v nádobe {\displaystyle m=V.\varrho }. Tiažová sila pôsobiaca na dno nádoby je {\displaystyle G=m.g=S.h.\varrho .g}. Tlak pri dne nádoby má teda hodnotu {\displaystyle p={\frac {G}{S}}=\varrho .g.h}. 

Hydrostatický tlak v hĺbke {\displaystyle h} pod hladinou kvapaliny o hustote {\displaystyle \rho } môžeme zapísť v tvare

{\displaystyle p=\varrho .g.h\,}
hydrostatický tlak v reálnej kvapaline na zemskom povrchu je súčet hydrostatického tlaku kvapaliny a atmosférického tlaku vzduchu

{\displaystyle p=p\_{h}+p\_{a}=\varrho \cdot g\cdot h\ +p\_{a}}
kde ph je hydrostatický tlak kvapaliny a pa je atmosférický tlak

Hydrostatický tlak závisí na hĺbke {\displaystyle h} kvapaliny, na hustote kvapaliny {\displaystyle \varrho } a na tiažovom zrýchlení {\displaystyle g}.

Pozri aj
--------

* Tlak
* Mechanika tekutín
* Atmosférický tlak
**Želiar** (iné názvy: **hofier, hofer, hošták**) bol v čase poddanstva príslušník najchudobnejšej vrstvy poddanského obyvateľstva - poddaný, ktorý vlastnil v danom sídle iba malú (alebo žiadnu) poľnohospodársku pôdu v intraviláne (maximálny rozsah pôdy pre definíciu želiara bol neskôr upresnený na 1/8 poddanskej usadlosti). Ak želiar nemal vlastné obydlie nazýval sa aj **podželiar, podludník, hofier (v užšom zmysle)**, ak mal vlastné obydlie nazýval sa aj **domkár, chalupník, komorník, želiar (v užšom zmysle)** či **záhradník** (lat. *inquilinus*).

V širšom zmysle sa medzi želiarov počítali aj ľudia neschopní fyzickej práce, bezmajetné vdovy poddaných, starci, remeselníci, obchodníci, ako aj Židia, ktorí nemali práva na držbu pozemku, ďalej chorí, invalidi a podobne.

Výraz želiar pochádza z maďarských textov; hofi(e)r z nemeckých; domkár, komorník, podludník, záhradník zo slovenských. Jednotlivé výrazy na označenie želiara sa líšia aj podľa regiónu Slovenska.

Želiari sa vyvinuli na šoltýstvach; šoltýsi si totiž najímali ľudí, ktorí za určitú mzdu alebo za náhradu v naturáliách obsluhovali svojho zamestnávateľa. Niektorí zámožnejší sedliaci mali podľa príkladu šoltýsov na svojej osadlosti takisto želiarov.

Postavenie a povinnosti želiarov upravovali rôzne zákony. Napr. podľa Tereziánskeho urbára komorníci odvádzali ročne zemepánovi 1 zlatý domovej dane a 18 dní ručnej práce a podludníci odvádzali len 12 dní ručnej práce do roka. Do 17. storočia sa od podželiarov robota nevyžadovala.

Na zmluvných želiarov sa nevzťahoval zákon o zrušení poddanstva z roku 1848 ani urbársky patent z roku 1853, vykúpenie z ich služobných povinností umožnil až zákon z roku 1896.

Z vrstvy želiarov vznikla v druhej polovici 19. storočia vrstva deputátnikov - pozri deputátnici.

Zdroje
------

*
**Podturňanskovci** alebo **Podturňanskí** (dobovo v základnom tvare: *de Pothornya, de Thornallya, Poturnyansky, Potturnyanszky, Pottornyay*) boli uhorský šľachtický rod pôvodom z Podturne. Členovia rodu žijúci v severných stoliciach Uhorska boli prevažne slovenskej národnosti.

História rodu
-------------

Za predkov rodu sa tradične považujú českí rytieri Hauk, Beuch a Polko, ktorí v roku 1230 získali kráľovské donácie na Liptove. Rod Podturňanských má spoločný pôvod s rodmi Smrečiansky, Svätojánsky, Trstiansky a Pongrác, keďže všetky založili potomkovia českého šľachtica Vavrinca, ktorý sa vyznamenal v bojoch s Tatármi.

Zakladateľom rodu Podturňanských sa stal Vavrincov vnuk Mikuláš, ktorý sa spomína v rokoch 1286 – 1323. Mikulášovým synom Pavlovi a Alexandrovi neskôr pripadli obce Liptovský Peter, Jamník, Čutkovo, Danišovo, Svätý Duch, Vavrišovo, Jakubovany a Podtureň. Rod sa rýchlo rozrastal, pretože už v druhej polovici 14. storočia sa jeho príslušníci usadili aj v Temešskej, Boršodskej, Komárňanskej, Trenčianskej, Spišskej a Šarišskej stolici. Donáciou zo 14. septembra 1474 kráľ Matej Korvín potvrdil staršie donácie rodu a pridal k nim aj ďalšie obce v Boršodskej župe.

Známi príslušníci rodu
----------------------

* Mikuláš Podturňanský (14. storočie) – kastelán hradu Zadar
* František Podturňanský (15. – 16. storočie) – kapitán Liptovského hrádku
* Štefan Podturňanský (16. storočie) – spišský podžupan, majiteľ hradu v Nedeci
* Baltazár Podturňanský (17. storočie) – spišský zapisovateľ
* Samuel Podturňanský (1752 – 1829) – vedúci riaditeľstva banskej komory v Boci
* Ondrej Podturňanský (19. storočie) – od roku 1846 plukovník rakúskej armády, od roku 1852 generál a mestský veliteľ Trnavy
* Eduard Podturňanský (1832 – 1881) – člen kráľovskej telesnej stráže cisára Ferdinanda I.

Rodový erb
----------

Erb rodu Podturňanských tvorí štít s listovou korunou, nad ktorou je kolmo postavené obrnené rameno s trúbkou a nad nimi hviezda. Klenotom je štítové znamenie nad prilbou. Prikrývadlá sú strieborno-červené a zlato-modré.

Referencie
----------

1. 1 2 3  VÍTEK, Peter; STRUHÁR, Víťazoslav; CHURÝ, Slavko. *Podtureň 1331 – 2002*. 1. vyd. Poprad : Marmota press pre Obecný úrad Podtureň, 2002. 146 s. ISBN 80-967055-8-X.
2. ↑   *Program hospodárskeho a sociálneho rozvoja obce Podtureň. Programovacie obdobie 2008 – 2017*. [s.l.] : [s.n.].

Ďalšia literatúra
-----------------

* PODTURIANSKY. In: NOVÁK, Jozef; VÍTEK, Peter. *Lexikón erbov šľachty na Slovensku*. Ilustrácie Ladislav Čisárik. Zväzok II : Liptovská stolica : zemianske rody podľa Matiašovského zbierky erbov. Bratislava : Hajko & Hajková, 2004. 175 s. ISBN 80-88700-60-4. S. 101.
Umelecké znázornenie Býka
**Býk** (*Taurus*) oh yeaaah je astrologické znamenie, ktoré je asociované s rovnomenným súhvezdím. V tropickom zvieratníku sa v ňom Slnko nachádza od 21. apríla do 20. mája, v siderickom zvieratníku v súčasnosti od 13. mája do 19. júna. Znamenie Býk je tradične späté s planétou Venuša. Opačným znamením Býka je Škorpión a tieto dve znamenia sú vo všeobecnosti považované za sexuálne najcitlivejšie zo všetkých znamení.

V babylonskom kalendári tomuto znameniu zodpovedá mesiac *Araḫ Ājaru***.**

Niektorí významní ľudia narodení v tomto znamení
------------------------------------------------

Adele

Audrey Hepburnová

Bono Vox

David Beckham

Honoré de Balzac

Jack Nicholson

Jiřina Bohdalová

Laetitia Castová

Natalia Oreirová

Penélope Cruzová

Pierce Brosnan

Renée Zellwegerová

Referencie
----------

1. ↑  W. Muss-Arnolt (1892). „The Names of the Assyro-Babylonian Months and Their Regents". Journal of Biblical Literature. 11 (1): 76. doi:10.2307/3259081. hdl:2027/mdp.39015030576584. JSTOR 3259081. S2CID 165247741.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Býk (znamenie)**

| * z
* d
* u
Znamenia zvieratníka |
| --- |
| 
* Baran
* Býk
* Blíženci
* Rak
* Lev
* Panna
* Váhy
* Škorpión
* Strelec
* Kozorožec
* Vodnár
* Ryby

 |
| Astrológia · Astronómia |
**Planckov čas** *t*P je jednotka času definovaná a zavedená Maxom Planckom používaná najmä v kvantovej fyzike. Planckov čas je považovaný za najkratší možný časový interval.

{\displaystyle t\_{P}={\sqrt {\frac {\hbar G}{c^{5}}}}\approx 5,391\,21(40)\cdot 10^{-44}\ \mathrm {s} }
* {\displaystyle \hbar } je redukovaná Planckova konštanta (*h*/2π, tiež nazývaná Diracova konštanta)
* *G* je gravitačná konštanta
* *c* je rýchlosť svetla vo vákuu

Dve čísla umiestnené v zátvorkách značia neistotu (štandardnú odchýlku) posledných dvoch cifier hodnoty.

Planckov čas je doba potrebná na pohyb fotónu po dráhe rovnajúcej sa Planckovej dĺžke (cca 1,6 · 10−35 m), preto je považovaný za *kvantum času*. Odhadovaný vek vesmíru podľa teórie veľkého tresku (4,31 · 1017 s) vyjadrený v Planckovom čase je približne 8 · 1060 tP.

Doteraz najkratší zmeraný časový interval je približne 100 attosekúnd (10−16 s), čo je takmer 2 · 1027krát viac než Planckov čas.

Referencie
----------

1. ↑  **BBC news**, *Shortest time interval measured*

| * z
* d
* u
Planckove jednotky |
| --- |
| Základné Planckove jednotky | 

Planckov čas **·** 
Planckova dĺžka **·** 
Planckova hmotnosť **·** 
Planckov náboj **·** 
Planckova teplota
 |
| Odvodené Planckove jednotky | 

Planckova energia **·** 
Planckova sila **·** 
Planckov výkon **·** 
Planckova hustota **·** 
Planckova uhlová frekvencia **·** 
Planckov tlak **·** 
Planckov prúd **·** 
Planckovo napätie **·** 
Planckova impedancia
 |
**Heisenbergov princíp neurčitosti** (iné názvy: **princíp neurčitosti**, **Heisenbergov princíp**) je jeden zo základných termínov kvantovej mechaniky (ktorý objavil a formuloval Werner Heisenberg). Podľa tohto princípu isté dvojice pozorovateľných veličín (ako napr. poloha a hybnosť alebo čas a energia) nemôžu byť súčasne známe s vyššou presnosťou než aká je daná hornou hranicou vyjadrenou pomocou Planckovej konštanty. Čím presnejšie zmeriame jednu veličinu, tým nepresnejšie zmeriame druhú veličinu.

Fenomenologické vysvetlenie
---------------------------

Dôsledkom princípu je skutočnosť, že nie je možné teoreticky ani experimentálne určiť polohu a hybnosť častice súčasne. V každodennom svete sa ale s týmto dôsledkom nestretávame vzhľadom na veľmi malú hodnotu Planckovej konštanty. 

V kvantových systémoch však hrá princíp významnú rolu. Ak chceme preto veľmi presne lokalizovať časticu, potom môžeme použiť svetlo s krátkou vlnovou dĺžkou. Čím nižšiu vlnovú dĺžku svetla však na lokalizáciu použijeme, tým väčšiu energiu má samotný fotón, tým pádom, má fotón aj väčšiu hybnosť. Avšak túto hybnosť (alebo jej časť) počas merania polohy fotón odovzdá samotnej častici, čím výrazne zmení jej hybnosť.

Ak by sme pokus spravili naopak, t. j. chceli by sme poznať presnú hybnosť, musíme použiť svetlo s nízkou energiou, čiže veľkou vlnovou dĺžkou. Tým by ale došlo k veľmi nepresnému určeniu polohy častice.

Matematická formulácia
----------------------

Súčin štandardných odchýlok Δ*x* a Δ*p* merania polohy a hybnosti danej častice je podľa Heisenbergovho princípu neurčitosti viazaný nasledujúcim vzťahom:

{\displaystyle \Delta x\Delta p\geq {\frac {h}{2\pi }}}
pričom *{\displaystyle \hbar }* je tzv. redukovaná Planckova konštanta. Podobne je obmedzená aj presnosť v simultánnom určení času {\displaystyle t} a energie {\displaystyle E}:

{\displaystyle \Delta t\Delta E\geq {\frac {h}{2\pi }},}
či napríklad uhla {\displaystyle O\_{i}} a momentu hybnosti {\displaystyle J\_{i}} daného objektu:

{\displaystyle \Delta O\_{i}\Delta J\_{i}\geq {\frac {h}{2\pi }}}
Vo všeobecnosti platí princíp neurčitosti pre všetky operátory pozorovateľných veličín, ktoré navzájom nekomutujú.

Externé odkazy
--------------

* The Uncertainty principle. In: *Stanford encyclopedia of philosophy*
**Keplerove zákony** sú tri pravidlá týkajúce sa pohybov telies v slnečnej sústave, ktoré na základe astronomických pozorovaní formuloval Johannes Kepler. Rovnako ako platia pre planéty v slnečnej sústave ich môžeme použiť aj pre ľubovoľne iné sústavy obiehajúcich telies (napr. pre mesiace Jupitera).

Tieto zákony boli dôležitým východiskom pre Isaaca Newtona pri jeho formulovaní zákonov gravitácie a z Newtonovho gravitačného zákona je možné všetky tri Keplerove zákony odvodiť pomocou diferenciálneho počtu. Pri ich hľadaní boli pre Keplera dôležité pozorovania Tycha Braheho, ktoré mu tento odkázal po svojej smrti (spolu totiž predtým spolupracovali). Prvé dva zákony publikoval Kepler v roku 1609 v diele *Astronomia Nova* (Nová astronómia), tretí zákon pridal v roku 1619 v diele *Harmonices Mundi* (Harmónie sveta).

Prvý Keplerov zákon
-------------------

```
Planéty obiehajú okolo Slnka po eliptických trajektóriách s malou výstrednosťou, v ktorých sa Slnko nachádza v jednom spoločnom ohnisku.
```

Od dôb gréckych filozofov bola kružnica považovaná za dokonalý útvar, preto vystupovala vo všetkých modeloch slnečnej sústavy. I v tých, ktoré mali v strede Zem (najznámejším je **Ptolemaiov** model) i v **Kopernikovom** heliocentrickom systéme. Predpoklad o eliptických dráhach je preto veľkou zmenou v astronomickom svetonázore.

Druhý Keplerov zákon
--------------------

```
Sprievodič (spojnica Slnka a planéty) opíše za rovnaký čas vždy rovnakú plochu.
```

Použitím tohto zákona môžeme zistiť, že rýchlosť planét blízko Slnka (kedy je sprievodič kratší) je väčšia ako keď je planéta ďaleko od Slnka. Druhý Keplerov zákon je priamym dôsledkom zákona zachovania momentu hybnosti planéty. Moment hybnosti {\displaystyle L} sa počíta podľa vzťahu:

{\displaystyle L=mrv\_{k},}
kde {\displaystyle m} je hmotnosť planéty, {\displaystyle r} je momentálna vzdialenosť od Slnka a {\displaystyle v\_{k}} je zložka rýchlosti kolmá na spojnicu Slnko-planéta. Obsah vykreslený sprievodičom planéty za jednotku času je pritom rovný {\displaystyle {\frac {rv\_{k}}{2}}}, je teda priamo úmerný momentu hybnosti. Preto keďže tento ostáva konštantný, aj obsah opísaný sprievodičom za jednotku času je konštantný.

Tretí Keplerov zákon
--------------------

```
Pomer druhej mocniny obežnej doby planéty a tretej mocniny jej strednej vzdialenosti od Slnka má pre všetky planéty rovnakú hodnotu.
```

V skutočnosti platí tento Keplerov zákon iba približne a to vďaka tomu, že hmotnosť Slnka je omnoho väčšia než hmotnosť planét. Presný vzťah pre dobu obehu telesa s hmotnosťou {\displaystyle m\_{2}} okolo telesa s hmotnosťou {\displaystyle m\_{1}} má tvar

{\displaystyle {\frac {T^{2}}{a^{3}}}={\frac {4\pi ^{2}}{\varkappa (m\_{1}+m\_{2})}}}
Keď je napríklad hmotnosť {\displaystyle m\_{2}} zanedbateľná, pomer {\displaystyle {\frac {T^{2}}{a^{3}}}} závisí iba od gravitačnej konštanty {\displaystyle \varkappa } a hmotnosti centrálneho telesa {\displaystyle m\_{1}}. Preto keď okolo neho obieha viacero telies s malou hmotnosťou, podiel {\displaystyle {\frac {T^{2}}{a^{3}}}} je pre všetky telesá prakticky rovnaký.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Fyzikálny portálAstronomický portál |
Diagram znázorňujúci tlakové pomery v reálnom roztoku zložiek A a B. Vyznačené sú pozitívne odchýlky od priamok.
**Raoultov zákon** vyjadruje vzťah medzi zložením kvapaliny a zložením pár nad ňou. Zákon odvodil francúzsky chemik François-Marie Raoult. 

Raoultov zákon hovorí, že parciálny tlak ({\displaystyle p\_{A}}) nasýtenej pary zložky *A* nad jej roztokom sa rovná tlaku nasýtenej pary zložky *A* nad čistým rozpúšťadlom (t. j. látka *A*) násobený molovým zlomkom látky *A* v roztoku ({\displaystyle x\_{A}}):

{\displaystyle p\_{A}=p\_{A}^{0}\cdot x\_{A}}
Zo vzťahu vyplýva, že medzi parciálnym tlakom zložky a molovým zlomkom tejto zložky platí priama úmernosť. Konštantou úmernosti je tlak {\displaystyle p\_{A}^{0}}, ktorý je pre každú látku charakteristický a jeho hodnota vyjadruje prchavosť danej zložky. 

Diagram znázorňujúci tlakové pomery v ideálnom roztoku zložiek A a B. Zložka A má nižšiu teplotu varu, preto je prchavejšia (vytvára pri danej teplote vyšší tlak nasýtených pár).Priama úmernosť platí len pre ideálne roztoky, reálne roztoky vykazujú pozitívne aj negatívne odchýlky od Raoultovho zákona.

Raoultov zákon pre dvojzložkovú sústavu
---------------------------------------

Tlak pár nad dvojzložkovým roztokom je tvorený dvoma parciálnymi tlakmi týchto zložiek. 
Pre zložku A platí:

{\displaystyle p\_{A}=p\_{A}^{0}\cdot x\_{A}}
a pre zložku B platí:

{\displaystyle p\_{B}=p\_{B}^{0}\cdot x\_{B}}
Celkový tlak pár nad roztokom je rovný súčtu parciálnych tlakov jednotlivých zložiek:

{\displaystyle p=p\_{A}+p\_{B}\,}
a po dosadení:

{\displaystyle p=p\_{A}^{0}\cdot x\_{A}+p\_{B}^{0}\cdot x\_{B}}
*T-x* diagram ideálneho dvojzložkového roztoku. Ak je teplota a zloženie sústavy dané bodom C, potom zloženie pár je dané bodom A a zloženie kvapaliny je dané bodom B.
Keďže pre dvojzložkovú sústavu, musí pre molárne zlomky platiť {\displaystyle x\_{B}=1-x\_{A}}, po dosadení a úprave dostaneme:

{\displaystyle p=x\_{A}(p\_{A}^{0}-p\_{B}^{0})+p\_{B}^{0}\cdot }
Táto rovnica je rovnicou priamky, ktorej smernicou je {\displaystyle (p\_{A}^{0}-p\_{B}^{0})} a kvocientom je {\displaystyle p\_{B}^{0}}. Dokazuje, že celkový tlak pár nad dvojzložkovou sústavou je lineárne závislý od jej zloženia. Matematicky sme v podstate sčítali dve rôznobežné priamky a výsledkom je opäť priamka.

Vieme, že molárny zlomok ({\displaystyle y}) zložky v parách (t. j. plynnej fáze) je rovný podielu parciálneho tlaku zložky a celkového tlaku v sústave:

{\displaystyle y\_{A}={\frac {p\_{A}}{p}}={\frac {p\_{A}^{0}\cdot x\_{A}}{p}}}
Tento vzťah však už ani v ideálnom roztoku nie je rovnicou priamky, ale krivky.

Aplikácia Raoultovho zákona
---------------------------

Zo závislosti tlaku pár od zloženia kvapalnej aj plynnej fázy je vyplýva, že koncentrácia prchavejšej zložky je v plynnej fáze vyššia než v kvapalnej. Práve tento jav je základom separačných metód ako sú destilácia alebo rektifikácia.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Fyzikálny portálChemický portál |
Súradnice: 81°50′35″S 59°14′22″V﻿ / ﻿81,843056°S 59,239444°V﻿ / 81.843056; 59.239444

**Mys Fligeli** (rus. Мыс Флигели) je najsevernejším bodom Európy aj celej Eurázie. Nachádza sa na severnom pobreží Rudolfovho ostrova v Zemi Františka Jozefa.

Od Severného pólu ho delí 911 km. Pomenovaný je po rakúskom kartografovi Augustovi von Fligelymu. Mys bol objavený počas Rakúsko-uhorskej expedície k severnému pólu dňa 12. apríla 1874 pri druhej prieskumnej ceste na saniach, ktorej sa zúčastnili Julius von Payer, Eduard Orel a námorník Antonio Zaninovich. V roku 2003 bol na myse vztýčený kríž zo smrekovcového dreva.

Referencie
----------

1. ↑  PAYER, Julius. *V ledovém zajetí*. Ed. Jaroslav Hošek. Praha : Orbis, 1969. 292 s.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Mys Fligely na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Crown Prince Rudolf Island and the Convent Mayerling (po anglicky)

Súradnice: 81°50′35″S 59°14′22″V﻿ / ﻿81,8430556°S 59,2394444°V﻿ / 81.8430556; 59.2394444
**Carlo Rovelli** (\* 3. máj 1956, Verona, Taliansko) je taliansky teoretický fyzik a spisovateľ.

Životopis
---------

Narodil sa vo Verone. V 70. rokoch bol aktívny v študentských hnutiach na talianskych univerzitách. Spoluzaložil dve rozhlasové stanice veo Verone a v Bologni.

V roku 1981 promoval na Bolonskej univerzite a na doktorát odišiel na Padovskú univerzitu. Odmietal vojenskú službu a preto bol v roku 1987 krátko zadržiavaný. Zastával postdoktorandské pozície na univerzitách v Ríme, Terste a na Yale University. Od roku 1990 do roku 2000 pracoval na univerzite v Pittsburghu.

Od roku 2000 žije vo Francúzsku. Pôsobí na univerzitách v Marseille, v rokoch 2000 – 2011 na *Université de la Méditerranée Aix-Marseille II*, od roku 2012 na *Université d'Aix-Marseille*. Zastáva aj miesto pričleneného profesora na katedre histórie a filozofie vedy University of Pittsburgh.

Ťažisko jeho práce je v oblasti kvantovej gravitácie, kde patrí medzi zakladateľov teórie kvantovej gravitácie slučky.

Spolupracuje s viacerými talianskymi novinami, najmä s kultúrnymi prílohami *Corriere della Sera*, *Il Sole 24 Ore* a *La Repubblica*. Jeho populárna vedecká kniha *Sedem krátkych lekcií o fyzik*e bola preložená do 41 jazykov a predalo sa viac ako milión kusov po celom svete.

V roku 2019 ho zaradil časopis *Foreign Policy* na zoznam 100 najvplyvnejších globálnych mysliteľov.

Referencie
----------

1. ↑  Carlo Rovelli, "Fatti Nostri".
2. ↑  Carlo Rovelli, "Cos'è il tempo? Cos'è lo spazio?".
3. ↑   *Scrittore Carlo Rovelli* [online]. [Cit. 2016-08-16]. Dostupné online. (taliansky)
4. ↑   *Resume* [online].. Dostupné online.
5. ↑  LAURENT, Lionel. *Is Time Just A Trick Of The Mind?* [online]. Forbes.com, 29 February 2008, [cit. 2011-01-04]. Dostupné online.
6. ↑   *Carlo Rovelli forecasts the future* [online]. New Scientist, [cit. 2011-01-04]. Dostupné online.
7. ↑  Carlo Rovelli. *Carlo Rovelli: 'I felt the beautiful adventure of physics was a story that had to be told'* [online]. 2017-07-25, [cit. 2018-04-05]. Dostupné online. (po anglicky)
8. ↑   *2019 Global Thinkers* [online]. 2019-01-12. Dostupné online. (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Carlo Rovelli**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
* Introduction to Loop Quantum Gravity
* Carlo Rovelli: *A Dialog on Quantum Gravity*
* *Loop Quantum Gravity* by Carlo Rovelli
* Quantum Gravity
* *Curriculum Vitae et Studiorum* Archivované 2021-08-13 na Wayback Machine

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Carlo Rovelli na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 14648625h
* GND: 118023772
* ISNI: 0000 0001 2124 7940
* LCCN: n2004000044
* NK ČR: jx20041124011
* ORCID: 0000-0003-1724-9737
* Scopus: 7005495553
* SNK: 159428
* VIAF: 24860754
* WorldCat: lccn-n2004000044
Bitka fašiangov s pôstom
Chodenie s klátom na Popolcovú stredu
**Fašiangy** (iné názvy: **fašiang**; nárečovo: *fašianok*; zastarano: *fašang(y)*, *fašäng*, *fašank*, *faršongy*, *faršongy*, *foršangy*, *mäsopust*, *masopust*) je obdobie od Troch kráľov až do polnoci pred Popolcovou stredou. Potom nasleduje 40 dňový pôst (zavedený až koncom 4. storočia kresťanskou cirkvou) až do Veľkého piatku. Je to prechodné obdobie (v obyčajovom cykle) medzi zimou a jarou.

Názov
-----

Podľa prameňov z obdobia Veľkej Moravy sa u nás v 9. storočí používal termín mjasopust (koniec jedenia mäsa pred pôstom). V Česku sa toto slovo zachovalo ako masopust, na Slovensku sme však neskôr prebrali nemecký názov fašiangy (nem. *der Fasching*) .

Fašiangy na dedine
------------------

Oslavy fašiangov sa regionálne líšili, aj keď sa vyskytovali aj spoločné črty. Napríklad v regióne Liptov a v obci Čičmany sa varila praženica, na ktorú bola pozvaná celá dedina. Mládenci najprv týždeň pred zábavou chodili po dedine a pozývali dievčatá, ale aj starších. Pri tejto obchôdzke nezabudli zozbierať vajíčka a slaninu. Praženicu väčšinou pripravovala richtárka, potom sa začínala zábava, na ktorej boli aj pražené šišky, karamel, závin, huspenina a ďalšie miestne špeciality. V Honte bolo zvykom robiť pálenku. Chlapci chodili po dedine a vyberali zrno, taktiež spojené s obchôdzkami za dievčatami a pýtaním slaniny, klobásy a niekde im dali aj údené mäso. Všetko sa odnieslo na priadky, kde dievčatá pripravili pohostenie. Fašiangy sa končili v utorok o polnoci.

Fašiangy v meste
----------------

Robili ich remeselnícke cechy. Teda skôr sa tu konali zábavy, ktorých hlavnými organizátormi boli tovariši. Väčšinou sa konali v dome majstra, pretože tu sa vítali noví tovariši, ktorým bolo poskytnuté krátkodobé ubytovanie. V tomto období sa zvykli stávať z učňov tovariši. Museli však uspieť v rôznych skúškach. Napríklad v Kežmarku bolo typické kúpanie v studenej a potom teplej vode, nosenie na žrdi  atď. Jednotlivé cechy konali sprievody a snažili sa o čo najväčšiu atraktívnosť.ZRZTRZR Mlynári behali na chodúľoch, debnári krútili nad hlavami obručami a podobne. Remeselnícke fašiangové zvyky zanikli pred 1. svetovou vojnou.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Fašiangy**

Zdroje
------

1. ↑  fašiangy. In:  *Slovník slovenského jazyka*. Ed. Štefan Peciar. 1. vyd. Diel I. a – k. Bratislava : Vydavateľstvo Slovenskej akadémie vied, 1959. 815 s. Dostupné online. S. 391.
2. ↑  fašiang. In:  *Historický slovník slovenského jazyka*. 1. vyd. Zväzok I A – J. Bratislava : Veda, 1991. 536 s. Dostupné online. ISBN 80-224-0228-1.
3. ↑  mäsopust. In:  *Slovník slovenského jazyka*. Ed. Štefan Peciar. 1. vyd. Diel II. l – o. Bratislava : Vydavateľsto SAV, 1960. 648 s. Dostupné online. S. 117.
4. ↑  masopust. In:  *Historický slovník slovenského jazyka*. 1. vyd. Zväzok II K – N. Bratislava : Veda, 1992. 615 s. Dostupné online. ISBN 80-224-0385-7.
5. ↑  fašiangy. In:  *Encyklopédia ľudovej kultúry Slovenska*. Vyd. 1. Zväzok 1. Bratislava : Veda, 1995. 484 s. ISBN 80-224-0234-6. S. 135 – 137.
Akademická maliarka **Mária Medvecká** (\* 11. október 1914, Medvedzie – † 23. apríl 1987, Bratislava) bola slovenská maliarka, predstaviteľka slovenského realistického impresionizmu. 

Pochádzala zo šľachtického rodu Medvecký z Medvedzia a Malého Bysterca.( Medveczky de Medveczei és Kis Bisterczei). 
Po maturite v Košiciach študovala na Pedagogickej akadémii v Bratislave. Pôsobila ako učiteľka v Zubrohlave, Tvrdošíne, Jablonke a Námestove. Po vojne pokračovala v štúdiu na Akadémii výtvarných umení vo Viedni a v Prahe u profesora Želibského. Stala sa maliarkou rodnej Oravy a jej ľudu. Od 50. rokov minulého storočia sa venuje i angažovaným témam socialistického realizmu obrazmi industrializácie a budovania socialistickej spoločnosti. Je autorkou bankovky v hodnote 10 Kčs, ktorá platila v Česko-Slovensku v rokoch 1961 – 1988.
Výber jej celoživotného diela sa nachádza v Galérii Márie Medveckej, sprístupnenej verejnosti v roku 1979 na Medvedzí.

Dielo
-----

* Vietor na strniskách
* Deti mieru
* Žena s kohútom
* Partizánska mať
* Natieračský učeň

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑   Oravské dievčatá boli v peňaženkách Čechoslovákov - na desaťkorunáčkach. *SME*, 9.11.2009. Dostupné online.
3. ↑  LAB.SNG. *Mária Medvecká – Natieračský učeň* [online]. Web umenia, [cit. 2022-01-27]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Profil na osobnosti.sk
* Diela autorky v katalógu Web umenia Slovenskej národnej galérie
* Galéria Márie Medveckej
* Diela autorky v galérii Art Invest Group

Autoritné údaje: * abART: 943
* GND: 121463621
* ISNI: 0000000078624586
* LCCN: n78052184
* NK ČR: xx0022726
* SNK: 151000
* ULAN: 500163057
* VIAF: 27927990
* Web umenia: 6481
* WorldCat: lccn-n78052184
**Michal Matunák** (\* 17. júl 1866, Šurany - † 5. december 1932, Kremnica) bol rímskokatolícky kňaz, historik, archivár.

Rodina
------

* otec Imrich Matunák
* matka Katarína rod. Augustínová

Životopis
---------

Ľudovú školu navštevoval v Šuranoch, neskôr študoval na gymnáziách v Nových Zámkoch, Banskej Štiavnici, maďarskom Egri. Následne študoval teológiu na univerzite v Budapešti, prihlásil sa na vysokú bohosloveckú školu v Banskej Bystrici, kde bol v roku 1891 vysvätený za rímskokatolíckeho kňaza. V rokoch 1894-1898 bol kaplánom v Kremnici, v rokoch 1898-1902 bol riaditeľom ľudovej školy v Krupine, v rokoch 1902-1922 pôsobil ako rímskokatolícky kňaz a dekan v Brezne, od roku 1922 bol archivárom mesta Kremnica. 

Popri teológii študoval na univerzite aj cirkevnú hudbu a najmä históriu, ovládal niekoľko jazykov (aj turečtinu). Bol členom historického odboru i výboru Matice slovenskej a Muzeálnej slovenskej spoločnosti. Počas pôsobenia ako kaplán v Kremnici ho do archívnej práce zasvätil historik Pavol Križko. Zbieral ľudové a historické piesne (najmä z obdobia uhorsko-tureckých bojov a stavovských povstaní), skúmal a zdokumentoval historický vývoj miest, v ktorých pôsobil (Šurany, Nové Zámky, Vígľaš, Krupina, Kremnica. Zaslúžil sa najmä o opísanie historického vývoja mesta Kremnica, spracoval mnoho prameňov k otázke uhorsko-tureckých vojen v 16. a 17. storočí. V Krupine založil miestne múzeum a usporiadal mestský archív. Bol aj tajomníkom Hontianskej muzeálnej spoločnosti. Počas pôsobenia v Brezne sa na dlhší čas organizačne i publikačne odmlčal.

Zaoberal sa aj otázkami starších slovenských dejín so zameraním na veľkomoravské obdobie a entogenézu Slovákov. Venoval sa aj botanike, numizmatike a zostavoval herbáre. Svoju numizmatickú zbierku venoval meštianskej škole v Brezne. Pričinil sa aj o vznik miestneho odboru MS v Brezne (1919).

Výber z diela
-------------

* *Z dejín slobodného a hlavného mesta Kremnice.* Kremnica 1928, 541 s.
* *Život a boje na slovensko-tureckom pohraničí.* Bratislava : Tatran, 1983. 316 s.

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000
* *Slovenský biografický slovník*, 4. zv. Martin : Matica slovenská 1990, s. 114 – 115.
* LUKÁČ, M. a kol.: *Krupina.* Banská Bystrica : Štúdio Harmony, 2006. 254 s.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 141

Autoritné údaje: * BnF: 121348728
* GND: 1020911581
* ISNI: 0000 0001 0862 7017
* LCCN: n83306794
* NK ČR: ola2002146335
* SNK: 161625
* VIAF: 2506527
* WorldCat: lccn-n83306794
**Pichnianka** je potok na severovýchodnom Slovensku, na území okresu Snina. Je to pravostranný prítok Pčolinky, meria 5,8 km a je tokom VIII. rádu.

Prameň
------

Tečie v južnej časti Laboreckej vrchoviny, v jej podcelku Papínska brázda, kde pramení na severnom svahu Troch kopcov (437,7 m n. m.) v nadmorskej výške cca 360 m n. m. západne od obce Pichne.

Opis toku
---------

Najprv tečie na východ, zľava priberá krátky prítok, stáča sa na juhovýchod a preteká okrajom spomenutej obce. Z ľavej strany následne priberá Kadlubský potok, pokračuje na juh, pričom koryto potoka sa výraznejšie vlní. Sprava priberá potok z oblasti Vojtane a z doliny Trstená a opätovne sa stáča na juhovýchod. Zľava ešte priberá krátky prítok z juhovýchodného svahu Hrahôrky (427,3 m n. m.) a na severnom okraji mesta Snina, pri mestskej časti Bramhora, ústi v nadmorskej výške približne 227 m n. m. do Pčolinky.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Pčolinky** |
| --- |
| *Pčolinka* → *Cirocha* → *Laborec* → *Latorica* → *Bodrog* → *Tisa* → *Dunaj* |
| Čukalovský potok · Kadlubský potok · Klčský potok · Konopianka · **Pčolinka** · Pichnianka · Podhonský potok · Sninský potok · Vrchpoľský potok |
**Akcia Vír** bol zásah Štátnej bezpečnosti proti členom rehoľnej spoločnosti sv. Františka z Assisi v Česko-Slovensku, ku ktorému došlo 27. marca 1983 na Kvetnú nedeľu.

ŠtB vykonala niekoľko domových prehliadok u františkánov po celom Česko-Slovensku a zhabala náboženskú literatúru, samizdaty, písacie stroje a liturgické predmety. Zatknutých bolo 20 osôb, väčšina z nich bola čoskoro prepustená. Niekoľko františkánov však ostalo vo väzbe pár mesiacov. Obviňovali ich z marenia dozoru nad cirkvami tým, že tajne vstúpili do františkánskeho rádu a vyvíjali v ňom činnosť.

Akcia vyvolala silné protesty hlavne zo zahraničia. Prezidentovi Gustávovi Husákovi poslal protestný telegram generálny predstavený františkánskeho rádu. Prezidentovi poslalo protestný list 87 slovenských aktivistov. V Česku sa 4 000 ľudí podpísalo pod list, v ktorom vyjadrovali solidaritu s väznenými františkánmi.

Pravdepodobne pod tlakom protestov boli v júli 1983 prepustení z väzby aj poslední františkáni a obžaloby boli stiahnuté.

O celej akcii bol v roku 2008 natočený dvojdielny dokumentárny film pod názvom *Akcia Vír*.

Zdroje
------

* SANDTNER, Peter. *30. výročie akcie Vír, zásah proti Františkánom* [online]. Zlaté Moravce: KDH, 2013-03-10, [cit. 2024-01-26]. Dostupné online.
* DUBOVSKÝ, Patrik. Akcia „VÍR". *Pamäť národa* (Bratislava: Ústav pamäti národa), 2007, čís. 02, s. 32 – 44. Dostupné online [cit. 2024-01-26].

Referencie
----------

1. ↑  Dokumentárny film Akcia Vír v česko-slovenskej filmovej databáze
Denár Vratislava II.
**Denár** je pôvodne názov hlavnej striebornej mince rímskej republiky, rímskeho cisárstva, neskôr mnohých mincí v stredoveku a novoveku. Po rozpade Západorímskej ríše totiž rímsky denár prešiel do hospodárskej sústavy nových západoeurópskych ríš a potom aj do stredoeurópskej finančnej sústavy a stal sa základom všeobecného pojmu (nie len strieborného) platidla alebo hlavnej peňažnej jednotky skoro v celej Európe.

Názov *denár* je odvodený z lat. *denarius*, *dena* = desať, pretože sa delil na 10 medených mincí asov. Z latinského denarius je odvodené aj (anglické) slovo penny (značka d) či slovo dinár.

Rímsky denár
------------

Denár bola strieborná minca, ktorá bola prvýkrát razená okolo roku 211 pred Kr. na území Rímskej ríše. 

Pôvodne vážil 4,55 g, neskôr 3,9 g a za vlády Neróna už len 3,4 g. Septimius Severus zvýšil prímes medi v denári na 50 %.

Uhorský denár
-------------

Najstaršie uhorské mince razené zo striebra asi od roku 1000 (v Bratislave s nápisom Preslava Civitas) sa nazývali tiež denáre. Mali pôvodne 80-90 % striebra. Denáre sa razili až do roku 1780 (s typickým obrazom madony), kedy ich razenie ukončila Mária Terézia. V druhej polovici 18. storočia sa razili aj medené denáre. Ako počtová jednotka sa však denár používal aj po roku 1780.

Český denár
-----------

Denár bol názov strieborných mincí razených na území Česka od konca 10. storočia. Do mincovej reformy Břetislava I. v roku 1050 boli denáre tzv. "velkého střížku" s priemerom 18-20 mm a hmotnosťou viac než 1 g. Od roku 1050 až do začiatku razby brakteátov niekedy okolo roku 1217 boli razené denáre "malého střížku" s priemerom 16 mm a hmotnosťou pod 1 g. Na konci razby rýdzosť kovu výrazne poklesla. Razenie denárov zaniklo v Čechách v roku 1300 mincovou reformou Václava II. kedy už medzi ľudom málo obľúbený denár nahradil neskôr veľmi slávny pražský groš.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Denár (minca)**
***Vytie*** (angl. Howl) je básnická zbierka autora Allena Ginsberga vydaná v roku 1957 vo vydavateľstve *City Lights*, ktorého spolumajiteľom je Lawrence Ferlinghetti. Básnická zbierka odštartovala aféru so súdnym procesom, v ktorom sa súdili dve vydavateľstvá (City lights). Lawrence Ferlinghetti vzdoroval úspešne obvineniu iného vydavateľa za urážku mravnosti a verejného vkusu. Tento vyhraný spor priniesol publikácii skvelú reklamu, ktorá spôsobila nebývalý obchodný úspech pri vydávaní poézie v USA. *Vytie* dosiahlo 50-tisícový náklad a stalo sa manifestom nového poetického, sociálneho a filozofického hnutia Beat generation. Navyše spor bol precedensom v prospech všetkých budúcich vydaných diel a slobody umeleckej tvorby. 

Vytie je súbor poém v žánri báseň v próze. Tematicky čerpá z ciest po súdobej Amerike, nevyhýba sa sociálnemu pohľadu ale bez moralizovania. Cieľom Vytia je ukázať pravdivú Ameriku bez zastierania a afektovania. 

Ginsbergove básne v próze majú výrazný znak subjektívneho pohľadu a autobiografie. Básne sú litániami, výpočtom protichodných javov, súborom anafor a paralel. Ginsberg sa vo svojich básňach z 50-tych a 60-tych rokov staval do pozície proroka až mesiáša, napríklad básne *Hymnus* a *Amerika*.

Zdroj
-----

* GINSBERG, Allen: Vytie, vydavateľ Slovenský spisovateľ, rok 1991, ISBN 80-220-0305-0