recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Plavecký stadion Podolí** v Prahe 4 je veľké pražské športové a rekreačné zariadenie ČUS.

Poloha
------

Nachádza v južnej časti hlavného mesta Prahy pri pravom brehu rieky Vltavy v pražskej štvrti Podolí v bývalom Podolskom lome, bezprostredne pod Kavčími horami, neďaleko od podolskej vodárne pri Veslařskom ostrove.

Popis
-----

Jedná sa o veľké centrum plaveckých športov, ktoré zahŕňa krytý bazén o dĺžke 50 metrov a dva vonkajšie bazény, z toho jeden 50 metrov a druhý 33 metrov dlhý. Obidva päťdesiatmetrové bazény majú osem plaveckých dráh. Menší vonkajší bazén je určený pre skoky do vody a vodné pólo. Pri vonkajších bazénoch je k dispozícii tribúna pre 11 853 sediacich divákov. Druhá skokanská veža v areáli sa nachádza pri krytom bazéne. Na štadióne sú pravidelne organizované letné Majstrovstvá Česka v plávaní a od 8. do 12. júla 2009 na štadióne prebiehali Majstrovstvá Európy juniorov v plávaní.

Pre rekreáciu Pražanov sa tu nachádza aj veľký tobogán, detský bazénik, sauny, solária a pod.

Do prevádzky bol uvedený v roku 1965 v bývalom Podolskom vápencovom lome, ktorý po ukončení ťažby vápenca slúžil ako provizórna skládka popola a stavebného odpadu, v jeho areáli sa nachádza prírodná pamiatka Podolský profil. Autorom stavby Plaveckého štadióna v Podolí je významný český architekt Richard Podzemný.

Galéria
-------

* Plavecký stadion Podolí, pohľad z DěvínaPlavecký stadion Podolí, pohľad z Děvína
* Plavecký stadion PodolíPlavecký stadion Podolí

Pozri aj
--------

* Plávanie
* Podolská vodárna
* Kavčí hory
* Podolský lom
* Podolský profil
* Veslařský ostrov
* Žluté lázně

Referencie
----------

1. ↑  World stadiums Plavecký štadión Podolí

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Plavecký stadion Podolí**

Externé odkazy
--------------

* Medzinárodná federácia plaveckých športov (po anglicky)
* Európska plavecká federácia (po anglicky)
* Český svaz plaveckých sportů (po česky)
* Plavecký štadión, Podolí ČSTV (po česky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Plavecký stadion Podolí na českej Wikipédii.*
Capsicum frutescens
**Paprika kríčkovitá** (iné názvy: **paprika kríčková** , **paprika krovitá** , **kajenská paprika** ; lat. *Capsicum frutescens*) je druh čili papričky, ktorý býva niekedy považovaný za príslušníka druhu paprika ročná. Kultivary Capsicum frutescens môžu byť jednoročné alebo kratší čas žijúce trvalky. Majú biele kvety so zelenobielou či zelenožltou korunou a sú opeľované buď hmyzom, alebo sú samoopelivé. Plody rastú vzpriamene a majú kužeľovitý až kopijovitý tvar. Zvyčajne sú veľmi drobné a štipľavé. Dorastajú do dĺžky 10 – 20 mm a priemerom mávajú medzi 3 – 7 mm. Papričky sú počas rastu zvyčajne svetlo zelené a ako dozrievajú, získavajú jasne červenú farbu. Môžu sa však zafarbiť aj inak. V porovnaní s inými druhmi paprík sa Capsicum frutescens vyznačuje menšou paletou tvarov. Možno je to dané nedostatkom šľachtiteľského záujmu pestovateľov v minulosti. Nedávno sa však tento druh začal vďaka značnému množstvu vzpriamených farebných papričiek na kríkoch pestovať na dekoratívne účely.

Rozšírenie
----------

Capsicum frutescens pochádza pravdepodobne z Južnej alebo Strednej Ameriky. Rýchlo sa v tamojších tropických a subtropických oblastiach rozšírila a stále tam divoko rastie. V súčasnosti sa prirodzene vyskytuje vo väčšine Strednej Ameriky aj v severnej a západnej časti Južnej Ameriky. Capsicum frutescens je považovaná za predka druhu *Capsicum chinense*.

Kultivary
---------

Druh Capsicum frutescens zahŕňa nasledujúce kultivary a/alebo variety:

* Piri piri (východ stredná Afriky), zvaná tiež Africký diabol
* Kambuzi (Malawi)
* Malagueta (Brazília)
* Tabasco (Stredná a Južná Amerika, Mexiko, Karibik), vyrába sa z nej rovnomenná omáčka
* Tjabe Rawit (Indonézia), používa sa do pálivých omáčok sambal
* Siling labuyo (Filipíny)
* Xiaomila (provincia Jün-nan), jedna z 3 najpoužívanejších chilli papričiek v Číne

Pozri aj
--------

* Chilli paprička
* Habanero
* Jalapeño

Referencie
----------

1. 1 2  čili. In: Encyclopaedia Beliana
2. ↑  Brigita. *Liečivé rastliny* [online]. liecive.herba.sk, [cit. 2019-08-28]. Dostupné online. Archivované 2019-08-28 z originálu.
3. ↑  paprika. In: Všeobecný encyklopedický slovník M-R 2002, S. 522
4. ↑  čili. In: Slovník cudzích slov (akademický)
5. ↑  ľuľkovité. In: Pyramída

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Paprika kríčkovitá**

Externé odkazy
--------------

* České fórum o pestovaní paprík

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Paprika křovitá na českej Wikipédii.*
**Pandémia** (gr. *πανδημία* zo slov *pan, pantos* = všetko, *demos* = národ, ľud) je rozsiahla epidémia, ktorá sa rozširuje na geograficky rozsiahlom území, dokonca medzi kontinentmi a celosvetovo. Aj pri pandémii sa môžu vyskytnúť ojedinelé oblasti, ktoré nie sú postihnuté: osamelé ostrovy, hlboké horské údolia, pralesy a iné. Naopak pôvodne nepostihnuté oblasti sa vďaka leteckej doprave nakazia. Je to dnes najväčšie nebezpečenstvo šírenia pandémii. Dokázalo sa to aj v roku 2003 v súvislosti so SARS. Kým pre Áziu to bol bežný problém, bolo zaznamenaných veľa prípadov v Kanade.

V novembri 2004 riaditeľ pre západné regióny zo Svetovej zdravotníckej organizácie povedal, že chrípková pandémia je neodvratná a žiadal rázne kroky na boj proti vírusom.[chýba zdroj]

Najväčšie pandémie v dejinách
-----------------------------

* čierna smrť (1347 – 1352) – Epidémia moru rozšírená po celej Európe, odhaduje sa že zomrelo asi 25 miliónov ľudí, čo bola tretina vtedajšieho európskeho obyvateľstva.
* španielska chrípka (1918 – 1920) – celosvetové rozšírenie, 500 miliónov chorých, 20 až 50 miliónov obetí (50 miliónov podľa *Nature*, Vol 429, 27. mája 2004).
* ázijská chrípka (1957) – 1 milión obetí.
* hongkonská chrípka (1968) – 700 000 obetí.
* HIV (od asi 1980, stále trvá) – celosvetové rozšírenie, 20 miliónov obetí, 40 miliónov infikovaných (do konca roka 2003 podľa *WHO*).
* Pandémia ochorenia COVID-19 (2019 - 2022)

Iné projekty
------------

CommonsWikislovník
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pandémia**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Pandémia****

Externé odkazy
--------------

* WHO pandemická príprava (po anglicky)
* CNN o správe WHO (po anglicky)
**Oldřich Liška** (\* 7. august 1910, Praha – 5. marec 1981, Praha) bol nestorom športového otužovania (dnes je to zimné plávanie) a diaľkového plávania v Československu, v tejto oblasti bol aktívny v rokoch 1928-1981.

Život
-----

O. Liška bol profesijne robotnícky majster. V oblasti otužovania začal byť aktívny v roku 1928 otužovaním v prírode, prvé verejné vystúpenie absolvoval na Vianoce roku 1930 plávaním vo Vltave v centre Prahy spolu s ďalšími 62 plavcami na čele s priekopníkom otužileckých aktivít v Československu Alfredom Nikodémom (1864-1946), po smrti ktorého prevzal vedenie otužileckých aktivít v Prahe a dlhé desaťročia bol inštruktorom - trénerom plávania pre deti aj dospelých na Hostivařskej priehrade.

Zakladateľské aktivity
----------------------

V roku 1947 založil Oldřich Liška v Prahe Telovýchovný otužilecký lklub (TOK). Na jeho podnet vzniklo v roku 1949 otužilecké podujatie - plavba do výtoku ponornej riečky Punkvy z Punkevnej jaskyne v Moravskom krase, ktoré už od roku 1981 otváralo československú (neskôr len českú) otužileckú sezónu a dnes nesie názov Liškova Punkva. A v roku 1949 zorganizoval tiež plavecký maratón Štěchovice-Praha (25 km), čoho pokračovaním bolo neskôr v roku 1967 založenie diaľkoplaveckého maratónu na vodnej nádrži Lipno, ktorý organizoval až do svojej smrti a s prestávkou rokov 1992-2000 sa táto tradícia dodržiava doteraz.

Výnimočnosti
------------

O. Liška sa počas 2. svetovej vojny stal pri skupinovom tréningu pri Trójskom moste svedkom neďalekého výbuchu bomby v rieke (mala zasiahnuť elektráreň) a raritou v jeho otužileckom živote bolo ilegálne januárové plávanie vo Vltave v Prahe 1945 (počas okupácie to bolo zakázané), za čo Liška dostal od robotníkov Zbrojovky kovovú plaketu. A unikátom je aj pamätná doska inštalovaná na bytovke v Prahe 13, kde býval.

Referencie
----------

1. ↑  TÁBORSKÝ, Radek. *Oldřich Liška - nestor otužilců* [online]. plavani.info, 2015-08-03, [cit. 2021-04-30]. Dostupné online.
2. ↑  KOMÁREK, Vladimír. *Historie otužování (v menu)* [online]. [Cit. 2021-04-30]. Dostupné online. Archivované 2021-05-03 z originálu.
3. ↑   *Historie otužování* [online]. Spolek budějovických otužilců a plavců, [cit. 2021-04-30]. Dostupné online.
4. ↑  TÁBORSKÝ, Autor: Radek. *Dálkové plavání* [online]. 2012-12-19, [cit. 2021-04-30]. Dostupné online. (po česky)
5. ↑   *Oldřich Liška – Pražský pantheon* [online]. www.prazskypantheon.cz, [cit. 2021-04-30]. Dostupné online. (po česky)
6. ↑   *Historie otužování* [online]. www.otuzilci.cz, [cit. 2021-04-30]. Dostupné online.
7. ↑   *LIŠKA Oldřich – Na domě čp.594 v Žitomírské ul. 33 Praha 13 Vršovice – Pamětní desky v Praze* [online]. [Cit. 2021-04-30]. Dostupné online. (po česky)

Pozri aj
--------

* Alfred Nikodém
* Liškova Punkva

Externé odkazy
--------------

* Václav Židek: Sám ve víru zdymadel (14 autorských úryvkov z knihy)
**Papabile** (množné číslo *papabili*) je talianske slovo (prídavné meno alebo podstatné meno), ktoré znamená:

* (kardinál) majúci šancu na zvolenie za pápeža v konkláve, (kardinál) spôsobilý na pápeža, (kardinál) zvoliteľný za pápeža, kandidát na pápeža
* prenesene ironicky v ľubovoľnej oblasti: (kandidát) majúci dobré šance na zvolenie alebo vymenovanie, (kandidát) v užšej voľbe, zvoliteľný (kandidát)

Príklady kandidátov, ktorí boli papabile
----------------------------------------

Medzi kandidátov, ktorí boli označení ako „papabili" a následne aj zvolení, patrili napr. Eugenio Pacelli (Pius XII.), Giovanni Montini (Pavol VI.) a Joseph Ratzinger (Benedikt XVI.). Častejšie sú však za pápeža zvolení kardináli, ktorí pred voľbou nie sú považovaní za „papabile", napr. Angelo Roncalli (Ján XXIII.), Albino Luciani (Ján Pavol I.) alebo Karol Wojtyla (Ján Pavol II.).

Slovotvorba
-----------

Slovo je utvorené pravidelnou príponou -(a)bile (po slovensky -teľný, -bilný), ktorá nahrádza príponu infinitívu slovies -(a)re a mení tak sloveso na prídavné meno s pasívnym významom vyjadrujúcim možnosť alebo potrebu. Zriedkavejšie, tak aj v prípade slova papabile, sa prípona pridáva k podstatným menám namiesto slovesám. Slovo teda vzniklo z papa (pápež) + abile (teľný).

Referencie
----------

1. ↑  Macchi, V.: *Dizzionario delle lingue italiana e tedesca, Parte Prima Italiano-Tedesco,* 1994, str. 925
2. 1 2   *Papabile* [online]. Treccani - Enciclopedia Italiana, [cit. 2013-02-25]. Dostupné online. (po taliansky)
3. ↑   *Papabile* [online]. Stuttgart: PONS GmbH, [cit. 2013-02-25]. Dostupné online. (po nemecky)
4. ↑   *Übersetzungen für Papabile im Italienisch » Deutsch-Wörterbuch* [online]. Stuttgart: PONS GmbH, [cit. 2013-02-25]. Dostupné online. (po nemecky)
5. ↑  Dardano, M. et al.: *Grammatica italiana con nozioni di linguistica*, 1989
6. ↑   *-Abile* [online]. Treccani - Enciclopedia Italiana, [cit. 2013-02-25]. Dostupné online. (po taliansky)
**Papaflessas** (gr. Παπαφλέσσας, vlastným menom Grigorios Dikaios (Γρηγόριος Δικαίος, \* 1788, Poliani, Grécko - † 20. máj 1825, Maniaki) bol grécky pop a generál v Gréckej vojne za nezávislosť.

Životopis
---------

Narodil sa na Peloponéze v meste Poliani v kraji Mesinia, jeho otec bol Dimitrios Flessas a patril do známej rodiny *Flessas*, matka bola Konstantina Andronaiou z Dimitsany.  

V Dimitsane Papaflessas študoval. Vstúpil do kláštora v meste Kalamata, neskôr pôsobil v Konštantinopole a na ostrove Zakynthos. Vstúpil do tajného gréckeho spolku Filiki Eteria, ktorý sa pripravoval na povstanie proti Turkom. Keď grécky šlachtic Alexandros Ypsilanti povstal proti Turkom v Moldavsku, Papaflessas bol vyslaný vzbúriť aj Grékov na Peloponéze. Peloponézania sa vzbúrili a Papaflessas sa pridal ku gréckym generálom ako bol Theodoros Kolokotronis či Petros Mauromichalis a bojoval v mnohých bitkách aj v slávnej bitke pri Dervenakií, kde Gréci porazili turecké vojská Dramaliho Pašu. Podieľal sa aj na oslobodení Kalamaty.  

Turci však v roku 1825 prešli do ofenzívy a na Peloponéz povolali z Egypta vojská Ibrahima Pašu.
Papaflessas sa proti Ibrahimovi postavil pri meste Maniaki. Grékov bolo iba 1 000, Ibrahim mal 6 000 mužov, no Gréci bojovali statočne a všetci, aj Papaflessas padli.

Po smrti sa stal Papaflessas národným hrdinom a mnohí zahraniční filheléni ho prirovnávali k Periklovi na ktorého sa aj podobal.

Externé odkazy
--------------

* Μηνιαία έκδοση συλλὀγου: ιστορική οικογένεια των φλεσσαίων «ο Παπαφλεσσας», issue 26
* Historical appearance of the name Flessas

Autoritné údaje: * GND: 119238799
* ISNI: 0000 0000 2681 0969
* LCCN: n84084663
* VIAF: 40183848
* WorldCat: lccn-n84084663
Protokorintské olpé zdobené kresbami zvierat a bodkovanými rozetami, cca 630 pred Kr. Villa Giulia (Rím)
**Olpé** (starogr. *ολπη* – *olpé*) je typ starogréckej keramickej nádoby.

Olpé (mn. č. *olpai*), keramická (aj kovová) nádobka na nalievanie oleja alebo vína, je mnohými znalcami považovaná za špeciálnu formu oinochoé (napr. britský archeológ John Beazley), na rozdiel od ktorého je okrem výnimiek štíhlejšia a má vysoké vertikálne ucho stúpajúce nad nalievací otvor, ktorý je zvyčajne okrúhly.

Olpé sa začalo vyrábať v Korinte okolo roku 720 pred Kr. Jeho výzdobu ovplyvnili orientálne vzory (od konca 8. stor. do polovice 6. stor. vo veľkej miere vyhľadávaná komodita najmä v gréckych kolóniách na západe a v Etrúrii, kde ju skoro vyrábali aj miestne dielne). Bol to zrod tzv. protokorintského štýlu (orientalizujúceho štýlu, pre ktorý sú typické čierne figúry na červenooranžovom pozadí), ktorý pretrval okolo 100 rokov. Medzi hlavné tvary nádob týmto štýlom zdobených okrem olpé patrili aj oinochoé, arybalos či kotylé. Zaužívanými motívmi výzdoby boli kvety, tiež rôzne zvieratá a bodkované rozety, ktorými sa vypĺňal priestor. Kresby zvierat sa objavovali častejšie ako ľudské postavy. Kresby boli pôvodne vypracované v obryse alebo temnej siluete. Neskôr sa anatomické detaily zvýrazňovali pomocou vyrývania a tu už ide o techniku čiernofigúrovú, ktorá sa v Korinte objavila o sto rokov skôr ako v Aténach (od polovice 6. stor. pred Kr. boli v Aténach motívmi čiernofigúrovej techniky už častejšie ľudské postavy).

Tvary
-----

* Aténske čiernofigúrové olpé, cca 540 pred Kr.*Aténske čiernofigúrové olpé, cca 540 pred Kr.*
* Protokorintské olpé, cca 640 – 625 pred Kr.*Protokorintské olpé, cca 640 – 625 pred Kr.*
* Protokorintské olpé (z Etrúrie), cca 650 – 620 pred Kr.Protokorintské olpé (z Etrúrie), cca 650 – 620 pred Kr.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 381.
2. 1 2   Classical Art Research Centre, *Oinochoe, olpe and chous*
3. 1 2  Hildegund Gropengiesser, Roland Hampe. *Aus der Sammlung des Archäologischen Institutes der Universität Heidelberg*. Berlin : Springer-Verlag, 2013. ISBN 978-36-6240-325-9. S. 34.
4. ↑  Pamela J. Russell. *Ceramics & Society*. Tampa : The Museum, 1994. ISBN 978-18-7829-308-4. S. 19.
5. ↑  Jean MacIntosh Turfa. *The Etruscan World*. London : Routledge, 2014. ISBN 978-11-3405-523-4. S. 980.
6. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 386.

Pozri aj
--------

* Typológia starogréckej keramiky
**Olše** (v tešínskom nárečí a poľ. Olza) je rieka v okresoch Frýdek-Místek a Karviná v Česku a v Sliezskom vojvodstve v Poľsku, čiastočne tvorí štátnu hranicu. Je dlhá 99 km. Povodie má rozlohu 1 118 km², z toho 479 km² na území Poľska.

Priebeh toku
------------

Pramení neďaleko poľskej dediny Istebna v Sliezskych Beskydách v nadmorskej výške 840 – 880 m n. m. V hornej časti od Jablunkova po Třinec tvorí hranicu medzi Sliezskymi a Moravsko-sliezskymi Beskydami. Od Tešína po Karvinú a od Závady po ústie tvorí česko-poľskú hranicu. Vlieva sa do rieky Odry pri meste Bohumín.

Na rieke Olši leží niekoľko významných miest, najväčšie z nich je Karviná. V minulosti v blízkosti Olše stálo aj niekoľko hradov a zámkov: Šance, Hrádek u Jablunkova, hrad a zámok v Tešíne, zámky Ráj, Solca, Fryštát a Petrovice u Karviné.

### Väčšie prítoky

* ľavé – Lomná, Jasení potok, Kopytná, Tyrka, Neborůvka, Ropičanka, Hrabinka, Stonávka, Mlýnka, Lutyňka
* pravé – Hluchová, Puncówka, Bobrek, Karvinský potok, Petrůvka, Šotkůvka

Názov
-----

V miestnych nárečiach sa rieka nazývala *Olza*, *Olsa*, *Olša*. Meno *Olza*, predtým *Oldza*, pochádza zrejme od slova „oliga" [olьga], čo v jazyku starých Slovanov označovalo „rieku bohatú na vodu" (a s významom „olše" nesúvisí). V nemecky vydaných mapách sa rieka objavuje od roku 1493 ako *Olsa* (nemecky sa číta Olza). Názov *Olsza* [olša] alebo *Olše* vznikol vďaka jazykovým puristom na konci 19. storočia. Na 10. zhromaždení *Kongresu Poliakov v Českej republike* v roku 2008 sa delegáti zaviazali k činnostiam za prinavrátenie mena Olza v Česku.

Kultúra
-------

Rieka Olše má veľký význam pre miestnu poľskú menšinu – ku rieke sa vzťahuje i ich neoficiálna hymna „Płyniesz Olzo po dolinie" (*Plynieš Olše po doline*). Poliaci tiež nazývajú východnú časť českého Tešínska „Zaolzie" (*Zaolšie*).

Referencie
----------

1. ↑  Zeměpisná jména Československa (1982), str. 223
2. ↑  Zeměpisná jména Československa (1982), str. 222
3. ↑  Gazeta Codzienna: Poláci chtějí Olzu a ne Olši

Zdroje
------

* Lutterer, Ivan, Majtán, Milan, Šrámek, Rudolf: Zeměpisná jména Československa, Mladá fronta (1982), Praha

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Olše (řeka) na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Olše**

Externé odkazy
--------------

* Hlásne profily
* Vodácky spievodca po Olši
Poloha ostrova Nólsoy
**Nólsoy** (dán.: *Nolsø*, isl.: *Nólsey*) je Faerský ostrov. Má rozlohu 10,3 km² a 252 obyvateľov.

Geografia
---------

Ostrov Nólsoy na známke
Nachádza sa východne od najväčšieho a najľudnatejšieho Faerského ostrova Streymoy a na ňom hlavného mesta Tórshavn. Je tu len jedna osada Nólsoy, ktorá je na severe ostrova. V obci je pevninská šíja ktorá spojuje ostrov na dva polostrovy. Sú tu 4 vrchy, z toho najvyšší Eggjarklettur meria 372 m. Na južnom pobreží je maják Borðan a na juhovýchode maják Øknastangi. Majáky boli postavené v 18. storočí.

0,4 % rozlohy ostrova tvorí voda. Najviac z toho tvorí jazero Halavatn.

Referencie
----------

1. ↑   *Obec Nólsoy a pevninská šija* [online]. [Cit. 2008-02-13]. Dostupné online. Archivované 2007-10-10 z originálu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Nólsoy**

| * z
* d
* u
Faerské ostrovy |
| --- |
| Borðoy ·  Eysturoy ·  Fugloy ·  Hestur ·  Kalsoy ·  Koltur ·  Kunoy ·  Lítla Dímun ·  Mykines ·  Nólsoy ·  Sandoy ·  Skúvoy ·  Stóra Dímun ·  Streymoy ·  Suðuroy ·  Svínoy ·  Vágar ·  Viðoy | Vlajka Faerských ostrovov |
Olduvai Hominid 9, replika
**OH 9** alebo **Olduvai Hominid 9** je nález človeka z Tanzánie, typový alebo jediný nález taxónu človek Leakeyho (Homo leakeyi, Homo erectus leakeyi, Homo sapiens leakeyi, Pithecanthropus leakeyi, Homo (Proanthropus) louisleakeyi [Proanthropus je podrod]).

Charakteristika
---------------

Ide o kalváriu, ktorá sa vyznačuje pomerne tenkými kosťami mozgovej časti s kapacitou dosahujúcou až 1067 cm3 a mimoriadne hrubým nadočnicovým valom. Našla sa vo vrstve II (angl. Bed II) Olduvaiskej rokliny.

Zaradenie
---------

Zaradenie je také ako zaradenie druhu človek Leakyeho, teda staršie ako samostatný druh, novšie ako súčasť druhu Homo ergaster alebo súčasť druhu Homo erectus v užšom zmysle. Podľa Thurzo 1998 je to prechodný článok medzi Homo ergaster a Homo erectus.

Datovanie
---------

Ako vek sa uvádza:

* cca. 1,7 – 1,2 mil. (Wood 2011) alebo
* 1,52-1,48 mil. (Groves 2004) alebo
* novšie datovanie 1,5 mil. staršie datovanie 1,1 mil. (Delson 2000) alebo
* 1,3-1,1 mil. (Thurzo 1998)

Referencie
----------

* Thurzo, M. Evolúcia človeka, 1998
* Wood, B.: Wiley-Blackwell Encyclopedia of Human Evolution, 2011
* Delson, E.: Encyclopedia of Human Evolution and Prehistory, 2000
* Groves 2004:
Súradnice: 49°20′13″S 16°45′37″V﻿ / ﻿49,3368859662°S 16,7603228435°V﻿ / 49.3368859662; 16.7603228435

**Olšovec** je rybník, ktorý sa nachádza v mestečku Jedovnice v Okrese Blansko v Juhomoravskom kraji. Rozloha rybníka je 42 ha.

Popis rybníka a jeho histórie
-----------------------------

Rybníky sú v Jedovniciach spomínané niekoľko storočí. Výlov z rybníka Olšovec je prvýkrát spomínaný v rok 1900. Spolu s rybníkom Budkovan je od roku 1931 v majetku obce. Tá ho od roku 2002 prenajíma spoločnosti Olšovec, s.r.o. ktorá prevádzkuje na brehu rybníka kemp. V roku 1967 bol rybník vyhlásený za rekreačný. Výlov rýb sa koná dodnes v mesiaci október.

Okolo rybníka vedie Naučná stezka Jedovnické rybníky a Rudické propadání.

Galéria
-------

* 
* 
*

Referencie
----------

1. 1 2 3   *JEDOVNICKÉ RYBNÍKY* [online]. jedovnice.cz, [cit. 2023-07-16]. Dostupné online. Archivované 2023-07-16 z originálu.
2. ↑   *ATC OLŠOVEC* [online]. jedovnice.cz, [cit. 2023-07-16]. Dostupné online. Archivované 2023-07-16 z originálu.
3. ↑  Úřad městyse Jedovnice. *Jedovnické rybníky* [online]. kudyznudy.cz, [cit. 2023-07-16]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Olšovec (rybník)**
Oblasť pokrývajúca pôsobnosť konvencie OSPAR
**OSPAR** alebo **Konvencia pre ochranu morského životného prostredia v severovýchodnom Atlantiku** (The Convention for the Protection of the Marine Environment of the North-East Atlantic) je medzinárodný právny nástroj regulujúci medzinárodnú spoluprácu v oblasti ochrany životného prostredia severovýchodného Atlantiku.

Vznikla kombináciou a aktualizáciou tzv. Oslo konvencie z roku 1972, ktorá sa týkala vyhadzovanie odpadu ma morské dno, a Parížskej konvencie z roku 1974, ktorá sa týkala znečisťovanie morských ekosystémov zdrojmi na pevnine.

Konvencia bola otvorená v roku 1992 na spoločnom stretnutí ministrov signatárskych krajín oboch starších konvencií. Postupne ju signovali a ratifikovali Belgicko, Dánsko, Fínsko, Francúzsko, Nemecko, Island, Írsko, Holandsko, Nórsko, Portugalsko, Španielsko, Švédsko, Spojené kráľovstvo, Luxembursko, Švajčiarsko a Európske spoločenstvo (dnešná Európska únia). OSPAR konvencia nadobudla účinnosť 25. marca 1998 a nahradila obe staršie.

OSPAR a chemická bezpečnosť
---------------------------

V roku 1995 štáty OSPAR uzavreli politickú dohodu ukončiť vypúšťanie nebezpečných chemických látok do mora počas jednej generácie, tj. do roku 2020 a v roku 1998 bolo ukončenie emisií nebezpečných chemikálií formulované ako strategický cieľ OSPAR. Najnebezpečnejšie látky potom boli v roku 2002 zaradené na akúsi "čiernu listinu" prioritných chemikálií, ktoré si vyžadujú akciu zo strany krajín OSPAR. Ide napríklad o olovo, ortuť, kadmium, brómované spomaľovače horenia, polychlórované bifenyly, dioxíny, endosulfán alebo niektoré ftaláty (DEHP, DBP),

Referencie
----------

1. ↑  Miroslav Šuta: *Příprava, schvalování a zavádění REACH*, Odpady 5/2005
2. ↑   *OSPAR List of Chemicals for Priority Action* [online]. [Cit. 2015-07-17]. Dostupné online. Archivované 2010-07-06 z originálu.

Externé odkazy
--------------

* OSPAR - oficiálny web konvencie
Logo
**Paris School of Business** (skôr ESG Management School) je európska biznis škola nachádzajúca sa v Paríži a Rennesi. Bola založená v roku 1974.

Charakteristika
---------------

PSB je trojnásobne akreditovaná medzinárodnými AMBA, IACBE a CGE. Škola má cca 12 500 absolventov v 50 krajinách sveta, reprezentujúcich vyše 75 národností. Významnými absolventmi sú Franck Louvrier (CEO Publicis Events) a Vianney (spevák).

Študijné programy
-----------------

PSB má svoj Master in Management program, niekoľko Masters programov v rôznych oblastiach ako napríklad marketing, financie, móda, ľudské zdroje. PSB udeľuje aj PhD. titul.

Referencie
----------

1. ↑  Pourquoi l’ESG Management School disparaît
2. ↑  PSB- Paris School of Business (po anglicky)
3. ↑  Accreditation Status of IACBE Members (po anglicky)
4. ↑  PSB Paris School of Business (po anglicky)
5. ↑  Franck Louvrier
6. ↑  Vianney

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
* Stránka absolventov
**Oberwil Rebells** je najúspešnejší švajčiarsky hokejbalový klub. Jeho sídlo je v Oberwil bei Zug a vznikol v roku 2000. Je 7-násobný majster Švajčiarska, 6-násobný víťaz Švajčiarskeho pohára a 2-násobný víťaz Európskeho pohára. Momentálne (2012) hrá najvyššiu domácu súťaž, NLA. Okrem prvého družstva seniorov má klub aj 2. a 3. družstvo seniorov, ženské družstvo (v sezóne 2012/13 nehralo ženskú národnú ligu), 3 juniorské a jedno žiacke družstvo.

Po vzniku v roku 2000 nastúpil klub v sezóne 2000/01 do 1. ligy (3. najvyššia švajčiarska súťaž), ktorú hneď vyhral a postúpil do NLB (2. najvyššia súťaž). Po 3. a následne 2. mieste v NLB ju v sezóne 2003/04 vyhral a postúpil do najvyššej ligy – NLA. V prvej sezóne NLA skončil na 3. pozícii, no všetky ďalšie ročníky už zvíťazil. Rovnako rýchlym napredovaním postupoval aj 2. tím Oberwilu. V sezóne 2003/04, keď štartoval v súťaži prvýkrát, skončil v 2. lige na 2. priečke a postúpil do 1. ligy. V sezóne 2005/06 vyhral 1. ligu a postúpil do NLB. NLB v sezóne 2010/11 dokonca vyhral.

Prenikavý úspech sa klubu podaril v rokoch 2011 a 2012, keď vyhral Európsky pohár klubov, čím prerušil hegemóniu slovenských a českých hokejbalových tímov. V roku 2012 viedol 1. družstvo mužov slovenský tréner Tibor Kapánek.

Úspechy
-------

Muži
NLA:

* 7 x zlato – 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012
* 1 x bronz – 2005

Švajčiarsky pohár:

* 6 x  – 2005, 2006, 2007, 2009, 2010, 2011
* 1 x finále – 2008

Ženy
* 3 x bronz – 2007, 2008, 2009

Európske súťaže
---------------

**Európsky pohár**:

* 2005: 7. miesto
* 2006: 4. miesto
* 2007: 4. miesto
* 2008: 8. miesto
* 2011:  **víťaz**
* 2012:  **víťaz**

Referencie
----------

1. ↑   *Trainer-staff* [online]. rebells.ch, [cit. 2012-10-17]. Dostupné online. (nemecky)[nefunkčný odkaz]

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka klubu (po nemecky)
* Profil klubu na stránke Švajčiarskej hokejbalovej asociácie (po nemecky)
Rôzne typy intrúzií:  
1. lakolit  
2. menšia dajka  
3. batolit  
4. dajka  
5. sill  
6. vulkanický nek, diatréma  
7. lopolit.
**Plutón** alebo **abysálne teleso** alebo **plutonické teleso** je v slovenskom ponímaní teleso vyvretých – hlbinných alebo hypabysálnych (subvulkanických) hornín, čiže môže byť chápané ako synonymum slova batolit. V anglosaskej literatúre je plutón definovaný tak, že predstavuje teleso budované jedným typom horniny a tak predstavuje aj jednu magmatickú udalosť; preto je plutón v anglosaskom ponímaní na povrchu rozmerovo oveľa menší než v slovenskom ponímaní.

Plutón ma ostrý kontakt so svojim okolím, ktorý väčšinou vznikol v dôsledku intrúzie – prieniku roztavenej magmy do starších hornín. V dôsledku tepelného pôsobenia okolo plutónu vzniká tzv. magmatická aureola, ktorá je prejavom kontaktnej premeny. Magma následne chladne pod povrchom, čo má za následok jej stuhnutie a kryštalizáciu. Plutóny sú väčšinou chápané ako telesá bochníkového tvaru (podobne ako batolity), ich tvar však môže byť výrazne nepravidelný. Plutonické telesá môžu a veľmi často predstavujú eróziou obnažené korene sopiek. V prípade výzdvihu na povrch a erózie sa plutóny často rozpadávajú na doskovité telesá, tento jav sa označuje ako exfoliácia.

Plutóny väčšinou budujú granitické horniny: granodiorit, tonalit, monzonit a kremenný diorit. Sú to väčšinou svetlosivé až sivé, hrubozrnné horniny.

Najväčší plutón v Západných Karpatoch tvorí teleso granitoidov v južných zónach (kráľovoholskej a kohútskej) tektonickej jednotky veporika, označované ako veporský plutón. Tvoria ho granitoidy tzv. veporského typu -biotitický granodiorit až granit. V dôsledku polyfázovej deformácie je toto teleso značne stlačené a nemá preto typický bochníkový tvar.

Názov
-----

Termín odvodený podľa starorímskeho boha podsvetia Pluta. Termín sa začal používať už v úvodných obdobiach rozvoja geológie v 18. storočí. Často v súvislosti s vedeckou debatou plutonistou a neptunistov, ohľadom pôvodu bazaltu.

Zdroje
------

* Leccos – *Pluton* Dostupné online Archivované 2011-10-14 na Wayback Machine
* Petránek, J. 2007, *Online geologická encyklopedie* – pluton Dostupné online


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vedy o Zemi |
Rieka Opava pod Hájom v Sliezsku
**Opava** (po poľsky *Opawa*, nem. Oppa) je sliezska rieka na území Česka. Je to ľavostranný prítok Odry, meria 118,6 km, odvodňuje povodie s veľkosťou 2 088,8 km² a priemerný prietok v ústí dosahuje hodnotu 15,01 m³/s.

Vzniká sútokom Černej a Střednej Opavy v meste Vrbno pod Pradědem. *Černá Opava* pramení v Hrubom Jeseníku na severozápadnom svahu vrchu Orlík (1 204 m n. m.), východne od obce Bělá pod Pradědem. *Střední Opava* (nazýva sa aj Zlatá Opava) tiež pramení v Hrubom Jeseníku na východných svahoch Praděda (1 491 m n. m.), západne od obce Karlova Studánka.

Od sútoku tečie Opava juhovýchodným smerom až po obec Nové Heřminovy, odtiaľ ku Krnovu severovýchodným smerom, potom až k Opave tvorí česko-poľskú štátnu hranicu. Za mestom pokračuje východným smerom až k obci Jilešovice, pričom výrazne meandruje. Napokon sa stáča k ústiu opäť juhovýchodným smerom. Do Odry ústi na území mesta Ostrava.

Najvýznamnejšími prítokmi sú 

* zľava: Kobylí potok, Kamenný potok, Jelení potok, Krasovka, Opavica, Trmantický potok ("*Thirmický potok*", po poľsky *Potok Ciermięcicki*), Obecní potok, Wilżyna] Pilšťský potok (po poľsky *Ostra*)
* sprava: Bílá Opava (ústi do Strednej Opavy), Popel, Milotický potok, Zátoráček, Černý potok, Čižina, Hořina, Velká, Lipinka, Moravica.

Opava preteká cez mestá Vrbno pod Pradědem, Krnov, Opava, Kravaře, Dolní Benešov, Hlučín a Ostrava.

Referencie
----------

1. ↑  Mapy Krnova byly s chybami, URL:

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Opava (rieka)**

Externé odkazy
--------------

* Řeky Opava a Opavice (online). *Opava.biz*, 27. 05. 2006 (cit. 23-07-2007)
* Za záchranu řeky Opavy (online). *Arnika*, n.d. (cit. 23-07-2007) Archivované 2009-01-08 na Wayback Machine
* KUCHYŇKOVÁ, Z. Obci Nové Heřminovy hrozí zatopení (online). *Český rozhlas*, 2. 7. 2003. (cit. 23-07-2007)
Tanky Sherman a americká pechota v meste Coutances
**Operácia Cobra** bola spojenecká ofenzíva, ktorá sa skončila prelomením nemeckých pozícií v Normandii.

Situácia pred ofenzívou
-----------------------

Prielom z Normandie
Hoci bolo vylodenie v Deň D úspešné, spojencom sa nepodarilo dostať ďalej do vnútrozemia. Na začiatku júla 1944 boli sotva 24 km od pláží. Mesto Caen v britskom sektore bolo stále v rukách Nemcov, a aj keď sa Američanom podarilo 27. júna dobyť dôležitý prístav Cherbourg, každý pokus o prielom z Normandie stroskotal. Poľný maršal Montgomery a generál Omar Bradley preto vypracovali nový plán na prelomenie nemeckých línií.

Prielom
-------

Operácia Cobra, americký pokus o prielom, začala za nepriaznivých okolností a večer 25. júla sa Eisenhower obával, že ofenzíva stroskotá. Kľúčovým sa stal boj o strategicky dôležitý most v meste Avranches. Tento most predstavoval cestu do Bretónska a južného Francúzska. Bitka o most bola krutá a vyžiadala si veľa obetí. Nakoniec však skončila víťazstvom generála Collinsa a jeho VII. zboru. Dňa 30. júla prenikla medzerou vytvorenou pri Avranches čerstvá 3. armáda generála Georga S. Pattona. Tá prenikla do nemeckého tyla a do Bretónska. 6. augusta, dva mesiace po dni D, sa prielom z Normandie stal skutočnosťou. Navyše prispel k neskoršiemu obkľúčeniu a zničeniu nemeckej 7. armády pri Falaise a Argentan. Operácia Cobra skončila úspechom Eisenhowerových pozemných síl.

Referencie
----------

1. ↑  BERCUSON, David. *Maple Leaf Against the Axis*. [s.l.] : Red Deer Press, 2004. ISBN 0-88995-305-8.

Externé odkazy
--------------

* NORMANDIEMEMOIRE.COM. *Operation Cobra: the break-out* [online].. Dostupné online. Archivované 2003-08-21 z originálu.
* WIACEK, Jacques. *Operation Cobra and final stages of the battle in normandy* [online].. Dostupné online. Archivované 2007-11-28 z originálu.
* YOUTUBE. *The Big Picture, Breakout and Pursuit 1961, Operation Cobra* [online].. Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Operace Cobra na českej Wikipédii.*
**Obžerstvo** (lat. gula) je jedným zo siedmich hlavných hriechov.

Sedem hlavných hriechov Hieronyma Boscha, Obžerstvo
Podstatou tohto hriechu nie je len nezriadené jedenie a mrhanie jedlom, ale v istom zmysle aj širšie poňaté nesprávne oddávanie sa nesexuálnym (sex ako významný prvok ľudskej psychiky si „vyslúžil" samostatný hriech smilstva) slastiam. Pod pojem obžerstva môžeme zaradiť aj drogovú závislosť (vrátane alkoholizmu, fajčenia ), a iné.

Opakom obžerstva je striedmosť (lat. frenum).

Pozri aj
--------

* Sedem hlavných hriechov

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Obžerstvo**

Externé odkazy
--------------

* Trojica.sk/hriechy/Obžerstvo
* Farskylist.sk Archivované 2007-09-07 na Wayback Machine
* Obžerstvo (nepr. lásky)

| * z
* d
* u
Sedem hlavných hriechov a sedem cností |
| --- |
| Hriechy | 
* Pýcha
* Lakomstvo
* Závisť
* Hnev
* Smilstvo
* Obžerstvo
* Lenivosť

 |  |
| Cnosti | 
* Pokora
* Štedrosť
* Dobroprajnosť
* Mierumilovnosť
* Cudnosť
* Striedmosť
* Činorodosť

 |
**Pastorácia** (z latinského slova „pastor", ktorého význam je pastier) je mnohotvárny súbor činností, ktorými cirkev navonok i dovnútra realizuje svoje poslanie. Spočíva v pôsobení a zabezpečuje duchovnú starostlivosť o ľudí, či už veriacich, alebo neveriacich, v konkrétnych životných podmienkach. Pastoračná činnosť sa môže týkať určitej skupiny osôb (napr. pastorácia mládeže, pastorácia povolaní, pastorácia mládeže, chorých, vojakov, nezamestnaných, rodín) alebo určitých životných situácií (napr. pastorácia v nemocniciach). Pastorácia je odvodená z biblického obrazu Boha, ktorý je Dobrý pastier.

Pastorácia je službou ľuďom a môže spočívať v pomoci, ako pri hľadaní či upevňovaní viery, tak pri riešení najrôznejších životných situácií, ale zahŕňa napríklad aj udeľovanie sviatostí. Problematikou pastorácie sa zaoberá teologický odbor označovaný ako pastorálna teológia. Ťažisko pastoračnej starostlivosti je vo farnostiach; k jej podpore boli v rímskokatolíckej cirkvi po roku 1990 zriadené v jednotlivých diecézach na území Slovenska pastoračné strediská.

Referencie
----------

1. ↑   *Pastoračné centrum, modra.fara.sk* [online]. [Cit. 2019-03-10]. Dostupné online. Archivované 2019-04-01 z originálu.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Pastorace na českej Wikipédii.*
Hermann II. Celjský
**Hermann II. Celjský** (\* 1365 – † 13. október 1435, Bratislava) bol gróf z Celje a bán Chorvátska, Slavónie a Dalmácie.

Po roku 1385 sa stal hlavou dynastie. V bitke pri Nikopoli v roku 1396 zachránil život uhorskému kráľovi a budúcemu cisárovi Žigmundovi Luxemburskému a stal sa jeho radcom a dôverníkom. Vo februári 1397 sa podieľal na potlačení vzbury Lackfiovcov proti kráľovi Žigmundovi, ktorý mu potom zveril do správy zabavené majetky Lackfiovcov v Zagorí (Varaždínska župa) a Medzimurí. V auguste 1397 dostal do daru hrady Vrbovec a Vinica a mesto Varaždín. V roku 1399 dostal celé Zagorie s ďalšími ôsmimi hradnými panstvami (Cesargrad, Kostel, Krapina, Oštrc, Lobor, Belec, Trakošćan, Lepoglava). Odvtedy mal titul grófa z Celje a Zagoria a patril k najväčším zemepánom v Uhorsku. 

V roku 1401 sa podieľal na vyslobodení Žigmunda zo zajatia, ktorého vtedy zasnúbil so svojou dcérou Barborou. Za manželku si ju Žigmund zobral v novembri 1405. Ďalšiu dcéru, Annu, zasnúbil s Mikulášom II. Gorjanským, zosobášili sa pred rokom 1408. Spolu so synom Fridrichom sa stal v roku 1408 zakladajúcim členom Dračieho rádu. Zúčastnil sa kostnického koncilu. Bol rozhodcom v spore rakúskych vojvodov Leopolda IV. a Ernesta Železného. Bosniansky kráľ Štefan Tvrtko II. mu odkázal krajinu, nakoľko nezanechal dedičov.

V Uhorsku dlhý čas nezastával žiadnu hodnosť, s výnimkou chorvátsko-slavónskeho bánstva, ktoré zastával od apríla 1406 do januára 1408. Až v roku 1423 sa stal slavónskym bánom a túto hodnosť zastával až do svojej smrti.

V 20. rokoch 15. storočia sa skomplikoval jeho rodinný život. Syn Fridrich v roku 1422 zavraždil svoju manželku Alžbetu Fragepánovú, pretože si chcel zobrať za manželku milenku Veroniku z Desnice. Žigmund ho odsúdil a odovzdal otcovi do väzenia. Hermann zavrel syna na hrade Celje a Veroniku zaškrtil. Keď v roku 1426 zomrel jeho najmladší syn Hermann III. Celjský bol Fridrich jediným dedičom a zakrátko bol omilostený. Po smrti Hermanna v roku 1435 však vedúcu úlohu v rodine prevzal Ulrich II. Celjský, Fridrichov syn.

Rodina
------

* otec Hermann I. Celjský
* matka Katarína Kotromanićová, dcéra Štefana II. Kotromanića, sestra Alžbety Kotromanićovej
* manželka Anna von Schaunberg
	+ syn Fridrich II. Celjský (\* 1379)
	+ dcéra Alžbeta, manželka grófa Heinricha V. z Gorizie
	+ dcéra Anna, manželka Mikuláša II. Gorjanského
	+ syn Hermann III. Celjský (\* 1380)
	+ syn Ľudovít Celjský
	+ dcéra Barbora (\* asi 1390/1395), manželka Žigmunda Luxemburského
* nemanželský syn Hermann, biskup vo Freisingu (1412) a v Terste (1420)

Literatúra
----------

* *Művészet Zsigmond király korában 1387 - 1437* (Budapešť, 1987) ISBN 963-7381-31-7

Autoritné údaje: * GND: 136921647
* PIM: PIM85190
* VIAF: 81185541
**Patrik Pierre Roger Baudry** (\* 6. marec 1946, Douala, Kamerun) je francúzsky astronaut, ktorý v roku 1985 letel v raketopláne a stal sa tak 172. človekom vo vesmíre.

Životopis
---------

Vzdelanie získal vo Francúzsku, kde v roku 1969 ukončil štúdium na *École de l'Air*. Potom v Spojenom kráľovstve absolvoval školu pre testovacích pilotov (ukončil ju v roku 1978). Dva roky bol letcom v Centre d'Essais en Vol, Brétigny-sur-Orge. V roku 1980 začal kozmonautický výcvik najskôr vo Francúzsku, potom v ZSSR. Po svojom lete v raketopláne sa vrátil do Francúzska ako pilot v Aérospatiale, Branche Avions a od roku 1995 v známej spoločnosti Airbus Industrie.

Let do vesmíru
--------------

V júni 1985 sa zúčastnil piatej misie raketoplánu Discovery. Let trval 7 dní a posádka počas neho vypustila na obežnú dráhu Zeme tri družice: Morelos 1, Arabsat 1B a Telstar 3. Štart bol z rampy 39 vo Vesmírnom stredisku Johna F. Kennedyho. Sedemčlennej posádke velil kpt. Daniel Brandenstein, ďalej leteli John Creighton, Steven Ray Nagel, John Fabian, Shannon Lucidová, Patrick Baudry a princ Sultán Ál Saúd zo Saudskej Arábie. Raketoplán po splnenej misii pristál na základni Edwards v Kalifornii. 

* STS-51-G Discovery (17. jún 1985 – 24. jún 1985)

Bibliografia
------------

O celom lete napísal vo svojej knihe *Dnes vychádza Slnko šestnásťkrát*, ktorá vyšla koncom roka 1985 v Paríži.

Referencie
----------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Patrick Baudry na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

1. ↑  BAUDRY, Patrick. STS-51-G Di/F-5 / TÝDEN V RAKETOPLÁNU. *KOSMOS\_NEWS*, november 2002, čís. 35. Dostupné online [cit. 2008-03-17]. Archivované 2008-03-20 z originálu.

Externé odkazy
--------------

* 
* 
* 


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portálFrancúzsky portál |

Autoritné údaje: * BnF: 118906277
* GND: 131871234
* ISNI: 0000 0000 7828 6476
* LCCN: n82123861
* VIAF: 24597470
* WorldCat: lccn-n82123861
Účastník olympijských hierÚčastník olympijských hier

**Patrick Thoresen** (\* 7. november 1983, Oslo) je nórsky profesionálny hokejista. V súčasnosti je hráčom klubu Storhamar. Nosil číslo 41.

Thoresen hrával v QMJHL, neskôr v švédskej Elitserien za Djurgårdens IF. 31. mája 2006 podpísal zmluvu s Edmontonom Oilers, svoj prvý góly strelil v októbri 2006. V sezóne 2006/07 odohral v drese Edmontonu 68 zápasov s bilanciou 4 góly a 12 asistencií.

22. februára 2008 prestúpil do klubu Philadelphia Flyers, neskôr hral za švajčiarsky klub HC Lugano. Od sezóny 2009/2010 pôsobí v nadnárodnej KHL. V sezóne 2010/11 sa mu v drese Salavat Julajev Ufa podarilo získať cenný Gagarinov pohár.
Thoresen sa stal prvým mimo ruským hráčom, ktorému sa podarilo nazbierať v KHL 250 kanadských bodov.

Thoresen sa stal piatym nórskym hokejistom, ktorý nastúpil v NHL.

Thoresen reprezentoval Nórsko na Majstrovstvách sveta (v rokoch 2001, 2002, 2004, 2005, 2006, 2008, 2009, 2010 aj 2012).

Externé odkazy
--------------

* Biografické informácie a štatistiky na NHL.com, alebo Eliteprospects.com, alebo Eurohockey.com, alebo Hockey-Reference.com, alebo The Internet Hockey Database
* Profil na TSN.ca
* Thoresen na stránke Oilers
* Thoresen na eurohockey.net
**Imrich Fest** (maď. Fest Imre; \* 3. november 1817, Spišské Podhradie – † 11. marec 1883, Budapešť) bol uhorský politik, viceguvernér Rakúsko-uhorskej banky.

Životopis
---------

Stredné školy navštevoval v Kežmarku, Miškovci a Prešove. Vysokoškolské štúdiá práva absolvoval v Debrecíne a Pešti, ktoré ukončil s roku 1839. Po návrate do Spišského Podhradia sa zamestnal ako právnik v banskom priemysle. V roku 1840 sa stal tajomníkom Hornouhorského banského spolku a ako jeho zástupca sa zúčastnil v rokoch 1843 – 1844 rokovania uhorského snemu, ktorý zasadal v Bratislave. Od roku 1846 sa začal podieľať na činnosti spolkov železiarskeho priemyslu. 

V roku 1861 bol zvolený za podžupana Spišskej župy. 

Od roku 1863 býval v Pešti. V roku 1865 bol zvolený za poslanca uhorského snemu za gelnický volebný obvod. Zásadným spôsobom sa zasadil za vznik Národnej priemyselnej jednoty, ktorej sa stal predsedom. Aktívne sa zúčastňoval rokovania ohľadom Rakúsko-Uhorského vyrovnania, za čo mu minister obchodu Štefan Gorove ponúkol post štátneho tajomníka ministerstva. V roku 1878, keď sa Národná banka pretransformovala na Rakúsko-uhorskú banku, ho cisár František Jozef I. vymenoval za jedného z jej viceguvernérov. 

Pochovaný je na cintoríne v Spišskom Podhradí.

Referencie
----------

1. ↑  FEST, Imrich. In:  *Slovenský biografický slovník*. Zväzok II. E – J. Martin : Matica slovenská, 1987. 592 s. S. 80.
2. ↑   *Fest Imre politikus, közgazdász, költő nyughelye* [online]. emlekhelyek.csemadok.sk, [cit. 2022-12-21]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Imrich Fest**

Literatúra
----------

* Szinnyei József: Magyar írók élete és munkái III. (Fa–Gwóth). Budapešť, Hornyánszky. 1894.
* Kárbin Ákos. Az Osztrák–Magyar Bank és az 1892. évi valutareform előzményei. *Történelmi Szemle*, s. 21 (ff 19–45). Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Fest Imre na maďarskej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 143728482
* ISNI: 0000 0000 5537 5804
* NK ČR: jx20081107003
* PIM: PIM54322
* VIAF: 25474577
Opátstvo Whitby
**Opátstvo Whitby** (angl. Whitby Abbey) je zrúcanina kláštora pri rybárskej osade Whitby. Je to známa turistická atrakcia v North Yorkshire. Prvá stavba pochádza z roku 657. Odvtedy bol kláštor viackrát prestavaný. 

Opátstvo Whitby
Opátstvo Whitby zo strany Kaplnky svätej Márie a starého cintorína.
Opátstvo Whitby

Dejiny
------

Okrem bitiek a následných renovácií je snáď zaujímavé obdobie, keď bol kláštor útočiskom pre uprchlíkov pred zákonom. Pod vedením kňaza menom Benedict Biscop sa stal hotelom pre kohokoľvek, kto bol ochotný zaplatiť a rešpektoval vnútorný mníšsky rád (ktorý zahrňoval okrem modlitieb napríklad umytie a prezlečenie hosťa do kláštorného odevu a odovzdanie zbraní a majetku do úschovy). Toto obdobie znamenalo pre kláštor zlatý vek ekonomického rastu.

Whitby inšpirovalo Brama Stokera k umiestneniu časti deja jeho románu Dracula (vyšiel v roku 1897) práve v dramaticky pôsobiacich ruinách opátstva.

Turistika
---------

Kláštor je sprístupnený verejnosti a ohradený. Okrem zrúcaniny je možné navštíviť i múzeum, ktoré je v areáli a je zahrnuté v cene vstupenky. Neďaleko je Kaplnka svätej Márie so starým cintorínom. Na cintoríne sa v súčasnosti normálne nepochováva. Sú tam staré náhrobné kamene na miestach, ktoré sa predávali za pomerne lukratívne sumy. Výťažok bol použitý pre kláštor, kaplnku a ich údržbu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Opátstvo Whitby**

Linky
-----

* 
*
**Paul Vyšný** (\* 1943, Veľká Británia) je britský historik slovenského pôvodu, špecialista na strednú a východnú Európu.

Životopis
---------

Jeho otcom bol Michal Vyšný (1915-1980) slovenský evanjelický kňaz a československý dôstojník. Matka bola Angličanka (Grace Mary Vyšná, rod. Royceová (1917-2000)). 

V súčasnosti pôsobí ako vysokoškolský pedagóg na na Katedre moderných dejín University of St Andrews (Škótsko), kde je zároveň členom univerzitného senátu. Je špecialistom na moderné dejiny (19.-20. storočie) strednej a východnej Európy vrátane Ruska a bývalého ZSSR a dejiny britskej politiky voči tomuto regiónu. 

Osobitnú pozornosť venuje dejinám Čechov a Slovákov. V súčasnosti pracuje nad dejinami československej exilovej vlády v Londýne a organizuje zbierku na vybudovanie pomníku českému husitskému vyslancovi Pavlovi Kravářovi (Paul Craw) upálenému v r. 1433 v Škótsku.

Dielo
-----

Je autorom viacerých publikácií. Medzi najvýznamnejšie patria:

* *Neo-Slavism and the Czechs, 1898-1914* (Cambridge University Press, 1975)
* *The Runciman Mission to Czechoslovakia, 1938: Prelude to Munich* (Palgrave/Macmillan, 2003)
* *A Hussite in Scotland: The Mission of Pavel Kravar to St Andrews in 1433*, The Scottish Historical Review, vol. 82 (2003)
* *Crisis over Czechoslovakia: March - September 1938* (2005)

Referencie
----------

1. ↑  http://www.st-andrews.ac.uk prístup 5.7.2008
2. ↑  http://www.st-andrews.ac.uk prístup 5.7.2008
3. ↑  http://www.st-andrews.ac.uk prístup 5.7.2008
4. ↑   prístup 5.7.2008
5. ↑  http://calvin.st-andrews.ac.uk prístup 5.7.2008
6. ↑  http://www.st-andrews.ac.uk - Crisis over Czechoslovakia: March - September 1938 - dostupné online

Autoritné údaje: * BnF: 12975402f
* GND: 1017207534
* ISNI: 0000 0001 1473 5487
* LCCN: n2002038886
* NK ČR: jo20000082196
* VIAF: 61679230
* WorldCat: lccn-n2002038886
Štandardný kľúč
Kľúče svätého Petra na vlajke Vatikánu
**Kľúč** je nástroj určený na otváranie a zatváranie zámku. Otváranie zámku kľúčom (alebo otvorenie niečoho pomocou kľúča) sa nazýva odomknutie (odomykanie), zatváranie zámku kľúčom (alebo zatváranie niečoho pomocou kľúča) sa nazýva zamknutie (zamykanie). 

Kľúč ma špecifický tvar (alebo vlastnosti) a len použitie správneho kľúča umožní otvorenie zámku (sprístupnenie uzatvoreného priestoru). Zamykanie obyčajne slúži na zamedzenie prístupu osobám nemajúcim oprávnenie (kľúč).

Delenie
-------

Zámky delíme podľa ovládania na:

* **mechanické** (zadlábacie, vrchné, visiace, priemyselné, nábytkové atď.)
* elektronické

Nasledujúci text sa venuje len mechanickým zámkom. Elektronické zámky pozri v článku elektronický kľúč.

Dejiny
------

Zámky prešli dlhým vývojom. Prvé súvisia už s počiatkami ľudstva, kedy ľudia začali vlastniť osobný majetok a potrebovali ho chrániť. So zdokonaľovaním technológií a rozširovaním vedomostí sa zdokonaľovali aj zámky (a zároveň aj technológie na ich prekonávanie). Zámky sa postupne vyvinuli na veľmi zložité mechanizmy, ktorých zložitosť a dokonalosť obvykle závisí od hodnoty chráneného obsahu.

Mechanické zámky delíme na dve veľké skupiny:

* *Zabudované* zámky (sú neoddeliteľnou súčasťou zariadenia (dverí, prístroja, debny, trezoru) ktoré uzamykajú. Niektoré zámky (hlavne zadlabacie) obsahujú vymeniteľnú vložku v prípade potreby zámeny kľúča s iným kódom, resp. vložkou sa rieši taktiež potreba rôznych rozmerov z dôvodu rôznych hrúbok dverí. Pre zámkovú vložku sa používajú ľudové nevhodné názvy ako "cylindrická vložka" (všetky sú cylindrické), "FAB-ka" (FAB je názov jedného výrobcu vložiek) či "stavebná vložka" (na stavbe sa toho vkladá veľa, takže je to nevhodný názov pochádzajúci zrejme z angličtiny).
* *Voľné* zámky (visacie zámky (kladky)) nie sú súčasťou uzamykaného zariadenia. Uzamykajú zariadenie voľne (zámok na bicykel), alebo sa vkladajú do pripraveného mechanizmu (petlica, oko, reťaz).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kľúč (zámok)**