recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vied o Zemi |

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje **105** článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.

e-
--

E-san

ea
--

Earthquake Lake · East Diamante · East Zway

eb
--

Ebro · Ebulobo

ec
--

Ecuador (sopka)

ed
--

Edgarosaurus · Edita Brestenská · Edmontonia · Edmontosaurus · Eduard Suess · Edward Drinker Cope · Edwardovo jazero

ef
--

Efemérny tok

eg
--

Egejské more · Eggella · Egon (sopka) · Egyptopitek · Egýd Kolb

ei
--

Eifel · Eifuku · Einiosaurus

ek
--

Eklogit

el
--

El Aguajito · El Hierro (sopka) · El Chichón · El Misti · El Negrillar · El Niño · El Solo · El Tatio · El Tigre (sopka) · El Valle (sopka) · El Volcán · Elaphrosaurus · Elasmosaurus · Elasmosaury · Elasmotherium · Elbrus · Eldfell · Elektrické pole Zeme · Elektrometeor · Eliášov oheň · Elliott Bay · Elmenteita Badlands · Elster (glaciál)

em
--

Emanuel Komínek · Emi Koussi · Emil Constantinescu · Emil Wiechert · Emperor of China · Empress Augusta Bay · Emuruangogolak

en
--

Enargit · Endokras · Energetická nerovnováha Zeme · Environmentálna geológia · Enža

eo
--

Eoarchaikum · Eocarcharia · Eocén · Eolické piesky · Eotriceratops · Eotyrannus

eó
--

Eón (geológia)

ep
--

Epanterias · Epicentrum (zemetrasenie) · Epidot · Epigenéza (geológia)

er
--

Erciyes Dağı · Erebus · Erich Maren Schlaikjer · Erijské jazero · Erlán · Erózia · Erózna báza · Erratikum · Erytrit

es
--

Escala · Esmeralda Bank · Estelí (sopka) · Estuár

et
--

Etiópska vysočina · Etna

eu
--

Eudimorphodon · Eufrat · Eugen Ruffínyi · Eugene Merle Shoemaker · Euchroit · Euoplocephalus · Euramerika · Eurázijská platňa · Europasaurus · Európska organizácia pre využívanie meteorologických satelitov · Eustreptospondylus

ev
--

Eva Planderová · Evansit · Evaporit · Evenkit

ex
--

Exosféra · Extenzia (geológia) · Extruzívna hornina

ey
--

Eyjafjallajökull (ľadovec) · Eyjafjallajökull (sopka)
|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Biologický portál |

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje **96** článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.

ib
--

Ibis červený · Ibis posvätný · Ibis skalný · Ibisovec hnedý · Ibiš lekársky · Ibiš ružový · Ibištek čínsky · Ibištek jedlý · Ibn al-Bajtár

ic
--

Icaronycteris

id
--

Idiopatický črevný zápal

ig
--

Ignaz Schiffermüller · Iguanacolossus · Iguanodon

ih
--

Ihlankovité · Ihlica (list) · Ihlica tŕnitá · Ihličnatý les

ich
---

Ichthyodectiformes · Ichthyostegidae · Ichtyológia · Ichtyosaurus

ik
--

Ikra

il
--

Iliosuchus

im
--

Imelo biele · Imobilizácia (veterinárna medicína) · Impaktná zima · Imprinting · Imrich Frivaldský · Imunita (biológia) · Imunitný systém · Imunoanalýza · Imunogénna smrť nádorovej bunky · Imunoglobulín D · Imunológia

in
--

In vitro · In vivo · INaturalist · Incertae sedis · Indický bežec · Indigovník farbiarsky · Indri · Iné choroby dýchacích ciest postihujúce najmä interstícium (MKCH-10) · Iné choroby horných dýchacích ciest (MKCH-10) · Infekčná peritonitída mačiek · Influenzavirus A · Infrarad · Inia · Iniidae · Inostrancevia · Inozinát sodný · Inozín · Inozínmonofosfát · Inozíntrifosfát · Insectorum sive Minimorum Animalium Theatrum · Insekticíd · Instar · Inštinkt · Integrín · Integrovaný manažment krajiny · Inteligencia psov · Interakčný prvok · Interfáza · Interleukín 4 · Interleukín 8 · International Plant Names Index · Internódium (rastliny) · Intersticiálna tekutina · Intrón · Invariabilný biogénny prvok · Invázny druh · Inzulín · Inzulínová pumpa · Inzulínové pero

ir
--

Irma Allodiatorisová · Irritator · Irwin Rose

is
--

Isaac Asimov · Iskerník karpatský · Iskerník prudký · Iskerníkovité · István Kiszely (vedec)

iv
--

Ivan Pecháň · Ivan Petrovič Pavlov · Ivan Vladimirovič Mičurin · Ivan Zbíňovský · Ivan Zmoray · Ivermektín

iz
--

Izabela Textorisová · Izoflavón · Izogamia · Izomeráza · Izoosmia · Izopentenylpyrofosfát · Izoprén · Izopropyl β-D-1-tiogalaktopyranozid
*Odpočívajúci satyr*, rímska kópia originálu od sochára Praxitela
**Praxiteles** alebo **Praxitelés** alebo **Práxitelés** (**z Atén**) (starogr. *Πραξιτέλης* - *Praxiteles*/iné prepisy: *Praxitelés, Práxitelés*; 4. stor. pred Kr.) bol sochár v starovekom Grécku. Bol žiakom a pravdepodobne aj synom Kéfisodota Staršieho.

Život
-----

Za Praxitelovo aktívne obdobie sa považujú roky 375 až 335 pred Kr. Svojho času patril medzi populárnych sochárov a aj dnes je spolu s Feidiom, Lysippom či Polykleitom jedným z najznámejších klasických sochárov. Ako prvý sa preslávil hlavne svojimi mramorovými sochami, jeho bronzové diela sú však nemenej kvalitné. Spomínané sú napríklad v knihách Plínia Staršieho, jeho zmienky sú však dosť strohé, obmedzené na ľahký náčrt Praxitelovej tvorby.

Diela
-----

Medzi jeho najznámejšie diela patria:

* *Odpočívajúci satyr*
* *Eros lukostrelec*
* *Afrodita Knidská* (Afrodita z Knidu)
* *Hermes a Dionýzos* (Hermes s malým Dionýzom) - Hermes drží v ľavej ruke malého Dionýza, ten sa naťahuje za strapcom hrozna v Hermovej pravej ruke
* *Apolón Sauroktonos* - Apolón opretý o strom, sleduje jaštericu a chystá sa ju zabiť
* *Apolón Lýkejský*
* *Léto, Apolón a Artemis*

Afrodita Knidská je Praxitelovo prevratné dielo, táto socha zavádza ženský akt, nahú ženskú figúru do západného umenia. Praxiteles sa snaží o skutočné vyjadrenie ženskosti ako v stavbe tela, tak aj v póze, je však stále dosť konzervatívny a výsledok nepôsobí realisticky. Jemnosť a ženskosť sa prenáša aj do mužských sôch, bohovia pôsobia veľmi jemne a zženštilo. Takýto typ zobrazenia bol jeho silnou stránkou, prehnutie v bokoch a šikmá póza sú dnes známe ako Praxitelova S-krivka. V tomto prípade však nemožno hovoriť o akejsi novej kompozícii, tento postoj slúži skôr na vyjadrenie jemnosti figúr. Jeho diela majú s najväčšou pravdepodobnosťou pôsobiť eroticky, aj keď ich skutočný zmysel zakrýva kultovým či naratívnym významom. Známe príbehy či anekdoty o jeho vzťahu s dievčinou Frýné len potvrdzujú spomenutú teóriu.

Kópie
-----

Praxitelove diela boli často kopírované. Jednak ešte v samotnom Grécku a následne aj v Ríme. Kópie sa robili z mramoru aj bronzu bez ohľadu na pôvodnú sochu.

Literatúra
----------

* Boardman, J. 1995: *Greek sculpture, The late classical period.* London
* Bernhard, M. L. 1974: *Sztuka Grecka, IV wieku p. n. e.* Varšava
* Smith, R. R. R. 1991: *Helenistic sculpture*, London
* Rolley C. 1999: *La sculpture grecque.* Paris

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Praxiteles (sochár)**

Autoritné údaje: * abART: 135358
* BnF: 13163357h
* GND: 118793241
* ISNI: 0000000095614259
* LCCN: nr90003636
* NK ČR: xx0063575
* ULAN: 500010499
* VIAF: 76163187
* WorldCat: lccn-nr90003636
Old Bill Williams - známy mountain man, ktorý viedol niekoľko expedícií na Západ.
Hugh Glass - jeho životný príbeh bol námetom na film The Revenant (2015)
**Mountain man** (občas voľne prekladané ako **horal**, **vrchár**, **muž z hôr**, **lovec z hôr**; množné číslo *mountain men*) bol lovec, traper a prieskumník amerického Západu. Kľúčovým prvkom života mountain manov bol najmä lov bobrov, ktoré poskytovali hodnotnú kožušinu, ktorá bola cenená hlavne v Európe, kde už ale stavy bobrov vo voľnej prírode boli značne zdecimované. Mountain mani najčastejšie operovali v oblasti Skalnatých vrchov približne medzi rokmi 1810 až 1880.

Americký západ ponúkal na začiatku 19. storočia mnoho možností. Rastúca populácia na východnom pobreží USA podnietila mnohých ľudí migrovať smerom do vnútrozemia. Takáto cesta však bola v tom čase veľmi riskantná, keďže chýbali trasy a taktiež tu bol strach z indiánskych kmeňov. 

Po expedícii Lewisa a Clarka v rokoch 1804 - 1806, ktorá bola prvá naprieč celým kontinentom , sa v roku 1822 v St. Louis, Missouri zoskupila skupina mountain man známa ako Rocky Mountain Fur Company, ktorú viedol generál William Ashley. Vytvorenie takejto skupiny bolo výhodné, pretože bola obranyschopnejšia. Lov bobrov a inej kožušinovej zveri zaberal mountain manom väčšinu času. 

Každoročne boli na vopred dohodnutých miestach tzv. rendezvous - stretnutia, kde dochádzalo k obchodu, výmene, súťaženiu atď.

Éra mountain manov začala postupne upadať po konci Americkej občianskej vojny, keď sa začalo s výstavbou transkontinentálnej železnice a bobrie populácie boli takmer vyhubené. Mnohí mountain mani sa však uplatnili aj v službách americkej vlády, pretože boli veľmi znalí terénu, indiánskych jazykov a tak slúžili ako sprievodcovia alebo ako poľovníci, ktorí zásobovali robotníkov mäsom.

Známi mountain mani:

* Jim Bridger
* Old Bill Williams
* Jedediah Smith
* Seth Kinman
* Jim Beckwourth
* Kit Carson
* John "Liver-Eating" Johnson

Iné projekty
------------

Referencie
----------

1. 1 2  MICHALOVIČ, P. ZUSKA, V. Rozprava o westerne. Bratislava: Slovenský filmový ústav. 2014. S. 295
2. 1 2  Severka - trampský občasník pre všetky túlavé duše. Martin: Trampské združenie Severka. 2002 č. 2. S. 2
3. ↑  SCHULZ, W. KOZA, P. 1000 ručných palných zbraní. Bratislava: Ikar, 2009. S. 100
4. 1 2  COOK, S. a kol. Západ USA - národní parky. Brno: Jota, 2002. ISBN 80-7217-061-9. S. 408
5. ↑  Anglicko-slovenský, slovensko-anglický veľký slovník. Bratislava: Lingea. 2008. ISBN 9788089323074. S. 866
6. ↑  OPATRNÝ, J. Amerika v proměnách staletí. Praha: Libri, 1998, ISBN 80-85983-42-7. S. 210
7. ↑  PROKOP, J. Čo sme počuli v rozhlase a televízii. Kultúra slova 1970 1. S. 23
**Batman** je komiksová postava, vytvorená Bobom Kaneom a Billom Fingerom. Debutoval v Detective Comics #27 v máji 1939.
Spolu so Supermanom je ikonickou postavou DC Comics a jedným z najslávnejších superhrdinov.

Batmanovo alter ego je **Bruce Wayne**, miliardár, ktorý sa rozhodol bojovať so zločinom v meste Gotham City pod maskou netopiera.
Na rozdiel od mnohých podobných superhrdinov Batman nemá nijaké superschopnosti, je však atleticky a kondične vysoko zdatný a disponuje vyspelou technológiou.

Medzi najvýznamnejšie a prelomové komiksy o Batmanovi patria Návrat Temného Rytiera (The Dark Knight Returns), Ticho (Hush), Batman: Prvý Rok (Batman: Year One), Batman: Dlhý Halloween (Batman: The Long Halloween) a veľmi vplyvný Smrtiaci Žart (Batman: The Killing Joke).

Okrem komiksov je Batman aj televíznou postavou kreslených seriálov a populárneho seriálu Batman zo 60. rokov.

Batman bol spracovaný aj v niekoľkých filmoch. Prvým bol Batman z roku 1966, natočený podľa seriálu. Svetovú slávu potom Batman získal filmom Batman režiséra Tima Burtona a jeho pokračovaním Batman sa vracia (Batman Returns). Po Burtonovi prebral réžiu Joel Schumacher, jeho filmy Batman navždy (Batman Forever) a Batman a Robin (Batman & Robin) u fanúšikov aj kritikov prepadli[chýba zdroj].

Ďalšie uznanie priniesli až veľmi kvalitné rebootové filmy Christophera Nolana Batman začína (Batman Begins), Temný rytier (The Dark Knight) a Návrat Temného rytiera (The Dark Knight Rises). Práve vďaka úspechu Burtonových a Nolanových spracovaní je Batman najvýnosnejším filmovým superhrdinom všetkých.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Batman**
Podpis Alžbety I.
**Alžbeta I.**  (\* 7. september 1533, Greenwich, Anglicko – † 24. marec 1603, Londýn) z dynastie Tudorovcov bola v rokoch 1558 až 1603 kráľovná Anglicka a Írska. Jej vláda bola obdobím rozkvetu umenia, ktoré sa označuje ako takzvaná alžbetínska renesancia.

Narodila sa v Greenwichi ako dcéra Henricha VIII. a Anny Boleynovej. Dostalo sa jej vynikajúceho vzdelania. Bola ovplyvnená reformistickými názormi svojich tútorov, ale vo veciach náboženstva sa naučila riadiť vlastným rozumom.

Kráľovnou sa stala 17. novembra 1558 ako dvadsaťpäťročná. V predchádzajúcich dvoch obdobiach sa striedali perzekúcie a popravy najskôr katolíkov, potom protestantov. Tento fakt nijako Anglicku neprospel a Alžbeta musela dať dokopy zahraničnú politiku a i vnútroštátne záležitosti.

Po jej boku stál jej radca William Cecil. Ten roku 1559 predložil parlamentu Nový zákon o supremácii, ktorý obnovoval panovníkovo cirkevné vodcovstvo a tiež protestantské vyznanie podľa Cranmerovej *Knihy modlitieb* z roku 1552. Panovník dostal titul „najvyšší správca" anglickej cirkvi. V roku 1563 bolo schválených 39 článkov Thomasa Cranmera – základ anglikánskej doktríny – zakladajúcich sa na 42 článkoch z roku 1552. Pápež Pius V. Alžbetu v roku 1570 exkomunikoval a tá na to zareagovala odvolaním anglického veľvyslanca z Pápežského štátu. Reforma anglickej cirkvi sa dovŕšila zákonom o jednote z roku 1571, ktorý ukladal všetkým duchovným v štáte prijať 39 článkov.

Galéria
-------

* Alžbeta I. korunovačný portrét. (1588)Alžbeta I. korunovačný portrét. (1588)
* Alžbeta I. (asi 1588)Alžbeta I. (asi 1588)
* Alžbeta I. (Nicolas Hillard, asi 1590)Alžbeta I. (Nicolas Hillard, asi 1590)
* Alžbeta I. (1546)Alžbeta I. (1546)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Alžbeta I. (Anglicko)**

  

  


|  |
| --- |
| Alžbeta I.**Tudorovci** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Mária I.** | **Kráľovná Anglicka**17. november 1558 – 24. marec 1603 | Nástupca**Jakub I.** |

  


| * z
* d
* u
Panovníci Anglicka |
| --- |
| 
* Alfréd Veľký
* Eduard I. Starší
* Athelstan
* Edmund I.
* Edred
* Edwy
* Edgar
* Eduard Mučeník
* Ethelred II.
* Sven I.
* Edmund II.
* Knut Veľký
* Harold I.
* Hardiknut
* Eduard Vyznávač
* Harold II.
* Viliam I.
* Viliam II.
* Henrich I.
* Štefan
* Henrich II.
* Richard I.
* Ján I.
* Henrich III.
* Eduard I.
* Eduard II.
* Eduard III.
* Richard II.
* Henrich IV.
* Henrich V.
* Henrich VI.
* Eduard IV.
* Eduard V.
* Richard III.
* Henrich VII.
* Henrich VIII.
* Eduard VI.
* Mária I.
* Alžbeta I.
* Jakub I.
* Karol I.
* Karol II.
* Jakub II.
* Mária II. a Viliam III.
* Anna

 | Anglická vlajka |

Autoritné údaje: * BnF: 12026274d
* GND: 118529870
* ISNI: 0000000121446237
* LCCN: n79081709
* NK ČR: jn20000700037
* SNK: 169175
* ULAN: 500356869
* VIAF: 97107753
* WorldCat: lccn-n79081709
Nositeľ Nobelovej cenyNositeľ Nobelovej ceny
Sir **Walter Norman Haworth** (\* 19. marec 1883 – † 19. marec 1950) bol britský chemik ktorý je známy pre jeho prelomovú prácu na Kyseline L-askorbovej (vitamín C) počas pôsobenia na Birminghamskej Univerzite.

V roku 1937 získal Nobelovu cenu za chémiu „*za jeho prácu na uhľovodíkoch a vitamíne C*". Cenu získal spolu so švajčiarskym chemikom Paulom Karrerom za jeho prácu na vitamínoch.

Životopis
---------

Po opustení továrne na výrobu linolea začal od roku 1903 navštevovať Manchesterskú univerzitu a študovať chémiu. Svoje rozhodnutie uskutočnil aj napriek ostrému nesúhlasu jeho rodičov. Po skončení jeho magisterskej práce s Williamom Perkinsom, pokračoval v štúdiu na Univerzite v Göttingene kde spolu s Ottom Wallachom získal PhD titul.

V roku 1912 sa stal prednášajúcim na United College na University of St Andrews v Škótsku a začal sa zaujímať o chémiu uhľovodíkov, ktorá bola skúmaná Thomasom Purdiem a Jamesom Irvinom. Haworth začal prácu na jednoduchých cukroch v roku 1915, počas výskumu vyvinul novú metódu na prípravu metyl esteru cukrov použitím dimetyl sulfátu a zásady (dnes známa ako Haworthova metylácia). Neskôr začal pracovať na štruktúrach disacharidov.

Haworth sa podieľal na vznik laboratórií na Univerzite St Andrews na produkciu chemikálii a liekov pre Britský parlament počas 1. svetovej vojny. V roku 1920 sa stal profesorom organickej chémii na univerzite v Durhame.

V roku 1934, v spolupráci s Edmundom Hirstom, bol schopný syntetizovať Vitamín C.

Vyvinul jednoduchú metódu zobrazovania troj dimenzionálnych štruktúr cukrov na papieri. Zobrazenie, dnes známe ako Haworthova projekcia, je stále široko využívaná v biochémii.

V roku 1947 mu bol udelený rytiersky titul.

Externé odkazy
--------------

* Biografia na stránkach Nobelovej ceny

| * z
* d
* u
Nositelia Nobelovej ceny za chémiu |
| --- |
| 
* Theodor Svedberg (1926)
* Heinrich O. Wieland (1927)
* Adolf O. Windaus (1928)
* Arthur Harden / Hans K. A. S. von Euler-Chelpin (1929)
* Hans Fischer (1930)
* Carl Bosch / Friedrich K. R. Bergius (1931)
* Irving Langmuir (1932)
* Harold Urey (1934)
* Frédéric Joliot-Curie / Irène Joliotová-Curieová (1935)
* Peter J. W. Debye (1936)
* Walter N. Haworth / Paul Karrer (1937)
* Richard Kuhn (1938)
* Adolf Butenandt / Leopold Ružička (1939)
* György Hevesy (1943)
* Otto Hahn (1944)
* Artturi I. Virtanen (1945)
* James B. Sumner / John H. Northrop / Wendell M. Stanley (1946)
* Robert Robinson (1947)
* Arne Tiselius (1948)
* William Giauque (1949)
* Otto P. H. Diels / Kurt Alder (1950)

 |
| 
* 1901 – 1925
* **1926 – 1950**
* 1951 – 1975
* 1976 – 2000
* 2001 – 2025

 |

Autoritné údaje: * BnF: 10568833c
* GND: 127482989
* ISNI: 0000000081606848
* LCCN: n87801448
* NK ČR: nlk20000077914
* VIAF: 84789403
* WorldCat: lccn-n87801448
**Mária Anna Portugalská** (\* 13. júl 1861, Bronnbach an der Tauber, Nemecký spolok – † 31. júl 1942, New York, New York, USA) bola portugalská infantka z rodu Braganza a luxemburská veľkovojvodkyňa.

Životopis
---------

Narodila sa ako piata dcéra zvrhnutého portugalského kráľa Michala I. (žijúceho v rakúskom exile) a jeho manželky Adelaidy Löwensteinskej.

21. júna 1893 sa na zámku Fischhorn vydala za Viliama, následníka luxemburského trónu. Hoci Viliam bol na rozdiel od nej protestant, snúbenci sa dohodli, že ich deti budú vychovávané v katolíckej viere.

Dňa 17. novembra 1905 zomrel Viliamov otec Adolf a Viliam sa stal vládnucim veľkovojvodom. Od 19. novembra 1908 ho kvôli ťažkej chorobe zastupovala ako regentka a po jeho smrti 15. februára aj ich maloletú dcéru Máriu Adelu, a to až do 18. júna 1912.

Po nemeckej okupácii Luxemburska 10. mája 1940 odišla rodina do exilu.

Zomrela 31. júla 1942 v New Yorku; dnes je pochovaná vo vojvodskej krypte luxemburskej katedrály Notre-Dame.

Deti
----

Mária Anna a Viliam mali šesť dcér

* Mária Adela (\* 1894 – † 1924)
* Šarlota (\* 1896 – † 1985)
* Hilda Žofia (\* 1897 – † 1979)
* Antoinetta (\* 1899 – † 1954)
* Alžbeta Mária (\* 1901 – † 1950)
* Žofia Karolína (\* 1902 – † 1941)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mária Anna Portugalská**

Externé odkazy
--------------

* Nassau-Weilburg
* Maria Anna do Carmo de Bragança

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Marie Anna Portugalská na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 137351828
* ISNI: 0000000056796002
* VIAF: 81554462
Kópia kyjevských listov v Múzeu histórie Kyjeva
Dvojlist číslo 7, pravá strana
**Kyjevské listy** alebo **Kyjevské zlomky** je najstaršia zachovaná pamiatka celá napísaná v slovanskom jazyku. Je to starosloviensky hlaholský text na 7 pergamenových obojstranne popísaných listoch malého formátu s 38 modlitebnými formulkami, ktoré pravdepodobne dopĺňali liturgické texty latinského obradu. Na prvej strane prvého listu je neskôr dopísaný text, takisto hlaholský - List apoštola Pavla Rímskym.

Keďže sa v texte vyskytujú chyby, ide pravdepodobne len o odpis hlaholského originálu niektorého zo žiakov cyrilometodskej školy (autorstvo sa najčastejšie pripisuje svätému Gorazdovi) alebo priamo Konštantína Filozofa.

Kyjevské listy našiel roku 1874 v Kyjeve v knižnici Duchovnej akadémie I. I. Sreznevskij. Do Kyjeva sa dostali z Jeruzalema v polovici 19. storočia. V súčasnosti sú uložené v knižnici AV na Ukrajine.

Písané sú hlaholikou najstaršieho typu (stará, okrúhla hlaholika). Jazyk je veľmi archaický, obsahuje významné veľkomoravské črty, tzv. veľkomoravizmy (vo svete nepresne nazývané moravizmy alebo dokonca bohemizmy). Modlitby náležia k latinskému (nie byzantskému) obradu, preto niektorí usudzujú, že text vznikol na Veľkej Morave resp. na území nitrianskych Slovenov na prelome 9.-10. storočia a je veľmi pravdepodobné, že text priamo reprezentuje veľkomoravský variant staroslovienčiny. Vyskytujú sa ale aj názory, že text vznikol niekde v oblasti Blatenského kniežatstva alebo trocha neskôr v Bulharsku.

Pozri aj
--------

* Kultúrny jazyk na Veľkej Morave

Literatúra
----------

* STANISLAV, Ján. *Starosloviensky jazyk 1: Veľká Morava a Panónia. Kultúrny jazyk a písomníctvo. Konštantín Filozof, Metod a Kliment sloviensky. Fonetika*. 1. vyd. Bratislava : Slovenské pedagogické nakladateľstvo, 1978. 371 s.
* Nimčuk, V. V.: Kyjivski hlaholyčni lysky. Kyjev 1983 - farebné komentované faksimile Kyjevských listov

Externé odkazy
--------------

* Kyjevské listy v cyrilike a hlaholike
* Ukážka - český preklad
Cih s okolitými hmlovinami IC 63 a IC 59
**Cih** (čín. *Tsih* – bič) alebo **Gamma Cassiopeiae** (γ Cas, γ Cassiopeiae) je novám podobná hviezda, v súčasnosti najjasnejšia hviezda v súhvezdí Kasiopeja. Má zdanlivú jasnosť 2,59m. Cih je od Zeme vzdialený 620 ly.

Tento obor spektrálneho typu B0, triedy svietivosti IV je 17-násobne hmotnejší ako Slnko. Už v tridsiatych rokoch dvadsiateho storočia upútal na seba pozornosť zmenami spektra, sprevádzanými taktiež zmenami jasnosti medzi 1,6 a 3,0 mag. Svoju jasnosť mení vplyvom pulzácií plynového obalu v rozpätí 10 až 18 polomerov Slnka. Cih má plynovú obálku, ktorej rozmer dosahuje 2 500 slnečných priemerov. Zmeny jasnosti sú nepredvídateľné. Hviezda je zdrojom röntgenového žiarenia. 

Cih bola prvou hviezdou, v spektre ktorej objavil Angelo Secchi v roku 1886 jasné emisné čiary. Stala sa tým prototypom takzvaných Be (B emisných) hviezd.

Na oblohe vo vzdialenosti 2,4" od seba má sprievodcu, hviezdu zdanlivej jasnosti 11m.

Zdroje
------

* Encyklopédia astronómie – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok (s láskavým dovolením autorov a podporou SZA)
* PLAUCHOVÁ, Jana. *Súhvezdia od Andromedy po Žirafu*. Redakcia Eduard Koči; ilustrácie Peter Zimnikoval; Beata Zimnikovalová, Michal Mojžiš, Tibor Krátky. prvé vyd. Hurbanovo : Slovenská ústredná hvezdáreň Hurbanovo, 2023. 592 s. ISBN 978-80-89998-357. Kapitola Kasiopeja, s. 64 – 65.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portálHviezdny portál |
Východný vchod do obchodného centra
**Eperia Shopping Mall** je obchodné centrum v Prešove. Nachádza sa na ulici Arm. Gen. Svobodu, na sídlisku Sekčov. Je to jediná budova v Prešove s medzinárodným ekologickým certifikátom BREEAM. Má rozlohu 31 970 m².. Na jeseň 2021 bola otvorená 2. etapa a očakávaná rozloha sa zväčšila o 10 000 m². Pribudlo 200 parkovacích miest a zastávka MHD priamo pri obchodnom centre. Realizáciou 2. etapy sa EPERIA zaradila medzi top regionálne obchodné centrá Slovenska. Bohatý výber značiek sa otvorením II.etapy rozšíril o ďalšie významné značky ako Reserved, Mohito, Cropp, House, Sinsay či Burger King s drive-in službou. Súčasťou je aj 5-sálové Multikino STAR s najmodernejšími zvukovými a obrazovými technológiami a špeciálnou Golden Class sálou. 

V júni 2016 začala výstavba, pričom otvorenie bolo 24. novembra 2017.

Investor stavby je VSV consulting, a.s. a developer J&T REAL ESTATE, a.s.

Je možné že Eperia bude aj v meste Nová Baňa.

Galéria
-------

### Výstavba 21. jún 2016 až 23. november 2017

* Celkový pohľad na pozemok pred začatím výstavbyCelkový pohľad na pozemok pred začatím výstavby
* Začiatok zemných prác 21. jún 2016Začiatok zemných prác 21. jún 2016
* Práce v zime 14.2.2017Práce v zime 14.2.2017
* Budovanie železobetónového skeletu 7. marec 2017Budovanie železobetónového skeletu 7. marec 2017
* Hotový základný skelet 8. jún 2017Hotový základný skelet 8. jún 2017
* Úprava severnej fasády 6. september 2017Úprava severnej fasády 6. september 2017
* Opláštenie stavby 25. september 2017Opláštenie stavby 25. september 2017
* Navážanie tovaru do predajní 20. november 2017Navážanie tovaru do predajní 20. november 2017

### Otvorenie 24. november 2017

* Vjazd na parkovisko pred OCVjazd na parkovisko pred OC
* Západný vchod do OCZápadný vchod do OC
* Vjazd do podzemných garáži OCVjazd do podzemných garáži OC
* Detské ihrisko OCDetské ihrisko OC
* Interiéry v deň otvoreniaInteriéry v deň otvorenia
* Interiéry v deň otvoreniaInteriéry v deň otvorenia
* Interiéry v deň otvoreniaInteriéry v deň otvorenia
* Interiéry v deň otvoreniaInteriéry v deň otvorenia

Referencie
----------

1. ↑   *Ako bude EPERIA vyzerať? – EPERIA* [online]. www.eperia.sk, [cit. 2017-11-19]. Dostupné online. Archivované 2017-10-03 z originálu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Eperia**

Externé odkazy
--------------

* eperia.sk – oficiálna stránka

Súradnice: 48°59′19″S 21°15′49″V﻿ / ﻿48,988691°S 21,263531°V﻿ / 48.988691; 21.263531
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Rio Grande* pozri *Rio Grande (rozlišovacia stránka)*.
Rio Grande v kaňone Santa Elena v Texase.
Povodie rieky.
**Rio Grande** (iné názvy: **Grande**, **Bravo del Norte**, **Grande del Norte** , **Río** [alebo **Rio**] **Bravo del Norte**; po anglicky: *Rio Grande*, zriedkavo: *Rio Bravo (del Norte), Rio Grande del Norte*; po španielsky v Mexiku: *Río Bravo (del Norte), Río Grande del Norte*, zriedkavo: *Río Brazo*) je jedna z najdlhších riek v Severnej Amerike. 

Tečie na území dvoch krajín - Mexiko a Spojené štáty americké. Pramení v pohorí San Juan v Skalnatých vrchoch v štáte Colorado. Spočiatku tečie krátko na východ, potom sa stáča na juh do Nového Mexika. Rio Grande pretína Nové Mexiko po celej jeho severojužnej dĺžke. Prechádza aj jeho najväčším mestom - Albuquerque. V južnej časti Nového Mexika tvorí Rio Grande krátky úsek hranice tohoto štátu s Texasom. Od mesta El Paso sa Rio Grande až po ústie do mora stáva hraničnou riekou s Mexikom. Tento úsek rieky je dlhý vyše 2 000 km a tvorí viac ako polovicu celkovej dĺžky americko-mexickej hranice. Priemerným prietokom okolo 160 m³/s sa Rio Grande vlieva do Mexického zálivu v Atlantickom oceáne.

Aj napriek pomerne malému prietoku v koryte, je Rio Grande dôležitým zdrojom vody pre suché oblasti Mexika, Texasu ako aj Nového Mexika. Ako pohraničná rieka USA s Mexikom hrá dôležitú úlohu v politických vzťahoch týchto dvoch krajín. Mnoho pokusov o ilegálnu imigráciu do USA sa odohráva práve pri prekročení Rio Grande. Absolvovaním tejto prekážky prischla migrantom prezývka „mokré chrbáty".

Referencie
----------

1. 1 2  Grande. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 2008. 670 s. ISBN 978-80-224-0982-7. Zväzok 5. (Galb – Hir), s. 272.
2. 1 2  Mexiko. In: *Pyramída*. s. 3162
3. ↑  Grande. In:  *Malá slovenská encyklopédia*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Goldpress Publishers, 1993. 822 s. ISBN 80-85584-12-3. S. 234.
4. ↑  Grande del Norte. In: *Masarykův slovník naučný: lidová encyklopedie všeobecných vědomostí , díl 2.*. Praha: Československý kompas, 1926. s. 1050
5. ↑  Grande. In: *Malá československá encyklopedie* 2 D – CH. Praha: Academia, 1985. s. 648.
6. ↑  Mexiko. In: BELŠÍNKOVÁ, Otília, ed. et al. *Malá slovenská encyklopédia*. Bratislava: Encyklopedický ústav SAV, 1993. ISBN 80-85584-12-3. S. 443
7. ↑   *GeoNames Search* [online]. National Geospatial-Intelligence Agency, [cit. 2017-09-14]. Dostupné online.
8. ↑   *GNIS Detail - Rio Grande* [online]. geonames.usgs.gov, [cit. 2017-09-14]. Dostupné online. [nefunkčný odkaz]

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **rieka Rio Grande**.
**Soňa Szomolányi** (\* 5. december 1946, Poprad) je slovenská politologička a sociologička.

Životopis
---------

Soňa Szomolányi vyštudovala sociológiu na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Štúdium ukončila v roku 1971.

Pracovať začala na katedre sociológie filozofickej fakulty, v rokoch 1992–1994 viedla na Univerzite Komenského Inštitút stredoeurópskych štúdií. V roku 1994 habilitovala v politológii. Následne pracovala tri roky ako vedúca vedecká pracovníčka v Sociologickom ústave Slovenskej akadémie vied. Zaoberala sa výskumom kritických bodov demokratizácie Slovenska po roku 1989. V roku 2000 bola menovaná profesorkou politológie. Na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského sa potom stala vedúcou katedry politológie.

Prednášala oi na univerzitách vo švajčiarskom Friburgu, v Göteborgu a Umeå vo Švédsku alebo na Stredoeurópskej univerzite v Prahe.

Pred slovenskými parlamentnými voľbami v septembri 2023 varovala, že ak v nich zvíťazí Robert Fico, bude slovenská demokracia v ohrození. Bojuje totiž podľa nej zápas o svoju vlastnú slobodu a slobodu svojich ľudí z vlád Smeru. „Niektorí už sú odsúdení, sú vo väzení a teraz sa otvorene vyhráža vyšetrovateľom, sudcom, prokurátorom, že keď sa dostane k moci, tak si s nimi vybaví účty. Takýto útok – zatiaľ verbálny – na právny štát sme nezažili ani za Mečiara," uviedla Szomolányi vo februári 2023.

Vo februári 2024 uviedla, že na rozdiel od iných krajín, kde autokratizácia a ukrajovanie slobôd prebiehalo postupne, Ficova vláda šprintuje. Jeho politika je podľa nej zameraná na splnenie dvoch cieľov, ktoré sa vôbec netýkajú vytiahnutia Slovenska zo stagnácie a pasce stredného príjmu. Jeho prvým cieľom je čo najrýchlejšie zabezpečiť beztrestnosť sebe a blízkym spolustraníkom, či sú obvinení alebo už vo väzení. Druhým cieľom je zachovať si podporu voličov.

Osobný život
------------

Je vydatá, jej manžel prednášal logiku na filozofickej fakulte Univerzity Komenského. Má jednu dcéru, ktorá vyštudovala a žije v Prahe.

Ocenenie
--------

* Rad Ľudovíta Štúra (2016)

Dielo
-----

* Szomolányi, Soňa: Kľukatá cesta Slovenska k demokracii, Stimul, 1999, ISBN 80-88982-11-1
* Szomolányi, Soňa, Zemko, Milan, Duleba, Alexander: Spoločnosť a politika na Slovensku: Cesty k stabilite 1989 - 2004, Univerzita Komenského, Bratislava, 2005, ISBN 80-223-2077-3

Referencie
----------

1. ↑   *Prof. PhDr. Soňa Szomolányi PhD.* [online].. Dostupné online.
2. ↑  GRIM, Jakub. Fico je otevřeně proruský. Pokud sestaví příští vládu, demokracie bude v ohrožení, varuje politoložka. *iRozhlas*, 2023-02-19. Dostupné online.
3. ↑  GRIM, Jakub. Žádná plíživá autokratizace, Fico při ukrajování svobod sprintuje, popisuje politoložka a socioložka. *iRozhlas*, 2024-02-06. Dostupné online.
Letecký záber na City Park Stadium v New Orleans počas Národného eucharistického kongresu v roku 1938
**Eucharistický kongres** je v Katolíckej cirkvi stretnutie kňazov, mníchov, rehoľníkov a laikov, ktorého téma je reálna prítomnosť Ježiša Krista v Eucharistii, jedna z najdôležitejších katolíckych doktrín. Na kongres prichádzajú ľudia z veľkých vzdialeností, jeho súčasťou sú zvyčajne veľké sväté omše pod šírym nebom, eucharistické adorácie a iné náboženské aktivity, ktoré trvajú niekoľko dní. Eucharistický kongres sa môže konať na národnej úrovni, alebo môže ísť o medzinárodný eucharistický kongres.

Za patróna eucharistických kongresov sa uznáva františkánsky svätec Paschal Baylón, OFM

Prvý medzinárodný eucharistický kongres sa konal v júni 1881 vo francúzskom Lille.

Pozri aj
--------

* Eucharistia
* Eucharistická adorácia

Externé odkazy
--------------

* webstránka Pápežského výboru pre medzinárodné eucharistické kongresy

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Eucharistic congress na anglickej Wikipédii.*
**George Driver Nelson** (\* 13. júl 1950, Charles City, Iowa, USA) je americký vedec a bývalý astronaut. Vo vesmíre bol trikrát.

Životopis
---------

V roku 1972 ukončil s diplomom inžiniera fyziky štúdium na univerzite Harvey Muddy College. O päť rokov neskôr obhájil doktorát z astronómie na univerzite v Seattle, štát Washington (University of Washington). Oženil sa, stal sa otcom dvoch detí. V roku 1978 bol PhD Nelson vybraný medzi budúcich astronautov, absolvoval výcvikový kurz v Houstone a bol zaradený medzi astronautov. V rokoch 1984 až 1988 bol trikrát vo vesmíre. Mal prezývku Pinky. V roku 1993 bol učiteľom astronómie na Washingtonskej univerzite.

Lety do vesmíru
---------------

Vo svojich 33 rokoch sa dr Nelson dostal do vesmíru po prvýkrát ako astronaut - špecialista. Bola to sedemdňová misia STS-41-C s raketoplánom Challenger, v COSPAR neskôr katalogizovaná ako 1984-034A. Na palube bola päťčlenná posádka, ktorá dokázala vypustiť na obežnú dráhu Zeme 15 metrov dlhú družicu LDEF. Iný nefunkčný satelit, SMM, vo vesmíre zachytili, opravili a vrátili na orbitu. Nelson pritom absolvoval dva výstupy do vesmíru (tzv. EVA) v celkovej dĺžke 11 hodín. 

O dva roky letel v inom raketopláne druhýkrát, tentoraz misia STS-61-C (COSPAR 1986-003A) trvala 6 dní, posádka bola sedemčlenná. Nelsonovia tu boli dvaja, George tu bol ako letový špecialista. Počas letu vypustili telekomunikačný satelit Satcom. 

Po ďalších dvoch rokoch letel Nelson na obežnú dráhu Zeme po tretíkrát. S raketoplán Discovery to bola krátka, len štvordňová misia STSA-26 (COSPAR 1988-091A), v posádke bolo 5 astronautov. Počas letu dopravili na obežnú dráhu satelit TDRS-C aj s urýchľovacou dvojstupňovou raketou. 

### Lety v skratke

* STS-41-C Challenger štart 6. apríl 1984, pristátie 13. apríl 1984
* STS-61-C Columbia štart 12. január 1986, pristátie 18. január 1986
* STS-26 Discovery štart 29. septembra 1988, pristátie 3. október 1988

Všetky tri lety začali štartom v Kennedyho kozmickom stredisku na Floride, mys Canaveral, a končili pristátím na vojenskej leteckej základni Edwards v Kalifornii.

Referencie
----------

1. ↑  CODR, Milan. *Sto hvězdných kapitánů*. Praha : Práca, 1982. Kapitola Američtí astronauti-kandidáti vybraní v USA v roce 1978, s. 460.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **George Driver Nelson**

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |

* Nelson na webe Kosmo
* Misia STS-41-C
* Misia STS-61-C
* Misia STS-26

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku George Nelson na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Autoritné údaje: * LCCN: no2008091259
* VIAF: 29346886
* WorldCat: lccn-no2008091259
**StudioCanal SAS** (iné názvy: **Le Studio Canal+**, **Canal Plus**, **Canal+ Distribution**, **Canal+ DA**, **Canal+ Production**, **Canal+ Image** alebo **StudioCanal International**) je francúzska filmová koprodukčná, akvizičná, produkčná a distribučná spoločnosť, ktorá vlastní tretiu najväčšiu filmovú knižnicu na svete. Spoločnosť je súčasťou skupiny Canal+, ktorej vlastníkom je spoločnosť Vivendi. 

Firma pôsobiaca v troch hlavných Európskych krajinách, konkrétne Francúzsko, Spojené kráľovstvo a Nemecko, ako aj Austrália a Nový Zéland či Oceánia a nedávno aj v Quebecu. StudioCanal distribuuje každý rok v Európe okolo päťdesiat filmov.

StudioCanal má aj zoznam 5 000 britských, talianskych, francúzskych, nemeckých a amerických filmov, ktorým zabezpečuje zachovanie, reštaurovanie a vysielacie práva na televíznych kanáloch a streamingových stránkach. Taktiež spravuje aj predaj práv na tieto filmy.

Referencie
----------

1. ↑

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **StudioCanal**

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Filmový portálFrancúzsky portál |

* StudioCanal na oficiálnom webe (po francúzsky)

| * z
* d
* u
Najproduktívnejšie filmové produkčné a distribučné spoločnosti |
| --- |
| USA | 
* 20th Century Studios
* Columbia Pictures
* Metro-Goldwyn-Mayer
* Paramount Pictures
* Universal Pictures
* Warner Bros.
* The Walt Disney Company
* United Artists

 |
| Francúzsko | 
* Pathé
* Gaumont
* StudioCanal
* Prodis
* Parafrance
* Trinacra Films
* Société nouvelle de cinématographie (SNC)
* AMLF

 |
| Nemecko | 
* UFA
* Deutsche Film AG

 |
| Taliansko | 
* Penta Film

 |
| Slovensko | 
* Artileria

 |
| Česko | 
* AWI Film, o.s.

 |
Olympijské zlatoOlympijské zlato
**Michael Fred Phelps** (\* 30. jún 1985, Baltimore, Maryland, USA) je americký plavec, ktorý drží niekoľko svetových i olympijských rekordov v plávaní a je držiteľom 28 olympijských medailí, a to 23 zlatých, 3 strieborných a 2 bronzových.

Osem medailí získal v roku 2004 na letných olympijských hrách v Aténach (šesť zlatých, dve bronzové), 8 v roku 2008 v Pekingu (všetky zlaté), 6 v roku 2012 v Londýne (štyri zlaté a dve strieborné) a 6 v roku 2016 v Rio de Janeiro (päť zlatých a jedna strieborná). Jeho 23 zlatých (spolu 28 medailí, z toho tri strieborné a dve bronzové) olympijských medailí je historický rekord pre jediného športovca v celej histórii olympijských hier. Bol vyhlásený najlepším plavcom roku 2003, 2004, 2006 a 2007. Phelps sa kvalifikoval do ôsmich plaveckých disciplín na olympiáde v Pekingu a vo všetkých disciplínach aj vyhral, čím prekonal rekord legendárneho Marka Spitza.

Jeho povesť výrazne utrpela po tom, ako britské periodikum The News of the World weekly zverejnilo fotografie ako fajčí marihuanu. Malo to byť 6. novembra 2008. Podľa jedného z účastníkov, Phelps fajčil už aj predtým. Phelps sa priznal a tento čin oľutoval a sľúbil, že sa to už nikdy viac nestane. FINA ospravedlnenie a sľub prijala a vyjadrila mu plnú podporu. Od Plaveckej asociácie USA dostal trojmesačný zákaz zúčastňovať sa pretekov a nebude dostávať od nej ani príjem. Phelps to považoval za primerané.

Na prebiehajúcej letnej olympiáde v Rio de Janeiro získal už ďalších päť zlatých olympijských medailí. (za 200 m motýlik jednotlivcov a 200 m polohové preteky jednotlivcov, a ako člen víťazných štafiet 4x100m a 4x200m voľným štýlom)

Referencie
----------

1. ↑   *Phelpsa odfotili ako fajčil marihuanu* [online]. pravda.sk, 1. február 2009. Dostupné online.
2. ↑   *FINA prepáčila Phelpsovi fajčenie marihuany* [online]. pravda.sk, 4. február 2009. Dostupné online.
3. ↑   *Phelps: Trojmesačný dištanc je spravodlivý* [online]. pravda.sk, 7. február 2009. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Michael Phelps**

Externé odkazy
--------------

* Michael Phelps na stránke sports-reference.com (po anglicky)

Autoritné údaje: * GND: 130277304
* ISNI: 0000000114416662
* LCCN: n2004111640
* NK ČR: xx0094410
* VIAF: 35558355
* WorldCat: lccn-n2004111640
Twin City po ukončení prvej etapy bez výškovej budovy
**Twin City** je kancelársky komplex skupiny HB Reavis v Ružinove na území ohraničenom ulicami Mlynské Nivy, Továrenská a Karadžičova. 

Komplex je postavený na mieste bývalej továrne Kablo, ktorú developer zbúral napriek návrhu na pamiatkovú ochranu niektorých častí továrne, pričom sa odvolal na zlý stav budov a verejné ohrozenie. Za nelegálne zbúranie budov bez búracieho povolenia pred mu bola stavebným úradom udelená pokuta vo výške 1 mil. Sk.

Názov projektu vychádza z jeho pozície na hranici Starého Mesta, čím prepája historické centrum Bratislavy s modernou kancelárskou štvrťou. Architektúra budov reaguje na blízkosť historického centra, ktoré je charakteristické domami tvoriacimi mestské bloky a aj na industriálnu históriu zóny Chalupkova svojou tehlovou fasádou a medenými panelmi, pripomínajúce niekdajšie továrne na káble z prelomu 18-teho a 19-teho storočia.

Pôvodný projekt s názvom Twin City, ktorý vznikol ešte pre finančnou krízou a následným útlmom stavebných aktivít, zahŕňal aj priľahlé pozemky a autobusovú stanicu, s plánovaným premostením ponad ulicu Mlynské Nivy. Od projektu boli však oddelené a dostali samostatný názov - Nivy, zahŕňajúca nákupné stredisko s autobusovou stanicou v podzemí, Nivy Tower, najvyššia budova Bratislavy v súčasnosti vo výstavbe a ďalší projekt s pracovným názvom Mlynské Nivy Košická na rohu rovnomenných ulíc, ktorý je v príprave.

Prvé tri administratívne budovy komplexu Twin City s označeniami A, B a C, boli dokončené v roku 2017. O dva roky neskôr bola dokončená 92-metrová výšková budova Twin City Tower na rohu ulíc Mlynské Nivy a Karadžičova, kde sa v pôvodne uvažovalo s parkom. 

Twin City s celkovou prenajímateľnou plochou viac ako 60 000 metrov štvorcových kancelárií a služieb v parteri je jedným z najväčších kancelárskych komplexov v Bratislave, v ktorom denne pracuje takmer 10-tisíc ľudí. Medzi najväčších nájomcov v komplexe patria PwC Slovensko, Swiss Re, Sygic, SAP a tiež developer projektu HB Reavis.

Referencie
----------

1. ↑  SME. *Kablo padlo. Bez povolenia* [online]. bratislava.sme.sk, [cit. 2018-12-13]. Dostupné online.
2. ↑  SITA. *Pokutu milión korún zaplatí Twin City za zbúranie Kabla* [online]. 24hod.sk, [cit. 2018-12-13]. Dostupné online.
3. ↑   *Twin City I Vraciame život do bývalej industriálnej zóny mesta* [online]. Twin City, [cit. 2018-12-13]. Dostupné online.
4. ↑  AZET.SK. *Bratislava sa nafukuje. Koľko ľudí v nej reálne žije?* [online]. aktuality.sk, [cit. 2018-12-13]. Dostupné online.
5. ↑  TRENDREALITY.SK. *Twin City je plne obsadené* [online]. reality.etrend.sk, [cit. 2018-12-13]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka projektu

Súradnice: 48°08′44″S 17°07′31″V﻿ / ﻿48,145683°S 17,125304°V﻿ / 48.145683; 17.125304
Medovnikárstvo
==============

Medovníkarstvo je tradičný remeselný odbor zameraný na výrobu medovníkov a iných sladkých pečivových výrobkov, ktoré sú založené na použití medu ako základného ingrediencie. Tento odbor má hlboké historické korene a je súčasťou kultúrneho dedičstva mnohých krajín.

História
--------

História medovníkarstva siaha až do staroveku, keď ľudia začali využívať med ako prírodné sladidlo. Staré civilizácie, ako napríklad Egypť, Grécko a Rím, používali med pri výrobe rôznych pečivových výrobkov. V stredoveku sa med stal dôležitou surovinou pre pekárov v celej Európe.

Výrobné postupy
---------------

Medovníkarstvo vyžaduje špecifické postupy a techniky, aby sa dosiahli vynikajúce výsledky. Základnými surovinami sú med, múka, maslo, korenie a vajcia. Medovníky majú tendenciu byť šťavnaté a mäkké v porovnaní s inými pečivovými výrobkami, čo je výsledkom použitia medu a jeho vlhčiaceho účinku.

Regionálne varianty
-------------------

Medovníky sa vyrábajú po celom svete a mnohé kultúry majú svoje vlastné regionálne varianty. Napríklad v Rusku je známy medovník "medovik", ktorý je zložený z viacerých vrstiev tenkých plátov cesta a medovej krémovej náplne. V Česku a na Slovensku sú populárne medovníky zdobené cukrovou polevou a tradičnými vzormi.

Kultúrne a tradičné aspekty
---------------------------

Medovníky majú v mnohých kultúrach špeciálne miesto a často sú spojené s rôznymi sviatkami a oslavami. V niektorých regiónoch sú medovníky považované za symbol blahobytu a šťastia a často sa darujú ako darčeky. Ich vôňa a chuť môžu evokovať spomienky na detstvo a rodinné tradície.

Moderné trendy
--------------

S narastajúcim záujmom o tradičné remeslá a potravinársku kultúru sa medovníkarstvo stalo predmetom nového záujmu. Mnohé pekárne a cukrárne vytvárajú moderné interpretácie tradičných medovníkov a experimentujú s rôznymi prísadami a technikami. Okrem toho sa medovníkarstvo stalo aj predmetom záujmu domácich kuchárov, ktorí si chcú vyskúšať výrobu medovníkov vo svojich domovoch.

Medovníkarstvo je odbor, ktorý kombinuje remeselnú zručnosť s kreativitou a tradíciou. Jeho význam v kultúrnom dedičstve a potravinárskej krajine je neoceniteľný a jeho vplyv sa prejavuje nielen v gastronómii, ale aj vo všeobecných spoločenských a kultúrnych kontextoch.
Pečať štátu Michigan
**Veľká pečať štátu Michigan** bola prijatá dňa 2. júna 1835.

Popis
-----

Veľkú pečať tvorí svetlo modré kruhové pole, v ktorého strede je modrý štít, s nápisom **TUEBOR** („*Budem obhajovať*"), zobrazujúci muža zo zbraňou v ruke stojaceho na zelenom brehu jazera pri východe slnka. Muž symbolizuje stranu a mieru a schopnosť brániť svoje práva. Štítonsičom tohoto erbu je heraldicky vpravo Wappity a vľavo Los europský. Obaja sú typickým symbolom Michiganu. 
Nad štítom je heraldicky vpravo hladiaci Orol bielohlavý, ktorý v pazúroch drží zväzok šípov a olivovú ratolesť. Nad ním je červená stuha s bielo napísaným heslom v latinčine: **E PLURIBUS UNUM** („*Z mnohých jeden*"). Obe tieto prvky symbolizujú Spojené štáty americké. (Sú prevzaté z veľkej štátnej pečati Spojených štátov). Pod štítom je biela stuha opäť s latinským heslom: **SI QUAERIS PENINSULAM AMOENAM CIRCUMSPICE** („*Pokiaľ hľadáte príjemný polostrov, dívajte sa okolo seba*"). Modrý kruh prechádza, v smere od stredu von, do červeného medzikružia s čiernym nápisom: **THE GREAT SEAL OF THE STATE OF MICHIGAN A.D. MDCCCXXXV** (*Veľká pečať štátu Michigan*). 

Tato pečať bola prijatá dňa 2. júna 1835 a vytvoril ju samotný druhý guvernér tohoto štátu - Lewis Cass. Pečať je taktiež súčasťou Michiganskej vlajky. Znak (modrý štít uprostred) môže byť, na rozdiel od pečati, vytlačený na dokumenty bez dizajnu alebo slov.

* Pečat guvernerjaPečat guvernerja
* Pečat Sekretarja DržavniPečat Sekretarja Državni
* Pečat državnega tožilcaPečat državnega tožilca
* Pečat za financePečat za finance

Referencie
----------

1. ↑   *E-Reference desk - Great Seal of the State of Michigan* [online]. [Cit. 2009-12-26]. Dostupné online. Archivované 2009-01-04 z originálu.

Pozri aj
--------

* Michigan
* Vlajka štátu Michigan
* Štátny znak Spojených štátov
* Zoznam pečatí štátov Spojených štátov amerických

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pečať štátu Michigan**

Externé odkazy
--------------

* CIVIC HERALDRY.com - Michigan, state seal (po anglicky)
* NETSTATE.com - The Great Seal of Michigan (po anglicky)
* E-Reference desk - Great Seal of the State of Michigan Archivované 2009-01-04 na Wayback Machine (po anglicky)
* State symbols USA - Michigan State Seal Archivované 2009-10-26 na Wayback Machine (po anglicky)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Pečeť státu Michigan na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*