recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Súradnice: 13°26′00″S 94°17′00″V﻿ / ﻿13,43333°S 94,28333°V﻿ / 13.43333; 94.28333

**Narkondam Dvíp** (po hindsky) alebo **Narcondam Island/Narcondum Island** (-po anglicky) je ostrov vulkanického pôvodu ležiaci v Andamanskom mori, patriaci pod správu Indie. Ostrov patrí do súostrovia Andamany, od ktorého je vzdialený asi 130 km smerom na východ. Rozmery Narcondamu sú 3 × 4 km, najvyšší bod je 710 m nad hladinou mora.

Ostrov je v podstate vrchol andezitového stratovulkánu, ktorého základňa leží asi 1 km pod hladinou mora. Vulkán je klasifikovaný ako spiaci, vek poslednej erupcie nie je známy. Zemetrasenie v Indickom oceáne z konca roka 2004 však mohlo viesť k nárastu aktivity - dokladom je práva prof. Chandrasekharama z Indického technologického inštitútu (IIT) z 4. januára 2005 o úniku sopečných plynov z krátera ostrova.

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu Archivované 2021-04-05 na Wayback Machine - ostrov Narcondam na Global Volcanism Program (po anglicky)
**Narsé** (prepis podľa modernej perzštiny: *Narsí*; v grécko-rímskych prameňoch: *Narses* [iný prepis: *Narsés*] alebo *Narseus*) bol perzský veľkokráľ z rodu Sásánovcov vládnuci medzi rokmi 293 a 302. Jeho otcom bol kráľ Šápúr I. bratmi králi Hormizd I. a Báhrám I. Pred svojim nástupom na trón bol Narsé arménskym kráľom, zdá sa však, že ho Rimania z Arménie vyhnali už koncom osemdesiatych rokov 3. storočia.

Kráľovskú hodnosť si musel Narsé vybojovať v občianskej vojne s Báhrámom III. svojim prasynovcom, ktorý nastúpil na trón po smrti kráľa Báhráma II. Aj keď v tejto veci sa mu podaril rýchly úspech, hneď sa zaplietol do vojny s Rimanmi (kvôli Arménii), ktorá po počiatočných víťazstvách skončila debaklom – kráľ musel v rokoch 297/298 začať vyjednávať s cisármi Galeriom a Diocletianom. Následná mierová zmluva znamenala stratu západnej Mezopotámie a niektorých oblastí na západnom brehu Tigridu a nevýhodná bola aj ekonomicky, lebo všetok perzsko-rímsky obchodný styk sústreďovala do mesta Nisibis na rímskom území. Narséovu porážku úplne odčinil až Šápúr II. v šesťdesiatych rokoch 4. storočia.

Vnútropoliticky sledoval Narsé umiernenejšiu náboženskú politiku ako králi Báhrám II. a III. Aj keď si Kartír, faktický prvý minister ríše a asi hlavný organizátor prenasledovania inovercov, udržal určitý vplyv, Narsé zastavil napr. perzekúciu manichejcov, ktorí boli od tých čias tolerovaní.

Narsé, ktorý po sobe zanechal známy Páikúlský nápis, v ktorom sú opísané aj okolnosti jeho nástupu na trón, zomrel roku 302 a vládu v perzskej ríši po ňom zdedil jeho syn Hormizd II.

Externé odkazy
--------------

* Narséov skalný reliéf v Nakš-i Rustame

  


|  |
| --- |
| Narsé**Sásánovci** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Báhrám III.** | **kráľ**293 – 302 | Nástupca**Hormizd II.** |

Autoritné údaje: * GND: 140595449
* VIAF: 107274015
**Nikokles** alebo **Nikoklés** (starogr. *Νικοκλῆς* – *Nikokles* /iný prepis *Nikoklés*) bol päťnásobný olympijský víťaz v prvom storočí pred Kr.

Nikokles z lakónskej obce Akrión dobyl v behu olivový veniec v Olympii až päťkrát. Stalo sa to na 172. a 173. olympijských hrách, a to v roku 100 pred Kr. keď zvíťazil v behu na jedno stadion, behu na dve stadiá (diaulu) a behu ťažkoodencov (*hoplitodromu* – so zbraňou) a v roku 96 pred Kr. v behu na jedno stadion a v inej už neznámej disciplíne (v diaulu alebo dolichu alebo hoplitodromu).

Staroveký autor Pausanias uvádza, že sa mu obyvatelia prímorskeho mesta Akriai svojim rodákom Nikokleom pochválili a ukázali mu aj jeho pamätník, ktorý ležal medzi *gymnasiom* (cvičišťom) a hradbami obrátenými do prístavu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 251.
2. 1 2 3  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 3,22,5.
3. ↑  Jérôme Sanchez, *Le meilleur combattant de tous les temps*, str. 6.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**One Wall Centre** alebo **Sheraton Wall Centre** je v súčasnosti druhý najvyšší mrakodrap vo vancouverskom downtowne. Architektonický návrh vypracovalo štúdio Busby Perkins+Will. Jeho výstavba bola dokončená v roku 2001, je držiteľom ocenenia Emporis Skyscraper Award za najlepší mrakodrap postavený v tom roku.

Dosahuje výšku 150 metrov, celkovo má 48 poschodí. Na prvých 27 poschodiach je umiestnený štvordiamantový hotel Sheraton Wall Centre, na 28. až 30. poschodí sídli realitná kancelária Intrawest a na zvyšných 17 poschodiach sa nachádzajú obytné kondomíniá.

Výstavba
--------

K vyrovnaniu možných harmonických kmitov pri silnom vetre má One Wall Centre zladený tlmiaci vodný systém, ktorý je umiestnený na najvyššom poschodí budovy a ktorý pozostáva z dvoch špeciálne navrhnutých vodných nádrží o objeme 227 300 litrov. Tieto nádrže sú navrhnuté tak, aby harmonické kmity pohybujúcej sa vody v nádržiach pôsobili proti harmonickým kmitom kývajúcej sa budovy.

Na spodných podlažiach je použité tmavšie zasklenie, na vrchných svetlejšie
Exteriér budovy je dvojfarebný. Na nižších poschodiach je tmavšie zasklenie, vo vyšších poschodiach je umiestnené ľahké farebné sklo. Aby bola uspokojená požiadavka mestského plánovacieho úradu, ktorý sa obával, že mrakodrap by mohol dominovať celej mestskej panoráme, bolo rozhodnuté, že konečný výzor bude veľmi svetlý, aby splynul s modrou oblohou. Po tom, čo bol celkový dizajn schválený, bola vznesená drobná požiadavka o jeho zmenu v tom zmysle, že budova mala mať výrazne tmavšie zasklenie. Túto požiadavku schválil zamestnanec mestského plánovacieho úradu umiestnený na nižšom stupni rozhodovacieho procesu, ktorý si zrejme neuvedomil význam tejto zmeny. Keď začalo byť zasklenie umiestňované na budovu, všimli si zamestnanci plánovacieho úradu, že toto sklo je iné, ako bol návrh schválený ich úradom a širokou verejnosťou. Po mnohých vzájomných obvineniach mesto súhlasilo s kompromisom a povolilo umiestnenie tmavšieho zasklenia, ktoré už bolo nainštalované s tým, že tmavšie zasklenie ostane na spodnej časti budovy a na vrchnej bude umiestnené svetlejšie tak, ako to bolo pôvodne plánované.

Referencie
----------

1. ↑   *Vancouver High-rise buildings* [online]. Emporis Buildings, [cit. 2010-05-09]. Dostupné online. (po anglicky)

Pozri aj
--------

* Zoznam najvyšších budov vo Vancouveri

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **One Wall Centre**

Externé odkazy
--------------

* Projektová stránka One Wall Centre na Glotman•Simpson Group (po anglicky)
* One Wall Centre na emporis.com (po anglicky)

| Rekordy |
| --- |
| Predchodca**Harbour Centre146 m** | **Najvyššia budova Vancouveru****One Wall Centre**2001-2008150 m | Nástupca**Living Shangri-La201 m** |
Účastník olympijských hierÚčastník olympijských hier

**Nikola Gápová** (\* 19. jún 1989, Poprad) je slovenská reprezentantka v ľadovom hokeji, hráčka SK Karviná. Slovensko reprezentovala na MS 2007 a 2008 a 2011 a na ZOH 2010. 

Univerziádna účasťUniverziádna účasť
V roku 2011 bola členkou slovenského vysokoškolského výberu, ktorý na hokejovom turnaji hier XXV. Svetovej zimnej univerziády získal bronzové medaily.

V sezóne 2010/11 získala v bojoch o titul majstra Česka strieborné medaily, keď jej tím SK Karviná podľahol vo finále Slavii Praha pomerom 0:2 na zápasy.

Na majstrovstvách sveta 2011 vo Švajčiarsku zaznamenala v prvom stretnutí o záchranu s Kazachstanom svoj jediný bod v kanadskom bodovaní za prihrávku na gól Anny Džurňákovej. Tento gól znamenal víťazstvo Slovenska 1-0, čo bol prvý dôležitý krok k záchrane v Top divízii MS.

Referencie
----------

1. ↑   *Definitívna nominácia ženskej reprezentácie na MS* [online]. [Cit. 2011-04-10]. Dostupné online. Archivované 2011-04-14 z originálu.
2. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2011-04-25]. Dostupné online. Archivované 2011-04-27 z originálu.
**OpenOffice.org Calc** je open source tabuľkový procesor z kancelárskeho balíka OpenOffice.org. Je podobný s programom Microsoft Excel z balíka Microsoft Office. Svoje dokumenty ukladá do súborového formátu OpenDocument, ale dokáže pracovať aj s `.xls` súbormi z Excelu.

Apache OpenOffice Calc je tabuľkový kalkulátor - súčasťou softvérového balíka OpenOffice Apache.

**Calc** je podobný programu Microsoft Excel svojim ekvivalentným rozsahom funkcií. Calc je schopný otvárať a ukladať aj vo formáte Microsoft Excel. Veľkou vymoženosťou Calc-u ako aj balíka OpenOffice je ukladať súbor priamou do formátu PDF.

Predvolený formát súboru pre OpenOffice.org Calc (verzia 2.xa 3.x) možno nastaviť buď ako formát aplikácie Microsoft Excel alebo medzinárodný štandard OpenDocument Format (ODF) ISO / IEC 26300:2006. Calc tiež podporuje na otváranie a ukladanie širokú škálu iných formátov súborov napr.: CSV , HTML , SXC , DBF , DIF , UOF , SLK , SDC a ďalšie.

Externé odkazy
--------------

* webová stránka OpenOffice.org Calc

Tipy a triky pre prácu
----------------------

* http://urobim.najednotku.sk - webová stránka sa venuje návodom, tipom a trikom práce kancelárskeho balíka OpenOffice.org[nefunkčný odkaz]

  


| * z
* d
* u
OpenOffice.org |
| --- |
| Aplikácie balíka | 
* Writer
* Calc
* Impress
* Base
* Draw
* Math

 |
| Odvodené | 
* LibreOffice
* Lotus Symphony
* NeoOffice
* Go-oo
* Oracle Open Office/StarOffice
* Office602
* OOo4Kids

 |
| Súvisiace témy | 
* OpenDocument
* The Document Foundation
* OOoCon
* OpenOffice.org XML

 |
Teľací orech
Hovädzí orech
**Orech** je druh veľmi kvalitného mäsa zo stehna bravčového, teľacieho alebo hovädzieho mäsa.

Bravčový orech
--------------

Bravčový orech je vhodný na dusenie, pečenie, rezne na vyprážanie. Je ho potrebné rezať priečne cez vlákna.

Hovädzí orech
-------------

Hovädzí orech sa delí na veľký orech (predná spodná časť stehna) a malý orech (zadná a predná vrchná časť stehna). Malý orech je najjemnejším svalom zo stehna a je vhodný na prípravu steaku, ktorý je podobne jemný ako keď sa pripraví zo sviečkovice, avšak má plnšiu chuť, je možné z neho pripravovať aj carpaccio a je možné ho využiť aj na grilovanie. Veľký orech je vhodný na prípravu dusenej pečienky, závitkov alebo rolády.

Teľací orech
------------

Teľací orech sa delí na malý orech (predná vrchná časť stehna) a veľký orech (predná spodná časť stehna). Veľký orech je vhodný na pečenie a prípravu rolád. Malý orech je tiež vhodný na pečenie a prípravu rolád, prípadne sa dajú z neho pripraviť aj rezne.

Pozri aj
--------

* steak
* bravčové mäso
* hovädzie mäso
* teľacie mäso

Referencie
----------

1. ↑  TOPRECEPTY.CZ. *Rozdelenie a použitie bravčového mäsa* [online]. www.toprecepty.cz, [cit. 2019-08-22]. Dostupné online. (po česky)
2. ↑  AZET.SK. *Hovädzie mäso, jeho časti a využitie* [online]. dobruchut.aktuality.sk, 31. máj 2012, [cit. 2019-08-22]. Dostupné online.
3. ↑  AZET.SK. *Teľacie mäso, jeho časti a využitie* [online]. dobruchut.aktuality.sk, 8. jún 2012, [cit. 2019-08-22]. Dostupné online.
Dvaja achajmenovskí Nesmrteľní
**Nesmrteľní** boli elitnou jednotkou a jadrom vojska perzských kráľov z dynastie Achajmenovcov od 6. do 4. storočia pred Kr. Jednotku tvorilo 10 000 urodzených bojovníkov, ktorí boli v prípade strát ihneď doplňovaní o nováčikov, takže ich počet zostával konštantný. Medzi Nesmrteľných boli prijímané len osoby médskeho alebo perzského pôvodu. Termín nesmrteľní je tradovaný u Herodota (*athanatoi*) a neskôr používaný ostatnými antickými letopiscami a spisovateľmi. Zdá sa, že sami Peržania ho nepoznali a Herodotos len skomolil perzské slovo *anúšija* (útvary, jednotky). 

Hlavnými zbraňami nesmrteľných, ktorí bojovali ako pešiaci, boli luk, šípy a dlhé kopije. Veľké uplatnenie mali títo disciplinovaní a dobre vycvičení bojovníci predovšetkým v období grécko-perzských vojen v 5. storočí pred Kr. a potom počas bojov Dareia III. s vojskami Alexandra Veľkého. Údaje antických kronikárov, že rovnaký vojenský útvar existoval aj v sásánovskej dobe, nie sú dnes vo všeobecnosti akceptované.

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Nesmrtelní (Persie) na českej Wikipédii.*

Literatúra
----------

* Briant, P.: *Histoire de l'Empire perse, de Cyrus à Alexandre*, Paris 1996.
* Hérodotos: *Dějiny*, Praha 2004.
* Holland, T.: *Perský oheň. První světová velmoc a boj o Západ*, Praha 2007.

Externé odkazy
--------------

* Nesmrteľní (po anglicky)
**Organizácia za oslobodenie Palestíny** (prekladané aj nevhodne ako *Organizácia pre oslobodenie Palestíny*; skr. **OOP**; arab. منظمة التحرير الفلسطينية – *Munaddama at-tahrír al-Filastíníja* , angl. Palestine Liberation Organization, **PLO**) je politická a polovojenská organizácia založená Ligou arabských štátov v máji 1964 v Jeruzaleme. Organizácia v súčasnosti spája desať palestínskych odbojových skupín, používajúcich väčšinou rozdielnu stratégiu a taktiku k dosiahnutiu spoločného cieľa, ktorým je oslobodenie Palestíny a založenie nezávislého sekulárneho palestínskeho štátu. Od októbra 1974 je považovaná za jediného legitímneho zástupcu palestínskeho ľudu.

Organizácia pôvodne odmietala dvojštátne urovnanie izraelsko-palestínskeho konfliktu a chcela, aby sa palestínsky štát vytvoril na celom území z čias britského mandátu, teda aj na území súčasného Izraela. Spočiatku sa kvôli dosiahnutiu tohto cieľa často uchyľovala k používaniu teroristickej taktiky, na schvaľovaní ktorej sa priamo podieľalo aj vedenie OOP, v r. 1974 sa však organizácia priklonila k mierovému procesu. Na teroristických aktivitách sa ale napriek tomu naďalej podieľali niektoré frakcie OOP, resp. ich paramilitantné krídla.

Prelom vo vzájomných izraelsko-palestínskych vzťahoch nastal 9. októbra 1993, keď predseda OOP Jásir Arafát uznal štát Izrael v úradnom liste adresovanom izraelskému premiérovi Jicchakovi Rabinovi. V reakcii na Arafátov list, Izrael uznal OOP za legitímneho zástupcu palestínskeho ľudu a prestal ju vnímať ako teroristickú organizáciu. OOP sa následne zapojila do budovania palestínskej samosprávy v Pásme Gazy a na Západnom brehu Jordánu.

Už 22.novembra 1974 OSN udelila OOP štatút pozorovateľa a 12. januára 1976 jej Rada bezpečnosti OSN dovolila zúčastňovať sa schôdzok Rady bezpečnosti bez hlasovacích práv.

Prvým predsedom OOP bol Ahmad Šukajrí (1964-1967), po ňom nasledoval Jahjá Hammúda (do r. 1969) a následne ním bol až do r. 2004 Jásir Arafát. Súčasným predsedom je Mahmúd Abbás.

Organizácie tvoriace OOP
------------------------

* Fatah
* Ľudový front za oslobodenie Palestíny (PFLP)
* Demokratický front za oslobodenie Palestíny (DFLP)
* Palestínska ľudová strana (PPP)
* Palestínsky oslobodzovací front (PLF)
* Arabský oslobodzovací front (ALF)
* As-Sáika
* Palestínska demokratická únia (FIDA)
* Palestínsky front ľudového boja (PPSF)
* Palestínsky Arab Predné (PAF)
* Ľudový front pre oslobodenie Palestíny - Všeobecné velenie (PFLP-GC) (pred rokom 1984)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Organizácia za oslobodenie Palestíny**

Externé odkazy
--------------

* PLO Negotiations Affairs Department
* Permanent Observer Mission of Palestine to the United Nations
**Pentachlórbenzén** je chlórovaný aromatický uhľovodík, ktorý sa používal ako pesticíd a spomaľovač horenia.

Chemické vlastnosti
-------------------

Za bežných podmienok je pentachlórbenzén biela alebo bezfarebná kryštalická látka, rozpustná len minimálne vo vode (0,83 mg/l). Dobre sa rozpúšťa v benzéne alebo chloroforme.

Použitie a úniky do prostredia
------------------------------

Používal sa hlavne ako pesticíd (fungicíd) ako spomaľovač horenia. Užíval sa ako surovina pre výrobu ďalšieho pesticídu pentachlórnitrobenzénu. V krajinách EÚ sa teraz pentachlórbenzén nevyrába a jeho použitie bolo v mnohých krajinách zakázané.

Pentachlórbenzén sa do prostredia dostáva výhradne vplyvom ľudskej činnosti, napríklad z papierní, chemičiek (výroba trichlóretylénu), železiarní, ropných rafinérií, skládok odpadov, čistiarní odpadových vôd, spaľovní odpadov. Vzniká tiež ako produkt degradácie iných aromatických chlórovaných uhľovodíkov ako sú hexachlórbenzén alebo lindan.

Ekologické riziká
-----------------

Za prístupu vzduchu pentachlórbenzén podlieha biodegradácii: v povrchových vodách fotodegradáciou (pôsobením slnečného žiarenia), vo vzduchu sa rozkladá reakciou s hydroxylovým radikálom. Ale tento proces je pomerne pomalý, takže môže byť prúdením prenášaný na dlhé vzdialenosti. Bez prístupu vzduchu (napr. v sedimentoch, hlbších vrstvách pôdy) je pentachlórbenzén perzistentný a môže sa tu preto kumulovať.

Pentachlórbenzén je toxický, pre vodné organizmy dokonca vysoko toxický (LC50 pre ryby je rovná 250 μg.l−1). Má schopnosť biokumulácie – hromadí sa v tukových tkanivách najmä vo vyšších článkoch potravinového reťazca (dravce, všežravce).

Zdravotné riziká
----------------

Pentachlórbenzén vstupuje do tela kontaminovaným vzduchom, potravou alebo vodou. Poškodzuje centrálny nervový systém, pečeň a obličky, predpokladá sa jeho reprodukčná toxicita. Jeho nebezpečnosť zvyšuje schopnosť bioakumulácie.

Regulácia
---------

V máji 2009 bolo v Ženeve na 4. Konferencii zmluvných strán Štokholmského dohovoru rozhodnuté o zaradení pentachlobenzénu na čiernu listinu dohovoru o perzistentných organických látkach.

Referencie
----------

1. ↑  Miroslav Šuta: Štokholmský dohovor: Tucet špinavcov dostalo 9. nových parťákov Archivované 2009-05-12 na Wayback Machine, respekt.cz, 10.5.2009

Pozri aj
--------

* Štokholmský dohovor o perzistentných organických látkach

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Pentachlorbenzen na českej Wikipédii.*
**Orlické hory** (poľ. Góry Orlickie, nem. Adlergebirge) sú geomorfologický celok a pohorie v severnej časti Olomouckého, Pardubického a Královohradeckého kraja na severovýchode Čiech a v Dolnosliezskom vojvodstve na juhozápade Poľska. Pomenované sú podľa rieky Orlice, ktorá týmto územím preteká. Najvyšším vrchom pohoria je Velká Deštná (1 115 m n. m.).

Geomorfológia
-------------

Pohorie patrí do Krkonošsko-jesenickej sústavy a Orlickej podsústavy. Divoká Orlice na východe oddeľuje Orlické a Bystřické hory *(Góry Bystrzyckie)*, na severozápade nadväzujú *Góry Stołowe*, na juhu a juhozápade Podorlická pahorkatina a najjužnejšia časť susedí s Kladskou kotlinou.

Horopis
-------

Orlické hory sú samostatným geomorfologickým celkom Krkonošsko-jesenickej subprovincie. Všetky vrcholy s nadmorskou výškou nad 1 000 m n. m. sa nachádzajú v severnom geomorfologickom podcelku *Deštenská hornatina*. *Bukovohorská hornatina* a *Mladkovská vrchovina* sú podcelky s nižšími vrchmi.

### Hlavné vrcholy

* Velká Deštná (1 115 m n. m.) je najvyšší vrch pohoria
* Koruna (1 101 m n. m.)
* Malá Deštná (1 090 m n. m.)
* Vrchmezí (1 084 m n. m.)
* Jelenka (1 083 m n. m.)
* Suchý vrch (995 m n. m.)

Turistika
---------

V Orlických horách sa nachádzajú známe lyžiarske strediská Deštné, Říčky či Čenkovice a populárna je turistická *Masarykova chata na Šerlichu*. Po hrebeni vedie červeno značená turistická trasa *Jiráskova cesta*.

Celým pohorím sa tiahne pás opevnení, vybudovaného v medzivojnovom období na obranu Česko-Slovenska pred očakávaným útokom Nemecka.

Ochrana prírody
---------------

Rovnomenná chránená krajinná oblasť s rozlohou 204 km² bola vyhlásená 28. decembra 1969.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Orlické hory**

Externé odkazy
--------------

* Stránky Správy CHKO Orlické hory Archivované 2010-01-07 na Wayback Machine (po česky)
* MojeOrlickehory.cz - oficiálny turistický portál regiónu (po česky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Orlické hory na českej Wikipédii.*
**Nor-Cargo AS** je nórska prepravná a logistická spoločnosť a dcérska spoločnosť Posten Norge. Prevádzkuje cestnú, lodnú a leteckú dopravu. Spoločnosť používa 32 nákladných terminálov s 1000 kamiónmi určenými na dlhé vzdialenosti a 600 kamiónmi pre distribúciu. Okrem iného, divízia **Nor-Cargo Thermo** prevádzkuje 500 nákladných automobilov s nadstavbami pre kontrolovanú teplotu prepravovaného nákladu.

Predchodca spoločnosti Nor-Cargo bola firma založená v roku 1967 s názvom **Be-No-Ve samseilingen**. V roku 1979 bola založená spoločnosť **Nordsjørederiet Nor-Cargo A/S**. V roku 1985 prevádzkovala 16 malých morských plavidiel od spoločnosti **K/S Nord-Poolen**.

Kontajnery Nor-Cargo v prístave v meste Trondheim

Referencie
----------

1. ↑   Nor Cargo Holding ASA. *Business Week*. Dostupné online.
2. ↑  NorCargo. *Nøkkeltall* [online]. [Cit. 2005-10-26]. Dostupné online. Archivované 2007-10-15 z originálu. (Nórsky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Nor-Cargo na nórskej Wikipédii a Nor-Cargo na anglickej Wikipédii.*
Poloha
**Nord-Trøndelag Fylke** je územnosprávna jednotka v strednej časti Nórska. Správnym centrom územia je mesto Steinkjer a správcom kraja Nord-Trøndelag je *Fylkesmann i Nord-Trøndelag*. Tvorí ho 24 obcí a počet obyvateľov dosiahol v roku 2005 128 444. Rozloha kraja je 22 396 km². 

Nord-Trøndelag hraničí na juhozápade s krajom Sør-Trøndelag, na severe s krajom Nordland, na východe so švédskym krajom Jämtland län a na severozápade je pobrežie Nórskeho mora. Nord-Trøndelag vznikol v roku 1904, keď bol Trondhjems amt rozdelený na Sør-Trøndelag amt a Nord-Trøndelag amt. Od roku 1918 sa používa namiesto *amt* označenie *fylke*. 

Správne mesto Steinkjer má 20 527 obyvateľov (2005) a značná časť obyvateľstva žije v Trondheimsfjordene, ktorý je v strede južnej časti kraja. Najväčším jazerom je tu Snåsavatnet, významnejším tokom je Namsen, ktorý preteká severnou časťou územia od severovýchodu a ústi do Nasfjordenu, jedného z hlavných fjordov severnej časti kraja. Nasfjorden ústi do zálivu Folda. 

Pobrežie je členité s mnohými ostrovmi; na severe leží Austra, Leka, okolo Foldy Ytre Vikna, Mellom Vikna, Indre Vikna, Borgan, Kvingla, Otterøya, Joa, Elvalandet a v Trohheimfjordene Ytterøya.

Územím prechádza železničná trať z Trondheimu do Bodø v kraji Nordland. Železnica vedie po východnom brehu Trondheimfjordenu, Breistadfjordu a Snåsavatnetu. Cez juh Nord-Trondelag prechádza tiež železnica z Trondheimu do Östersundu vo Švédsku.

Ľudia obývajú túto oblasť už tisíce rokov, dokladom čoho sú početné skalné kresby.

Obce
----

* Flatanger
* Fosnes
* Frosta
* Grong
* Høylandet
* Inderøy
* Leka
* Leksvik
* Levanger
* Lierne
* Meråker
* Mosvik
* Namdalseid
* Namsos
* Namsskogan
* Nærøy
* Overhalla
* Røyrvik
* Snåsa
* Steinkjer
* Stjørdal
* Verdal
* Verran
* Vikna

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Nord-Trøndelag**

Externé odkazy
--------------

* Nord-Trøndelag Fylke

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Nord-Trøndelag na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Administratívne členenie Nórska |
| --- |
| Časti krajiny | 
* Nord-Norge
* Sørlandet
* Trøndelag
* Vestlandet
* Østlandet

 | Vlajka Nórska |
| Kraje | 
* Akershus
* Aust-Agder
* Buskerud
* Finnmark
* Hedmark
* Hordaland
* Møre og Romsdal
* Nordland
* Nord-Trøndelag
* Oppland
* hlavné mesto Oslo
* Østfold
* Rogaland
* Sogn og Fjordane
* Sør-Trøndelag
* Telemark
* Troms
* Vest-Agder
* Vestfold

 |
| Závislé územia | 
* Svalbard
* Jan Mayen
* Bouvetov ostrov
* *Ostrov Petra I.*
* *Zem kráľovnej Maud*

 |
| **^1** súčasť Antarktídy |
Prameň Moravice nad Velkou kotlinou na svahoch Vysokej hole
**Moravice** (po poľsky *Morawica*, nem. Mohra) je rieka v českom Sliezsku, ktorá čiastočne tvorí historickú zemskú hranicu Moravy a Sliezska. Je to pravostranný prítok Opavy, má dĺžku 105,1 km, povodie zaberá plochu 901 km² a v ústí dosahuje priemerný prietok 7,67 m³/s.

Pramení v Hrubom Jeseníku na juhovýchodnom svahu Vysokej hole (1 464 m n. m.). Od prameňa tečie najprv na juhovýchod až juhojuhovýchod, pri Břidličnej sa stáča východným smerom a napája vodnú nádrž Slezská Harta. Odtiaľ pokračuje juhovýchodným smerom, napája ďalšiu vodnú nádrž, Kružberk, a výrazne meandrujúc pokračuje na východ. Podteká hrad Vikštejn, stále sa vlniacim korytom tečie ďalej na severovýchod. Do Opavy sa vlieva na území mesta Opava.

Najvýznamnejšími ľavostrannými prítokmi sú Černý potok, Hvozdnice, pravostrannými prítokmi sú Jelení potok, Podolský potok, Lomnický potok, Lesná a Lomnice.

Vodný režim
-----------

Priemerný prietok neďaleko ústia na riečnom kilometri 6,2 je 7,82 m³/s.

**Hlásne profily:**

| miesto | riečny km | plocha povodíia | priemerný prietok | storočná voda |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Valšov | 74,9 | 244,50 km² | 3,45 m³/s | 158 m³/s |
| Kružberk | 45,3 | 576,43 km² | 6,46 m³/s | 258 m³/s |
| Branka u Opavy | 6,2 | 715,81 km² | 7,82 m³/s | 291 m³/s |

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Moravice (rieka)**

Externé odkazy
--------------

* Rieky ČR Archivované 2008-12-28 na Wayback Machine
* Moravice (Cyklus České televize Vodácká putování) - video on-line v archíve ČT

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Moravice (řeka) na českej Wikipédii.*
**Oleg Viktorovič Novickij** (rus. Олег Викторович Новицкий; biel. Алег Віктаравіч Навіцкі – *Aleh Viktaravič Navicki*; \* 12. október 1971, Červeň) je bývalý pilot ruského vojenského letectva, od októbra 2006 je kozmonautom, členom oddielu kozmonautov CPK. Na svoj prvý kozmický let na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS) letel na palube Sojuzu TMA-06M ako člen Expedície 33 a 34. Štart bol naplánovaný na september 2012, ale po miernom posune sa uskutočnil 23. októbra 2012. Novickij na tomto lete strávil vo vesmíre 143 dní.

Život
-----

### Mladosť

Bielorus Oleg Novickij pochádza z bieloruského mesta Červeň, po strednej škole bol prijatý na štúdium na Kačinskú vojenskú vysokú leteckú školu (rus. Качинское Высшее военное авиационное училище летчиков), absolvoval ju v roku 1994. Nasledovalo desať rokov služby u útočného leteckého pluku v 4. leteckej armáde (resp. od roku 1998 4. armáde letectva a protivzdušnej obrany) dislokovanej v Severokavkazskom vojenskom okruhu. V rokoch 2004-2006 študoval na veliteľskej fakulte Gagarinovej vojenskej leteckej akadémie (rus. Военно-воздушная академия им.Ю.А.Гагарина). Potom sa vrátil k pluku.

### Kozmonaut

Prihlásil sa na výber kozmonautov a 11. októbra 2006 získal odporúčania Štátnej medzirezortnej komisie na zaradenie do oddielu kozmonautov CPK. Absolvoval dvojročnú všeobecnú kozmickú prípravu a 9. júna 2009 získal kvalifikáciu skúšobný kozmonaut.

V letovom pláne NASA z 2. júna 2010 bol uvedený ako člen záložnej posádky Expedície 31/32 (štart v Sojuze TMA-04M bol pripravovaný na marec 2012) a hlavnej posádky Expedície 33/34 so štartom 23. októbra 2012.

Oleg Novickij je ženatý, má jednu dcéru.

Referencie
----------

1. ↑  JERMOLENKO, Valerij. Неизвестные белорусские космонавты. *7 дней*, 2010-06-24, čís. 25. Dostupné online [cit. 2010-06-29]. (po rusky)
2. 1 2 3 4  IVANOV, Ivan, a kol. *Космическая энциклопедия astronóm* [online]. Moskva: rev. 2010-06-26, [cit. 2010-06-29]. Kapitola Олег Викторович Новицкий. Dostupné online. (po rusky)
3. ↑  William Harwood. *Three-man crew launches for International Space Station* [online]. Spaceflight Now, 2012-10-23, [cit. 2012-10-23]. Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Oleg Novickij na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0004 5685 4339
* NK ČR: js20191052376
* VIAF: 426144783090972522468


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |
Svetové dedičstvo UNESCOSvetové dedičstvo UNESCO
Súradnice: 15°22′00″S 61°20′00″Z﻿ / ﻿15,36667°S 61,33333°Z﻿ / 15.36667; -61.33333

**Morne Trois Pitons** (hora troch vrchov) je komplexný vulkán, tvorený dvoma masívnymi lávovými dómami: *Morne Trois Pitons* (1 387 m) a *Micotrin* (1 220 m), nachádzajúci sa severovýchodne od hlavného mesta Roseau, v centrálnej časti Dominiky. Dómy ležia na okraji veľkej depresie približne kruhového tvaru, ktorej vznik je spôsobený kolapsom kaldery, prípadne masívnym zosunom v minulosti. Oblasť depresie je vyplnená hrubými vrstvami tufov a pyroklastických prúdov, s vekom 40 000 až 25 000 rokov. Samotný komplex bol aktívny neskôr v holocéne, s poslednými erupciami v rokoch 800 a 920, s toleranciou ± 50 rokov.

Po sopke bolo pomenované aj chránené územie Národný park Morne Trois Pitons.

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu Archivované 2006-09-01 na Wayback Machine - komplex Morne Trois Pitons na Global Volcanism Program (po anglicky)
**Newtoos** alebo **NEW To Open-Source** je jedna z modifikácii linuxovej distribúcie Ubuntu. Hlavná myšlienka je urobiť veľmi jednoduchý systém, ktorý umožní pri zoznamovaní s prostredím operačného systému Linux používať aj programy, na ktoré je používateľ zvyknutý z Microsoft Windows. Zároveň sa projekt snaží navrhnúť operačný systém vhodný pre úplných začiatočníkov pri práci s počítačom.

Aktuálna verzia je založená na Lubuntu 10.10 a používa pracovné prostredie LXDE. Vyvíja sa pre 32-bitové počítače.

Verzie
------

### 1.0

Newtoos 1.0
Prvá verzia, Newtoos 1.0, bola vytvorená v novembri 2008 a uvoľnená na DVD prílohu počítačového magazínu PC REVUE, ktorý podporil jej vývoj. Médium obsahuje operačný systém Ubuntu s upraveným výberom programov, vlastnou modrou témou a presunutím hlavného panelu do dolnej časti pracovnej plochy, ako je to štandardne v operačnom systéme Windows. Médium obsahovalo aj hudobný album Maya Filipič *Between Two Worlds*

### 2.0

Druhá verzia Newtoos bola vytvorená v auguste 2009 a opäť uvoľnená na DVD prílohe magazínu PC REVUE. Došlo k zmene pracovného prostredia GNOME na XFCE, zvýšil sa počet integrovaných programov. Verzia 2.0 vznikla čiastočne ako kompromis medzi projektami Newtoos a Wesnoth LiveCD.

### 2011

Newtoos 2011 bola vytvorená v novembri 2010. Viac ako predošlé vydania je zameraná na čo najmenšie systémové nároky a je výrazne menšia vďaka preriedeniu programov a použitiu LXDE prostredia. V marci 2011 vyšla aktualizovaná verzia.

Referencie
----------

1. ↑
2. 1 2

| * z
* d
* u
Distribúcie založené na Ubuntu |
| --- |
| Partnerské projekty | 
* Ubuntu
* Edubuntu
* Kubuntu
* Lubuntu
* Ubuntu MATE
* Studio
* Xubuntu

 |
| Externé | 
* Christian Edition
* Copland
* Elbuntu
* Fluxbuntu
* Freespire
* Goobuntu
* gNewSense
* Gnoppix
* Greenie Linux
* Guadalinex
* Ichthux
* ImpiLinux
* Linspire
* Linux For Clinics
* Linux Mint
* LinuxTLE
* Lite
* MEPIS
* Molinux
* Newtoos
* Nexenta OS
* nUbuntu
* Symphony OS
* Uberyl

 |
Osborne House
**Osborne House** bola letná rezidencia britskej kráľovskej rodiny v Cowes na ostrove Wight v Anglicku.

Dejiny
------

Osborne House - šatňa princa Alberta
Sídlo dali vybudovať kráľovná Viktória a jej manžel, princ Albert v rokoch 1845-1851 podľa projektu Thomasa Cubitta. Inšpiráciou pre architekta boli talianske renesančné paláce.

V rokoch 1890-1891 tu prebehli stavebné úpravy, prízemie bolo zariadené s využitím mnohých prvkov pochádzajúcich z Indie, ktorej bola Viktória cisárovnou. Druhé poschodie bolo sídlom najmladšej kráľovninej dcéry, princeznej Beatrix s rodinou. Viktória považovala Osborne za jedno zo svojich najobľúbenejších sídiel, zvlášť potom, ako v roku 1861 ovdovela. Trávila tu každé Vianoce a 22. januára 1901 tu zomrela.

Viktóriin nástupca, kráľ Eduard VII. považoval objekt za príliš vzdialený od Londýna, príliš drahý na prevádzku a nepotrebný, sám radšej odpočíval v Sandringham House; daroval teda zámok národu. 

Prakticky to znamenalo, že apartmány kráľovnej zostali v pôvodnom stave, sprístupnené ako jej súkromné múzeum len pre členov kráľovskej rodiny. Zvyšnú časť objektu prevzala armáda. V rokoch 1903-1921 tu bola škola dôstojníkov vojenského námorníctva a v období prvej svetovej vojny aj stredisko rekonvalescencie pre ranených dôstojníkov. Neskôr sa jedno krídlo stalo opatrovateľským domom pre vojakov vo výslužbe a zvyšok bol premenený na múzeum, teraz už prístupné širokej verejnosti. Koncom 90. rokov 20. storočia bolo rozšírené na celý objekt - prístupné sú budova aj záhrady; terajšia kráľovská rodina zvyčajne využíva na letný pobyt zámok v Balmorale v Škótsku. 

V súčasnosti sídlo patrí *English Heritage*. Je zariadené najcennejšími anglickými pamiatkami v majetku Ministerstva kultúry a väčšinu roka je prístupné verejnosti.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Osborne House**

Externé odkazy
--------------

* Cork Oak in the grounds of Osborne House
* Osborne House information at English Heritage
* Osborne House Garden - information on garden history, design
* Osborne House photographs, WightCAM - photographically illustrated walks on the Isle of Wight, 2003.
* Old pictures of Osborne House and area
* 7/20/1907; Osborne College: An English Naval School

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Osborne House na českej Wikipédii.*
Olympijská dedina vo Vancouveri dva dni pred začatím hier
**Olympijská dedina vo Vancouveri** (*Vancouver Olympic Village* – *VOV*) je olympijská dedina, ktorá sa nachádza v kanadskom meste Vancouver pre účely ubytovania športovcov, trénerov a športových funkcionárov počas Zimných olympijských a paralympijských hier v roku 2010. Rozprestiera sa na ploche o veľkosti 56 000 m² na ktorej je umiestnených 600 ubytovacích jednotiek pre viac ako 2 800 športovcov, trénerov a funkcionárov.

Olympijská dedina vo Vancouveri počas výstavby
Olympijská dedina sa rozprestiera na mieste bývalej priemyselnej zóny na ktorej sa až donedávna nachádzali poväčšine iba parkoviská. Leží na pobreží u juhovýchodnej strany zálivu False Creek, na sever od 2 Avenue medzi ulicami Quebec Street a Manitoba Street. Na juh od budovy Science Worldu je jej nábrežie súčasťou vancouverského nábrežia – promenády pre chodcov a cyklistov.

Olympijská dedina vo Whistleri (*Whistler Olympic and Paralympic Village* – *WOPV*) sa nachádza v meste Whistler a takisto bola využitá pre účely Zimných olympijských a paralympijských hier v roku 2010. Je menšia ako tá vo Vancouveri, prichýli viac ako 2 400 športovcov, trénerov a funkcionárov, pričom 450 lôžok bolo špeciálne upravených pre potreby vozičkárov. Prípravné práce sa začali v roku 2006, pričom samotná výstavba sa rozbehla v marci 2007. Dokončená bola v lete v roku 2009.

Výstavba
--------

Prípravné práce sa spolu s výstavbou začali vo februári 2006. Dokončená bola v novembri 2009, po jej dokončení bola zverená do správy Organizačného výboru pre olympijské hry vo Vancouveri – *Vancouver Organizing Committee* (*VANOC*) s cieľom používať dedinu počas konania olympijských hier. Po ich skončení sa 7. apríla 2010 olympijská dedina vrátila späť do vlastníctva mesta Vancouver. Následne bola prestavaná na obytnú zónu so spoločenským a kultúrnym strediskom, tromi jaslami, základnou školou, parkom a verejným námestím.

Referencie
----------

1. ↑   *Southeast False Creek and Olympic Village* [online]. City of Vancouver, [cit. 2009-06-03]. Dostupné online. Archivované 2006-09-02 z originálu.
2. ↑   *2010 Villages* [online]. City of Vancouver, [cit. 2009-06-03]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Olympijská dedina vo Vancouveri**

Externé odkazy
--------------

* Fotografie výstavby Olympijskej dediny vo Vancouveri Archivované 2007-07-15 na Wayback Machine

Súradnice: 49° 16′ 15″ s. š. 123° 6′ 23″ z. d.
Balenie lieku Oscillococcinum.
**Oscillococcinum** je homeopatický liek. Ako tvrdí výrobca „tradične používaný pri liečbe chrípkových stavov (horúčka, prechladnutie, bolesti)", alebo na liečbu miernej až stredne ťažkej chrípky v Rusku, ale nemá žiaden dôkaz účinnosti.

Zloženie jednej dávky (**1 g**): účinná látka v potencii K200 (10−400) 0.01 ml, pomocné zložky: cukry **1 g** (sacharóza 850 mg a Laktóza 150 mg).

V roku 2010 vládna agentúra Spojených Štátov Amerických Správa potravín a liečiv (angl. Food and Drug Administration, FDA) zaradila Oscillococcinumn na zoznam podvodných výrobkov pri chrípke ošípaných.

Všeobecné informacie
--------------------

Liečivo: Anas barbariae hepatis et cordis extractum 200K (0,01 ml/g) (extrakt z pečene a srdca kačice *Anas barbariae*). Homeopatická potencia 200 K znamená 200 stupňov riedenia v pomere 1:100, čiže teoretický obsah účinnej látky 10−400 alebo jedna molekula účinnej látky na 10400 molekúl vody. To znamená, že ak by aj bolo možne dosiahnuť taký stupeň potencii, ani v celom vesmíre sa nenájde ani jedna molekula účinnej látky, lebo viditeľný vesmír obsahuje iba 1082 atómov, ale molekúl ešte menej.

Referencie
----------

1. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2021-07-25]. Dostupné online. Archivované 2021-07-25 z originálu.
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2021-07-25]. Dostupné online. Archivované 2021-07-25 z originálu.
7. ↑
**Olympijský oheň** je jeden zo symbolov olympijských hier. Jeho počiatky siahajú do antického Grécka, kde počas starovekých olympijských hier horel oheň ako pripomienka toho, že ho Prometeus ukradol Diovi a priniesol na zem ľuďom. Oheň sa znova objavil na olympiáde v roku 1928 a odvtedy je súčasťou novodobých olympijských hier. Tradíciu štafetového behu s pochodňou začal Carl Diem, predseda organizačného výboru olympijských hier 1936 v Berlíne ako súčasť snahy premeniť hry na oslavu Tretej ríše. Aj napriek svojmu pôvodu sa ceremónia s pochodňou zachovala až dodnes.

Tradícia
--------

Olympijská pochodeň sa zapaľuje niekoľko mesiacov pred otváracou ceremóniou olympijských hier, v mieste konania antickej olympiády, v Olympii v Grécku. Jedenásť žien predstavujúcich kňažky vykoná obrad, pri ktorom sa pochodeň vznieti od slnečných lúčov koncentrovaných parabolickým zrkadlom.

Tradične začína štafetový beh s pochodňou tak, že zástupcovia mesta Atén odovzdajú olympijský oheň zástupcom hosťujúceho mesta na ceremónii, ktorá sa odohráva na štadióne Panathinaiko v Aténach. Odtiaľ pochodeň putuje do hosťujúceho mesta nastávajúcich olympijských hier. Hoci je zvykom ju prenášať pešky, niekedy sú použité aj iné prostriedky prepravy. Medzi bežcami sa často nachádzajú atléti a celebrity, no taktiež ju nieslo aj mnoho predtým neznámych ľudí, ktorí boli vybraní pre ich osobné zásluhy a úspechy. 

Olympijský beh s pochodňou sa končí v deň otváracej ceremónie na hlavnom štadióne hier. Posledný bežec býva často držaný v tajnosti až do poslednej chvíle a zvyčajne je ním športová celebrita hosťujúcej krajiny. Posledný nositeľ pochodne beží smerom ku kotlu, ktorý je zvyčajne umiestnený na vrchu veľkého schodiska a pochodňou zapáli plameň na štadióne. Tento plameň potom horí počas celej olympiády a býva uhasený na záverečnej ceremónii hier.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Olympijský oheň**

Externé odkazy
--------------

* Official site of the Olympic Movement
* IOC brochure on the history of Olympic flame
* TorchRelay.net
* Athens Info Guide
* Sondre Norheim - on the three occasions when the Olympic flame was lit in Morgedal Archivované 2004-06-25 na Wayback Machine
* BBC article on the history of the torch
Súradnice: 49°30′50″S 18°52′17″V﻿ / ﻿49,51389°S 18,87139°V﻿ / 49.51389; 18.87139

**Most Čadečka** je diaľničný most na diaľnici D3, vybudovaný cez hlboké údolie potoka Čadečka na hranici obcí Čierne a Skalité v okrese Čadca. Most bol vybudovaný v rokoch 2013 – 2017 združením spoločností VÁHOSTAV – SK, Doprastav, Strabag a Metrostav, generálnym zhotoviteľom mosta bola spoločnosť Strabag, s.r.o. So svojou dĺžkou 690 m je najdlhším mostom a s výškou 64 m nad najnižším bodom údolia je druhým najvyšším mostom na stavebnom úseku Svrčinovec – Skalité a zároveň na Slovensku, hneď po moste Valy. Vzhľadom na nízke predpokladané intenzity je zatiaľ postavený len pre jeden jazdný pás s obojsmernou premávkou, po kapacitnom naplnení polprofilu sa plánuje dobudovať aj súbežný most pre druhý jazdný pás.

Opis
----

Most je ako deväťpoľový most so spriahnutou, oceľovo-betónovou konštrukciou o rozpätí 53+59+81+4x87+75+64[chýba zdroj] m. Nosnú konštrukciu tvorí dvojica zváraných a navzájom poprepájaných oceľových nosníkov, na ktoré sa dodatočne vybetónovala železobetónová mostovka. Oceľová časť konštrukcie sa zvárala za oporami a na definitívnu pozíciu bola postupne vysunutá. Vzhľadom na to, že most sa nachádza v oblúku a v prechodnici (teda nemá konštantné smerové zakrivenie), vysúvalo sa spoza oboch opôr, väčšina konštrukcie bola vysunutá spoza západnej opory. Po dokončení hlavnej, oceľovej časti, bola zhotovená spriahajúca betónová doska, ktorá je z oceľovou časťou prepojená pomocou tzv. tŕňov.

Referencie
----------

1. ↑  THOMKA, Ladislav. *Diaľnica D3 Svrčinovec - Skalité* [online]. JAGA GROUP, s. r. o. 2017-07-06, [cit. 2019-09-20]. Dostupné online.
2. ↑  SVOBODA, Pavel; POZDÍŠEK, Jan; ZUKAL, Petr. *Spřažené mosty „Vŕšok" a „Čadečka" na dálnici D3 – Svrčinovec – Skalité* [online]. KONSTRUKCE Media, s.r.o. 2017-05-25, [cit. 2019-09-20]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Diaľnica D3 |
| --- |
| Diaľničné križovatky | 
* Žilina (s )
* Svrčinovec (s )

 |
| Mosty a estakády | 
* Estakáda Horný Hričov
* Most cez Vážsku vodnú nádrž Hričov
* Estakáda Podzávoz
* Most Furmanec
* Most Markov
* Most Vŕšok
* Most Valy
* Most Čadečka
* Most Rieka

 |
| Tunely | 
* Považský Chlmec
* Horelica
* Svrčinovec
* Poľana

 |
| Nerealizované objekty | 
* *Tunel Kysuca*

 |
| **^1**  *výstavba bola zrušená kvôli zmene trasovania cesty* |
Súradnice: 58°16′S 155°9′Z﻿ / ﻿58,267°S 155,150°Z﻿ / 58.267; -155.150

**Novarupta** je sopka ležiaca na polostrove Aljaška v oblasti Katmai, asi 460 km juhozápadne od Anchorage. Novarupta je najnižšou sopkou v danej oblasti, vznikla roku 1912 pri najsilnejšom sopečnom výbuchu 20. storočia.

Erupcia v roku 1912
-------------------

Erupcia začala 6. júna 1912 a za 60 hodín vyprodukovala obrovskú masu sopečného popola a ryolitového prachu (objem 15 km3). Na konci vytvorila kalderu s rozmermi 3 × 4 km a menší, 65 m vysoký a 400 m široký lávový dóm. Pyroklastický prúd vytvoril Údolie desaťtísícov dymov. V oblasti Novarupty vznikla asi 2 km široká, nevýrazná plytká depresia. Okolie vulkánu je súčasťou Národného parku a rezervácie Katmai.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Novarupta**

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu - kaldera Novarupta na Global Volcanism Program (po anglicky)
**Nové Horizonty** je časopis ktorý je zameraný na teológiu, kultúru a spoločnosť. Časopis vychádza štvrťročne.

Vznik časopisu
--------------

Časopis vznikol z iniciatívy prof. Jána Dudu v jeseni 2007. Vznikol z troch dôvodov:

* každoročne sa vracajú kňazi a laici zo štúdii v zahraničí, preto by bolo chybou, nevyužiť ich potenciál a skúsenosti.
* existuje „hlad" po takomto type periodika, o náročnejšie a hlbšie čítanie má záujem katolícka inteligencia
* redakcia sa snaží ideovo nadviazať na úspešnú generáciu katolíckych intelektuálov, ktorí zoskupovali okolo rektora kňazského seminára na Spišskej Kapitule – Františka Skyčáka (bolo založené aj občianske združenie s jeho názvom).

Z históriie
-----------

Časopis začal vychádzať v januári 2008. Časopis má udelený imprimatur. Imprimatur udelil spišský diecézny biskup, Mons. František Tondra. Od začiatku vydávania až do do 30. júna 2009 ho vydávalo vydavateľstvo Lúč. Od 1. júla 2009 je vydavateľom *Klub priateľov Ferka Skyčáka* . Časopis je distribuovaný vo farnostiach alebo v obchodoch Lúč a SSV. Medzi ciele časopisu je lepšie sa zorientovať v aktuálnom teologickom a cirkevnom dianí. Redakcia by bola rada ak by sa sformovala okolo časopisu skupina katolíckych intelektuálov s kritickým pohľadom na svet, s kvalitným vzdelaním a láskou k Cirkvi. Cieľom je aj prispenie k budovaniu plodnej a zdravej katolíckej kultúry. Prianie je aj aby čím viac ľudí objavilo vo viere v Boha a v Katolíckej cirkvi ľudské i duchovné hodnoty postavené na Bohočloveku Ježišovi Kristovi, bez ktorých sa nezaobíde žiadna spoločnosť. Časopis chce príspevkami prispieť k formovaniu osobností, ktoré by vedeli reagovať na impulzy spoločenského a cirkevného diania. Tak ako konal František Skyčák, ml. učiteľ Ladislava Hanusa

Redakcia
--------

### Zodpovedný redaktor

* ThLic. Anton Ziolkovský, PhD.

### Redakčná rada

* prof. ThDr. ICLic. Ján Duda, PhD.
* prof. ThDr. František Trstenský, PhD.
* doc. ThDr. Branislav Kľuska, PhD
* ThDr. Martin Koleják, PhD.
* ThLic. Anton Ziolkovský, PhD.
* ThLic. Karol Lev Irrgang, PhD.
* Mgr. Lukáš Fejerčák

Referencie
----------

1. ↑  Na Slovensku začína vychádzať nový teologický časopis Nové horizonty, domov.sme.sk
2. ↑  Klub priateľov Ferka Skyčáka
3. ↑  Uplynulo 75 rokov od smrti kňaza Františka Skyčáka, lumen.sk

Externé odkazy
--------------

* Nové Horizonty - časopis, oficiálne stránky
* Archív vydaní časpisu v PDF formáte
**Nové slobodné Slovensko**, skratka **NSS**, je nacionálne orientované občianske združenie pôsobiace na Slovensku.

Združenie je euroskeptické a je proti členstvu Slovenska v NATO. Pôsobí v niekoľkých mestách na východnom a strednom Slovensku. Vydáva príležitostné publikácie a letáky, v ktorých informuje o svojej činnosti a filozofii. Usporadúva spomienkové a protestné zhromaždenia. Vydávalo mesačník Hlas NSS a neskôr Hlas národnej stráže. Úzko spolupracuje s občianskym združením Slovenské Hnutie Obrody a Jednota slovenskej mládeže. 

5. januára 2007 doručil predseda občianskeho združenia Sociálnodemokratická alternatíva – Mladí sociálni demokrati Róbert Sedlák na Okresnú prokuratúru v Prešove žiadosť o prešetrenie vyjadrení občianskeho združenia Nové slobodné Slovensko z 5. januára 2007, v ktorom NSS verejne deklarovalo, že si ctí prácu Jozefa Tisa, ktorú vykonal počas svojho funkčného obdobia v úrade prezidenta Slovenského štátu.

Referencie
----------

1. ↑   *SDA žiada prešetrenie vyjadrení o.z. Nové slobodné Slovensko* [online]. [Cit. 2007-04-29]. Dostupné online. Archivované 2007-07-03 z originálu.

Externé odkazy
--------------

* Nové slobodné Slovensko v registri občianskych združení Ministerstva vnútra SR
**OneHalf**, nazývaný tiež *Košický mor, Košická hrozba, Slovak Bomber, Explosion II alebo FreeLove* je počítačový vírus zo Slovenska z roku 1994, ktorého počiatky sa datujú do roku 1992.

Išlo o veľmi úspešne šíriaci sa vírus, ktorý bol *polymorfný* (každý jeho „potomok" sa odlišoval od svojho „rodiča"), *hybridný* (napadal boot sektory aj spustiteľné súbory COM a EXE) a dokázal využiť tzv. technológiu *stealth* (maskovanie pred antivírusovými programami).

Pri každej aktivácii (spustení počítača) zašifroval malú časť pevného disku, zašifrovaný obsah sa po dobu aktivity vírusu javil ako normálny. Vírus robil "driver resp. FAT" ku zašifrovanej oblasti. Po jeho odstránení sa zašifrované údaje stali nečitateľnými a tým boli stratené. V okamihu zašifrovania polovice dát zobrazil hlášku a ukončil sa (čím zlikvidoval zálohované údaje).

*Dis is one half.*
*Press any key to continue…*
Vírus používal symetrické šifrovanie a kľúč ukladal v partition table, takže teoreticky bolo možné zašifrované dáta dodatočne rozšifrovať. Ďalšou metódou bolo premiestnenie dát počas aktivity vírusu a až potom jeho následné odstránenie. V dobe svojho rozmachu (malé rozšírenie internetu a s tým spojenými rýchlymi aktualizáciami antivírusového softvéru) sa vírus úspešne prevalil Slovenskom a svetom a jeho zneškodnenie trvalo takmer pol roka.

V roku 2012 bol zverejnený úplný zdrojový kód vírusu, presnejšie varianty 3577, prostredníctvom služby GitHub.

Poznámka k vzniku vírusu
Dodnes (2007) v internetových diskusiách sa na tento vírus spomína, že vírus pochádza z dielne nemenovanej košickej firmy vyrábajúcej antivírusový softvér, ktorá ho použila ako súčasť svojej reklamnej kampane. Súčasťou kampane boli prezentácie vírusu a antivírusového softvéru v TV, rozhlase a tlači. Tieto fakty neboli nikdy oficiálne dokázané.

Externé odkazy
--------------

* Viry.cz, One\_Half.3544: www.viry.cz
* Katalog vírusov, Onehalf: phoenix.inf.upol.cz Archivované 2004-08-17 na Wayback Machine
* Eset, One\_Half: www.eset.com Archivované 2009-01-30 na Wayback Machine
* Virus Bulletin, One\_Half: www.csie.ntu.edu.tw
* F-Secure Virus Descriptions, One\_Half: www.f-secure.com

1. ↑   *Zdrojový kód Onehalf.3577* [online]. GitHub, 02.01.2012, [cit. 2022-09-20]. Dostupné online. (po anglicky)