recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Rieka Metuje v Náchode
**Metuje** je rieka vo východných Čechách. Je to ľavostranný prítok Labe, meria 77,2 km, povodie má plochu 607,6 km² a v ústí dosahuje priemerný prietok 5,73 m³/s.

Pramení v geomorfologickom celku Broumovská vrchovina (podcelok Polická vrchovina) v nadmorskej výške 586 m n. m. východne od obce Hodkovice. Na hornom toku vytvára hlboko zarezané údolie a preteká cez Teplicko-adršpašské skály najprv na východ, následne vytvára veľký oblúk ohnutý na sever, niekoľkokrát sa esovito stáča a pokračuje viac-menej severojužným smerom až po Nové Město nad Metují, pričom sa tok viacnásobne stáča a meandruje. Za mestom už pokračuje západným smerom cez kultúrnu krajinu, koryto križujú viaceré zavlažovacie kanály. Do Labe sa vlieva pri meste Jaroměř (medzi mestom a časťou Josefov) v nadmorskej výške 248 m n. m.

K významnejším ľavostranným prítokom patrí Zdoňovský potok, Ledhujka, Židovka, Brlenka, Střela, Olešenka, Janovský potok, k pravostranným Dřevíč, Radechovka a Rozkoš.

Metuje preteká cez tieto mestá: Teplice nad Metují, Hronov, Velké Poříčí (městys), Náchod a Nové Město nad Metují.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Metuje**
**Rumunská gréckokatolícka cirkev** je jedna z východných katolíckych cirkví byzantského obradu.

Úniu pravoslávnych s Rímom v Sedmohradsku prijal v roku 1698 metropolita Atanasie a následne v roku 1700 aj synoda biskupov. V 18. storočí rumunská gréckokatolícka cirkev zaviedla rumunčinu ako bohoslužobný jazyk, zatiaľ čo rumunská pravoslávna cirkev používala až do polovice 19. storočia ako bohoslužobný jazyk cirkevnú slovančinu a písala cyrilikou. Rumunská gréckokatolícka cirkev mala významnú úlohu v procese rumunského národného uvedomenia a bránila Rumunov proti maďarizácii.

Po tom, ako sa v 20. storočí stalo Sedmohradsko súčasťou Rumunska a v krajine začal vládnuť komunistický režim, bola v roku 1948 únia násilne likvidovaná a gréckokatolícki biskupi zatknutí. Všetci gréckokatolíci boli vyhlásení za pravoslávnych a majetok gréckokatolíckej cirkvi bol odovzdaný Rumunskej pravoslávnej cirkvi alebo skonfiškovaný štátom. Po páde komunizmu bol v roku 1990 anulovaný dekrét o zrušení cirkvi, majetky však z väčšej časti vrátené neboli.

Mapa eparchií Rumunskej katolíckej cirkvi sui iuris
V Rumunsku má cirkev archieparchiu Alba Iulia şi Făgăraş a päť eparchií: Oradea, Cluj-Gherla, Lugoj, Maramureş a Bucureşti (Bukurešť). 

Eparchia v Bukurešti vznikla v máji roku 2014 odčlenením z archieparchie Alba Iulia-Fagaraš.

Okrem Rumunska má cirkev jednu eparchiu aj v Spojených štátoch (Canton).

V roku 2005 bola rumunská gréckokatolícka cirkev sui iuris povýšená na väčšie (vrchné) arcibiskupstvo. Najvyšším predstaviteľom je vladyka Lucian Mureșan, vrchný arcibiskup a kardinál.

Externé odkazy
--------------

* The Romanian Catholic Church
* Biserica Română Unită cu Roma, Greco-Catolică
**Metylfenidát** je heterocyklický amfetamínový derivát so stimulačným účinkom, ktorý sa používa na zlepšenie schopnosti sústredenia sa detí a dospelých s ADHD (attention deficit hyperactivity disorder = porucha pozornosti s hyperaktivitou), ďalej pri narkolepsii a stavoch po určitých druhoch poranenia mozgu. Známy je najmä pod obchodným názvom *Ritalin*.

Opis
----

Metylfenidát je biela, jemná, kryštalická látka bez zápachu, dobre rozpustná vo vode. V mozgu zvyšuje hladinu dopamínu, stimuluje centrálnu nervovú sústavu, celú sústavu aj mozgovú kôru, s účinkom podobným amfetamínu, ale so slabšími účinkami.

Vedľajšie účinky
----------------

Najčastejšie poruchy spánku (nespavosť), nechutenstvo (čo sa niekedy využíva pri liečení obezity), depresie, podráždenosť, bolesti hlavy, bolesti brucha, nevoľnosť, závraty, emočná otupenosť, trasenie, zášklby svalstva, halucinácie (pocit plazenia sa „červov" pod pokožkou až pri 5% detských pacientov) a veľa iných. Na metylfenidát vzniká klasický návyk.

Zneužívanie
-----------

DEA (Americká protidrogová agentúra) ho klasifikuje ako narkotikum kategórie 2 - teda tak isto ako kokaín, morfium a amfetamíny. Kvôli svojím stimulačným účinkom ho často užívajú dospievajúci. Droga sa dobre rozpúšťa vo vode, takže sa z nej dá ľahko vyrobiť roztok a ten vnútrožilovo aplikovať ihlou. Hovorové názvy sú diétny koks, detský kokaín, vitamín r, kokaín chudákov, rids, lentilky, cukríky. Keď sa pichá injekčne ako roztok, spôsobí „nakopnutie" po ktorom závislí túžia. Veľmi, takmer zhodne kopíruje účinky kokaínu. Pri úmysle zneužívania lieku sa dá aplikovať podobným spôsobom ako kokaín alebo sa môže aplikovať injekčne ako heroín.

Obchodné názvy
--------------

* Centedrin
* Concerta
* Ritalin
* Metadate
* Methylin
* Rubifen
* Focalin

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Metylfenidát**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Methylfenidát na českej Wikipédii.*
**Metylhydrazín**, skratka **MMH** (z angl. ***M**ono**m**ethyl**h**ydrazine*) je derivát hydrazínu. Pri normálnych podmienkach je to číra prchavá kvapalina s charakteristickým zápachom organických amínov. Metylhydrazín je miešateľný s vodou, hydrazínom a alkoholmi, taktiež je rozpustný v uhľovodíkoch. Je vysoko toxický, pri kontakte s pokožkou alebo sliznicami pôsobí poleptanie. Po vstrebaní dráždi centrálny nervový systém, pôsobí kŕče, po požití dôjsť k hemolýze a poškodeniu pečene. Taktiež je považovaný za karcinogén. Prvá pomoc a liečba pri zasiahnutí MMH je rovnaká ako pri zasiahnutí hydrazínom.

Využitie
--------

Metylhydrazin sa používa ako palivo v raketových motoroch na kvapalné pohonné látky, alebo pri chemických syntézach. V raketových motoroch sa ho využíva ako jedna zo zložiek *bipropelantu* (dvojzložkové palivo), pričom sa využívajú jeho silné redukčné schopnosti. Druhá zložka paliva je volená tak, aby pri kontakte s MMH došlo k samovoľnému vznieteniu (tzv. hypergolické palivo). Prudko reaguje napríklad s fluórom, fluoridom chloritým, dimérom oxidu dusičitého a s kyselinou dusičnou, pričom posledné dve látky sú v kozmických aplikáciách používané najčastejšie. Výhodný je vysoký bod varu, ktorý umožňuje dlhodobé skladovanie. Na rozdiel od mnohých iných raketových palív nepotrebuje zložité nádrže, alebo kryogénne technológie.

Vďaka vyššie uvedeným vlastnostiam sa MMH využíva hlavne v menších raketových motoroch, ako sú OMS (Orbital Maneuvering System) raketoplánu Space Shuttle, alebo pohonné systémy kozmických sond a satelitov, ktorých misie trvajú niekoľko rokov. Metylhydrazin, podobne ako dimetylhydrazín (UDMH) sú oproti hydrazínu dostatočne stabilné. Môžu tak byť používané v motoroch s regeneratívnym chladením dýzy. MMH sa niekedy pridáva ako tretia zložka do zmesi Aerozin-50 (čo je zmes hydrazínu a UDMH).

Pozri aj
--------

* Hydrazín
* Raketový motor na kvapalné pohonné látky

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portálKozmonautický portál |

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Monomethylhydrazine na anglickej Wikipédii.*
**Presídlenie Maďarov do Čiech** bolo súčasťou povojnových perzekúcií maďarskej menšiny. Česko-slovenskí predstavitelia, vzhľadom na predchádzajúcu ofenzívnu iredentistickú politiku Maďarska, vnímali prítomnosť maďarskej menšiny ako trvalú hrozbu pre mier a stabilitu štátu. Po neúspešných pokusoch dosiahnuť jej jednostranné vysídlenie podľa vzoru Nemcov sa ťažiskom riešenia maďarskej otázky stali výmena obyvateľstva s Maďarskom, reslovakizácia a nútené presídľovanie v rámci štátu. Tieto opatrenia mali znížiť koncentrácie maďarskej menšiny na južnom Slovensku, rozptýliť ju po republike a pripraviť tak podmienky pre jej asimiláciu. Veľmi dôležitým motívom pre presídľovanie bol aj nedostatok pracovnej sily po vysídlení Nemcov. Maďari však neboli presídľovaní výhradne do českého pohraničia, ale aj do centrálnych okresov.

Prvá vlna presídľovania prebehla od septembra do decembra 1945, keď bolo do Česka deportovaných 9 247 Maďarov.[1] Akcia bola pomerne rýchlo zastavená, nakoľko sa Česko-Slovensko v tomto čase sústredilo uzavretie dohody o výmene obyvateľstva. Od júla do augusta 1946 Česko-Slovensko organizovalo nábor pracovných síl do Česka na dobrovoľnom základe pod heslom Pomoc Slovenska českým krajinám pri poľnohospodárskych prácach, na ktorom sa maďarská menšina zúčastnila v minimálnej miere. Po neúspechu akcie medzi maďarským obyvateľstvom a v súvislosti s mierovou konferenciou v Paríži, ktorá odmietla revizionistické nároky Maďarska ako aj jednostranný transfer maďarského obyvateľstva, sa česko-slovenské orgány rozhodli využiť nútený odsun.

Hlavná fáza odsunu do Česka sa uskutočnila medzi novembrom 1946 až februárom 1947, keď bolo presídlených 41 666 osôb maďarskej národnosti.[2] Česko-Slovensko akciu odôvodňovalo pracovnou povinnosťou na základe dekrétu prezidenta republiky č. 88/1945 Zb. viaceré ustanovenia dekrétu však nedodržiavalo. Odsun mal formu násilných deportácií za účasti bezpečnostných orgánov štátu. Vzhľadom na to, že boli deportované celé rodiny vrátane žien a detí, bola celá akcia značne nehumánna a prinášala množstvo citovo vypätých scén. Situáciu začiatkom roka ešte zhoršovalo nepriaznivé zimné počasie. Konflikty s bezpečnostnými orgánmi a pokusy o útek priniesli aj obete na životoch. Rozdeľovanie Maďarov medzi českých roľníkov bolo vykonávané spôsobom ponižujúcim ľudskú dôstojnosť. Maďari z nových pracovných miest hromadne utekali a vracali sa späť do svojich domovov, kde potom dochádzalo ku konfliktom s novými osídlencami, ktorých našli na svojich majetkoch. Organizovaný návrat prebehol až v januári až apríli 1949. Väčšina Maďarov sa vrátila do svojich bydlísk na území Slovenska.

Referencie
----------

1. ↑  Šutaj 2005, s. 28
2. ↑  Šutaj 2005, s. 66

Zdroje
------

* Šutaj, Štefan (2005), *Nútené presídlenie Maďarov do Čiech*, Prešov: Universum, ISBN  80-89046-29-0
* Sáposová, Zlatica; Šutaj, Štefan, edi. (2010), *Povojnové migrácie a výmena obyvateľstva medzi Československom a Maďarskom*, Prešov: Universum, ISBN  978-80-89046-64-5
* Vadkerty, Katalin (2002), *Maďarská otázka v Československu 1945-1948*, Bratislava: Kalligram, ISBN  807149495X
Súradnice: 49°05′09″S 19°39′12″V﻿ / ﻿49,085701°S 19,653286°V﻿ / 49.085701; 19.653286

**Pod slivkou** je ulica v Liptovskom Mikuláši, na sídlisku Podbreziny (časť "horné Podbreziny" alebo "Podbreziny-sever"). 

Prebieha rovnobežne s ulicou Žiarskou v smere sever-juh v dĺžke 300 metrov. Križuje sa s ulicami (zo severu na juh) Lipová, Jabloňová, Hrušková a Gaštanová. Ulica nie je súvislá - je rozdelená na 3 časti pozdĺž obytných blokov (zo severu na juh) so súpisnými číslami 520, 519 a 512.

Oproti bytovke s popisným číslom 519 sa nachádza zastávka "Podbreziny, otočka" (nazývaná taktiež "horné Podbreziny"). Na križovatke s ulicou Hrušková sa nachádza novinový stánok. Neďaleko, na Hruškovej ulici, sa nachádza malý supermarket COOP Jednota.

Galéria
-------

* výhľad z ulice Pod slivkouvýhľad z ulice Pod slivkou

Referencie
----------

1. ↑   *Zoznam PSČ Slovenskej republiky* [online]. pscpsc.sk, [cit. 2016-07-19]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pod slivkou**

Externé odkazy
--------------

* Pod slivkou na mape Liptovského Mikuláša
**Čeľabinská gubernia** (rus. Челябинская губерния) bola jedna z gubernií Ruskej sovietskej federatívnej socialistickej republiky v rokoch 1919 - 1923 zriadená po rozpade Orenburskej gubernie 3. septembra 1919. Hlavným mestom gubernie bol Čeľabinsk. Podľa údajov z roku 1923 v gubernii žilo 1 279 000 obyvateľov.

Dejiny
------

Gubernia vznikla na základe rozhodnutia Celoruského ústredného výkonného výboru o vytvorení Čeľabinskej okresnej vlády a jej právach na gubernátorský orgán z časti Orenburskej gubernie. Hranice a rozdelenie gubernie sa niekoľkokrát menili. Spočiatku sa gubernia delila na 5 okresov s administratívnym mestom Čeľabinsk, neskôr ich bolo menej (4).

Občianska vojna a politicka vojenského komunizmu, ktorú sovietska vláda uskutočňovala v rokoch 1919 - 1921 bola príčinou hladomoru a stagnácue priemyslu v rokoch 1921 - 1922. Počet obyvateľov gubernie za tri roky (1920 - 1923) klesol z približne 1 562 000 o 423 803 a v Čeľabinsku tomu nebolo tiež inak.

So zavedením Leninovej Novej ekonomickej politiky sa gubernia začala postupne vzmáhať. Gubernia zanikla 3. novembra 1923, keď sa jej územie včlenilo do Uralskej oblasti.

Pozri aj
--------

* Zoznam gubernií Ruskej sovietskej federatívnej socialistickej republiky
**Funkcia** je v hodnotovej analýze vzťah medzi spoločenskou potrebou a vlastnosťami objektu spočívajúci v takom správaní sa objektu, ktoré uspokojuje túto potrebu. 

Uspokojovanie spoločenskej potreby sa uskutočňuje v štyroch formách:

1. vo forme procesu transformácie vstupných veličín objektu vo výstupné,
ktorý sa odohráva prostredníctvom štruktúry tohto objektu za určitých
podmienok a okolností (napr. automobil: zabezpečuje pohyb, umožňuje
ovládateľnosť, minimalizuje spotrebu,...);

2. vo forme vedľajších účinkov a ostatných prejavov vlastností štruktúry
objektu (napr. automobil: nespôsobuje hluk, nevytvára zdraviu škodlivé
splodiny, atď.);

3. vo forme prejavov zmien či zachovania stavu štruktúry objektu (napr.
automobil: odoláva korózii, zabezpečuje životnosť,...);

4. vo forme prejavu postavenia objektu ako systému v nadradenom systéme a
podstatnom okolí, čo predstavuje variantné podoby použitia objektu na rôzne
účely (napr. automobil: prepravuje osoby, prepravuje batožinu, minimalizuje
údržbu, realizuje taxislužbu, ovplyvňuje postoje,...)

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Ján Paulíny-Tóth** **de Tőre et Tóthmegyer** (\* 29. september 1903, Martin – † 15. marec 1966, Londýn, Spojené kráľovstvo) bol slovenský politik a právnik; vnuk Viliama Pauliny-Tótha; syn Žigmunda Pauliny-Tótha a Margity Pauliny-Tóthovej; švagor Heleny Petzovej.

Životopis
---------

Narodil sa v rodine Žigmunda Pauliny-Tótha a jeho manželky Margity Pauliny-Tóthovej. Mal troch bratov – Iľju, Platona a Viliama. Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici a v Dijone, neskôr na *École libre des Sciences Politiques* v Paríži a právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave.

Po ukončení štúdií pôsobil ako advokát v Bratislave, v rokoch 1945 – 1948 ako československý veľvyslanec v Ríme. Bol popredným činiteľom Slovenskej národnej strany, členom ústredného výboru, v roku 1937 bol zodpovedným redaktorom Slovenských národných novín. Po smrti Martina Rázusa bol v roku 1938 zvolený za predsedu Slovenskej národnej strany. Bol tiež signatárom žilinskej dohody slovenských politických strán o autonómii 6. októbra 1938. Krátko na to Slovenská národná strana splynula s Hlinkovou slovenskou ľudovou stranou, no s ľudákmi sa rozišiel a po rozbití republiky emigroval do Francúzska. V roku 1941 bol odsúdený Hlavný súdom v Bratislave za protifašistickú činnosť na 15 rokov väzenia. Po porážke Francúzska prešiel do Benešovej odbojovej garnitúry v Spojenom kráľovstve. Stal sa podpredsedom londýnskej československej štátnej rady a po roku 1948 zostal v zahraničí ako hlásateľ BBC a spolupracovník slovenských organizácii a spolkov.

Ocenenie
--------

* 1947 – vyznamenaný Radom SNP I. triedy

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * NK ČR: xx0200431
* SNK: 175232
* VIAF: 13145192863370411053
generálmajor MUDr. **Ján Paškan** (\* 27. január 1907, Ochtiná – † 1. september 1989, Bratislava) bol slovenský lekár a generál.

Životopis
---------

Prednosta zdravotnej služby MNO v Bratislave. Účastník protifašistického odboja a SNP. Počas SNP príslušník veliteľstva 1. československej armády na Slovensku v Banskej Bystrici, prednosta zdravotníckej služby (1944). Organizátor vojenského a civilného zdravotníctva, náčelník Vojenskej nemocnice v Bratislave, vedúci Katedry vojnového zdravotníctva Inštitútu ďalšieho vzdelávania lekárov a farmaceutov v Bratislave. Spoluautor odborných prác, autor článkov o zdravotníctve v SNP. Nositeľ viacerých vyznamenaní.

Ocenenia
--------

* 1999 – Rad Ľudovíta Štúra II. triedy

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * GND: 120866811
* ISNI: 0000 0000 7862 0809
* NK ČR: xx0091065
* SNK: 167120
* VIAF: 10687737
**Četvertaja političeskaja teorija** (rus. Четвертая политическая теория, dos. Štvrtá politická teória) je kniha ruského filozofa a politológa Alexandra Dugina z roku 2009. Dugin v nej navrhuje rozpracovať štvrtú politickú teóriu či ideológiu, ktorá by sa odlišovala od troch predchádzajúcich ideológií, ktoré prišli po osvietenstve, a síce liberalizmu, komunizmu a fašizmu, a všetkým trom by čelila z nových pozícií. Presný obsah štvrtej politickej teórie jednoznačne nevymedzuje, ale pokúša sa ho oprieť o dielo nemeckého filozofa Martina Heideggera a jeho koncept pobytu. Čerpá ako z myslenia škôl de Benoistovej novej pravice a Guénovho integrálneho tradicionalizmu, tak aj z Deleuzeho postštrukturalizmu.

Dugin v roku 2014 vydal rozšírené vydanie knihy s názvom *Četvertyj puť* (Štvrtá cesta). České vydanie vyšlo pod názvom *Čtvrtá politická teorie* v roku 2020, druhé vydanie v roku 2022.

Kľúčovým Duginovým tvrdením je, že sa "právě nacházíme v přelomové fázi dějin, kdy liberalismus a s ním i celý Západ stojí před zhroucením a doba je zralá na novou multipolární éru". Kniha bola označená za možný zdroj kremeľskej rétoriky zdôvodňujúcej vojnu v Donbase.

Referencie
----------

1. ↑   *Alexandr Dugin — Čtvrtá politická teorie » Sol Noctis* [online]. [Cit. 2022-12-18]. Dostupné online.
2. ↑  RAHIM, Shahzada. *Fourth political theory the quest for Eurasianism The Fourth Political Theory* [online]. Academia.edu, 2021-06-08, [cit. 2022-12-19]. Dostupné online.
3. ↑  MOSBEY, John. *Political Theology: Aleksandr Dugin and the Fourth Political Theory* [online]. Academia.edu, 2017-03-10, [cit. 2022-12-19]. Dostupné online.
4. ↑  DUGIN, Alexandr. *Čtvrtá politická teorie*. 2. vyd. Zvolen : Sol Noctis, 2022. ISBN 978-80-99977-19-9. S. 480.
5. ↑   *Alexandr Dugin — Čtvrtá politická teorie » Sol Noctis* [online]. [Cit. 2022-12-18]. Dostupné online.
6. ↑  HORNÍK, Jan. *Duginova "čtvrtá politická teorie"* [online]. librinostri.catholica.cz, 2014-11-26, [cit. 2022-12-19]. Dostupné online.
7. ↑  SAUDERS, Doug. *Has Putin bought into these dangerous ideas?* [online]. The Globe and Mail, 2014-03-22, [cit. 2022-12-19]. Dostupné online.
Písací stroj značky Underwood
**Písací stroj** je mechanické, elektromechanické alebo elektrické zariadenie s klávesmi, ktoré po stlačení otláčajú písmená na papier.

Funkcia
-------

Písací stroj sa skladá z klávesnice a mechanického alebo elektricky poháňaného zariadenia, ktoré prenáša písaný text. Tento mechanizmus môže byť vybavený pamäťou, zariadením na opravu písaného textu. Ďalšou súčasťou je výstupné zariadenie, ktoré umožňuje vytlačiť text na papier. Líši sa podľa typu písacieho stroja. Môže to byť typovač, typovací valec, guľová hlava, typové koliesko a pod.

Papier býva posúvaný najčastejšie pomocou valca. Horizontálny posun papiera zabezpečuje posuvný vozík. Podľa typu stroja sa posúva valec s pripevneným papierom po každom vytlačení jedného znaku o jeden krok doľava alebo písacie zariadenie o jeden krok doprava.

Dejiny
------

Dejiny písacieho stroja siahajú až do roku 1714, kedy Henry Mill patentoval jeho prvú podobu. Jeho riešenie sa bohužiaľ nedochovalo, ale rozloženie klávesov nebolo také, aké sa používa dnes. Ďalšia významná udalosť sa odohrala v roku 1874, kedy páni Christopher Latham Sholes a Carlos Glidden predali krachujúcej zbrojovke E. Remington & Sons písací stroj, ktorý nazvali Typewriter. Ten dokázal písať iba verzálky a príliš úspešný nebol. Za päť rokov sa ho predalo len 5 000 kusov. Čoskoro však firma prišla s druhou verziou, ktorá už obsahovala preraďovač (shift) a už bolo možné písať malé aj veľké písmená pomocou rovnakých klávesov.

Už pri vývoji prvej verzie Typewritera sa C. L. Sholes potýkal s nepríjemným problémom. Keď sa na stroji písali príliš rýchlo písmená, ktorých typové páky boli tesne vedľa seba, dochádzalo k ich častému zasekávaniu a písanie sa tak stalo veľmi obtiažnym. Preto prišiel vynálezca Typewritera so zaujímavou myšlienkou: typové páky s najčastejšie používanými písmenami anglickej abecedy umiestnil ďalej od seba a zároveň zvolil také rozloženie, ktoré by pisateľovi umožnilo rýchly spôsob písania (mohol stláčať klávesy rýchlo za sebou pomocou všetkých desiatich prstov, vtedy ešte naspamäť). Víťazstvo v súťaži v rýchlosti a presnosti písania dalo prednosť tomuto rozloženiu klávesov pred všetkými ostatnými (rôzne počty radov klávesov atď.). V roku 1888 bolo toto rozloženie klávesov prijaté v Toronte v Amerike na zjazde odborníkov ako štandard.

Vďaka úspechu Typewritera II prevzali toto rozloženie ďalšie spoločnosti, ktoré ho rozšírili do celého sveta. Niektoré národy zaviedli drobné úpravy. Slovenská klávesnica vychádza z nemeckých písacích strojov, ktoré sa na Slovensko začali dovážať koncom 19. storočia. Mali prehodené klávesy Z a Y, pretože Z sa v nemčine používa oveľa častejšie ako Y. Nielen v Nemecku, ale aj u nás je z ergonomického hľadiska výhodnejšie umiestenie Z na hornom písmenovom rade.

Vo Francúzsku to je ešte komplikovanejšie. Používa sa tam rozloženie QWERTY, ale prehodením Q a W s písmenami A a Z sa dospelo ku klávesnici AZERTY. Podobných zmien a úprav existuje ešte viac.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Písací stroj**
**Widget**, je všeobecné označenie pre ovládací prvok, čiže zariadenie prispôsobené k čo najjednoduchšiemu ovládaniu iného zariadenia, alebo programu. Widgetom je napr. ovládacia páka, tlačidlo, softvérový potenciometer a pod.

V softvérovom zmysle je widget element v grafickom rozhraní (GUI), ktorý obsahuje informáciu, kde sa vyžaduje interaktívna spolupráca s človekom. Je to jednoduchý ovládací bod, ktorý umožňuje ďalšiu manipuláciu s dátami.

Dnes pod pojmom widget rozumieme malé ovládacie prvky vo forme malého interaktívneho reklamného políčka (obvykle pohyblivého, pútavého,...), kliknutím na ktoré sa dostaneme do ďalšieho programu. Tieto grafické prvky sa umiestňujú do iných programov, ako rozširujúce funkcie. Widgetom je napríklad hra, hodiny, malá praktická aplikácia - zobrazovač menín, predpovede počasia, odkaz na novinové správy a pod.

Umiestňovanie widgetov umožňuje prakticky každý operačný systém. Praktické použitie pre užívateľa spočíva vo vytvorení priameho odkazu na zaujímavú internetovú informáciu, ktorá je takto dostupná stlačením jediného tlačidla. Užívateľ si takto môže vytvoriť sadu tlačidiel podľa oblasti svojho záujmu. Ako prvá začala widgety využívať Opera, dnes ich podporujú už všetky prehliadače.

Widgety sa používajú ako nový sofistikovaný spôsob reklamy. Často sa nainštalujú ako súčasť iného softvéru, napr. známy ICQ inštaluje do internetového prehliadača lištu s widgetami.
Prof. **Anna Cigánová**, tiež **Hana Cigánová**, rod. *Podobová* (\* 21. august 1944, Martin) je slovenská bábkárska výtvarníčka, scénografka, kostýmová výtvarníčka, vysokoškolská profesorka.

Jej matkou bola Ľudmila Podobová, rod. Brozmanová.

Životopis
---------

V roku 1966 absolvovala štúdium bábkárskej scénografie na DAMU v Prahe. Sprvu pracovníčka Ústavu zdravotnej výchovy v Bratislave, neskôr 1976-1978 pôsobila v Krajskom bábkovom divadle v Banskej Bystrici, od 1978 v Štátnom bábkovom divadle v Bratislave. Do slovenského bábkarstva priniesla nebývalú výtvarno-dramatickú invenciu. V tvorbe bábok uplatňuje všetky klasické typy, od marionet cez javajky až po ručné bábky, pričom využíva celkom nové nápady a čerpá z tradície minulosti. Napätie medzi bábkou a živým hercom vyjadruje výtvarným vypointovaním bábok, alebo pri ich maximálnom zjednodušení zdôraznením odevu herca. Prekonala strnulý výraz bábok a tým zviditeľnila na scéne dušu postavy a poetiku inscenácie (*Udatný Idar*, 1981; *Radúz a Mahuliena*, 1982; *Gulliverove cesty*, 1985 a i.). 

Pôsobí aj ako kostýmová výtvarníčka a výtvarníčka scény. Spolupracuje s divadlami v Košiciach, Banskej Bystrici, Žiline, Prahe, Plzni, Poznani, Belehrade a i. Spoluautorka (s T. Kovačevičovou) knihy *Urob si bábky* (1977). Zúčastňuje sa na scénografických výstavách. Je autorkou *Kuka*, bábky, ktorá bola mnoho rokov symbolom nedeľného detského rozprávkového pásma na STV.

V roku 2005 bola menovaná za vysokoškolskú profesorku.

Ocenenie
--------

* 1982 - Cena ZSDU
* 1984 - Cena za scénografiu na festivale profesionálnych bábkových divadiel vo Varne

Dielo
-----

* Anna Cigánová, Tatiana Kovačevičová: *Urob si bábky*. - Mladé letá, Bratislava.

Referencie
----------

1. ↑  www.sme.sk, 2.6.2008
2. ↑   Vymenovanie vysokoškolských profesorov

Literatúra
----------

* *Encyklopédia dramatických umení Slovenska*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 23773
* GND: 1038689279
* ISNI: 0000 0000 5580 8091
* NK ČR: jn20000601163
* SNK: 147846
* VIAF: 84024311
* Web umenia: 1556
**Perifétes** alebo **Perifétés** (starogr. Περιφήτης – Perifétes/iný prepis: Perifétés, lat. *Periphetus*) je v gréckej mytológii syn boha Hefaista. Bol to povestný a obávaný lupič.

Bol podľa očakávania obrovského vzrastu a obdarený k tomu zodpovedajúcou silou. Pôsobil najmä v horskom priesmyku na hranici Troizény a Epidauru. Tam číhal na pocestných a bez okolkov ich ubil železným kyjom.

Jeho vyčíňaniu však urobil rázny koniec mladý Théseus, ktorý vo svojich šestnástich rokoch putoval od svojho deda, troizenského kráľa Pitthea k svojmu nevlastnému otcovi aténskemu kráľovi Aigeovi. Théseus sa cestou nevyhýbal dobrodružstvám, lebo len tak mohol získať skúsenosti a slávu.

Keď sa Théseovi potom Perifétes postavil do cesty, dopadol podľa porekadla "kto s čím zachádza, s tým tiež schádza" našiel si smrť takú, akú rozdával – Théseus mu železný kyjak vytrhol a ubil ho k smrti. Podobne dopadli neskôr aj ničomníci Sinis, Skeirón, Kerkyón a Prokrustes, ktorých Théseus cestou do Atén stretol.

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Perifétés na českej Wikipédii.*
LG Optimus G Pro
**LG Optimus G Pro** je high-end smartfón alebo phablet od spoločnosti LG Electronics. Uvedený bol v USA 10. mája 2013.

Hardvér
-------

### Procesor

LG Optimus G Pro obsahuje systém na čipe Qualcomm Snapdragon 600 APQ8064 s procesorom Quad-core Krait taktovaným na 1,7 GHz. Procesor je založený na 28 nm technológii s grafickým procesorom Adreno 320 bežiacim na 400 MHz.

### Pamäť

LG Optimus G Pro má 2 GB RAM a 16/32 GB vnútorného úložiska, ktoré je možné rozšíriť microSD kartou do 64 GB.

### Displej

Telefón má a 5,5" True HD IPS LCD s rozlíšením 1080x1920 a zobrazujúci 16 777 216 farieb pri 401 PPI.

### Kamery

LG Optimus G Pro má 13 Mpx zadnú kameru s jedným LED bleskom. Dokáže nahrávať Full HD 1080p video pri 30 fps. Obsahuje tiež prednú 2,1 Mpx kameru, schopnú nahrávať HD 720p video pri 30 FPS. Kamera podporuje digitálny zoom do 8x.

### Batéria

LG Optimus G napája štandardná lítium-polymérová batéria s kapacitou 3140 mAh.

### Softvér

LG Optimus G beží na systéme Android 4.1.2 Jelly Bean rozšírený pomocou LG Optimus UI 3.0. Spoločnosť LG vydala aktualizáciu na Android 4.4 KitKat 21. marca 2014.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku LG Optimus G Pro na anglickej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Smartfóny a tablety LG Electronics (Optimus · Vu · G) |
| --- |
| Prvé | 
* 620
* 880
* Andro-1
* 1
* One
* Black
* Chat
* Chic
* Net
* Hub
* Sol
* Pro
* Thrill
* Nitro
* Phoenix
* Vortex
* Escape
* Apex
* Axis
* Genesis
* Esteem
* Motion
* 2
* S
* T
* M
* M+
* Me
* Zip
* Slider
* DoublePlay
* Marquee
* Thrive
* Connect
* Elite
* Splendor
* Zone
* Enact

 |  |
| L, F, K | 
* L2
* L3
* L5
* L7
* L9
* L1 II
* L2 II
* L3 II
* L4 II
* L5 II
* L7 II
* L9 II
* L20
* L30
* L35
* L40
* L45
* L50
* L60
* L65
* L70
* L80
* L90
* L Prime
* F3
* F3Q
* F5
* F6
* F7
* F60
* F70
* K3
* K4
* K5
* K7
* K8
* K9
* K10
* K11
* K20
* K30

 |
| Ostatné | 
* Spectrum
	+ II
* Lucid
	+ 2
	+ 3
* Fino
* Bello
* Bello II
* Spirit
* Joy
* AKA
* Magna
* Leon
* Ray
* Zero
* U
* Tribute
* Tribute 2
* Wine Smart
* Volt
* X screen
* X cam
* X mach
* X power
* X power2
* X style
* X max
* X5
* X Skin
* X venture
* Harmony

 |
| Hi-end | 
* Z
* Big
* Mach
* Viper
* Revolution
* True HD
* 3D
	+ Max
	+ Cube
* Prada
* LTE
	+ 2
* EX
* 2X
* 4X HD
* Q
* Q2
* G
	+ Pro
	+ 2
	+ Lite
* GK
* GJ
* G2
	+ mini
* GX
* G3
	+ A
	+ S
	+ Stylus
	+ Screen
* G4
	+ Beat
	+ G4c
	+ Stylus
* G5
	+ SE
* G6
* G7
* Q6
* Q7
* Q8
* Nexus 4
* Nexus 5
* Nexus 5X
* Intuition

 |
| Phablety | 
* Flex
* Flex 2
* V10
* V20
* V30
* V35
* G Vista
* G Vista 2
* G Stylo
* Stylo 2
* Stylus 2
* Stylus 2 Plus
* Stylus 3
* Stylo 3 Plus
* Vu
	+ II
	+ 3
* Pixel 2 XL

 |
| Tablety | 
* Pad
	+ LTE
* G Pad 7.0
* G Pad 8.0
* G Pad 8.3
* G Pad 10.1
* G Pad X 8.0
* G Pad X 8.3
* G Pad X 10.1
* G Pad X II 10.1
* G Pad F 7.0
* G Pad F 8.0
* G Pad II 8.0
* G Pad II 8.3
* G Pad II 10.1
* G Pad III 8.0
* G Pad III 10.1
* G Pad IV 8.0

 |
| Hodinky | 
* G Watch
* G Watch R
* Watch Urbane
	+ LTE
	+ 2nd Edition
* Watch Style
* Watch Sport

 |
**Svobodné slovo** bol tlačený denník, ktorý patril medzi hlavné novinové periodiká vychádzajúce v socialistickom Česko-Slovensku. Išlo o ústredný denník Československej strany socialistickej, skôr (pred 2. svetovou vojnou) Českej strany národne sociálnej. Tento denník ako jeden z prvých oficiálnych periodík pravdivo informoval o dianí počas a po nežnej revolúcii vo vtedajšom Česko-Slovensku.

V roku 1996 zmenil majiteľa, stal sa súčasťou skupiny *Chemapol*, ktorá kúpila vydavateľstvo Melantrich. V roku 1997 zmenil názov na "Slovo" a výrazne zmenil grafickú podobu. Do čela redakcie nastúpil bývalý šéfredaktor Mladej fronty Dnes a Lidových novín Libor Ševčík. Tlačený náklad sa pohyboval okolo 100 tisíc kusov denne. Na rozdiel od väčšiny iných denníkov neznižoval, ale stagnoval. V roku 1998 však *Chemapol* upadol do ťažkostí a denník predal vydavateľovi vtedajších Zemských novin. Ten ho po nejakú dobu vydával ako mutáciu Zemských novin (keď na prelome augusta a septembra 1998 prepustil drvivú väčšinu redakcie), neskôr jeho vydávanie ukončil.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Svobodné slovo na českej Wikipédii.*
**Periboia** (starogr. *Περίβοια* – *Periboia*) je v gréckej mytológii dcéra Hipponoa, kráľa Ólenu v Acháji.

Kalydónsky kráľ Oineus sa po smrti svojej manželky Althaie oženil s Periboiou, ktorá mu porodila syna Tydea. Grécka mytológia však o tom, že za akých okolností sa ich svadba konala, ponúka niekoľko verzií. 

Z fragmentov eposu *Thébania* je známa verzia, že Oineus dostal Periboiu ako vojnovú korisť po dobytí mesta Ólenos. Podľa Hesioda ju otec poslal k Oineovi do ďalekeho Kalydónu potom, ako ju zneuctil Hyppostratos. Antický autor Diodoros Sicílsky uvádza, že Periboiu otec poslal k Oineovi s prikázom, aby ju zabil, lebo neuveril, že čaká dieťa s bohom Areom. Oineus, ktorý len nedávno stratil svojho syna a manželku, Periboiu nezabil, ale oženil sa s ňou a ona následne porodila syna Tydea.

Referencie
----------

1. 1 2 3  Apollodoros, *Bibliotheca*, 1,8,4.
2. 1 2  Diodoros, *Bibliotheca historia*, 4,35,2.
3. ↑  Hesiodos, *Katalogos gynaikon*, fr. 12.
4. ↑  Diodoros, *Bibliotheca historia*, 4,35,1.
**Lodienka** (iné názvy: **lodička, nautilus**, staršie **lodenka**; lat. Nautilus) je jediný žijúci rod čeľade lodičkovité (lodienkovité, *Nautilidae*) z taxónu lodičky (lodienky). 

Na hlave je pár vačkových očí, pár senzorických tykadielok a veniec tentakúl – samec ich má 60, samica 90. Časť tentakúl so záhybom plášťa drží viečko (operculum), ktorým mäkkýš po vtiahnutí do komôrky môže uzavrieť schránku. Niekoľko tentakúl samca zrastá na zvláštny kopulačný orgán: spadix. Pod mozgom sa nachádza chrupavčitý terč, ktorého výbežok smeruje dozadu – ide už o náznak chrupavčitého oporného systému *Dibranchia*. Veľmi charakteristická a v živočíšnej ríši unikátna je tetraméria niektorých orgánov: majú 4 metanefrídie, 4 ktenídie a 4 srdcové predsiene so štyrmi žiabrovými vénami, okrem toho majú 4 vývody párovej hepatopankreatickej žľazy. Zo šiestich druhov je zrejme najčastejší lodička škrupinatá (*Nautilus pompilius*) z Tichého oceána. Žije vo väčších hĺbkach, na hladine a pri pobreží sa objavujú schránky po uhynutí mäkkýša, ktoré plávajú nadľahčované vzduchom.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Lodienka (rod)**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Lodienka (rod)**

Externé odkazy
--------------

* PaedDr. Valerián Franc CSc.: Systém a fylogenéza živočíchov – bezchordáty – zdroj, z ktorého (pôvodne) úplne alebo čiastočne čerpal tento článok.
Svrček poľný (*Gryllus campestris*)
Juvenilná forma, samička.
**Svrček poľný** (*Gryllus campestris*) je druh hmyzu z čeľade svrčkovité (*Gryllidae*).

Opis
----

Je to najväčší svrček žijúci na Slovensku, dorastá do rozmerov 20 – 26 mm. Prevažne býva sfarbený do čierna. Výrazná guľovitá hlava a zavalitejšie valcovité telo sú prispôsobené k životu v podzemných dierach. Sluchové orgány má umiestnené na predných holeniach.Obidve pohlavia žijú v samostatných chodbách.
Samčeky počas letných nocí sedia pred chodbami a cvrlikajú pomocou predných blanitých krídel - snažia sa prilákať samice.
Samice sa vyznačujú typickým kladielkom. Svrček poľný žije v kolóniách.

Výskyt
------

Obľúbeným prostredím sú suchšie lúky a trávnaté stráne. Je rozšírený v celej strednej Európe, na niektorých miestach môže byť dosť hojný.

Ekológia
--------

Je veľmi plachý. Svrček poľný si v zemi vyhrabáva diery. Vydáva cvrlikavý zvuk, ktorý vzniká trením krídel. Živí sa článkonožcami a rastlinnou potravou. Samička znáša do podzemných dier relatívne veľké množstvo vajíčok. Larvy v dierach prezimujú.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Svrček poľný**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Svrček poľný**
**Peter Mišák**, PhDr. (\* 1950 v Ružomberku), učiteľ, redaktor, odborný redaktor, zostavovateľ, literárny kritik, publicista, básnik, lexikograf. Pôsobil ako učiteľ na základnej škole, odborný a vedúci odborný redaktor zdravotníckych učebníc a medicínskych odborných publikácií vo Vydavateľstve Osveta v Martine, neskôr ako novinár, redaktor a šéfredaktor Slovenských národných novín v Martine. Autor scenárov, rozhlasových pásiem a poviedok pre rozhlas.

Doterajšia tvorba
-----------------

* *Listovanie* (1981) - básnický debut
* *Deň* (1988)- poézia
* *Soľ v nás* (1998)- poézia
* *Necelé sonety o láske* (2004) - poézia
* *Malý slovník slovenských spisovateľov* (2002)
* *Pointa smrť* (2007) - poviedky
* *Rozhovor na ulici* (2009) - poézia

Za básnickú zbierku *Soľ v nás* získal v roku 2000 Prémiu Paula Rusnaka ako ocenenie Svetového kongresu Slovákov za pôvodnú tvorbu, za *Malý slovník slovenských spisovateľov* v roku 2003 Cenu primátora krajského sídla za významný literárny počin.

Autoritné údaje: * GND: 1233616803
* ISNI: 0000 0001 0912 1050
* NK ČR: mzk2002148051
* SNK: 157746
* VIAF: 68975853
**Polyamid** (skratka **PA**) je polymér s opakujúcimi sa jednotkami spojenými amidovými väzbami.

Polyamidy sa vyskytujú prirodzene alebo umelo. Príkladmi prirodzene sa vyskytujúcich polyamidov sú bielkoviny, ako je vlna a hodváb. Umelo vyrobené polyamidy môžu byť vyrobené postupnou polymerizáciou alebo syntézou na pevnej fáze, čím sa získajú materiály, ako sú nylony, aramidy a polyaspartát sodný. Syntetické polyamidy sa bežne používajú v textilnom priemysle, automobilovom priemysle, kobercoch, kuchynských pomôckach a športovom oblečení pre ich vysokú odolnosť a pevnosť. Výroba zariadení pre dopravu tovarov sú hlavným spotrebiteľom, ktorý predstavuje 35 % spotreby polyamidov.

Klasifikácia
------------

Polyméry aminokyselín sú známe ako polypeptidy alebo proteíny.

Podľa zloženia ich hlavného reťazca sú syntetické polyamidy klasifikované takto:

| rodina | Hlavný reťazec | Príklady |
| --- | --- | --- |
| Alifatické polyamidy | Alifatické | Nylon PA 6 a PA 66 |
| Polyftalamidy | Poloaromatická | PA 6T = hexametyléndiamín + kyselina tereftalová |
| Aromatické polyamidy alebo aramidy | Aromatické | Parafenyléndiamín + kyselina tereftalová |

Všetky polyamidy sa vyrábajú vytvorením amidovej väzby na spojenie dvoch molekúl monoméru. Monoméry môžu byť samotné amidy (zvyčajne vo forme cyklického laktámu, ako je kaprolaktám), α,ω-aminokyseliny alebo stechiometrická zmes diamínu a dikyseliny. Oba tieto druhy prekurzorov poskytujú homopolymér. Polyamidy sa ľahko kopolymerizujú, a preto sú možné mnohé zmesi monomérov, ktoré môžu následne viesť k mnohým kopolymérom. Navyše mnohé nylonové polyméry sú navzájom miešateľné, čo umožňuje vytváranie zmesí.

Referencie
----------

1. ↑  Palmer, R. J. 2001. Polyamides, Plastics. Encyclopedia Of Polymer Science and Technology. DOI:10.1002/0471440264.pst251
2. ↑  Market Study Engineering Plastics, Ceresana, Sep 2013
Súradnice: 50°08′57.68″S 14°33′51.1″V﻿ / ﻿50,1493556°S 14,564194°V﻿ / 50.1493556; 14.564194

**Zámok Ctěnice** leží v osade Ctěnice, ktorá od roku 1950 patrí do katastrálneho územia Vinoř a od roku 1974 je súčasťou Prahy.

História zámku
--------------

Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1372. V dobe husitských vojen, v roku 1421, bol hrádok zabratý pražskou obcou. Počas 17. storočia vlastnili zámok Boryňovci z Lhoty, Valdštejnovci a Losyovci z Losinthalu. Posledným významným rodom, ktorý zasiahol do podoby zámku, boli Windischgrätzovci.

Zámok bol pôvodne gotickým hrádkom. Okolo roku 1550 bol prestavaný na renesančný zámok. V 18. storočí dostal zámok klasicistický barokový vzhľad. Ten sa dochoval s drobnými úpravami až dodnes. Od roku 1945 objekt chátral, až bol v roku 1993 bezplatne prevedený do majetku hlavného mesta Prahy. Objekt bol zverený Pražskej informačnej službe, ktorá celý areál zrekonštruovala.

Súčasnosť
---------

Zámok je v súčasnej dobe po rekonštrukcii a je prístupný v návštevných hodinách. Súčasťou areálu je zámocký park, hospodárske budovy a jazdiareň. V areáli je stála expozícia historických kočov, výstava týkajúca sa histórie Vinoře a expozícia venujúca sa dobe vlády Habsburgovcov.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Zámok Ctěnice**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky
* Zámocký areál Ctěnice na www.ctenice.cz
* O zámku na stránkach Pražskej informačnej služby

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ctěnice (zámek) na českej Wikipédii.*
**Polydektes** alebo **Polydektés** (starogr. Πολυδέκτης) bol kráľom Sparty (možno mýtickým) približne na konci deviateho storočia pred Kr. Pochádzal z kráľovskej rodiny Eurypontovcov.

O pôvode kráľa Polydekta a umiestnení v zozname kráľov Sparty rodu Eurypontovcov sa správy starovekých autorov rozchádzajú a dokonca v niektorých zoznamoch aj chýba. V najstaršom známom zozname od historika Herodota Polydektes figuruje ako štvrtý panovník Sparty kráľovského rodu Eurypontovcov a je synom a následníkom Prytana. V zozname od Pausania, ktorý sa najčastejšie porovnáva s Herodotovým zoznamom je následníkom Prytana Eunomos a Polydektes je následníkom Eunoma.

Básnik Simónides a historik Eusebios Kaisarejský vo svojich zoznamoch Polydekta neuvádzajú, ale Eunoma áno. Táto skutočnosť viedla anglického učenca H.F.Clintona k domnienke, že meno Eunomos mohlo byť epiteton kráľa Polydekta (podľa Strabóna brata zákonodarcu Lykurga), keďže Eunomos v preklade z gréčtiny znamená *fungovanie právneho štátu*.

Z novovekých historikov sa profesor W. Forrest prikláňa k verzii od Herodota podľa ktorého je Eunomos Polydektovým následníkom a vládu Polydekta kladie do obdobia konca deviateho storočia pred Kr. O živote a vláde Polydekta nevieme takmer nič. Z antických historikov nám Strabón podáva informáciu, že Polydektes bol starším bratom zákonodarcu Lykurga a zomrel v čase, keď jeho manželka čakala od neho dieťa.

Zdroje
------

* Herodotos, *História*, VIII, 131.
* Strabón, *Geografia*, 10,4,19.
* Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,36,4; 7,3,2.
* Henry Fynes Clinton, *Fasti Hellenici*.
* 
* 

  


|  |
| --- |
| Polydektes**Eurypontovci** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Prytanis** | **kráľ**830 pred Kr. – 800 pred Kr. (letopočty sú fiktívne) | Nástupca**Eunomos** |
Súradnice: 48° 31′ 10″ s.š. 9° 03′ 02″ v.d.

Zámok Hohentübingen – pohľad v veže kostola Stiftskirche
**Zámok Hohentübingen** leží v centre mesta Tübingen v spolkovej krajine Bádensko-Württembersko.

Dejiny
------

Tvorí ho komplex stredovekého hradu, novodobej rezidencie a zemskej pevnosti. Bol postavený v roku 1037 a patril miestnym falcgrófom, neskorší vojvodom Würtemberským, ktorí ho používali ako jedno zo svojich sídiel. Po prvé je zmieňovaný, rovnako ako mesto, v roku 1078 a to ako *castrum twingia*. V 16. storočí bol výrazne rozšírený. V roku 1647 bol obliehaný Francúzmi, ktorí vypálili jednu z jeho veží.

Súčasnosť
---------

Od roku 1994 je hrad voľne prístupný verejnosti. V súčasnosti tu sídli časť fakulty kultúrnych vied Univerzity Eberharda Karla (Inštitút pravekých a stredovekých dejín, Inštitút pre klasickú archeológiu s numizmatickým pracoviskom, Egyptologický inštitút, Staroorientálny seminár a Etnologický seminár) a univerzitné múzeum s veľkou expozíciou najmä sadrových kópií antických sôch a archeologickou expozíciou.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Zámok Hohentübingen**

Externé odkazy
--------------

* Múzeum na zámku
* Oficiálna stránka mesta Tübingen
* Univerzita Eberharda Karla

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hohentübingen na českej Wikipédii.*
Digipack albumu skupiny Oasis
**Digipak** (niekedy tiež **digipack**, **digi-pack** alebo **digi-pak**) je patentovaný[1] typ balenia CD, DVD či BD a registrovaná ochranná známka AGI World Ltd.

Obal pripomína knižku, vonkajší obal býva z tvrdého kartónu, samotný disk je usadený vo väčšinou priehľadnej plastovej časti, ktorá je vo vnútornej časti obalu. Digipak je menej odolný a chúlostivejší na znečistenie a fyzické poškodenie ako klasický obal na CD (tzv. jewel case). Okrem štandardného digipaku existuje ešte **digiplus**, v ktorom je navyše ešte jedna časť, do ktorej je možné umiestniť ďalší textový alebo obrazový materiál. Jednoduchšou verziou digipaku je **minipack**, ktorý nemá plastovú časť a disk je umiestnený v papierovom vrecku obalu.

Balenie digipack sa používa predovšetkým pre špeciálne edície CD albumov, a vysoké DVD digipacky (DVDigipack)[2] zase používajú prémiové balenia DVD a DVD súpravy.

Referencie
----------

1. ↑  Americký patent číslo 4’709’812
2. ↑
Svetové dedičstvo UNESCOSvetové dedičstvo UNESCO

Zámok Kronborg
**Zámok Kronborg** je opevnený renesančný zámok v Dánsku. Bol postavený v roku 1420 Erikom VII. Pomoranským ako hrad **Krogen**. 

Od roku 1429 bol využívaný na výber sundského cla od lodí, ktoré chceli preplávať cez Öresund. V rokoch 1574 – 1584 dal dánsky kráľ Frederik II. zámok prestavať v štýle holandskej renesancie. V tejto dobe bolo aj zosilnené opevnenie. Dodnes sa tu nachádza skupina kanónov pripravených pôvodne na streľbu na lode, ktoré by chceli prejsť bez zaplatenia cla. V roku 1629 okrem zámockej kaplnky celý zámok vyhorel, ale ešte v tom istom roku Kristián IV. poveril Hansa van Steenwinckela jeho znovupostavením. Práce trvali až do roku 1639, kedy až na pár chýbajúcich detailov v interiéri a chýbajúcu špičku južnej veže, bol zámok znovu postavený. V rokoch 1785 – 1926 slúžil zámok ako kasárne. Od roku 2000 patrí Kronborg medzi pamiatky svetového dedičstva UNESCO. 

Interiér zámku je pomerne skromne zariadený nábytkom, väčšinou holandským zo 17. storočia. Banketová sála sa radí so svojimi 62x11 metrami k najväčším v severnej Európe. V minulosti bola pri slávnostných príležitostiach vyzdobená štyridsiatimi gobelínmi s votkanými portrétmi 100 dánskych kráľov. Po požiari ich zostalo len sedem. 

Zámocká kaplnka má vyrezávaný, silno pozlátený drevený interiér. Súčasťou zámku sú i kasematy, ktoré slúžili ako sklad potravín i väznica pre politických väzňov. Sedí tu socha spiaceho Holgera Dána (Holger Danske), národného symbolu Dánska. Podľa legendy sa prebudí zo svojho spánku až bude krajine najhoršie a pomôže zahnať nepriateľov Dánska. Práve do Kronborgu umiestnil anglický dramatik William Shakespeare dej Hamleta.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Zámok Kronborg**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kronborg na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Dánske pamiatky na zozname svetového dedičstva UNESCO |
| --- |
| 
* Pohrebné mohyly, runové kamene a kostol v Jelling
* Katedrála v Roskilde
* Zámok Kronborg
* Ľadovcový fjord v Ilulissate
* Waddensee
* Stevns Klint
* Christiansfeld
* Krajina parforsného lovu na severe Sjællandu
* Kujataa
* Aasivissuit – Nipisat

 | Dánsko |
Znázornenie prechodu do singularity (čiernej diery) na Kruskalovom diagrame, vyjadrujúcom časopriestor na dvojrozmernej ploche. Modré priamky - čiary konštantného času, červené hyperboly - čiary konštantnej vzdialenosti. V oblasti pod horizontom udalosti sa menia úlohy medzi priestorom a časom
**Kruskalov diagram** je plošné zobrazenie časopriestoru pomocou súradnicovej sústavy zavedenej M. D. Kruskalom. Udalosti časopriestoru s rovnakým časom (t = konšt.) sú na ňom znázornené priamkami smerujúcimi radiálne zo začiatku súradnicovej sústavy, udalosti v rovnakej vzdialenosti (r = konšt.) hyperbolami. Na Kruskalovom diagrame možno výhodne znázorniť napríklad celý priebeh pádu častice do čiernej diery vrátane prechodu cez gravitačný polomer až do singularity. Času t = 0 zodpovedá horizontálna priamka; priamka sklonená k nej pod uhlom 45° znázorňuje gravitačný polomer Schwarzschildovej sféry (zodpovedá času t = ∞).


|  |  |
| --- | --- |
|  | Matematický portálInformatický portál |

*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*
**Evliya Çelebi**, vlastným menom **Mehmed Zilli ben Derviš Mehmed** (\* 1611 – † 1682) bol turecký cestovateľ a spisovateľ.

Život
-----

Narodil sa v Istanbule ak syn hlavného palácového zlatníka Derviša Mehmed Zilliho. V mladosti získal široké vzdelanie. Študoval jazyky, literatúru, hudbu, kaligrafiu. Naučil sa naspamäť korán. Pomocou svojho strýka Melek Ahmed Pašu sa dostal do služieb sultána Murada IV. Po krátkej službe predčitateľa Koránu v sultánskom paláci sa zúčastnil na mnohých vojenských výpravách v rozličných častiach Osmanskej ríše. Ako cestovateľ prešiel mnohé krajiny v Európe (Ukrajinu, Krym, Rumunsko, Uhorsko, Albánsko, Grécko, Bulharsko), Blízkom východe (Anatólia, Sýria, Palestína, Arabský polostrov, Irak, Kaukaz) a Afriku. 

Trikrát navštívil aj územie dnešného Slovenska. V roku 1661 prišiel zo Sedmohradska do Košíc. V rokoch 1663-64 sa zúčastnil bitky pri Parkane (Štúrovo), obliehania a dobytia Nových Zámkov. Navštívil Šurany, Nitru a Levice. V roku 1665 navštívil Bratislavu, Leopoldov, Hlohovec a znovu Nitru, Šurany a Nové Zámky.

Dielo
-----

Svoje poznatky, skúsenosti a zážitky z ciest zaznamenal na konci svojho života v desaťzväzkovom diele *Kniha ciest*, ktoré poskytuje najrozličnejšie historické, geografické, etnografické a jazykové údaje o precestovaných krajinách.

Autoritné údaje: * BnF: 121017610
* GND: 11890390X
* ISNI: 0000 0001 2277 2595
* LCCN: n50047303
* NK ČR: mzk2003215024
* VIAF: 20478862
* WorldCat: lccn-n50047303