recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Julius Darmaatmadja SJ** (\* 20. december 1934, Muntilan, Indonézia) je indonézsky kardinál, emeritný arcibiskup Jakarty.

Životopis
---------

Študoval v kňazskom seminári v Magelangu, neskôr v roku 1957 vstúpil do Spoločnosti Ježišovej. Pokračoval v štúdiách filozofie na College de Nobili v Indii a teológie v Yogyakarte. Počas štúdií bol 18. decembra 1969 vysvätený za kňaza, svätiteľom bol kardinál Justinus Darmojuwono, arcibiskup Semarangu. Po vysviacke krátko pôsobil vo farskej pastorácií, potom ako učiteľ a neskôr aj rektor v kňazskom seminári sv. Petra Kanízia v Semarangu. V rokoch 1981 – 1983 bol predsedom arcidiecéznej komisie pre vzdelávanie a zároveň provinciálnym predstaveným jezuitov v Indonézii.

### Biskup a kardinál

V roku 1983 ho pápež Ján Pavol II. menoval za arcibiskupa arcidiecézy Semarang. Biskupskú vysviacku mu dňa 29. júna 1983 udelil emeritný arcibiskup Semarangu, kardinál Justinus Darmojuwono. Spolusvätiteľmi boli biskup diecézy Malang Francis Xavier Sudartanta Hadisumarta, OCD a arcibiskup diecézy Jakarta Leo Soekoto, SJ. V roku 1984 ho pápež menoval za vojenského ordinára Indonézie. V rokoch 1988 – 1997 a neskôr aj 2000 – 2006 bol predsedom indonézskej biskupskej konferencie. Pápež ho menoval za kardinála s titulárnym kostolom S. Cuore di Maria 26. novembra 1994.

11. januára 1996 bol menovaný za arcibiskupa Jakarty. V roku 2005 sa ako volič zúčastnil konkláve, na ktorom bol zvolený pápež Benedikt XVI. V roku 2006 bol uvoľnený z úradu vojenského ordinára Indonézie. 28. júna 2010 ho pápež uvoľnil z úradu arcibiskupa Jakarty. Na konkláve v roku 2013 sa nezúčastnil zo zdravotných dôvodov.

Referencie
----------

1. ↑   *The Cardinals of the Holy Roman Church* [online].. Dostupné online. (anglicky)
2. ↑   *Cardinals Created by John Paul II.* [online].. Dostupné online. (anglicky)
3. ↑   *RINUNCE E NOMINE* [online].. Dostupné online. (taliansky)
4. ↑   *Asia News* [online].. Dostupné online. (anglicky)

Autoritné údaje: * GND: 1033285315
* ISNI: 0000 0000 2951 8525
* LCCN: n89214592
* VIAF: 63140907
* WorldCat: lccn-n89214592
Počítačová simulácia sondy Giotto
Predstava umelca o dosadnutí modulu *Philae* na povrch kométy 67P/Churyumov-Gerasimenko
**Kometárna sonda** je kozmická sonda, ktorej hlavným cieľom je skúmať vlastnosti komét. Popritom môže mať ešte podružné úlohy, ako napríklad prieskum telies, okolo ktorých necielene či cielene preletí (cielený prelet je prelet, pred ktorým je nutné upraviť motorickým manévrom dráhu sondy).

K rozličným kométam sa zatiaľ (november 2014) vydalo dvanásť sond. Z tých, ktorých hlavným cieľom bol prieskum kométy, uspeli štyri: Americká Stardust, ktorá mala priniesť vzorky z komy kométy Wild 2; európska Giotto, ktorá získala farebné snímky jadra kométy Halley; americká Deep Impact, ktorá vypustila projektil do kométy 9P/Tempel 1 a skúmala priebeh aj následky jeho kolízie s jadrom kométy; Európska Rosetta, ktorá po navedení na obežnú dráhu okolo kométy 67P/Churyumov-Gerasimenko spustila na jej povrch pristávací modul *Philae* - prvé teleso, ktoré mäkko pristalo na kométe. Neúspechom naopak skončila napríklad misia sondy CONTOUR, ktorá mala preletieť okolo dvoch, poprípade až troch rôznych komét. Jej navedenie na heliocentirckú dráhu však nevyšlo a sonda sa počas manévru pravdepodobne rozpadla.

Niekoľko ďalších sond malo ako hlavný cieľ svojej misie prieskum iného objektu, ale popritom sa zamerali na pozorovanie komét. Sovietske sondy Vega 1 a Vega 2 preleteli cez chvost Halleyho kométy v roku 1986, aby odfotografovali jadro a pozorovala prúdy vyparujúceho sa materiálu, ale ich hlavným cieľom bol výskum planéty Venuše. Americká sonda Deep Space 1 preletela popri jadre kométy 19P/Borrelly v septembri 2001 a potvrdila, že charakteristika Halleyho kométy je rovnaká aj pre ďalšie kométy. 

Sonda Rosetta mala síce ako hlavný cieľ kométu 67P/Churyumov-Gerasimenko, ale počas príletovej fázy k nej preskúmala aj dve planétky (2867 Steins a 21 Lutetia).


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portálPortál slnečná sústavaKozmonautický portál |
**Kombinovaná variantnosť** je súhrnný názov pre dvojitú variantnosť frazém (p.) a zriedkavé prípady, keď sa premenlivosť prejavuje až na troch rovinách jazykovej výstavby frazémy (morfologickej, syntaktickej aj lexikálnej). Špecifickým prípadom kombinovanej variantnosti môžu byť zmeny na jednej z uvedených rovín, ale každá je iného druhu. Napr. ide o dvojakú lexikálnu premenlivosť typu *do haliera, do halierika – do koruny, do korunky* (z jedného hľadiska prípady slovotvornej variantnosti, z druhého bežná lexikálna zámena), prípadne o jej kombinácie s ďalšími možnosťami z iných rovín. Hoci všetky predpokladané kombinácie nie sú v reálnom stave doložené, už náznak tohto prístupu ukazuje, že typov kombinovanej variantnosti je viacej. Výsledkom kombinovanej variantnosti je taká forma frazémy, ktorá sa označuje ako komplexný alebo kombinovaný variant frazémy. 

*Článok pôvodne čerpal z diela ĎURČO, Peter (ed.). Frazeologická terminológia (1995) uverejneného na webe Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied.*
Juhobačský obvod v strede Vojvodiny
Mapa obvodu

**Juhobáčsky obvod** (sr. *Južnobački okrug*, Јужнобачки округ, chorv. *Južnobački okrug*, maď. *Dél Bácskai Körzet*, sla. Јужнобачки окрух, rum. *Districtul Backa de Sud*) sa nachádza na juhu Báčky a v severnej časti Sriemu, v severnej srbskej autonómnej oblasti Vojvodina. Žije tu okolo 593 000 obyvateľov. Hlavné mesto okruhu je Nový Sad, ktorý je zároveň hlavným a najväčším mestom Vojvodiny.

Správne členenie
----------------

* Srbobran
* Bač
* Bečej
* Vrbas
* Báčska Palanka
* Báčsky Petrovec
* Žabalj
* Titel
* Temerin
* Beočin
* Sremski Karlovci

Mesto Nový Sad je rozdelené na samosprávy:

* Nový Sad
* Petrovaradin

Etnické skupiny
---------------

* Srbi (69,06 %)
* Maďari (9,28 %)
* Slováci (4,65 %)
* Čiernohorci (2,92 %)
* Juhoslávci (2,68 %)
* Chorváti (2,02 %)
* Rusíni (1,25 %)
* Cigáni (1,01 %)

Kultúra
-------

Prvá srbská základná škola tu bola založená v roku 1703 v meste Bečej, gymnázium v roku 1793 v meste Sremski Karlovci. V Novom Sade sa nachádza *Matica Srpska* – centrum pre najstaršiu kultúrnu a vedeckú náuku Srbov. Bola založená v roku 1826 v Budapešti, do Nového Sadu bola premiestnená v roku 1864. Srbské národné divadlo vzniklo v roku 1861.

Ekonomika
---------

V obvode prevládajú tieto priemyselné odvetvia: chemický, ropný, strojársky priemysel na výrobu nástrojov a elektroporcelánu, textilný, potravinársky a stavebný.

| * z
* d
* u
Administratívne členenie Srbska |
| --- |
| Vojvodinský autonómny kraj | 
* Juhobáčsky obvod
* Juhobanátsky obvod
* Severobáčsky obvod
* Severobanátsky obvod
* Stredobanátsky obvod
* Sriemsky obvod
* Západobáčsky obvod

 |  |
| Centrálne Srbsko | 
* Mesto Belehrad
* Borský obvod
* Braničevský obvod
* Jablanický obvod
* Kolubarský obvod
* Mačviansky obvod
* Moravický obvod
* Nišavský obvod
* Pčinjský obvod
* Pirotský obvod
* Podunajský obvod
* Pomoravský obvod
* Rasinský obvod
* Rašský obvod
* Šumadijský obvod
* Toplický obvod
* Zaječarský obvod
* Zlatiborský obvod

 |
| Kosovo (Autonómny kraj Kosovo a Metohija) | 
* Obvod Gjakova (Đakovický obvod)
* Obvod Gjilan (Gnjilanský obvod)
* Obvod Mitrovica (Kosovskomitrovický obvod)
* Obvod Peja (Pećský obvod)
* Obvod Prishtinë (Prištinský obvod)
* Obvod Prizreni (Prizrenský obvod)
* Obvod Ferizaji (Uroševacký obvod)

 |
**kyberia.sk** je internetový projekt, ktorého prvotným zámerom bolo informovať slovenské publikum o okrajových témach akými sú napr. entheogénne substancie, pokročilé technológie (nanotechnológie, umelá inteligencia), hacking a posthumanistické / transhumanistické filosofie. Vznikla v roku 2001 a s časom sa zmenila na autonómnu sociálnu sieť.

V roku získala Kyberia 2007 jednu z hlavných cien v súťaži o najlepšiu webstránku slovenského webu. V roku 2013 jej bolo udelené ocenenie Honorary Mention v kategórii Digital Communities v súťaži Ars Electronica.

Kyberia.sk je prvou virtuálnou komunitou v rámci ktorej bol čiastočne implementovaný Paralelný Demokratický Model (PDM). PDM bol v širšej miere implementovaný v rámci bývalého projektu kyberia.cz.

Referencie
----------

1. ↑  . Dostupné online.
2. ↑  . Dostupné online.
3. ↑  HROMADA, Daniel Devatman. *MSc.* [online]. Paris: École des Sciences Politiques, Fabrique de la Loi, 6.7.2012. Dostupné online. (Anglicky)
4. ↑  HROMADA, Daniel Devatman. *MSc.* [online]. Teoria Politica, 2013. Dostupné online. (Anglicky)
**Boj** je organizovaná bojová činnosť (najmä organizované ozbrojené stretnutie) vojenských zväzkov, útvarov a jednotiek dvoch alebo viacerých strán, ktorá zahŕňa údery, paľbu a manéver a je koordinovaná z hľadiska cieľa, miesta a času. Boj je základná forma taktickej činnosti vojsk. Teória aj prax boja patrí do oblasti taktiky.

Pri boji sledujú obe strany podrobenie si, zničenie, plienenie alebo zajatie protivníka. Môže mať za cieľ aj obsadenie alebo udržanie dôležitého územia, línií obrany alebo významných objektov. Boj predstavuje jedinú možnosť na dosiahnutie vojenského víťazstva.

Druhy boja:

* pozemný boj (s osobitnými formami: boj v meste a boj zblízka)
* vzdušný boj
* protivzdušný boj
* námorný boj

Referencie
----------

1. 1 2  boj. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 2001. 686 s. ISBN 80-224-0671-6. Zväzok 2. (Bell – Czy).
2. ↑  boj. In:  *Malá československá encyklopedie*. Vyd. 1. Zväzok 1 A – Č. Praha : Academia, 1984. 880 s. S. 503.

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Boj (vojenstvo)**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Boj (vojenstvo)**
| Korat |
| --- |
| Korat (Parvati Napha Naramit, mačka) |
| **Krajina pôvodu** | Thajsko |
| **EMS kód** | KOR |
| **Štandardy (linky)** | AACE, LOOF,
ACF, ACFA, CCA,CFA,FIFe,KCA, TICA |
| **Charakter** | spoločenská, hravá, zvedavá |
| **Hmotnosť** | 2,5-4,5 kg |
| **Synonymá** | Si-Sawat (si=modrá/strieborná farba, sawat=bohatstvo/blahobyt/šťastie) |
| Zoznam mačacích plemien |

**Korat** je mačacie plemeno so štíhlym telom a orientálnou stavbou tela. Nazýva sa niekedy aj Si-Sawat (voľne preložené ako mačka prinášajúca šťastie). Názov vznikol z podľa provincie Cao Nguyen Khorat v Thajsku, odkiaľ toto dnes už veľmi vzácne plemeno pochádza. Už pred storočiami sa vyskytovali v Siame (Thajsku) zmienky o plemene so striebornými špičkami chlpov a žiariacimi očami. Dnes je korat síce rozšírený aj vo svete, ale keďže plemeno je prísne zakázané krížiť s inými, je zriedkavý.

Korat je prítulná mačka a má rada pozornosť a ľudí. S ostatnými mačkami vychádza dobre, ale niekedy môže žiarliť. Je to veľmi inteligentná mačka - ľahko ju naučíte aportovať a chodiť v postroji. Má veľmi melodický hlas a rada sa "pozhovára. Má rada šplhanie, je živá a aktívna.

Telo je umierneného orientálneho typu (musí byť štíhle, ale nie ako u siamskej mačky). Predné nohy sú kratšie než zadné a chrbát je mierne sklonený. Mačka má dobre vyvinuté svalstvo a preto je ťažšia, než sa zdá. Chvost je stredne dlhý a končí sa zaguľatenou špičkou.
Hlava je srdcovitého tvaru s vysoko posadenými veľkými ušami. Nos má drobné prehnutie (stop). Oči sú v pomere k hlave veľké. Doširoka otvorené pôsobia guľatým dojmom, ale ich tvar je mandľový, typický pre orientálne plemená. Sú zelené, aj keď mladé jedince môžu mať oči jantárové. Môže trvať aj štyri roky, kým sa vyvinie dokonalá farba očí.
Srsť je krátka, saténovo hebká. Kvôli chýbajúcej podsade prilieha tesne ku koži. Na korienku je chlp svetlejší a ku končekom tmavne. Špička má striebristý nádych, čo vyvoláva ligotavý, iskrivý efekt.
**Sarapión** (starogr. *Σαραπίων* – *Sarapión*) bol olympijský víťaz v boxe dorastencov v roku 89.

Sarapión z Alexandrie bol na 217. hrách v roku 89 korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v boxe dorastencov. V Olympii sa box dorastencov zaradil do programu na 41. hrách v roku 616 pred Kr. Antický box (pygmé) mal voľnejšie pravidlá ako dnešný. Okrem držania súpera, chmatov a úderov na pohlavné orgány, sa v princípe dovoľovalo takmer všetko. Boxeri zápasili vo vyhradenom priestore a ich súboj trval tak dlho, kým sa neskončil pre jedného z nich víťazstvom.

Cestovateľ a spisovateľ Pausanias, ktorý v druhom storočí precestoval Grécko videl sochu Sarapióna pri vchode do olympijského gymnázia dorastencov (tzv. Mäkké gymnázium, gr. Gymnasion malthó). Pausanias o tom uvádza: „*Z druhej strany vchodu do Mäkkého gymnasia stojí socha chlapca, pästného zápasníka. O ňom vyhlásil strážca élidských zákonov (nomofylax), že tento chlapec, menom Sarapión, pochádzal z mesta Alexandrie za ostrovom Farom, a že keď prišiel do Élidy v dobe hladu, daroval obyvateľstvu obilie. Za to sa mu tu dostalo tejto pocty. Doba, kedy získal v Olympii veniec a Éliďanom preukázal dobrodenie, spadá do dvesto sedemnástej olympiády."*

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 482.
2. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
3. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 247.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 145-146.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Ondrej Viazanica** (\* 15. august 1920, Banská Bystrica-Kremnička - † 23. júl 1985, Banská Bystrica) bol slovenský obchodník, športovec-lyžiar, športový funkcionár.

Životopis
---------

Vyučil sa za obchodníka a pracoval v predajni Šport-Šeb2k v Banskej Bystrici. Organizátor príprav a účastník SNP vo Vysokoškolskom strážnom odd. Zaradený do kancelárie náčelníka štábu na Veliteľstvo pozemného vojska v Banskej Bystrici (1943), účastník bojových akcií počas SNP. Po ústupe Povstania do hôr zajatý v Hiadeľskom sedle, väznený v Banskej Bystrici, pri oslobodzovaní Banskej Bystrici-Radvane ranený (25. marca 1945), odvtedy invalid. Pretekár-lyžiar za KSTL Banská Bystrica (40. roky 20. stor.), počas vojenskej prezenčnej služby za OAP Bratislava (na memoriáli pplk. E. Budinského 3. februára 1944 získal 1. miesto v behu na 18 km so streľbou). Po oslobodení predavač a vedúci predajne Šport v Banskej Bystrici (od 1. mája 1949-máj 1985). Poslanec MsNV v Banskej Bystrici (1954-1960). jeden zo zakladateľov TJ Banská Bystrica-Radvaň. Pôsobil v TJ Istra Smrečina Banská Bystrica.

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Ondrejský kríž na vlajke.
Vlajka vojenskej námornej flotily Ruska.
**Ondrejský kríž** je kosý kríž symbolizujúci ukrižovanie apoštola Ondreja. Používa sa na vlajkách a symboloch niektorých štátov a území. V 19. storočí sa výraz používal aj v architektúre na označenie rámov z dvoch lát usporiadaných v tvare písmena „X".

Symbolika ondrejského kríža
---------------------------

### Vlajka Škótska

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Vlajka - Škótsko*
Škótska zástava je jednou z najstarších štátnych vlajok na svete. Jej vznik sa podľa legendy datuje do roku 832, keď kráľ Škótov Angus pred bitkou s Anglosasmi uvidel na nebi znamenie kríža v podobe písmena X, na ktorom bol ukrižovaný ctiteľ Škótska apoštol Ondrej.

### Vlajka ruskej vojenskej námornej flotily

Kríž svätého Ondreja je základom vlajky ruskej vojenskej námornej flotily, ktorá bola založená Petrom I. v roku 1696 a oficiálne potvrdená v roku 1703.

História vlajky
---------------

Zo začiatku bola vlajka bielo-modro-červená trikolóra. Od roku 1709 sa na vlajke objavila iba jedna z týchto farieb.

Za vlády Anny Ivanovny (1730 - 1740) a Kataríny II. Veľkej (1762 - 1795) sa za zástavu námornej flotily Ruska považovala čistá biela vlajka, na ktorej bol ondrejský kríž umiestnený v pravom hornom rohu pri žrdi vlajky. Neskôr zapĺňal celý priestor vlajky.

Vlajka vojenskej námornej flotily Ruska, ktorej súčasťou je ondrejský kríž sa používala do roku 1918, kedy ju nahradila vlajka RSFSR.

Ondrejská vlajka bola znova prijatá za námornú vlajku ruskej flotily v roku 1991 a je ňou až dodnes. Oficiálne bola uznaná za námornú vlajku zákonom č. 162 zo dňa 29. decembra 2000.
Prof. **Ondrej Žucha** bol amatérsky entomológ, zakladajúci člen prvej Slovenskej entomologickej spoločnosti v Žiline, dlhoročný profesor na štátnej reálke v Žiline. Pôvodom pochádzal z Rajca.

Je uvedený medzi zakladajúcimi členmi prvej Slovenskej entomologickej spoločnosti v Žiline na jej prvom zakladajúcom zhromaždení v roku 1941 i v „Zozname členov" z roku 1945 z posledného valného zhromaždenia spoločnosti zo dňa 19. 10. 1945. Podľa týchto záznamov pôsobil ako člen žilinskej entomologickej spoločnosti zrejme počas celej doby trvania jej aktivít.

Počas svojho života pôsobil ako učiteľ na štátnej reálke v Žiline a neskôr na gymnáziu v Žiline – spoločne so svojou manželkou, ktorá bola tiež stredoškolská profesorka. Entomológii sa venoval ako svojmu koníčkovi. Nie sú nám známe žiadne jeho publikačné aktivity v odbore entomológie. Zbieral hlavne motýle (*Lepidoptera*), ale i iné skupiny hmyzu.

Profesor Ondrej Žucha zomrel v Žiline.

Zdroje informácií o autorovi
----------------------------

* Smutný, A. E.: 1945, Zoznam členov. In: Zápisnica z posledného valného zhromaždenia Slovenskej entomologickej spoločnosti v Žiline zo dňa: 19.10.1945.
Mapa Vislianskej kosy
Satelitná snímka
**Vislianska kosa** (poľ. *Mierzeja Wiślana*, rus. Балтийская коса – Baltijskaja kosa) je piesočná kosa, vybiehajúca do Baltského mora. Je rozdelená medzi Poľsko a Rusko.

Poloha a rozmery kosy
---------------------

Vislianska kosa leží na juhovýchodnom pobreží Baltského mora (Gdanského zálivu), od ktorého oddeľuje Visliansky záliv.

Dĺžka kosy dosahuje asi 60 km. Šírka sa pohybuje od 600 m do 2 km. Kosa vybieha z poľského územia, jej severovýchodná časť patrí do Kaliningradskej oblasti, ruskej exklávy. Poľsko-ruská štátna hranica leží 25 km od výbežku kosy smerom na juhozápad. Na severnom pobreží Vislianskej kosy leží najzápadnejší bod Ruskej federácie.

Najvyšším bodom kosy je najvyššia stála duna v Európe *Wielbłądzi Garb*, ktorá sa nachádza na severovýchodnom okraji poľského mesta Krynica Morska. Jej vrchol je v nadmorskej výške 49,5 m n. m.

Dopravné spojenie
-----------------

Spojenie kosy s Poľskom zaisťuje cesta číslo 501, ktorá končí v mestskej časti Piaski, niekoľko kilometrov pred hranicou s Ruskom.

V súčasnosti nie je dovolené prejsť ani peši, ani automobilom poľsko-ruskú štátnu hranicu. Krajiny rokujú o zriadení hraničného priechodu, ktorý by umožnil spojenie medzi oboma časťami kosy.

Pre problémy s preplávaním poľských lodí ruskou časťou Vislianskeho zálivu na voľné more uvažuje Poľsko o vybudovaní prieplavu, ktorý by umožnil priame spojenie prístavu Elbląg s medzinárodnými vodami bez plavby cez ruské teritoriálne vody. Plavba by sa navyše podstatne skrátila.

Ruská časť kosy
---------------

Väčšina ruskej časti kosy je neobývaná. Jediné obývané miesto sa nachádza na samej špici kosy, administratívne ide o časť mesta Baltijsk. Vďaka polohe Kaliningradskej oblasti tak ide o najzápadnejšie položené ruské sídlo. Spojenie s vlastným mestom zabezpečuje trajekt.

Asi 1,5 km pred štátnou hranicou s Poľskom sa nachádzajú zátarasy, znemožňujúce ďalší pohyb na západ. Medzi zátarasami a samotnou hranicou operuje ruská pohraničná stráž.

Galéria
-------

* Západná časť Vislianskej kosy - pohľad z majáku Krynica MorskaZápadná časť Vislianskej kosy - pohľad z majáku Krynica Morska
* Východná časť Vislianskej kosy - pohľad z toho istého miestaVýchodná časť Vislianskej kosy - pohľad z toho istého miesta
* Pláž na severnom pobreží poľskej časti kosy (Piaski)Pláž na severnom pobreží poľskej časti kosy (Piaski)
* Pláž v blízkosti poľsko-ruskej štátnej hranicePláž v blízkosti poľsko-ruskej štátnej hranice
* Zábrany, nachádzajúce sa na poľskej strane asi 300 m pred štátnou hranicouZábrany, nachádzajúce sa na poľskej strane asi 300 m pred štátnou hranicou
* Detail informačnej tabuleDetail informačnej tabule
* Štátna hranica medzi Poľskom a Ruskom.Štátna hranica medzi Poľskom a Ruskom.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy geografických objektov z územia mimo SR* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra Slovenskej republiky, rev. 2011-06-01, [cit. 2016-03-29]. Dostupné online.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Viselská kosa na českej Wikipédii.*

Súradnice: 54°24′S 19°30′V﻿ / ﻿54,4°S 19,5°V﻿ / 54.4; 19.5
Svätý **Tomáš Becket**, resp. **Thomas Becket**, (\* 1118/1120, Londýn, Spojené kráľovstvo – † 29. december 1170, Canterbury) bol lord kancelár kráľa Henricha II. (1154 – 1189) a arcibiskup canterburský (1162 – 1170). Zomrel mučeníckou smrťou, zavraždený vo svojej katedrále kráľovými rytiermi. Je známy aj ako svätý **Tomáš z Canterbury**

Životopis
---------

Pôvodne bol blízkym priateľom kráľa, ale potom, čo sa stal na jeho príhovor arcibiskupom z Canterbury, sa ich cesty rozišli. Stretli sa v spore o práva cirkvi, čo nakoniec viedlo k tomu, že arcibiskup musel utiecť v roku 1164 z Anglicka. Miestom jeho exilu sa stalo cisterciánske opátstvo Pontigny vo Francúzsku. 

V roku 1170 sa vrátil do Anglicka na prísľub odpustenia a s bezpečnostnými zárukami od kráľa, ale krátko potom bol kráľovými rytiermi družiníkmi zavraždený vo svojej katedrále. Vražda sa stala v severnom transepte canterburskej katedrály 29. decembra 1170. Nie je isté, či sa tak stalo na priamy rozkaz kráľa, alebo či si kráľovi rytieri len iniciatívne vyložili jeden z kráľových výbuchov hnevu (kráľ mal na verejnosti povedať: *Nenájde sa snáď nikto, čo by ma zbavil toho otravného kňaza?* O tom, či povedal skutočne toto, sa vedú spory, je však pravdepodobné, že povedal minimálne niečo podobné – jeho výbuchy hnevu a nevyberavé reči, ktoré pri nich mal, boli povestné). Vražda Tomáša Becketa a fakt, že Henrich II. nepotrestal jeho vrahov, viedli ku konfliktu s pápežom a boli jednou z príčin (resp. zámienok) následného povstania mnohých Henrichových vazalov, vrátane jeho vlastných synov.

Sv. Tomáš bol patrónom Rádu rytierov sv. Tomáša Canterburského v Akre.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tomáš Becket**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tomáš Becket na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 125158316
* GND: 118622102
* ISNI: 0000 0001 1453 2436
* LCCN: n80036571
* NK ČR: jn20000700142
* ULAN: 500240750
* VIAF: 100187947
* WorldCat: lccn-n80036571
**Modálny variant frazémy** je druh syntaktického variantu frazémy založený na možnosti uplatniť jednotku v kladnej aj zápornej podobe. Tento druh variantu je ohraničný na slovesné a čiastočne niektoré adjektívne a príslovkové frazémy. Modálna premenlivosť je silno limitovaná aj v rámci slovesných frazém, keďže niektoré z nich môžu mať iba kladnú podobu (napr. *mať niečo v malíčku*, tu sa síce dá tiež pritvoriť záporná podoba, ale tá by išla proti vlastnému významu frazémy), iné zasa iba zápornú podobu (*nebabri, nekúpiš*) a iba v ďalšej skupine je možnosť uplatniť klad aj zápor (napr. *dať niekomu za pravdu – nedať niekomu za pravdu*). Pri ďalšej derivácii sa táto základná modálna charakteristika môže meniť, napr. je *maľovať/nemaľovať čerta na stenu*, ale pri odvodenom prísloví už iba *Nemaľuj čerta na stenu!*

*Článok pôvodne čerpal z diela ĎURČO, Peter (ed.). Frazeologická terminológia (1995) uverejneného na webe Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied.*
Anglický roh
**Anglický roh** je dychový drevený nástroj patriaci do rodiny hobojov ako jeho altový zástupca. Anglický roh znie o kvintu nižšie, než v notovom zápise, t. j. **c1** v notovom zápise by bolo **f**. Používa sa väčšinou v symfonických orchestroch.

Stavba a funkcia
----------------

Anglický roh je dlhší než hoboj, a preto znie o kvintu nižšie. Na rozdiel od hoboja je zakončený hruškovitou ozvučnicou, ktorý mu prepožičiava teplý a jemný zvuk. Hmaty sú podobné hobojovým (taktiež používa Boehmov systém), preto nie je pre hobojistov problém hrať na tento nástroj.

Etymológia
----------

Názov *anglický roh* neznamená, že pochádza z Anglicka. Predchodcom Anglického rohu bol zakrivený barokový *oboe da caccia*, podobný Anglickému rohu, ktorý bol zahnutý, mal na konci kovový ozvučník, takže pripomínal lesný roh. V nemčine sa mu hovorilo *engellisches Horn* (anjelský roh) čo vtedy znamenalo aj *anglický roh*, takže došlo k zámene.

Repertoár
---------

Sólového repertoáru pre anglický roh je veľmi málo, lebo mal vždy obľúbené postavenie v symfonickom orchestri na vyjadrenie melanchólie. Azda najznámejším sólom pre anglický roh je v druhej vete Dvořákovej *Symfónia č. 9 "Z Nového sveta", Op. 95*.

Drevené dychové nástroje
------------------------

* pikola
* priečna flauta
* zobcová flauta
* hoboj
* anglický roh
* klarinet
* basový klarinet
* fagot
* kontrafagot
**Shakin' Stevens**, vlastným menom **Michael Barratt** (\* 4. marec 1948, Cardiff, Wales) je waleský spevák. Narodil sa ako najmladší z jedenástich súrodencov v cardifskej mestskej časti Ely. V šesťdesiatych rokoch pôsobil v niekoľkých amatérskych skupinách. Profesionálnu kariéru zahájil v roku 1968 ako člen skupiny Shakin' Stevens and the Sunsets. Tá svoju činnosť ukončila v roku 1977 a nasledujúci rok vydal Shakin' Stevens svoj prvý sólový album. Na jeho ďalších sólových nahrávkach ho sprevádzali napríklad Albert Lee, B. J. Cole a Geraint Watkins.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Shakin' Stevens**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny web (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Shakin' Stevens na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 13899700x
* GND: 131695932
* ISNI: 0000 0003 6846 8817
* LCCN: n93107991
* NK ČR: ola2003175032
* VIAF: 84982214
* WorldCat: lccn-n93107991
Viac ako dve miliardy ľudí hovorí anglicky (k 0. rokom 21. storočia), čo z angličtiny robí najpoužívanejší jazyk podľa počtu hovoriacich a tretí najpoužívanejší jazyk podľa počtu rodených hovoriacich. Spojené kráľovstvo a Spojené štáty s 60 miliónmi respektíve 230 miliónmi majú najviac rodených hovoriacich. Ďalej je to 29 miliónov v Kanade, 25,7 miliónov v Austrálii, 5 miliónov na Novom Zélande a 5 miliónov v Írsku.

Anglicko, súčasť Spojeného kráľovstva, je rodiskom anglického jazyka a moderná podoba jazyka sa šíri po celom svete od 17. storočia vďaka celosvetovému vplyvu Spojeného kráľovstva a v poslednej dobe aj Spojených štátov. Prostredníctvom všetkých druhov tlačených a elektronických médií týchto krajín sa angličtina stala popredným jazykom medzinárodného diskurzu a *lingua franca* v mnohých regiónoch a profesionálnych kontextoch, ako sú veda, navigácia a právo. Spojené kráľovstvo zostáva najväčšou anglicky hovoriacou krajinou v Európe.

Odhady, ktoré zahŕňajú osoby hovoriace angličtinou ako druhým jazykom, sa veľmi líšia, od 470 miliónov do viac ako 2 miliardy. David Crystal počíta, že od roku 2003 počet obyvateľov, ktorí nie sú rodenými hovorcami, prevýšil počet rodených hovoriacich v pomere 3 ku 1. Pri kombinovaní rodených a nerodených hovoriacich je angličtina najrozšírenejším jazykom na svete.

Okrem hlavných odrôd angličtiny, ako je americká angličtina, britská angličtina, kanadská angličtina, austrálska angličtina, írska angličtina, novozélandská angličtina a ich poddruhy, krajiny ako Južná Afrika, India, Nigéria, Filipíny, Jamajka a Trinidad a Tobago majú tiež milióny rodených hovoriacich s rôznymi formami dialektov. Ostatné krajiny, napríklad Ghana a Uganda, tiež používajú angličtinu ako svoj hlavný úradný jazyk.

Od roku 2012 India tvrdí, že má druhú najväčšiu anglicky hovoriacu populáciu na svete. Najspoľahlivejší odhad je asi 10% jeho populácie (125 miliónov ľudí), druhý za USA a v nasledujúcom desaťročí sa očakáva štvornásobný nárast.

Väčšina anglicky hovoriacich krajín
-----------------------------------

Angličtina je hlavným natívnym jazykom vo viacerých krajinách a teritóriách. Päť z najväčších z nich sa niekedy označuje ako „jadro Anglosféry"; sú to Spojené štáty americké (s najmenej 231 miliónmi rodených hovoriacich anglicky), Spojené kráľovstvo (60 miliónov), Kanada (najmenej 20 miliónov), Austrália (najmenej 17 miliónov) a Nový Zéland (4,8 milióna). Angličtina je tiež primárne natívnym jazykom v Írskej republike, na Jamajke, Trinidade a Tobagu, Guyane, na Bahamách, v Belize, Grenade, Barbadose, na Amerických Panenských ostrovoch, Normanských ostrovoch, Antigui a Barbude, Dominike, Bermudách, v Svätom Vincente a Grenadíny, na ostrove Man, na ostrovoch Turks a Caicos, v Svätom Krištofe a Nevise, na Kajmaních ostrovoch, Guame, Gibraltári, na Britských Panenských ostrovoch, Anguilli, Falklandských ostrovoch, Montserrate, Svätej Helene, Britskom teritóriu Indického oceánu, Pitcairnových ostrovoch a Južnej Georgie a Južných Sandwichových ostrovoch.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku English-speaking world na anglickej Wikipédii.*
**(Sheekh) Shariif Sheekh Axmed** (-po somálsky; po arabsky **(aš-Šajch) Šaríf Šajch Ahmad**- الشيخ شريف شيخ أحمد; v médiách uvádzaný ako *Šaríf Ahmed*; \* 25. júl 1964, región Shabeellaha Dhexe, Somálsko) je od 31. januára 2009 prezident Somálska. Predtým patril medzi vedúce osobnosti Zväzu islamských súdov (ICU) a neskôr Aliancie za znovuoslobodenie Somálska.

Životopis
---------

Pochádza z klanu Hawiye, podklanu Abgal. Svoje vzdelávanie zahájil v Egypte na Sheikh Sufi Institute - ten bol zlúčený s Al-Azhar University. Od roku 1992 pokračoval na Kordofánskej univerzite v Sudáne v meste Aldalanj v odboroch arabský jazyk a geografia. V roku 1994 bola univerzita premenovaná na "Dalanj University". V rokoch 1994-98 študoval právo na univerzite v meste Tripolis v Líbii.

V roku 1998 sa vrátil späť do Somálska, kde od roku 1991 prebiehala občianska vojna. Vďaka svojmu vzdelaniu sa stal duchovným vodcom súfijskej sekty Idriseeyah v Somálsku.

Pracoval v Mogadiši ako učiteľ arabčiny, zemepisu a religionistiky.

Keď v roku 2003 miestny gang uniesol 12-ročného žiaka a od jeho rodiny žiadal vysoké výkupné, Sharif Sheikh Ahmed sa obrátil na islamské hnutie, aby v spolupráci s obyvateľstvom zriadilo miestny súd podľa šaríje, pričom bol zvolený za jeho predsedu. Súd dosiahol prepustenie chlapca a ďalších unesených, ako aj vrátenie ukradnutých áut. Spojením tohto súdu so štyrmi podobnými inštitúciami v Mogadiši vznikla Únia islamských súdov (Islamic Courts Union, ICU), ktorej sa stal predsedom.

Po porážke armády ICU koncom roka 2006 a ďalších vojenských porážkach odišiel najprv do Kene a potom do Jemenu. Tam odporcovia dočasnej somálskej vlády založili Alianciu pre znovuoslobodenie Somálska (ARS). 

V októbri 2008 bola podpísaná dohoda o prímerí. V januári 2009 sa konali prezidentské voľby, v ktorých zvíťazil.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Sharif\_Sheikh\_Ahmed na anglickej Wikipédii.*
**Sharia4Belgium** (doslova Šaría pre Belgicko) bola belgická radikálna moslimská organizácia.

Sharia4Belgium odsudzuje demokraciu a požaduje zmenu Belgicka na islamský štát fungujúci podľa princípov šaríe. Jej hovorcom bol Fouad Belkacem alias Abu Imran, ktorý je známy kontroverznými vyhláseniami. V roku 2011 organizácia označila smrť političky Marie-Rose Morelovej za trest od Boha.

V reakcii na nepokoje v bruselskej štvrti Molenbeek z mája 2012 belgická ministerka vnútra Joëlle Milquetová prisľúbila zákonnú úpravu, ktorá má umožniť štátnym orgánom zakázať fungovanie radikálnych skupín a rovnako umožní blokovať internetové stránky, ktoré vyzývajú na násilie a nenávisť. Jednou z takýchto stránok je aj webový portál organizácie Sharia4Belgium.

Hovorca hnutia Fouad Belkacem má záznam v trestnom registri za vlámanie a bol odsúdený v rokoch 2002, 2004 a 2007. V roku 2012 bol opäť odsúdený v Antverpách na dva roky nepodmienečne za podnecovanie k nenávisti voči nemoslimom. Maroko požaduje jeho vydanie v súvislosti s obchodom s drogami.
Jej bývalý vodca Fouad Belkacem bol v roku 2015 v Belgicku odsúdený na 12 rokov väzenia.

Referencie
----------

1. ↑   *Moslimské nepokoje v Bruseli majú na svedomí stúpenci šaríe* [online].. Dostupné online.
2. ↑   *CGKR diep verontwaardigd over reactie Sharia4Belgium* [online].. Dostupné online.
3. ↑   *Belgicko uvažuje o zákaze radikálnych skupín* [online].. Dostupné online.
4. ↑   *Belgicko uvažuje o zákaze radikálnych skupín* [online].. Dostupné online.
5. ↑   *Sharia4Belgium: het duistere verleden van Fouad Belkacem* [online].. Dostupné online.
6. ↑   *SKamervragen over komst leider Sharia4Belgium* [online].. Dostupné online.
7. ↑   *Politie onderzoekt Sharia4Holland* [online].. Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Sharia4Belgium na anglickej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Belgický portál |
**Kombinačné obvody** sú digitálne obvody, kde stav výstupov závisí len od momentálneho stavu vstupov. V každom čase je možné priradiť akejkoľvek kombinácii vstupov vždy tú istú príslušnú výstupnú kombináciu.

Základné kombinačné obvody, ktoré realizujú len jednu jednoduchú logickú funkciu, sa nazývajú aj **hradlo** (jedným zo vstupov je možné "zahradiť" funkciu ostatých (zamedziť zmene výstupov)).

Správanie kombinačných obvodov sa definuje tabuľkou. Sú to veľmi jednoduché obvody, dajú sa zostaviť v jednoduchých prípadoch buď z NAND hradiel alebo v programovateľných logických obvodoch typu PAL/GAL.

V jednoduchých prípadoch sa navrhujú cez Karnaughovu mapu (ručne), pri zložitých pomocou McCluskey/Quine algoritmom (počítačom), a pri extrémne zložitých sa navrhujú mutáciou (počítačom, najlepšie multiprocesor).

**Príklad:**

* Prevodník BCD→7-segmentový displej
* Sčítačka, odčítačka
* Násobička alebo delička, výrazne rýchlejšie ako keby boli realizované sekvenčne (iteračne)
* Kódovanie RGB do YUV alebo YIQ.
**Marcus Valerius Maximianus** bol významný rímsky generál v období markomanských vojen počas vlády Marca Aurelia. Narodil sa v neznámom roku v rímskej osade Poetovio (dnešný Ptuj v Slovinsku), kde jeho otec, ktorý sa takisto volal Marcus Valerius Maximianus, pracoval ako cenzor a kňaz. Bol odmenený za služby v partskej vojne vedenej Luciom Verom a Marcus Aurelius mu dal za povinnosť zaistiť armádam v Panónii dostatočné vybavenie loďami na plavbu po Dunaji.

Bol ustanovený na čelo oddielov pretoriánskej flotily v Misene a Ravenne a takisto afrických a maurských jazdeckých jednotiek využívaných na prieskum v Panónii. Počas aktívnej služby v jazdectve zabil holými rukami germánskeho náčelníka 'Valaa, náčelníka Naristov' a bolo mu verejne vyslovené uznanie samotným cisárom, ktorý mu daroval náčelníkovho koňa, zbrane a ozdoby. Maximianus bol vymenovaný za veliteľa jazdeckých kopijníkov a bol na čele jazdectva na výprave do Sýrie, kde mali potlačiť vzburu Avidia Cassia v roku 175. Potom bol vymenovaný prokurátorom Moesie Inferior a súčasne bol poverený vyhnaním zbojníkov z hraníc Macedónie a Trácie.

Zdá sa, že požíval dôveru cisára Marca Aurelia pre úspešné pôsobenie vo funkcii prokurátora Moesie Superior a Dácie, následne bol zvolený do Senátu s titulom prétora. Ako legát velil najprv Legio I Adiutrix, potom Legio II Adiutrix, Legio V Macedonica, Legio XIII Gemina a Legio III Augusta. Velil jednotkám, ktoré prezimovali (179/180) pri osade Laugaricio (dnešný Trenčín) a cisárom Commodom bol ocenený za služby v sarmatskej vojne. Potom bol miestodržiteľom Numídie. Bol dočasným konzulom okolo roku 186. Rok úmrtia takisto nie je známy. 

Žiadny staroveký historik Marca Valeria Maximiana vo svojom diele nespomína, hoci bol zjavne významnou vojenskou postavou. Jeho život je známy len z nápisu na jeho soche, postavenej v Diane Veteranorum (Zána) v Numídii, kde bol miestodržiteľom a takisto z nápisu na trenčianskej hradnej skale.

Je zaujímavé, že do nálezu sochy v Zane, ktorý potvrdil existenciu Marca Valeria Maximiana a dokonca obsahoval jeho životopis a informáciu o Laugaríciu, bol nápis na trenčianskej hradnej skale niektorými považovaný za falzifikát.

Referencie
----------

1. ↑  Dvořák, P. Odkryté dejiny. Dávnoveké Slovensko. Pravda, Bratislava, 1975, s. 163 - 165

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Marcus Valerius Maximianus na anglickej Wikipédii.*
**Khi Solar One** je solárno-tepelná elektráreň, ktorá sa nachádza v Južnej Afrike. Má výkon 50 MW a je prvou solárnou elektrárňou v Afrike. Rozkladá sa na ploche 140 ha.

Je to prvá tepelná solárna vežová elektráreň v Afrike a prvá vežová elektráreň, ktorá dosiahla 24-hodinovú prevádzku len so solárnou energiou, ale to vďaka poklesu spotreby energie v noci, pretože plná zásoba energie trvá len 2 hodiny.

Projekt vyvinula španielska spoločnosť Abengoa a bol financovaný s pomocou Industrial Development Corporation (IDC) a komunitnej skupiny Khi Community Trust.

Galéria
-------

* Solárno-tepelná elektráreň Khi Solar OneSolárno-tepelná elektráreň Khi Solar One
* Letecká fotografia Khi Solar One z októbra 2016Letecká fotografia Khi Solar One z októbra 2016
* Detail zrkadielDetail zrkadiel
* Veža Khi Solar One pri pohľade z lietadla tesne pred pristátím na letisku v UpingtoneVeža Khi Solar One pri pohľade z lietadla tesne pred pristátím na letisku v Upingtone
**Juno Award** je cena udeľovaná kanadským hudobným umelcom a skupinám od roku 1970. Udeľuje sa každoročne tým najlepším a najzaujímavejším hudobným umelcom v rôznych kategóriách. Víťazi sú vyberaní špeciálnou porotou alebo členmi Canadian Academy of Recording Arts and Sciences (CARAS), alebo sú určení počtom predaných albumov v určitom období.

Názov **Juno** vznikol skátením priezviska *Juneau*, ktoré patrilo riaditeľovi Canadian Radio-Television Commission, pánovi Pierrovi Juneauovi, ktorý podporoval kanadskú hudbu a zaslúžil sa o to, aby určitá časť televíznych a rozhlasových relácií bola určená len pre kanadských umelcov, a tým propagovala domácu produkciu.

Referencie
----------

1. ↑  MCLEAN, Steve. *Juno Awards* [online]. The Canadian Encyclopedia, [cit. 2007-07-27]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Juno Award**

Externé odkazy
--------------

* Juno-Awards.ca - Juno Award oficiálna webstránka
**Jupiter-C** bola americká prieskumná raketa firmy Army Ballistic Missile Agency (ABMA), postavená na báze balistickej rakety Redstone.

Raketa pozostávala z modifikovanej balistickej rakety Redstone a dvoch prídavných stupňoch s motormi na tuhé palivo. Palivová nádrž rakety Redstone bola predĺžená o 2,4 m, čo umožňovalo natankovať viac paliva. Prístrojová časť bola menšia a ľahšia oproti pôvodnej rakete. Druhý a tretí stupeň tvorili zväzky rakiet Sergeant vo vrchnej časti rakety.

Druhý stupeň bol zložený z jedenástich motorov rakiet Sergeant rozmiestnených v prstenci; tretí stupeň sa skladal z troch rakiet rovnakého druhu vo vnútri tohto prstenca. Rakety boli upevnené pomocou priečok a obručí a obklopené valcovitým plášťom. Sieťová podstava plášťa bola pripevnená cez guličkové ložisko na vrchu prístrojovej časti prvého stupňa. Vyrovnávanie rovnováhy po zapálení motorov druhého a tretieho zabezpečovali dva elektrické motory, ktoré programovo roztáčali celé zariadenie rýchlosťou 450 až 750 rpm. 

Horný stupeň bol pred štartom roztočený. Počas prvej fázy letu, raketu pomocou gyroskopu riadil autopilot a to vzduchové trysky ako aj trysky prvého stupňa (pomocou servomotorov). Štartujúc vo vertikálnej polohe z jednoduchej oceľovej platne bola raketa naprogramovaná tak, aby po dohorení prvého stupňa (157 s) letela vychýlená o 40 stupňov. Potom explozívne náboje odpálili prístrojovú dosku od nádrže prvého stupňa. Prístrojová časť a rotujúci vrchný stupeň sa pomocou všetkých štyroch vzduchových trysiek, umiestnených v prístrojovej časti, pomaly dostávali do horizontálnej polohy. Keď sa raketa dostala na vrchol vertikálneho letu, čo sa udialo 247 sekúnd po štarte, rádiový signál zo Zeme zapálil jedenásť rakiet druhého stupňa, čím sa zároveň oddelila prístrojová časť. Potom, pre zvýšenie apogea, nasledovalo zapálenie tretieho stupňa.

Vďaka tomuto systému, vynájdenému Wernherom von Braunom v roku 1956, raketa Jupiter-C na horných stupňoch nepotrebovala riadiacu jednotku.

Juno I bola nosná raketa navrhnutá na základe rakety Jupiter-C pridaním štvrtého stupňa na valec tretieho. Názov rakety vznikol na podnet von Brauna, ktorý si ho želal aspoň taký mierumilovný ako mala raketa Vanguard, ktorá nebola odvodená z bojovej, ale z prieskumnej rakety Viking. Niekedy je raketa Jupiter-C nesprávne označovaná ako Juno.

Raketa Jupiter-C bola použitá ako testovacia raketa pre testy návratovej časti, ktorá bola neskôr použitá v modernejšej balistickej rakete Jupiter.

História letov
--------------

* 20. september 1956: Vynesenie 39,2 kg nákladu (vrátane 14 kg makety umelej družice) do výšky 1 100 km, rýchlosťou 7 km/s a do vzdialenosti (5 300 km) od Mysu Canaveral na Floride.

* 15. máj 1957: Vynesenie 140 kg kužeľového nosa rakety Jupiter do výšky 560 km a do vzdialenosti 1 100 km.

* 8. august 1957: Vynesenie 1/3 kužeľového nosa rakety Jupiter do výšky 460 km a vzdialenosti 2 140 km. Juno I (štvorstupňová konfigurácia).

Zdroj
-----

* *Department of Astronautics, National Air and Space Museum, Smithsonian Institution.*
Pravdepodobný výskyt mlynov, kde viedol Don Quijote boj proti mlynom
**Boj s veternými mlynmi** alebo **bojovať s veternými mlynmi** je frazeologizmus, ktorý sa používa na označenie takej činnosti, ktorá je od samého začiatku odsúdená na neúspech, respektíve na márny boj proti neporaziteľnému nepriateľovi.

Pôvod
-----

Pôvod tohto frazeologizmu pochádza z diela Dômyselný rytier Don Quijote de la Mancha od Miguela de Cervantesa, keď si hlavný hrdina románu, bláznivý Don Quijote (alebo Alonso Quijano) myslel, že sú obrie mlyny začarovaní obri. Rozhodol sa preto, že ich napadne. Jeho sluha, Sancho Panza, ho varoval, aby sa do takéhoto boja nepúšťal, no Don Quijote ho neposlúchol. Keď sa Don Quijote na svojom koni priblížil k mlynu, jeho lopatky ho spolu s jeho koňom odhodili. Odôvodnil to tak, že mali obri viac šťastia a že ich zlý čarodejník premenil na mlyny, aby boli oproti nemu vo výhode a pošpinili tak jeho dobrú povesť o neporaziteľnosti.

Referencie
----------

1. ↑

Odkazy
------

* 31 - Saavedra - Dômyselný rytier Don Quijote de la Mancha
Henrich IV. prosí Matildu Toskánsku a opáta Huga z Cluny o sprostredkovanie stretnutia s pápežom Gregorom VII.
**Boj o investitúru** bol mocenský konflikt medzi pápežmi a rímsko-nemeckými cisármi v rokoch 1075–1122, keď došlo k vzostupu moci a autority pápeža aj v dôsledku clunyjského hnutia. 

Nemecký cisár Oto I. odovzdal duchovným kniežatám kráľovskú súdnu právomoc, vyberanie daní a poskytol im územie, takže boli imúnni pred zásahmi štátnych úradníkov. Oto I. si zaistil vplyv na cirkev tým, že vymenoval biskupov a opátov, prijímal ich lénne služby odovzdaním biskupskej palice, neskoršie prsteňa.

V tejto praxi pokračovali aj ďalší panovníci, čo nakoniec vyústilo do sporu. Cisári Henrich IV. a Henrich V. sa snažili udržať si právo investitúry (vymenovať biskupov a dohľad nad voľbou pápeža). Rím roku 1059 zakázal obsadzovanie cirkevných úradníkov laikmi a vymenovanie biskupov nemeckým kráľom. Clunyjské reformné hnutie podporovalo tento cieľ a odsudzovalo udeľovanie cirkevných úradov laikom. Spor o investitúru prepukol za pontifikáciu pápeža Gregora VII. ktorý roku 1075 vyhlásil primát duchovnej moci nad svetskou a postavil sa za nezávislú (kanonickú) voľbu biskupov. Vo svojom Dictatu papae sformuloval pre nemeckého cisára rad požiadaviek, medzi ktorými nechýbalo ani právo na dosadzovanie a odvolávanie panovníkov. Tohto práva sa mal vzdať aj Henrich IV.

Spor bol dočasne prerušený zmierením v Canosse (1077). Cisárske vojská síce v roku 1084 obsadili Taliansko a Rím, ale v roku 1122 bol Henrich V. nútený uzavrieť s pápežskou kúriou kompromis - tzv. Wormský konkordát z roku 1122, v ktorom akt biskupskej voľby bol rozdelený na časť svetskú a cirkevnú.

Referencie
----------

1. ↑  BUDAJ, Marek. *Dejiny sveta od A po Z*. Bratislava : Príroda, 2013. ISBN 978-80-07-02138-9. S. 40.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Trolejbus AKSM-321 v Belehrade
Električka AKSM-743 v Minsku
**Belkommunmaš** (rus. Белкоммунмаш, biel. Белкамунмаш – Belkamunmaš) je bieloruský výrobca trolejbusov a električiek sídliaci v Minsku. Podnik bol založený v roku 1973 ako opravovňa vozidiel elektrickej trakcie, prvý trolejbus bol rekonštruovaný o rok neskôr. Po rozpade Sovietskeho zväzu sa Belkamunmaš zameral v roku 1993 aj na vývoj a stavbu vlastných trolejbusov, prvé typy AKSM-100 a AKSM-101 vychádzali z ruských trolejbusov ZiU-9, v roku 2000 začala firma vyrábať aj električky. V súčasnosti je Belkamunmaš najväčším bieloruským výrobcom a opravcom elektrických vozidiel pre mestskú hromadnú dopravu, jeho trolejbusy jazdia v desiatkach miest v Bielorusku, Rusku, Mongolsku, Moldavsku, Lotyšsku, Kazachstane, Srbsku, Kirgizstane či na Ukrajine.

| * z
* d
* u
Vozidlá vyrábané spoločnosťou Belkommunmaš |
| --- |
| Električky | 
* AKSM-1M
* AKSM-60102
* AKSM-62103
* AKSM-743
* AKSM-843

 |
| Trolejbusy | 
* AKSM-100
* AKSM-101
* AKSM-201
* AKSM-213
* AKSM-221
* AKSM-321
* AKSM-333
* AKSM-420

 |

Externé odkazy
--------------

* oficiálna stránka
Súradnice: 44°30′15″S 34°09′23″V﻿ / ﻿44,504167°S 34,156389°V﻿ / 44.504167; 34.156389

**Jalta** (rus. Ялта; ukr. Ялта; krymskotat. *Yalta*) je prímorské letovisko na severnom pobreží Čierneho mora a na južnom pobreží polostrova Krym (t.j. na uzemí, ktoré si v súčasnosti nárokuje Rusko aj Ukrajina). Mesto sa nachádza na mieste starej gréckej kolónie založenej gréckymi námorníkmi, jednej z mnohých krymských zátok obklopené Krymskými vrchmi. 

V meste je stredomorské podnebie, takže mesto je obklopené početnými vinicami a ovocnými sadmi v jeho okolí. Na severozápad od mesta sa nachádza najvyšší vrch Krymu – Roman-Koš (1 545 m).

Zloženie obyvateľstva
---------------------

Podľa sčítania ľudu v roku 2007, v meste bývalo 79 400 obyvateľov. Podľa etnika v meste žije až 48,3 % Rusov; 25,7 % Ukrajincov; 21 % krymských Tatárov; 2 % Bielorusov a iné etnické skupiny.

Dejiny
------

Mesto sa prvýkrát spomína v 12. storočí ako prístav a rybárska osada. V 14. storočí sa stala súčasťou siete Janovských obchodných kolónií. Na konci 15. storočia bolo toto územie obsadené Osmanskou ríšou a stalo sa súčasťou Krymského chanátu. V roku 1783 sa mesto pripojilo k Ruskej ríši. V Livadijskom paláci na južnom predmestí Jalty sa počas II. svetovej vojny konala Jaltská konferencia zástupcov ZSSR, Spojeného kráľovstva a USA. Medzi najkrajšie architektonické pamiatky mesta patrí Chrám svätého Alexandra Nevského (Jalta).

Doprava
-------

Do mesta nevedie žiadna železnica; najbližšia stanica je v Simferopoli. S Aluštou a Simferopoľom je Jalta spojená najdlhšou trolejbusovou traťou na svete.

Partnerské mestá
----------------

* Nemecko  Baden-Baden, Nemecko
* Gruzínsko  Batumi, Gruzínsko
* Rumunsko  Galac, Rumunsko
* Anglicko  Margate, Spojené kráľovstvo
* Francúzsko  Nice, Francúzsko
* Taliansko  Pozzuoli, Taliansko
* Chorvátsko  Rijeka, Chorvátsko
* USA  Santa Barbara, USA
* Čína  Sanya, Čína
* Rusko  Ulan-Ude, Rusko

Galéria
-------

* Livadijský palácLivadijský palác
* Hrad „Lastovičie hniezdo"Hrad „Lastovičie hniezdo"
* Pamätník LeninPamätník Lenin

Referencie
----------

1. 1 2  Crimea, Sevastopol Switching to Russian Communications Standards (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jalta**