recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hungarosaurus** (v preklade *Maďarský jašter*) bol rod vtákopanvového obrneného dinosaura. Jediný druh je **Hungarosaurus tormai**.

Fosílie tohto stredne veľkého obrneného bylinožravca sú známe zo súvrstvia, rozkladajúceho sa na území dnešného západného Maďarska (obec Csehbánya). Starobou sú vrchnokriedové a spadajú do geologického stupňa santón (asi pred 86 – 83 miliónmi rokov). Hungarosaurus bol zavalitý štvornohý bylinožravec so zobákovitými čeľusťami, ktorého telo chránil pancier zo skostnatelých kožných doštičiek (tzv. osteodermov). Celková dĺžka tohto dinosaura sa pohybovala okolo 4 metrov, lebka merala asi 32 – 36 cm. V súčasnosti je vôbec najlepšie zachovaným ankylosaurom vrchnokriedovej Európy.

Okolnosti nálezu
----------------

*Hungarosaurus tormai* bol objavený v počte štyroch fosílnych jedincov v otvorenom bauxitovom lome neďaleko maďarskej dediny Iharkút. Holotyp nesie označenie MTM Gyn/404 a je uložený v prírodovedeckom múzeu v Budapešti. Celkovo je zachovaných asi 450 skamenelých kostí, vrátane častí lebky. V rovnakej lokalite boli objavené aj fosílie iných dinosaurov, pterosaurov, krokodílov, jašteríc, korytnačiek a kostnatých rýb. Ich výskumom sa dlhodobo zaoberá maďarský paleontológ Attila Ösi.

Klasifikácia
------------

Kladistická analýza ukázala, že ide o bazálneho (vývojovo primitívneho) zástupcu čeľade Nodosauridae. Bol síce vývojovo pokročilejší než európsky rod Struthiosaurus, ale primitívnejší ako napríklad severoamerické rody Silvisaurus, Sauropelta alebo Pawpawsaurus.

Referencie
----------

1. ↑  ŐSI, Attila. Hungarosaurus tormai, a new ankylosaur (Dinosauria) from the Upper Cretaceous of Hungary. *Journal of Vertebrate Paleontology*, 2005, roč. 25, čís. 2, s. 370 – 383.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hungarosaurus na českej Wikipédii.*
Bratia Hunor a Magor
**Hunor a Magor** boli mýtickí bratia z maďarských predkresťanských legiend. Synovia bohatiera Ménróta (kráľa Nimróda) a jeho ženy Eneth. Podľa legiend sa Hunor stal praotcom Hunov a Magor praotcom Maďarov (*Magyarok*).

Legenda Hunorovi a Magorovi
---------------------------

Bratia Hunor a Magor sa vydali na lov do bažín meotiských. Uvideli krásneho jeleňa (v niektorých verziách je to laň a v iných zlatý jeleň) a začali ho prenasledovať, kým neprišli na úžasné miesto, ktoré bolo ideálne pre usadenie sa. Dostali k tomu od svojho otca povolenie a odišli do močiarov meotiských na päť rokov. Ako vyšli von, našli tábor bez mužov, žili tam len ženy a deti. Boli medzi nimi aj dve dcéry mocného vládcu Alanov, ktoré si bratia pojali za ženy. Tieto ženy im dali potomstvo, plemeno hunsko-maďarské... V tejto verzii nájdeme legendu napríklad v kronike Gesta Hungarorum. Táto legenda budí dojem, že Huni a Maďari boli príbuzné kmene, a že dobytím Panónie dali Huni Maďarom právo na „opätovné dobytie" týchto území, teda Uhorska.

Literatúra
----------

* *Legendy a kroniky koruny uherské*. Ed. Richard Pražák; preklad Dagmar Bartoňková, Jana Nechutová. Praha : Vyšehrad, 1988. 389 s.
**Hodruša** je potok v hornom Liptove, v južnej časti okresu Liptovský Mikuláš. Je to pravostranný prítok Malužinej, meria 8,8 km a je tokom V. rádu. Preteká územím NAPANT-u.

Prameň
------

Tečie v Nízkych Tatrách, v podcelku Kráľovohoľské Tatry, pramení na západnom svahu Zadnej hole (1 619,4 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 450 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie najprv smerom na sever, esovito sa ohýba, sprava priberá prítok zo severného svahu Zadnej hole a prechodne tečie severozápadným smerom. Následne sa stáča na sever, preteká rovnomennou dolinou a v jej hornej časti postupne priberá niekoľko prítokov: najprv sprava spod Sedla pod Veľkým bokom (1 479 m n. m.), potom zľava z juhovýchodného svahu Domárky (1 463,9 m n. m.) a tiež pravostranný z južného svahu Veľkého boku (1 727,1 m n. m.). V strednej časti doliny pokračuje severozápadným smerom, sprava priberá prítok zo západného svahu Veľkého boku, zľava prítok zo severného svahu Domárky a na krátkom úseku tečie na sever. Potom preteká popri horárni Škarkétka na pravom brehu, pri ktorej priberá pravostranný prítok zo severoseverozápadného svahu Malého boku (1 534,3 m n. m.) a v dolnej časti doliny potom tečie západo-severozápadným smerom. Sprava následne priberá prítok z južného svahu Pukanca (1 302,5 m n. m.), zľava dva krátke prítoky z lokality Široká, opäť sprava prítok z juhojuhozápadného svahu Doliniek (1 273,1 m n. m.) a napokon zľava ďalší krátky prítok z lokality Široká. Potom už pokračuje k ústiu západným smerom, tečie popri horárni Predné na ľavom brehu a neďaleko nej, juhovýchodne od obce Malužiná, ústi v nadmorskej výške cca 804 m n. m. do potoka Malužiná.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-08-20]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-08-20]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Boce** |
| --- |
| *Boca* → *Váh* → *Dunaj* |
| **Boca** · Čertovica · Červený jarok · Dolina · Doštianka · Fišiarsky potok · Grúňový potok · Hodruša · Hošková · Chopcovica · Chorupniansky potok · Jasenoviská · Kliesňová · Kvasná · Malužiná · Michalovský potok · Nižná Červená dolina · Nižná Hlboká · Pod Honiskom · Pod Ištvánom · Pod Stáčaným · Pod Veľkým bokom · Prašivá · Priehyba · Pukanec · Radová · Skribňová · Skvočková · Svidovský potok · Sýkorová · Široká · Tmavá · Veľký úplaz · Vyšná Červená dolina · Vyšná Hlboká · Za baňou |
Box
Boxerský ring
**Box**, **boxing** alebo **pästiarstvo** je olympijská športová disciplína. Bola súčasťou aj starých olympijských hier. V boxe proti sebe stoja dvaja súperi v ringu ohraničenom lanami. Pri zápase používajú údery pästí, ktoré sú chránené rukavicami. Existujú 3 základné údery: direkt, hák a zdvihák. Súperi sa snažia zasiahnuť súpera tak, aby získali za každý úder bod, prípadne aby dosiahli KO (z ang. *knockout)* – ukončenie zápasu tým, že súper nie je ďalej schopný zápasiť.

Dejiny
------

Prvé vyobrazenia boxu sú z dôb 3 000 až 2 000 rokov pred Kristom na sumerských a egyptských reliéfových vázach a sochách. Existuje niekoľko druhov boxu, ktoré sa vyvíjali v iných krajinách, známy romina
je napríklad francúzsky box alebo thajský box, ktoré sa líšia pravidlami. Moderný box sa vyvíjal hlavne v Anglicku, kde sa prvé zápasy konali bez rukavíc. Prvé zápasy sa konali bez oficiálnych pravidiel, no bolo neetické udierať súpera, pokiaľ ležal na zemi alebo udierať pod pás.

Súčasnosť
---------

V súčasnosti sa box rozdeľuje na tzv. amatérsky box, a na profesionálny box. Najväčším rozdielom medzi nimi je to, že v amatérskom (olympijskom) sa používajú helmy na ochranu hlavy, a boxuje sa menej kôl než je to v profi ringu (obvykle 3x3 minúty). Dnes je box veľmi prestížny šport, niektorí boxeri sa radia medzi najlepšie platených športovcov v súčasnosti. Box je podľa ESPN.com najťažší šport.

Súčasné váhové kategórie
------------------------

Muži – elita a kadeti
* Ľahká mušia – nad 46 kg do 49 kg
* Mušia – nad 49 kg do 52 kg
* Bantamová – nad 52 kg do 56 kg
* Ľahká – nad 56 kg do 60 kg
* Ľahká velterová – nad 60 kg do 64 kg
* Velterová – nad 64 kg do 69 kg
* Stredná – nad 69 kg do 75 kg
* Poloťažká – nad 75 kg do 81 kg
* Ťažká – nad 81 kg do 91 kg
* Superťažká – nad 91 kg

*Tieto váhové kategórie sú platné od 1. septembra 2010*

Ženy – elita a kadetky
* Ľahká mušia – nad 45 do 48 kg
* Mušia – nad 48 kg do 51 kg
* Bantamová – nad 51 kg do 54 kg
* Pérová – nad 54 kg do 57 kg
* Ľahká – nad 57 kg do 60 kg
* Ľahká velterová – nad 60 kg do 64 kg
* Velterová – nad 64 kg do 69 kg
* Stredná – nad 69 kg do 75 kg
* Stredne ťažká - nad 75 kg do 81 kg
* Ťažká – nad 81 kg

*Tieto váhové kategórie sú platné od 1. septembra 2010* 

Juniori, juniorky
* Pinová – do 46 kg
* Ľahká mušia – nad 46 kg do 48 kg
* Mušia – nad 48 kg do 50 kg
* Ľahká bantamová – nad 50 kg do 52 kg
* Bantamová – nad 52 kg do 54 kg
* Pérová – nad 54 kg do 57 kg
* Ľahká – nad 57 kg do 60 kg
* Ľahká velterová – nad 60 kg do 63 kg
* Velterová – nad 63 kg do 66 kg ľahká stredná – nad 66 kg do 70 kg
* Stredná nad 70 kg do 75 kg
* Poloťažká – nad 75 kg do 80 kg
* Ťažká – nad 80 kg

*Tieto váhové kategórie sú platné od 1. septembra 2010*

Referencie
----------

1. ↑  
	1. ESPN.com: Page 2 – Sport Skills Difficulty Rankings
**Hunfalvyho chata** (poľ. *Schronisko Hunfalvyego*, maď. *Hunfalvy-menedékház, Hunfalvy-menház, Hunfalvy-kunyhó, Hunfalvy-gunyhó*, nem. *Hunfalvyhütte, Hunfalvy-Schutzhaaus*) bola chata na *Vyšnej velickej poľane* zo severnej strany dnešnej magistrály. Dnes miesto kde bola postavená pretína Tatranská magistrála.

História chaty
--------------

Chatu postavil Uhorský karpatský spolok. S projektom sa začali jeho členovia zaoberať v roku 1875. Chceli tu postaviť veľkú chatu, ale nemali dostatok finančných prostriedkov. Nakoniec sa uspokojili s menším objektom. Na stavbu chaty prispeli riaditeľstvá kúpeľov v Novom Smokovci a v Starom Smokovci. Drevenú chatu, v ktorej bola okrem veľkej obytnej miestnosti kuchyňa s komorou a izba chatára, postavili a odovzdali verejnosti roku 1878. Pomenovali ju podľa veľkoslavkovského rodáka, historika, cestovateľa a zakladateľa uhorskej vedeckej geografie Jána Hunfalvyho (1820 – 1888). Hufalvy bol zakladateľom budapeštianskej odbočky spolku.

V chate až do otvorenia Sliezskeho domu cez letné mesiace hospodáril chatár z radov niektorých starších horských vodcov. Neponúkala veľký komfort. Keďže zvýšený turistický ruch potreboval lepšie služby Sliezska sekcia Uhorského karpatského spolku postavila na začiatku Velickej doliny Sliezsky dom. Za účasti viac ako 100 ľudí ho otvorili 2. júna 1895. Hufalvyho chata pomaly chátrala a v roku 1913 vyhorela.

Referencie
----------

1. ↑  Bohuš, Ivan: Od A po Z o názvoch Vysokých Tatier, vydali Štátne lesy TANAPu Tatranská Lomnica, 1996, ISBN 80-967522-7-8

Externé odkazy
--------------

* Ivan Bohuš o tatranských chatách
* na turistickej mape

| * z
* d
* u
Tatranské horské chaty |
| --- |
| Belianske Tatry | 
* Chata Plesnivec

 |
| Vysoké Tatry | 
* Bilíkova chata
* Chata pod Rysmi
* Chata pod Soliskom
* Chata pri Popradskom plese
* Chata pri Zelenom plese
* Majláthova chata
* Rainerova chata
* Skalnatá chata
* Sliezsky dom
* Zamkovského chata
* Téryho chata
* Zbojnícka chata

 |
| Západné Tatry | 
* Ťatliakova chata
* Žiarska chata

 |
| Zaniknuté chaty | 
* Važecká chata
* Nedobrého chata
* Furkotská chata
* Jozefova chata
* Hincova koliba
* Blasyho chata
* Hunfalvyho chata
* Guhrova chatka
* Útulňa v Slavkovskej doline
* Ruženina chata
* Chata Kamzík
* Egidova chata
* Chata pri Šalviovom prameni
* Votrubova chata
* Kežmarská chata
* Chata v Kôprovej doline
* Chata na Poľane pod Vysokou
* Horský hotel Hrebienok
* Mühlmannova chata

 |
Bhut Jolokia
Pálivosť až 1 041 427 SHU
**Bhut Jolokia** alebo **Naga Jolokia** je typ čili papričky, presnejšie kultivar druhu paprika čínska (*Capsicum chinensis*). Z hľadiska pôvodu je to asi vlastne čiastočný hybrid papriky čínskej a papriky kríčkovitej (*Capsicum frutescens*) .

Charakteristika
---------------

Dlhý čas (až do roku 2007) bola táto paprička považovaná za najštiplavejšiu čili papričku sveta. 

Pochádza z Bangladéša a susedného regiónu severovýchodnej Indie Asami. Rastie v indických štátoch Ásam, Nágsko a Manípur, v Bangladéši v oblasti Sylhet. Možno ju nájsť aj na Srí Lanke, kde je známa ako Nai Mirris (Cobra Chilli). 

V Indii sa používa ako homeopatický liek na žalúdočné ochorenia, ako korenie a tiež ako ochrana v horúčavách (zvyšuje potenie, čím sa znižuje teplota organizmu). V severovýchodnej Indii sa rozmazáva na ploty alebo sa pridáva do dymovníc na ochranu proti divokým slonom. Ako zbraň sa využíva v dymových granátoch (napr. na vyhnanie protivníka z úkrytu) a ako veľmi účinný korenný sprej.

Pozri aj
--------

* Carolina Reaper
* Chilli paprička
* Habanero
* Jalapeño
* Trinidad Moruga Scorpion

Referencie
----------

1. ↑  BOSLAND, P. W. BARAL, J. B.: ‘Bhut Jolokia’—The World’sHottest Known Chile Pepper is aPutative Naturally OccurringInterspecific Hybrid. In: HORTSCIENCE42(2):222–224. 2007.
2. ↑  www.nbcnews.com

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bhut Jolokia na českej Wikipédii.*
**Argeia** (starogr. Ἀργεία – Argeia, lat. *Argea*) je v gréckej mytológii dcéra tébskeho kráľa Autesióna. 

Argeia dcéra Autesióna sa vydala za Aristodema, ktorý so svojimi bratmi Temenom a s Kresfontom viedol posledný a rozhodujúci útok Dórov na mykénsky Peloponéz. Počas tejto bitky Aristodema zabil blesk. Po dobytí Peloponézu si potom víťazní Dóri rozdelili krajinu žrebom.

Temenos dostal Argos, Kresfontes Messéniu a Lakónia pripadla dvojičkám, deťom Aristodema a jeho manželky Argeie, ktoré porodila po svojom príchode na Peloponéz. Podľa zvyku sa kráľom malo stať staršie dieťa, ale ktoré je staršie, to neboli schopní určiť. Ich matka Argeia aj keď to vedela, predstierala, že nevie.

Sparťania si preto odišli po radu do Delf, kde im Pýtia poradila nech sa stanú kráľmi obe deti, ale staršie z nich nech užíva väčšej cti. Po tejto rade však stále nevedeli ako majú určiť, ktoré je staršie. Nakoniec im však poradil Messénčan Panites, ktorý navrhol, aby Argeiu pozorovali, ktoré dieťa umýva a kŕmi ako prvé, zaiste to bude staršie. Po tejto rade to zistili a staršie dieťa dostalo meno Eurysthenes a mladšie Prokles. Rada Pýtie však mala za následok, že medzi bratmi už od malička panovala rivalita a nepriateľstvo. Na spartský trón však ešte nezasadli, kým nedospeli ich regentom bol Theras, brat ich matky Argeie.

Referencie
----------

1. 1 2 3  Apollodoros, *Kronika*, 2,8,2.
2. 1 2 3 4 5 6  Herodotos, *Historia*, 6,52.
3. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 3,1,7.
**Seleukos** (starogr. *Σέλευκος*) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 3. stor. pred Kr.

Seleukos z Macedónie bol na 128. olympijských hrách v roku 268 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion.Beh na vzdialenosť jedného stadia bol najstarším a hlavným olympijským pretekom, menom jeho víťaza sa olympiáda (štvorročné obdobie) označovala. V starovekom Grécku bol koncom 5. stor. pred Kr. zostavený zoznam týchto olympiád spoločne s ich víťazmi a od 4. stor. pred Kr. ho grécki historici používali pri datovaní.

Olympijské víťazstvo Seleuka uvádza staroveký autor Eusebios z Kaisareie, a to v zozname olympijských víťazov (hlavne víťazov stadiodromu od 1. v roku 776 pred Kr. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou jeho diela Kronika (starogr. *Παντοδαπὴ Ἱστορία* – *Pantodapé Historia*). Tento zoznam vyhotovoval hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Eusebios, *Kronika* 2,193.
2. ↑  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2004. ISBN 0-203-49732-5. S. 158.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.
4. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 425.
5. ↑  Josef Šusta. *Dějepisectví*. Praha : Nákl. Historického klubu, 1933. S. 9.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Selim III.** (osm. tur. سليم ثالث *Selīm-i sālis*; \* 24. december 1761, Istanbul, Osmanská ríša – † 28. júl 1808, Istanbul, Osmanská ríša) bol reformne zmýšľajúci sultán Osmanskej ríše v rokoch 1789 až 1807. Janičiari ho nakoniec zosadili a uväznili a na trón umiestnili jeho bratranca Mustafu ako Mustafa IV. Selim bol následne zavraždený. 

Selim III. bol synom sultána Mustafu III. a jeho manželky Mihrişah Sultán. Jeho matka bola pôvodom z Gruzínska, a keď sa stala Válide sultán, podieľala sa na reforme vládnych škôl a zakladaní politických korporácií. Jeho otec sultán Mustafa III. bol veľmi dobre vzdelaný a verili v nevyhnutnosť reforiem. Mustafa III. sa počas mieru snažil vytvoriť silnú armádu s profesionálnymi, vzdelanými vojakmi. Bolo to primárne motivované jeho strachom z ruskej invázie. Počas rusko-tureckej vojny ochorel a zomrel na infarkt v roku 1774. Sultán Mustafa si bol vedomý skutočnosti, že je potrebná vojenská reforma. Deklaroval nové vojenské predpisy a otvoril námorné a delostrelecké akadémie.

Sultán Mustafa bol veľmi ovplyvnený mystikou. Veštec predpovedal, že jeho syn Selim bude svetovým dobyvateľom, vďaka čomu usporiadal radostnú hostinu trvajúcu sedem dní. Selim bol v paláci veľmi dobre vzdelaný. Sultán Mustafa III. odkázal svojho syna ako svojho nástupcu; avšak po Mustafovej smrti nastúpil na trón Selimov strýko Abdülhamid I. Sultán Abdülhamid I. sa staral o Selima a vkladal dôraz na jeho vzdelanie. 

Po Abdülhamidovej smrti nastúpil Selim dňa 7. apríla 1789 ako 27-ročný na trón. Sultán Selim III. mal veľmi rád literatúru a kaligrafiu; veľa z jeho diel bolo umiestnených na stenách mešít a kláštorov. Napísal mnoho básní, najmä o okupácii Krymu Ruskom. Plynulo hovoril arabsky a perzsky. Bol veľmi náboženský a veľmi vlastenecký. Bol básnikom, hudobníkom a zaujímal sa o výtvarné umenie.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Selim III.**

Autoritné údaje: * BnF: 135056965
* GND: 118750917
* ISNI: 0000 0000 8118 6580
* LCCN: n86034869
* NK ČR: jx20100906017
* VIAF: 39533215
* WorldCat: lccn-n86034869
**Prosné** je miestna časť obce Udiča v okrese Považská Bystrica na Slovensku. Pred 1. januárom 1979 bola samostatná a od tohto dňa je spojená s obcou Udiča  .

Vývoj mena obce
---------------

Prvá písomná zmienka o obci Prosné pochádza z roku 1321 pod názvom Prozna. Neskôr, presne v roku 1405, sa spomína ako Prozne, v roku 1466 ako Prosna. Rok 1598 prináša názov Proszne. V maďarčine je to Proszne alebo Kölesfalu.

História
--------

Prosné sa prvýkrát spomína v roku 1321 spolu s materskou obcou Udiča. Obec patrila rodine Hatňanov, neskôr statku Považská Bystrica. V roku 1471, pripadla obec k považskobystrickému panstvu. V roku 1598 mala obec trinásť domov, v roku 1784 už 75 domov a žilo v nej 82 rodín, čo je 402 obyvateľov. V roku 1828 tu žilo 469 obyvateľov. Obyvatelia sa v minulosti zaoberali najmä poľnohospodárstvom, potom pracovali v okolitých priemyselných podnikoch.

Erb
---

Blazono de ProsneErb Prosného
Obec Prosné mala jednu známu pečať z roku 1748. Táto pečať bola použitá aj v roku 1884. Pečať slúžila ako vzor pre súčasný erb Prosného.

Referencie
----------

1. ↑   *Historický schematizmus slov. farností* [online]. Dominikánsky knižný inštitút. Dostupné online.
2. ↑   *Náučný chodník Prosňanským chotárom* [online]. Katedra fyzickej geografie a geoinformatiky PriF UK v Bratislave. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Stránky venované Prosnému
**Proso siate** (lat. *Panicum miliaceum*) je obilnina z čeľade lipnicovitých.

História prosa
--------------

Proso patrí popri pšenici a jačmeni k najstarším kultúrnym plodinám. Jeho pravlasťou je Čína, východná Ázia a India. Kúsky prosa boli nájdené na rôznych miestach Európy v stavbách pochádzajúcich z doby kamennej. Pravdepodobne asi do raného novoveku bolo v ľudskej strave hlavnou obilninou. Postupne ho vytláčali pšenica, raž, neskôr ryža a kukurica a svoj vplyv má aj rozšírenie zemiakov. Ešte dnes býva starodávnym zvykom podávať prosnú kašu ako posledné jedlo na svadobnej hostine na moravských svadbách, aby mali novomanželia vždy dosť peňazí. Proso bolo jednou z hlavných obilnín Slovanov, ktorí ho konzumovali v podobe výživných kaší, placiek a polievok. Germánske národy poznali proso od Slovanov. Svedčia o tom niektoré zvyky v Nemecku (v pôvodných oblastiach Slovanov), kde sa pri krste podával prosný chlieb.

Zloženie prosa
--------------

Najviac konzumovaný produkt vyrobený z prosa je pšeno. Získava sa odstránením plevy zo zrna prosa. Pšeno má optimálne výživné vlastnosti, je veľmi chutné a ľahko stráviteľné. Obsahové látky majú priaznivý pomer bielkovín (12 %), tukov (4 %) a sacharidov (68 %). Tento pomer sa približuje k odporúčanému pomeru živín. Dôležitá je neprítomnosť lepku, preto sa odporúča pri bezlepkovej diéte. Obsah tuku je vyšší ako u ostatných obilnín, najviac tuku sa nachádza v klíčku. Pšeno je významným zdrojom vitamínov skupiny B a železa. Svojou nutričnou hodnotou sa pšeno vyrovná ovseným vločkám.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Proso siate**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Proso siate**

| * z
* d
* u
Obilniny |
| --- |
| 
* cirok
* jačmeň
* kañiwa
* kukurica
* mrlík čílsky
* milička
* ovos
* pohánka
* proso
* pšenica
* raž
* ryža
* slzovka obyčajná

 |
Logo (štyri spojené kruhy štyroch automobiliek)
Wanderer
Horch
Audi
DKW
**Auto Union AG, Chemnitz** bol nemecký automobilový koncern.

História
--------

Spoločnosť Auto Union AG bola založená (z finančných dôvodov) 29. júna 1932 (spätne k 1. novembru 1931) spojením firiem Audi, DKW, Horch a Wanderer počas hospodárskej krízy. Ktorej znakom sa stali štyri spojené kruhy, symbolizujúce jej členov. Automobilky však vyrábali automobily pod svojimi menami a logo sa objavovalo len na pretekoch Grand Prix, kde vozy *Auto Union Rennabteilung* boli rovnocennými súpermi Mercedesu. V roku 1964 logo automobilky prevzala firma Audi (vtedy niesla názov *Audi NSU Auto Union AG*), ktorá ho používa dodnes.

Modely Auto Union 1945 - 1965
-----------------------------

Po znovuzrodení Auto Union v západnom Nemecku vyrábala firma v Ingolstadte a Düsseldorfe automobily až do roku 1968 pod názvom DKW.

* DKW Schnelllaster
* DKW Meisterklasse
* DKW Munga
* DKW Monza
* Auto Union 100S coupé
* Auto Union 100 Sp
* DKW Junior
* DKW F102

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Auto Union na českej Wikipédii.*
Malá rímska balista
**Balista**, alebo **škorpión** je obliehací stroj na vrhanie kamenných projektilov alebo šípových striel veľkosti kopije, ktorý vynašli Gréci okolo roku 400 pred Kr. Od Grékov tieto stroje prevzali Rimania, ktorí ich zaradili do svojej armády a námorníctva na paluby galér.

Princíp
-------

Pôvodne išlo o zväčšený luk a šíp, ktorý mohol byť pripevnený na kolesovom podvozku. Neskôr sa prišlo na to že strela z luku nie je jedinou možnosťou ako vystreliť šíp. Odstránenie luku umožnilo vznik oveľa masívnejších zariadení, vybavených nosičmi šípov, ktoré sa vystreľovali pružinou.

Grécka balista
--------------

Grécka balista
Pôvodný grécky vynález bol stroj na vrhanie – streľbu kamenných projektilov a šípových striel veľkosti oštepu. Konštrukcia bola zostavená z podstavca, vodiaceho prvku so žliabkom a napínacieho, spúšťacieho ústroja a dvoch ramien spojených tetivou a zasunutých do zväzku skrúcaných vlásí alebo lán. Z gréckej balisty sa strieľalo pod uhlom asi 45° strelami o váhe 0,5 kg do vzdialenosti 350 – 450 metrov.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Balista**

Externé odkazy
--------------

* Katapulta nebo balista? (po česky)
Jazero v Prospect Parku
**Prospect Park** je verejný park v Brooklyne, mestskej časti mesta New York v Spojených štátoch. Má rozlohu 585 akrov alebo 2,1 km² a nachádza sa medzi Park Slope, Kensingtonom, Windsor Terrace a Flatbush Avenue, Grand Army Plaza a Brooklynskou botanickou záhradou a sedem blokov severovýchodne od cintorína Green-Wood. Prevádzkuje ho New York City Department of Parks and Recreation.

Navrhli ho Frederick Law Olmsted a Calvert Vaux po tom, ako dokončili Central Park na Manhattane. Založený bol 19. októbra 1867. Medzi atrakcie patrí Long Meadow (dlhá lúka), 90 akrová alebo 36 hektárová lúka, ktorá sa považuje za najväčšiu lúku v americkom parku, ďalej Picnic House a hala, ktorá slúži na usporiadavanie večierkov do 175 hostí, Litchfield Villa, historický dom niekdajších majiteľov južnej časti parku, Prospect Park Zoo; veľká prírodná rezervácia, jediné jazero v Brooklyne s rozlohou 60 akrov alebo 24 hektárov, Prospect Park Bandshell, čo sa používa na otvorené letné koncerty a rôzne športové a fitnes aktivity vrátane bejzbalových ihrísk. Je tu aj súkromný cintorín Quaker v oblasti zvanej Quaker Hill.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Prospect Park v Brooklyne**.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
**Selena Quintanillová-Pérezová** (špan. **Selena Quintanilla-Pérez**; \* 16. apríl 1971 – † 31. marec 1995), známa ako **Selena**, bola mexicko-americká speváčka, skladateľka, tanečníčka, modelka, módna návrhárka, herečka a hudobná producentka. Známa bola ako „Kráľovná hudby Tejano". Bola najmladší potomok mexicko-amerického páru. Prvý album vydala vo veku 12 rokov. Vyhrala titul Najlepšia vokalistka roka 1987 v Tejano Music Awards a uzatvorila zmluvu s EMI o niekoľko rokov neskôr. Jej popularita stúpala na začiatku 90. rokov, hlavne v španielsky hovoriacich krajinách.

Vo veku 23 rokov ju zavraždila Yolanda Saldívar, predsedníčka jej fan klubu. 12. apríla 1995, 2 týždne po jej smrti, George W. Bush, vtedajší guvernér Texasu, vyhlásil jej deň narodenia za „Deň Seleny" (*Selena Day*) v Texase. Warner Bros. v roku 1997 nakrútil film *Selena*, založený na jej živote, kde ju hrala Jennifer Lopezová. Jej život bol aj základ muzikálu Selena Forever, kde si ju zahrala Veronica Vazquez. V júni 2006 sa konala pietna spomienka s múzeom a bronzovou sochou v životnej veľkosti (Mirador de la Flor v Corpus Christi v Texase), ktorú navštevujú stovky jej fanúšikov každý týždeň.

Zastrelená
----------

Mala iba 23 rokov, keď ju zastrelila prezidentka jej fanklubu, Yolanda Saldívar. Selena Quintanilla-Peréz, ako sa celým menom táto latino speváčka volala. Často ju označovali za mexickú Madonnu. Hoci sa narodila a napokon aj zomrela v Texase, mala rada a tvorila latino hudbu a čakala ju závratná kariéra. V roku 1995 ju v Corpus Christi zasiahla do chrbta guľka z revolvera a Selena po hodine a štvrť vykrvácala. 

Jej vrahyňa bola manažérka Seleniných butikov a prezidentka fanklubu Yolanda Saldívar. Keď Selena zistila, že ju Yolanda okráda, dala jej výpoveď. Po troch týždňoch sa obidve ženy stretli a práve vtedy ju tridsaťpäťročná bývalá zamestnankyňa zastrelila.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Selena (speváčka)**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Selena na anglickej Wikipédii.*

Referencie
----------

1. ↑   *La Mafia y Su Historia* [online]. KXTN 107.5, March 31, 2016. Dostupné online.
2. ↑

Autoritné údaje: * BnF: 14045901k
* GND: 119351056
* ISNI: 0000 0000 5491 7501
* LCCN: no95023987
* VIAF: 74053285
* WorldCat: lccn-no95023987
**Strana Veľkého Rumunska** (rum. *Partidul România Mare*), skrátene *PRM*, je krajne nacionalistická rumunská politická strana založená v roku 1991. Jej predsedom je Corneliu Vadim Tudor. 

Popularita PRM bola v 90. rokoch na vzostupe. V rokoch 1994–1996 bola strana vo vláde a od roku 1996 v opozícii. V roku 2000 získala vo voľbách druhý najvyšší počet hlasov. Odvtedy však jej podpora klesá: v roku 2008 získala vo voľbách do poslaneckej snemovne iba 3,2 % hlasov a do senátu iba 3,6% hlasov. Ani do jednej z komôr rumunského parlamentu sa teda nedostala. Pri voľbách v novembri 2007 sa strane podarilo získať piatich zástupcov v Európskom parlamente.

Zatiaľ čo v zahraničí je strana vnímaná ako pravicovo-extrémistická, v Rumunsku je považovaná za ľavicovo-extrémistickú. Dôvodom je stranícka ideológia komunizmu a nacionalizmu prevzatá z Ceauşescovej éry. Za nepriateľov rozvoja Rumunska strana označuje menšiny (hlavne Maďarov a Rómov) a homosexuálov. Predstavitelia strany tiež v minulosti popierali holokaust alebo aspoň rumunskú účasť na ňom.
**Štefan Rutkai** - latinsko-maďarský prídomok "Ruttkay de Alsóruttka et Felsőruttka" (\* 3. august 1803, Sľažany – † 3. september 1869, Sľažany) bol verejný činiteľ a statkár.

Životopis
---------

Príslušník zemianskeho rodu z Vrútok. Študoval na Kráľovskej akadémii v Bratislave. Hospodáril na majetku v Sľažanoch, pôsobil v správe Zvolenskej stolice, 1848 a 1861 podžupan so sídlom v Banskej Bystrici. Roku 1846 založil v Banskej Bystrici úverové družstvo Milena.

Politicky sa začal angažovať po páde Bachovho absolutizmu, predseda banskobystrického súdu, 1861 a 1865 poslanec Uhorského snemu za Banskú Bystricu. Prívrženec reformného hnutia uhorskej strednej šľachty a revolúcie. Autor rozlúčkových rečí za župnými funkcionármi.

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000
* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * PIM: PIM69212
**Bi-2** (ru: Би-2, *Bi-dva*) je ruská rocková skupina, ktorá vznikla v 80. rokoch v bieloruskom Minsku. Patrí medzi najúspešnejšie kapely so značným počtom hitov v ruských hudobných rebríčkoch. V roku 2007 sa skupina získala cenu MTV Russian Music Awards pre najlepšieho rockového umelca.

Skupinu založili v roku 1985 dvaja teenageri, amatérski herci Aleksandr "Shura" Uman a Igor "Lyova" Bortnik. Pôvodne si v roku 1989 dali názov „Братья по оружию" („Bratia v zbrani", resp. v angl. „Brothers in Arms"), neskôr „Берег Истины" („Pobrežie pravdy", angl. „Shore of Truth"), ktorý skrátili na Би-2 (zn. druhá verzia skupiny Берег истины).

Začiatkom 90. rokov sa Shura a Lyova presťahovali do Izraela, a prijali v tejto krajine štátne občianstvo. V roku 1993 sa Shura odsťahoval do Austrálie a Lyova zostal v službe izraelských obranných síl. V Austrálii sa v roku 1994 Shura zoznámil s klaviristkou Victoriou Bilogan, s ktorou v roku 1997 spolu nahrali svoj prvý spoločný album, ktorý v nasledujúcom roku vydali pod názvom *Бесполая и грустная любовь*. 

Vo februári 1998 sa aj Lyova presťahoval do Austrálie, kde spolu so Shurom účinkoval v kapele Chiron. Súčasne začala znovu vznikať formácia Bi-2, s ktorou sa spojil basgitarista Peter Wardrobe (ktorý predtým nejakú dobu nahrával aj so Savage Garden) a spolu s bubeníkom Serge Petronim Би-2 začali pracovať na novom albume. Väčšina skladieb bola písaná ešte v Izraeli, časť v Melbourne. Nahrávanie sa uskutočnilo v štúdiu Toyland, v ktorom hrali aj INXS. Zvukárom projektu bol Tony Cohen, ktorý spolupracoval s Nickom Cavem. Na jeseň roku 1998 bol dokončený album *И корабль плывёт* ponúknutý ruskému vydavateľovi Extraphone. Album oficiálne nevyšiel, no jeho nahrávky boli hrané v ruských rádiách. V septembri roku 1999 pricestovali do Ruska Shura a Lyova. Ich pôvodným zámerom bolo vyhľadať vydavateľa ich hotového albumu, no nikto nebol ochotný v tejto krajine publikovať dielo austrálskej hudobnej formácie a tak museli zháňať hudobníkov v Moskve. V apríli roku 2000 kapela podpísala kontrakt s ruskou pobočkou Sony Music Entertainment, u ktorej 20. mája toho istého roku vydali pod eponymným názvom, *Би-2*, s iným poradím skladieb ich pôvodný nanovo nahratý album *И корабль плывёт*.

Diskografia
-----------

* 1998 — *Бесполая и грустная любовь*
* 2000 — *Би-2*
* 2001 — *Мяу кисс ми'*
* 2004 — *Иnомарки*
* 2005 — *Нечётный воин*
* 2006 — *Moloko*
* 2008 — *Нечётный воин 2*
* 2009 — *Лунапарк*
* 2010 — *О чём говорят мужчины*
* 2010 — *Би-2 и Симфонический оркестр МВД России*
* 2011 — *Нечётный воин 2,5*
* 2011 — *Spirit*
* 2013 — *Нечётный воин 3*
* 2013 — *Би-2 & Prague Metropolitan Symphonic orchestra*
* 2014 — *#16плюс*
* 2017 — *Горизонт событий*
* 2022 — *Аллилуйя*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bi-2**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Би-2 na ruskej Wikipédii.*
Ilustračný obrázok - Klzák Schulgleiter SG 38; aj s takým lietali prví plachtári vycvičení Štefanom Pleškom z vrchu Straník a Malý Straník
**Štefan Pleško** (\* 1914, Žilina – † 1980, Winterthur) bol slovenský letec, letecký inštruktor, zakladateľ športového lietania na Slovensku.

Životopis
---------

Letecké skúsenosti získal Štefan Pleško počas štúdia na Vysokej školy technickej v Prahe a výcvik na letisku Raná (okres Louny) zakončil získaním výkonnostného stupňa B. Z leteckých modelárov vytvoril v Žiline skupinu nadšencov a záujemcov o plachtársky výcvik (toho času patrilo medzi športové lietanie plachtenie na vetroni). V začiatkoch využívali dva klzáky Zlín V kúpené po verejnej zbierke medzi občanmi Žiliny. Prvý pokusný zlet z kopca Dubeň trval tri minúty - po prelete Váhu a železničnej stanice klzák pristál na futbalovom ihrisku.

Inštruktor Štefan Pleško učil žilinských plachtárov lietať na vojenskom cvičisku Brezový majer (dnešné sídlisko Vlčince), kde v roku 1935 vybudovali vojenské letisko. Na Vlčincoch využívali menší oblý kopec Veľký diel priamo nad vojenským cvičiskom a vzdialenejší kopec Dúbrava nad Bytčicou. S cieľom dosahovať lepšie výkony sa žilinskí plachtári sústredili na vrch Straník, z ktorého ako prvý viackrát vzlietol Štefan Pleško a v roku 1934 predviedol športovému leteckému komisárovi Ing. Josefovi Elsnicovi z Prahy polhodinové plachtenie za juhovýchodného vetra nad Straníkom a Dubňom; pristál pri soche sv. Jána Nepomuckého v Tepličke nad Váhom. Tento let mu bol uznaný ako splnenie výkonnostnej podmienky stupňa C. Štefan Pleško sa stal prvým plachtárom a nositeľom tohto stupňa na Slovensku.

Medzi rokmi 1935 a 1946 sa podieľal na konštrukcii troch vetroňov: VP-1 Jánošík, SP-1 Muška a SP-2 Osa.

Štefan Pleško je zakladateľ plachtárstva na Slovensku, bol pri vzniku Ústrednej plachtárskej školy na Slovensku. Takmer všetci vojenskí letci a letci ČSA na Slovensku sa vyškolili na Straníku. Jeho zásluhou sa stal Straník najvyhľadávanejším plachtárskym terénom v ČSR a aj v súčasnosti je rajom závesného lietania a paraglajdingu.

Referencie
----------

1. ↑  Mgr. Miroslav PECKO, *História Žiliny - Z dejín letectva a parašutizmu v Žiline*, 2005
2. ↑  Časopis Pestrý týden, ročník 1936, vydaný 15.7.1936, článok *III.slet československých plachtářů v Žiline*
3. ↑   *Slovenské vetrone* [online]. Bačabúk, 3.11.2014, [cit. 2018-05-27]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Žilina Gallery
* Veřejné hlavní letiště a Stálé vojenské letiště Brezový Majer, Straník
**Bianca Mária Sforza** (\* 5. apríl 1472, Miláno, Taliansko – † 31. december 1510, Innsbruck, Rakúsko) bola neapolská princezná, dcéra milánskeho vojvodu Galeazzu Maria Sforzu a Bony Savojskej, druhá manželka cisára Maximiliána I. Habsburského.

Životopis
---------

Už v ôsmich rokoch osirela a ujal sa jej strýko Lodovico il Moro. Bianca tak detstvo prežila na strýkovom prepychovom dvore. Vyrástla z nej pôvabná, no prostá žena, ktorej sa dostalo málo vzdelania. Jej otec bol počas života pokladaný za obratného diplomata a mocenského politika. Jeho skonom (zomrel po atentáte) stratilo Miláno vládcu, pretože jeho najstarší syn bol v čase jeho smrti dieťaťom. V krajine sa okamžite rozpútal mocenský boj. Z neho vyšiel víťazne Lodovico, jeho tretí brat. Stal sa regentom za nedospelého Giana Galeazza. 

Od útleho detstva hrala významnú úlohu v strýkových sobášnych plánoch. Jeho pričinením sa medzi kandidátmi na manželstvo s ňou objavili savojský vojvoda Filibert Savojský, bavorský vojvoda Albrecht Bavorský, Ján Korvín a ďalší. 24. augusta 1493 podpísal s Máriinými zástupcami sobášnu zmluvu rímsky kráľ Maximilián I. Habsburský. Od smrti svojej prvej manželky Márie Burgundskej v roku 1482 bol vdovcom a jeho neustále finančné problémy mal vyriešiť práve zväzok s bohatou Neapolčankou. 

V novembri 1493 sa v Miláne konala svadba v zastúpení. Hneď po sobáši sa Bianca vydala na dlhú cestu na sever za svojím manželom. Po strastiplnej ceste cez zimné Alpy dorazila do Innsbrucku, kde malo dôjsť k stretnutiu s Maximiliánom. Od počiatku manželstva však rímsky kráľ dával neskrývane najavo úmysly s ktorými do zväzku vstupoval. K osobnému stretnutiu, ktoré pod rôznymi zámienkami odkladal, prišlo až 9. marca 1494 v meste Hall. Oficiálna svadba sa konala v Innsbrucku.

Bianca Mária nemala po Maximiliánovom boku šťastný život. Po celý čas ju zanedbával, využíval iba jej bohaté veno a keď i to došlo, zanevrel na manželku úplne. Zvyšok života strávila Bianca v strádaní a chudobe. Patrila medzi najpoľutovaniahodnejšie kráľovské manželky.

Bezdetná Bianca Mária zomrela na prelome rokov 1510 – 1511 v tirolskom Innsbrucku; podľa oficiálnej správy na zlú stravu. Pochovali ju v cisterciánskom kláštore Stams v Tirolsku a Maximilián I. sa nezúčastnil ani na jej pohrebe. Na jej meno by sa zabudlo, nebyť reliéfu na Zlatých strechách v centre Innsbrucku, na ktorom je zvečnená vedľa Maximiliána a jeho prvej manželky Márie Burgundskej.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bianca Mária Sforza**

Zdroj
-----

* S. M. Grossingová, *Maxmilián I.*, Ikar, Praha, 2004

Autoritné údaje: * BnF: 16570430b
* GND: 118885294
* ISNI: 0000 0000 2426 9769
* LCCN: n80032195
* NK ČR: xx0145258
* VIAF: 15567749
* WorldCat: lccn-n80032195
**Štefan Píšša** (\* 4. apríl 1939, Zliechov - † 13. september  2008) bol bábkoherec.

Životopis
---------

Pochádza zo Zliechova (okres Ilava). Od roku 1961 člen KBD v Banskej Bystrici. V bábkohereckom vývine vychádzal z animačnej zložky (Veronka v *Zakliatom káčerovi*, 1963; Dugumbi v *Kaimovom dobrodružstve*, 1964; Diabol v *Diablovom moste*, 1966). Jednotu so slovným prejavom dosiahol v postave (Kremeňa *Krása nevídaná*, 1972; Otca Čin-Čina *Čin-Čin*, 1984 a iné) a najmä v bábkovodičsko prepracovanej postave (Vratka *Radúz a Mahuliena*, 1986), za ktorú získal Cenu za mužský výkon na Bábkarskej Bystrici 1986. Kvalitatívnym obohatením jeho herectva boli komediálne stvárnené živé herecké postavy, príznačné jeho strohým slovným humorom. Od 1971 príležitostne účinkuje ako animátor v bábkových inscenáciách Československej televízie v Bratislave. Po ťažkej chorobe zomrel 13. septembra 2008 v Banskej Bystrici.

Literatúra
----------

* *Encyklopédia dramatických umení Slovenska*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Titulná strana diela *Varia Historia* od Claudia Aeliana, vydanie z roku 1668
**Claudius Aelianus** alebo grécky **Klaudios Ailianos** (\* okolo 175, Palestrina, Taliansko – † okolo 235) bol grécky filozof a prozaik. Známy je najmä dielom *Peri zóón idiotétos* (lat. *De Natura Animalium*, Zvláštnosti zvierat), ukazujúce zvieratá ako vzory pre ľudí. U svojich súčasníkov bol veľmi populárny kvôli čistému aticizmu svojich diel.

Referencie
----------

1. ↑  AELIANUS CLAUDIUS. In: BORECKÝ, Bořivoj; DOSTÁLOVÁ, Růžena, a kol. *Slovník řeckých spisovatelů*. 2. přeprac. a dopl. vyd. Praha : Leda, 2006. 663 s. ISBN 80-7335-066-1. S. 61-62. (po česky)

Zdroj
-----

Aelianus Claudius. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 60. 

Autoritné údaje: * BnF: 13092007b
* GND: 119160285
* ISNI: 0000 0000 7980 209X
* LCCN: n82032651
* NK ČR: ola2001100302
* VIAF: 100219416
* WorldCat: lccn-n82032651
**Štefan Rysuľa** (\* 13. august 1900, Važec – † 4. júl 1976, Važec) bol slovenský spisovateľ, publicista a pedagóg.

Rodina
------

* otec Ján Rysuľa
* matka Mária rod. Šerafinová

Životopis
---------

Študoval na Učiteľskom ústave v Spišskej Novej Vsi, externe absolvoval Pedagogickú fakultu Slov. univerzity na jej odbočke v Banskej Bystrici (1946 – 1949). Pôsobil ako učiteľ, školský inšpektor, stredoškolský profesor, do odchodu na dôchodok učiteľ vo Važci (1953 – 1960). Do slovenského literárneho kontextu sa zaradil lyrizovanou prózou s príznačnou štylizáciou regionálnych a folkloristických prvkov. Autor románov s tematikou ľudovej povesti, autobiografických a historických prvkov. Posmrtne vyšli jeho spomienkové básne v próze. V medzivojnovom období sa venoval aj publicistickej tvorbe. Amatérsky sa venoval aj ilustrácii a umeleckej fotografii.

Pamiatky
--------

* rukopisná pozostalosť a fotodokumentačný materiál v Literárnom archíve Matice slovenskej
* portrét od J. Hálu (kresba uhľom, 1956)

Dielo
-----

* Zavial vetrík, Liptovský Mikuláš roku 1933
* Milosť, 1940
* Lúče v tmách, Liptovský Mikuláš roku 1946
* Vzbúrenci, Bratislava roku 1969
* Podtatranské povesti, Bratislava roku 1971
* Čaro porekadiel, Bratislava roku 1976
* Vrchárske rapsódie, Bratislava roku 1982
* Boží obľubenci, Liptovsky Mikuláš (1941)

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * GND: 1038318661
* ISNI: 0000 0000 5567 1451
* LCCN: n88609725
* NK ČR: ola2002153183
* SNK: 148482
* VIAF: 55724389
* WorldCat: lccn-n88609725
**Malý Ipeľ** je potok na hornom Poiplí, v severozápadnej časti okresu Poltár. Je to pravostranný prítok Ipľa, meria 5,3 km a je tokom III. rádu. 

Preteká cez Veporské vrchy, podcelok Sihlianska planina, kde pramení na severnom svahu vrchu Bykovo (1 110,4 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 1 010 m n. m. Najprv tečie na krátkom úseku severovýchodným smerom a pri osade Mláky priberá krátky ľavostranný prítok (947,5 m n. m.) spod sedla Prašivá (968 m n. m.). Ďalej pokračuje východným smerom, sprava priberá prítok zo severovýchodného úpätia Bykova, stáča sa a tečie na juhovýchod. Na dolnom toku tečie sprvu na juh, z pravej strany priberá prítok z oblasti Petrovej a opätovne tečie juhovýchodným smerom. Severne od osady Vlčovo ústi v nadmorskej výške cca 538 m n. m. do Ipľa.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-04-24]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-04-23]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Ipľa (od prameňa po Suchú) |
| --- |
| *Ipeľ* → *Dunaj* |
| Vodné toky | 
* **Banský potok**
* Boľkovský kanál
* Boľkovský potok
* Bystrický potok
* Hroznica
* Chmeľná
* Chocholná
* Kamenisté
* Malý Ipeľ
* Mlynský potok
* Močiarny potok
* Novodomský potok
* Ozdínsky potok
* Petrovský potok
* **Poltárica**
* Polovno
* Prierazka
* Pršiansky kanál
* Revúca
* Smolná
* **Suchá**
* Šťavica
* **Uhorský potok**
* Vlčovský potok
* Vyholomský potok

 |
| Vodné plochy | 
* Málinec
* Nižné Petrovské rybníky
* Vyšný Petrovský rybník
* Zeleniansky rybník

 |
**The Neighbourhood** *(The NBHD)* je americká rocková hudobná skupina, ktorá vznikla v auguste roku 2011. Jej členmi sú spevák Jesse Rutherford, gitaristi Jeremy Freedman a Zach Abels, bubeník Brandon Alexander Fried, a basgitarista Mikey Margott. Bývalý bubeník, Bryan Sammis, odišiel z kapely v januári 2014. Preslávili sa svojím prvým singlom „Sweater Weather" z albumu *I Love You*, ktorý bodoval v hitparádach aj na Slovensku a hrávali ho aj v rádiách.

Tvorba
------

Ich prvá vydaná pieseň, Female Robbery, bola zverejnená spolu s videoklipom v roku 2012. V tomto roku tiež vydali ďalšiu pieseň *Sweater Weather.* Ďalej vydali aj tri EP – *I'm Sorry...* (máj 2012, producent Justyn Pilbrow), *Thank You* (december 2012) a *The Love Collection*. Vydali tiež mixtape s názvom *#000000 #FFFFFF* (november 2014) a v októbri 2015 vydali album *Wiped Out.* Okrem skladby „Sweater Weather", v októbri predstavili aj klip k skladbe „Afraid".

### Album I Love You

Album I Love You bol uverejnený 23. apríla 2013. Obsadil 39. miesto v *Billboard 200 album chart*.

Kontroverzný videoklip
----------------------

Klip k skladbe „Afraid" bol však na YouTube nahlásený ako nevhodný, nakoľko sa vo videu prelínajú krátke videá o trvaní 2 sekundy, ktoré sú oddeľované žmurknutím oka. Takéto rýchle striedanie blikaní, videí a obrázkov môže vyvolať fotosenzitívnu epilepsiu u ľudí, ktorí týmto ochorením trpia. Okrem toho vo videu je záber, kde sedí spevák Jesse Rutherford na stoličke celkom nahý a je mu vidno aj intímne partie.

Diskografia
-----------

### Štúdiové albumy

* 2013 *I Love You*
* 2015 Wiped Out!

### EP

* 2012 *I'm Sorry...*
* 2012 *Thank You,*
* 2013 *The Love Collection*
* 2017 *Hard*
* 2018 *To Imagine*
* 2020 *Chip Chrome & The Mono-Tones*
Zalman Šneor pri slávnostnom udelení Bialikovej ceny; po jeho ľavici stojí izraelský premiér David Ben Gurion a po jeho pravici telavivský starosta Jisrael Rokach 
**Bialikova cena** (hebr.  פרס ביאליק) je ocenenie za mimoriadny prínos hebrejskej literatúre, ktoré každoročne udeľuje mesto Tel Aviv v Izraeli. Cena je pomenovaná po spisovateľovi Chajimovi Nachmanovi Bialikovi. Bola založená v januári 1933 pri príležitosti Bialikových 60. narodenín.

Medzi nositeľov ceny patria napríklad Šmuel Josef Agnon, Šaul Černichovski, Max Brod, Amos Oz, David Ben Gurion, Martin Buber či Geršom Scholem.

Referencie
----------

1. ↑  VESELÝ, Radek. Max Brod. *Maskil*, december 2008, roč. 8, čís. 3, s. 17. Dostupné online [cit. 2014-05-29].

Externé odkazy
--------------

* Ynetnews – Bialikova cena udelená Uri Orlevovi a Ruth Almog (po hebrejsky)
* Haaretz – Víťaz Bialikovej ceny za poéziu v roku 2008 (po hebrejsky)
* Zoznam nositeľov Bialikovej ceny za judaistiku (po hebrejsky)
* Zoznam nositeľov Bialikovej ceny za beletriu (po hebrejsky)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bialikova cena na českej Wikipédii.*
**The Notorious B.I.G.** , vlastným menom **Christopher George Latore Wallace**, známy aj ako **Biggie Smalls, Frank White** či '**Big Poppa** (\* 21. máj 1972, New York, New York, USA – † 9. marec 1997, Los Angeles, Kalifornia) bol americký raper z východného pobrežia USA.

Vďaka albumu *Ready to Die*, vydanému v roku 1994, spopularizoval rap na východe, ktorý predtým ovládali raperi zo západu. Zohral významnú úlohu v rapovej vojne Westside-Eastside. 

Bol zavraždený 9. marca 1997 pri streľbe na jeho auto. Na následky zranení o hodinu nato zomrel v nemocnici v Los Angeles. Po pätnástich dňoch bol vydaný jeho druhý album Life After Death, ktorý skončil na prvých priečkach a predalo sa ho viac ako 11 miliónov kusov. Biggie Smalls patrí medzi najlepších raperov a je známou kultúrnou ikonou rapu.

Diskografia
-----------

* 1994 *Ready to Die*
* 1997 *Life After Death*
* 1999 *Born Again*
* 2005 *Duets: The Final Chapter*
* 2007 *Greatest Hits*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **The Notorious B.I.G.**

Autoritné údaje: * BnF: 14000489d
* GND: 13504099X
* ISNI: 0000 0003 6844 9835
* LCCN: no96031850
* NK ČR: xx0048702
* VIAF: 102398954
* WorldCat: lccn-no96031850
**István Mezö** (\* 27. október 1880, Nová Stráž – † 15. máj 1946) bol komunistický politik maďarskej národnosti v období medzivojnového Československa.

Život
-----

Pochádzal z obce Nová Stráž, ktorá je dnes súčasťou mesta Komárno. Pred vstupom do politiky pracoval ako robotník v komárňanskom prístave. V ňom pôsobil ako hlavný robotnícky dôverník a predák miestnych komunistov. V parlamentných voľbách v roku 1929 bol za Komunistickú stranu Československa (KSČ) zvolený za senátora Národného zhromaždenia (viedol kandidátku KSČ v národnostne zmiešanom XI. volebnom kraji). V senáte zasadal v kultúrnom výbore. Na zasadaniach používal maďarčinu. Do hornej komory parlamentu kandidoval aj v parlamentných voľbách v roku 1935, avšak už nebol zvolený.

Referencie
----------

1. ↑   Komunisti štvú do stávky v Komárne. *Slovenský denník* (Bratislava), 1927-07-26, roč. X, čís. 168, s. 6.
2. ↑   *Register - menný* [online]. Spoločná česko-slovenská digitálna parlamentná knižnica, [cit. 2022-09-14]. Dostupné online.
3. ↑   kandidátka robotníkov, roľníkov, živnostníkov a pracujúcej inteligencie. *Ľudový denník*, 1935-05-01, roč. II, čís. 4, s. 3.