Tank T95
Tank **T28** bol samohybným delom navrhnutým pre Armádu Spojených štátov amerických za druhej svetovej vojny. Pôvodne bol určený na pomoc pri prerazení obávanej Siegfriedovej línie a počítalo sa s ním tiež pri plánovanej invázii na japonskú pevninu.

Meno
----

V prvom návrhu, ktorý sa objavil v roku 1943, sa počítalo s menom **Ťažký tank T28**, ale tento názov nezapadal do tradičného vzoru pomenovávania tankov, pretože sa nevyznačoval otočnou vežou, čo bol štandardný prvok ťažkého tanku. V marci 1945 bol teda navrhnutý názov **Samohybné 105 mm delo T95**. Tento názov však tiež nezapadal do amerického tankového "názvoslovia", pretože väčšina samohybných diel bola pancierovaná veľmi ľahko, alebo pancierom nedisponovala vôbec. Bola teda vytvorená špeciálna kategória pomenovaní a pre tank sa ujal názov **Superťažký tank T28**.

Design
------

Miesto veže, ktorá bola v tom čase hlavná výzbroj tankov, bola na vozidlo namontovaná delová komora, do ktorej bolo napasované delo T5E1 kalibru 105 mm. Vertikálne rozpätie pohybu dela bolo od -5° do 19,5° a horizontálne rozpätie bolo 10° doprava a 11° doľava. Hlaveň mala dĺžku 65 kalibrov, teda niečo málo cez 6,5 m. Vlastnosti dela boli na pomery druhej svetovej vojny vynikajúce - úsťová rýchlosť granátu bola 1130 m/s a delo dokázalo strieľať na vzdialenosť až 19 km. Ako ďalšia výzbroj bol na tanku už iba jeden protilietadlový guľomet Browning M2 kalibru 12,7 mm.

Mechanická nadstavba vozidla bola čiastočné prevzatá z tanku T23. Vzhľadom k obrovskej hmotnosti vozidla nestačilo použitie jedného pásu na každej strane. Pásy teda boli zdvojené a pretiahnuté až pred samotnú korbu vozidla, aby sa zvýšila stabilita. Vonkajšie dvojice pásov mohli byť v prípade prepravy rozobrané a ťahané za vozidlom ako jeden celok. Paradoxné bolo, že T28 bol tak ťažký, že ho žiadne spojenecké prenosné mosty nemohli uniesť, a tak bol na bojisku prakticky nepoužiteľný. Navyše jeho dojazd predstavoval iba 160 km, pretože spotreba motora GAF bola obrovská.

Tank disponoval jedným z najsilnejších čelných pancierov, akým bolo kedy vojenské vozidlo vybavené. Bol silný 300 mm a žiadne protitankové delo ho nedokázalo prestreliť. Spodná časť tanku a pásy boli zakryté pancierovým plátom s hrúbkou 100 mm, zadok a boky korby mali 64 mm. Na to, aký mal tank pancier, bol vybavený veľmi slabým motorom - 500 koňovým Ford GAF V8 s prevodovkou Torqmatic. Maximálna rýchlosť predstavovala iba 13 km/h, čo výrazne limitovalo schopnosti vozidla prekonávať prekážky a svahy.

Vývoj
-----

Superťažký tank T28 bol navrhnutý na útoky proti ťažkým obranným systémom. Hlavný účel bol zlomiť obávanú nemeckú Siegfriedovu líniu, s ktorou mali všetky spojenecké armády veľké problémy. Tank bol pre tieto účely vybavený 105 mm delom, ktoré bolo známe veľmi dobrými vlastnosťami pri streľbe do betónu a boli u neho predpokladané perfektné výsledky pri ničení ťažkého opevnenia.

Požiadavku na bojové vozidlo vydali roku 1943 a predpokladalo sa bojové využitie 25 týchto vozidiel. V marci 1944 sa však konala konferencia medzi oddelením výzbroje a veliteľstvom pozemných jednotiek, ktorá vyústila v znížení požiadavky na 5 tankov. Kompletný plán bol dodaný spoločnosti *Pacific Car and Foundry Company* v marci 1945. Aj keď sa v továrni snažili vozidlo skompletizovať čo najrýchlejšie, bol prvý trup tanku hotový až v auguste, a ako bol prvý kus schopný jazdy, vojna skončila nielen v Európe, ale už aj v Ázii. Počet vozidiel bol teda znovu znížený na 2 kusy.

Boli postavené dva prototypy. Boli testované na základniach v Aberdeene a Fort Knox až do roku 1947. V tomto roku pri skúškach na základni Yuma jednému z vozidiel začal horieť motor a bolo požiarom veľmi vážne poškodené. Tank bol vyhlásený za ďalej nepoužiteľný, bol rozobraný a predaný do šrotu. Ani druhý z prototypov nebol zaradený do služby, namiesto toho bol určený pre testy "výdrže vybavenia a súčastí na tak ťažkom vozidle". Ešte v októbri toho istého roku sa ministerstvo vojny rozhodlo zastaviť produkciu superťažkých vozidiel a projekt bol zrušený. Projekt neskôr pokračoval a vyústil v klasické ťažké tanky opatrené vežou - T29 a T30.

Nie je známe, čo sa v nasledujúcich rokoch dialo s druhým prototypom. Každopádne po 27 rokoch, roku 1974 bol nájdený v zadnej časti základne Fort Belvoir vo Virgínii medzi ďalšími zabudnutými vojenskými vozidlami a nepoužiteľnými vrakmi. Bol vystavený v Pattonovom múzeu zbraní a jazdectva a roku 2011 bol dopravený do Fort Benning v Georgii, kde je teraz k dispozícii pre návštevníkov.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku T-28 na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Americké obrnené vozidlá druhej svetovej vojny |
| --- |
| Ľahké tanky | 
* M2
* M3 Stuart
* M5 Stuart
* M22 Locust
* M24 Chaffee
* Marmon-Herrington CTLS

 |
| Stredné a ťažké tanky | 
* M2
* M3 Lee
* M4 Sherman
* M26 Pershing

 |
| Samohybné delá | 
* M7 Priest
* M8 Scott
* M12 Gun Motor Carriage
* M40 GMC
* M3 Gun Motor Carriage
* M16 Multiple Gun Motor Carriage
* M5 Gun Motor Carriage
* T34 Calliope

 |
| Stíhače tankov | 
* M10 Wolverine
* M18 Hellcat
* M36 Jackson

 |
| Obrnené polopásové vozidlá | 
* M2 Half Track Car
* M3/M5 Half Track Personnel Carrier
* M4 Mortar Carrier
* T30 Half Track

 |
| Obojživelné vozidlá | 
* Landing Vehicle Tracked
* DUKW

 |
| Obrnené automobily | 
* M8 Greyhound
* M3 Scout Car 'White'
* M20 Armored Utility Car
* T17 Deerhound / Staghound
* T18 Boarhound

 |
| Experimentálne vozidlá | 
* M38 Wolfhound
* T1/M6 Heavy Tank
* T28
* Assault Tank T14
* T29
* T30
* T20
* T7 Combat Car
* T-16
* T-3 Half Track
* T54 Gun Motor Carriage
* T40/M9 Tank Destroyer
* T-19
* 8in Howitzer Motor Carriage T84
* T92 Howitzer Motor Carriage
* Light Tank T7/Medium Tank M7
* T88 Gun Motor Carriage

 |