recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Matematické kyvadlo
**Matematické kyvadlo** je matematickým modelom kyvadla. Matematické kyvadlo je hmotný bod zavesený na tenkom dokonale pevnom vlákne zanedbateľnej hmotnosti, pričom sa zanedbáva odpor vzduchu pri pohybe kyvadla i trenie v závese a gravitačné pole sa považuje za homogénne. Matematické kyvadlo je mechanický oscilátor, ktorý po dodaní počiatočnej energie voľne kmitá. Pri malých výchylkách (do ±5°) je priebeh tohto kmitania približne harmonický, možno ho vyjadriť pomocou funkcie sínus.

Matematický opis
----------------

Na hmotný bod pôsobí len tiažová sila a ťahová sila vlákna, ktorá ho udržuje v stálej vzdialenosti od závesu. Veľkosť výslednej sily je

{\displaystyle F=mg\sin \varphi },
kde {\displaystyle g} je tiažové zrýchlenie a φ je uhol, o ktorý je vlákno vychýlené z rovnovážnej polohy.
Diferenciálna rovnica pre opis pohybu kyvadla je z 2. Newtonovho pohybového zákona

{\displaystyle {\ddot {\varphi }}=-{\frac {g}{l}}\sin \varphi },
kde {\displaystyle l} je dĺžka vlákna.
Pokiaľ je maximálna výchylka z rovnovážnej polohy {\displaystyle \varphi \_{\rm {max}}} malá, možno funkciu sínus nahradiť lineárnou funkciou

{\displaystyle \sin \varphi \approx \varphi }.
Diferenciálna rovnica má preto podstatne jednoduchší tvar

{\displaystyle {\ddot {\varphi }}+{\frac {g}{l}}\varphi =0.}
Táto rovnica má partikulárne riešenie

{\displaystyle \varphi (t)=\varphi \_{m}\cos \left({\sqrt {\frac {g}{l}}}\cdot t\right)},
kde {\displaystyle \varphi \_{m}} je počiatočná uhlová výchylka (predpokladáme nulovú počiatočnú rýchlosť, takže je to zároveň maximálna výchylka) a {\displaystyle t} je čas, čo je pohybová rovnica harmonického oscilátora s periódou

{\displaystyle T=2\pi {\sqrt {\frac {l}{g}}}}.
Periódu ovplyvňuje iba dĺžka kyvadla a tiažové zrýchlenie.

Pozri aj
--------

* Fyzikálne kyvadlo
* Torzné kyvadlo
* Kyv, kmit, Kmitanie

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Matematické kyvadlo na českej Wikipédii.*
Kolonizácia Severnej Ameriky v roku 1750
     Španielske oblasti
     Oblasti nárokované Španielskom
     Portugalské oblasti
     Francúzske oblasti
     Francúzske oblasti nárokované Britániou
     Britské oblasti
     Ruské oblasti
**Kolonizácia Severnej Ameriky** prebiehala od zhruba 16. storočia až do dôb obsadenia posledných miest patriacich domorodým obyvateľom (indiánom) v 19.storočia. V kolonizácii Severnej Ameriky sa angažovali Španieli, Angličania, Francúzi, Holanďania a v menšej miere tiež Švédi a Rusi. Geograficky sa Angličania a Francúzi sústredili predovšetkým na oblasti dnešného USA a Kanady, teda do severnejších oblastí Severnej Ameriky. Tie najsevernejšie oblasti dnešnej Aljašky boli kolonizované Ruskom, ktoré Aljašku predalo USA v roku 1868. Naopak juh dnešného USA bol celý pod kontrolou Španielska, ktoré ovládalo celú alebo väčšinu Kalifornie, Texasu, Arizony, Nového Mexika i Floridy. Dnešné Mexiko bolo dobyté španielskymi conquistadormi hneď na začiatku 16. storočia ako jedna z prvých oblastí pod európskou kontrolou na americkom kontinente vôbec.

Pozri aj
--------

* Dejiny Spojených štátov
* Dejiny Mexika
* Dejiny Kanady
* Karibik

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kolonizace Severní Ameriky na českej Wikipédii.*
peňaženka s českými korunami a kreditnými kartami
**Penaženka** je druh ochranného puzdra na peniaze a v modernej dobe aj na rôzne druhy platobných kariet, či osobných dokladov. Ide o puzdro, ktoré býva často skladacie a zatváracie.

Peňaženky sa vyskytujú v celej škále farieb, materiálov (koža, látka…) a veľkosti v závislosti na veľkosti peňazí. Existujú varianty len na drobné mince, na mince a bankovky, ale medzi najpoužívanejšie patria kombinované peňaženky s oddelenými miestami pre mince, bankovky, doklady a karty. Takéto peňaženky majú zatváraciu priehradku, do ktorej sa vkladajú mince. Vo vnútri peňaženky sa nachádzajú ďalšie priehradky, ktoré sú uspôsobené na veľkosť kreditných kariet, alebo občianskeho či vodičského preukazu.

Peňaženky sa tiež využívajú ako turistický suvenír, kde sa na jednu zo strán uvedie symbol zeme, regiónu, alebo iný významný výjav daného územia.

Dejiny
------

Prvé peňaženky sú spojené s rozvojom bankoviek, respektíve papierových peňazí, pretože pokiaľ sa používali mince, bol hlavným nástrojom pre ich osobný prenos využívaný mešec, alebo v prípade väčšieho množstva truhla.

V modernej peňaženke sa objavujú aj malé puzdrá na kreditné karty, ktoré sa objavujú prvýkrát v 50. rokoch 20. storočia.

Iné projekty
------------

CommonsWikislovník
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Peňaženka**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Peňaženka****

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Peněženka na českej Wikipédii.*
**Kallistos** (starogr. *Κάλλιστος*) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 2. storočí.

Kallistos z pamfýlskeho mesta Sidé si na 222. olympijských hrách v roku 109 vydobyl veniec víťaza v behu na jedno stadion. V Olympii boli víťazi hier korunovaní olivovým vencom zo stromu rastúceho v Diovom posvätnom okrsku, ale Kallista ocenili aj poctou celogréckeho meradla, a to tak, že 222. olympiádu nazvali jeho menom. Na olympijských hrách totiž beh na vzdialenosť jedného stadia považovali za hlavné preteky a menom víťaza tejto disciplíny sa každá olympiáda označovala.

Olympijské víťazstvo Kallista zaznamenal staroveký historik Eusebios z Kaisareie v zozname olympijských víťazov (víťazov stadiodromu od 1. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou jeho diela Kronika (starogr. *Παντοδαπὴ Ἱστορία* – *Pantodapé Historia*). Tento zoznam vyhotovoval na začiatku 4. storočia, a to hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Eusebios, *Kronika* 2,193.
2. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 363.
3. ↑  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2004. ISBN 0-203-49732-5. S. 158.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Brat
islava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.
5. ↑  Josef Šusta. *Dějepisectví*. Praha : Nákl. Historického klubu, 1933. S. 9.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Kallistonikos** (starogr. *Καλλιστόνικος*) bol grécky sochár v 4. storočí.

Kallistonikos, grécky sochár z Téb, tvoril v 4. storočí pred Kr. Cestovateľ Pausanias po návšteve Téb do svojej sprievodcovskej príručky zaznamenal, že bol spoluautorom sochárskeho diela bohyne Tyché a malého Pluta: „*Za svätyňou Ammónovou majú Tébania takzvanú veštiareň Teiresiovu, tu veštia z letu vtákov, a v blízkosti chrám bohyne Tyché. V náručí nesie malého Pluta, ako Tébania vyhlasujú. Ruky a tvár sochy vytvoril Aténčan Xenofón, ostatok domáci umelec Kallistonikos.*"

Socha bohyne s malým Plutom v náručí bola v staroveku častým námetom. Preslávenou bola socha Eirény a malého Pluta od Kéfisodota, ktorá sa zachovala v mnohých kópiách. Originál sa nachádzal na agore v Aténach.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Kallistonikos*
2. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 366.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 211.
4. ↑  *List of ancient Greek sculptors, Callistonicus*
5. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 402.
**Kallistratos** (starogr. *Καλλίστρατος*) bol grécky sochár v 2. stor. pred Kr.

Kallistratos, grécky sochár (tvoriaci z bronzu) neznámeho pôvodu (možno pochádzal z Alexandrie), patril podľa Plínia medzi umelcov činných v období 156. olympiády (156 – 153 pred Kr.), t. j. v druhej polovici 2. stor. pred Kr.

Plínius uvádza, že po 121. olympiáde (296 – 293 pred Kr.) sa odlievať z bronzu „prestalo" a po 156. olympiáde opäť toto umenie ožilo. Títo umelci vraj už nedosiahli niekdajšiu úroveň, ale aj napriek tomu vytvorili mnoho diel veľkej umeleckej hodnoty. Impulz, ktorý grécke sochárstvo dostalo, zrejme vyšiel z Ríma, pretože práve v období, ktoré označil Plínius, teda okolo roku 150 pred Kr. získalo grécke umenie na Tibere domovské práva. V tom čase, pokiaľ je známe, Metellus Achaicus povolal do Ríma prvého gréckeho architekta Hermodóra.

Kallistratos, podľa Tatiana, zhotovil sochu *Euanthé* (pravdepodobne milenku boha rieky Neila – *Níla*)

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Roderich König, Gerhard Winkler. *Metallurgie*. Berlin : Walter de Gruyter, 2013. ISBN 978-30-5006-207-5. S. 45.
2. ↑  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Kallistratos*
3. 1 2   *Handbuch der Archäologie: Bd. Die Griechische Plastik, von Georg Lippold*. München : Beck, 1950. S. 378.
4. ↑  Plínius, *Naturalis Historia*, 34, 52.
5. ↑  James I. Porter. *Classical Pasts: The Classical Traditions of Greece and Rome*. Princeton : Princeton University Press, 2021. ISBN 978-06-9122-539-5. S. 127.
6. ↑  P. Albert Kuhn. *Geschichte der Plastik*. Nordersted : BoD – Books on Demand, 2022. ISBN 978-33-6827-837-3. S. 250.
7. ↑  Tatianus Syriacus, *Oratio ad Graecos* 34.
8. ↑  Tatianus Syrus. *Tatiani Oratio ad Graecos. Theophili Antiocheni ad Autolycum*. Berlin : Walter de Gruyter, 2013. ISBN 978-31-1087-547-8. S. 65.
9. ↑  Tobias Fischer-Hansen. *Ancient Portraiture*. København : Museum Tusculanum Press, 1992. ISBN 978-87-7289-213-9. S. 53.
**Kallón** (starogr. *Κάλλων* – *Kallón*) bol olympijský víťaz v boxe dorastencov v roku 304 pred Kr.

Kallón, syn Harmodia z Élidy, zvíťazil na 119. olympijských hrách v boxe dorastencov. V Olympii sa box dorastencov zaviedol na 41. hrách v roku 616 pred Kr. a prvým víťazom tejto disciplíny bol Filótas zo Sybaridy.

Socha Kallóna stála kedysi v olympijskej Altide. Ešte v druhom storočí si ju mohol prezrieť cestovateľ a spisovateľ Pausanias, ktorý o tom uvádza: *„Pokiaľ ide o Kallóna, syna Harmodiovho, a Moschiónovho Hippomacha, pôvodom Éliďanov, ktorí premohli chlapcov v pästnom zápase, vytvoril sochu toho prvého Daippos; kto vytvoril sochu Hippomacha, to nevieme."*

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  James Lynch, *The Ancient Olympiads: 776 BC to 393 AD*
2. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,12,6.
3. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 247.
5. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 454-455.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
*Zeus zobral na seba podobu Artemis*, autor:François Boucher (1703–1770)
**Kallisto** alebo **Kallistó** alebo **Kalisto** (starogr. Καλλιστώ – *Kallistó*, latinsky *Callisto*) bola v gréckej mytológii dcéra arkádskeho kráľa Lykaóna.

Kallistó bolo najkrajšie dievča v kráľovstve a stalo sa členkou družiny bohyne lovu Artemidy. Netrvalo dlho a prejavil o ňu záujem najvyšší boh Zeus a aby ju získal, vzal na seba podobu bohyne Artemidy. Niektoré verzie gréckych mýtov však hovoria, že si ju vzal násilím.

Keď Artemis spozorovala, že Kallistó čaká dieťa, vyhnala ju zo svojej družiny a Kallistó potom osamotená porodila v lese syna Arkada. Keď sa o tom dozvedela bohyňa Héra, Diova manželka, pomstila sa za Diovu neveru tým, že Kallistó premenila na medvedicu.

Po rokoch jej syn Arkas dospel a lov sa stal jeho vášňou. Ako sa raz vybral na poľovačku do hustého lesa zazrel práve túto medvedicu, zamieril na ňu šíp, ale v poslednej chvíli zakročil Zeus, zabránil vražde matky a premenil aj Arkada na medveďa. Oboch ich potom vyzdvihol na nebeskú klenbu a premenil ich na súhvezdia *Veľkého a Malého medveďa*, ktoré dnes nazývame *Veľký a Malý voz*. Podľa inej verzie gréckych mýtov premenil Arkada na súhvezdie Vozataja (Boóta).

Odraz v umení
-------------

Tento príbeh bol obľúbeným námetom pre renesančných a barokových umelcov. 

* Tizian namaľoval dva obrazy *Artemis a Kallistó* (jeden je z roku 1559 a nachádza sa v Bridgewater House v Londýne a druhý z roku 1560 v Štátnej galérii vo Viedni
* ďalší pozoruhodný obraz Fr. Wouterse *Artemis a Kallistó* (je z polovice 17. storočia a nachádza sa v Zámockej galérii v Kroměříži.

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kallistó na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kallisto (mytológia)**
**Studenec** je potok na Hornom Pohroní, v severovýchodnej časti okresu Banská Bystrica. Je to pravostranný prítok Sopotnice, meria 2,3 km a je tokom IV. rádu. Tečie na území NAPANT-u.

Prameň
------

Tečie v južnej časti ďumbierskej časti Nízkych Tatier, pramení v geomorfologickej časti Prašivá, na juhojuhovýchodnom svahu Malej Chochule (1 718,6 m n. m.) v nadmorskej výške 1 416 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie juhovýchodným smerom, zľava priberá krátky prítok z juhovýchodného úbočia Malej Chochule, prechodne tečie juhojuhovýchodným smerom a sprava priberá krátky prítok z východojuhovýchodného svahu Prašivej. Potom sa oblúkom stáča opäť na juhovýchod a v hornej časti Sopotnickej doliny, severne od Chaty pod Javorinkou, ústi v nadmorskej výške cca 910 m n. m. do Sopotnice.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-06-30]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-06-30]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Sopotnice |
| --- |
| *Sopotnica* → *Hron* → *Dunaj* |
| 
* Javorinka
* Potôčik
* Ramžené
* **Sopotnica**
* Sopotnička
* Studenec

 |
**Kallixenos** (starogr. *Καλλίξενος*) bol grécky sochár v 2. stor. pred Kr.

Kallixenos, grécky sochár (tvoriaci z bronzu) neznámeho pôvodu, patril podľa Plínia medzi umelcov činných v období 156. olympiády (156 – 153 pred Kr.), t. j. v druhej polovici 2. stor. pred Kr.

Plínius uvádza, že po 121. olympiáde (296 – 293 pred Kr.) sa odlievať z bronzu „prestalo" a po 156. olympiáde opäť toto umenie ožilo. Títo umelci vraj už nedosiahli niekdajšiu úroveň, ale aj napriek tomu vytvorili mnoho diel veľkej umeleckej hodnoty. Impulz, ktorý grécke sochárstvo dostalo, zrejme vyšiel z Ríma, pretože práve v období, ktoré označil Plínius, teda okolo roku 150 pred Kr. získalo grécke umenie na Tibere domovské práva. V tom čase, pokiaľ je známe, Metellus Achaicus povolal do Ríma prvého gréckeho architekta Hermodóra.

Identifikácia sochára Kallixena zaznamenaného Plíniom je ale problematická. Podľa niektorých znalcov je sochár Kallixenos možno totožný so spisovateľom Kallixeinom z Rodosu (aj keď ich delia asi dve generácie).

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑   *Biographischer Index der Antike*. Berlin : Walter de Gruyter, 2012. ISBN 978-31-1095-441-8. S. 494.
2. 1 2  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Kallixenos*
3. ↑  Plínius, *Naturalis Historia*, 34, 52.
4. ↑  James I. Porter. *Classical Pasts: The Classical Traditions of Greece and Rome*. Princeton : Princeton University Press, 2021. ISBN 978-06-9122-539-5. S. 127.
5. ↑  P. Albert Kuhn. *Geschichte der Plastik*. Nordersted : BoD – Books on Demand, 2022. ISBN 978-33-6827-837-3. S. 250.
6. ↑  Callixenus Rhodius, ‎E. E. Rice, ‎Callixenus (Rhodius.). *The Grand Procession of Ptolemy Philadelphus*. Oxford : Oxford University Pess, 2013. ISBN 978-01-9814-720-6. S. 210.
7. ↑  Roderich König, Gerhard Winkler. *Metallurgie*. Berlin : Walter de Gruyter, 2013. ISBN 978-30-5006-207-5. S. 152.
Súradnice: 29°59′35″S 30°58′12″V﻿ / ﻿29,99306°S 30,97000°V﻿ / 29.99306; 30.97000

**Madínat as-Sádis min Uktúbar** (arab. مدينة السادس من أكتوبر‎, v egyptskej výslovnosti: *es-Sádis min Októbar* alebo iba *Sitt Októbar*, v doslovnom (neoficiálnom) slovenskom preklade: *Mesto 6. októbra*) je mesto vybudované v púšti asi 32 km juhozápadne od centra Káhiry, v provincii Gíza.

Bolo založené v roku 1979 a pomenované podľa dňa, kedy egyptská armáda prekročila Bar Levovu líniu. Má okolo pol milióna obyvateľov, plánuje sa rozšírenie až na tri milióny. Mesto je dôležitým centrom automobilového priemyslu, nachádza sa tu sedem súkromných vysokých škôl, veľké nákupné centrum *Múl al- 'Arab* a sídlo Konfederácie afrického futbalu.

Referencie
----------

1. ↑

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Madínat as-Sádis min Uktúbar**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Město 6. října na českej Wikipédii.*
**BAe 146** je komerčné lietadlo strednej veľkosti, ktoré vyrábala v Spojenom kráľovstve firma British Aerospace (neskôr sa stala súčasťou BAE Systems). Produkcia prebiehala medzi rokmi 1983 až 2002. Výroba vylepšenej verzie známej ako **Avro RJ** sa začala v roku 1992. Nasledujúca verzia **Avro RJX**, ktorá bola ohlásená v roku 1997, disponovala novými motormi, ale do ukončenia výroby (koniec roku 2001), boli vyrobené len dva prototypy a jeden sériový stroj. S 387 vyrobenými lietadlami sa program Avro RJ / BAe 146 stal najúspešnejším britským programom civilných prúdových lietadiel.

BAe 146 / Avro RJ je hornoplošník s chvostovými plochami v tvare T. Má štyri dvojprúdové motory zavesené na pylónoch pod krídlami a trojkolesový zaťahovací podvozok. Lietadlo má veľmi tichú prevádzku a bolo uvedené na trh pod názvom **Whisperjet**. Široké uplatnenie nachádza predovšetkým na malých mestských letiskách. Jeho primárna úloha spočíva v regionálnych letoch a letoch na krátke vzdialenosti. BAe 146 / Avro RJ používajú európske aerolinky, ako napríklad Brussels Airlines, Swiss International Air Lines a Lufthansa.

BAe 146 existuje vo verziách 100, 200 a 300, zatiaľ čo ekvivalenty Avro RJ sa označujú ako RJ70, RJ85 a RJ100.

Špecifikácie (BAe 146-200)
--------------------------

Interiér lietadla Avro RJ85 spoločnosti CityJet
### Technické údaje

* **Posádka:** 2 piloti a 2 alebo 3 letušky
* **Kapacita:** 82–112 cestujúcich
* **Dĺžka:** 28,60 m
* **Rozpätie:** 26,21 m
* **Výška:** 8,59 m
* **Plocha krídel:** 77,30 m²
* **Hmotnosť prázdneho lietadla:** 23 897 kg
* **Maximálna vzletová hmotnosť:** 42 184 kg
* **Pohonná jednotka:** 4 × dvojprúdový motor Textron Lycoming ALF 502R-5, každý s ťahom 31,0 kN

### Výkony

* **Cestovná rýchlosť:** 801 km/h (vo výške 8 840 m)
* **Dolet:** 2 909 km

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **BAe 146**

Externé odkazy
--------------

* BAe 146 a Avro RJ na stránkach výrobcu

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku BAe 146 na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál letectvo |
**Smr(i)ti** (-sanskritský kmeň; písmom dévanágarí: स्मृति - *smriti*/iný prepis *smrti* - doslova „to, čo je pamätané") alebo **smr(i)tih** (-sanskritský nominatív) sú texty v hinduizme, ktoré predstavujú zapamätané božie slovo, o ktorom referovali (autormi boli) ľudia. Ich opakom sú šruti, teda védy.

Patrí sem napríklad staroindický epos *Mahábhárata*, označovaný aj ako „piata véda", alebo *Rámájana*, ktorá sa zaraďuje medzi Itihásy (historické spisy). *Bhagavad gítá* je súčasťou Mahábháraty. K  smriti patrí aj:

* *Ajurvéda* (veda o vede a zdraví), náleží Rigvéde;
* *Dhanurvéda* (o bojovom znalectve), náleží Jadžurvéde;
* *Gándharvavéda* (o umení a hudbe), náleží Sámavéde;
* *Arthašástra* (veda o politike a ekonomike).

Iné významné knihy zo smrti sú purány, tzv. staré rozprávania. Ich počet rôzne denominácie uvádzajú rozdielne a patria k nim aj tzv. upapurány (upa znamená vedľa), ktorých počet sa líši v závislosti od tej-ktorej denominácie. Všeobecne však literatúra uvádza 18 hlavných purán a 18 upapurán.

Zdroj
-----

* presun z článku hinduizmus
| Číslica | BCD8421 | Excess-3 | BCD2421 | BCD 84−2−1 | IBM 702 IBM 705IBM 7080 IBM 14018421 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 0 | 0000 | 0011 | 0000 | 0000 | 1010 |
| 1 | 0001 | 0100 | 0001 | 0111 | 0001 |
| 2 | 0010 | 0101 | 0010 | 0110 | 0010 |
| 3 | 0011 | 0110 | 0011 | 0101 | 0011 |
| 4 | 0100 | 0111 | 0100 | 0100 | 0100 |
| 5 | 0101 | 1000 | 1011 | 1011 | 0101 |
| 6 | 0110 | 1001 | 1100 | 1010 | 0110 |
| 7 | 0111 | 1010 | 1101 | 1001 | 0111 |
| 8 | 1000 | 1011 | 1110 | 1000 | 1000 |
| 9 | 1001 | 1100 | 1111 | 1111 | 1001 |
|

7-segmentový zobrazovač
**Kód BCD** (*Binary Coded Decimal*) je jedným z najčastejšie používaných kódov na reprezentovanie desiatkových čísel. Pri tomto kóde je každá desiatková číslica zakódovaná pomocou štyroch bitov, tak ako to znázoňuje nasledujúca tabuľka. 

Tento kód kvôli rôznym výhodám či nevýhodám bol rôzne modifikovaný. Boli pozmenené váhové stavy jednotlivých bitov kódu, preto sa začali tieto váhy dopisovať za označenie kódu BCD. Klasickému kódu prislúcha kód 8421, kde prvý bit sprava má váhu čísla 1, druhý váhu čísla 2, tretí váhu čísla 4 a posledný váhu čísla 8. Napríklad číslo BCD 8421 kóde 0111 predstavuje číslicu 7 (**8**×0 + **4**×1 + **2**×1 + **1**×1). Známe sú tiež kódy BCD 2421, BCD 84-2-1 alebo kód BCD 8421 firmy IBM, ktorý nulu kódoval bitmi 1010.

Toto kódovanie umožňuje uložiť dve číslice do jedného bajtu alebo zvyšné štyri bity vyplniť nulami tak ako je to definované v kóde EBCDI, čí štvorbajtím 0011 ako definuje kód ASCII. Konverzia takto kódovaných čísel do všetkých systémov (vrátane systémov používajúcich kódovanie UNICODE) je triviálna. 

Kód sa výborne hodí na zobrazovanie číslic v digitálnych prístrojoch, ktoré zobrazujú číselné hodnoty pomocou tzv. sedem segmentového displeja.
**BBCode** (skratka z *Bulletin Board Code* - anglicky doslova kód násteniek, resp. online diskusií) je značkovací jazyk používaný pre formátovanie príspevkov na veľkej väčšine online diskusných fór. Značky sú uzatvárané do hranatých zátvoriek a po odoslaní príspevku sú transformované na jazyk, ktorému internetový prehliadač rozumie (tj. HTML).

*Bulletin Board Code* bol navrhnutý k poskytovaniu bezpečnejších, jednoduchších a obmedzenejších možností formátovania príspevkov. Predtým mnoho diskusných fór dovoľovalo vkladať HTML kód, ktorý mohol narušiť alebo pozmeniť vzhľad stránky alebo spúšťať rôzne JavaScripty.

Príklady BBCode
---------------

Toto sú najčastejšie používané BBCode značky

* `[b]` a `[/b]` - **tučný text**
* `[i]` a `[/i]` - *kurzíva*
* `[u]` a `[/u]` - podčiarknutý text
* `[img]` a `[/img]` - obrázok
* `[url]` a `[/url]` nebo `[url=<vložený odkaz>]popis odkazu[/url]` - hypertextový odkaz
* `[code]` a `[/code]` - strojopis

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku BBCode na českej Wikipédii.*
**E65 - E68: TUČNOTA A INÁ NADMERNÁ VÝŽIVA** patria do IV. kapitoly MKCH-10 - Choroby žliaz s vnútorným vylučovaním, výživy a premeny látok (MKCH-10, E00 - E90).

**E65 - LOKALIZOVANÁ ADIPOZITA**
  
Tukový vankúš

**E66 - TUČNOTA - OBEZITA**
  
Nezahŕňa:

* adipozogenitálnu dystrofiu (E23.6)
* lipomatózu
	+ NS (E88.2)
	+ bolestivú (Dercumovu) (E88.2)
* Praderov-Williho syndróm (Q87.1)

E66.0 - Tučnota zavinená hyperalimentáciou
E66.1 - Tučnota zavinená chemickými látkami
Podľa potreby použite doplnkový kód vonkajších príčin (XX. kapitola) na identifikovanie lieku.
E66.2 - Extrémna tučnota s mechúrikovou hypoventiláciou
Pickwickovský syndróm
E66.8 - Iná tučnota
Patologická tučnota
E66.9 - Nešpecifikovaná tučnota
Jednoduchá tučnota NS
**E67 - INÁ NADMERNÁ VÝŽIVA**
  
Nezahŕňa:

* hyperalimentáciu NS (R63.2)
* následky hyperalimentácie (E68)

E67.0 - Hypervitaminóza A
E67.1 - Hyperkarotenémia
E67.2 - Megavitamínový B6 syndróm
E67.3 - Hypervitaminóza D
E67.8 - Iná špecifikovaná nadmerná výživa
**E68 - NÁSLEDKY NADMERNEJ VÝŽIVY**

Zdroj
-----

* Národné centrum zdravotníckych informácií
Fairbanks
Poloha na Aljaške
**Fairbanks** je druhé najväčšie mesto Aljašky, ekonomické a správne centrum vnútrozemia. Žije tu 31 324 obyvateľov (2005). 

Leží na rieke Chena, pri sútoku s riekou Tanana. Mesto je konečnou stanicou Aljašskej železnice (dokončená 1923), Richardson Highway je napojená na Alaska Highway (dokončená 1942). Fairbanks je centrom rozsiahleho výskumu nerastného bohatstva, bolo tu i stavebné riaditeľstvo pri stavbe aljašského ropovodu (dokončený 1977), vedúceho z Prudhoe Bay do Valdezu. Sídli tu aj Aljašská univerzita a ďalšie vedecké inštitúcie. Neďaleko leží základňa US letectva. Sídlo bolo založené v roku 1902 s objavením zlata, ako ťažobný tábor. V roku 1903 sa stalo mestom. Pomenované bolo po viceprezidentovi Spojených štátov (1905 – 1909) Charlesovi W. Fairbanksovi.

V meste žije 73 % belochov, 13 % černochov, 9 % pôvodných obyvateľov, 3 % aziatov.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Fairbanks**

Súradnice: 64°50′37″S 147°43′23″Z﻿ / ﻿64,843611°S 147,723056°Z﻿ / 64.843611; -147.723056

| * z
* d
* u
Aljaška |
| --- |
| Hlavné mesto – Juneau |
| Regióny | 
* Aleuty
* Arktická Aljaška
* Aljašský buš
* Vnútorná Aljaška
* Polostrov Kenai
* Mat‑Su Valley
* North Slope
* Panhandle
* Polostrov Seward
* Južná stredná Aljaška
* Juhozápadná Aljaška
* Tanana Valley
* Delta Yukonu a Kuskokwimu

 | Vlajka Aljašky |
| Najväčšie mestá | 
* Anchorage
* Barrow
* Bethel
* Dillingham
* Fairbanks
* Homer
* Juneau
* Kenai
* Ketchikan
* Kodiak
* Kotzebue
* Nome
* Palmer
* Petersburg
* Seward
* Sitka
* Unalaska
* Valdez
* Wasilla

 |
| Samosprávne obvody | 
* Aleutians East
* Anchorage
* Bristol Bay
* Denali
* Fairbanks North Star
* Haines
* Juneau
* Kenai Peninsula
* Ketchikan Gateway
* Kodiak Island
* Lake and Peninsula
* Matanuska‑Susitna
* North Slope
* Northwest Arctic
* Sitka
* Yakutat

 |
| Štatistické oblasti | 
* Aleutians West
* Bethel
* Dillingham
* Nome
* Prince of Wales‑Outer Ketchikan
* Skagway‑Hoonah‑Angoon
* Southeast Fairbanks
* Valdez‑Cordova
* Wade Hampton
* Wrangell‑Petersburg
* Yukon‑Koyukuk

 |
**Ján Stanislav** (\* 13. jún 1942, Budatínska Lehota, dnes časť Kysuckého Nového Mesta) je slovenský múzejník.

Životopis
---------

V roku 1966 absolvoval vysokoškolské štúdium, odbor slovenský jazyk - dejepis a v roku 1975 postgraduálne štúdium na Pedagogickej fakulte v Banskej Bystrici, roku 1984 PaedDr. roku 1994 CSc. Pôsobil ako samostatný odborný pracovník v Múzeu SNP v Liptovských Revúcach (1978-1988) a ako historik v Historickom ústave SAV v Bratislave (1998-1995). Od roku 1995 je riaditeľom Múzea SNP v Banskej Bystrici. Spracoval koncepciu Múzea SNP za roky 1995-2000, rozšírenú koncepciu a špecifikáciu Múzea SNP pre 21. storočie a scenár pre expozíciu Múzea SNP v Banskej Bystrici. V roku 1979-1995 bol predsedom pobočky Slovenskej historickej spoločnosti. Je autorom historických publikácií, štúdií v odborných zborníkoch, článkov v časopisoch, spracoval posudky historických prác. Je autorom scenárov dokumentárnych filmov.

Dielo
-----

* Fašistické represálie na Slovensku, Bratislava roku 1982, 2. preprac. a dopl. vyd. 1990
* Letectvo v prípravách na ozbrojené vystúpenie a jeho účasť v SNP, Bratislava roku 1996

Literatúra
----------

* Kto bol kto v Banskej Bystrici v roku 2001

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * GND: 1031922377
* ISNI: 0000 0000 5563 188X
* LCCN: no97025918
* NK ČR: mzk2006337001
* VIAF: 4533417
* WorldCat: lccn-no97025918
**Bohuslav Timotej Ignác Nosák-Nezabudov** (\* 3. február 1818, Tisovec – † 5. apríl 1877, Sabinov) bol redaktor Slovenských národných novín.

Evanjelický kňaz, notár, romantický básnik, prekladateľ, publicista, redaktor, autor historických próz a cestopisov. Narodil sa 3. februára 1818 v malohontskom Tisovci do učiteľskej rodiny Andreja Nosáka a jeho manželky Márie rodenej Kováčovej. Do školy chodil v Čiernej Lehote. Študoval na gymnáziu v Dobšinej, na lýceu v Levoči, teológiu v Bratislave, kňazské skúšky skladal u P. Jozefiho. Bol považovaný za najlepšieho redaktora novín hneď po Ľudovítovi Štúrovi.

Patril v Levoči medzi najhorlivejších členov a funkcionárov tamojšieho študentského Ústavu československého, založeného roku 1837 profesorom Michalom Hlaváčkom. Už ako študent levočského lýcea bol prispievateľom Kuzmányho Hronky a pražských Květov a Včely. Jeho básnické príspevky nájdeme v almanachu levočských študentov v Jitřenke (1840).

Počas svojich štúdií na ev. lýceu v Bratislave od roku 1838 bol jedným z najhorlivejších stúpencov Ľudovíta Štúra. Ako člena cestovateľského spolku ho vyslali počiatkom štyridsiatych rokov na Zakarpatskú Ukrajinu, o ktorej uverejnil okrem iného v Orle tatranskom (1845 – 1846) bystrú a hodnotnú reportáž *Listy z neznámej zeme*. Roku 1842 sa zúčastnil vydania prvého ročníka Hurbanovej Nitry.

Istý čas pobudol ako ev. kaplán v Liptovskom Mikuláši a potom v Pešti. Odtiaľto písal roku 1844 Stankovi Vrazovi do Záhrebu a rokoval s ním o svojom odchode k južným Slovanom, čo sa však nakoniec neuskutočnilo.

Nosák bol veľmi vzdelaným človekom. Ovládal viacero rečí. Jeho bohatá prekladateľská činnosť po revolúcii svedčí, že v redakcii bol Štúrovi platným pomocníkom. Písal básne, povesti, literárne kritiky a prekladal zo zahraničných literatúr. Prispieval do Nitry, Orla tatranského, Slovenských národných novín, Priateľa ľudu, slovom pracoval na všetky strany.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bohuslav Nosák**

 Externé odkazy
---------------

* Záznam o narodení a krste v matrike – evanjelická farnosť v Tisovci; pokrstený ako Timotheus Ignatius Noszak
* Záznam o úmrtí – záznam číslo 11
* *Databáza autorít SNK* [online]. Slovenská národná knižnica, [cit. 2022-04-12]. Dostupné online.
* *Bohuslav Nosák-Nezabudov (1818-1877)* [online]. , [cit. 2022-04-12]. Dostupné online.
* JURČIŠINOVÁ, Nadežda. *Pôsobenie bratov Nosákovcov v Šariši* [online]. Prešovská univerzita v Prešove, 2017, [cit. 2022-04-12]. Dostupné online.
* TICHÝ, František. *Bohuš Nosák a Podkarpatskí Rusíni* [online]. Sborník Matice slovenskej, [cit. 2022-04-12]. Dostupné online.

Autoritné údaje: * GND: 141319992
* ISNI: 0000 0000 7890 5548
* LCCN: n83215768
* NK ČR: mzk2003183829
* SNK: 162192
* VIAF: 53073226
* WorldCat: lccn-n83215768
**Kalif** [podľa PSP] alebo **chalífa** (arab. خليفة) [v niektorých odborných textoch], doslova *následník Proroka*, je titul, ktorý používali moslimskí vládcovia.

Prvý kalif
----------

Sunniti a šiiti sa rozchádzajú v názore na to, kto bol prvý kalif islamu. Podľa sunnitskej tradície bol prvým kalifom Abú Bakr as-Siddík, svokor Proroka Mohameda, ktorý bol zvolený za vodcu v roku 632.
Podľa šiitskej tradície sa mal prvým kalifom stať Mohammadov bratranec a zať Alí ibn Abí Tálib, pretože bol pokrvným príbuzným Proroka.

Kalifské dynastie
-----------------

Medzi dôležité kalifské dynastie patria:

* Umajjovci z Damasku (661 – 750),
* Abbásovci z Bagdadu (750 – 1258), neskôr z Káhiry (pod kontrolou Mamlúkov; 1260 – 1517),
* Šiitskí Fátimovci zo Severnej Afriky a Egypta (nie sú všeobecne akceptovaní; 909 – 1171)
* Umajjovskí emirovia z Cordóby v Španielsku, (nie sú všeobecne akceptovaní; 929 – 1031)
* Almohádovci v severnej Afrike a Španielsku (nie sú všeobecne akceptovaní; 1145 – 1269)
* Osmani z Carihradu (Istanbul) (1453 – 1924)

Iné projekty
------------

CommonsWikislovník
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kalif**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Kalif****
**Ján Stražan** (Sťažan, Stažan, Strážan) (\* 1856, Teplička nad Váhom – † 15. september 1939, Trnava) bol ľudový bábkár.

Životopis
---------

Zakladateľ slovenského ľudového bábkarstva. Majiteľ kočovného, tzv. Stražanovho divadla, tiež Veľké Gašparkove divadlo. Súbor mal asi 200 bábok. Uvádzal a upravoval hry z klasického repertoáru čes. ľudových bábkárov, slovenské a české celovečerné hry. Usporadúval predstavenia v Trenčianskej, Liptovskej, Turčianskej, Zvolenskej a Nitrianskej župe. Najdlhšie hrával v Banskej Bystrici, na zimu sa spravidla usadzoval s rodinou v Banskej Bystrici-Radvani a v Hybiach. Novinkou jeho predstavení bolo, že pred začiatkom predstavenia vystupovali jeho deti so slovenskými vlasteneckými básničkami. Jeho posledné bábky sú uložené v Etnografickom ústave SNM v Martine.

Literatúra
----------

* *Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000*
* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * NK ČR: xx0256632
* VIAF: 7859161514258870750004
**Ján Sloboda** (\* 5. máj 1913, Girard - † 3. jún 1986, Banská Bystrica) bol redaktor, osvetový pracovník, kultúrny pracovník, protifašistický bojovník.

Rodina
------

* otec Ján Sloboda
* matka Mária rod. Zvadová

Životopis
---------

Študoval na Učiteľskom ústave v Lučenci, kde roku 1934 maturoval. Povolaním pedagóg, v roku 1944-1945 priamy účastník SNP. Veliteľ strážneho oddelenia Posádkového veliteľstva č. 1 v Banskej Bystrici (august 1944), po vypuknutí SNP veliteľ 
dôstojníckej policajnej hliadky v Banskej Bystrici. Prispieval článkami a veršami do povstaleckého periodika Bojovník, spolupracovník Slobodného slovenského vysielača v Banskej Bystrici. Inšpektor školstva a osvety na ONV a KNV v Banskej Bystrici, účastník 1. zjazdu umeleckých a vedeckých pracovníkov Slovenska v Banskej Bystrici (1945). Vedúci redaktor a zástupca šéfredaktora vydavateľstva Obzor v Bratislave. Recitátor, spevák, propagátor ľudovej slovesnosti. Zostavovateľ regionálnych populárnonáučných publikácií, príručiek, metodických listov, bibliografií. Autor budovateľských veršov, článkov o kultúrnej politike a osvetovej práci.

Ocenenie
--------

* Roku 1945 vyznamenaný Radom SNP II. tr.; roku 1971 zaslúžilý pracovník kultúry

Dielo
-----

* zostavovateľ a spoluautor (výber): Pamätník SNP, Banská Bystrica roku 1948
* Piesne našej jari, Bratislava roku 1953
* Veľká Morava a naša doba, Bratislava roku 1963
* Jozef Miloslav Hurban-vzdelávateľ ľudu, Bratislava roku 1967
* Na vlastný čas sa odvolaj!, Bratislava roku 1970
* Slovenská jar, Bratislava roku 1971
* Spoločná cesta, Martin roku 1978
* Novohrad, Martin roku 1985

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * BnF: 14532929w
* ISNI: 0000 0004 3505 2388
* LCCN: n87130998
* NK ČR: mzk2002145009
* SNK: 164659
* VIAF: 32233737
* WorldCat: lccn-n87130998
**Európé** alebo **Európa** (starogr. *Εὐρώπη* – *Európé*) je v gréckej mytológii manželka líbyjského kráľa Danaa.

Európé bola manželka líbyjského kráľa Danaa a matka jeho dcér, Automaty, Amymóny, Agaue a Skaie. Danaos mal päťdesiat dcér, ktoré mal so svojimi manželkami, alebo družkami. O dcéry Danaa sa uchádzalo päťdesiat synov jeho brata Aigypta, ktorý vládol v susednom Egypte. Keďže Danaos so svadbou nesúhlasil, Aigyptos mu vypovedal vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.

Keď sa potom chystala hromadná svadba, Danaos dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem Hyperméstry, otca poslúchli všetky a bohovia ich za tento hrozný skutok odsúdili na večný trest nosiť v podsvetí do deravého suda vodu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4 5  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,1,5.
2. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 32.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 314.
**Ján Stejskal** (\* 22. júl 1914, Lednické Rovne - † 1. január 1975, Banská Bystrica, pochovaný v Hnúšti) bol dôstojník, protifašistický bojovník.

Rodina
------

* otec Karol Stejskal
* matka Anna rod. Kobylanská

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Trenčíne, roku 1934 maturoval, roku 1939 absolvoval Vojenskú akadémiu v Hraniciach na Morave, roku 1944 Vysokú vojnovú školu v Bratislave. Od roku 1938 príslušník slovenskej armády a ČSĽA. Účastník protifašistického hnutia, zúčastnil sa na príprave SNP. Po vypuknutí Povstania prešiel so skupinou dôstojníkov na povstalecké územie, v decembri 1944 nastal zvrat - Stejskal vstúpil do pohotovostných oddielov Hlinkovej gardy. Stal sa veliteľom jednej z poľných rôt HG, neskôr velil práporu. Na konci vojny jeho jednotky nasadili proti Červenej armáde. V marci 1946 ho za činnosť v garde prepustili do zálohy. O rok ho znovu povolali a nasadili do bojov s ukrajinskými nacionalistami, tzv. banderovcami. V roku 1952 Stejskala definitívne prepustili z armády, zvyšok života pracoval ako robotník, neskôr normovač a majster v Hačave.

Ocenenie
--------

* Roku 1947 vyznamenaný Čs. vojnovým krížom 1939

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Európsky konvent**, niekedy nazývaný **Konvent o budúcnosti Európy**, bol orgánom zriadeným Európskou radou v decembri roku 2001 ako výsledok Laekenskej deklarácie. Jeho cieľom bolo vytvoriť návrh ústavy Európskej únie, ktorý by Rada ministrov finalizovala a prijala. Konvent skončil svoju prácu v júli 2003 s Návrhom zmluvy ustanovujúcej ústavu pre Európu.

Začiatky v Nice
---------------

Konvent má svoj začiatok na summite Európskej rady v Nice, ktorá sa uskutočnila v decembri roku 2000. Toto stretnutie chcelo dosiahnuť dohodu na procese revízie existujúcich zmlúv, na ktorých je Európska únia založená, ako predohru k rozšíreniu. Vytvoril sa konsenzus o potrebe začať „širokú a hlbokú debatu" o budúcnosti EÚ a v dôsledku toho Rada prijala deklaráciu o budúcnosti Únie, ktorá bola pripojená k Zmluve z Nice. Bolo zamýšľané začať tento proces fázou otvorenej diskusie, predtým ako sa Európska rada stretne v Laekene nasledujúci rok, keď sa objavila lepšia myšlienka o tom, čo je nutné.

Deklarácia prijatá v Nice určila štyri hlavné témy, ktoré mali byť adresované: 

* Ako dosiahnuť presnejšie rozdelenie právomocí medzi Európskou úniou a jej členskými štátmi, v súlade s princípom subsidiarity.
* Štatút Charty základných práv prehlásenej v Nice.
* Ako zjednodušiť existujúce zmluvy, tak aby sa vyjasnil ich význam.
* Úloha národných parlamentov v Európskej únii.

Laekenská deklarácia
--------------------

V decembri roku 2001, na stretnutí Európskej rady v Laekene, bola prijatá nová deklarácia, zaväzujúca EÚ k väčšej demokracii, transparentnosti a efektívnosti, a ujasnila proces, ktorým by sa mohlo dospieť k ústave. Malo sa to dosiahnuť konventom, ktorý mali tvoriť hlavné záujmové skupiny (stakeholders), aby sa preskúmali otázky o budúcom smerovaní EÚ. Mal vytvoriť „koncový dokument", ktorého názov sa rýchlo zmenil na návrh ústavy, na odovzdanie Medzivládnej konferencii naplánovanej na rok 2004, ktorá by finalizovala túto novú zmluvu.

Práca konventu
--------------

Európsky konvent bol zložený zo 105 členov a predsedal mu bývalý francúzsky prezident Valéry Giscard d’Estaing. Jeho členmi boli poslanci z národných parlamentov členských štátov a kandidátskych krajín, poslanci z Európskeho parlamentu, zástupcovia Európskej komisie a zástupcovia hláv štátov a vlád. Konvent sa stretol po prvýkrát vo februári 2002 a potom sa schádzal na plenárnom zasadaní raz alebo dvakrát do mesiaca. Rokoval verejne v budove Európskeho parlamentu v Bruseli.
Súradnice: 37°59′00″S 21°42′V﻿ / ﻿37,98333°S 21,700°V﻿ / 37.98333; 21.700

**Kalentzi** (novogr. Καλέντζι – Kalentzi [vyslov: kalendzi]) je horská dedina v Grécku, v kraji Achája na Peloponéze. Od roku 2011 je súčasťou obce Erymanthos. Žije tu 657 obyvateľov (2001). Je predovšetkým známa tým, že odtiaľto pochádza politická dynastia Papandreu, z ktorej pochádza aj bývalý grécky premiér Jeorjos Papandreu (mladší) (2009 – 2011).

Dejiny
------

Prvýkrát bola osídlená v 12. storočí, kedy sa tu usadili rodiny z okolitého územia a z tejto doby pochádza aj najstarší kostol. Meno *Kalentzi* pochádza od albánskej aristokratickej rodiny, ktorá tu istú dobu po páde Byzancie sídlila, avšak obyvatelia dediny vždy rozprávali po grécky. Počas tureckej nadvlády sa tu usadili Gréci z Epiru, Trikaly (rodina Kakodimeos) a z Konštantinopolu (rodina Ikonomu) a neskôr mnohé rodiny z okolitého peloponézskeho prostredia. Počas gréckej vojny za nezávislosť mnohí obyvatelia dediny finančne dopomáhali povstaniu.

Významné rodiny
---------------

Z Kalentzi pochádzajú významné politické osobnosti Grécka:

* Rodina Stavropulu-Papandreu – Politická rodina z ktorej pochádza bývalý premiér Jeorjos Papandreu, pričom jeho otec a starý otec boli tiež premiéri Grécka. Významný člen bol aj Nikos Papandreu, revolucionár za oslobodenie Macedónie začiatkom 20. storočia.
* Rodina Balasi-Balasopulu – Rodina pôvodom z Epiru, známy bol Balasis Balasopulos, finančný darca vo vojne za nezávislosť.
* Rodina Katsifaras – Z tejto rodiny pochádza politik strany PASOK Apostolos Katsifaras.
**Chata pod Chlebom**  (1 423 m n. m.) je najvyššie položená turistická horská chata v Malej Fatre s celoročnou prevádzkou.

Prvé zmienky o Chate pod Chlebom sú známe z obdobia Slovenského štátu. V roku 1945 bola vypálená ustupujúcimi nemeckými vojakmi. Neskôr bola na pôvodných základoch obnovená, ale 12. apríla 1982 opäť vyhorela. Súčasná chata je postavená na mieste hospodárskej budovy bývalej chaty.

Na chate je možnosť ubytovania a stravovania. Z okolia je výborný výhľad. Každá izba v chate má svoje meno podľa výhľadu z jej okna: Magura, Chleb, Kriváň. V blízkosti sa nachádzajú viaceré lyžiarske vleky (známy svah Generál).

Prístup
-------

Chata je dobre prístupná od vrcholu sedačkovej lanovky od Chaty Vrátna po zelenej turistickej značke. Dá sa k nej dostať aj po žltej značke od vrcholu Hromové na hlavnom hrebeni Krivánskej Malej Fatry. Z Turčianskej kotliny je prístupná po zelenej značke od autokempingu Trusalová alebo po modrej značke zo Šútova. Asi 30 minút od chaty sú Mojžišove pramene a 1:30 hod. 38 m vysoký Šútovský vodopád.

Pozri aj
--------

* Chleb

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chata pod Chlebom**

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej mape
Súradnice: 59°58′00″S 10°40′00″V﻿ / ﻿59,966667°S 10,666667°V﻿ / 59.966667; 10.666667

**Holmenkollen** je severozápadné predmestie nórskeho hlavného mesta Oslo. Nachádza sa v mestskom obvode Vestre Aker, s nadmorskou výškou 371 metrov nad morom je najvyššie položenou časťou nórskej metropoly. Hollmenkollen je známy ako stredisko zimných športov.

Vďaka blízkosti prírody aj veľkomesta je Holmenkollen vyhľadávanou rezidentnou oblasťou. Nachádza sa tam vila *Kongsseteren*, v ktorej trávi zimné prázdniny nórska kráľovská rodina. Holmenkollen je dobre dostupný vďaka rovnomennej stanici metra. Významnou historickou pamiatkou bola drevená kaplnka z roku 1903, ktorú v auguste 1992 spálil Varg Vikernes. O štyri roky neskôr, v roku 1996, bola postavená jej súčasná replika.

Lyžiarske stredisko
-------------------

Hlavnou miestnou atrakciou je lyžiarsky areál Národná aréna Holmenkollen so skokanským mostíkom Holmenkollbakken. Pôvodný mostík pochádzal z roku 1892, v roku 2010 bol však na jeho mieste postavený nový s kritickým bodom HS 134 m. Konali sa tam súťaže olympiády 1952, majstrovstvá sveta v klasickom lyžovaní 1930, 1966, 1982 a 2011 a majstrovstvá sveta v biatlone 1986, 1990, 1999, 2000 a 2002. Pravidelne sa tam konajú preteky svetového pohára v biatlone.

Každoročný Holmenkollen Ski Festival je súčasťou svetového pohára bežcov a skokanov. V roku 1923 bolo založené miestne lyžiarske múzeum, najstaršie na svete.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Holmenkollen**
* Holmenkollen cestovný sprievodca z Wikivoyage

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne internetové stránky (po nórsky a po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Holmenkollen na českej Wikipédii.*
Kalifornský králik
**Kalifornský králik**, niekedy nazvaný aj **kalifornský biely králik** (angl. Californian rabbit) je populárne americké masové plemeno králika. Na Slovensku ide o jedno z najčastejšie chovaných masových plemien, vo svete sa dokonca ide o druhé najchovanejšie plemeno (na prvej priečke sa drží Novozélandský biely králik).

História
--------

História kalifornských králikov nie je príliš dlhá; ich šľachtenie začalo pravdepodobne na začiatku 20. rokov 20. storočia a stál za ním chovateľ králikov George West. George West žil v južnej Kalifornii, podľa ktorej bolo toto plemeno následne pomenované, a jeho cieľom bolo získať králika so šťavnatým mäsom a kvalitnou kožušinou. K jeho vyšľachteniu West využil činčily, ruského králika, novozélandského bieleho a himalájskeho králika. V roku 1928 bolo plemeno po prvýkrát vystavené, ale príliš sa medzi chovateľmi neuchytilo. V roku 1946 bol založený prvý chovateľský klub a do Európy, konkrétne do Anglicka, bol prvý jedinec dovezený v roku 1958.

Vzhľad
------

Telo kalifornského králika je pomerne zavalité, dobre osvalnené, s výraznou širokou hruďou. Hlava je dobre tvarovaná, vzpriamená. Krk krátky, harmonicky napojený na až neprimerane dlhy chrbát. Uši dobre nasadené na hlavne, pomerne ťažké a vedené priamo nahor. Oči jasné, živé, väčšinou ružovej až červenej farby. Farba pazúrov býva tmavo rohovitá až čierna. Srsť s hustou podsadou je dlhá asi 3 cm, je lesklá a na dotyk hladká. Farba nosu, nôh, uší, chvosta by mala byť čo najtmavšia. Chvost rovný a vzpriamený. Hmotnosť králikov v dospelosti sa pohybuje od 3,5 do 5 kg, samice sú väčšinou mierne ľahšie než samci.

Referencie
----------

1. 1 2   *Kalifornský králík* [online]. www.jsemkutil.cz, 2014-02-28, [cit. 2015-12-25]. Dostupné online.
2. 1 2   *Historie* [online]. www.kalifornskykralik.websnadnocz, [cit. 2015-12-25]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kalifornský králik**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kalifornsky králik na neurčenej Wikipédii.*
**Boris Jefimovič Nemcov** (rus. Борис Ефимович Немцов, \* 9. október 1959, Soči – † 27. február 2015, Moskva) bol ruský liberálny politik, kritik prezidenta Vladimira Putina. V rokoch 1997 – 1998, v čase prezidentovania Borisa Jeľcina, zastával funkciu vicepremiéra krajiny. Pôvodným povolaním bol matematik a fyzik.

V rokoch 2007 až 2011 bol kvôli účasti na protestoch trikrát zatknutý. V jednom z prípadov bol odsúdený na 15 dní väzenia, čo odsúdili americkí senátori John McCain a Joe Lieberman. Organizácia Amnesty International ho vtedy označila za väzňa svedomia. 

V roku 2010 sa stal jedným z prvých signatárov opozičnej kampane s názvom *Putin musí odísť*.

V čase príprav ZOH v Soči zverejnil správu s názvom *Zimná olympiáda v subtrópoch*, ktorá sa zaoberala vysokou cenou nových olympijských objektov a nízkou kvalitou ich prevedenia. Nemcov uviedol, že hry budú stáť viac ako 50 miliárd dolárov, pričom až 60 percent z nich bude rozkradnutých.

27. februára 2015 ho v centre Moskvy zastrelil neznámy muž.

Referencie
----------

1. ↑  Soči je největší „rozkrádačka" současného Ruska, tvrdí opozice, iDNES.cz, 2013-5-31
2. ↑  В Москве убит Борис Немцов, 2015-2-27

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Boris Němcov na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 170503589
* GND: 120573407
* ISNI: 0000 0003 8560 1739
* LCCN: no95004454
* NK ČR: js20020812527
* VIAF: 192380657
* WorldCat: lccn-no95004454