recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**František Zimák** (\* 13. august 1872, Příkazy – † 8. január 1940, Bratislava) bol slovenský novinár a politik českého pôvodu v období medzivojnového Česko - Slovenska.

Životopis
---------

František Zimák pochádzal z malej obce Príkazy neďaleko mesta Olomouc. V mladosti sa vyučil za kníhviazača. Čoskoro sa však začal venovať novinárskej a osvetovej činnosti. Od roku 1893 žil v Budapešti, kde popri Maďaroch žilo veľké množstvo Čechov a Slovákov. Tu začal úzko spolupracovať s odborovými organizáciami a novinárskymi podnikmi tamojších slovenských robotníkov. V Budapešti bol organizátorom slovenského spolkového života a prispieval do slovenskej tlače. Bol zakladateľom budapeštianskeho spolku Osveta, v ktorom sa združovali miestni robotníci slovenskej a českej národnosti. V roku 1918 po utvorení Slovenskej národnej rady v Budapešti sa stal jej podpredsedom. Po vzniku Česko – Slovenska sa v roku 1919 usadil v Bratislave a stal sa redaktorom Robotníckych novín.

Politicky sa angažoval v sociálnej demokracii. Túto stranu reprezentoval v hornej komore Národného zhromaždenia od volieb v roku 1920. Zvolený bol aj vo voľbách v roku 1925, 1929, ako aj vo voľbách v roku 1935. Počas všetkých štyroch volebných období bol členom rozpočtového výboru senátu.  Bol stúpencom myšlienky čechoslovakizmu a odporcom slovenského autonomistického hnutia.

V závere roku 1938 spolu so svojimi kolegami, sociálnodemokratickými senátormi Jánom Pociskom a Jindřichom Nentwichom prestúpili do spoločného klubu Národnej strany práce, ktorú utvorili českí ľavicoví politici. V súvislosti s rozpustením sociálnej demokracie na Slovensku bol 25. januára 1939 pozbavený senátorského mandátu.

Referencie
----------

1. ↑   Štyricat rokov v práci. *Slovenský denník* (Bratislava), 1932-08-13, roč. XV, čís. 185, s. 3.
2. ↑   *Register - menný* [online]. Spoločná česko-slovenská digitálna parlamentná knižnica, [cit. 2022-09-12]. Dostupné online.
3. ↑   *Register - menný* [online]. Spoločná česko-slovenská digitálna parlamentná knižnica, [cit. 2022-09-12]. Dostupné online.
4. ↑   *Register - menný* [online]. Spoločná česko-slovenská digitálna parlamentná knižnica, [cit. 2022-09-12]. Dostupné online.
5. 1 2   *Register - menný* [online]. Spoločná česko-slovenská digitálna parlamentná knižnica, [cit. 2022-09-12]. Dostupné online.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5777 9458
* NK ČR: jk01152668
* VIAF: 83975569
**Bištava** je potok na Záhorí, v centrálnej časti okresu Senica. Je to pravostranný prítok Dolinského potoka, meria 3,8 km a je tokom VII. rádu.

Pramení v Chvojnickej pahorkatine, v podcelku Unínska pahorkatina, východoseverovýchodne od kóty 251,7 m v lokalite Chrastiny, v nadmorskej výške približne 228 m n. m. Od prameňa tečie severojužným smerom cez lokalitu Zadné pole, následne sa stáča na juhojuhozápad a obteká osadu Bištava na pravom brehu. Ďalej sa stáča, pokračuje juhovýchodným smerom, preteká západným okrajom obce Dojč, pričom podteká cestu II. triedy č. 500. Napokon vstupuje do Borskej nížiny, do podcelku Myjavská niva, kde sa najprv prechodne stáča na juh a potom na juhozápad. Západojuhozápadne od obce Dojč sa v nadmorskej výške cca 175,5 m n. m. vlieva do Dolinského potoka. Nepriberá žiadne stále prítoky.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Starej Myjavy |
| --- |
| *Stará Myjava* → *Myjava* → *Morava* → *Dunaj* |
| 
* Bahenský potok
* Bištava
* Bzovec
* Dolinský potok
* Holubinka
* Kadlubkovský potok
* Obrádznovský potok
* Rehákov kanál
* **Stará Myjava**
* Štefanovský potok

 |
**Železničná trať Devínske Jazero - Stupava** *(starší názov Stupava - Mást)* je zrušená trať na Slovensku v Bratislavskom kraji vybudovaná v roku 1889.

História
--------

Trať bola posledným veľkým projektom Rakúskej spoločnosti štátnych železníc na území Slovenska. Bola projektovaná ako odbočka hlavnej trate z Devínskej Novej Vsi do Kútov a následne do Skalice. Trať bola vybudovaná v roku 1889 a jej prevádzka začala 27. októbra 1891. Posledný parný vlak tu išiel 25.5.1967. Parná trakcia bola nahradená motorovou. V roku 1988 prešla rekonštrukciou (spojenou s výstavbou diaľnice). Trať je prakticky nová a nepoužívaná. Je dlhá 6,5 km. Posledný osobný vlak tu prešiel v roku 2005, posledný pravidelný osobný vlak v roku 1991. Nákladná doprava tu bola do roku 2003. Na trati sa náchadza aj most ponad diaľnicu Brno - Bratislava. Koľaje boli kompletne vytrhané v máji 2012.

Prevádzka
---------

Jazdili tu osobné aj nákladné vlaky až do konca sedemdesiatych rokov 20. storočia, kedy bola osobná doprava zastavená a trať zmizla z cestovných poriadkov. Po úplnom zastavení dopravy na tomto úseku bola táto trať administratívne zrušená v roku 2008.

Budúcnosť
---------

Aj keď táto trať už pravdepodobne svoju železničnú históriu dopísala, v roku 2016 prišli Železnice SR s nápadom premeniť ju na cyklotrasu. Nápad podporil aj Bratislavský samosprávny kraj. V súčasnosti je vytvorená expertná skupina, ktorá v krátkom čase posúdi legislatívne, technické a realizačné možnosti.

Referencie
----------

1. ↑   Železničná trať do Stupavy zanikla. *zeleznicne.info*. Dostupné online [cit. 2023-11-24].
2. ↑  AZET.SK. Zrušená trať Devínske jazero - Stupava sa možno zmení na cyklotrasu. *aktuality.sk*. Dostupné online [cit. 2017-08-06].

Zdroj
-----

* zeleznicne.info
* aktuality.sk

| * z
* d
* u
Železničná infraštruktúra na Slovensku |
| --- |
| Hlavné trate | 
* 100
* 110
* 120
* 125
* 127
* 130
* 140
* 150
* 160
* 169
* 170
* 180
* 188
* 190

 | Slovensko |
| Ostatné trate | 
* 101
* 113
* 114
* 116
* 121
* 123
* 126
* 128
* 129
* 131
* 132
* 133
* 135
* 141
* 143
* 145
* 151
* 152
* 153
* 154
* 162
* 171
* 172
* 173
* 174
* 181
* 182
* 183
* 184
* 185
* 187
* 191
* 193
* 194
* 195
* 196
* Širokorozchodná

 |
| Trate s prerušenou osobnou dopravou | 
* 112
* 115
* 117
* 122
* 124
* 133
* 134
* 136
* 142
* 144
* 161
* 163
* 164
* 165
* 166
* 167
* 168
* 186
* 192

 |
| Lanové a pozemné dráhy | 
* Tatranská Lomnica – Lomnický štít
* Starý Smokovec – Hrebienok
* Štrba – Štrbské Pleso (ozubnicová železnica)

 |
| Úzkorozchodné historické a múzejné trate | 
* ČHŽ
* KOLŽ (HLÚŽ, OLŽ)
* KDŽ
* PLŽ
* NPŽ
* LŽK

 |
| Zrušené trate | 
* Rimavská Sobota – Poltár
* Ružomberok – Korytnica
* Piešťany – Vrbové
* Počkaj – Baňa Lucia
* Devínske Jazero – Stupava
* Kvetoslavov – Šamorín
* Lučenec – Halič
* Gemerské spojky

 |
| Medzinárodné koridory | 
* IV. koridor
* V. koridor
* VI. koridor

 |
**Greenpeace** je medzinárodná nezisková organizácia na ochranu životného prostredia založená v kanadskom meste Vancouver v roku 1971.

Greenpeace vo svete
-------------------

Greenpeace je známe vedením nenásilných kampaní za zastavenie vzdušných a podzemných jadrových pokusov a ukončenie lovu na veľryby. V posledných rokoch sa organizácia zameriava aj na iné témy ochrany životného prostredia ako globálne otepľovanie, genetické inžinierstvo, toxické látky a rad iných. Greenpeace národné a regionálne odbočky v 41 krajinách na celom svete, ktoré sú prepojené cez v Amsterdame sidliacu Greenpeace International. Organizácia dostáva finančné prostriedky od odhadovane 2,8 milióna darcov a z charitných fondov. Aby si však zachovala úplnú nezávislosť, neprijíma dary od podnikov či vládnych inštitúcií.

Greenpeace Slovensko
--------------------

Greenpeace Slovensko má kanceláriu v Bratislave, lokálne skupinky aktivistov sú v ostatných väčších mestách. Momentálne pôsobí v Greenpeace Slovensko asi 400 dobrovoľníkov.

Od roku 2004 slovenský Greenpeace rieši problém starých záťaží, lebo štátu trvá vysporiadať sa s problémom už dve desaťročia a v právnom poriadku nie je komplexne upravený. Greenpeace sa usiluje o prípravu zákona o environmentálnych záťažiach.

Niekoľko rokov rieši Greenpeace tiež prípad dopadov prípadnej ťažby uránu na životné prostredie. Ťažbu na Slovensku chystá kanadská firma Tournigan, a to v bezprostrednej blízkosti Košíc v rekreačnej lokalite Jahodná.

Lode Greenpeace
---------------

* *MV Rainbow Warrior*
* *MV Arctic Sunrise*
* *MV Esperanza*
* *MV Sirius*
* Argus
* *Beluga II*

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑   *Environmentálne záťaže* [online]. [Cit. 2009-05-30]. Dostupné online. Archivované 2009-05-06 z originálu.
3. ↑   *Ťažba uránu* [online]. [Cit. 2009-05-30]. Dostupné online. Archivované 2009-05-14 z originálu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Greenpeace**

Externé odkazy
--------------

* Greenpeace International (po anglicky)
* Greenpeace Slovensko
Grófsky erb udelený jeho otcovi Andrejovi Hadikovi v roku 1763
Gróf **Karol Jozef Hadik** z Futogu (po nemecky: *Karl Joseph Hadik von Futak*; \* 28. október 1756 Levoča, Uhorsko – † 24. júla 1800 Alessandria, Subalpínska republika) bol rakúsky vojvodca slovenského pôvodu.

Život
-----

Bol druhorodeným synom poľného maršala slovenského pôvodu Andreja Hadika. Do cisárskej armády vstúpil ako 17 ročný. Najprv slúžil u husárov a bojoval proti Turkom aj Francúzom. V roku 1796 získal hodnosť poľného podmaršala (Feldmarschall-Lieutenant) a stal sa držiteľom *Vojenského rádu Márie Terézie*. V roku 1799 v bitke pri Novi velil pravokrídlovej kolóne. V roku 1800 najprv velil obrane mosta cez Chiusella a potom bol 14. júna 1800 v bitke pri Marengu zranený a následkom tohto zranenia 24. júna v nedožitých 44 rokoch v susednej Alessandrii podľahol.

Referencie
----------

1. ↑  HADIK, Karol Jozef. In:  *Biografický lexikón Slovenska III G – H*. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2007. 739 s. ISBN 978-80-89023-96-7.

Literatúra
----------

* KOVAŘÍK, Jiří: *Bitva u Marenga aneb Waterloo naruby*. Akcent (2006). ISBN 80-7268-386-1

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Karl Joseph Hadik von Futak na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 136817769
* ISNI: 0000 0000 5875 4308
* VIAF: 81099517
**Hésychazmus** (iné názvy: **hesychazmus**, zriedkavo **isychazmus**; z gr. ἡσυχία – *hésychia* = pokoj) je určujúci smer celej východnej kresťanskej mystiky počnúc neskorobyzantským obdobím, ktorý vznikol v athoskom mníšskom prostredí na prelome 13. storočia a 14. storočia a bol systematizovaný v prvej polovici 14. storočia Gregorom Palamom; preto hesychazmus niekedy stotožňujú s palamizmom; inokedy sa vzhľadom na vplyv a význam hesychazmus stotožňuje dokonca s celou byzantskou mystikou.

Jeho počiatky však siahajú do 4. storočia, kedy sa tento pojem objavuje u sv. Jána Zlatoústeho, Evagria, ako aj u Otcov púšte. V niektorých spisoch tej doby však označenie hesychastov splýva s anachorétmi.

Pomocou psychofyzickej metódy, spájajúcej zvláštnu techniku dychu s vytrvalým opakovaním ustálenej formuly (podobne ako mantra v indických náboženstvách), sa dosahuje dokonalé sústredenie mysle a jej "uvedenie do srdca". Typickým príkladom takejto modlitby je tzv. Ježišova modlitba. Tieto stavy boli sprevádzané svetelnými videniami (alebo zážitkami vnútorného tepla) a medzi atoskými mníchmi postupne prevládlo presvedčenie, že tu ide o nestvorené Božie svetlo, ktoré ožiarilo Krista pri premenení na vrchu Tábor.

Hesychazmus kladie dôraz na zapojenie tela do modlitby, keďže "človek je stvorený, aby sa celou osobou spojil s Kristom – dušou aj telom." Dôležitým pojmom pre hesychazmus je *srdce*, ktoré sa chápe ako centrum života človeka, centrum duševných i duchovných síl a schopností. V srdci sa uskutočňuje stretnutie človeka s Bohom. To sa môže uskutočniť len pri vnútornom stíšení a pokoji (ἡσυχία).

Poznámky
--------

1. ↑  Napr. v monografii MEYENDORFF, John. *Svätý Gregor Palamas a pravoslávna mystika*. Preklad Tichon, biskup komárňanský. Trnava : Tlačiareň svidnícka, 2010. 95 s. ISBN 978-80-89392-35-3.

Referencie
----------

1. ↑  hésychazmus. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 2008. 670 s. ISBN 978-80-224-0982-7. Zväzok 5. (Galb – Hir), s. 637.
2. 1 2 3  FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
3. 1 2   *Vasiľ Tučapec: Svätý Gregor Palamas a nepretržitá modlitba v živote súčasného človeka* [online]. [Cit. 2012-03-26]. Dostupné online. Archivované 2017-06-27 z originálu.

Literatúra
----------

* *Isichazm : Annotirovannaja bibliografija*. Ed. Sergej Sergejevič Choružij. Moskva : Izdateľskij sovet Russkoj pravoslavnoj cerkvi, 2004. 911 s. ISBN 5-94625-090-6.
* PELIKAN, Jaroslav. *The Christian Tradition : A History of the Development of Doctrine*. Vol. 2 : The Spirit of Eastern Christendom (600 – 1700). Chicago; London : University of Chicago Press, 1974. 329 s. ISBN 0-226-65372-2. S. 252 – 298.
* VOPATRNÝ, Gorazd. *Hesychasmus jako tradiční křesťanská spiritualita : pohled na člověka a duchovní život z pravoslavné perspektivy a její spiritualita*. 1. vyd. Brno : L. Marek, 2003. 158 s. (Pontes pragenses; zv. 33.) ISBN 80-86263-41-X.

Pozri aj
--------

* Ježišova modlitba

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hésychazmus**
*Text kurzívou*

**Izabella Anna Mikołajczak** (\* 21. január 1981, Lodž, Poľsko známa ako **Izabella Miko** je poľská herečka, tanečnica, producentka a ekologická aktivistka, pôsobiaca prevažne v Spojených štátoch. 

Detstvo a mladosť

Miko sa narodila ako Izabella Anna Mikołajczak v poľskom Lodži ako dcéra hercov. Vyrastala vo Varšave, kde študovala balet na Chopinovej hudobnej škole. Americký choreograf ju pozval študovať do New Yorku na štipendium na School of American Ballet a neskôr sa zapísala na Lee Strasberg Institute aby študovala herectvo. Po zranení chrbta opustila New York a vrátil sa do Poľska. 

Kariéra

Koncom 90. rokov sa vrátila do Spojených štátov a v roku 2000 získala svoju prvú veľkú filmovú rolu vo filme *Divoké kočky*, kde účinkovala po boku Piper Perabo a Tyry Banks. O rok neskôr, sa pripojila k hereckému obsadeniu ako Kerr Smith, Johnathon Schaech a Simon Rex vo filme *Hladná noc*. 

V roku 2005 sa objavila vo videoklipe k skladbe „Mr. Brightside" od The Killers (s kapelou opäť spolupracovala na videu k ich singlu „Miss Atomic Bomb" z roku 2012) V roku 2006 nahradila Juliu Stiles vo filme *Nežiadaj svoj posledný tanec 2*. V roku 2010 stvárnila menšiu rolu vo filme *Súboj Titánov*.

V roku 2012 sa objavila po boku Dannyho Hustona a Sienny Miller v dobovej dráme *Two Jacks*. V roku 2014 hosťovala v televíznom seriáli *Hrozba z temnoty*. V roku 2015 koprodukovala životopisný film Desert Dancer, ktorý rozpráva príbeh iránskeho choreografa Afshina Ghaffariana. V tom istom roku hosťovala v televíznom seriáli *Chicago Fire*. V roku 2022 hosťovala v televíznom seriály Letuška, po boku Kaley Cuoco.

Súkromný život

Od roku 2006 do júna 2008 bola vo vzťahu s Maciejom Zazdrowienym. Chodila aj s Scottom Caanom, Daveom Navarrom, Alexandrom Skarsgårdom a od marca 2009 do roku 2012 bola vo vzťahu s Valom Kilmerom. Od apríla 2012 do januára 2013 bola vo vzťahu s filmovým producentom Luisom Astorquiom.

Aktívne podporuje zelenú politiku a vedie videoblog s názvom „Eko Miko". Podporovala Global Green USA, environmentálnu skupinu a organizáciu, ktorá predstavuje americkú pobočku Green Cross International. Je vegánka. Má udržateľný rad sviečok s názvom EkoMiko Candles.

Iné projekty
------------

Externé odkazy
--------------

* Izabella Miko v Internet Movie Database (po anglicky)
* Izabella Miko v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Izabella Miko na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje:
**George Ellery Hale** (\* 29. jún 1868, Chicago, Illinois, USA – † 21. február 1938, Pasadena, Kalifornia) bol americký astronóm.

Životopis
---------

Narodil sa ako najstarší z troch detí dobre situovaných rodičov Williama Elleryho Halea a Mary Brownovej. 
Študoval na Massachusettskom technologickom inštitúte (MIT), na observatóriu Harvardovej univerzity (1889-1990) a na Humboldtovej univerzite v Berlíne (1893-94). Popri štúdiu na MIT vynašiel spektroheliograf, s ktorým vykonal svoje objavy slnečných vírov a magnetických polí slnečných škvŕn.

V roku 1890 bol vymenovaný za riaditeľa astrofyzikálneho observatória v Kenwoode. Stal sa profesorom astrofyziky na Beloit College (1891-93) a neskôr profesorom na Chicagskej univerzite (1897-1905). V rokoch 1892-95 pôsobil ako redaktor odborného časopisu *Astronomy and Astrophysics* a po roku 1895 ako redaktor astronomického časopisu *Astrophysical Journal*. 

Pomáhal pri zakladaní viacerých observatórií (napr. observatórium Yerkes, observatórium Mount Wilson a Haleho slnečné laboratórium). V Mount Wilson zamestnal a podporoval Harlowa Shapleya a Edwina Hubblea a mal veľký podiel na získavaní finančných prostriedkov, plánovaní, organizovaní a propagácii astronomických inštitúcií, spoločností a časopisov. Hale hral tiež významnú úlohu v rozvoji Kalifornského technologického inštitútu v Pasadene a na vybudovaní observatória Mt. Palomar.

Ocenenia
--------

* medaila Henryho Drapera (1904)
* zlatá medaila Kráľovskej astronomickej spoločnosti (1904)
* Bruceova medaila Astronomickej pacifickej spoločnosti (1916)
* Janssenova medaila (1917)
* Galileiho medaila Florencia (1920)
* cena Actonian (1921)
* Copleyova medaila (1932)
* medaila Elliotta Cressona za fyziku (1926)
* Franklinova medaila za fyziku (1927)

* Objekty pomenované po Haleovi:
	+ Haleho teleskop na observatóriu Palomar.
	+ 22-ročný solárny magnetický Haleho cyklus.
	+ planétka 1024 Hale
	+ kráter Hale na Mesiaci
	+ kráter Hale na Marse

Referencie
----------

1. ↑  Adams 1939, p. 181.
2. 1 2  KLECZEK, Josip. *Velká encyklopedie vesmíru*. Praha : [s.n.], 2002. ISBN 80-200-0906-X.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **George Ellery Hale**

Externé odkazy
--------------

* Bruceova medaila
* Udelenie Bruceovej medaily: PASP **28** (1916) 12
* Udelenie zlatej medaily Kráľovskej astronomickej spoločnosti: MNRAS **64** (1904) 388
* The New Heavens, 1922, George Hale (Projekt Gutenberg)

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portál |

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku George Ellery Hale na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 123829059
* GND: 119178060
* ISNI: 0000 0000 8076 3892
* LCCN: n79135326
* VIAF: 13112034
* WorldCat: lccn-n79135326
Mgr. art. **Michal Kubovčík** (\* 17. máj 1980, Bratislava) je slovenský herec a komik. Vyštudoval herectvo na VŠMU v Bratislave. Pôsobil vo viacerých slovenských divadlách a do povedomia divákov sa dostal najmä vďaka televíznym reláciám ako *Haló* a *Horná Dolná*.

Život a kariéra
---------------

Vyrastal v Rači spolu s rodičmi a dvoma sestrami. Na strednej škole sa vyučil za kamenného sochára ovplyvnený starým otcom, ktorý bol jeden z najväčších kamenárskych majstrov. Zo začiatku mal problém dostať sa na VŠMU pre ráčkovanie. Trvalo mu rok a pol, kým túto vadu odstránil a na herectvo ho napokon zobrali. Medzitým chodil aj na pedagogickú fakultu.

Pôsobil v divadle Ludus Bratislava, DAB Nitra, SND Bratislava a v Túlavom divadle v Trnave. V Radošinskom naivnom divadle pôsobí od roku 2007.

V roku 2017 sa zosobášil so svojou hereckou kolegyňou Zuzanou Šebovou, s ktorou dlhé roky tvoril pár. Prvýkrát sa spolu stretli pri natáčaní seriálu *Ordinácia v ružovej záhrade*.

Filmografia
-----------

* 2007: Ordinácia v ružovej záhrade
* 2008: Profesionáli
* 2008: Panelák
* 2008: Mesto tieňov
* 2010: Nesmrtelní: fejs
* 2010: Nesmrteľní
* 2011: Kinofil
* 2011: Dr. Ludsky
* 2012: Haló
* 2013: M is for Malnutrition
* 2013: Len tak prišli
* 2013: Kandidát
* 2014: Superhrdinovia
* 2014: Polooblačno
* 2014: Kredenc
* 2015 – 2022: Horná Dolná
* 2021: Oteckovia
* 2021 – 2022: Pumpa
* 2023: Villa Lucia
* 2023: Invalid
* 2023: Duch
* 2024: MIKI

Ocenenia
--------

V ankete OTO za rok 2015 získal Cenu týždenníka *Život*. Taktiež bol nominovaný v kategórii herec.

Referencie
----------

1. 1 2   *Michal Kubovčík* [online]. Osobnosti.cz, [cit. 2021-03-06]. Dostupné online. Archivované 2021-05-07 z originálu.
2. ↑
3. ↑   *OTO 2015 plný prekvapení: Šok v kategórii Herec, detaily o Pociskovej bábätku a odhalená Adela!* [online]. Nový Čas. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Michal Kubovčík v Česko-Slovenskej filmovej databáze
* Michalov kanál "Baštrng" na YouTube
Elektronická cigareta
Elektronická cigareta so šnúrkou na krk
**Elektronická cigareta** bola vyvinutá a patentovaná v Číne v roku 2006. Toto zariadenie vytvára jemnú paru podobnú dymu zahriatím kvapalnej náplne nazývanej *e-liquid*. Túto paru následne užívateľ elektronickej cigarety vdychuje podobne, ako dym z cigarety. V elektronickej cigarete však nedochádza k produkcii spalín so škodlivinami, ale iba k odpareniu tekutej náplne, tvorenej z propylénglykolu a rastlinného glycerínu. 
Celá elektronická cigareta sa skladá z viacerých častí: atomizér, batéria a cartridge/žhaviaca hlava, v ktorej je náplň, nazývaná e-liquid. Býva s nikotínom aj bez a často je aj s prímesou rôznych vonných esencií. Elektronická cigareta má (v prípade že obsahuje nikotín) podobný účinok ako obyčajná cigareta, avšak bez škodlivých látok a neobťažuje okolie zápachom spalín. Napriek tomu, že oficiálny názov je elektronická cigareta (e-cigareta), funkciou ide o vaporizér.

Pri potiahnutí sa pomocou atomizéra aktivuje podtlakový spínač a zopne obvod, ktorý z batérie napája atomizér. Ten je svojou podstatou zahrievacie teliesko, ktoré e-liquid mení na paru. Podľa druhu náplne a vaporizéru si užívateľ môže zvoliť, aké množstvo nikotínu bude prijímať. Pri inom type mechanizmu sa spúšťa zahrievanie stlačením tlačidla užívateľom. 

Zvyčajne je náplň elektronickej cigarety (e-liquid), zložená z propylénglykolu alebo Glycerolu, prípadne obidvoch alebo s pridaním +-1% destilovanej vody. Obsahuje aromatické látky, zvyčajne potravinárske arómy. Všetky prísady musia spĺňať prísne kritériá zdravotnej nezávadnosti. E-liquid môže obsahovať voliteľné množstvo nikotínu. Množstvo nikotínu sa obvykle uvádza v miligramoch na jeden mililiter, čo zodpovedá približne desatinám percent (16 mg/ml = 1,6% objemových).

Bežné obsahy nikotínu v komerčných e-liquidoch sú 0 mg/ml, 3mg/ml, 6 mg/ml, 8 mg/ml, 11 mg/ml, 16 mg/ml, 18 mg/ml a 24 mg/ml.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Elektronická cigareta**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Elektronická cigareta na českej Wikipédii.*
* Jak používat elektronickou cigaretu
**Highbury** (iným názvom ***Arsenal Stadium***) bol štadión anglického futbalového klubu Arsenal, ktorý na štadióne hral od 6. septembra 1913 do 7. mája 2006.

Tiež sa na ňom v histórii odohralo niekoľko baseballových a kriketových stretnutí a tiež pár zápasov futbalovej reprezentácie Anglicka. Štadión Highbury bol pomenovaný podľa severolondýnskej štvrti v ktorej ležal. Jeho kapacita bola pôvodne väčšia, ale po prestavbe štadióna a osadení všetkých miest sedačkami klesla na konečných *38 419* divákov. Divácky rekord stanovilo stretnutie so Sunderlandom, na ktoré sa v roku 1935 dostavilo *73 295* ľudí.

Divácke tribúny sa delili na North Bank (12 500), na West Stand (11 000), na East Stand (9 000) a na Clock End (6 000). V roku 1992 bola North Bank zbúraná, kvôli výstavbe tribúny so sedadlami. Tá bola otvorená o rok neskôr. K tejto zmene došlo po Taylorovej správe o tragédii na Hillsborough.

Rovnako ako nové Emirates Stadium aj bývalé Highbury bolo preslávené kvalitným trávnikom a jeho správcovia Steve Braddock a Paul Burgess získali niekoľkokrát ocenenie *FA Premier League Groundsman of the Year*.

V roku 2006 bol štadión zbúraný a od roku 2010 sú na jeho mieste postavené apartmány s parkom.

Referencie
----------


1. ↑  ARSENALSITE.CZ, phpRS. *ARSENALsite.cz – Česko-slovenské fanouškovské stránky Arsenal FC, cz-sk fan site about Arsenal FC* [online]. www.arsenalsite.cz, [cit. 2023-11-08]. Dostupné online. (po česky)
2. ↑   *We live in former Premier League stadium - we love it but there's a catch* [online]. The Sun, 2023-05-17, [cit. 2023-11-08]. Dostupné online. (po anglicky)
**Helen McCroryová** OBE (vlastným menom *Helen Elizabeth McCrory*, \* 17. august 1968, Londýn, Spojené kráľovstvo – † 16. apríl 2021, Londýn) bola anglická herečka.

Detstvo a mladosť
-----------------

McCroryová sa narodila ako najstaršia z troch detí. Jej otec bol diplomat z Glasgowa a matka mala waleský pôvod.

Študovala na Quenswood School blízko Hatfieldu, v Hertfordshire. Rok bývala v Taliansku a po návrate do Anglicka začala študovať herectvo na Drama Centre London, v Londýne.

Kariéra
-------

McCroryová v roku 1993 získala tretie miesto na udeľovaní cien Ian Charlenson Award, za jej herecký výkon v divadelnej inscenácii *Trelawny of the "Wells"* v Royal National Theatre. O rok neskôr získala jednu z vedľajších úloh vo filme *Interview s upírom*. 

V roku 2006 bola obsadená ako Cherie Blair, vo filme *Queen*, po boku herečky Helen Mirren. O rok neskôr, si zahrala hlavnú úlohu v novodobom spracovaní filmu *Frankenstein*.

Bola zvažovaná do postavy Bellatrix Lestrange, ale kvôli tehotenstvu, sa musela zrieknuť role a nahradila ju Helena Bohnam Carter. Neskôr bola McCroryová obsadená do role staršej sestry Lestrange, Narcissy Malfoyovej, vo filme *Harry Potter a Polovičný princ*. Fanúšikovia Harryho Pottera, si herecký výkon McCroryovej veľmi pochvaľovali.

Hosťovala v televíznom seriáli *Penny Dreadful*, no neskôr na základe pozitívnych ohlasov na jej televíznu postavu, si zahrala aj v druhej sérii, hlavnú zápornú postavu.

Známa bola aj z úspešného seriálu *Peaky Blinders*, v ktorom si zahrala postavu Polly Gray.

V roku 2019 si zahrala po boku Richarda Gereho v televíznom seriáli *MatkaOtecSyn*. V roku 2020 sa objavila v televíznych seriáloch ako *Cez mŕtvoly* a *Kvíz*.

Súkromný život
--------------

McCroryová sa v roku 2007 vydala za herca Damiana Lewisa, s ktorým mala dve deti. Spolu bývali v časti Tufnell Park, v severnom Londýne.

V roku 2017 bola vymenovaná za dôstojníčku Rádu britského impéria za jej herecké zásluhy.

Počas pandémie Covid-19 spoločne s jej manželom podporovali program Feed NHS, ktorý poskytol zamestnancom NHS jedlo z reštaurácii a do začiatku apríla toho roku vyzbierali pre charitu 1 milión libier.

Úmrtie
------

McCroryová zomrela 16. apríla 2021 vo veku 52 rokov. Príčinou jej smrti bola rakovina. Jej smrť oznámil jej manžel, prostredníctvom sociálnej siete Twitter.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Helen McCrory na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 14022628n
* GND: 1060858630
* ISNI: 0000 0003 7207 0350
* LCCN: no2001032875
* NK ČR: xx0246038
* VIAF: 231456869
* WorldCat: lccn-no2001032875
Terra Australis (vyznačená na mape ceruzkou ), spolu s nekompletným Novým Zélandom a Novým Holandskom (Austráliou)
**Terra Australis** alebo aj *Terra Australis Incognita* (z latinčiny voľne preložené ako „neznáma krajina na juhu"), bol predpokladaný, avšak neexistujúci kontinent, ktorý sa objavoval na mapách od 15. do 18. storočia.

Tento kontinent prvýkrát predpovedal Aristoteles. Ideu neznámej južnej pevniny potom v 2. storočí rozpracoval Klaudios Ptolemaios, ktorý veril, že Indický oceán je na juhu uzavretý doteraz neznámou južnou krajinou a že táto krajina udržuje v rovnováhe krajiny na severnej pologuli. Počas renesancie bol Ptolemaios hlavným zdrojom informácií pre európskych kartografov, ktorí Terra Australis začali zakresľovať do svojich máp.

Postupné námorné objavy nútili kartografov zmenšovať veľkosť zakresľovania Južnej krajiny, avšak aj naďalej zdieľali Ptolemaiov názor na jej existenciu. Bežne potom tento kontinent zakresľovali v oblasti južného pólu, ale v oveľa väčšom rozsahu než má v skutočnosti Antarktída.

Nový Zéland, ktorý videl ako prvý Európan Abel Tasman v roku 1642, bol považovaný za časť Terra Australis, rovnako ako niektoré časti Afriky a Austrálie.

V 16. storočí bolo vypravených niekoľko námorných expedícii s cieľom nájsť Terra Australis. V rokoch 1722 až 1723 to bola výprava holandského admirála Jacoba Roggevena, ktorej sa však podarilo objaviť iba niekoľko ostrovov, okrem iného Veľkonočný ostrov.

Na výraznom upresnení predstavy o Terra Australis sa podieľali objavitelia James Cook, Matthew Flinders a Jules Dumont d'Urville. James Cook oboplával Nový Zéland a dokázal tak, že nie je časťou rozsiahleho južného kontinentu. Počas druhej výpravy oboplával svet po veľmi vysokých južných šírkach. Na niekoľkých miestach dokonca prekročil južný polárny kruh a dokázal tak, že Terra Australis, ak existuje, musí ležať v južných polárnych krajoch.

Matthew Flinders viedol v roku 1801 výpravu skúmajúcu pobrežie Austrálie. Oboplával ju v oboch smeroch a vylúčil tak, že by mohla byť hľadanou Terra Australis. Objavil okrem iného aj Veľký bariérový útes a preskúmal záliv Carpentaria na severnom pobreží.

Snaha objaviť Terra Australis bola zavŕšená objavom Antarktídy, ktorú v roku 1820 prvýkrát nezávisle od seba zbadali Fabian Bellingshausen, Edward Bransfield a Nathaniel Palmer.

Pozri aj
--------

* Nové Holandsko

Externé odkazy
--------------

* Terra Australis - The State Library of NSW Archivované 2007-11-02 na Wayback Machine
* The Oronce Fine map and the Terra Australis Incognita

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Terra Australis na českej Wikipédii.*
**Dizertačná práca** alebo **dizertácia** je rozsiahla vedecká rozprava, v ktorej sa na základe vedeckého výskumu a s využitím bohatého dokladového materiálu a vedeckých metód rieši zložitý odborný problém. Dizertácia býva predpokladom pre udelenie akademického titulu PhD. (v minulosti aj CSc.) a je záverom 3. stupňa vysokoškolského vzdelania. V slovenskej legislatíve (zákon č. 131/2002 Z. z. o vysokých školách) je predpokladom pre ukončenie doktorského štúdia okrem obhájenia dizertačnej práce aj vykonanie dizertačnej skúšky. Dizertačná skúška predchádza odovzdaniu práce, pretože sa na ňu študent prihlasuje do 18 resp. 24 mesiacov od začiatku štúdia (v závislosti od odboru štúdia). Súčasťou dizertačnej skúšky je písomná práca, vypracovaná k dizertačnej skúške (tzv. minimová práca).

Referencie
----------

1. ↑   *Úplné znenie Zákona č. 131/2002 Z. z. o vysokých školách, s. 3* [online]. vysokoskolaci.sk, 1.4.2002, [cit. 2012-05-31]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Akademické tituly používané na Slovensku |
| --- |
| Akademické tituly: | 
* Bc.
* ICDr.
* Ing.
* Ing. arch.
* JUDr.
* Mgr. art.
* Mgr. arch.
* Mgr.
* MDDr.
* MUDr.
* MVDr.
* PaedDr.
* PharmDr.
* PhDr.
* PhMr.
* RNDr.
* RSDr.
* RTDr.
* ThDr.
* ThLic.

 |
| Vedecké hodnosti: | 
* ArtD.
* CSc.
* (Dr.)
* DrSc.
* Ph.D.
* Th.D.

 |
| Vedecko-pedagogické tituly: | 
* doc.
* prof.

 |
| Čestné tituly: | 
* Dr. h. c.

 |
| Príbuzné termíny: | 
* bakalárska práca
* diplomová práca
* rigorózna skúška
* rigorózna práca
* dizertačná práca
* habilitácia

 |
| Zoznam profesorov: | 
* 1990 – 1999
* 2000 – 2009
* 2010 – 2019
* 2020 – 2029

 |
**Bohémsky život** je film režiséra Aki Kaurismäkiho, natočený podľa románu *Obrazy zo života bohémy* (1851) od francúzskeho spisovateľa Henri Murgera (1822 - 1861). Film mal nemeckú premiéru 27. februára 1992, fínsku premiéru 28. februára 1992, v českých a slovenských kinách (kinokluboch) sa premietal až v roku 2012.

Dej filmu
---------

Čierno-biely film nahovorený vo francúzštine natočil fínsky režisér Aki Kaurismäki podľa predlohy románu francúzskeho spisovateľa Henri Murgera, ale dej preniesol z polovice 19. storočia do Paríža začiatku 90-tych rokov 20. storočia. Hlavnými postavami sú traja muži: Rodolfo, albánsky maliar, žijúci vo Francúzsku nelegálne, Francúz Marcel, neúspešný dramatik a novinár, a napokon Schaunard, neuznaný írsky hudobný skladateľ. 

Traja priatelia v Paríži živoria, pretože sa odmietajú podvoliť estetickým požiadavkám a komerčnému tlaku svojho okolia. Rodolfo predáva svoje obrazy len jednému kupcovi, Marcel neúspešne ponúka nakladateľom svoju hru o 22-och aktoch, Schaunard skladá experimentálne skladby, ktoré sú ťažko počúvateľné. Napriek nedostatku peňazí žijú priatelia slobodne a občas majú aj šťastie v láske. Marcel sa zoznámi s Musette a Rodolfo sa zamiluje do Francúzsky Mimi. V deň, keď mali Rodolfo a Mimi začať žiť spolu, Rodolfa zatkne polícia a pre neplatné víza ho z Francúzska vyhostí späť do Albánska. Po polroku sa Rodolfo dostane späť do Paríža (prepašovaný cez hranice v kufri trabanta), ale v Paríži zistí, že Mimi má už nového priateľa. Tá sa však pri prvom stretnutí vracia k Rodolfovi, ktorého miluje. Pre jeho chudobu ho však po čase opúšťa. Z rovnakého dôvodu opúšťa aj Marcela priateľka Musette, keďže ani Marcelovi sa nedarilo presadiť v ním redigovanom časopise „Pásy irisu". Priatelia teda ďalej trú biedu. Keď sa stretnú na spoločnej večeri v deň sviatku všetkých svätých, objavuje sa v Rodolfovom byte Mimi, teraz už vážne chorá. Napriek snahe Rodolfa a jeho verných priateľov obstarať jej lepšiu starostlivosť napokon Mimi zomiera. Film sa končí scénou, ako smútkom zdrvený Rodolfo odchádza s verným psom Baudelairom z nemocnice. 

Film je napriek tragickému koncu skôr komediálne ladený. Komedickosť je vytvorená pomocou úsmevných situácií a zdanlivo triviálnych, niekedy však vtipných, dialógov medzi Rodolfom, Marcelom a Schaunardom. Herecký prejav všetkých troch hercov je minimalistický, čo je ale typický znak pre všetky filmy Aki Kaurismäkiho. Cieľom režiséra bolo zachytiť melancholickú atmosféru parížskej periférie, kde každý môže aj napriek ťažkým existenčným podmienkam žiť slobodný a do istej miery aj zmysluplný život, ktorý prináša ako radosti, tak aj starosti.

Zaujímavosť
-----------

V malej hereckej role džentlmena sa mihne aj francúzsky režisér Louis Malle.
Súradnice: 59°56′12″S 30°19′26″V﻿ / ﻿59,936667°S 30,323889°V﻿ / 59.936667; 30.323889

**Kostol svätých Petra a Pavla** (rus. Лютеранская церковь Святых Петра и Павла, nem. Lutherische Kirche der Heiligen Peter und Paul) je kostol evanjelickej cirkvi (luteránsky) nachádzajúci sa v Sankt Peterburgu. Nachádza sa na Nevskom prospekte a bol vybudovaný pre veriacich evanjelikov - luteránov nemeckej národnosti.

História
--------

V Sankt Peterburgu žila už od čias Petra I. početná komunita Nemcov, ktorí sem prichádzali aj v nasledujúcom období. V roku 1897 tu žilo 4,01 % obyvateľov nemeckej národnosti. Veľká časť petrohradských Nemcov sa hlásila k evanjelickej (luteránskej) cirkvi. Kostol sv. Petra a sv. Pavla sa budoval v rokoch 1833 až 1838 podľa projektu architekta A. Brullova. Nesie znaky klasicizmu a neogotiky. V roku 1938 bol veriacim odobratý a slúžil na iné účely (sklad divadelných kostýmov, zeleniny a pod.).

### Súčasnosť

Veriacim evanjelického vierovyznania bol kostol vrátený v roku 1990. Potom sa začala jeho rozsiahla rekonštrukcia exteriéru i interiéru. Opravená bola aj veľmi dekoratívna socha anjela na priečelí chrámu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kostol svätých Petra a Pavla (Petrohrad)**

Externé odkazy
--------------

* Churches in St. Petersburg, Russia
**Titan 2 GLV** bola americká nosná raketa odvodená z medzikontinentálnej balistickej rakety LGM-25 Titan 2. Raketa bola používaná výhradne NASA v programe Gemini. Celkom bolo v rokoch 1964 až 1968 vypustených 12 rakiet, dve bez posádky a desať s posádkou. Všetky štarty sa konali na odpaľovacej rampe 19 na Cape Canaveral. 

Raketa bola, rovnako ako jej vojenský variant, dvojstupňová. Prvý stupeň poháňali dva motory AEROJET LR-87-7 spaľujúce Aerozín-50 a oxid dusičitý (N2O2). Druhý stupeň disponoval jedným motorom LR-91-7, ktorý taktiež spaľoval aerozín a oxid dusičitý. Obidva motory boli pre potreby programu Gemini modifikované pre použitie aerozínu 50 ako paliva, verzie motorov pre LGM-25 používali asymetrický dimetylhydrazín. 

Kvôli certifikácii pre misie s posádkou boli rakety vybavené niekoľkými systémami, ktoré mali zabezpečiť bezproblémový chod a bezpečie posádky. Bol nainštalovaný systém detekcie porúch, ktorý bol prepojený s kabínou posádky a informoval tak astronautov o stave rakety a zvyšoval schopnosť reakcie v prípade núdze. Dôležité systémy, ako systém riadenia letu, boli zdvojené aby sa minimalizovala možnosť zlyhania. Druhý stupeň bol upravený, aby naň bolo možné pripojiť kabínu Gemini a ďalej zoň boli odmontované pomocné a spätné motory. Rádiový usmerňovací systém používaný na LGM-25 bol nahradený novým inerciálnym. Ďalšie zmeny boli vykonané na hydraulickom a elektrickom systéme a monitorovacom zariadení. Na prestavbu rakiet dohliadalo Air Force Systems Command.

Referencie
----------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Titan 2 GLV na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Externé odkazy
--------------

* 
* 

| * z
* d
* u
Nosné rakety USA |
| --- |
| Súčasné |  Antares **·**  Atlas V **·**  Delta (II **·**  IV **·**  Heavy) **·**  Falcon 9 (Block 5) **·**  Falcon Heavy **·**  Minotaur (I **·**  IV **·**  V **·**  C) **·**  Pegasus **·**  SLS **·**  SPARK  |
| Plánované |  BFR **·**  New Glenn **·**  Vulcan  |
| Vyradené |  Ares (I **·**  V) **·**  Athena (I **·**  II) **·**  Atlas (B **·**  D **·**  E/F **·**  G **·**  H **·**  I **·**  II **·**  III **·**  LV-3B **·**  SLV-3 **·**  Able **·**  Agena **·**  Centaur) **·**  Conestoga **·**  Delta (A **·**  B **·**  C **·**  D **·**  E **·**  G **·**  J **·**  L **·**  M **·**  N **·**  0100 **·**  1000 **·**  2000 **·**  3000 **·**  4000 **·**  5000 **·**  III) **·**  Falcon 1 **·**  Falcon 9 (v1.0 **·**  v1.1 **·**  Full Thrust (v1.2) Block 1, 2, 3 **·**  Block 4) **·**  H-I **·**  Juno I **·**  Juno II **·**  N-I **·**  N-II **·**  Pilot **·**  Saturn (I **·**  IB **·**  V **·**  INT-21) **·**  Scout **·**  Shuttle **·**  Sparta **·**  Thor (Able **·**  Ablestar **·**  Agena **·**  Burner **·**  Delta **·**  DSV-2U) **·**  Thorad-Agena **·**  Titan (II GLV **·**  IIIA **·**  IIIB **·**  IIIC **·**  IIID **·**  IIIE **·**  34D **·**  23G **·**  CT-3 **·**  IV) **·**  Vanguard  |
**Organizácia pre výživu a poľnohospodárstvo** (angl. *Food and Agriculture Organization*, **FAO**) je špecializovaná agentúra OSN so sídlom v Ríme. Založená bola v roku 1945.

Cieľom tejto organizácie je zabezpečiť dostatok potravy a pitnej vody pre obyvatelov rozvojových krajín. Zameriava sa na pomoc týmto krajinám najmä po technickej, technologickej, finančnej a vzdelávacej stránke. Snaží sa dosiahnuť ich sebestačnosť vo výžive a obmedziť tak problémy s nedostatkom potravín a zlepšiť životné podmienky vidieckeho obyvateľstva, závislého od poľnohospodárstva. V súvislosti s tým sú jej snahy nasmerované jednak na zvyšovanie produktivity poľnohospodárstva v rozvojových krajinách, čím má byť zaistená produkcia dostatočného množstva potravy, a jednak na zajistenie prístupu k nezávadným zdrojom pitnej vody. V súvislosti s trvalou udržateľnosťou hospodárenia v krajine sa snaží zavádzať metódy, ktoré zabraňujú erózii a obmedziť zaberanie najmä lesnej pôdy, ku ktorému bežne dochádza z dôvodu používania hospodárenia, ktoré vyčerpávajú pôdu.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka

| * z
* d
* u
 Organizácia Spojených národov (OSN) |
| --- |
| Dejiny | Charta OSN | Flag of the United Nations |
| Členovia | Členské štáty ·  Pozorovatelia |
| Systém OSN | Valné zhromaždenie ·  Bezpečnostná rada ·  Ekonomická a sociálna rada ·  Úrad generálneho tajomníka ·  Poručenská rada ·  Medzinárodný súdny dvor |
| Programy, fondy a agentúry | FAO ·  IAEA ·  ICAO ·  ILO ·  IPCC ·  ITU ·  UNCTAD ·  UNDCP ·  UNDP ·  UNEP ·  UNESCO  ·  UNFIP  ·  UNFPA ·  UNHCR ·  UNHRC ·  UN-HABITAT ·  UNICEF ·  UNRWA ·  UPU ·  WFP ·  WHO ·  WMO |
| Rezolúcie OSN | Valného zhromaždenia ·  Bezpečnostnej rady |
**Povodia na Slovensku**

Územie Slovenska patrí prevažne k úmoriu Čierneho mora (cca 47 086 km², t. j. 96 %), malá časť na severe prináleží k úmoriu Baltského mora (cca 1 950 km², t. j. 4 %). Hranica medzi nimi je tzv. hlavné európske rozvodie, ktoré rozdeľuje naše územie na južný sklon (veľké povodie Dunaja) a severný sklon (súčasť povodia Dunajca).

Úmorie Čierneho mora je reprezentované (veľkým) povodím Dunaja, pričom na území Slovenska je konvenčne rozčlenené na zbernú oblasť Dunaja na západe a zbernú oblasť Tisy na východe. Hranica medzi nimi sa nazýva hlavná slovenská rozvodnica a vedie po línii Kozí kameň (1 255,3 m n. m.) – Kráľova hoľa (1 946,1 m n. m.) – sedlo Besník (994 m n. m.) – Klenovský Vepor (1 338,2 m n. m.) – Lom nad Rimavicou – Šoltýska – Dubové (623 m n. m.) – Babin vrch (334,4 m n. m.) – Veľký Bučeň (514,3 m n. m.) – Hajnáčka – štátna hranica s Maďarskom v oblasti vrchu Medvedia výšina (658,6 m n. m.).

Celková dĺžka riečnej siete Slovenska je približne 44 943 km, z čoho je 7 638 km tokov vodohospodársky významných. Hustota riečnej siete kolíše v rozmedzí od 0,25 km/km² do 1,80 km/km².

Vodné toky na Slovensku zaraďujeme do týchto čiastkových povodí:

* Povodie Dunaja
* Povodie Moravy
* Povodie Váhu
* Povodie Hrona
* Povodie Ipľa
* Povodie Slanéj
* Povodie Bodvy
* Povodie Hornádu
* Povodie Bodrogu
* Povodie Dunajca a Popradu

Pozri aj
--------

* Úmorie
* Hydrologické poradie na Slovensku
* Povodie Nitry, ktoré je čiastkovým povodím povodia Váhu

Zdroje
------

* Vodný plán Slovenska na VÚVH Archivované 2015-04-02 na Wayback Machine
* Predpis č. 224/2005 Z. z. na Zakony pre ľudí
* Správa územia povodi Slovenskej republiky a ich čiastkové povodia Archivované 2015-04-02 na Wayback Machine
**Kavád II.** (\* 590  –  † 6. september 628), zvaný *Šéróé* (v pahlavskom písme:; perzsky قباد), bol perzský veľkokráľ z rodu Sásánovcov panujúci krátko roku 628, pravdepodobne šesť až sedem mesiacov, od februára do septembra. Jeho vládou začala v sásánovskej Perzii epocha úpadku, dovŕšená pádom ríše aj dynastie v tridsiatych a štyridsiatych rokoch 7. storočia.

Pôvod
-----

Kavád bol synom kráľa Husrava II. a jeho kresťanskej manželky Márie, ktorú niektoré pramene označujú za dcéru byzantského cisára Maurikia. Hoci bol najstarším Husravovým synom, nemal vládu zďaleka istú, lebo kráľ favorizoval svojho mladšieho syna Mardánšáha z manželstva so Širin, ktorá bola takisto kresťankou. Kaváda to priviedlo do radov sprisahancov proti otcovi, oslabenému porážkami vo vojne s Byzanciou, a vo februári 628 nakoniec na perzský trón.

Vláda
-----

Po prevzatí moci dal Kavád v prvom rade zavraždiť svojho otca i bratov a ihneď začal rokovania o mieri s byzantským cisárom Heracleom. Situácia sásánovskej ríše bola v dôsledku vojenského debakla katastrofálna, počas Kavádovej vlády sa však podarilo uzavrieť len predbežný mier - definitívny dohodol vojvodca Šahrvaráz až v júli 629. Vnútri kráľovskej rodiny panoval od Husravovej násilnej smrti nesúlad a napätie, čo neskôr dalo podnet k špekuláciám, že kráľovná Širin Kaváda otrávila.

V lete roku 628 odcestoval Kavád II. do médskeho Holvánu, kde králi v horúcom období prebývali, na miesto už ale živý nedorazil. Zomrel pravdepodobne v Dastagerde (pravdepodobne na mor), a pred smrťou ešte stihol určiť cisára Herakleia za poručníka svojho maloletého syna Ardašíra. Ten potom nastúpil na perzský trón.

Referencie
----------

1. ↑  O. Klíma, *Sláva a pád starého Iránu*, s. 221; K. Schippmann, *Grundzüge der Geschichte des sasanidischen Reiches*, s. 72.
2. ↑  O. Klíma, *Sláva a pád starého Iránu*, s. 221.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kavád II. na českej Wikipédii.*

Literatúra
----------

* KLÍMA, Otakar. *Sláva a pád starého Íránu*. Praha : Orbis, 1977. S. 252.
* SCHIPPMANN, Klaus. *Grundzüge der Geschichte des sasanidischen Reiches*. Darmstadt : Wissenschaftliche Buchgesellschaft, 1990. ISBN 3-534-07826-8. S. 155.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kavád II.**

Externé odkazy
--------------

* Kavádove mince
* Richard Frye, Dejiny starovekého Iránu

  


|  |
| --- |
| Kavád II.**Sásánovci** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Husrav II.** | **Perzský Veľkokráľ**628 – 628 | Nástupca**Ardašír III.** |

Autoritné údaje: * LCCN: no2019001536
* VIAF: 44154739799652991027
* WorldCat: lccn-no2019001536
***Osem hrozných*** (orig. *The Hateful Eight*) je ôsmy film režiséra a scenáristu Quentina Tarantina. Film sleduje ôsmych cudzincov, ktorí sa ukrývajú v chate pred blizardom. V USA mal film premiéru 25. decembra 2015, premietaný bol formou "roadshow" zo 70 mm filmu, následne 30. decembra 2015 začali premietať bežné kiná a 7. januára 2016 mal film premiéru v slovenských kinách.

Obsadenie
---------

### Hlavné postavy

* Samuel L. Jackson ako Major Marquis Warren
* Kurt Russell ako John Ruth
* Jennifer Jason Leigh ako Daisy Domergue
* Walton Goggins ako Chris Mannix
* Demián Bichir ako Bob (Mexikánec Marco)
* Tim Roth ako Oswaldo Mobray (Anglický Pete Hicox)
* Michael Madsen ako Joe Gage (Grouch Douglass)
* Bruce Dern ako Generál Sanford "Sandy" Smithers

### Vedľajšie postavy

* James Parks ako O.B. Jackson
* Channing Tatum ako Jody Domergue
* Dana Gourrier ako Minnie Mink
* Zoë Bell ako Šesť-koňová Judy
* Lee Horsley ako Ed
* Gene Jones ako Sladký Dave
* Keith Jefferson ako Charly
* Craig Stark ako Chester Charles Smithers
* Belinda Owino ako Gemma
* Quentin Tarantino ako rozprávač

Produkcia
---------

Nakrúcanie začalo 8. decembra 2014 na ranči v Colorade. O špeciálny make-up postáv sa postaral Greg Nicotero, známy hlavne vďaka jeho make-upu "chodcov" v seriáli *The Walking Dead*. Kameraman Robert Richardson, ktorý v minulosti pracoval na niektorých Tarantinových filmoch, napr. *Kill Bill*, *Nehanební bastardi* a *Divoký Django*, natočil Osem hrozných na 70 mm film. Použitím anamorfických objektívov od Panavision má film nezvyčajne širokouhlý formát s pomerom strán 2,76:1, aký sa používal pri niektorých filmov z 50-tych a 60-tych rokov 20. storočia.

Uvedenie
--------

Film mal premiéru 25. decembra 2015 v cca 100 kinosálach v USA. Tieto kinosály boli obstarané 70 mm projektormi a film bol premietaný formou "roadshow", teda film mal dlhšiu stopáž ako "bežná" kinoverzia (roadshow verzia - 3h 7m, bežná verzia - 2h 48m), v strede filmu bola prestávka, a návštevníci dostali vytlačený program so suvenírmi. Zvyšné kiná začali premietanie 30. decembra toho roku a slovenská premiéra bola o týždeň neskôr, 7. januára 2016.

| Kinopremiéra | Rozpočet filmu | Zárobok |
| --- | --- | --- |
| USA  USA | Slovensko  Slovensko | USA  USA | Slovensko  Slovensko | Celosvetovo |
| 25. december 2015 ("roadshow")30. december 2015 ("bežná verzia") | 7. január 2016 | 44 000 000 $ | 54 117 416 $ | 207 782 $(cca 188 000 €) | 155 760 117 $ |

Film bol získal množstvo ocenení, napr. Academy Award, známej ako "Oscar" za Najlepšiu hudbu (Ennio Morricone), ďalej bol nominovaný Akadémiou na Cenu za najlepší ženský herecký výkon vo vedľajšej úlohe (Jennifer Jason Leigh) a Cenu za najlepšiu kameru (Robert Richardson). Ennio Morricone bol odmenený taktiež Zlatým glóbusom za najlepšiu hudbu.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7
2. 1 2
3. ↑
4. ↑
5. ↑

Externé odkazy
--------------

* *Osem hrozných* v Česko-Slovenskej filmovej databáze
* *The Hateful Eight* v Internet Movie Database (po anglicky)

Autoritné údaje: * LCCN: no2016005786
* VIAF: 43145602434101360960
* WorldCat: lccn-no2016005786