recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hermas** (starogr. *Ἑρμᾶς* – *Hermas*) bol olympijský víťaz v pankratiu v rokoch 25 a 29.

Hermas, syn Isióna z Antiochie, si na 201. a na 202. olympijských hrách vybojoval víťazstvo v pankratiu. Pankration zaviedli na 33. olympijských hrách v roku 648 pred Kr. Bol to pästiarský zápas, pri ktorom boli dovolené všetky zápasnícke chmaty, údery päsťou, kopanie a vykrúcanie údov.

Záznam o olympijských víťazstvách Herma je uvedený na zvyšku kamenného podstavca jeho nezachovanej sochy v Olympii. Tento nápis (*IvO 243*, IvO = W. Dittenberger a K. Purgold, nápisy Olympia, Berlin 1896.) ešte uvádza, že sa v tejto disciplíne presadil aj na nemejských hrách, v epirskej Nikopolide na slávnostiach Aktia (konané na počesť boha Apolóna) a v Argu na slávnostiach Héraia usporiadúvaných na počesť bohyne Héry.

Podľa emeritného profesora Marka Goldena, v postave olympionika Herma ide pravdepodobne o *Tita Claudia Herma*, ktorý v roku 46 pôsobil na cisárskom dvore za vlády Klaudia.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Inscriptiones Graecae, *IvO 231*
2. 1 2 3 4  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2003. ISBN 0-203-49732-5. S. 80.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 114.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 250.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Prof. Mgr. **Miroslav Ballay**, PhD. (\* 1978, Nitra) je slovenský divadelný kritik, teatrológ, estetik a vysokoškolský pedagóg.

Biografia
---------

V rokoch 2001 – 2004 bol interným doktorandom v Ústave literárnej a umeleckej komunikácie Filozofickej fakulty UKF (odbor estetika a dejiny estetiky). Publikoval v divadelnom magazíne Javisko. V súčasnosti vydáva recenzie v divadelnom časopise KOD – konkrétne o divadle. Od roku 2004 prednáša na Katedre kulturológie Filozofickej fakulty UKF. Centrom jeho záujmu je interpretácia divadelného diela. Vydal monografiu *Ticho v divadelnom diele* (2006). Je autorom sémanticky a semioticky zameraných štúdií. Vedie vysokoškolské divadlo VYDI pri Univerzite Konštantína Filozofa v Nitre, ktoré sa autorsky zameriava predovšetkým na kolektívnu tvorbu. Dramaturgicky sa spolupodieľal na divadelných inscenáciách *Vraždenie neviniatok* (2001), *Plot* (2004), *Bezhlavo a napäto* (2005). Venuje sa tiež tvorivým dielňam a seminárom z divadelného i filmového umenia.

V roku 2023 ho prezidentka SR Zuzana Čaputová vymenovala za profesora v odbore kulturológia.

Publikácie
----------

* *Štvoro interpretačných exkurzov do inscenácie Hra snov* (Interpretačné sondy do súčasného slovenského divadla, 2003)
* *Farba v divadelnej inscenácii* (Interpretácia divadelného diela /Prolegomena/, 2005)
* *Tváre súčasnej slovenskej drámy* (Tváre súčasného slovenského divadla, 2006)
* *Ticho v divadelnom diele* (2006)

Referencie
----------

1. ↑   *doc. Mgr. Miroslav Ballay, PhD. : Profesijný životopis* [online]. Nitra: – Univerzita Konštantína Filozofa, [2022], [cit. 2023-03-25]. Dostupné online.
2. ↑  Ballay, Miroslav, 1978-. In:  *Heslár SFÚ* [online]. Bratislava: Slovenský filmový ústav, [cit. 2023-03-25]. Dostupné online.
3. ↑  Webová stránka katedry kulturológie UKF v Nitre
4. ↑  TASR. Prezidentka vymenovala 36 nových vysokoškolských profesorov. *teraz.sk* (Bratislava: TASR), 2023-03-23. Dostupné online [cit. 2023-03-25].

Externé odkazy
--------------

* Miroslav Ballay – Katedra kulturológie FF UKF v Nitre

Autoritné údaje: * NK ČR: xx0089890
* VIAF: 85899304
Príklad synkretizmu. Vodunské *zangbeto* s kresťanským krížom.
**Synkretizmus vodunu a kresťanstva** vznikol prepojením tradičného západoafrického náboženstva vodun a kresťanstva. Vyznávači sa nachádzajú najmä v Benine, Togu a Nigérii. Vodun je západoafrické tradičné polyteistické náboženstvo s centrom v Benine a synkretizmus v náboženskej oblasti je prepojenie dvoch alebo viacerých pôvodne odlišných náboženských tradícií. Podobné synkretické náboženstvá sa nachádzajú aj v okolitých krajinách, kde ide o prepojenie jorubského náboženstva a kresťanstva, náboženstva odinala a kresťanstva, prípadne náboženstva bóri a islamu.

V Benine vedľa vyznávačov synkretizmu existuje veľká množina ľudí vyznávajúcich vodun a kresťanstvo bez miešania. Ide o – v Afrike bežnú – viacpočetnú náboženskú identitu. Rozličné synkretizmy a eklekticizmy sú v západnej Afrike bežnými javmi.

Veriaci okrem kresťanských bohoslužieb (v Benine väčšinou, ale nie výlučne) katolíckeho rítu navštevujú aj vodunské zasvätence, používajú tradičné fetiše na ochranu domácnosti a osobné ochranné amulety kri-kri (gris-gris). Pestujú úctu k zosnulým predkom a za pomoci vodunského kňaza (vodunon) komunikujú so svetom duchov.

Synkretizmus vodunu a kresťanstva vznikol v Benine, avšak podobné synkretizmy vznikli aj v zámorí, keď sa vodun dostal spolu s otrokmi do Karibiku, kde jeho synkréziou s katolíckym kresťanstvom vzniklo karibské voodoo podobne ako brazílske candomble a kubánska santeria. V našom jazykovom prostredí ako prvý opísal synkretizmus vodunu a kresťanstva teológ a afrikanista Ondřej Havelka.

Referencie
----------

1. 1 2 3  HAVELKA, Ondřej. Synkretismus katolického křesťanství a západoafrického vodunu z teologicko-etické perspektivy. *Studia Theologica*, 2021-12-01, roč. 23, čís. 3, s. 149–174. Dostupné online [cit. 2022-09-18]. DOI: 10.5507/sth.2021.033. (po anglicky)
2. ↑  BLIER, Suzanne. *African Vodun: Art, Psychology, and Power*. 1. vyd. Chicago : University of Chicago Press, 1995. S. 23-54.
3. ↑  OJO, J. O.. *Understanding West African Traditional Religion*. 1. vyd. Ile-Ife : S. C. Popoola Printers, 1999. S. 63.
4. ↑  MBITI, John S.. *An Introduction to African Religion*. 1. vyd. Portsmouth, London : Heinemann Educational Books, 1991. S. 15.
5. ↑  HAVELKA, Ondřej. *Náboženský šok*. 1. vyd. Praha : Akbar, 2021. ISBN 978-80-906325-5-4. S. 240-256.
6. ↑  HAVELKA, Ondřej. *Náboženství na řece Niger – kult hada, západoafrický vodun, fascinující synkreze i temná strana 4/4* [online]. Dingir, [cit. 2022-09-18]. Dostupné online. (po česky)
7. ↑  HAVELKA, Ondřej. *Vodun – tradiční západoafrické náboženství s centrem v Beninu* [online]. Dingir, [cit. 2022-09-18]. Dostupné online. (po česky)
8. ↑  LANDRY, Timothy R.. *Vodun: Secrecy and the Search for Divine Power*. 1. vyd. Philadelphia : University of Pennsylvania Press, 2018. S. 31-51.
**Epitelidas** (starogr. *Επιτελίδας* – *Epitelidas*) bol víťaz olympijských hier behu na jedno stadion v roku 580 pred Kr.

Epitelidas zo Sparty zvíťazil na 50. olympijských hrách v behu na jedno stadion. Túto disciplínu zaviedli už pri založení hier v roku 776 pred Kr. Hry sa v Olympii o ďalšiu disciplínu, behu na dve stadiá (diaulos) rozšírili v roku 724 pred Kr. Prvým víťazom behu na dve stadiá bol Hypénos z Pisy. Na 15. hrách v roku 720 pred Kr. zaviedli tzv. *dlhý beh*, po grécky *dolichos*, ktorý sa na začiatku bežal len na sedem stadií (napokon až na 24 stadií) a prvým víťazom tejto disciplíny bol Akanthos zo Sparty. Vzdialenosť stadia (600 stôp) sa pohybovala zhruba od 175 do 200 metrov.

Okolo roku 582 pred Kr. pribudli v Grécku k olympijským hrám aj hry pýthijské v Delfách a neskôr isthmijské v Isthmii.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Diodoros, *Bibliotheca historia*, 5,9,2.
2. 1 2 3  Eusebios, *Kronika* 2,193.
3. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 113.
5. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 199.
6. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 47.
7. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 247.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Nálepka na zadnom okne Audi vybaveného systémom **procon-ten**.
"procon-ten" (s malým počiatočným písmenom p) (akroným pre anglický názov ***Pro**grammed **Con**traction-**Ten**sion*; doslovne: Programované sťahovanie-ťahanie) je proprietarny systém (Audi AG má tento názov registrovaný ako ochrannú známku) na zvýšenie bezpečnosti automobilov používaný Nemeckým výrobcom automobilov Audi od roku 1986 do polovice 90. rokov 20. storočia.

Audi bolo jedným z posledných nemeckých výrobcov, ktorí začali do svojich automobilov montovať airbagy najmä kvôli vysokej spoľahlivosti a nízkej cene technológie, ktorú nazývali "procon-ten".

Systém procon-ten používa hrubé káble podobné káblom v navijáku previnuté poza motor a pripevnené k jeho bloku. Čelný náraz spôsobi posunutie motora v karosérii smerom dozadu, ktorý začne tahať káble. Tieto káble su na opačnom konci pripevnené k stĺpiku riadenia a kotevným bodom bezpečnostných pásov. Pri dostatočnom ťahu na kábel tento potiahne volant na volantovej tyči smerom preč od vodiča. Volant sa pritiahne k pristrojovej doske. Takisto kable predopnú bezpečnostné pásy tak, aby pasažieri ostali v bezpečnej polohe na sedadlách a minimalizovala sa doba ich voľného letu, než ich zachytí brzdný mechanizmus v samonavíjacom bezpečnostnom páse.

Motory su v automobiloch Audi tradične montované podĺžne nad prednú nápravu tak, že vytŕčaju pred predné kolesá. na rozdiel od prevažne priečne montovaných motorov v iných automobiloch. To spôsobuje, že motor je veľmi blízko predného náraznika (špecialne v prípade radových 5-valcových motorov, pri ktorých je často chladič posunutý v motorovom priestore dozadu a na niektoru stranu motora) a dáva výhodu v tom, že motor je jedna z prvých časti auta, ktorá prichádza do styku s prekážkou. Obvykle ťažký motor absorbuje veľkú časť sily nárazu a umožňuje veľmi rýchlu reakciu systému procon-ten.

Systém procon-ten bol dostupný v modeloch Audi 80 / 90, 100 / 200, V8. Prestal sa montovať v roku 1994 po modernizácii modelovej rady 80 a premenovaní na A4, rovnako pri modelovej rade A8 a v roku 1997 sa prestal montovať aj do modelovej rady A6.
Waleská reprezentácia v roku 2008
**Waleské národné ragbyové družstvo mužov** reprezentuje Wales na turnajoch v ragby. Každý rok sa zúčastňuje Pohára šiestich národov, ktorý v priebehu histórie vyhralo celkom 24-krát, naposledy v roku 2008. Wales je tiež pravidelným účastníkom majstrovstiev sveta v ragby, ktoré sa konajú každé štyri roky. K 24. októbru 2011 sa waleská reprezentácia nachádzala na 8. mieste rebríčka medzinárodnej ragbyovej federácie.

Dejiny
------

Riadiaci orgán, Waleská ragbyová únia (*Welsh Rugby Union*; WRU), bol založený v roku 1881, toho istého roku odohral Wales prvý medzinárodný zápas proti Anglicku. Walesania vstúpili do Pohára domácich (dnes šiestich) národov, kde sa postupne zlepšovali, čo viedlo ku „zlatým časom" medzi rokmi 1900 a 1911. V roku 1905 odohrali prvý zápas proti novozélandskému tímu, známemu pod prezývkou *All Blacks*, v ktorom zvíťazili 3 : 0.

V medzivojnovej dobe prežilo ragby vo Walese skôr úpadok, v druhej polovici 20. storočia však prišiel druhý „zlatý vek" medzi rokmi 1969 a 1980, kedy waleská reprezentácia osemkrát vyhrala Pohár piatich (teraz šiestich) národov. V roku 1987 sa Walesania zúčastnili prvých majstrovstiev sveta. Tu skončili na treťom mieste, čo je ich najlepší výsledok na svetových šampionátoch. Po profesionalizácii ragby v roku 1995 hostil Wales majstrovstvá sveta v roku 1999. V rokoch 2005 a 2008 získala waleská reprezentácia prvé dva grand slamy v súčasnom Pohári šiestich národov.

Domácim štadiónom je Millennium Stadium v Cardiffe, ktorý v roku 1999 nahradil Cardiff Arms Park. Desať bývalých waleských ragbistov bolo uvedených do International Rugby Hall of Fame, traja boli uvedení do IRB Hall of Fame.

Majstrovstvá sveta
------------------

| Rok | Umiestnenie |
| --- | --- |
| 1987 |  bronz |
| 1991 | základná skupina |
| 1995 | základná skupina |
| 1999 | štvrťfinále |
| 2003 | štvrťfinále |
| 2007 | základná skupina |
| 2011 | 4. miesto |

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Velšská ragbyová reprezentace na českej Wikipédii.*
**Register** je pamäťová jednotka, ktorá obsahuje binárne číslo. Toto číslo môže mať
význam spracovávaných údajov, alebo adresy v závislosti od funkcie registra.
Všetky registre procesorov i8086 a i8088 sú 16 bitové.
Na obrázku sú registre rozdelené do štyroch skupín:

**1. skupina** - sú registre pre všeobecné použitie **AX, BX, CX a DX**

zlúčením horného a dolného bytu vzniká 16 bitový register:
H = high = vyšší byte ( 8 bitov )
L = low = nižší byte ( 8 bitov )

AX = AH + AL
BX = BH + BL 
CX = CH + CL 
DX = DH + DL 

O tom, v akom formáte bude register využívaný, rozhodne použité adresovanie
v inštrukcii.
napríklad MOV AL,0A H - je použitý 8 bitový register AL
MOV AX,0A H - je použitý 16 bitový register AX

**2. skupina** - sú **indexové** a **smerníkové** registre.
Smerníky ukazujú na miesto v pamäti. Obsahujú vždy relatívnu adresu, ktorá
je odvodená od počiatku adresy segmentu. Špeciálna skupina inštrukcií umožňuje
pracovať s obsahom týchto registrov.

SP Smerník zásobníka ( Stack Pointer )
BP Smerník bázy ( Base Pointer )
SI Index zdrojového operandu ( Source Index )
DI Index cieľového operandu ( Destination Index )

**3. skupina** - sú **špeciálne** registre.

IP – Čítač inštrukcií
F – Register príznakov

Čítač inštrukcii ( Instruction pointer IP ) je 16 bitový register , ktorý obsahuje
relatívne adresy. Obsahuje adresu inštrukcie , ktorá sa bude vykonávať ako nasledujúca,
alebo adresu operandu v pamäti. Programátor nemá priamu kontrolu nad
týmto registrom.

Druhým registrom z tejto skupiny je register príznakov F. Je to skupina samostatných
jedno bitových buniek, usporiadaných do 16 bitového poľa ako register.
Príznaky, ktoré sa menia v závislosti od výsledkov operácií vykonávaných v ALU:

CF – príznak prenosu (carry flag )
PF - príznak parity (parity flag )
AF - príznak pomocného prenosu ( auxilliary carry flag )
ZF - príznak nuly ( zero flag )
SF - príznak znamienka ( sign flag )
OF - príznak preplnenia ( overflow flag )
Príznaky , ktoré nereagujú na výsledky operácií vykonávaných v ALU:
TF - príznak ktorý riadi krokovanie „single step" (trap flag )
IF - príznak pre povolenie externého prerušenia ak IF=1 ( interrupt flag )
DF – príznak pre riadenie reťazcových procesov.
Ak DF = 1 ,potom je obsah smerníkov znižovaný.
Ak DF = 0 , potom sa budú SI aDI zvyšovať.

**4. skupina** - sú **segmentové** registre.

CS – Kódový segment( Code Segment )
DS – Dátový segment( Data Segment )
SS - Zásobníkový seg.( Stack Segment )
ES - Extra segment( Extra Segment )

Sú to registre, ktoré obsahujú absolútne adresy počiatku segmentov. Adresy
uvedené v indexových registroch a smerníkoch ( SP, BP, SI, DI ) adresujú vždy len
priestor relatívne od začiatku segmentu.
Segmentové registre sú 16 bitové, hoci reprezentujú 20 bitové adresy. 20 bitová
adresa sa vytvára z hodnoty uloženej v týchto 16 bitových registroch tak, že sa na
koniec údaju pridajú štyri bity, ktoré sú vždy nulové.
Napríklad: Ak v registri CS = CE56 H znamená to, že absolútna adresa počiatku
kódového segmentu je CE560 H
Zubný povlak
**Zubný povlak** (iné názvy: **bakteriálny povlak**, **(zubný) plak**) je mäkká a do istej miery neviditeľná vrstva, ktorá sa tvorí na zuboch a hlavne na okrajoch ďasien. Usadzujú sa tu tiež mikroorganizmy spôsobujúce rozklad sacharidov na organické kyseliny, ktoré spolu s bakteriálnymi enzýmami odvápňujú sklovinu, čo spôsobuje zubný kaz.

Bolesť zuba je spôsobená poškodením zuboviny (dentínu), ktorá je situovaná pod sklovinou (email). Dráždivé látky, ktoré sa z neho uvoľňujú, spôsobujú sčervenanie, podráždenie a opuchy ďasien. Do zubného povlaku sa neskôr ukladajú minerálne látky a vzniká tzv. zubný kameň.

Obmedziť vzniku zubného povlaku možno pravidelnou zubnou hygienou, hlavne čistením zubov pomocou správnej zubnej kefky.

Referencie
----------

1. ↑  ANDRIK, Pavel. *Prekladový stomatologický slovník : slovensko-česko-rusko-anglicko-nemecko-francúzsko-španielsko-maďarský*. 1. vyd. Martin : Osveta, 1992. 328 s. ISBN 80-217-0223-0. S. 76.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Zubní plak na českej Wikipédii.*
Rub štátnej pečati USA
Vševediace oko na zadnej strane jedno-dolárovej bankovky
 Horovo oko
 Bartonov dizajn z nápisom „Deo Favente Perennis"
**„Annuit coeptis"** (latinsky) je jedno z dvoch hesiel na rube štátnej pečate USA. Prevzaté z latinského slova annuo (schváliť) a coepta (začiatok, počiatok).

Preklad
-------

Doslovne preložené znamená „Schválil/požehnal začaté/podujaté". Preklad ministerstva zahraničia USA v angličtine znie „He [God] has favored our undertakings."

Význam
------

Oným činiteľom, ktorý požehnal, môže byť *Prozreteľnosť*, Fortuna alebo *boh*, činiteľ bol (pravdepodobne úmyselne) ponechaný nedefinovaný, preto anglické „He" v prekladoch nie je celkom presné a je pravdepodobne odrazom snahy prisúdiť heslu náboženský obsah. Odvážne začatým sa zrejme myslí vznik USA.

„Annuit coeptis" má 13 písmen, čo má zrejme symbolizovať 13 zakladajúcich kolónií USA (číslo 13 sa na pečati objavuje viackrát).

Pôvod
-----

Heslo je odvodené z Vergiliovho eposu Aineas: „Jupiter omnipotens, audacibus annue coeptis" („Všemocný Jupiter, požehnaj odvážne započaté").

Umiestnenie
-----------

Nápis je umiestnený nad nedokončenou pyramídou s vševedúcim okom.
Okrem tohoto hesla je na rube pečati (dole pod pyramídou) ešte heslo „Novus ordo seclorum", „Nový svetový poriadok" ("New World Order") alebo taktiež „Nový poriadok vekov" ("New Order of the Ages").
Spoločne s rubom pečate je taktiež na jedno-dolárovej bankovke.

Pečať
-----

Na líci pečati je známe „E pluribus unum", „Z mnohých jediné", v angličtine prekladané ako „From many, one" alebo doslovne „Out of many, one", „Z mnohých, jeden". Rovnako toto heslo má 13 písmen.

Tieto heslá na štátnej pečati rovnako ako pečať ako celok poskytujú celý rad výkladov (je napríklad možné čítať obidve heslá ako celok) a umožňujú množstvo špekulácií napr. i pre priaznivcov rôznych konšpiračných teórií.

Pozri aj
--------

* Spojené štáty americké
* Štátny znak Spojených štátov

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Annuit coeptis na anglickej Wikipédii a Annuit coeptis na českej Wikipédii.*
Súradnice: 48°09′55″S 17°07′42″V﻿ / ﻿48,165404°S 17,12826°V﻿ / 48.165404; 17.12826

Sídlo na Kukuričnej 13 v Bratislave
**Vydavateľstvo Príroda, s.r.o.** je slovenské vydavateľstvo, ktoré vydáva najmä knihy z oblasti prírody a učebnice. Patrí počtom vydávaných titulov medzi šesť najväčších vydavateľstiev na Slovensku. Ročne vydáva okolo 100 knižných titulov pre voľný trh na Slovensku, na export a pre školy. 

Vydavateľstvo sa (na svojich internetových stránkach) hlási k dedičstvu bývalého vydavateľstva Príroda z druhej polovice 20. storočia (od 1949 názov **Oráč**, od 1955 názov **Slovenské vydavateľstvo pôdohospodárskej literatúry n.p.**, od 1969 do (??)1988/1992 **Príroda, vydavateľstvo kníh a časopisov, n.p. Bratislava**, skrátene **Príroda**), ktoré vydávalo pôdohospodársku a prírodnú literatúru a bolo založené v roku 1949. Z čisto právneho hľadiska však toto vydavateľstvo s jeho nástupcami **PRÍRODA, a. s.** (1992 – 1997, kúpené Pentou v roku 1997), **Príroda a. s.** (1998 – 2001) a súčasným vydavateľstvom, založeným v roku 2000, priamo nesúvisí.

Zdroje
------

* Stránky Vydavateľstva Príroda
* Obchodný register SR
* Príroda. In: *Encyklopédia Slovenska* III N – Q. 1. vyd. Bratislava : Veda, 1980. s. 552.
* GUBÁŠ, Xaver. *Akcie VÚB Kupónu sa pravdepodobne stali rizikovou investíciou* [online]. SME, 1997-11-18, [cit. 2012-02-04]. Dostupné online.
**Zubrovica** je potok na Horehroní, v najvýchodnejšej časti okresu Brezno. Je to pravostranný prítok Hrona, meria 6 km a je tokom III. rádu.

Prameň
------

Pramení v Nízkych Tatrách, v geomorfologickom podcelku Kráľovohoľské Tatry, na juhovýchodnom svahu Kráľovej hole (1 946,1 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 625 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie najprv smerom na východ severným úpätím Kráľovej skaly (1 690,3 m n. m.), následne sa stáča na juhovýchod. Na strednom toku sa esovito stáča a výrazným oblúkom sa ohýba na juh, pričom vteká do východného výbežku Horehronského podolia, do geomorfologického podcelku Heľpianske podolie. Tu pokračuje smerom na juhojuhozápad, sprava priberá krátky prítok vznikajúci severne od obce Telgárt a následne preteká intravilánom tejto obce. V obci priberá pravostranný prítok z oblasti Pod hoľou, tečie už smerom na juh, koryto potoka sa na krátkom úseku (cca 250 m) rozvetvuje, obe ramená podtekajú štátnu cestu č. 66 a vzápätí sa znovu spájajú. Južne od obce sa v nadmorskej výške cca 845 m n. m. vlieva do Hrona.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-09-10]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-09-10]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Hrona (od prameňa po Hronec) |
| --- |
| 
* Bartková
* Brezinka
* Čeremka
* Dudlavá
* Dudlavka
* Handulín
* Havraník (prítok Hrona, Šumiac)
* Havraník (prítok Hrona, Vaľkovňa)
* Heľpiansky potok
* Hlboký potok
* Hnilec
* Homoľa
* Hronček
* **Hronec**
* Hučanské
* Kopanický potok
* Kováčovský potok
* Krivuľa
* Krivý potok
* Nehovo
* Oravcová
* Postaľ
* **Rácov**
* Skalnistý potok
* Skalný potok
* Stračaník
* Strundžanícky potok
* Sviniarka
* Šumiacky potok
* Trsteník
* Úplazový potok
* Zubrovica
* Ždiarny potok
* Župkov

 |
| 
Súvisiaca šablóna
Vodné toky v povodí Hrona (2. časť)
 |
**Adolf Cserey**, tiež **Čerej**, pôvodne **Lóh** (\* 28. október 1851, Banská Bystrica – † 28. júl 1928, Budapešť) bol slovenský pedagóg, prírodovedec, botanik a entomológ.

Rodina
------

* otec František Lóh
* matka Jozefína rod. Hedvigová

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici a Egeri, prírodné vedy na univerzite v Budapešti, 1875 stredoškolský profesor, 1881 PhDr. Bol všestranne vzdelaný. Venoval sa botanike, ale i antropológii, paleontológii a pedagogike. Vyučoval zemepis aj chémiu. Jeho najvýznamnejšou prácou bol "Kľúč na určovanie rastlín", ktorý vyšiel vo viacerých vydaniach. Autor monografických prác a štúdií, stredoškoských učebníc, botanického slovníka, práce o výchove mládeže, populárnovedeckých článkov. Prispieval aj do odborných časopisov, novín a ročeniek škôl, na ktorých pôsobil. Zomrel roku 1928 v Budapešti.

Entomologické aktivity
----------------------

V entomológii sa venoval najmä chrobákom a motýľom. Počas pobytu v Banskej Štiavnici skúmal jej okolie, rastlinstvo, chrobáky aj motýle. Bol člen Banskoštiavnickej lekárskej prírodovedeckej spoločnosti a Zoologickej a botanickej spoločnosti vo Viedni.

Literatúra
----------

* Kolektív: 1977, *Encyklopédia Slovenska* I. zväzok (A - D). Veda, Bratislava, 335.
* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * GND: 1175914592
* ISNI: 0000 0000 7960 5053
* PIM: PIM98243
* SNK: 161003
* VIAF: 121363292
Theodore von Kármán
**Theodore von Kármán** (maď. *Kármán Tódor*; \* 11. máj 1881 - † 6. máj 1963) bol maďarsko-americký matematik, letecký inžinier a fyzik, ktorý pôsobil predovšetkým v oblasti letectva a kozmonautiky. Vypracoval mnoho kľúčových pokrokov v aerodynamike, najmä jeho práca na nadzvukovom a hypersonickom prúdení vzduchu. Je považovaný za vynikajúceho aerodynamického teoretika dvadsiateho storočia.

Život
-----

Narodil sa ako Szőllőskislaki Kármán Tódor v rodine Mórica Karmana a Heleny Konnovej; jedným z jeho predkov bol pražský rabín Jehuda Löw ben Becalel. Vyštudoval technickú univerzitu v Budapešti, neskôr študoval na univerzite v Göttingene (Nemecko), kde v roku 1910 získal aj doktorát. V rokoch 1910-1912 tam aj učil. V roku 1912 prijal miesto na vysokej banskej škole v Banskej Štiavnici (vtedy Schemnitz), ale keď zistil že na škole sa nerobí výskum, vrátil sa do Göttingenu. Vo februári 1913 získal miesto riaditeľa leteckého inštitútu v Aaachene. Neskôr emigroval do USA, kde pôsobil ako profesor na Kalifornskom technickom inštitúte (Caltech) v Pasadene. Od roku 1951 pôsobil ako riaditeľ oddelenia pre letecký výskum NATO a od roku 1960 ako prvý prezident Medzinárodnej astronautickej akadémie. Zaoberal sa teoretickými otázkami letov rakiet. Bol jedným zo zakladateľov americkej astronautiky, v 30. a 40. rokoch vychoval stovky špecialistov. Po 2. svetovej vojne sa podieľal na pátraní po nemeckých raketových odborníkoch a skomponoval predstavu využitia letectva v 3. svetovej vojne.

Cena Theodora von Kármána
-------------------------

Cena Theodora von Kármána za aplikovanú matematiku sa udeľuje každý piaty rok jednotlivcovi ako uznanie za jeho významnú aplikáciu matematiky v mechanike a/alebo inžinierskej vede. Toto ocenenie bolo založené v roku 1968 na počesť Theodora von Kármana spoločnosťou pre priemyselnú a aplikovanú matematiku (SIAM).

Knihy
-----

* KÁRMÁN, T. von; BURGERS, J. M.. *General Aerodynamic Theory*. [s.l.] : 2 vols. Julius Springer, 1924.
* KÁRMÁN, Theodore von; BIOT, M. A.. *Mathematical Methods in Engineering; An introduction to the Mathematical Treatment of Engineering Problems*. [s.l.] : McGraw-Hill, 1940. S. 505.
* KÁRMÁN, T. von; BIOT, M. A.. *Aerodynamics: Selected Topics in the Light of Their Historical Development*. [s.l.] : Dover Publications, 2004. ISBN 0486434850. S. 224.
* KÁRMÁN, T. von. *Collected Works of Dr. T. von Kármán (1902–1951)*. [s.l.] : 4 vols. Butterworth Scientific Publications, 1956.
* KÁRMÁN, T. von. *From Low-Speed Aerodynamics to Astronautics*. [s.l.] : Pergamon Press, 1961.
* KÁRMÁN, T. von; EDSON, L.. *The Wind and Beyond—T. von Kármán Pioneer in Aviation and Pathfinder in Space*. [s.l.] : Little Brown, 1967. ISBN 0316907537. S. 376.

Referencie
----------

1. ↑   *Kármán, Theodore von. In: Encyclopedia of Continuum Mechanics.*. [s.l.] : Springer, Berlin, Heidelberg. 2020. DOI:https://doi.org/10.1007/978-3-662-55771-6\_41

Autoritné údaje: * BnF: 123914919
* GND: 118560255
* ISNI: 0000 0001 0857 8585
* LCCN: n50016609
* NK ČR: ntk20191030644
* PIM: PIM60282
* VIAF: 59167544
* WorldCat: lccn-n50016609
**Belo Kapolka**, vlastným menom *Vojtech Kapolka* (\* 22. apríl 1935, Hostie – † 18. apríl 1994, Vysoké Tatry) bol slovenský spisovateľ, chatár, nosič a horolezec pôsobiaci vo Vysokých Tatrách.

Životopis
---------

Pochádzal z učiteľskej rodiny a vzdelanie získaval v Brne na Vojenskej akadémii. Detstvo prežil v Podolínci. Vystriedal mnoho zamestnaní. Bol záhradnícky pomocník, drevorubač, tesár, plavčík, továrenský robotník. V roku 1958 prišiel do Vysokých Tatier. Začal ako nosič na Téryho chate, potom chatárčil v Chate pod Rysmi, na Zbojníckej chate a napokon na Téryho chate, ktorú rekonštruoval v rokoch 1983 – 1984. Od mlada sa zaujímal o literatúru, pokúšal sa literárne spracovať svoje predstavy a zážitky. Najprv do krátkych reportáží v periodickej tlači, neskôr ako autor noviel a knižiek. V nich predovšetkým písal o živote v horách, o ľudských osudoch tragédiách i víťazstvách človeka nad prírodou. Tragicky zahynul na Hrebienku, keď sa nešťastnou náhodou cestou z Hrebienka postrelil do nohy a vykrvácal.

Tvorba
------

Prvé literárne diela začal uverejňovať už na začiatku 60. rokov 20. storočia, knižne v roku 1967 zbierkou poviedok *Kanadské smreky*. Venoval sa písaniu najmä krátkych prozaických útvarov (beletrizované reportáže, úvahové črty, poviedky), pričom čerpal z prostredia Vysokých Tatier, v ktorých roky žil. Okrem opisov tatranskej prírody sa zaoberal i stvárnením života ľudí, ktorí sa v horách pohybovali, zdôrazňuje potrebu domova a rodinnej harmónie. Jeho diela majú pútavé dejové zápletky i rozuzlenia a nechýba v nich dramatickosť, snaží sa o zbúranie mýtov o horských nosičoch, ale tiež sa vyjadruje k problematike turistiky, zimných športov a problémom tatranského regiónu. Nevyhýba sa ani vzťahom a konfliktom medzi rodičmi a deťmi, zobrazovaniu sveta detí a mladých ľudí, ich problémom a špecifikám, ktoré na nich kladie život v horskom prostredí.

Dielo
-----

### Diela pre dospelých

* 1968 – *Strecha*, vyd. Smena, Bratislava
* 1974 - *Chodníky bez značiek*, vyd. Smena, Bratislava
* 1978 – *Sivá hmla kryje sýteho sysľa*, vyd. Smena, Bratislava
* 1967 – *Kanadské smreky*, vyd. Smena, Bratislava
* 1994 - *Človečina v Tatrách*, vyd. Matica slovenská, Martin
* 1995 – *Kapolkov chodník*, súbor nepublikovaných esejí a úvah (vyšlo posmrtne, zostavili Drahoslav Machala a Dušan Mikolaj) vyd. Spolok slovenských spisovateľov, Bratislava

### Diela pre deti a mládež

* 1984 – *Mesiac nad Prostredným hrotom* (sfilmované ako 6-dielny televízny seriál "Chlapec a pes" (1989, režisér Ľubomír Fifik)), vyd. Mladé letá, Bratislava

Referencie
----------

1. ↑  BOHUŠ, Ivan. Odišiel Belo Kapolka. *Vysoké Tatry*, roč. XXXIII. čís. 4, s. 21.
2. ↑   *Podtatranské noviny* [online]. 2014-04-16, [cit. 2019-11-24]. Dostupné online.

Autoritné údaje: * GND: 12086567X
* ISNI: 0000 0001 1749 3268
* LCCN: no2016064547
* NK ČR: ola2002146869
* SNK: 149826
* VIAF: 20523157
* WorldCat: lccn-no2016064547
Časť centrálnej časti východného vlysu Parthenónu, zľava Iris (stojaca), Héra a Zeus
**Theogamia** alebo **Gamélia** (starogr. *Θεογαμία, Γαμηλία*) bola starogrécka slávnosť oslavujúca posvätné manželstvo Héry a Dia. 

V starovekom Grécku bolo manželstvo Dia a Héry v mnohých mestských štátoch chápané ako posvätné manželstvo, ktoré slúžilo za akýsi prototyp manželstva ľudí. V Aténach bol mesiac gamélión (čo znamená mesiac manželstva) zasvätený Hére a obetovalo sa jej i Diovi Héraiovi. Theogamia sa v Aténach oslavovala zrejme 27. gamélióna (podľa iných zdrojov 26. gamélióna) Všetky rituály sa konali v chráme bohyne Héry a zahŕňali obrad *hieros gamos* (posvätného manželstva), pri ktorom sa sochy Dia a Héry položili k sebe a uskutočnil sa svadobný rituál. Diovi a Hére sa potom obetovali svadobné koláče.

O tomto sviatku sa toho veľa nevie, okrem toho, že sa na jeho oslavách konali veľké hostiny. Keďže tento mesiac pripomínal posvätné manželstvo, bolo to priaznivé obdobie na uzavretie manželstva, a tiež s jarou sa mal objaviť nový život a počatie s ním spojené by mohlo byť v tomto čase veľmi vhodné. Božský vzor mal teda ľuďom zabezpečiť úspešné manželstvo (aj keď sa večne hádali, najmä kvôli Diovej nevere). Je tiež možné, ale menej pravdepodobné, že tento mesiac bol najskôr mesiacom manželstva a až neskôr sa stal vhodným dátumom na oslavu sobáša Héry a Dia. Peknú ukážku zväzku Héry a Dia znázorňuje centrálna časť východného vlysu Parthenónu, v ktorom manželia sedia na trónoch vedľa seba.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 367.
2. 1 2 3  Karel van der Toorn, Bob Becking, Pieter Willem van der Horst. *Dictionary of Deities and Demons in the Bible*. Grand Rapids : Wm. B. Eerdmans Publishing, 1999. ISBN 978-08-0282-491-2. S. 402.
3. ↑  Mark H. Munn. *The Mother of the Gods, Athens, and the Tyranny of Asia*. Berkeley : University of California Press, 2006. ISBN 978-05-2024-349-1. S. 39.
4. ↑  Patricia Della-Piana. *Witch Daze*. Morrisville : Lulu.com, 2010. ISBN 978-05-5776-333-7. S. 17.
5. ↑  Perry L. Westmoreland. *Ancient Greek Beliefs*. San Diego : Lee And Vance Publishing Co, 2007. ISBN 978-09-7932-481-9. S. 61.
6. ↑  Evy Johanne Håland. *Greek Festivals, Modern and Ancient*. Cambridge : Cambridge Scholars Publishing, 2017. ISBN 978-14-4389-611-5. S. 117.
7. ↑  Erika Simon. *Festivals of Attica*. Madison : Univ of Wisconsin Press, 1983. ISBN 978-02-9909-184-2. S. 16.
**Delvin** (angl. *Delvin River*, ír. *An Ailbhine*) je rieka vo východnom Írsku. Meria 17,5 km a je hraničnou riekou medzi grófstvami Dublin a Meath.

Pramení severne od obce Garristown v grófstve Fingal. Sprvu tečie na východ a zľava priberá Bartramstown. Od Glebe East už vytvára hranicu medzi správnymi jednotkami Fingal na juhu a Meath na severe. V oblasti Tobeen sa stáča na severovýchod, preteká okrajom obce Naul a v oblasti Reynoldstownu mení smer toku na sever. Nad obcou Stamullin sa stáča na severovýchod, preteká jej okrajom, podteká diaľnicu M1 a k ústiu pokračuje meandrujúc smerom na východ. Do Írskeho mora sa vlieva východne od obce Gormanstown.

| * z
* d
* u
Rieky Írska |
| --- |
| Ústiace do Írskeho mora | 
* Avoca
* Boyne
* Broad Meadow Water
* Castletown
* Dargle
* Delvin
* Fane
* Farset
* Glyde
* Lagan
* Liffey
* Nanny
* Newry
* Slaney
* Tolka
* Vartry

 |
| Ústiace do Keltského mora | 
* Awbeg
* Bandon
* Barrow
* Blackwater
* Lee

 |
| Ústiace do Atlantického oceána | 
* Bann
* Bush
* Clanrye
* Corrib
* Erne
* Eske
* Feale
* Foyle
* Laune
* Moy
* Owenmore
* Quoile
* Roe
* Shannon
* Swilly

 |
**Josef Sahánek** (\* 18. február 1896, Praha – † 23. marec 1942, Mauthausen, Rakúsko) bol český fyzik.

Životopis
---------

Narodil sa v Prahe. Po maturite na vyššej reálke na Žižkove v r. 1914 sa zapísal na Filozofickú fakultu Karlovej univerzity, kde študoval matematiku a fyziku. V šk. roku 1917/1918 bol tiež riadnym poslucháčom štúdia poistnej matematiky na pražskej technike. Prvé tri roky po absolutóriu pôsobil ako asistent na technike v Brne. V tomto období získal spôsobilosť vyučovať matematiku a fyziku. V roku 1921 obhájil dizertáciu Denné variácie smeru vetra v Brne, za čo mu PFKU v Prahe udelila titul RNDr. V dvadsiatych rokoch bol asistentom Fyzikálneho ústavu PF Masarykovej univerzity v Brne ( 1921– 1927). 

Po dvoch rokoch pôsobenia na reálnom gymnáziu v Brne sa v roku 1929 stal na PFMU docentom experimentálnej fyziky na základe habilitačného spisu Výklad vzniku ultrakrátkych elektromagnetických vĺn v elektrónových lampách. Hoci už po smrti riaditeľa FÚ PF MU prof. Macků ( 1929) robil prednášky v zastúpení druhého profesora experimentálnej fyziky, profesorom fyziky, aj to iba nehonorovaným, sa stal až v r. 1934. Medzitým sa habilitoval na brnianskej technike ( 1934) a bol vymenovaný za docenta pre odbor technická fyzika. S účinnosťou od 1. júla 1938 bol dr. J. Sahánek menovaný mimoriadnym profesorom technickej fyziky na Vysokej škole technickej M. R. Štefánika v Košiciach. Po administratívnych a organizačných zmätkoch zavinených hlavne Viedenskou arbitrážou začal prednášať až na jeseň 1939. Krátko nato bol vymenovaný za profesora technickej fyziky a prednostu I. fyzikálneho ústavu brnianskej techniky, preto z Bratislavy odišiel. Lenže práve v deň, keď sa mal oficiálne ujať funkcie – 17. novembra 1939, nemecké úrady uzavreli české vysoké školy. Prof. Sahánek neodpovedal na neskoršie ponuky, aby sa vrátil na Slovensko a zostal v protektoráte. V roku 1942 zahynul v koncentračnom tábore. 

Hoci v prvom období pôsobenia na technike v Brne robil hlavne meteorologické pozorovania, stredobodom vedeckého záujmu prof. Sahánka bolo budenie ultrakrátkych elektromagnetických vĺn v elektrónových lampách. V tomto odbore dosiahol významné úspechy. Jeho hlavné práce boli v rokoch 1925– 1930 uverejnené v popredných odborných časopisoch, ako napríklad Physikalische Zeitschrift, a hojne sa citovali. Okupácia Čiech, zriadenie protektorátu a uzavretie českých vysokých škôl pretrhli sľubne sa rozvíjajúcu vedeckú dráhu niektorých českých fyzikov (napr. V. Kunzla, A. Vašíčka) a mnohí ďalší zaplatili daň najvyššiu. Popri prof. Záviškovi a prof. Dolejškovi medzi nich patril aj prof. Josef Sahánek.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.

Autoritné údaje: * abART: 76243
* GND: 1055294740
* ISNI: 0000 0004 4412 4216
* NK ČR: jk01110274
* SNK: 167637
* VIAF: 312925421
**Josef Pieper** (\* 4. máj 1904, Elt – † 6. november 1997, Münster) bol nemecký filozof, špecialista na Tomáša Akvinského; venoval sa filozofickej antropológii.

Život
-----

Pieper študoval filozofiu, právo a sociológiu na univerzitách v Berlíne a Münsteri. Spomedzi jeho učiteľov ho najviac ovplyvnil Erich Przywara. Istý čas pracoval ako sociológ a spisovateľ na voľnej nohe. Od roku 1946 pôsobil ako profesor na Pedagogickej vysokej škole v Essene (až do roku 1972) (*Pädagogische Hochschule in Essen*) a ako riadny profesor filozofickej antropológie na *Westfälischen Wilhelms-Universität* v Münsteri. (Tu vyučoval od roku 1946 ako súkromný docent a ako profesor v rokoch 1950 až 1972). Po jeho emeritácií tu však ešte prednášal až do roku 1996.

Myšlienky
---------

V roku 1982 dostal Balzanovu cenu (*Bazan-Preis*) za filozofiu, v roku 1987 štátnu cenu spolkovej krajiny Nordhein-Westfalen (*Staatspreis des Landes Nordrhein-Westfalen*). V roku 1990 bol vyznamenaný čestným odznakom Görresovej spoločnosti (*Ehrenring der Görres-Gesellschaft*).

Vo svojich názoroch vychádzal predovšetkým zo scholastiky Tomáša Akvinského a Platóna. Počas šesťdesiatich rokov svojej aktívnej práce filozofa a spisovateľa nám Pieper dokázal v zrozumiteľnej reči sprostredkovať veľké intelektuálne dedičstvo Západu a ukázať jeho pretrvávajúcu aktuálnosť.

Iné projekty
------------

Wikicitáty
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Josef Pieper**

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * BnF: 120223423
* GND: 118594303
* ISNI: 0000 0001 1454 1885
* LCCN: n50009830
* NK ČR: jn20020404006
* SNK: 149365
* VIAF: 104919247
* WorldCat: lccn-n50009830
**Alexander Kunoši** (\* 20. júl 1908, Terešva, Ukrajina – † 31. august 1962, Bratislava, Slovensko) bol slovenský právnik, publicista, prekladateľ a diplomat.

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici (1919 – 1927), na Právnickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe a Univerzity Komenského v Bratislave (1927 – 1932), medzinárodné právo na parížskej Sorbone (1934). Pôsobil na Obchodnej akadémii v Bratislave, v Česko-slovenskom exportnom ústave a Ministerstve zahraničných vecí v Prahe. Bol členom ľavicových študentských spolkov, v roku 1938 bol autorom petície slovenských vysokoškolákov Edvardovi Benešovi. Bol člen česko-slovenskej politickej misie v Paríži a v Londýne (1939), účastník protifašistického odboja, funkcionár Mladého Česko-Slovenska v Anglicku. V rokoch 1947 – 1951 bol prvým povojnovým veľvyslancom Česko-Slovenska v Argentíne s poverením aj pre Paraguaj a Bolíviu. V rokoch 1952 – 1954 bol nezákonne väznený a neskôr rehabilitovaný. Po prepustení pôsobil ako prekladateľ a profesor jazykovej školy v Bratislave.

Dielo
-----

* Čo máme vedieť o Spoločnosti národov, Bratislava 1934
* Predstavujeme vám Latinskú Ameriku, Martin 1955
* Učebnica francúzštiny pre začiatočníkov, Bratislava 1958

Referencie
----------

1. 1 2 3   *KUNOŠI (původně KOHN) Alexander* [online]. Ministerstvo zahraničných věcí České republiky, [cit. 2017-03-31]. Dostupné online.

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0003 6213 7005
* NK ČR: kv2012678303
* SNK: 173707
* VIAF: 221827037
**Cesta II. triedy 556** je cesta II. triedy na Slovensku v okresoch Vranov nad Topľou, Svidník a Stropkov. Jej dĺžka je 19,932 km.

História
--------

Cesta bola zriadená v roku 1946 a patrila medzi pôvodnú sieť ciest II. triedy. Viedla z obce Hanušovce nad Topľou cez Giraltovce, Šarišský Štiavnik a Svidník na hraničný priechod vo Vyšnom Komárniku. Medzi obcou Rakovčík a mestom Svidník viedla cesta cez obec Mestisko po dnešnej ceste III/3530.

Koncom 70-tych rokov bol úsek Giraltovce - Vyšný Komárnik preklasifikovaný na cestu I. triedy a spolu s celou cestou II/576 zaradený do novo zriadenej cesty I/73. V súvislosti s tomto zmenou bola tiež vybudovaná preložka cesty medzi obcou Rakovčík a mestom Svidník, premostením na ľavý breh rieky Ondava a preradením úseku Stročín-juh - Svidník cesty II/557.

Úsek Matovce-juh - Turany nad Ondavou-sever bol pôvodne cestou III. triedy a k ceste *II/556* bol pričlenený v 90-tych rokoch.

Z pôvodnej trasy je dnes súčasťou cesty *II/556* len úsek Hanušovce nad Topľou - Giraltovce.

Priebeh
-------

Komunikácia začína v Hanušovciach nad Topľou na križovatke s cestou I/18 a vedie údolím Tople obcami Ďurďoš, Mičakovce (už v okrese Svidník), Giraltovce (peáž s I/73), Fijaš a Kručov (v okrese Stropkov) na križovatku s cestou I/15 pri Turanoch nad Ondavou, kde cesta končí.

Pozri aj
--------

* Zoznam ciest II. triedy na Slovensku

Referencie
----------

* Miestopisný priebeh cestných komunikácií (Slovenská správa ciest)

  


| * z
* d
* u
Cestná infraštruktúra na Slovensku II |
| --- |
| Cesty II. triedy | 
* 106
* 127
* 143
* 211
* 425
* 426
* 428
* 484
* 487
* 499
* 500
* 501
* 502
* 503
* 504
* 505
* 506
* 507
* 509
* 510
* 511
* 512
* 513
* 514
* 515
* 516
* 517
* 519
* 520
* 524
* 526
* 527
* 527A
* 527B
* 529
* 531
* 532
* 533
* 534
* 535
* 536
* 536A
* 537
* 538
* 539
* 540
* 541
* 542
* 543
* 545
* 546
* 547
* 548
* 549
* 550
* 552
* 554
* 555
* 556
* 558
* 559
* 560
* 561
* 562
* 563
* 564
* 566
* 567
* 571
* 572
* 573
* 574
* 575
* 576
* 578
* 579
* 580
* 580A
* 581
* 582
* 583
* 583A
* 584
* 584A
* 585
* 587
* 588
* 589
* 590
* 591
* 592
* 593
* 594
* 595

 | Slovensko |
| Zaniknuté cesty | 
* 508
* 510
* 518
* 520A
* 521
* 522
* 523
* 525
* 528
* 530
* 541
* 544
* 551
* 553
* 557
* 565
* 574A
* 576
* 577
* 583B
* 583C
* 583D
* 586

 |
| Súvisiace šablóny | 
Cestná infraštruktúra na Slovensku I
Cestné tunely na Slovensku
 |
**Battersea Bridge** je most v Londýne cez rieku Temžu. Ide o oblúkový most z liatiny a žuly, ktorý spája štvrť Chelsea (v časti Kensington a Chelsea) severne od rieky s oblasťou Battersea (v časti Wandsworth) na juh od rieky. 

Zhruba v mieste dnešného mosta fungovala od polovice šestnásteho storočia kompa, ktorá bola následne v roku 1771 nahradená dreveným mostom s výberom mýta. Pôvodne síce bol plánovaný most kamenný, ale na ten sa nepodarilo zohnať dosť prostriedkov. Drevený most bol zle navrhnutý a spočiatku bol len pre peších, povozy na neho boli vpustené až o rok neskôr. Bol však nebezpečný ako pre svojich užívateľov, tak pre lode, preto boli neskôr dva piliere odstránené a príslušné časti mosta spevnené železom. Takýto most potom vydržal zo všetkých londýnskych drevených mostov najdlhšie a bol preto často cieľom maliarov, okrem iného Williama Turnera a Jamesa Whistlera.

V roku 1879 sa starý most stal verejným majetkom a v roku 1885 bol zbúraný a nahradený súčasným, ktorý navrhol Joseph Bazalgette a postavila firma John Mowlem & Co. Z dnešných londýnskych mostov ide o najužší a jeden z najmenej frekventovaných mostov cez Temžu, vedie cez neho cesta A3220. Vzhľadom k svojej polohe v ohybe rieky je most aj dnes pre lode nebezpečný.

* Obraz Jamesa Whistlera Nocturne: Blue and Gold – Old Battersea BridgeObraz Jamesa Whistlera *Nocturne: Blue and Gold – Old Battersea Bridge*
* Walter Greaves: Old Battersea BridgeWalter Greaves: *Old Battersea Bridge*

Referencie
----------

1. ↑   *Thames Bridges Heights* [online]. Port of London Authority. Dostupné online. (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Battersea Bridge**

Externé odkazy
--------------

* 

* Battersea Bridge v databáze *Structurae*

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Battersea Bridge na českej Wikipédii.*

| Ďalší most proti prúdu | Mosty na Temži | Ďalší most po prúde |
| --- | --- | --- |
| Battersea Railway Bridge | **Battersea Bridge** | Albert Bridge |
Magistrála vedie vrcholom Sitna.
Chodník vedie okrajom B. Štiavnice.
**Chodník Andreja Kmeťa** je turistická magistrála na Slovensku, vedúca pohorím Štiavnické vrchy. Jeden z najstarších turistických chodníkov spája zaujímavé lokality regiónu, späté s Andrejom Kmeťom a vedie z Bzenice do Prenčova. Magistrála je značená modrým turistickým značením a pri celkovej dĺžke 40,9 km je prevýšenie 1 554/1 479 metrov a odhadovaný čas na jej prechod je 11:50 hodín.[1]

Priebeh trasy
-------------

Magistrála začína v Kmeťovom rodisku, v pohronskej obci Bzenica (225 m n. m.), odkiaľ vedie Vyhnianskou dolinou po vodný areál vo Vyhniach, kde sa stáča do údolia Klokočského potoka. Stúpanie vedie popri osade *Bartkovci* a traverzom *Treibolcu* (744 m n. m.) na rázcestie *Kerling*, poskytujúce z výšky 800 m n. m. pekné výhľady. Cez rázcestia *Kešnerovská* (690 m n. m.), *Rumplovská* (740 m n. m.) a *Hadová* (795 m n. m.) prichádza do lokality *Červená studňa* (791 m n. m.) nad Banskou Štiavnicou, kde križuje Rudnú magistrálu. 

Chodník Andreja Kmeťa lemuje západný okraj mesta cez rázcestie *Horná Roveň* (795 m n. m.) k Štiavnickým Baniam a pokračuje čiastočne v peáži s Rudnou magistrálou do *sedla Peciny* (775 m n. m.) v blízkosti Richňavského jazera. Sedlom *Krížna* (698 m n. m.) stúpa na najvyšší bod magistrály, 1 009 m n. m. vysoké Sitno s rozhľadňou na vrchole. Pri zostupe je možnosť krátkeho odbočenia k Sitnianskemu hradu, hlavná trasa však pokračuje cez *Granty* (850 m n. m.) a *Vlčiu jamu* (730 m n. m.) do Prenčova (300 m n. m.), kde magistrála končí.

Referencie
----------

1. ↑  Podrobný popis trasy

Pozri aj
--------

* Zoznam diaľkových turistických trás na Slovensku

Externé odkazy
--------------

* Chodník na oma.sk
* Južná časť trasy
* Reportáž z prechodu magistrály
* Chodník na dromedar.sk

Súradnice: 48°28′08″S 18°52′57″V﻿ / ﻿48,468988°S 18,882576°V﻿ / 48.468988; 18.882576
Súradnice: 48°52′S 19°57′V﻿ / ﻿48,86°S 19,95°V﻿ / 48.86; 19.95

**Heľpianske podolie** je geomorfologický podcelok Horehronského podolia.

Vymedzenie
----------

Zaberá jeho východnú časť a siaha od západného okraja obce Bacúch po obec Telgárt. Podolie vytvára rozšírenú dolinu horného toku Hrona, klinovito zarezanú medzi Nízke Tatry na severe, Spišsko-gemerský kras a Veporské vrchy na juhu. Susedné podcelky sú na severe Kráľovohoľské Tatry, na východe Slovenský raj a na juhu je to východnejšie položená Muránska planina a západnejšie ležiaca Fabova hoľa. Na západe nadväzujú podcelky Horehronského podolia, Breznianska kotlina v okolí Hrona a Bystrianske podhorie v hornatejšej severozápadnej časti.

Prírodné pomery
---------------

Z geomorfologických útvarov sú pozoruhodné najmä Meandre Hrona, jaskyne Šumiackeho krasu (jaskyňa v Dudlavej skale s nálezom štvrtohorných skamenelín mäkkýšov, Márnikova jaskyňa), ďalej jaskyňa pri obci Závadka nad Hronom a vrchovisko pri Pohorelej (rašeliniskové spoločenstvá). Vyvierajú tu minerálne pramene, v Pohorelej Pohorelský medokýš a v Bacúchu Prameň Boženy Němcovej.

Obce v Heľpianskom podolí
-------------------------

V Heľpianskom podolí leží osem prevažne väčších obcí, ktoré sú skoncentrované popri ceste I. triedy 66. Sú to tieto obce:

* Bacúch
* Polomka
* Závadka nad Hronom
* Heľpa
* Pohorelá
	+ osada Pohorelská Maša
* Vaľkovňa
* Šumiac
	+ osada Červená Skala
* Telgárt

Referencie
----------

1. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2018-03-06]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál Hiking.sk* [online]. mapy.hiking.sk, [cit. 2018-03-06]. Dostupné online.
**Hemma z Altdorfu** (\* 808 - † 31. január 876) bola sestrou vydatej rímskej cisárovnej Judity Welfskej a ako manželka Ľudovíta II. *Nemca* východofranskou kráľovnou. Narodila sa z manželstva grófa Welfa I. a Hedvigy Bavorskej, ženy z mocného saského rodu. Patrila k Welfskej dynastii.

Život
-----

Manželstvo s tretím synom cisára a franského kráľa Ľudovíta I. *Pobožného* zosnovala staršia sestra Judita. Tá sa za cisára vydala roku 819 a o štyri roky neskôr porodila syna Karola, ktorý samozrejme nebol zahrnutý v cisárovom doterajšom následníckom poriadku *Ordinatio Imperii*. Hemmino manželstvo malo po zmene následníctva podporiť neskoršie Karolove nároky.

Potomkovia
----------

V roku 827 sa vydala za východofranského kráľa Ľudovíta II. *Nemca*, s ktorým mala sedem detí:

* Hildegarda (\* 828 - † 856), mníška
* Karloman (\* 829 - † 880), východofranský a bavorský kráľ
* Irmgarda z Buchau († 866), mníška
* Gizela, mníška
* Ľudovít III.*Mladý* (\* 830 - † 882), východofranský kráľ a bavorský vojvoda ∞ 874 Liutgarda Saská
* Berta († 877), mníška
* Karol III.*Tučný* (\* 839 - † 888), rímsky cisár ∞ 862 Richardis

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hemma z Altdorfu**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hemma z Altdorfu na českej Wikipédii.*