recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Etiópskokatolícka cirkev** alebo **Etiópska katolícka cirkev** (v minulosti nazývaná aj **Etiópsko-eritrejská katolícka cirkev**) je jednou z východných katolíckych cirkví. Je teda súčasťou Katolíckej cirkvi, uznáva za svoju hlavu rímskeho pápeža a jej vierouka je identická s rímskokatolíckou. Pri bohoslužbách však, podobne ako ostatné východné katolícke cirkvi, nepoužíva rímsky obrad, ale jeden z východných obradov. V prípade Etiópskokatolíckej cirkvi je ním etiópsky obrad, takmer identický s tým, v ktorom slávi bohoslužby Etiópska ortodoxná cirkev, Eritrejská katolícka cirkev i Eritrejská ortodoxná cirkev.

História
--------

Etiópskokatolícka cirkev vznikla vďaka činnosti katolíckych misionárov v 19. a 20. storočí, ktorým sa podarilo získať pre úniu s Katolíckou cirkvou časť duchovenstva i veriacich Etiópskej ortodoxnej cirkvi. Etiópskokatolícka hierarchia na čele s arcibiskupom - metropolitom Addis Abeby bola ustanovená v roku 1961.

Počet členov a geografické rozšírenie
-------------------------------------

V súčasnosti má Etiópskokatolícka cirkev 225 224 členov (2005). Väčšina z nich žije v Etiópii a Eritrei, niekoľko komunít existuje aj v Európe a USA. Etiópskokatolíckej cirkvi patrí aj kostol svätého Štefana na území Vatikánu. V roku 2015 sa z nej vyčlenila Eritrejská katolícka cirkev ako samostatná cirkev sui iuris.

Štruktúra a hierarchia
----------------------

Etiópska katolícka cirkev je metropolitnou cirkvou sui iuris, na jej čele stojí arcibiskup - metropolita Addis Abeby, ktorým je v súčasnosti Berhane-Jesus Demerew Surafiel (nar. 1948). V roku 2005 mala Etiópskokatolícka cirkev celkovo 9 biskupov, 594 kňazov a 185 farností. Po vyčlenení Eritrejskej cirkvi (2015) má štyri eparchie s nasledovnou štruktúrou: 

* Metropolitná arcidiecéza Addis Abeba - arcibiskup Berhaneyesus Demerew Surafiel (1948)
	+ Eparchia Adigrat - biskup Tesfasellassie Medhin (1953)
	+ Eparchia Bahir Dar - Dessie - biskup Lisane-Christos Matheos Semahun (1959)
	+ Eparchia Emdeber - biskup Musie Ghebreghiorghis (1949)

Referencie
----------

1. ↑  Ethiopian Catholic Church

Externé odkazy
--------------

* Katolícka cirkev v Etiópii
**Fekálna inkontinencia** je neschopnosť kontrolovať vylučovanie výkalov (defekáciu). Pre postihnutých je obvyklé mimovoľné vylučovanie a premokanie. Dôsledky tejto neželanej exkrécie sú často spoločensky nepríjemné, preto postihnutí môžu trpieť pocitmi hanby a pokorenia. Niektorí nehľadajú medickú pomoc a snažia sa problém riešiť sami. To môže viesť k sociálnej izolácii a agorafóbii. Tieto efekty možno redukovať pomocou predpísanej terapie a pomocou zmeny stravovania.

Výskyt v populácii
------------------

Môže sa vyskytnúť u každého jedinca, pri náhlej potrebe defekácie. Výkaly môžu preniknúť z konečníka neočakávane, napríklad pri zakašľaní a smiechu.

Fekálna inkontinencia postihuje ľudí každého veku - deti i dospelých. Je častejšia u žien ako u mužov a viac obvyklá u starších dospelých než u mladších. Často je prejavom starnutia.

Sociálny dyskomfort
-------------------

Ľudia s fekálnou inkontinenciou sa môžu cítiť v rozpakoch. Niektorí nechcú chodiť von z obáv, že by mohli mať nehodu na verejnosti. Väčšina sa snaží skryť tento problém čo najdlhšie, preto sa vyhýbajú priateľom a rodine.

Príčiny
-------

Fekálna inkontinencia môže byť spôsobená jednou alebo kombináciou nasledovných príčin:

* zápcha
* nefunkčnosť ritného zvierača alebo svalov panvového dna
* dlhé obdobie bez defekácie
* silná svalová námaha v brušnej oblasti, napríklad pri pôrode
* hnačka
* poškodenie nervov, ktoré riadia svaly zvierača a konečníka
* zníženie kapacity konečníka, napríklad po chirurgickej operácii

### Zápcha

Zápcha je najčastejšia príčina fekálnej inkontinencie, lebo spôsobuje dlhodobé svalové napínanie a vedie k oslabeniu črevných svalov. V určitom čase konečník prestane dostatočne tesniť na prevenciu vylučovania výkalov a to rezultuje do inkontinencie.

### Poškodenie svalov

Fekálnu inkontinenciu môže spôsobiť zranenie jedného alebo oboch kruhovitých svalov na konci konečníka, ktoré sa nazývajú vnútorný (interný) a vonkajší (externý) análny zvierač. Pri normálnej funkcii tieto zvierače pomáhajú zadržať výkaly. U žien môže nastať poškodenie počas pôrodu. Riziko úrazu je najvyššie ak pôrodník použije forceps (špeciálne kliešte) alebo ak robí epiziotómiu. Zvierače môže poškodiť i operácia hemoroidov. Panvový tumor alebo operácia na jeho odstránenie tiež môžu zvierače poškodiť.

Pozri aj
--------

* plienka
* inkontinencia
**Etna Valley** je technologický park, ktorý sa nachádza pri meste Catania. Prezýva sa *Európskym Silicon Valley*.

Poloha
------

Etna Valley sa rozprestiera pri meste Catania na východnom pobreží Sicílie v Taliansku.

História
--------

Vznik priemyselného parku sa datuje od konca 90-tich rokov, keď sa tu usadili niektoré veľké nadnárodné spoločnosti v oblasti elektroniky a polovodičov. Základ parku sa datuje do roku 1997, kedy sa starosta Catanie Enzo Bianco rozhodol podporiť iniciatívu taliansko-francúzskej nadnárodnej spoločnosti ST Microelectronics, vyrábajúcej moderné mikroprocesory. V spolupráci s Univerzity of Catania a CNR sa rozhodli uskutočniť výskum s použitím mladých absolventov univerzity. Okolo týchto spoločností neskôr vyrástlo viac ako tisíc malých firiem, ktoré vyrábajú polotovary. Park zamestnáva okolo 5 000 mladých ľudí spomedzi absolventov a vysokoškolákov.

V roku 2000 postihla Etna Valley globálna ekonomická kríza, čo malo za následok zníženie výkonnosti a počtu zamestnancov.

Súčasnosť
---------

V poslednom období (2013) prejavili záujem investovať v parku aj firmy z odvetví biotechnológie, napr. švajčiarska firma Berna Biotech. Investori v Catanii sa spoliehajú na silnú spoluprácu medzi priemyslom, akademickou obcou a vládou. Univerzita v Catanii v posledných rokoch začala s výskumným programom na podporu priemyslu s ohľadom na nové požiadavky trhu. Mladí ľudia v tejto súvislosti majú možnosť robiť výskum u spoločností a nadnárodných agentúr, ako je CNR a ENEA. Viaceré prosperujúce firmy sa rozhodli pokračovať v investíciách do svojho podnikania. Napr. farmaceutická spoločnosť Wyeth Lederle, či firma Yomo, ktorá chce vytvoriť zariadenie pre lyofilizáciu potravinárskych výrobkov.

Podniky
-------

Historický základ Etna Valley tvoria spoločnosti Cities On Line, Free commerce a Telecor. Spoločnosť Cities On Line je priekopníkom elektronického obchodu v Taliansku. Spoločnosť Telecor v zavedení prvého talianskeho televízneho vysielania a internetových služieb. 

K ďalším významným podnikom pôsobiacich v parku patria:

* SeaSoft S.p.A.
* Alcatel
* IBM
* Nokia
* Nortel
* Omnitel
* a iné

Osobnosti
---------

* Pasquale Pistorio – čestný predseda ST Microelectronics
* Napoleon Ferrara – molekulárny biológ

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka (po taliansky)
Armádny generál Ludvík Svoboda, jediný československý armádny generál, ktorý bol prezidentom republiky
**Armádny generál**  bola v bývalom Československu najvyššia vojenská hodnosť. Najvýznamnejším nositeľom tejto vojenskej hodnosti v Československu bol Prezident ČSSR, armádny generál Ludvík Svoboda. Po vzniku Armády Slovenskej republiky boli od 1. januára 1993 prevzaté vojenské hodnosti, ktoré sa v Československej ľudovej armáde používali od roku 1961 a následne aj v Československej armáde v rokoch 1990 – 1992. Hodnosť armádny generál pretrvala až do 31. decembra 2002. Najznámejší nositeľ tejto hodnosti slovenskej národnosti bol československý minister národnej obrany armádny generál Ing. Martin Dzúr. Armádny generál bol štvorhviezdičkový generál. V súčasnej dobe mu na Slovensku zodpovedá hodnosť generál. 
 Hodnosť armádny generál sa ešte používa napríklad v Armáde Českej republiky. V ruskej armáde je to pod názvom general armii (rus. Генерал армии).

Pozri aj
--------

* Admirál
* Vojenská hodnosť
* Generalissimus
* Vrchný veliteľ
* Maršal

Referencie
----------

1. ↑   *Označenie vojenských hodností príslušníkov Armády Slovenskej republiky v rokoch 1997 – 2002* [online]. Vojenský historický ústav, [cit. 2017-03-01]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Armádny generál**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Armádny generál**
**Epikrates** (starogr. *Ἐπικράτης*) bol grécky sochár v 2. storočí pred Kr.

Sochár Epikrates, syn Alexippa z Rodosu, bol činný približne v 1. polovici 2. stor. pred Kr. Nezachovali sa od neho žiadne sochy, známe sú ale jeho signatúry z podstavcov sôch, objavené v archeologických lokalitách rodoských miest Rodos a Kameiros.

Podstavec s jeho podpisom nájdený v meste Kameiros je zrejme kompatibilný s podstavcom uvádzajúcim mená významných osôb tohto mesta (správcov svätýň, kňazov atď), ktorí jeho sochu venovali bohom.
Ďalší nápis na mramorovom podstavci objavený v roku 1929 na akropole mesta Rodos, hlása, že bol základňou ním zhotovenej sochy, ktorú istý Damothemis venoval svojmu synovi Charmokleovi.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4 5  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Epikrates - 4*
2. ↑  SCHMUCK, Hilmar. *Biographischer Index der Antike*. Berlin : Walter de Gruyter, 2001. 1073 s. ISBN 978-31-1095-441-8. S. 324. (po nemecky)
3. ↑  Inscriptiones Graecae, *Tit. Cam. 94*
4. ↑  *Initiation à l'épigraphie grecque par Claire Tuan, liste 11 à Camiros.*
5. ↑  Inscriptiones Graecae, *Tit. Cam. 50*
6. ↑  Inscriptiones Graecae, *Clara Rhodos 2 (1932) 195,23*
ACU zlučuje ako mestský, tak aj púštny vzor do jednej univerzálnej kamufláže.
**Army Combat Uniform** alebo **ACU** je bojová uniforma Armády Spojených štátov. Skôr sa využívala v digitálne vytvorenom vzore *univerzálnej kamufláže* čiže **UCP**, skladajúca sa z prvkov zelenej, pieskovej a šedej farby pre použitie predovšetkým v púšti a mestskom prostredí. V súčasnosti sa zavádza tiež vo vzore Multicam, ktorý je vhodnejšou voľbou pre súčasné konflikty. Uniforma implementuje viacero praktických vylepšení založených na skúsenostiach radových vojakov. Nová uniforma sa začala používať v roku 2007, potom čo zaznamenala úspech u americkej námornej pechoty uniforma McCue vo vzore MARPAT.

Nahrádzanie starých uniforiem Battle Dress Uniform v lesnom vzore Woodland a Desert Combat Uniform s púštnou kamuflážou (používaných od roku 1981, resp. od 1993) sa začalo na začiatku roku 2005, nové uniformy dostali ako prví príslušníci armády v bojových misiách.

ACU
---

Okrem nového vzoru, má nová uniforma aj odlišný strih:

* Upravený golier, ktorý sa dá nosiť klasickým spôsobom alebo zdvihnutý. Účinný proti prachu a zároveň chráni krk vojaka pred odreninami pri použití balistickej ochrany.
* Hodnostné označenie je na hrudi medzi vreckami.
* Všetky nášivky ako hodnosť alebo označenie jednotky sú pripevnené suchými zipsami. Výnimkou je označenie krvnej skupiny.
* Zapínanie je vpredu na obojstranný otvárateľný zips.
* Na rukávoch a lakťoch sú vrecká pre vloženie chráničov.
* Na predlaktí ľavého rukávu je vrecko na písacie potreby.
* Vrecká na rukávoch so suchým zipsom pre identifikačnú farebnú štátnu vlajku USA, znak divízie alebo jednotky a infračervené identifikačné štítky pre ľahšie rozpoznanie pri nočnom boji.

Univerzálna kamufláž
--------------------

Veľká zmena ktorú ACU prináša je kamufláž. Je to tzv. *Universal Camouflage Pattern*, teda univerzálny kamuflážny vzor. Spája púštne a mestské maskovanie do jedného vzoru. Táto kamufláž poskytuje horšie krytie v lesnom prostredí. Je to dané tým, že americká armáda sa dnes angažuje hlavne okolo Blízkeho východu a okolitých púštnych alebo trávnatých oblastiach, a navyše dnešné mestské oblasti sú ďaleko rozsiahlejšie než predtým, a do nich sa hodí uniforma tiež. Americká armáda vychádza z toho, že neočakáva boje v typických lesných prostrediach, ako napríklad v Európe. Preto je uniforma zameraná hlavne na púštne resp. mestské prostredie. Kamufláž však poskytuje priemerné krytie na akomkoľvek podklade.

Referencie
----------

1. ↑  . Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Army Combat Uniform na českej Wikipédii.*
**Eurykrates** alebo **Eurykratés** (starogr. Εὐρυκράτης) z kráľovského rodu Agiovcov bol kráľ Sparty približne medzi rokmi 665 pred Kr. a 640 pred Kr.

Eurykrates bol podľa zoznamov antických historikov jedenástym kráľom Sparty kráľovského rodu Agiovcov. Vládol približne v polovici siedmeho storočia pred Kr. Staršie záznamy o kráľoch z tohto obdobia Sparty sú veľmi strohé. Herodotos sa vo svojej knihe *História* zmieňuje len o tom, že kto bol jeho predchodcom a následníkom. 

O niečo viac informácii podáva kniha *Opis Grécka* od Pausania žijúceho v druhom storočí. Pausanias píše, že Eurykratov otec Polydóros so svojim spolukráľom Theopompom velili vojsku Sparty v prvej messénskej vojne a túto vojnu aj víťazne ukončili. Obyvateľov Messénie si Sparťania potom podrobili. Po prvej messénskej vojne už počas panovania Eurykrata, Sparta prežívala obdobie relatívneho pokoja a mieru (čo by bola v dejinách Sparty skutočnosť nevídaná, vzhľadom na to, ako dlho vládol). Vzbure heilótov v Messénii (Druhá messénska vojna) musel čeliť až jeho syn a následník Anaxandros.

Zdroje
------

* Herodotos, *História*, VII, 204.
* Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 3,3,2; 3,3,4; 4,6,4; 4,6,5; 4,7,7.

  


|  |
| --- |
| Eurykrates**Agiovci** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Polydóros** | **kráľ**cca 665 pred Kr. – cca 640 pred Kr. | Nástupca**Anaxandros** |
Pretekár na voze s dvojzáprahom, čiernofigúrová hydra zo 7. stor. pred Kr. Archeologické múzeum Heraklion
**Euryleónis** (starogr. Εὐρυλεωνίς – *Euryleónis*) bola olympijská víťazka v synóride v roku 368 pred Kr.

Euryleónis, bohatú chovateľku koní zo Sparty, ako druhú ženu po jej rodáčke Kyniske korunovali olivovým vencom v Olympii, a to na 103. hrách za víťazstvo v synóride. Synóris (preteky na voze s dvojzáprahom) zaviedli v Olympii na 93. hrách v roku 408 pred Kr. Ženy boli vylúčené z účasti na olympijských hrách pokiaľ sa to týkalo atletických disciplín. V jazdeckých disciplínach to však bolo iné. Tam súťažil majiteľ koňa alebo záprahu, a preto nebolo prekážkou, aby tým majiteľom bola aj žena.

Olympijské víťazstvo Euryleónidy zaznamenal staroveký cestovateľ a spisovateľ Pausanias, ktorý v druhom storočí videl jej sochu v Sparte. Pausanias o tom uvádza: „*Pri takzvanom Stane (Skénóma) najdeš podobizeň ženy, ktorú Lakedaimončania pripisujú Euryleónide, ktorá s vozom zvíťazila v Olympii."*

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2003. ISBN 0-203-49732-5. S. 65.
2. 1 2 3  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 3,17,6.
3. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
4. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 249.
6. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 122.
7. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 251.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**RTFM** je skratka v internetovom slangu pre frázu *Read The Fucking Manual* (po slovensky *Prečítaj si ten po\*\*\*aný manuál*). Používa sa ako reakcia na otázku, na ktorú existuje ľahko dostupná odpoveď v patričnej dokumentácii a naznačuje, že osoba, ktorá ju vyslovila, mrhá čas ostatných ľudí.

Menej pejoratívne varianty
--------------------------

Namiesto vulgárneho slova *fucking* (slov. *poondiaty), ktoré veľa ľudí považuje za urážajúce, sa niekedy zvykne skratka RTFM vysvetľovať ako* Read The Foolish Manual *(slov.* Prečítaj si ten hlúpy manuál*). Známe sú aj ďalšie slová začínajúce sa na písmeno* F*, ktoré nahrádzajú pôvodný vulgarizmus:* friendly *(*priateľský*),* fine *(*výborný*) a sú menej pejoratívne. Občas sa písmeno* F *úplne vynecháva a vzniká skratka RTM -* Read The Manual *(*Prečítaj si manuál*).*

Podobné frázy
-------------

V hackerskom slovníku sa vyskytuje odvodenina RTFS - *Read The Fucking Source* (*Čítaj ten po\*\*\*aný zdrojový kód*) a RTFB - *Read The Fucking Binary* (*Čítaj tú po\*\*\*anú binárku*).

Na serveri Slashdot sa často používa skratka RTFA - *Read The Fucking Article* (*Čítaj si ten po\*\*\*aný článok*), ktorá sa zvyčajne používa pri účastníkovi diskusie, ktorý pošle diskusný príspevok, z ktorého je jasné, že článok ešte nečítal. Iný variant, po prvý raz zaznamenaný na sieti Usenet v roku 1996, je STFW - *Search The Fucking Web* (*Prehľadaj ten po\*\*\*aný web*). Konkrétnejšia podoba je UTFG - *Use The Fucking Google* (*Hľadaj na po\*\*\*anom Google*).

Externé odkazy
--------------

* Ako sa pýtať múdro (en)
**RX J1856.5−3754 (označovaná niekedy ako RX J185635−3754 či RX J185635−375a)** je neďaleká neutrónová hviezda, ktorá sa nachádza v súhvezdí Južná koruna. Vzdialenosť 400 svetelných rokov z nej robí najbližšiu neutrónovú hviezdu, aká bola do súčasnosti objavená. RX J1856.5−3754 je jednou z ďalších siedmich neutrónových hviezd, ktoré tvoria *Veľkú sedminu* - skupinku mladých, izolovaných neutrónových hviezd nachádzajúcich sa 400 - 1600 svetelných rokov od Zeme.[chýba zdroj]

|  |
| --- |
|  **Astronomické údaje**
*Súhvezdie* Južná koruna
*Rektascenzia* 18h 56m 35s
*Deklinácia* −37° 54′ 36"
*Zdanlivá magnitúda (V)* ~25,6
*Odhadovaný vek* 1 milión rokov 
**Fyzikálne podrobnosti**
*Hmotnosť* 0,9 M☉[chýba zdroj]
*Polomer* 19 – 41 km
*Povrchová teplota* 434 000 °C |

Referencie
----------

1. 1 2 3   *RX J185635-3754* [online]. www.astro.sunysb.edu, [cit. 2021-04-05]. Dostupné online.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portálHviezdny portál |
**Ján Číž** (\* 27. január 1909 Slovenská Ľupča  –  † 27. október 1972 Bratislava) bol slovenský spisovateľ, rozhlasový pracovník a novinár. Pseudonym: J.Ľupčan

Rodina
------

* otec: Ján Číž
* matka: Zuzana rod. Čiamporová

Životopis
---------

Ľudovú školu vychodil v Slovenskej Ľupči, učiteľský ústav navštevoval 1924 – 1928 v Banskej Bystrici. Sprvu pôsobil ako učiteľ, od 1945 redaktor Československého rozhlasu v Bratislave, reportér, hlavný redaktor, 1954 – 1959 námestník oblastného riaditeľstva Československého rozhlasu na Slovensku, od 1959 vedúci redaktor ČTK.

Autor rozhlasových hier, náučných a cestopisných rozhlasových pásiem, najmä mládežníckych. Vytvoril biografické pásma o predstaviteľoch našej i svetovej literatúry a vedy. Pre rozhlas zdramatizoval ľudové rozprávky, najmä orientálne, ako aj literárne diela iných autorov.

Od 1939 publikoval knižne i časopisecky rozprávky pre deti, z cesty po Číne vznikla knižka rozprávok *Pod pagodami*. Prispieval do časopisov *Ohník*, *Slniečko*, *Prameň* a i. Spoluautor učebníc pre ľudové školy.

Ocenenie
--------

* 1949  – laureát štátnej ceny
* 1968 – Za zásluhy o výstavbu
* 1972 – Cena Ladislava Sáru

Literatúra
----------

* *Slovník slovenských spisovateľov 20. storočia*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 62331
* SNK: 170893
* VIAF: 270156565683523500006
Štruktúrny vzorec metachalónu
**Metachalón**, hovorovo tiež *Ludes*, je chinazolínový derivát, ktorého názov je odvodený od anglického pomenovania: **Meth**yl**qu**in**a**zo**l**in**on**e (slovensky: metylchinazolinón). Metachalón je nebarbiturátové hypnotikum, ktoré sa však dnes často zneužíva ako droga, hlavne na dnešnom území rozšírenia – Afrika.

História
--------

Metachalón bol objavený krátko po konci druhej svetovej vojny indickým výskumníkom M. L. Gujiralom pri štúdiu nových antimalarík a od 60. rokov sa používal ako sedatívum a hypnotikum. V roku 1965 bol pod obchodným menom Quaalude® a Parest® v USA zavedený ako alternatíva k barbiturátom. V Československu bol predávaný pod obchodným menom Dormogen (výrobca Léčiva, Methaqualonum 200 mg v 1 tablete). Spočiatku bol v reklame propagovaný ako nenávykový liek, neskôr však prípady z roku 1966 z Veľkej Británie potvrdili, že sa naň môže vytvoriť fyzická aj psychická závislosť.

Syntéza
-------

Existuje niekoľko spôsobov syntézy metachalónu. V praxi sa najčastejšie používa kondenzačná syntéza metachalónu podľa Klosu. Spočíva v reakcii medzi kyselinou antranilovou, 2-toluidínom a kyselinou octovou, príp. acetanhydridom. Metachalón v zmesi vzniká prostredníctvom kondenzačnej reakcie za viacnásobného odštiepenia molekuly vody.

Nežiaduce účinky
----------------

Nežiaduce účinky metachalónu sa vyskytujú zhruba u 10 % liečených. Najčastejšie sú to zažívacie problémy (bolesti brucha, nevoľnosť, sucho v ústach, nechutenstvo), zaujatosť a bolesti hlavy, celková slabosť, eufória, ataxia, dysartria, periférne neuropatie a zvýšená potivosť. Ojedinele sa môžu vyskytnúť rôzne kožné reakcie, ovplyvnenie reaktivity a koordinácie. Pri dlhšom užívaní sa na prípravok môže vyvinúť lieková závislosť.

Literatúra
----------

* Karow, Lang-Roth: *Allgemeine und Spezielle Pharmakologie und Toxikologie*, strana 1020, Eigenverlag, 2004
* Kacker, Zaheer J.: *Indian Chemistry Society*, čislo 28, strana 344 (1951) (Syntéza)
* R. Bonnichsen et al: *Clin. Chim. Acta* číslo 60, strana 67 (1975) (Metabolizmus)
* E. I. Goldenthal: *Toxicol. Appl. Pharmacol.* číslo 18, strana 185 (1971) (Toxicita)
* D. M. Patel et al: *Anal. Profiles Drug Subs.* číslo 4, strany 245 – 267 (1975) (Popis)

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
|  | Chemický portálMedicínsky portál |

* Erowid Vault – Methaqualone
* aventis.de Výrobca Quaalude patrí dnes pod spoločnosť Aventis
* drugaware.co.za Informácie o zneužívaní metachalónu v južnej Afrike
* drugaware.co.za Fotky ilegálne vyrobených tabliet metachalónu z južnej Afriky
**Eurydamas** (starogr. *Εὐρυδάμας* – *Eurydamas*) bol v starovekom Grécku olympijský víťaz v boxe.

Eurydamas z líbyjskej Kyrény sa stal legendou po finálovom súboji v boxe na olympijských hrách. Keď utržil úder, ktorý mu vylámal niekoľko zubov, nedal na sebe nič znať, zuby prehltol a so zatvorenými ústami pokračoval v súboji a zvíťazil. Dátum jeho olympijského víťazstva je neznámy. S veľkou pravdepodobnosťou to ale bolo za rímskych čias, lebo staroveký autor Klaudios Ailianos uvádza, že bojoval s „ozbrojenými päsťami" (lat. *caestus*), odvodené od *caedo*, „skoliť", „zabiť". Boli to kožené šnúrovacie rukavice, do ktorých sa namiesto kožených zosilňovacích pásov zašívali olovené alebo železné guľky a platničky.

Box sa stal olympijskou disciplínou na 23. hrách v roku 688 pred Kr. V starovekom Grécku mal box (pygmé) voľnejšie pravidlá. Dovoľovalo sa všetko okrem držania súpera, chmatov a úderov na pohlavné orgány. Boxer mal päste ovinuté remencami a zápasil vo vyhradenom priestore. Boj trval tak dlho, kým sa neskončil pre jedného zo súperov víťazstvom.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Claudius Aelianus, *Varia Historia*, 10,19.
2. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 146.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
4. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
6. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 145-146.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
*Eurydiké a Orfeus*, autor:Christian Gottlieb Kratzenstein, 1806
**Eurydiké** alebo **Eurydika** alebo zriedkavo **Eurydike** (starogr. Εὐρυδίκη – Eurydiké, lat. *Eurydice*) je v gréckej mytológii manželka najväčšieho hudobníka a pevca Orfea.

Orfeus sa preslávil nielen svojim umením, ale aj svojou veľkou láskou k svojej manželke Eurydike.

Zamiloval sa do nej, keď ešte ako vodná víla načúvala jeho spevu. Boli spolu potom veľmi šťastní až do dňa, keď Eurydika zatúžila uvidieť svoje družky. Cestou k nim ju pri trhaní kvetov uštipol had a kým k nej Orfeus na jej výkrik pribehol, Eurydika zomrela. Nešťastný Orfeus sa rozhodol vykonať to, čo sa do tých čias nik neodvážil, odísť do podsvetia a poprosiť vládcu Háda, aby mu Eurydiku vydal.

Cestou do podsvetia čarom svojej hudby obmäkčil prievozníka Charóna a ten ho previezol cez posvätnú rieku Stygu. Orfeus potom pokorne predstúpil pred Háda a zaspieval mu o svojej láske k Eurydike. Jeho pieseň dojala celú podsvetnú ríšu a dokonca sa rozplakala aj Hádova manželka Persefona. Keď to videl Hádes sľúbil, že jeho žiadosť splní, ale len pod podmienkou, že sa za Eurydikou cestou z podsvetia neobzrie, kým obidvaja nezazrú svetlo sveta.

Orfeus nadšene súhlasil a počas dlhej cesty sa ovládal, ale keď už boli pred jaskyňou v tainarskej rokline, za ktorou začína už ríša živých, neovládol sa. Obzrel sa, či ho Eurydika naozaj nasleduje. Zazrel ju, ale už ako odchádzajúci tieň. Keďže sľub nedodržal, Eurydiku stratil. Orfeus však o štyri roky opustil tento svet, keď ho pri slávnostiach boha Dionýza v extáze zabili trácke ženy a on sa potom s Eurydikou v podsvetí opäť stretol a zostal s ňou už navždy.

Referencie
----------

1. 1 2  Apollodoros, *Kronika*, 1,3,2.
2. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 9,30,4.
3. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 9,30,5.
4. ↑  Ovidius, *Metamorphoses*, XI,1.
5. ↑  Ovidius, *Metamorphoses*, XI,61.

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Eurydika na českej Wikipédii.*
**Ján Štefánik** (Matej) (\* 23. február 1901, Brezová pod Bradlom – † 18. august 1987, Turčianske Teplice) bol pedagóg, bibliograf, literárny kritik, redaktor a prekladateľ. Pseudonym: Ján Bradlo, Brezovský, Štefan Janík, Štefan Ostriež, J. Štk. Ján Nik. Ján Ostriež

Rodina
------

* otec Ján Štefánik
* matka Alžbeta rod. Janíková

Životopis
---------

Študoval na evanjelický učiteľských ústavochm v Soproni, v Modre, kde maturoval. Učiteľ na viacerých miestach Slov. školský inšpektor, pre kritiku pomerov na Slov. prepustený zo školských služieb (1940). Referent pre členské ústredie MS (1941). Počas SNP nadporučík pechoty a spoluzakladateľ Zboru osvetových dôstojníkov v Banskej Bystrici pri Veliteľstve 1. čs. armády na Slov. člen jej hlavný štábu, redaktor Slobodného slovenského vysielača v Banskej Bystrici. V roku 1945 – 1954 tajomník MS pre org. členskej základne, prvý vedúci jej Bibliografického odboru (1954 – 1962). Sledoval a literárno-kriti cky reflektoval literatúru pre deti a mládež. Autor bibliografického Súpisu slovenskej literatúry pre mládež. Zakladateľ systému spracovania a vydávania slov. súbežnej a retrospektívnej národnej bibliografie. Spracoval a vydal Bibliografiu vydaní slovenských ľudových rozprávok 1845 – 1974. Autor bibliografií, štúdií a článkov. Preklad. popularizačnú 
literatúru a divadelné hry z ruš. češ. nem. a maď. Zopd. redaktor vydaní Bibliografického odboru MS.

Ocenenie
--------

* Roku 1945 vyznamenaný Čs. vojnovým krížom 1939, 1946 Radom SNP II.tr. a medailou Za zásluhy I.st. čestný občan Tisovca

Pamiatky
--------

* rukopisná pozostalosť a fotodokumentačný materiál v Literárnom archíve Matice slovenskej

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * BnF: 127935687
* ISNI: 0000 0001 1028 4172
* NK ČR: jx20040121007
* SNK: 158393
* VIAF: 65008687
**Eurybiades** (iné názvy: **Eurybatos, Sybariades**; starogr. Εὐρυβιάδης, Ευρύβατος, Συβαριάδης) bol v roku 384 pred Kr. olympijským víťazom pretekov na vozoch so záprahom mladých koní.

Eurybiada zo Sparty na 99. olympijských hrách v roku 384 pred Kr. korunovali olivovým vencom za víťazstvo v novozavedenej disciplíne, a to pretekov na vozoch so záprahom žriebät (podľa inej verzie štyroch žrebcov, alebo v tethrippe).

Záznam o olympijskom víťazstve Eurybiada (Eurybata) je uvedený v zozname olympijských víťazov od starovekého historika Eusebia z Kaisareie, ktorý vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch. Olympijské víťazstvo Eurybiada uvádza aj staroveká kamenná doska (IG II/2 2326) objavená v Grécku.

Grécky cestovateľ a spisovateľ Pausanias pri návšteve Élidy zaznamenal: *„Pri deväťdesiatej deviatej olympiáde sa im zapáčilo súťažiť s vozmi so záprahom žriebät. Lakedaimončan Sybariadés získal veniec za záprah žriebät."*

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  James Lynch, *The Ancient Olympiads: 776 BC to 393 AD*
2. 1 2 3  Eusebios, *Kronika* 2,193.
3. 1 2  Alan Beale, *Greek Athletics and the Olympics*, 33
4. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 114.
6. ↑  Josef Šusta. *Dějepisectví*. Praha : Nákl. Historického klubu, 1933. S. 9.
7. ↑  Inscriptiones Graecae, *II/2 2326*
8. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 5,8,7.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Eurybatos** (starogr. *Εὐρύβατος* – *Eurybatos*) bol víťaz v zápasení na olympijských hrách v roku 708 pred Kr.

Na 18. olympijských hrách v roku 708 pred Kr. došlo k významnej reforme, keď po výlučne bežeckých disciplínach zaviedli zápasenie (*palé*) a päťboj (*pentathlon*). Prvým víťazom v zápasení sa stal Eurybatos zo Sparty Zápasenie sa podobalo nášmu „*grécko-rímskemu"*; aby súťažiaci zvíťazil, musel súpera trikrát zvaliť na zem, takže sa jej dotkol kolenom, alebo ho prinútiť, aby sa vzdal. Súperi sa od prvého až do posledného kola určovali žrebom a zápasili vylučovacím systémom.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 377-378.
2. 1 2 3  Eusebios, *Kronika* 2,193.
3. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
4. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 113.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Súradnice: 13°48′45″S 89°37′58″Z﻿ / ﻿13,81250°S 89,63278°Z﻿ / 13.81250; -89.63278

**Izalco** je v súčasnosti neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v Salvádore, v blízkosti rovnomenného mesta. Sopka sa vyvinula ako parazitický kužeľ nedaľekého stratovulkánu Santa Ana. Svoju činnosť začala v roku 1770 (ako najmladší vulkán v krajine), posledná erupcia sa odohrala v októbri 1966. Za ten čas to bola jedna z najaktívnejších sopiek v Salvádore, známa aj pod menom *El Faro* (alebo *„maják Pacifiku"* vďaka pravidelným vývrhom lávy v päťminútových intermaloch).

Masív vulkánu je tvorený prevažne andezitovými a bazaltovými lávami a pyroklastikami. Ich zloženie je geochemicky odlišné od láv Santa Any. V súčasnosti je jediným prejavom vulkanizmu výskyt fumarol.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **stratovulkán Izalco**.

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu – stratovulkán Izalco na Global Volcanism Program (po anglicky)
**Armáda** je zoskupenie vojenských jednotiek, najčastejšie dvoch a viac zborov, ktoré môžu mať rôzny počet divízií. Veliteľom armády, je obyčajne generálporučík. Na bojisku môže armáda efektívne operovať svojimi zálohami do veľkosti divízie a premiestňovať ich od jednoho zboru k druhému podľa potreby.

Druhy armád
-----------

* **Zmiešané** niekedy označované aj **vševojskové** alebo **poľné armády** v sebe spájajú jednotky rôznych druhov vojsk, a to nielen frontové, ale aj jednotky tylového zabezpečenia. Prevládajúcim druhom vojsk vševojskových armád je obyčajne pechota. Na bojisku sú obyčajne schopné plniť rôzne úlohy a sú preto najuniverzálnejšie.
* **Armády jednotlivých druhov vojsk** - napríklad tankové, letecké, delostrelecké či mechanizované armády sú v prevažnej miere tvorené jedným druhom vojsk, ktorý v nich prevažuje, alebo je ich hlavnou silou. Sú vytvárané pre plnenie zvláštnych úloh väčších bojových celkov ako sú fronty, či skupiny armád.

Dejiny
------

Armády spočiatku nemali jednotnú organizáciu a ich početný stav výrazne kolísal v závislosti od druhu a cieľov ich bojových operácii ale aj od bojiska, síl protivníka. Od začiatku 19. storočia armádu tvorilo 3 až 6 zborov. Zbor tvorili 2 až 4 divízie. Okrem zborov (a divízii) mala armáda aj početné menšie podporné jednotky. Počas napoleonského vpádu do Ruska roku 1812 mala 1. ruská armáda 127 000 mužov, zatiaľ čo 2. iba 40 000. 1. pruská armáda v roku 1866 operovala so 140 000 vojakmi a 2. pruská armáda so 115 000 vojakmi.

Počas prvej svetovej vojny mala 8. ruská armáda 225 000 ľudí, zatiaľ čo v 9. armáde bolo 165 000 ľudí. Cez občiansku vojnu v Rusku boľševici používali armády, ktoré sa neskladali zo zborov ale veliteľovi armády podliehali priamo jednotlivé divízie. Počas druhej svetovej vojny mali nemecké armády rádovo 120 až 250 000 mužov, zatiaľ čo sovietske armády operovali so 60 až 100 000 mužmi. Početný stav armád na západnom fronte sa obyčajne pohyboval okolo 100 000–200 000 mužov.

Referencie
----------

1. 1 2 3  Piapunov, I. S.. *Armia, Boľšaja sovietskaja enciklopedia* [online]. bse.sci-lib.com, [cit. 2012-05-27]. Dostupné online. (po rusky)
2. ↑  Hart, S. 2004, Second World War 60th Anniversary, The D-Day Landings Northern France 6 June 1944. COI Communications, Londýn, 20 s.
**Armáda Republiky srbskej** (srb. *Војска Републике Српске*, skr. **VRS**) boli ozbrojené sily Republiky srbskej medzi rokmi 1992 a 2005. Po roku 2005 sa začlenili do novo vzniknutých Ozbrojených síl Bosny a Hercegoviny.

VRS sa odštiepili od Juhoslovanskej ľudovej armády po vyhlásení Republiky srbskej na území Bosny a Hercegoviny v Banja Luke 12. mája 1992. V tom čase ich viedol generálplukovník Ratko Mladič. Ihneď potom jednotky VRS bojovali proti aliancii Chorvátskej rady obrany a Armády Bosny a Hercegoviny, zúčastnili sa napríklad aj obliehania Sarajeva.

Po uzavretí Daytonskej zmluvy vojská zostali ozbrojenými silami Republiky srbskej, boli však Medzinárodným trestným tribunálom pre bývalú Juhosláviu odsúdené, vrátane svojich veliteľov. Zánik VRS, ktorý bol súčasťou reformy ozbrojených síl krajiny a vošiel do platnosti 1. januára 2006, viedol k masovým protestom v niektorých mestách Republiky srbskej, zúčastnili sa ich tisíce ľudí.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Armáda Republiky srbskej**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Vojska Republiky srbské na českej Wikipédii.*
**Eurybotos** alebo **Eurybos** (starogr. *Εὐρύβοτος, Ευρυβος* – *Eurybotos, Eurybos*) bol v roku 672 pred Kr. víťaz olympijských hier v behu na jedno stadion.

Eurybotos z Atén bol na 27. olympijských hrách v roku 672 pred Kr. korunovaný vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na jedno stadion, t. j. na 192,27 metra, bol v Olympii najstaršou a až do zrušenia hier hlavnou súťažnou disciplínou. Menom jej víťaza sa označovala celá olympiáda.

Staroveký grécky cestovateľ a spisovateľ Pausanias zaznamenal olympijské víťazstvo Eurybata v súvislosti s datovaním víťazného boja Argejcov nad Sparťanmi pri obci *Hysiai* (669 pred Kr.). Pausanias o tom uvádza: „*Tam sú spoločné hroby Argejcov, ktorí zvíťazili v boji s Lakedaimončanmi pri Hysiai. Dozvedel som som sa, že sa tento boj udial za vlády Peisistrata v Aténach, totiž v štvrtom roku dvadsiatej siedmej olympiády, kedy Aténčan Eurybotos zvíťazil v stádiu."*

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,24,7.
2. 1 2  Eusebios, *Kronika* 2,193.
3. ↑  Iulius Africanus, *Chronographiae: The Extant Fragments* str. 199
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.
5. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 66-602-22-8.6. S. 175.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Eurylochos** (starogr. *Εὐρύλοχος* – *Eurylochos*) je v gréckej mytológii syn egyptského kráľa Aigypta a jeho manželky Kaliadny.

Eurylochos bol jedným z päťdesiatich synov egyptského kráľa Aigypta. Jeho otec sa rozhodol, že svojich synov ožení s päťdesiatimi dcérami svojho brata Danaa, ktorý bol kráľ susednej Líbye. Keďže Danaos s tým nesúhlasil, vypovedal mu Aigyptos vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.

Keď sa potom konala hromadná svadba a Eurylochos si bral za manželku Autonoé, ani netušil, že Danaos prikázal dcéram, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem najmladšej Hyperméstry, všetky dcéry príkaz otca splnili a za tento hrozný skutok si po smrti vyslúžili od bohov večný trest nosiť v podsvetí do deravého suda vodu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,1,5.
2. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 32.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 314.
**Kim Dickensová** (angl. Kimberly Jan „Kim" Dickens; \* 18. jún 1965, Huntsville, Alabama, USA) je americká filmová a televízna herečka. Je známa z filmov ako *Palookaville* (1995), *Krvavý kšeft* (1997), *Efekt Zero* (1998), *Muž bez tieňa* (2000), *Dom z piesku a hmly* (2003), *Splnený sen* (2009), *Stratené dievča* (2014) a z televíznych seriálov ako *Deadwood* (2004 - 2006), *Treme* (2010 - 2013) a *Fear the Walking Dead* (2015 - 2023).

Detstvo a mladosť
-----------------

Dickensová sa narodila v meste Huntsville, v štáte Alabama. Navštevovala Vanderbilt University v Nashville, Tennessee, kde získala bakalársky titul v odbore komunikácia. Neskôr, sa presťahovala do New Yorku, kde pracovala ako čašníčka, aby si privyrobila a pokračovala v štúdiu v Inštitúte Lee Strasberg Theatre and Film Institute a vyštudovala Americkú akadémiu dramatických umení.

Kariéra
-------

Dickensová debutovala v divadle, v študentskej inscenácii *Sexuálna zvrátenosť* od Davida Mameta, na Vanderbilt University. V roku 1995 debutovala na vo filme *Palookaville*, kde hrala priateľku postavy Vincenta Galla. V roku 1997 sa Dickensová znovu zahrala po boku Vincenta Galla, vo filme *Krvavý kšeft*, ktorý režíroval Kiefer Sutherland. O rok neskôr, si zahrala v akčnom filme *Merkúr*, po boku Brucea Willisa a vo filme *Efekt Zero*, po boku Billa Pullmana a Bena Stillera. 

V roku 2000 hrala jednu z hlavných úloh, vo filme, *Muž bez tieňa*, po boku Kevina Bacona, a Elisabeth Shue. Hrala tiež vo filme *Skryté veci*, z roku 2001, kde za svoj herecký výkon získala pozitívne uznanie kritikov a nomináciu cenu Independent Spirit Award. 

V rokoch 2004 až 2006 stvárnila postavu madam Joanie Stubbs vo westerne HBO *Deadwood*. Od roku 2013 do roku 2014 mala opakujúcu sa rolu Colette Jane v kriminálnej dráme *Zákon gangu*. Tiež hosťovala v politickej dráme na Netflixe, House of Cards. 

V roku 2014 hrala vedľajšiu úlohu ako detektívka Rhonda Boney v psychologickom trileri *Stratené dievča*, ktorý režíroval David Fincher. V auguste 2015 začala Dickensová hrať hlavnú postavu, v televíznom seriály *Fear the Walking Dead*. Svoje účinkovanie v televíznom seriály prerušila, v júni 2018 a do seriálu sa vrátila v roku 2022. Za svoj herecký výkon v televíznom seriály, získala dve nominácie na televízne ocenenie Saturn Award.

Súkromný život
--------------

Dickensová žije od roku 1990 v Los Angeles. Od roku 2017 je jej partnerkou herečka Leisha Hailey.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kim Dickensová**

Externé odkazy
--------------

* Kim Dickensová v Internet Movie Database (po anglicky)
* Kim Dickensová v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kim Dickens na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 16608090r
* GND: 1074706455
* ISNI: 0000 0000 4436 0244
* LCCN: no2004063935
* NK ČR: xx0215742
* VIAF: 58794055
* WorldCat: lccn-no2004063935
**Domitius Ulpianus** (asi 170 – 228) bol rímsky právnik pochádzajúci z fenického Tyru, autor početných právnických spisov spadajúcich do rokov 211 – 222.

Život
-----

Ulpianus sa objavuje v doložených záznamoch po prvý raz ako jeden zo žiakov Papiniana a člen poradného výboru (*consilium principis*) cisára Septimia Severa. Za vlády jeho syna, Caracallu dosiahol funkciu cisárskeho úradníka zodpovedajúceho za požiadavky vznášané na dvore (*magister libellorum*). Počas vlády cisára Heliogabala (218 – 222) bol nútený zdržiavať sa mimo Ríma, ale cisár Alexander Severus ho roku 222 rehabilitoval a neskôr z neho urobil svojho hlavného poradcu a veliteľa prétorianskej gardy. Obmedzenie výsad, ktoré udelil prétoriánom cisár Heliogabalus, vyvolalo napätie medzi príslušníkmi gardy a ich veliteľom, a to viedlo roku 228 k jeho zavraždeniu.

Dielo
-----

* *Ad Masurium Sabinum* (K Mesuriovi Sabinovi), 50 kníh, komentár k občianskemu právu
* *Ad edictum praetoris* (K vyhláške prétora), 83 kníh, komentár k právu prétorov
* *Disputationes* (Právne spory)
* *Responsa* (Odpovede)
* *Institutiones* (Základy)
* *Liber singularis regularum* (Kniha právnych zásad)

Ulpianus je považovaný za jedného z pätice vrcholových právnikov antiky. Jeho dielo tvorilo významný prameň neskorších zákonníkov, *Codex Theodosianus* a *Codex Iustinianus*.

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Domitius Ulpianus**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Domitius Ulpianus**

Literatúra
----------

* CONTE, Gian Biagio. *Dějiny římské literatury*. Preklad Dagmar Bartoňková et al. Vyd. 1. Praha : KLP, 2003. 790 s. ISBN 80-85917-87-4.
* GREGOR, Martin. *Základy rímskeho práva: Historický úvod, pramene a subjekty*. Praha: Leges, 2022, s. 109 - 118. ISBN 978-80-7502-598-2.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ulpian na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 14639343n
* GND: 118803123
* ISNI: 0000 0003 5500 022X
* LCCN: n81125955
* NK ČR: xx0142444
* VIAF: 100210035
* WorldCat: lccn-n81125955
**Eurykydé** alebo **Eurykyda** (starogr. *Εὐρυκύδη, Εὐρυκύδα* – *Eurykydé, Eurykyda*) je v gréckej mytológii dcéra élidskeho kráľa Endymióna.

Eurykydé mala troch súrodencov, bratov Paióna, Epeia a Aitóla. Keď jej brat élidský kráľ Epeios náhle zomrel bez potomka po meči, na trón nastúpil ďalší z jej bratov Aitólos, ktorý tiež nevládol dlho, lebo na pohrebných hrách v Lykosúrii neúmyselne zabil Apida, syna Iasóna a musel sa vzdať trónu. Na kráľovský trón po ňom zasadol Éleios, syn Eurykydy a boha Poseidóna a Aitólos krajinu opustil. Eurykydin syn Éleios sa tak stal vládcom krajiny nazvanej po Epeiovi, ale jeho ľud krajinu onedlho pomenoval po ňom na Élis.

Podľa antického autora Pausania, Eurykydin syn bol otcom élidskeho kráľa Augiáša, známeho hroznou špinou v jeho chlievoch, vyčistenie ktorých bolo jednou z dvanáctich úloh zadaných mykénskym kráľom Eurystheom hrdinovi Heraklovi.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 5,1,4.
2. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 5,1,8.
3. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 5,1,9.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 88-89.
5. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 313.
Hrob I. Ž. Somolického v Banskej Bystrici
**Izidor Žiak** (\* 10. február 1863, Turčiansky Michal - † 25. január 1918, Banská Bystrica) bol slovenský spisovateľ, redaktor, národný pracovník, úradník.

Pseudonym: Izidor Žiak Somolický, Izidor Žiak-Somolický, Slovenkin, Som. Somolický, Vrahobor Somolický, V. Somolický.

Životopis
---------

Jeho otec bol mlynár Ján Žiak a matka Mária rod. Rohová. Študoval na katolíckom gymnáziu v Banskej Bystrici (1877-1882), šiestu gymnaziálnu triedu absolvoval súkromne (1882-1883), štúdiá nedokončil. Roku 1883 krátko učiteľ a kantor, neskôr pisár v advokátskej kancelárii Andreja Hanzlíka v Banskej Bystrici, redaktor Národných novín v Martine (1896-1899), 1899 sa začas zdržiaval u J. Martičeka v Lopeji, potom opäť pisár v kancelárii Andreja Hanzlíka v Banskej Bystrici. Do národného a kultúrneho pohybu sa zapojil počas gymnaziálnych štúdií v Banskej Bystrici, pod osobným vplyvom Jána Bottu. Za jeho postoje ho Ján Klamárik prinútil odísť z banskobystrického gymnázia. Plodný spisovateľ a publicista, no jeho kvantitatívne bohatá tvorba výraznejšie neovplyvnila smerovanie slovenskej literatúry. Knižne vydal zbierku lyrických veršov, pokúšal sa i o prózu, autor besedníc, čŕt a rozprávok. Písal aj drobné dramatické dielka, prekladal z americkej, francúzskej, ruskej a ukrajinskej literatúry. V publicistike sa okrem politických príspevkov zameral na ľudovýchovnú a osvetovú tematiku. Prispieval do domácej i krajanskej tlače. Niektoré jeho básne boli preložené aj do iných slovanských jazykov.

Pamiatky
--------

* rodný dom s pamätnou tabuľou (od 1987) v Turčianskom Michale,
* dom, v ktorom býval a zomrel, s pamätnou tabuľou (od 1943) a hrob s náhrobníkom na katolíckom cintoríne v Banskej Bystrici,
* pomník od F. Motošku (sadra 1926) v Literárnom múzeu Matice slovenskej,
* pomenovanie ulice v Bratislave,
* rukopisná pozostalosť a fotodokumentačný materiál v Literárnom archíve Matice slovenskej
* pomenovanie ulice v rodnej dedine v Turčianskom Michale

Dielo
-----

* Na svite, Ružomberok roku 1892
* Bájky, Martin roku 1899
* S kroka na krok a Chodil po pánoch, Martin roku 1907
* Striga a Doviedol somára miesto kravy, Martin roku 1909
* Otvorený list p. Antonovi Bielkovi... Banská Bystrica roku 1899

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* *Spevy ku čarovnej hre Zakliaty mládenec* z r. 1932 - dostupné v Digitálnej knižnici UKB
* Záznam o narodení a krste v matrike riadok 3 - farnosť Turčiansky Michal

Autoritné údaje: * NK ČR: jo20000082509
* SNK: 175719
* VIAF: 84119278
Izmail Ivanovič Sreznevskij
**Izmail Ivanovič Sreznevskij** (rusky Измаил Иванович Срезневский; \* 13. jún 1812, Jaroslavľ, Rusko - † 21. február 1880, Petrohrad, Rusko) bol ruský a ukrajinský filológ a slavista.

Životopis
---------

V rokoch 1829-1837 pôsobil ako úradník v Charkove. V roku 1842 sa stal profesorom dejín slovanských literatúr v Charkove, od roku 1846 zastával túto funkciu v Petrohrade. V roku 1851 sa stal mimoriadnym, v roku 1854 riadnym členom petrohradskej akadémie vied.

Od 30. rokov 19. storočia sa zaoberal slovanskou, najmä ukrajinskou ľudovou slovesnosťou a etnografiou. V rokoch 1839-1842 podnikol cestu do Nemecka a viacerých slovanských krajín. Po návrate do Ruska sa venoval ruskej a slovanskej jazykovednej problematike.

Sreznevskij a Slovensko
-----------------------

V roku 1842 strávil od marca päť mesiacov na Slovensku. Osobne poznal Ľudovíta Štúra, Jána Hollého, Pavla Jozefa Šafárika i Jána Kollára. Slovenskou tematikou sa zaoberá v dvoch prácach: *Slovackije pjesni* (Charkov 1832; obsahuje piesne, zapísané od slovenských podomových obchodníkov) a *Putevyje pisma I. I. Sreznevskogo iz slavianskich zemeľ* (1895; zbierka, ktorá obsahuje jeho korešpondenciu s matkou o pobyte na Slovensku). V jeho pozostalosti sa zachovalo veľa národopiseckého a dialektologického materiálu o Slovensku.

Autoritné údaje: * BnF: 121746507
* GND: 118798340
* ISNI: 0000 0001 0895 7745
* LCCN: n80146587
* NK ČR: jo20010091966
* SNK: 164775
* VIAF: 46802812
* WorldCat: lccn-n80146587