recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Pinxtonská lodenica
**Pinxton** je obec ležiaca na východnej hranici anglického grófstva Derbyshire.

V anglosaských dobách tu bola malá poľnohospodárska komunita, ktorá je zrejme zaznamenaná v Domesday Book ako *Esnotrewic*. Historici sa domnievajú, že bola známa tiež ako *Snodeswic*. V dobách Normanov patrila, rovnako ako mnoho ďalších panství, Williamovi Peverilovi, ktorému sa o ňu staral Drogo Fitz Ponce. Bol to zrejme on, kto dedinu premenoval na *Ponceston*, z čoho neskôr vznikol názov *Penekeston* a následne *Pinxton*.

Oblasť bola známa ťažbou uhlia, ktorá tu začala v 18. storočia. Priemyselná revolúcia túto ťažbu ešte podporila. Aj tu vznikli vápenky a porcelánka, ktorej niektoré výrobky sú k videniu v Múzeu a umeleckej galérii mesta Derby. Zárobky zo svojich uhoľných baní v Pinxtonu využil farár D'Ewes Coke k založeniu miestnej školy a charity.

V súčasnosti sa už v Pinxtonu uhlie neťaží.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pinxton**

Externé odkazy
--------------

* DERBYSHIRE UK: Pinxton

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Pinxton na českej Wikipédii.*
**Doug Yule** (rodným menom **Douglas Alan Yule**; \* 25. február 1947) je americký spevák a hudobník, hrajúci na rôzne nástroje (gitara, klávesy, basgitara, bicie, husle). Do širšieho podvedomia sa dostal v roku 1968, keď nahradil Johna Calea v skupine The Velvet Underground. Časom zo skupiny odišli všetci jej pôvodní členovia a naďalej ju viedol Yule. Hral na dvoch jej albumoch z obdobia, keď skupinu viedol Lou Reed a neskôr s ňou vydal ešte jeden album, na ktorom sa však nepodieľal nikto z pôvodných členov skupiny. Čoskoro po vydaní tretieho albumu sa skupina rozpadla. Yule nejaký čas spolupracoval s Reedom a nahral dva albumy ako člen skupiny American Flyer. V roku 1978 sa prestal venovať hudbe.

V roku 1996 bola skupina vo svojej klasickej zostave uvedená do Rock and Roll Hall of Fame, Yule však uvedený nebol. V nasledujúcich rokoch sa občas začal venovať hudbe, hosťoval na koncerte Maureen Tucker a odohral vlastné turné. Neskôr sa spolu s Tucker a Reedom zúčastnil na rozhovore o skupine v New York Public Library. Od roku 2007 vystupuje so skupinou RedDog, s ktorou v rokoch 2009 a 2011 vydal dva albumy. Okrem svojho pôsobenia v tejto skupine, v ktorej hrá na husle, sa venuje výrobe huslí.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Doug Yule na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
The Velvet Underground |
| --- |
| 
* **John Cale**
* **Sterling Morrison**
* **Lou Reed**
* **Maureen Tucker**
* **Doug Yule**

* Willie Alexander
* Angus MacLise
* Walter Powers
* Billy Yule

 |
| Štúdiové albumy | 
* *The Velvet Underground & Nico*
* *White Light/White Heat*
* *The Velvet Underground*
* *Loaded*
* *Squeeze*

 |
| Živé albumy | 
* *Live at Max's Kansas City*
* *1969: The Velvet Underground Live*
* *Live MCMXCIII*
* *Final V.U. 1971-1973*
* *Bootleg Series Volume 1: The Quine Tapes*

 |
| Kompilácie | 
* *Andy Warhol's Velvet Underground featuring Nico*
* *VU*
* *Another View*
* *The Best of The Velvet Underground: Words and Music of Lou Reed*
* *What Goes On*
* *Peel Slowly and See*

 |
| Súvisiace články | 
* *The Velvet Underground and Nico: A Symphony of Sound*
* Walter De Maria
* Exploding Plastic Inevitable
* Nico
* Steve Sesnick
* Andy Warhol

 |

Autoritné údaje: * GND: 1122293887
* ISNI: 0000 0000 5675 964X
* LCCN: nb2013018186
* NK ČR: xx0033788
* VIAF: 85509184
* WorldCat: lccn-nb2013018186
**Doug Brochu** (\* 29. september 1990, Fayetteville, Severná Karolína, USA) je americký herec a komik. Známy je najmä vďaka pôvodnému seriálu Disney Channel *Sonny with a Chance* ako „Grady Mitchell".

Kariéra
-------

Brochu sa objavil v divadelných predstaveniach *My Fair Lady*, *Smoky Mountain Christmas*, *The Play's the Thing* a *Forever Broadway*. Bol hosťom v Nickelodeon's *Zoey 101* a *iCarly*, a hosťuje aj v Disney Channel's *As The Bell Rings* ako „Grady Mitchell". Hrá Gradyho, hlavnú úlohu, v seriáli Disney channel *Sonny with a Chance*.

Osobný život
------------

Brochu rád varí. Vie hrať na klavír, flautu a basgitaru. Rád sa zúčastňuje športov, a aktívne hrá Team Fortress 2.

Jeho brat a sestra sú tiež herci.

Filmografia
-----------

### Televízia

* *Sonny with a Chance* – Grady Mitchell (2008 – 2010) (Hlavná úloha)
* *The Replacements* – Terrance
* *iCarly* – Duke Habberman (Opakujúca sa úloha) (Séria 1)
* *Zoey 101* – Blatzberg (Iba hosť) 1 epizóda
* *As The Bell Rings* – Grady (Špeciálny hosť) 1 epizóda
* *Pair of Kings* - Oogie (Špeciálny hosť) 1 epizóda

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Doug Brochu na anglickej Wikipédii.*
Rozklad aerodynamickej sily:  
 1 - uhol nábehu  
 2 - smer pohybu   
 3 - vztlak   
 4 - odpor   
 5 - tiaž
**Aerodynamická sila** je sila, ktorá pôsobí pri vzájomnom pohybe pevného telesa a plynného prostredia. Je jedno či sa pohybuje teleso v stojacom prostredí, prostredie obteká okolo stojaceho telesa, alebo sa pohybuje teleso i prostredie; rozhodujúci je ich relatívny pohyb.

Veľkosť aerodynamickej sily závisí najmä od rýchlosti pohybu, vlastností prostredia a tvaru telesa. Smer sily môže byť rôzny vzhľadom na vektor rýchlosti vzájomného pohybu. Prakticky sa často celková aerodynmaická sila rozkladá na tri navzájom kolmé zložky:

1. zložku aerodynamického odporu, ktorá smeruje proti vzájomnému pohybu
2. zložku aerodynamického vztlaku, ktorá je kolmá na smer vzájomnému pohybu
3. zložku aerodynamickej bočnej sily, ktorá je kolmá na vektor vztlaku i odporu

Vzájomné vzťahy týchto zložiek ovplyvňujú stabilitu a charakter pohybu telesa v plynnom prostredí.

Pozri aj
--------

* odpor prostredia

Zdroj
-----

aerodynamická sila. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 61. 


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál letectvoFyzikálny portál |
**Aemilius Papinianus** (142 – 212) bol rímsky právnik a v rokoch 205 – 212 i veliteľ prétoriánskej gardy.

Život
-----

Papinianus bol blízkym priateľom cisára Septimia Severa a sprevádzal ho aj na jeho výprave do Británie. Predpokladá sa, že mohol byť, tak ako Severova druhá manželka, Julia Domna, pôvodom zo Sýrie. Podľa jednej pasáže z *Historia Augusta* študoval právo spolu s cisárom u Quinta Cervidia Scaevolu. Pred svojou smrťou zveril Septimius Severus výchovu svojich dvoch synov, Caracallu a Getu práve Papinianovi. Papinius sa pokúšal medzi bratmi udržať dobré vzťahy, ale to sa mu iba vypomstilo. Po zavraždení Getu roku 212 sa Caracalla obrátil proti jeho prívržencom. Medzi nimi bol zabitý aj Papinianus.

Dielo
-----

Papinianus je autorom dvoch významných prác z oblasti teórie práva – 37 kníh kazuistiky *Quaestiones* (Otázky) a 19 kníh *Responsa* (Odpovede). Spolu s Gaiom, Paulom, Modestinom a Ulpianom patril Papinianus k pätici najvýznamnejších právnikov, ktorých výroky boli v neskorej antike považované za rozhodujúce. Obe diela veľkého právnika sa stali prameňom pre *Codex Theodosianus* a neskôr pre *Codex Iustinianus*.

Literatúra
----------

* CONTE, Gian Biagio. *Dějiny římské literatury*. Preklad Dagmar Bartoňková et al. Vyd. 1. Praha : KLP, 2003. 790 s. ISBN 80-85917-87-4.
* GREGOR, Martin. *Základy rímskeho práva: Historický úvod, pramene a subjekty*. Praha : Leges, 2022, s. 109 - 118. ISBN 978-80-7502-598-2.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Aemilius Papinianus na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Autoritné údaje: * BnF: 166123205
* GND: 118739247
* ISNI: 0000 0000 8372 1049
* LCCN: n88636515
* VIAF: 35251805
* WorldCat: lccn-n88636515
**Aelix** (iné názvy v lat. *Helix*, starogr. Αίλιξ, Έλιξ) bol dvojnásobný olympijský víťaz v 3. storočí.

Aurelius Aelix z Fenície bol slávny zápasník a pankratista, ktorý sa v týchto disciplínach presadil na kapitolských hrách v Ríme a vyslúžil si (ako ôsmy po mýtickom Héraklovi) titul *paradoxonikés* *„nezvyčajný víťaz"* (atlét, ktorý v jednom dni zvíťazil v zápasení i v pankratiu) Neskôr na 248. olympijských hrách v roku 213 zvíťazil v zápasení a následne v roku 217, aj keď bol už starší a nikto mu neveril (hellanodikovia), sa usilovným tréningom dopracoval k olympijskému triumfu v pankratiu.

Staroveký rímsky historik Cassius Dio uvádza, že Aelix bol taký húževnatý a cieľavedomý športovec, akému nebolo páru.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2003. ISBN 0-203-49732-5. S. 22.
2. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 149.
3. ↑  Cassius Dio, *Historiae Romanae* 80,10,2.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Ján Justus Torkoš** (Torkos) (\* 15. december 1699, Győr – † 7. apríl 1770, Bratislava) bol slovenský lekár, chemik a balneológ.

Rodina
------

* otec Andrej Torkoš
* matka Žofia Katarína rod. Peeczová

Životopis
---------

V roku 1711 – 1714 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici a 1714 – 1715 v Bratislave, žiak Mateja Bela, 1715 – 1718 na univerzite v Halle, 1718 – 1720 farmáciu a chémiu na súkromnej škole K. O. Mollera v Banskej Bystrici, 1720 – 1724 filozofiu a medicínu v Halle.

Pôsobil ako župný lekár Komárňanskej a Ostrihomskej stolice a ako rodinný lekár v Bratislave. Zaoberal sa výrobou liekov z alkalických minerálnych solí. Výsledky výskumov publikoval v štúdiách a monografiách. Autor prvého uhorského liekopisu a prác o dobovom zdravotníctve a verejnej hygiene. Pokúsil sa v Bratislave založiť prvý lekársky spolok. Člen Kráľovskej zdravotníckej rady, 1751 čestný člen Societas botanica Fiorenta, 1752 člen Societas scientarium Londoniensis.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * GND: 1029213178
* ISNI: 0000 0000 5793 3283
* LCCN: nb2005000723
* NK ČR: nlk20010092966
* PIM: PIM84570
* SNK: 161359
* VIAF: 84817588
* WorldCat: lccn-nb2005000723
Antoninián rímskeho cisára Aemiliana
**Aemilian(us)** alebo **Marcus Aemilius Aemilianus**, narodený medzi rokmi 207 – 214, bol rímsky cisár, ktorý vládol od júla do septembra roku 253 po Kr. (podľa jedného prameňa 88 dní).

Aemilianus pochádzal zrejme z Džerby a pred svojou proklámaciou za cisára mal už za sebou úspešnú kariéru – stal sa okrem iného senátorom a dodatočne ho zvolili za konzula. Za vlády Treboniana Galla (251 – 253) dosiahol vo funkcii moesijského legáta čiastočný úspech v bojoch s Gótmi, načo ho vojaci vyhlásili asi v júli 253 za cisára. Aemilianus hneď vytiahol do Itálie, aby si vynútil uznanie svojej vlády, a pri Interamne blízko Ríma sa postavil proti armáde Treboniana Galla, ktorá onedlho prešla na jeho stranu, cisára aj so synom Volusianom zavraždila, a keď Aemiliana uznal aj senát, zdalo sa, že jeho moc je zaistená. Situácia sa však nečakane obrátila, keď do udalostí zasiahli légie v Raetii a Noriku, verné doterajšiemu cisárovi. Ich veliteľ Valerianus sa sám vyhlásil za imperátora podobne ako kedysi Aemilianus zamieril do Itálie. Po necelých troch mesiacoch na rímskom tróne Aemiliana v septembri zabili vlastní vojaci pri Spoletii.

Referencie
----------

1. ↑  Epitome de Caesaribus, 31.3.

Pozri aj
--------

* Zoznam rímskych cisárov

Externé odkazy
--------------

* Aemilianova biografia (po anglicky)

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 6215 3572
* VIAF: 89202596
Premenné hviezdy sú pomenovávané použitím obmeny Bayerovho označovania vo formáte *Identifikátor <genitív latinského názvu súhvezdia>*. V predchádzajúcich sotročiach bolo známych iba málo premenných hviezd, takže sa zdalo rozumné pomenovanie písmenami rímskej abecedy, začínajúc od písmena R, aby sa predišlo zámenami s písmenom pre spektrálne typy. (Tento systém pomenovania bol vyvinutý Friedrichom Argelanderom, ktorý si všimol, že veľa premenných hviezd je červených a preto začal označovať premenné hviezdy od písmena R ako rot (červený).) Do roku 1836, bolo písmeno S použité iba pri jednom súhvezdí, Had. Nanešťastie pre toto označovanie, príchod fotografie rýchlo zvýšil počty premenných a premenné hviezdy padli do Bayerovej pasce – dosiahli koniec abecedy a stále neboli pomenované všetky objavy. Po tom, ako dve nasledujúce doplňujúce pomenovania dvojicami písmen dosiahli podobné limity, bolo zavedené pomenovanie číslami.

Súčasný označovací systém je nasledovný (tak ako ho písala história):

* Začína písmenom R až po Z
* Pokračuje dvojicou RR...RZ, potom používa SS...SZ, TT...TZ a tak ďalej až po ZZ.
* Pokračuje AA...AZ, BA...BZ a tak ďalej až po QZ (s výnimkou J).
* Nakoniec sa vzdáva označovania písmenami rímskej abecedy po 334 kombináciách a začína pomenovať ďalšie premenné ako V335, V336, a tak ďalej.

Príkladmi označenia sú R Coronae Borealis, YY Geminorum a V838 Monocerotis.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portálHviezdny portál |
Hrob Jána Kmeťa a jeho manželky v banskobystrickom evanjelickom cintoríne
**Ján Kmeť** (\* 10. jún 1848, Dolná Mičiná – † 3. október 1931, Banská Bystrica) bol slovenský pedagóg, matematik.

Jeho matka Magdaléna Kmeťová, manželka Rozália rod. Barnová

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, v roku 1868 – 1871 absolvoval teológiu v Bratislave, súčasne sa zaoberal aj filozofiou a pedagogikou. V roku 1875 – 1876 študoval na univerzite v Halle, kde na základe práce *O podstate gravitácie* získal profesorský diplom. V roku 1876 – 1904 profesor nižšieho chlapčenského evanjelického gymnázia v Banskej Bystrici, od roku 1893 aj reform. alumnea. V roku 1919 – 1920 výpomocný profesor na dievčenskom gymnáziu a 1920 – 1921 na obnovenom evanjelickom gymnáziu v Banskej Bystrici. Pri vyučovaní paralelne používal aj slovenčinu. Presadzoval možnosť vzdelania širokých vrstiev, mecén žiakov z nemajetných rodín. Jeho rukopisné spomienky sú prameňom k dejinám slovenského školstva v 2. polovici 19. storočia. V 70. rokoch organizátor Katedry slovenskej reči, ktorá združovala slovenských pedagógov v Banskej Bystrici a okolí, 1919 autor memoranda mesta Banskej Bystrici, v ktorom žiadal ustanoviť mesto za centrum kultúry a školstva na strednom Slovensku. Člen Muzeálnej slovenskej spoločnosti, 1919 – 1925 predseda MO Matice slovenskej.

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 14 - evanjelická farnosť Horná Mičiná

Autoritné údaje: * SNK: 149608
* VIAF: 2982156565691523500005
**Ján Klempa** (pseudonym **Jacovský**) sa narodil ako Joanes Evangelista Josephus Michaël Klempa (\* 1. december 1839, Jacovce – † 26. október 1894, Zeleneč) bol slovenský kňaz, historik, národnokultúrny pracovník, folklorista a spisovateľ.

Životopis
---------

Narodil sa v rodine správcu majetku a vzdelanie získaval v Hlohovci, kde študoval na gymnáziu filozofiu a na Pázmaneu vo Viedni, kde študoval teológiu. V roku 1862 bol vysvätený za kňaza. Pôsobil ako katolícky kaplán v Okoči a Suchej nad Parnou, v roku 1866 bol administrátorom a v rokoch v 1876 – 1894 pôsobil ako farár v Zelenči.

Tvorba
------

Písal práce historické, národopisné, buditeľské, archeologické a folkloristické. Zaoberal sa v nich bohatou históriou svojho slovenského národa a výsledkami zberateľskej činnosti z okolia svojho pôsobiska. Bolo to najmä odvodzovanie niektorých mien, osídlenie Slovákov na Dolnej zemi, topografia Slovenska, pomenovanie osád, pozostatky Slovákov v Sedmohradsku, pomaďarčovanie Slovákov a ďalšie. Zozbieral i zvyklosti, ktoré tiež uverejnil vo svojich prácach, vydaných pod názvom *Obyčaje Slovákov v okolí Trnavy* , *Povery na Slovensku* atď. V roku 1894 napísal dejiny pestovania zemiakov v Uhorsku a v krajinách rakúskych. Svojou zbierkou 150 ľudových piesní z Bratislavskej a Nitrianske župy, ktorá vyšla knižne v roku 1880 tlačou Literárneho spolku v Prahe, obohatil Klempa národnú pokladnicu ľudových piesní. Prispieval do mnohých časopisov (napr. *Cyril a Metod, Orol, Slovenský letopis, Literárne listy, Kazateľňa, Katolícke noviny, Pútnik svätovojtešský, Slovesnosť* a iné). Popri literárnej práci sa horlivo venoval aj slovenskej národnobuditeľskej činnosti.

Dielo
-----

* 1877 – *Pod Malými Karpatmi. (Národnosť, náboženstvo, povery a obyčaje)*  (vyšlo v *Slovenskom letopise*)
* 1880 – *Písně slovenské*
* 1881 – *K topografii Slovenska* (vyšlo v *Slovenskom letopise*)
* 1882 – *Svadobné obyčaje Slovákov okolia trnavského* (vyšlo v *Slovenskom letopise*)
* 1886 – *Trnava* (vyšlo v *Pamätnej knihe Spolku sv. Vojtecha*)
* 1887 – *Činnosť slovenských katolíkov na poli literatúry slovenskej od 17. storočia do roku 1850* (vyšlo v periodiku *Katolícke noviny*)
* 1891 – *Katecheti a katechetické diela katolícke slovenské* (vyšlo v časopise *Literárne listy*)
* 1891 – *Novokrstenci, Habáni v Horňom Uhorsku* (vyšlo v periodiku *Pútnik svätovojtešský*)
* 1892 – *Zámok a mestečko Frašták* (vyšlo v periodiku *Pútnik svätovojtešský*)
* 1893 – *Šintava, mestečko a zámok* (vyšlo v periodiku *Pútnik svätovojtešský*
* 1894 – *Dejepis pestovania zemiakov v Uhrách a v dedičných zemiach rakúskych* (vyšlo v periodiku *Pútnik svätovojtešský*)

Autoritné údaje: * SNK: 152713
* VIAF: 6412156565730423500003
Búrska rodina v roku 1886
**Búri**, staršie **Búrovia**, (*Boers*; čo je afrikánske (a holandské) slovo pre „farmár") je označenie pre Juhoafričanov nizozemského kalvinistického, frízskeho kalvinistického, francúzskeho hugenotského, valónskeho, flámskeho a nemeckého protestantského (neskôr aj iného) pôvodu, najmä:

* farmárov z oblasti Mysu Dobrej nádeje pre obdobie do 18. storočia a/alebo
* (prvých) osadníkov Transválskej republiky a Slobodného Oranžského štátu (tzv. búrske republiky).

Ich potomkovia sa dnes (najmä čias po druhej búrskej vojne) označujú zvyčajne ako Afrikánci, čo je však slovo často používané aj pre všetkých bielych v Juhoafrickej republike (a aj v tomto zmysle sa niekedy hovorovo zamieňa so slovom Búri). 

Prví (holandskí) osadníci prišli do dnešného Kapského Mesta v polovici 17. storočia. Nasledovali ich ďalší prisťahovalci z už uvedených oblastí, ktorých v Európe prenasledovali. V roku 1707 mala ich Kapská kolónia 1779 obyvateľov, prevažne Holanďanov, Nemcov a francúzskych hugenotov. Roku 1808 
sa Kapskej kolónie zmocnili Angličania a Búri sa začali presídľovať na sever do oblastí bečuánskych a basutských černošských kmeňov, kde si vytvorili dve samostatné republiky Transválsku republiku a Slobodný Oranžský štát (tzv. búrske republiky). V dôsledku búrskych vojen (1899 - 1902) so Spojeným kráľovstvom republiky zanikli a boli začlenené do britskej Juhoafrickej únie (dnešná Juhoafrická republika).

Do konca 19. storočia boli všetci Búri zámožní farmári využívajúci domorodé obyvateľstvo. Po búrskych vojnách a nálezoch zlata a diamantov sa začali sociálne diferencovať, časť z nich (ale už skôr pod názvom Afrikánci) vytvorila aj belošskú chudobu v mestách.
**Caranisti**, **Národní caranisti** alebo oficiálne **Národná roľnícka strana** (po rumunsky: *Partidul Naţional-Ţărănesc*, *PNŢ*) sú prívrženci buržoáznej politickej strany, ktorá existovala v Rumunsku v rokoch 1926 - 1947.

Strana vznikla spojením národnej strany (založená v Sedmohradsku v roku 1881) a roľníckej strany (vznik 1918). Jej prívrženci hájili záujmy veľkých roľníkov a priemyselnej buržoázie, ktorú spájali zahraničné investície. V rokoch 1928 - 1933 (s prestávkou od apríla 1931 do mája 1932) to bola vládnuca strana v krajine. Základom programu strany, ktorá ho publikovala v roku 1935 bola idea tzv. Roľníckeho štátu. Predsdedovia strany potláčali nepokoje pracujúcich Rumunska (štrajk baníkov v auguste 1929 a železničiarov vo februári 1933 a iné). Zaslúžili sa o nastolene fašizmu v krajine a o začatie vojny proti Sovietskemu zväzu. V rokoch 1944 - 1945 sa stali súčasťou vlád reakčnou väčšinou. Lídri strany však prekážali uskutočneniu mnohých reforiem v Rumunsku, preto ich rozhodnutím z júla roku 1947 rumunský parlament rozpustil. Po roku decembrových udalostiach z roku 1989 v Rumunsku znova obnovili svoju činnosť.

Výsledky volieb
---------------

| Rok volieb |  % hlasov | Poznámka |
| --- | --- | --- |
| 1928 | 77,76% | dostala sa do vlády |
| 1931 | 14,99% | PNL vyhrala s 47,49% |
| 1932 | 40,3% | dostala sa do vlády |
| 1937 | 20,4% | PNL vyhrala s 35,9% |
Súradnice: 45°00′S 6°18′V﻿ / ﻿45°S 6,3°V﻿ / 45; 6.3

**La Meije** (3 984 m n. m.) je druhý najvyšší vrch v Alpes du Dauphiné vo Francúzsku. Nachádza sa v skupine Massif des Écrins na hraniciach medzi departementami Hautes-Alpes a Isère nad dedinou La Grave asi 48 km juhovýchodne od Grenoblu. Po Barre des Écrins to je druhý najvyšší vrch pohoria.

Vrch tvorí zubatý hrebeň orientovaný v smere západ – východ. V hrebeni sú tieto vrcholy a sedla (od západu):

* *Le Grand Doight* (3 764 m n. m.)
* *Pic du Glacier Carré* (3 862 m n. m.)
* *Grand Pic de la Meije* alebo *Pic Occidentale* (3 983 m n. m.)
* *Brèche Zsigmondy* (3 925 m n. m.)
* *Pic Central* alebo *Doigt de Dieu* (3 970 m n. m.)
* *Brèche Joseph Turc* (3 845 m n. m.)
* *Pic Oriental* (3 891 m n. m.)

Na západe La Meije susedí s vrcholom Le Râteau (3 809 m n. m.), ktorý je oddelený sedlom Brèche de la Meije (3 357 m n. m.). Na juhovýchode susedí s vrcholom Le Pavé (3 823 m n. m.), ktorý je oddelený sedlom Brèche Maximin Gaspard (3 723 m n. m.). Z vrcholu Pic Central vybieha severovýchodným smerom krátka rázsocha s vrcholom Bec de l'Homme (3 454 m n. m.). Na južných svahoch vrchu sa rozkladá ľadovec Glacier des Étançons, na východných Glacier de Lautaret, na severovýchodných Glacier de l'Homme a Glacier du Tabuchet a na severozápadných Glacier de la Meije. Pod vrcholom *Pic du Glacier Carré* se nachádza miniatúrny ľadovec Glacier Carré.

Na vrchol vystúpili ako prví 16. augusta 1877 Emmanuel Boileau de Castelnau a Pierre Gaspard so synom. Dnes možno na vrchol vystúpiť od chaty Refuge du Promontoire (3 092 m n. m.) alebo od chaty Refuge de l'Aigle (3 450 m n. m.). V obidvoch prípadoch však ide o náročný výstup v kombinovanom terénu skala - ľad.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **La Meije**

Externé odkazy
--------------

* La Meije na SummitPost.org
* La Meije na Peakbagger.com

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku La Meije na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Francúzsky portál |
**Captain America** je fiktívna komiksová postava od Marvel Comics. Po prvýkrát sa objavil v *Captain America Comics #1* v marci 1941.

Charakteristika
---------------

Captain America, vlastným menom Steven Rogers, sa narodil v Amerike pred 2. svetovou vojnou. Od malička túžil brániť svoju vlasť a preto ako teenager narukoval do armády USA, aby mohol bojovať proti fašistom. Fyzicky zdatný na armádu nebol preto ho viackrát odmietli. Na základe jeho šikovnosti, oddanosti, poslušnosti a disciplíne bol vybraný pre experiment jedného uznávaného nemeckého vedca. Išlo o sérum *„super-vojaka"*, ktorým chceli dosiahnuť armádu špeciálnych vojsk. Stevovi bolo sérum vpichnuté, následkom čoho sa z neho stal dospelý jedinec.

Toto sérum mu nedalo žiadne superschopnosti ako by sa dalo čakať. Zvýšilo to však jeho pohyblivosť, reflexy, obratnosť, silu, regeneráciu, pomalšie starnutie a vytrvalosť. Toto všetko však stačí na to, aby sa stal jedinečným. Captain Amerika je schopný zdvihnúť nad hlavu 400 kg a všetky jeho ostatné vlastnosti sú v najvyšších úrovniach, aké môže človek dosiahnuť. Captain je jeden z najlepšie vycvičených ľudí na svete. Ovláda viacero bojových umení, je vynikajúci stratég a vodca. Keďže profesor, ktorý mu vpichol sérum bol zavraždený a sérum bolo zničené tiež, Captain America je jediný človek, ktorý ma v sebe sérum super-vojaka. Ako zbraň používa Captain America štít ktorý bol navrhnutý Howardom Starkom v roku 1942 (otcom Anthonyho Starka viac známeho ako Iron Man) ktorý je z Vibrania, takže je prakticky nezničiteľný. V rukách Captaina Americu je tento štít vynikajúcou obrannou a deštrukčnou útočnou zbraňou. V 2. svetovej vojne bol pri jednom z mnohých bojov zmrazený. Neskôr ho našli členovia pôvodných The Avengers. Captain America dlhé roky bojuje ako vodca v skupine super ľudí The Avengers. Jeho najlepší priateľ bol Bucky Barnes viac známy pod pseudonymom Winter Soldier ktorého po jeho zajatí fiktívna nacistická skupina premenila na ,,vraždiaci stroj,,. Podľa filmovej verzie žije dodnes, no podľa komiksovej v roku 2007 zomrel počas Civil War.

Referencie
----------

1. ↑   *Captain America*. [s.l.] : [s.n.], 2023-01-12. Page Version ID: 1133205606. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑   *Captain America*. [s.l.] : [s.n.], 2023-01-12. Page Version ID: 1133205606. Dostupné online. (po anglicky)
3. ↑   *Captain America*. [s.l.] : [s.n.], 2023-01-12. Page Version ID: 1133205606. Dostupné online. (po anglicky)
4. ↑   *Captain America*. [s.l.] : [s.n.], 2023-01-12. Page Version ID: 1133205606. Dostupné online. (po anglicky)
Nain Singh, jeden z najvýznamnejších panditov
**Pandit** (dévanágarí पण्डित - pandita = doslova „učenec") bolo v druhej polovici 19. storočia označenie pre špeciálne vycvičených zememeračov, ktorí pochádzali z domorodého obyvateľstva a v službách Britského impéria objavovali hornaté oblasti severnej Indie a Tibetu.

Keď prebiehala v 19. storočí tzv. Veľká hra, mocensko-politický zápas medzi cárskym Ruskom a Britským impériom, tak sa obe strany sporu snažili získať o regióne strednej Ázie čo najviac informácií. Stredná Ázia v tom období síce bola sčasti kartograficky spracovaná, ale niektoré rozsiahle, ťažko prístupné vysokohorské oblasti stále vytvárali na mapách biele miesta. To sa týkalo najmä najvyššieho pohoria sveta – Himalájí – a Tibetu, na ktorého územie bol vstup cudzincom zakázaný.

V šesťdesiatych rokoch 19. storočia preto britský úradník Thomas George Montgomerie prišiel s návrhom, že by prieskum týchto oblastí mohli zaistiť vycvičení domorodí obyvatelia, ktorí podstatne lepšie zvládajú nedostatok kyslíku na hrebeňoch hôr a majú voľný vstup do oblasti Tibetu. Začalo sa preto s výcvikom obyvateľov z oblasti severnej Indie (napr. ľudí zo Sikkimu), ktorí sa začali označovať ako panditi.

Panditi sa ukázali ako veľmi schopní a užitoční v snahe Britov zmapovať dosiaľ neznáme oblasti severu. Briti ich vycvičili v rôznorodých znalostiach kartografie, ktoré potom panditi mali aplikovať v teréne. Taký pandit bol zvyknutý chodiť tak, aby jeho 2000 krokov dávalo jednu míľu. Na počítanie jednotlivých míľ používali korálky, ktoré vyzerali ako budhistický ruženec (*mala*), ale namiesto obvyklých 108 koráliek ich mali iba 100. Každý desiaty bol pritom vždy o trochu väčší; za každých sto krokov pandit vždy jednu korálku odobral. V modlitebných mlynčekoch panditi uchovávali namiesto klasickej modlitby *óm mani padmé húm* kúsky papiera s mapkami a ďalšími poznámkami. Jeden z najvýznamnejších panditov Nain Singh objavil, že keď sa niekto k nemu blíži, stačí roztočiť mlynček a predstierať, že je v náboženskom rozjímaní, práve tak, ako to robia „praví" budhisti. To obvykle stačilo na to, aby ich človek nechal na pokoji. Singh vynikol najmä tým, že sa dostal až do Lhasy, o ktorej poskytol Britom obrovské množstvo informácií.

Panditi okrem iného vedeli zaobchádzať so sextantom i ortuťou. Aj napriek výcviku panditov sa občas stalo, že boli vyslaní späť na územie Britskej Indie alebo padli do zajatia. To im však nezabránilo v tom, aby výrazne napomohli v mapovaní vysokohorských oblastí strednej Ázie.

Okrem Nain Singha patrili k významným panditom napr. Kinthup alebo Nain Singhov brat Kišen.

Pozri aj
--------

* Dejiny objavovania Tibetu Európanmi

Externé odkazy
--------------

* BLAŽKOVÁ, Milena. *Mapování Himálaje, pandité a posvátná hora Kailás* [online]. [Cit. 2009-04-10]. Dostupné online. (po česky)
* *The Pundits* [online]. Discovery Web, [cit. 2009-10-01]. Dostupné online. (po anglicky)

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Pandita (objevitel) na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
**Henry Fairfield Osborn** (\* 8. august 1857, Fairfield, Connecticut, USA – † 6. november 1935) bol významný americký geológ, paleontológ a eugenik.

Životopis
---------

Narodil sa v meste Fairfield v Connecticute a vyštudoval Princeton University. Stal sa profesorom porovnávacej anatómie a neskôr biológie i zoológie. Dlhodobo sa venoval aj paleontológii ktorú študoval u Edwarda Drinkera Copea. Jeho najvýznamnejším vedeckým počinom bol opis tyranosaura v roku 1905. Opísal aj ďalších dinosaurov, konkrétne rody *Ornitholestes* (1903), *Pentaceratops* (1923) a *Velociraptor* (1924).

Ako riaditeľ American Museum of Natural History v New Yorku sa podieľal aj na plánovaní slávnych vedeckých expedícií do Mongolska v 20. a 30. rokoch 20. storočia. Publikoval aj početné knihy a uznávané vedecké práce.

Kontroverzné názory
-------------------

Na druhú stranu sa však Osborn aj zdiskreditoval svojimi v podstate rasistickými teóriami o nerovnosti ľudských rás a údajných rozdieloch v ich vrodenej inteligencii a schopnosti prežívať, či tvoriť vyspelú kultúru. Zapojil sa aj do vtedy populárnych úvah o eugenike.

Referencie
----------

1. ↑  . Dostupné online.

Literatúra
----------

* Rainger, R (1980), "The Henry Fairfield Osborn Papers at the American Museum of Natural History.", *The Mendel newsletter*; archival resources for the history of genetics & allied sciences (18): 8–13, 1980 Jun, PMID 11615816
* Angell (1942), "Unveiling of the Bust of Henry Fairfield Osborn at the American Museum of Natural History.", *Science* **95** (2471): 471–472, 1942 May 8, doi:10.1126/science.95.2471.471, PMID 17789121,
* Gregory (1942), "Unveiling of the Bust of Henry Fairfield Osborn at the American Museum of Natural History.", *Science* **95** (2471): 470–471, 1942 May 8, doi:10.1126/science.95.2471.470, PMID 17789120,

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Henry Fairfield Osborn na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 12292516w
* GND: 119069687
* ISNI: 0000 0000 8091 4769
* LCCN: n80034959
* NK ČR: mzk2006356161
* VIAF: 12372347
* WorldCat: lccn-n80034959
Drevený tangram v štvorcovej konfigurácii
**Tangram** (čínsky: 七巧板; doslova „sedem doštičiek zručnosti") je rozkladací hlavolam pozostávajúci zo siedmich plochých mnohouholníkov, nazývaných *tany*, ktoré sa skladajú do rozmanitých tvarov. Cieľom je zopakovať obrazec (daný len náčrtom), ktorý sa zvyčajne nachádza v knihe skladačiek, pomocou všetkých siedmich dielikov bez prekrývania. Tany sa môžu použiť na vytvorenie originálnych minimalistických vzorov, ktoré sa hodnotia buď na základe ich estetických predností, alebo sú základom pre výzvu ostatným, aby zopakovali ich obrys.

Predpokladá sa, že tangram bol vynájdený v Číne niekedy koncom 18. storočia (prvá doložená zmienka) a krátko na to ho obchodné lode preniesli do Ameriky a Európy, kde sa stal na istý čas veľmi populárnym a potom opäť počas prvej svetovej vojny. Je to jeden z najrozšírenejších skladacích hlavolamov na svete a používa sa na rôzne účely vrátane zábavy, umenia a vzdelávania.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tangram**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tangram na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 4058986-9
* LCCN: sh85132277
* NK ČR: ph546087
**Filosemitizmus** je emocionálne a racionálne motivovaný (príp. až nekritický[1]) obdiv, priazeň, priateľstvo, náklonnosť k Židom a židovstvu.[2][3] Takýto obdivovateľ Židov sa označuje ako **filosemita**.[4]

Filosemitizmus sa vyskytuje v rôznych podobých – biblických i postbiblických. Napr. niektoré inkarnácie kresťanského filosemitizmu sa môžu spájať s antisemitizmom, keďže sa v nich zmiešava obdiv k židovstvu predkristovskej éry (Židia ako „Bohom vyvolený" národ) a zároveň nenávisť voči židovskej diaspóre, najmä za „vinu" Židov na ukrižovaní Ježiša Krista. V stredoeurópskom kultúrnom prostredí bol často reakciou na antisemitizmus rozšírený medzi nižšími spoločenskými vrstvami a aj preto išlo predovšetkým o výsadu vyšších vrstiev a vzdelancov.[1]

Sociológ Zygmunt Bauman filosemitizmus – paradoxne spolu s antisemitizmom – považuje za súčasť tzv. alosemitizmu, čo je termín, ktorý definuje ako *„prax vyčleňovania Židov ako radikálne odlišných od všetkých ostatných ľudí/národov* [*people*]*"*. Zatiaľ čo antisemitov radikálna odlišnosť židovského národa odpudzuje, pre filosemitov je príťažlivou stránkou a príkladom ako „prežiť" a zachovať si identitu napriek tlakom modernej homogenizácie. Za pozitívne konotované, obdivované vlastnosti Židov sa v tomto ohľade pokladá „rasová" solidarita, intelekt či „obchodný duch".[5]

Referencie
----------

1. 1 2  Mikulášek, Alexej (2000), *Antisemitismus v české literatuře 19. a 20. století : teoretická a historická studie*, Praha: Votobia, str. 11-12, ISBN  8072200909
2. ↑  Balážová, Ľubica; Bosák, Ján, edi. (2005), „filosemitizmus", *Slovník cudzích slov: akademický* (2. dopl. a preprac. vyd.), Bratislava: Slovenské pedagogické nakladateľstvo – Mladé letá, ISBN  8010003816
3. ↑  Ivanová-Šalingová, Mária; Maníková, Zuzana (1990), „filosemitizmus", *Slovník cudzích slov A-Z* (3. revid. vyd.), Bratislava: Slovenské pedagogické nakladateľstvo, str. 290, ISBN  8008000066 . *„priazeň, priateľstvo k Židom a všetkému židovskému"*.
4. ↑  Ivanová-Šalingová, Mária; Maníková, Zuzana (1990), „filosemita", *Slovník cudzích slov A-Z* (3. revid. vyd.), Bratislava: Slovenské pedagogické nakladateľstvo, str. 290, ISBN  8008000066 . *„obdivovateľ Židov"*.
5. ↑  Szabó, Miloslav (2016), „Náčrt teórií výskumu moderného antisemitizmu v historiografii a spoločenských vedách", in Vrzgulová, Monika; Kubátová, Hana, *Podoby antisemitismu v Čechách a na Slovensku ve 20. a 21. století* (1. vyd.), Praha: Nakladatelství Karolinum, str. 24-25, ISBN  9788024634616
Prof. Dr. **Reinhart Ahlrichs** (\* 16. január 1940, Göttingen, Nemecko – † 12. október 2016, Heidelberg, Nemecko) bol nemecký teoretický chemik.

Vyštudoval fyziku na Univerzite v Gotingene, kde získal titul PhD v roku 1968 spolu s W. A. Bingelsom. Medzi rokmi 1968 a 1969 bol asistentom v Göttingene spolu s Wernerom Kutzelniggenom a od roku 1969 do roku 1970 pracoval na post-doktoráte spolu s Clemens C. J. Roothaan na Univerzite v Chicagu. Po nejakom čase ako asistent v Karlsruhe.

Naposledy bol profesorom teoretickej chémie na Univerzite v Karlsruhe, kde istý čas pôsobil ako asistent. Bol aj riaditeľom výskumnej skupiny. Jeho skupina okrem iného vyvinula program TURBOMOLE.

Ocenenia
--------

* *Liebig-Denkmuenze* (2000) od Nemeckej chemickej spoločnosti
* *Bunsen-Denkmuenze* (2000) od Nemeckej Bunsenovej spoločnosti pre fyzikálnu chémiu

Členstvá
--------

* Medzinárodná akadémia kvantových molekulárnych vied (od roku 1992)
* Heidelberger Akademie der Wissenschaften (od roku 1991)

Referencie
----------

1. ↑  
 *Reinhart Ahlrichs, 1940-2016* [online]. International Academy of Quantum Molecular Science, [cit. 2016-11-16]. Dostupné online. ((po anglicky))

Autoritné údaje: * GND: 1134999992
* VIAF: 2955950
Prenos signálov pomocou diferenciálnej signalizácie
**Diferenciálna signalizácia** je spôsob prenosu údajov, pri ktorom sa informácia prenáša ako rozdielové napätie (na rozdiel od tzv. *single-ended* signalizácie, kde sa informácia prenáša ako napätie voči referenčnému bodu, obvykle voči signálnej zemi).

Vedenia a zbernice, ktoré využívajú diferenciálnu signalizáciu, sa nazývajú diferenciálne vedenia a diferenciálne zbernice.

Vlastnosti
----------

* pri rovnakom rozkmite napájania dvojnásobná šumová imunita oproti *single-ended* signalizácii
* vysoká odolnosť voči súhlasnému typu rušeniu (napätiu indukovanému do oboch vodičov – angl. *common mode*), najmä ak sa na prenos použije krútená dvojlinka (angl. *twisted pair*)
* nie nevyhnutne musí byť galvanický oddelené, aj keď je to obvyklá prax

Realizácia
----------

### Vysielač

* polovodičový: dva dvojčinné výstupy budené cez invertor
* transformátor (tým sa súčasne realizuje aj galvanické oddelenie)

### Prijímač

* polovodičový: diferenciálny zosilňovač (komparátor) s hysteréziou
* transformátor (tým sa súčasne realizuje aj galvanické oddelenie)

### Detaily

Polovodičový vysielač a prijímač býva často realizovaný spolu v jednom integrovanom obvode. Ak je potrebné realizovať galvanické oddelenie s polovodičovým riešením, realizuje sa obvykle medzi vysielačom/prijímačom a samotným elektronickým zariadením, pričom je potrebné zabezpečiť aj oddelené napájanie vysielača/prijímača.

Ak nejde o oddelenie transformátorom, obvykle je definovaná pokojová úroveň zbernice (vedenia), najjednoduchšie rezistormi voči napájaniu (každý vodič voči inému pólu). Keďže často ide o prenos na vyšších frekvenciách, je tiež nevyhnutné dbať na impedančné prispôsobenie vysielača/prijímača k vedeniu.

V poslednom čase so zvyšovaním pracovnej frekvencie súčastí elektronických zariadení do oblastí, kde majú aj pomerne krátke spoje vlastnosti (vysokofrekvenčného) vedenia (v rámci zariadenia, dosky plošných spojov či dokonca v rámci čipu), sa používa diferenciálna signalizácia na prenos rýchlych signálov aj na takéto krátke vzdialenosti (typicky napr. hodinové signály).

Príklady použitia
-----------------

### Sériové

Polovodičové riešenie vysielača/prijímača:

* RS-422, RS-485 – zbernice, rozhranie najbežnejšie realizované obvodom SN75176 resp. ekvivalentami
* USB, FireWire – zbernice na pripojenie periférií k počítaču
* Serial ATA – zbernica na pripojenie veľkokapacitných pamäťových zariadení
* PCI-Express – lokálna zbernica na pripojenie rozširujúcich kariet
* DisplayPort, DVI, HDMI – rozhrania na pripojenie zobrazovacích zariadení k počítačom a multimediálnym zariadeniam

Oddelenie transformátorom:

* Ethernet – technológia počítačových sietí

### Paralelné

* LVDS (z angl. *Low Voltage Differential Signalisation*) – všeobecne ide o zbernicu, ktorá využíva diferenciálnu signalizáciu pri nízkom rozkmite napätia (oblasť 3 V a menej); keďže tento druh signalizácie sa používa aj pri digitálnom prenose obrazovéh signálu z grafického adaptéru počítača do digitálneho monitoru, pojem LVDS sa v bežnej „počítačovej" terminológii používa práve v tomto zmysle.
**Reiner Klimke** (\* 14. január 1936, Münster – † 17. august 1999, Münster) bol nemecký športový jazdec na koni.

V drezúre získal šesť zlatých olympijských medailí a dve bronzové, čo je v jazdectve rekord. Zo šiestich zlatých je jedna individuálna, z Los Angeles 1984 a päť tímových (Tokio 1964, Mexiko 1968, Montreal 1976, Los Angeles 1984, Soul 1988). Oba bronzy boli z individuálnych pretekov (Mexiko 1968, Montreal 1976). Celkom sa zúčastnil šiestich olympiád. Okrem toho bol šesťnásobným majstrom sveta a jedenásťnásobným majstrom Európy. Jeho dcéra Ingrid Klimkeová sa tiež venovala jazdectvu a získala tímové zlato na olympijských hrách v Pekingu 2008 aj v Londýne 2012.

Referencie
----------

1. ↑   *Reiner Klimke Bio, Stats, and Results* [online]. Olympics at Sports-Reference.com, [cit. 2017-04-09]. Dostupné online. (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Reiner Klimke**

Externé odkazy
--------------

* Nekrológ v Die Welt

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Reiner Klimke na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 11909852g
* GND: 124216617
* ISNI: 0000 0001 1084 095X
* LCCN: n85116678
* NK ČR: xx0033346
* VIAF: 112753311
* WorldCat: lccn-n85116678
**World of Warships** (známe ako aj World of Battleships) je vojnová hra od spoločnosti Wargaming. Hra je založená na podobnom modele ako World of Tanks a World of Warplanes, ktoré sú predchádzajúce online hry od Wargamingu. Prináša akčnú simuláciu rôznych typov vojnových lodí, ktoré v tímovej bitke plnia rôzne role. Hra sa teraz nachádza vo fáze oficiálneho beta testovania hry, a hocikto si môže hru stiahnuť po registrácii na oficiálnych stránkach hry.

Zahrať si môžete momentálne iba za americké a japonské plavidlá, ale do hry sa budú pridávať aj ďalšie národy (potvrdené je britské, nemecké a sovietske loďstvo). Ďalší pridaný národ bude Nemecko, ktorého lode sa už nachádzajú v hre, ale sú iba testované a pre obyčajných hráčov ešte nie sú dostupné.

Vývoj
-----

16. augusta 2011 tvorcovia a vydavatelia hier World of Tanks a World of Warplanes oznámili novú free-to-play (zdarma na hranie) námornú akčnú MMO hru nazvanú World of Battleships. Hra uzatvára vojnovú trilógiu online hier. O rok neskôr bola premenovaná na World of Warships, hlavne vďaka faktu, že Battleship označuje konkrétnu triedu plavidiel a nefunguje ako zastrešujúci názov hry.

2. júla 2015 hra vstúpila do otvoreného beta testu, čiže k finálnemu kroku k dokončeniu samotnej hry.

Hratelnosť
----------

Hra má mať výrazne pomalší spád, než predchádzajúce hry v sérii, čo je dané samotnou povahou námorného boja. Pripojenia bojísk s ostatnými hrami zo série sa neplánuje, takisto ako zakomponovanie ponoriek, ktoré by podľa tvorcov výrazne narušili vyváženosť hry, v ktorej môže každé plavidlo strieľať na každé (ponorky by boli zraniteľné iba určitou skupinou plavidiel).

### Mapy

Rozloha máp je 50x50 kilometrov, a to v rôznych podnebných pásmach, a rôznych moriach a oceánoch. Bojisko je inšpirované skutočnými miestami a oblasťami bitiek. Konkrétne mapy majú svoje vlastné podmienky vrátane počasia a zážitok z nich je odlišný.

### Spoločný VIP účet

Aj na World of Warships sa vzťahuje spoločný VIP účet, ktorý bol zavedený pre World of Tanks a World of Warplanes.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna európska stránka hry
* World of Warships na Českej databáze hier
* Neoficiálna česká fan stránka hry World of Warships

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku World of Warships na českej Wikipédii.*
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Worms* pozri *Worms*.

**Worms** je séria ťahových počítačových her od spoločnosti Team17. V hre hrajú hlavnú rolu nakreslení *červíkovia*, ktorí sú rôzne ozbrojení, môžu ničiť krajinu, alebo navzájom na seba útočiť. Hry sú veľmi obľúbené, zvlášť vďaka *WormNetu* (hranie po sieti).

Hry s témou Worms
-----------------

Série hier sa dajú kategorizovať podľa herného rozhrania alebo podľa generácie.

| 2D rozhranie | 3D rozhranie |
| --- | --- |
| Prvá generácia | Druhá generácia | Tretia generácia |
| * *Worms*  (1994)
* *Worms Reinforcements* (1995)
* *Worms & Reinforcements United* (1996)
* *Worms: The Director's Cut* (1997)
 | * *Worms 2* (1997)
* *Worms Armageddon* (1999)
* *Worms World Party* (2001)
 | * *Worms: Open Warfare* (2006)
* *Worms* (2007)
* *Worms: Open Warfare 2* (2007)
* *Worms: A Space Oddity* (2008)
 | * *Worms 3D* (2003)
* *Worms Forts: Under Siege* (2004)
* *Worms 4: Mayhem* (2005)
 |

  

Firma Team17, ktorá drží k titulom *Worms* licenciu, vyrobila nový 2D titul pre tzv. handheld platformy (PSP a Nintendo DS) pod menom *Worms: Open Warfare* a i tak sa táto firma preorientovala na 3D variácie červíkov. Dodatočne bola vydaná hra *Worms* pre platformu Xbox, ktorá je stiahnuteľná z Xbox Live Arcade (XBLA). Jedna z predošlých hier - Worms World Party, bola vyrobená aj pre mnohé ďalšie platformy, napr. Game Boy Advance, Pocket PC a N-Gage
Nedavno bola sprístupnená PS3 verzia na Playstation Store

### Vedľajšie tituly

Vydaných bolo tiež niekoľko vedľajších titulov s menom Worms, ktoré majú s pôvodnou hrou spoločné len meno a pár hlavných znakov (červíci, bazuka atď.). Medzi ne môžeme spomenúť napr. *Worms Pinball* (1999) a *Worms Blast* (2002), ďalej boli vyrobené ďalšie vedľejšie hry fanúšikmi Worms, napr. *Worms Breakout* a *Worms Breakout 2*. Posledné dva tituly boli uverejnené na oficiálnych stránkach Worms Armageddon.

Ocenenia
--------

Tituly dostali mnoho ocenení.

* "Most original game" ("Najoriginálnejšia hra") - EMAP Awards
* "Best game" ("Najlepšia hra") - BBC's Live & Kicking
* "Most original game" ("Najoriginálnejšia hra") - ECTS Awards
* "Best game" ("Najlepšia hra") - Micro Mania Awards
* "Best strategy title" ("Najlepšia strategická hra") - PSX Developers
* "Strategy game of the year" ("Strategická hra roku") - EGM
* "Best strategy game" ("Najlepšia strategická hra") - Trophee d'or
* "Multiplayer game of the year" ("Hra pre viac hráčov roku") - GMBH

Referencie
----------

1. ↑  Team17. Worms franchise awards
**Latimériovité** (*Latimeriidae*) sú čeľaď lalokoplutvovcov.

Je to aj posledná žijúca čeľaď tak podradu coelecantov (Coelacanthiformes), ako aj lalokoplutvovcov.

Jediné žijúce druhy: Latiméria divná (*Latimeria chalumnae*) a Latiméria indonézska (*Latimeria menadoensis*) sa veľmi podobajú na svojich vyhynutých predkov: majú pretiahnuté telo, kosodĺžnikovitú chvostovú plutvu a párové končatiny s mohutnou svalovinou. Kostra párových plutiev sa podobá na končatiny štvornožcov a lebka sa zas podobá na lebku obojživelníkov. Oplodnenie je vnútorné, sú živorodé a medzi zárodkami sa vyskytuje vnútrotelový kanibalizmus. Sú dravé.

Systém
------

* †Undina penicillata
* †Holophagus gulo
* rod †Macropoma (Eurypoma, Lophoprionolepis):
	+ †Macropoma praecursor
	+ †Macropoma lewesiensis
	+ †Macropoma willemoesii
* †Wenzia latimerae Clement, 2005
* rod latiméria (Latimeria) Smith, 1939
	+ latiméria divná (Latimeria chalumnae) Smith, 1939
	+ latiméria indonézska (Latrimeria menadoensis) Pouyaud, Wirjoatmodjo, Rachmatika, Tjakrawidjaja, Hadiaty & Hadie, 1999 - niekedy považovaná za poddruh latimérie divnej

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Latimériovité**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Latimériovité**
Motto maturitného oznámenia III.D triedy Vojenskej školy Jana Žižku z Trocnova v Bratislave z roku 1965
Zoznam študentov III.D triedy Vojenskej školy Jana Žižku z Trocnova v Bratislave na maturitnom oznámení z roku 1965
**Maturitné oznámenie** (nespisovne *maturitné oznamko* alebo len *oznamko*) je papierové pamätné ohlásenie s textom a fotografiou odovzdávané študentmi stredných škôl a gymnázií na Slovensku pred stužkovou slávnosťou. Býva vyrábané vo forme malých kartičiek s dvomi ryhami na zatvorenie, názvom triedy, školy, prípadne mottom z vonkajšej strany a so zoznamom žiakov spolu s riaditeľom a triednym učiteľom, miestom vyhradeným pre fotografiu a mottom alebo hláškami, ktoré si študenti zvolia, z vnútornej strany. V závislosti od výrobcu je v súčasnosti veľa rôznych motívov a tvarov, z ktorých si môžu triedy vyberať. Spoločnosti na výrobu maturitných oznámení majú často vlastných grafických dizajnérov, ktorí komunikujú so študentmi, a prípadne aj fotografov, ktorých úlohou je odfotiť fotografie určené na oznámenia.

Triedy stredných škôl a gymnázií si v rozumnom čase pred stužkovou slávnosťou objednávajú alebo vyrábajú vlastné maturitné oznámenia, aby ich mohli včas venovať spolu s prilepenou fotografiou a s prípadným venovaním rodine, priateľom, známym alebo pedagogickým zamestnancom školy. Bývajú zväčša vystavované v domácnostiach alebo zamestnaní príjemcov. Oznámenie má príjemcovi oznámiť a pripomínať vstup dotyčného študenta do dospelosti a zároveň oznámiť mu jeho blížiacu sa stužkovú slávnosť.

Pozri aj
--------

* stužková slávnosť
* maturita
* maturitné tablo