Afrodita typu Venus Genitrix, rímska kópia gréckeho originálu vytvoreného Kallimachom, Ma 525 - Louvre 
Mramorový reliéf s tancujúcou mainádou, kópia diela pripisovaného Kallimachovi, cca 27 pred Kr. – 14 po Kr.
**Kallimachos** (starogr. *Καλλίμαχος*) bol grécky sochár v 5. stor. pred Kr.

Kallimachos, grécky sochár a odlievač bronzu, pochádzajúci zrejme z Korintu (alebo z Atén), bol činný v 2. polovici 5. stor. pred Kr. (v rokoch 432 až 408 pred Kr.) Informácií o ňom z antických literárnych zdrojov nie je veľa a niektoré z nich sa dnes zdajú byť dosť nepravdepodobné. To, čo Kallimacha odlišovalo od ostatných starogréckych umelcov, bol jeho prehnaný zmysel pre detail a neustála snaha o dokonalosť, za čo si podľa Plínia vyslúžil prezývku *Katatéxitechnos* (*κατατηξίτεχνος – perfekcionista*) a podľa Pausania prezývku *Kakizotechnos* („*stále haniaci svoju prácu"*)

Známa je jeho účasť na výzdobe Erechteionu na aténskej Akropole, na prácach, ktoré prebiehali po roku 421 pred Kr. Pre tento chrám okrem iného vytvoril prekrásnu zlatú lampu, ktorá horela dňom i nocou (mala zrejme azbestový knôt), nad ktorou bol ako komín pripevnený bronzový palmový list. Pripisuje sa mu aj množstvo nádherne vypracovaných sôch, ako napríklad skupina tancujúcich spartských žien a sediaca postava Héry v Platajách. Pausanias zaznamenal, že ako prvý začal používať vrták pri opracovaní mramoru. Pausanias tu zrejme podčiarkuje umelcovu technickú inováciu, vyhlbovať mramorový povrch tak hlboko, že pôsobil perforovane (možno preto myšlienka vynálezu vrtáku). O maliarskej činnosti Kallimacha sa zmieňuje len Plínius (o ktorej inak nie je nič známe).

Kallimachos tiež zaujíma dôležité miesto v architektúre. Vitruvius uvádza, že ako prvý vytvoril korintský stĺp (hlavicu ozdobenú troma radmi akantových listov, najväčšie listy sú na konci zvinuté do volúty ) s hlavicou ozdobenou dômyselne zvlnenými listami po tom, čo zbadal listy akantov prerastajúce kruhovým košíkom zabudnutým na hrobe korintského dievčaťa.

Novovekí učenci pripisujú Kallimachovi originál slávnej Venuše Genetrix (alebo Afrodity Genetrix), ktorej rímska kópia je uložená v Louvri (a aj ďalšie najmä neskorohelénistické varianty Venuše Genetrix). Na tejto soche sa mu podarilo dosiahnuť efekt priesvitnosti „mokrých" drapérii priliehajúcich k telu a zvýrazňujúcich jeho krásu. Je tiež spájaný so sériou reliéfov tancujúcich mainád (lat. bakchantiek, t. j. ctiteliek a sprievodkýň boha vína Dionýza), ktorých kópie sú vystavené v madridskom múzeu Prado a v Metropolitnom múzeu umenia v New Yorku, sú pozoruhodné svojimi zmyselne formovanými telami a krásnymi vlniacimi sa drapériami na ich šatoch.

Je možné, že fragmentárny nápis (epigram), z rovnakého obdobia, nájdený v roku 1981 v macedónskej Vergine (staroveká Aigai), identifikovaný ako pohrebný nápis aténskeho umelca Kallimacha, bol nápisom na jeho náhrobku. Predpokladá sa, že podobne ako dramatik Euripides, aj Kallimachos bol jedným z umelcov, ktorých pozval kráľ Archelaos pracovať do Macedónska, a že tam mohol aj zomrieť.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Diliana N. Angelova. *Sacred Founders*. Berkeley : Univ of California Press, 2015. ISBN 978-05-2095-968-2. S. 12.
2. ↑   *Biographischer Index der Antike*. Berlin : Walter de Gruyter, 2012. ISBN 978-31-1095-441-8. S. 492.
3. 1 2 3  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Kallimachos 2*
4. 1 2 3  Joseph Manca, Patrick Bade, Sarah Costello. *1000 Meisterwerke der Bildhauerei*. New York : Parkstone International, 2014. ISBN 978-17-8310-409-3. S. 522.
5. 1 2 3  Plínius, *Naturalis Historia*, 34,92.
6. 1 2 3  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 77.
7. ↑  J. J. Pollitt. *The Art of Ancient Greece*. Cambridge : Cambridge University Press, 1990. ISBN 978-05-2127-366-4. S. 74.
8. ↑  Stanley Casson. *Catalogue of the Acropolis Museum*. Cambridge : Cambridge University Press, 2014. ISBN 978-11-0741-803-5. S. 12-13.
9. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. vysvětlivky 505.
10. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 188.
11. ↑  Olga Palagia. *Handbook of Greek Sculpture*. Berlin : Walter de Gruyter GmbH & Co KG, 2019. ISBN 978-16-1451-353-7. S. 319.
12. ↑  José Pijoan. *Dejiny umenia 2*. Bratislava : Tatran, 1982. 61-377-82. S. 111.
13. ↑  Roma Agrawalová. *Stavět: Skryté příběhy budov*. Brno : Host, 2018. ISBN 978-80-2750-189-2. S. 27.
14. ↑  Vitruvius, *De architectura*, 4,1,10.
15. ↑  Wolf Rudolph, Adriana Calinescu. *Ancient Art from the V.G. Simkhovitch Collection*. Indianapolis : Indiana University Art Museum, 1988. ISBN 978-02-5321-088-3. S. 84.
16. ↑  José Pijoan. *Dejiny umenia 2*. Bratislava : Tatran, 1982. 61-377-82. S. 122.
17. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 2010. 66-048-80. S. 90.
18. ↑  Charles Warren Lang. *Callimachus*. Bloomington : Aegean Press, 1983. ISBN 978-09-1001-805-0. S. 98.
19. ↑  José Pijoan. *Dejiny umenia 2*. Bratislava : Tatran, 1982. 61-377-82. S. 123.
20. ↑  Inscriptiones Graecae, Regions: Makedonia (Bottiaia) — Aigeai (Vergina) *SEG 46:830*
21. ↑  Mary C. Stieber. *Euripides and the Language of Craft*. Leiden : BRILL, 2011. ISBN 978-90-0418-906-5. S. 42.
22. ↑  Robin J. Fox, Robin Lane Fox. *Brill's Companion to Ancient Macedon*. Leiden : BRILL, 2011. ISBN 978-90-0420-650-2. S. 185.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kallimachos (sochár)**