recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Súradnice: 40°42′S 19°57′V﻿ / ﻿40,700°S 19,950°V﻿ / 40.700; 19.950
Svetové dedičstvo UNESCOSvetové dedičstvo UNESCO**Berat** alebo **Berati** (novogr. Βεράτι – Verati) je mesto na pravom brehu rieky Osum v južnej časti stredného Albánska. Mesto kedysi nosilo slovanské meno Belograd, Belgrad, Beligrad či Beograd. Je hlavným mestom okresu Berat a kraja Berat a sídlom biskupa pravoslávnej cirkvi. V meste žije 64 473 obyvateľov (2004).

Berat, známy ako mesto tisícich okien kvôli nezvyčajným oknám vsadeným do fasád jeho červenostrechých domov, je od roku 1961 pamiatkovo chránený, vďaka čomu boli historické domy obnovené. 

Má dve časti: staré mesto, kde prevláda turecká architektúra a nové mesto s modernými budovami. Staré mesto má tri kompaktné časti *Mangalem*, *Gorica*, *Kalaja*, veľa mešít a kostolov. 
Jedinečnú architektúru dopĺňa Onufriho múzeum, venované známemu maliarovi ikon v 16. storočí, a zaujímavý hrad neďaleko mesta.

V Chráme zosnutia presv. Bohorodičky, ktorý je katedrálnym chrámom pravoslávnej cirkvi, je na ikonostase ikona svätých sedmopočetníkov pochádzajúca z r. 1812 - 1815. Stojačky sú na nej zobrazení sv. Cyril, sv. Naum, sv. Metod, sv. Sáva a sv. Kliment, ležiačky sv. Gorazd a sv. Angelár. To vyjadruje starú tradíciu, že tu začiatkom 10. storočia zomrel slovenský svätec sv. Gorazd a tiež sv. Angelár patriaci do skupiny cyrilo-metodských učeníkov. Služba (bohoslužobné texty na večiereň a utiereň) svätým sedmopočetníkom, ktorá vznikla v tomto meste, ospevuje Gorazda a Angelára ako ochrancov mesta. V katedrálnom chráme sú uložené aj údajné ostatky týchto dvoch svätcov, ich pravosť je však otázna.

Berat, zapísaný do zoznamu svetového dedičstva UNESCO v roku 2008, zahŕňa jedinečný štýl architektúry s vplyvmi niekoľkých civilizácií, ktoré dokázali spolunažívať po stáročia v histórii. Rovnako ako mnohé mestá v Albánsku, aj Berat zahŕňa staré opevnené mesto plné kostolov a mešít pomaľovaných veľkolepým bohatstvom viditeľných nástenných malieb a fresiek. Berat je jedným z hlavných kultúrnych centier krajiny.

Literatúra
----------

* ŠKOVIERA, Andrej. *Svätí slovanskí sedmopočetníci*. 1. vyd. Bratislava : Slovenský komitét slavistov - Slavistický ústav Jána Stanislava SAV, 2010. 247 s. Dostupné online. ISBN 978-80-89489-02-2. S. 36.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Berat (mesto)**

Externé obrázky
---------------

* bashkia-berat.net

| * z
* d
* u
Mestá v Albánsku |
| --- |
| 
* Apollonia
* Bajram Curri
* Ballsh
* Berat
* Bilisht
* Bulqizë
* Burrel
* Butrint
* Cërrik
* Çorovodë
* Delvinë
* Drač
* Elbasan
* Ersekë
* Fier
* Fushë-Krujë
* Gjirokastër
* Gramsh
* Has
* Himarë
* Kamzë
* Kavajë
* Këlcyrë
* Klos
* Konispol
* Koplik
* Korçë
* Krujë
* Krumë
* Kuçovë
* Kukës
* Laç
* Lezhë
* Libohova
* Librazhd
* Lushnjë
* Maliq
* Mamurras
* Mavrovë
* Memaliaj
* Patos
* Peqin
* Peshkopi
* Përmet
* Pogradec
* Poliçan
* Pukë
* Rrëshen
* Rrogozhinë
* Roskovec
* Sarandë
* Selenicë
* Shëngjin
* Shijak
* Shkodër
* Tepelenë
* **Tirana**
* Tropojë
* Valbonë
* Vlorë

 | Vlajka Albánska |
Rekonq 0.7 v českom jazyku
**Rekonq** je webový prehliadač s vykresľovacím jadrom WebKit. Vyvíja sa ako súčasť projektu KDE a je nastavený ako predvolený prehliadač pre systémy Kubuntu od verzie 10.10 a Chakra Linux. Od mája 2010 je súčasťou kolekcie aplikácií KDE Extragear.

Na rozdiel od Konquerora, ktorý bol predtým predvolený prehliadač v KDE, neobsahuje funkcia správcu súborov, ale je to len webový prehliadač.

Rekonq je výrazne integrovaný do prostredia KDE. Súbory z Rekonqu sa sťahujú cez systém sťahovania KDE, synchronizuje záložky s Konquerorom, používa Kio.

Obsahuje mnoho funkcií známych aj pre iné moderné prehliadače, napríklad prehliadanie v kartách, blokovanie reklamy, podpora rozšírení (Flash, Java) a podpora proxy. Použité renredovacie jadro WebKit je rovnaké ako v Safari, Google Chrome a voliteľne aj v Konquerore.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Rekonq**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku rekonq na českej Wikipédii.*
**Trojka** (rus. *Тройка*) je názov obrazu ruského maliara-realistu Vasilija Grigorieviča Perova z roku 1866.

Perovove obrazy podávajú svedectvo o postavení najbiednejších ľudových más v Rusku v období polovice 19. storočia. Práve sociálno-spoločenská tematika dominuje väčšine jeho diel. Popri tzv. sedliackych námetoch, odzrkadľujúcich život prostých mužíkov, v značnej časti obrazov venuje pozornosť životu mesta s celou mnohotvárnosťou jeho prejavov. K sérii tzv. mestských obrazov patrí aj dielo *Trojka* (uvádzané niekedy s podtitulom *Učni vezú vodu*). 

Názov diela evokuje známy obraz zo zasneženej ruskej krajiny, kde tri kone s cvendžiacimi chomútmi v rýchlom kluse ťahajú za sebou sane. 

Už pri zbežnom pohľade diváka zaujmú dojímavé typy detí. Súčasne sa pred ním odvíja dramatický a pochmúrny obraz – v zimnej fujavici po vyjazdenej ceste, vezú tri remeselnícke deti na sánkach omrznutý sud s vodou. Ich únavou vyčerpané tváre vyvolávajú pocit hlbokého rozhorčenia a ľútosti. Miesto radostného detstva poznajú iba otrockú drinu, hlad a zimu. Z ich pohľadu čítame maximálne vypätie síl, ktoré musia vynaložiť aby ťažké sánky vytiahli s hlbokého závozu. Zrejme sa nad ich osudom zľutoval mladý muž, keď im pomáha zozadu sánky tlačiť.

Obraz *Trojka* patrí spolu s o rok skôr namaľovaným dielom *Vyprevádzanie mŕtveho* k „najpochmúrnejším" Perovovým dielam.

Zdroje
------

* A. I. Archangeľskaja, *Perov*, Tvar, výtvarné nakladateľstvo, Bratislava, 1952
* Vl. Fiala, *Ruské maliarstvo XIX. storočia*, Tvar - výtvarné nakladateľstvo, Bratislava, 1952
**Rektascenzia** (RA; značka α – grécke písmeno alfa) (z lat. *rectus* = priamy + *ascensio* = vzostup) je astronomický výraz pre jednu alebo dve súradnice bodu na oblohe pri použití rovníkovej sústavy súradníc. Ďalšou súradnicou je sklon (deklinácia). 

RA je porovnateľná so zemepisnou dĺžkou. Meria sa od nulového bodu, známeho ako jarný bod (bod jarnej rovnodennosti) v kladnom smere. 

RA sa meria v hodinách, minútach a sekundách, zriedkavejšie v stupňoch, minútach a sekundách. Je úzko spojená s hviezdnym časom, je tak jednotkou času, ako aj uhlovou jednotkou. Jedna hodina rektascenzie je totožná s 15 uhlovými stupňami, jedna minúta rektascenzie je totožná s 15 uhlovým minútami a jedna sekunda rektascenzie je totožná s 15 uhlovými sekundami. 

Alternatívnou mierou, ktorá sa používa v navigácii, je hviezdny hodinový uhol (po angl. *Sidereal Hour Angle*). Hlavný rozdiel je v tom, že rektascenzia sa meria smerom na východ, zatiaľ čo hviezdny hodinový uhol smerom na západ.

Rektascenziu možno použiť na určenie polohy hviezdy a tiež na určenie, ako dlho bude trvať, kým hviezda dosiahne určitý bod na oblohe. Napríklad, ak je hviezda s RA = 01:30:00 na našom poludníku, bude hviezda s RA = 20:00:00 na tomto poludníku o 18,5 hviezdnych hodín neskôr.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portál |
**Martin Jančuška** (\* 6. august 1912, Liptovská Kokava – † 4. november 1979, Bratislava) bol slovenský osvetový pracovník.

Životopis
---------

Študoval na Pedagogickej akadémii v Bratislave, po roku 1945 na Filozofickej fakulte UK a Vysokej škole pedagogickej v Bratislave. Sprvu pomocný učiteľ na meštianskych školách, potom učiteľ, po roku 1945 pracovník Slovenského ústredia ĽUT v Bratislave. Od roku 1957 šéfredaktor časopisov *Ľudová tvorivosť*, *Umelecké slovo*, od roku 1969 šéfredaktor časopisu *Javisko*. Organizátor a tvorca ĽUT. Autor bábkovej hry, inštrukčných článkov, zostavovateľ repertoárových zborníkov, materiálových pomôcok a pod. Z češtiny preložil okolo 16 bábkových hier. Účastník SNP, člen okr. RNV v Banskej Bystrici, tajomník RNV v Ľubietovej.

Ocenenie
--------

* 1970 – Zaslúžilý pracovník kultúry

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * NK ČR: mzk2010592009
* SNK: 167902
* VIAF: 158769399
**Martin David Kamen** (\* 27. august 1913, Toronto, Kanada – † 31. august 2002, Santa Barbara, Kalifornia, USA) bol americký chemik, ktorý sa venoval predovšetkým fyzikálnej chémii a jadrovej fyzike.

Spoločne so Samom Rubenom objavil rádioaktívny izotop uhlíka 14C. Pri bombardovaní hmoty časticami z cyklotrónu vznikali rádioaktívne izotopy prvkov ako 14C. Jeho použitie v biochémii pomohlo objasniť priebeh mnohých reakcií prebiehajúcich v živých organizmoch. Kamen takisto poskytol dôkaz, že kyslík vznikajúci pri fotosyntéze nepochádza z oxidu uhličitého, ale z vody. Tiež študoval úlohu molybdénu pri biologickej fixácii dusíka, biochémiu cytochrómov a ich úlohu pri fotosyntéze a metabolizme, rolu železa v porfyrínových zlúčeninách a výmenu vápnika v rakovinových nádoroch.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Martin Kamen na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 11069616r
* GND: 12781258X
* ISNI: 0000 0001 0932 5117
* LCCN: n82017419
* NK ČR: nlk20040154221
* SNK: 157434
* VIAF: 109058084
* WorldCat: lccn-n82017419
**Peteós** (starogr. *Πετεώς* – *Peteós*, lat. *Peteus*) je v gréckej mytológii syn Ornea, otec aténskeho kráľa Menesthea.

Peteós bol vnuk aténskeho kráľa Erechthea a keďže pochádzal z kráľovskej rodiny jeho syn Menestheus sa po smrti aténskeho kráľa Thésea stal jeho následníkom. Keď potom mykénsky kráľ Menelaos po únose krásnej Heleny, vyzval všetkých achájskych kráľov do boja proti trójskemu kráľovi Priamovi, Menestheus túto výzvu prijal a do boja proti Tróji priplával s vojskom na päťdesiatich lodiach. Menestheus potom vynikol nielen ako statočný vojak, ale aj ako vynikajúci stratég.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,25,6.
2. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 295.
3. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,185.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 293.
5. ↑  Homér, *Iliada*, 2,546-559.
6. ↑  Homér, *Iliada*, 4,326.

Pozri aj
--------

* Zoznam mýtických panovníkov Atén
**Leslie Bibbová** (angl. Leslie Louisa Bibb; \* 17. november 1974, Bismarck, Severná Dakota, USA) je americká herečka. Vo filmoch *Iron Man* (2008) a *Iron Man 2* (2010) stvárnila postavu Christine Everhart.

Detstvo a mladosť
-----------------

Bibbová sa narodila v Bismarcku v Severnej Dakote ale vyrastala v Nelson County vo Virgínii. Jej otec zomrel tri roky po jej narodení. Neskôr sa Bibbová so svojou matkou a tromi staršími sestrami presťahovala do Richmondu vo Virginii, kde aj navštevovala katolícku strednú školu.

Kariéra
-------

V roku 1990, ako šestnásťročná sa zúčastnila konkurzu v The Oprah Winfrey Show a Elite Agency, ktoré hľadali modelky. V porote sa objavila Naomi Campbell, John Casablancas, Linda Evangelista a Iman. Bibbová konkurz vyhrala. Neskôr sa venovala modelingu, kvôli ktorému odcestovala aj do Japonska. 

V roku 1996 sa prvý krát objavila aj v televíznom seriály *Pacific Blue*. O rok neskôr, tiež získala menšiu úlohu vo filme *Súkromné neresti*. V roku 1999 získala svoju prvú hlavnú rolu, v televíznom seriály *Popular*. V roku 2000, si zahrala vedľajšiu úlohu v trileri *Lebky*, kde sa objavila po boku Paula Walkera a Joshua Jacksona. 

V roku 2006 si zahrala v nezávislom filme *Wristcutters: A Love Story*, ktorý získal pozitívne ohlasy filmových kritikov. V roku 2008 sa pripojila k hereckému obsadeniu filmu *Iron Man*, kde stvárnila rolu Christine Everhart. Filmovú rolu si zopakovala aj v pokračovaní, v roku 2010. 

V roku 2013 si zahrala vo filme *Hell Baby* a v roku 2017 sa pripojila k hereckému obsadeniu televízneho seriálu *Americká manželka*. Vedľajšiu úlohu získala aj vo filmoch *The Babysitter* z roku 2017 a zahrala si aj v pokračovaní, z 2020.

Súkromný život
--------------

V rokoch 2003 až 2004 bola vydatá za investičného bankára, Roba Borna. Od roku 2007 je jej partnerom herec Sam Rockwell.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Leslie Bibbová**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bibb Leslie na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 14513473t
* GND: 1019386134
* ISNI: 0000 0003 6489 2864
* LCCN: no2007010369
* NK ČR: xx0146506
* VIAF: 15149105996468490151
* WorldCat: lccn-no2007010369
**Martin Kollár** (\* 13. október 1853, Čáry – † 26. január 1919, Trstín) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, národnokultúrny pracovník, spisovateľ, redaktor a prekladateľ. Pseudonym: Bielorský, Čáran, Čarda.

Jeho otec bol Ján Kollár a matka Anna rod. Vizváryová.

Životopis
---------

Hrob Martina Kollára na cintoríne v Trstíne
Ľudovú školu navštevoval v Banskej Bystrici, študoval na gymnáziách v Levoči, v Bratislave, v Trnave, v Skalici a teológiu v Banskej Bystrici a v Ostrihome. V roku 1879 bol vysvätený za kňaza.

Bol známym organizátorom slovenského národného hnutia a prívržencom myšlienky česko-slovenskej vzájomnosti. Vykonával aj politickú a riadiacu činnosť: bol poslancom uhorského snemu, správcom Spolku svätého Vojtecha. Bol redaktorom a vydavateľom Katolíckych novín, redigoval kalendár Pútnik svätovojtešský, zostavil a vydal almanach Záhradka, v ktorom okrem neho publikovali ďalšie významné osobnosti slovenského kultúrneho života: František Víťazoslav Sasinek, Jozef Škultéty, Jozef Gregor Tajovský a iní. Zostavovateľ nenotovaných katolíckych modlitebných spevníkov. Okrem toho z nemčiny, maďarčiny a francúzštiny prekladal náboženskú literatúru.

Posledné obdobie života prežil v obci Trstín pri Smoleniciach. Pochovaný je na miestnom cintoríne. Na dome, v ktorom prežil zvyšok svojho života mu Spolok svätého Vojtecha v roku 1940 osadil pamätnú tabuľu.

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*
* KOLLÁR, Martin. In:  *Lexikón katolíckych kňazských osobností Slovenska*. 1. vyd. Bratislava : Lúč, 2000. 852 s. ISBN 80-7114-300-6. S. 706 – 707.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Dom a škola - dostupné v Digitálnej knižnici UKB - M. Kollár bol spoluredaktorom časopisu

Autoritné údaje: * GND: 1013412915
* NK ČR: kpwa2031
* SNK: 154121
* VIAF: 84461138
Maľba tušom, Theo van Doesburg (1922).
**Tuš** je stála, najčastejšie čierna farba, ktorá sa používa na písanie, technické kreslenie, kresbu alebo maľbu.

Zloženie
--------

Tradičný tuš tvorí suspenzia sadzí (amorfný uhlík) vo vode, do ktorej sa môžu pridať spojivá ako želatína alebo šelak.

História
--------

### Čína

V Číne sa používal od 12. storočia pred Kr. tuš vyrobený zo spáleného materiálu, rastlinných farbív alebo z minerálnych surovín ako grafit alebo cinabarit. Moderný tuš zložený zo sadzí so živočíšnymi spojivami sa našiel pri archeologických vykopávkach hrobiek z konca Obdobia bojujúcich štátov približne z roku 256 pred Kr.

Čínsky tuš sa pripravoval ako hustá pasta, ktorá sa lisovala do formy tyčiniek a nechávala sa vyschnúť. Povrch tyčiniek sa zdobil kresbami alebo nápismi.

### India

V Indii sa tuš pod menom *masi* používal od 4. storočia pred Kr. na písanie dokumentov písmom charoští. V južnej Indii sa na písanie používala špicatá ihla. Sadze (uhlík) na výrobu tušu sa získaval pálením kostí, smoly alebo dechtu.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov India ink na anglickej Wikipédii a Tuš na českej Wikipédii.*
Rôzne typy čatní
**Čatní** (hindsky **चटनी**, anglicky **chutney**) je označenie rodiny dochucovacích omáčok, používaných v indickej a juhoázijskej kuchyni. Typické čatní je zmes korenia, byliniek a ovocia alebo zeleniny, podáva sa obvykle s karí alebo s vegetariánskymi jedlami.

Konzistenciou sa podobá omáčke alebo želé, ale môže byť aj suchšie. V niektorých oblastiach severnej Indie sa pod týmto pojmom rozumejú len pokrmy pripravované z čerstvých surovín, ale najmä v Európe sa čatní pripravuje aj zo zaváraných surovín. Ako prírodná konzervačná látka sa môže použiť ocot alebo šťava z citrusových plodov.

Čatní sa v Európe rozšírilo v 17. storočí, kedy si britskí vojaci priniesli toto jedlo z koloniálnej Indie. Najznámejšou verziou sa stalo *Major Grey's Chutney*, obsahujúce mango, sušené hrozienka, ocot, cibuľu, extrakt z tamarindu, cukor a korenie.

Typy čatní
----------

Čatní sa dá pripraviť z takmer akejkoľvek kombinácie korenia a ovocia či zeleniny. Niektoré príklady:

* koriandrové čatní (hari čatní)
* mätové čatní
* tamarindové čatní
* kokosové čatní
* cibuľové čatní
* paradajkové čatní
* čili čatní
* čatní zo zeleného manga
* zázvorové čatní, používané najmä v tamilskej a udupskej kuchyni
* jogurtové čatní, čo je vlastne zmixovaný jogurt a drvené červené čili
* Blatjang, používa sa v juhoafrickej kuchyni, sladké čatní z marhulí

Najčastejšie používané koreniny sú ďumbier, čili, koriander a ďalšie.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Čatní**

1. ↑   *chutney | Definition, Ingredients, & Preparation | Britannica* [online]. www.britannica.com, [cit. 2022-06-17]. Dostupné online. (po anglicky)
**Medzinárodná asociácia pre výskum mieru** (angl. International Peace Research Association - **IPRA**) je organizácia na výskum mieru založená v roku 1964. Má konzultatívny status s Ekonomickou a sociálnou radou OSN (ECOSOC).

Asociácia je člen Medzinárodnej sociálnej vedeckej rady (International Social Science Council - ISSC).

Regionálne asociácie
--------------------

IPRA má 5 regionálnych asociácií: 

* Asia-Pacific Peace Research Association (APPRA)
* Africa Peace Research and Education Association (AFPREA)
* European Peace Research Association (EUPRA)
* Latin American Peace Research Association (CLAIP)
* Peace and Justice Studies Association (Severná Amerika)

Súvisiace články
----------------

* Stockholm International Peace Research Institute
* Geneva International Peace Research Institute

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku International Peace Research Organization na anglickej Wikipédii.*
**Medzinárodná agentúra pre výskum rakoviny** (anglicky: *International Agency for Research on Cancer*, skrátene **IARC**) je medzinárodná agentúra, ktorá je súčasťou Svetovej zdravotníckej organizácie (WHO). Sídli vo francúzskom meste Lyon a koordinuje výskum príčin rakoviny. 
Vedie oficiálne databázy kategorizujúce karcinogény a vydáva monografie venované jednotlivým agens.

Kategórie karcinogénov podľa IARC
---------------------------------

| Skupina | Definícia |
| --- | --- |
| 1 | Preukázaný karcinogén pre človeka |
| 2A | Pravdepodobný karcinogén pre človeka |
| 2B | Podozrivý karcinogén pre človeka |
| 3 | Neklasifikovaný |
| 4 | Pravdepodobne nie je karcinogénny pre človeka |

Pozri aj
--------

* Rakovina
* Karcinogén
* Nádor

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Mezinárodní agentura pro výzkum rakoviny na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka IARC (po anglicky)
* Oficiálna stránka IARC (po francúzsky)


|  |  |
| --- | --- |
|  | Medicínsky portál |
***Čarodějův učeň*** (v Západnom Nemecku uvádzaný ako *Krabat*) je česko-slovenský animovaný film režiséra Karla Zemana z roku 1977. Predlohou filmu bolo knižné spracovanie lužickosrbskej *legendy o Krabatovi* z prelomu 17. a 18. storočia libereckým rodákom Otfriedom Preußlerom v knihe Čarodějův učeň z roku 1971 (ešte o dva roky skôr spracoval knižne príbeh Jurij Brězan ako *Čarodějný mlýn*).

Film je spracovaný ploškovou animáciou a žánrovo sa pohybuje medzi rozprávkou a hororom.

Dej
---

Chudobný lužický chlapec Krabat (Krawat, zrejme odvodené od Chorvát) je hladom a zimou dohnaný k tomu, aby sa stal učňom v Čiernom mlyne. Tamojší majster sa však nevenuje čisto mlynárstvu, ale aj temnej mágii.

Obsadenie
---------

Príbeh je prevažne rozprávaný v prvej osobe samotným Krabatom, ktorého v češtine nahovoril Luděk Munzar a v nemčine Christian Brückner. Majstra v českom znení nahovoril Jaroslav Moučka a v nemeckom Friedrich Schütter.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Čarodějův učeň (film, 1977) na českej Wikipédii.*
Obrázok mikrotubuly
**Mikrotubul** alebo **mikrotubulus** je tubulárny (rúrkovitý) útvar vyskytujúci sa vo väčších množstvách vo všetkých eukaryotických bunkách. Je zložený zo 6 – 13 mikrofilamentov. 

Po chemickej stránke predstavujú mikrotubuly súbor makromolekúl bielkoviny tubulínu, ktorý je druhovo špecifický.

Mikrotubuly tvoria v bunke cytoskeletovú sústavu, ktorá zabezpečuje rozdelenie a orientáciu bunkových organel v základnej cytoplazme (cytosóle), určuje smer cytoplazmatických prúdov, tvar bunky a priestorové usporiadanie v rámci orgánov. V deliacich sa bunkách tvoria mikrotubuly vlákna deliaceho vretienka, ktoré zabezpečujú pohyb chromozómov k pólom bunky.

Mikrotubuly sa vyskytujú aj v brvách a bičíkoch buniek. Ultraštruktúra bŕv a bičíkov je v podstate rovnaká. Skladajú sa z dvoch centrálnych mikrotubúl, ktoré sú obklopené 9-timi pármi ďalších mikrotubúl. Celá táto štruktúra je ponorená do základnej matrix, obklopenej membránou, ktorá prechádza do cytoplazmatickej membrány. Na báze bŕv a bičíkov je uložené bazálne teliesko –kinetozóm, ktoré je tvorené 9-timi tripletmi mikrotubúl (vzniklo z centrioly). Bazálne teliesko sa zúčastňuje na tvorbe a diferenciácii bŕv a bičíkov.

Zdroj
-----

* Radovan Malina: Všeobecná zoológia – zdroj, z ktorého (pôvodne) čerpal tento článok.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mikrotubul**
**Čaradický potok** je potok v Tekove, na území okresov Zlaté Moravce a Levice. Je to pravostranný prítok Hrona, meria 11,1 km a je tokom III. rádu. Na hornom toku preteká Čertovou dolinou, v jej ústí leží rekreačné stredisko bývalého Calexu a osada Široký prieloh s kaštieľom. Nad obcou Kozárovce bola vybudovaná rovnomenná vodná nádrž.

*Prameň:* v Pohronskom Inovci na južnom úpätí vrchu Drienka (756,1 m n. m.) v nadmorskej výške približne 585 m n. m.

*Smer toku:* prevažne severojužný, na dolnom toku juhovýchodný

*Geomorfologické celky:* 1.Pohronský Inovec, podcelok Veľký Inovec, 2.Podunajská pahorkatina, podcelok Hronská pahorkatina

*Prítoky:* sprava prítok z oblasti Sejovského vrchu (295,2 m n. m.), Svätý potok, zľava má iba krátke prítoky

*Ústie:* do Hrona pri obci Kozárovce, v priestore tzv. Slovenskej brány, v nadmorskej výške okolo 178 m n. m.

*Obce:* Čaradice a Kozárovce

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-04-10]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-04-10]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Hrona** (od Kľaku po Slovenskú bránu) |
| --- |
| Vodné toky | 
* Banský potok
* Breznica
* Cigánsky potok
* Čaradický potok
* **Hodrušský potok**
* Chválenský potok
* Inovecký potok
* Jelšová
* Kalinový potok
* Kohútovský potok
* Krivý potok
* Liešňanský potok
* Lipník
* Mládežnícky potok
* Mokráň
* **Novobanský potok**
* Obecný potok
* Orovnický potok
* Prachovňa
* **Richnava**
* Rudniansky potok
* Suchá Voznica
* Svätý potok
* Tekovský potok
* Zelený potok
* Zlatno

 |
| Vodné plochy | 
* Brenerský rybník
* Hodrušské jazero
* Kopanický rybník
* Richnavské jazero
* vodná nádrž Kozárovce

 |
| Súvisiace šablóny | 
* Vodné toky v povodí Hrona (5. časť) a (7. časť)
* Vodné toky v povodí Novobanského potoka

 |
Rekognícia
**Rekognícia** je osobitná kriminalisticko-taktická metóda. Jej podstata spočíva v tom, že určitá osoba znovupoznáva a tým stotožňuje alebo diferencuje určitú osobu, zviera, alebo vec, ktorú pred tým sama bezprostredne vnímala v súvislosti s udalosťou trestného činu. Je upravená v § 126 Trestného poriadku.

Znovupoznávaná môže byť živá aj mŕtva osoba. Pri rekognícii živých osôb sa spravidla k vykonaniu úkonu priberajú ďalšie osoby. Počet pribratých osôb závisí od konkrétnej vyšetrovanej udalosti, v praxi najčastejšie 6 osôb. V prípade rekognície mŕtvol sa ďalšie mŕtvoly nepriberajú. 
Znovupoznávané môžu byť takisto hnuteľné (napr. zbrane) ako aj nehnuteľné veci.

Druhy rekognície
----------------

* podľa pôvodnosti objektov

1. Rekognícia objektov in natura
2. Rekognícia podľa ich modelov (predovšetkým fotografií)

* podľa identifikačných súvislostí

1. podľa anatomicko- morfologických znakov
2. podľa funkčno-pohybových znakov
3. podľa vonkajších znakov u vecí

Podľa druhu objektu rekognície 

1. rekognícia osoby (živej, mŕtvej)
2. rekognícia vecí ( hnuteľnej, nehnuteľnej)
3. rekognícia zvierat (živých, mŕtvych)

Rekognícia podľa spôsobu vizuálneho kontaktu medzi objektom a subjektom rekognície:

1. otvorenú/ neskrytú
2. skrytú ( subjekt pozoruje objekt cez jednovetné zrkadlo)

Referencie
----------

1. ↑  Romža, S.: Kriminalistika. Košice: Právnická fakulta UPJŠ, 1993. Str. 132
2. ↑
3. ↑  Šimovček, I.: Kriminalistika. Plzeň: Aleš Čeněk, 2011. str. 279

Bibliografia
------------

* Romža, S.: Kriminalistika. Košice: Právnická fakulta UPJŠ, 1993. Str. 132 – 139. ISBN 80-7097-247-5
* Šimovček, I.: Kriminalistika. Plzeň: Aleš Čeněk, 2011. Str. 276 – 282. ISBN 978-80-7380-343-8
**Ján Matolai** (Matula) - Matolay de Zolna (\* Zolná) bol vlastivedný pracovník a ampelológ. Pochádzal zo zemianskej rodiny s predikátom zo Zolnej.

Životopis
---------

V roku 1711 žiak banskobystrického gymnázia (zapísaný ako Matula), kde ho učil aj Matej Bel, od roku 1715 študoval teológiu vo Wittenbergu. Blízky spolupracovník Mateja Bela pre jeho *Prodromus* napísal stať o šopronskom vinohradníctve, spolupracoval s ním na príprave opisu uhorského poľnohospodárstva (*De rustica Hungariae*). Od roku 1720 robil pod jeho vedením základný výskum Bratislavskej stolice, výsledky predložil roku 1729 v rukopise *Commentatio in inclytum comitatum Posoniensem facta anno 1729*. Zakladateľ ampelografie na Slovensku.

Dielo
-----

* *Commentatio in inclytum comitatum Posoniensem facta anno 1729* rkp.

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník IV M – Q*. Martin : Matica slovenská, 1990. 562 s. ISBN 80-7090-070-9.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Jazero Čany - pohľad z vesmíru (2021)
**Čany** (rusky *Чаны*) je bezodtokové mierne slané jazero v Barabinskej stepi v Novosibírskej oblasti v Rusku. Je to najväčšie jazero na Západnej Sibíri a leží v nadmorskej výške 105 m n. m. medzi tokmi Irtyša a Obu.

Jeho rozloha je premenlivá od 1 800 do 3 500 km² (v závislosti od sezónneho a medziročného kolísania výšky hladiny). Priemerne je hlboké 2,2 m a dosahuje maximálnu hĺbku 12 m.

Pobrežie je členité. Na jazere je veľa ostrovov, ktoré sú pretiahnuté zo severovýchodu na juhozápad. Jazero je spojené prietokom s jazerom Malé Čany. Zdroj vody je prevažne snehový. Rozsah kolísania výšky hladiny je približne 3 m. Zamŕza v druhej polovici októbra alebo prvej polovici novembra a rozmŕza v máji.

Na jazere je rozvinutá miestna lodná doprava a rybárstvo. Jazero má veľkú úlohu pri migrácii mnohých druhov vodných vtákov.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Čany**

| * z
* d
* u
Jazerá v Rusku |
| --- |
| 
* Bajkal
* Biele jazero
* Boloň
* Bustach
* Čany
* Čudské jazero
* Čukčagirskoje ozero
* Chanka
* Chantajskoje ozero
* Iľmenské jazero
* Imandra
* Janisjarvi
* Jessej
* Kaspické more
* Kereť
* Keta
* Kizi
* Kovdozero
* Krasnoje
* Kronockoje ozero
* Kubenské jazero
* Kulundinskoje ozero
* Kungasalach
* Labaz
* Lača
* Ladožské jazero
* Lama
* Lovozero
* Manyč-Gudilo
* Melkoje ozero
* Mogotievo
* Morskoje boľšoje ozero
* Nerpičie (Kamčatka)
* Nerpičie (Sacha)
* Nižneje Kujto
* Ňuk
* Onežské jazero
* Oreľ
* Pekuľnejskoje ozero
* Piaozero
* Piasino
* Pjuhjajarvi
* Siamozero
* Sartlan
* Segozero
* Seliger
* Sredneje Kujto
* Tajmýrske jazero
* Teleckoje ozero
* Topozero
* Ubinskoje ozero
* Udyľ
* Umbozero
* Uvs núr
* Verchneje Kujto
* Vivi
* Vodlozero
* Vože
* Vygozero

 |
| Poznámka: prírodné jazerá v Rusku s plochou väčšou ako 200 km² (bez ruských priehrad) |
Náhrobok Martina Ježa v banskobystrickom evanjelickom cintoríne
**Martin Ježo** (\* 6. máj 1880, Stará Turá  –  † 21. december 1946, Banská Bystrica) bol organológ, kartograf a pedagóg.

Životopis
---------

Študoval na Učiteľskej akadémii v Soprone (1899 – 1903). Pôsobil ako učiteľ v Dúbravici, Častkove (1903 – 1910) a vo Východnej (1910 – 1920), a ako školský inšpektor v Komárne (1920 – 1932) a v Banskej Bystrici (1932 – 1946).

Bol autorom učebníc občianskej náuky, spoluautor maďarskej učebnice zemepisu a dejepisu pre ľudové školy, poslovenčoval učebnice dejepisu a počtov. Pracoval na učebných osnovách pre ľudové školy. 
  
Ako poradca pre stavbu organov zbieral cirkevné nápevy a pripravil rukopisné partitúry, ktoré obsahujú vyše 2000 piesní a variantov cirkevných chorálov. Bol veľký propagátor hudby J.S. Bacha. 
  
Venoval sa fotografovaniu a kartografii; kreslil školské mapy pre Kartografický ústav v Prahe.

Počas SNP člen RNV, pracoval na Povereníctve školstva a národnej osvety, po ústupe povstania do hôr väznený gestapom v Banskej Bystrici. V roku 1920 – 1922 zodpovedný redaktor dvojtýždenníka Slovenský učiteľ, neskôr dlhoročný predseda Spolku školských inšpektorov na Slovensku.

Ocenenie
--------

* 1939 – Československý vojnový kríž
* 1947 – Rad SNP I. triedy in memoriam

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 7910 5358
* LCCN: no2010086496
* NK ČR: jx20071123006
* VIAF: 84391773
* WorldCat: lccn-no2010086496
**Ján Mikloš** (\* 27. marec 1931, Považská Bystrica-Považské Podhradie – † 30. apríl 1983, Bratislava) bol slovenský pedagóg.

Rodina
------

* otec Jozef Mikloš
* matka Anna rod. Kompánková
* manželka Irena rod. Jonášová

Životopis
---------

Vyštudoval pedagogiku na Filozofickej fakulte v Bratislave a na Pedagogickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. Krajský inšpektor pre úsek špeciálnych škôl a detských domovov v Banskej Bystrici (1961 – 1963). Učiteľ a riaditeľ viacerých základných škôl. Venoval sa špeciálnej pedagogike so zameraním na prácu s delikventnou mládežou. Štúdie a články uverejňoval v zborníkoch a dennej tlači, spolupracoval s rozhlasom a televíziou.

Dielo
-----

* *Rodina, výchova, delikvencia*, Bratislava roku 1975 (s V. Kačánim);
* *O niektorých aspektoch riadiacej práce v zariadeniach pre ťažkovychovateľnú mládež*, Bratislava roku 1981

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * NK ČR: mzk2004261220
* VIAF: 84598211
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Strach* pozri *Strach (rozlišovacia stránka)*.
**Strach** je pocit znepokojenia z blížiaceho sa zla; negatívny cit, nepríjemná emócia, nepríjemný zážitok s neurovegetatívnym sprievodom, spravidla zblednutím,
chvením, zrýchleným dýchaním, búšením srdca, zvýšením krvného tlaku a pohotovosťou k obrane alebo úteku; ide o normálnu reakciu na skutočné nebezpečenstvo alebo ohrozenie. Strach motivuje k vyhnutiu sa zlu alebo k úteku pred ním. Kde to nie je možné, tam sa často strach mení na agresiu.

Strach môžeme definovať aj ako emóciu, ktorá sa v nás ozve vtedy, keď sa nachádzame v nebezpečenstve = emócia ktorá nás upozorňuje na nebezpečenstvo.

Strach je naučená reakcia človeka, nie vrodená. Vo svojom pozitívnom zmysle nás môže strach podnecovať k lepším výkonom, k prekonaniu svojej pohodlnosti alebo samého seba.

Strach sa vyvíja s vekom, od jednoduchých úľakových reakcií kojenca, k reakciám na zložitejšie situácie (neznáme prostredie, nečakaný zmyslový podnet). Strach sa postupne spája s prežitými skúsenosťami a viacej sa viaže na predstavivosť.

Hoci strach je obyčajne predmetne orientovaný, môže vzniknúť aj bez predmetu zo svojho fyzicko-psychického základu.

Filozofické názory na strach
----------------------------

Strach podľa indického filozofa Jiddu Krišnamurtiho bráni zrelosti. Vidíme dôsledky strachu skutočne alebo o nich len vieme? Je rozdiel medzi strachom ako spomienkou a skutočným dotykom strachu. Ľudský strach z prázdnoty a ničoty spôsobuje závilosť a pripútanosť.

Strach podľa Morgana Scotta Pecka) je jedna z hlavných foriem lenivosti: bojíme sa, že by sme mohli stratiť to, čo máme, keby sme sa pohli z miesta. Podstatou strachu je lenivosť - je to strach z práce potrebnej k dosiahnutiu nového stavu. Ľudia prichádzajú s túžbou po tej či onej zmene, ale v skutočnosti sa zmeny desia - desia sa driny, ktorú predstavuje. Typicky k tomu dochádza vtedy, keď pacient zistí, že jeho manželstvo je v strašnom neporiadku a má naň deštruktívny vplyv, takže kvôli záchrane svojho duševného zdravia sa bude musieť buď rozviesť alebo vzťah od základu prebudovať, čo je zaiste proces veľmi obtažný a strastiplný. Premôže ich strach zo zdanlivo neprekonateľných tažkostí, ktoré by im priniesol osamotený život alebo naopak dlhé mesiace a roky snahy o spoločné vybudovanie radikálne zlepšeného vzťahu. Dávajú prednosť žalostnému statu quo pred obrovským úsilím, ktorého by bolo treba, aby každý z nich našiel cestu von zo svojej pasce.

Literatúra
----------

ŠKVARENINOVÁ, Oľga. Rečová komunikácia. 2. prepracované vyd. Bratislava: Slovenské pedagogické nakladateľstvo, 2004. ISBN 80-10-00290-9.

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Strach**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Strach**

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Ondrej Patai** (\* 28. november 1697, Szécsény - † 15. marec 1756, Trnava) bol náboženský spisovateľ, pedagóg, rímskokatolícky kňaz, zemianskeho pôvodu.

Životopis
---------

Narodil sa v zemianskej rodine Ondrejovi Pataiovi a Helene rod. Jánosiovej. Od roku 1717 príslušník jezuitskej rehole, študoval na jezuitských univerzitách. Učiteľ filozofie na kolégiu v Kluži, rektor kolégia 1738-1739 v Oradei, 1739-1750 v Kluži a Trnave. Od roku 1754 pôsobil v Banskej Bystrici, neskôr v Trnave. Autor náboženských a príležitostných spisov, historickej práce a životopisu grófky Hallerovej.

Dielo
-----

* Oliva verae pacis... Cluj 1731
* Virágokat szedţ mennyei kertész... Cluj 1744
* Gróf Haller Katalin, gróf Csáky Zsigmond özvegye élete... Cluj 1752

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrikefarnosti Szecsény

Autoritné údaje: * PIM: PIM121810
**Hlasovanie** je taký spôsob prijatia riešenia skupinou ľudí prostredníctvom odovzdania svojho hlasu pri voľbe či rozhodovaní, pri ktorom celkový výsledok sa tvorí sčítaním hlasov členov skupiny, pričom rozhodne názor väčšiny. Väčšina môže byť pritom jednoduchá (vyše 50 % z tých, ktorí sa zúčastnili hlasovania), absolútna (vyše 50 % z tých, ktorí majú oprávnenie hlasovať – t. j. v tomto prípade sa rátajú aj tí čo sa hlasovania nezúčastnili) alebo kvalifikovaná, kde je potrebný súhlas vyššieho percenta hlasov, čo je typické pre tvz. ústavnú väčšinu v parlamentoch, ktorá zvykne byť trojpätinová (t. j. nad 60 %) alebo dvojtretinová (t. j. nad 66 %).

Hlasovanie je nástrojom demokratického prijímania rozhodnutí. V demokratických spoločnostiach hlasovaniu spravidla predchádzajú verejné diskusie, v ktorých sa zohľadňujú rôzne stanoviská a ktoré tvoria východiská pre návrh, o ktorom sa bude uskutočňovať hlasovanie. 

V nedemokratických systémoch býva hlasovanie manipulované, potlačované, až úplne znemožnené. Pojmom „voľby" označujeme hlasovanie, ktoré sa týka obsadzovania verejných funkcií. 

Hlasovanie môže byť verejné, ale i tajné.

Hlasovanie môže byť verejné (ľudové) v ktorom hlasujú všetci voliči (napr. pri referende), alebo prostredníctvom volených zástupcov (najčastejšie v parlamente).

V demokratických štátoch môže menšina brániť hlasovaniu použitím rôznych obštrukcií, ktoré ho majú čo najviac oddialiť, alebo úplne znemožniť.

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Hlasovanie**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hlasovanie**
Súradnice: 48°25′41″S 18°05′49″V﻿ / ﻿48,428°S 18,097°V﻿ / 48.428; 18.097

**Nitrianska niva** je geomorfologický podcelok Podunajskej pahorkatiny. Tvorí pás územia popri riekach Nitra, Bebrava a čiastočne i Radošinka a Nitrica.

Vymedzenie
----------

Nitrianska niva leží v strednej časti Podunajskej pahorkatiny a tvorí pás územia v povodí rieky Nitra a jej prítokov. Vedie od Bánoviec nad Bebravou a Partizánskeho cez Topoľčany a Nitru po severný okraj Nových Zámkov. V severnej polovici a na juhozápade je obklopená Nitrianskou pahorkatinou, južný okraj prechádza do Podunajskej roviny. Juhovýchodným smerom pokračuje Podunajská pahorkatina Hronskou pahorkatinou, Žitavskou nivou a Žitavskou pahorkatinou. V strednej časti v okolí Nitry susedí niva s pohorím Tribeč a jeho podcelkom Zobor, na severovýchode s podcelkom Rázdiel a v údolí Nitry susedí Oslianska kotlina (podcelok Hornonitrianskej kotliny). V údolí Nitrice sa Nitrianska niva dotýka Strážovských vrchov a jeho podcelku Nitrické vrchy.

Členenie
--------

Nitrianska niva sa delí na 3 geomorfologické časti:

* Bebravská niva
* Stredonitrianska niva
* Dolnonitrianska niva

Chránené územia
---------------

Na území Nitrianskej pahorkatiny leží niekoľko maloplošných chránených území:

* Lipovský park – chránený areál
* Komjatický park – chránený areál
* Meander Chrenovky – prírodná rezervácia
* Čierna voda – prírodná rezervácia
* Veľký les – prírodná rezervácia
* Torozlín – prírodná rezervácia
* Nitrica – prírodná pamiatka

Osídlenie
---------

Najdôležitejšími mestskými sídlami v oblasti sú Nitra, Šurany, Topoľčany, Partizánske a Bánovce nad Bebravou. Najmä v južnej polovici sú na riečnych terasách archeologické náleziská pravekých a ranostredovekých osídlení, vrátane veľkomoravských dvorcov a hradísk.

Doprava
-------

Dôležité komunikácie vedú najmä krajským mestom Nitra; od Trnavy na Zlaté Moravce vedie medzinárodná cesta E 58 v trase rýchlostnej cesty R1 a zo severu na juh vedie celým údolím rieky Nitra cesta I/64 (Prievidza – Nové Zámky). Na severe prechádza nivou cesta I/9 (Trenčín – Prievidza). Železničná doprava je zastúpená najmä regionálnymi traťami; zo západu na východ vedie trať Leopoldov – Kozárovce, Ponitrím potom trať do Prievidze s odbočkou do Trenčína.

Referencie
----------

1. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2018-06-19]. Dostupné online.
2. ↑   *mapový portál HIKING.SK* [online]. mapy.hiking.sk, [cit. 2018-08-27]. Dostupné online.
**Ondrej Mojžiš** (\* 30. november 1903, Banská Bystrica  –  † 13. december 1956, Banská Bystrica?) bol funkcionár KSČ, verejný činiteľ a protifašistický bojovník.

Rodina
------

* otec: Ondrej Mojžiš
* matka: Eva rod. Striežová

Životopis
---------

Navštevoval ľudovú a meštiansku školu, 1920 sa vyučil za obchodného pomocníka v Banskej Bystrici, neskôr predavač (od 1922). Zakladajúci člen a tajomník Červených odborov (1922), tajomník a predseda Jednotného zväzu súkromných a obchodných zamestnancov (do roku 1938). Zakladajúci člen a prvý predseda Komunistického zväzu mládeže Československa v Banskej Bystrici. Člen mestského zastupiteľstva (od 1930) a prvý podstarosta Banskej Bystrice (1937-1938). Zakladateľ RNV, zúčastnil sa na prípravách SNP, prispel k riešeniu úloh Banskej Bystrice ako centra povstania. V roku 1952 predseda KV KSS v v Banskej Bystrici. Riaditeľ Krajského podniku obchodu s potrebami pre domácnosť v Banskej Bystrici (1955-1956).

Ocenenie
--------

* 1947 - Rad SNP I.tr.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Martin Húska** (\* 4. január 1849, Ružomberok – † 15. marec 1914, Ladomerská Vieska) bol rímskokatolícky kňaz, spisovateľ a dramatik. Pseudonym: Pohronský

Rodina
------

* otec Ján Húska
* matka Apolónia rod. Krčméryová

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu a na teologickom seminári v Banskej Bystrici, 1873 vysvätený za kňaza. Rokuk. kaplán v Handlovej, v Trubíne, v Novej Bani, farár v Hornej Lehote, Horných Opatovciach (1899 – 1900), v Ladomeri (1900). Člen samovzdelávacieho krúžku banskobystrických bohoslovcov Kolo.

Od roku 1881 písal úvodníky, úvahy, články, literárne recenzie i obsiahlejšie štúdie, v ktorých rozoberal aktuálne otázky histórie, filozofie, sociológie a teológie, najmä problémy rodiny, manželstva a hospodárstva, sociálnej psychológie vysťahovalectva, kritizoval renegátstvo a národnú ľahostajnosť. Prispieval do Katolíckych novín, do Kazateľa, Literárnych listov, Národných novín a i. Autor populárne spracovanej sociografie slovenskej roľníckej rodiny *Naša dedinka*, politických brožúr, divadelnej hry *Betlehem* podľa nemeckej predlohy a modlitebnej knižky. Člen výboru Spolku sv. Vojtecha a jeho literárneho odboru.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 147262
**Ondrej Klokoč** (\* 17. august 1911, Hnúšťa-Hačava – † 26. marec 1975, Bratislava) bol slovenský komunistický politik, novinár, predseda Slovenskej národnej rady.

Rodina
------

* otec: Pavol Klokoč
* matka: Judita rod. Pavlíková
* manželka: Elena rod. Martinčoková
* synovia: Ivan, Vladimír, Ondrej, Pavol

Život
-----

Jeden z hlavných organizátorov ilegálneho protifašistického hnutia a ozbrojeného boja na Gemeri. Počas SNP predseda OV KSS a Revolučného národného výboru v Hnúšti, člen povstaleckej Slovenskej národnej rady.

Bývalá škola v Striežovciach, kde bol v rokoch 1934 až 1944 učiteľom
V rokoch 1922 – 1927 študoval na gymnáziu v Rimavskej Sobote, 1933 maturoval na Učiteľskom ústave v Banskej Bystrici. Sprvu pôsobil ako učiteľ na viacerých miestach, po oslobodení pracoval vo vysokých politických a štátnych funkciách v oblasti školstva a kultúry, 1949 – 1950 predseda KNV v Banskej Bystrici, 1950 – 1951 vedúci tajomník KV KSS v Banskej Bystrici, šéfredaktor Pravdy. V rokoch 1968 – 1975 pôsobil ako predseda Slovenskej národnej rady.

Ocenenie
--------

* 1945 - Rad SNP I. triedy
* 1961 - Rad práce
* 1969 - sov. Rad Veľkej vlasteneckej vojny I. st. a Rad republiky

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 59691
* GND: 119076071
* ISNI: 0000 0000 5538 8998
* LCCN: n86030785
* NK ČR: jn20000603427
* SNK: 171477
* VIAF: 52491470
* WorldCat: lccn-n86030785
**Nitrianska galéria** je fondová a pamäťová inštitúcia, ktorá organizuje výstavy regionálneho, celoslovenského i medzinárodného charakteru. Usporadúva rozličné kultúrne, vzdelávacie a výchovné podujatia a programy (koncerty, literárne besedy so súčasnými spisovateľmi, prednášky o súčasnom umení, komentované prehliadky výstav, výtvarné workshopy, tvorivé dielne, výchovno-vzdelávacie programy pre školy a pod.). Zriaďovateľom Nitrianskej galérie je Nitriansky samosprávny kraj.

Zbierka a diela Nitrianskej galérie
-----------------------------------

Počas roka 2020, 2021 - v čase svetovej epidémie koronavírusu, keď boli všetky verejné inštitúcie zatvorené, kurátori Nitrianskej galérie začali vysielať youtubovú sériu videí, interpretujúcich diela zo stálej zbierky Nitrianskej galérie pod názvom *Bezgaleristi*.

Nitrianska galéria spravuje bohatú zbierku diel, v ktorej dominujú počtom diela *Františka Studeného* (1890 - 1960), a dlhoročného obyvateľa Nitry *Maximiliána Schurmanna* (1890 - 1960), ktorý v Nitre viedol súkromnú maliarsku školu. Diela zo zbierky *Nitrianskej galérie* je možné si pozrieť na webe umenia.

Referencie
----------

1. ↑   *BEZGALERISTI - Nitrianska galéria* [online]. [Cit. 2023-05-16]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑  LAB.SNG. *Web umenia* [online]. Web umenia, [cit. 2023-05-16]. Dostupné online.
**Vanguard** bola jediná bojová loď triedy Vanguard Royal Navy Spojeného kráľovstva.

Stavba
------

Rozhodnutie o stavbe padlo 14. marca 1941. Kýl lode Vanguard bol položený v lodenici John Brown and Company v Clydebanku 2. októbra 1941 a slávnostne spustená na vodu bola 30. novembra 1944. Štandardný výtlak bol však 44 300 t, pričom plne vybavená loď mala až 51 400 ton. Kompletizácia a dokončenie trvalo až do 9. augusta 1946, kedy bola jednotka oficiálne prijatá do výzbroje Royal Navy.

Pohon a pancierovanie
---------------------

Pohonná jednotka pozostávala z ôsmich kotlov a štyroch vysokotlakových turbín, ktoré dodávali lodi výkon až 130 000 hp čo je 96 940 kW. Zásoba 4 423 ton paliva postačovala, pri ekonomickej rýchlosti 12 uzlov preplávať 9 000 námorných míľ (15 025 km). Loď mohla dosiahnuť najvyššiu (dlhodobú) rýchlosť 30 uzlov. Skrutky boli štyri, dve päťlisté vonkajšie a dve trojlisté vnútorné. Pancierovanie najohrozenejších častí lode dosahovalo hrúbku 355,6 m, veliteľská veža a barbety 330 mm. Menej exponované časti trupu 114 mm. Paluba malo dvojvrstvové pancierovanie o hrúbke 63,5 a 152 mm.

Výzbroj
-------

HMS Vanguard
Hlavná výzbroj lode pozostávala zo štyroch dvojhlavňových veží, s osadenými delami BL 15 in /42 (380 mm/42 cal.). Boli to zastarané delá používané na bojových lodiach ešte počas I.sv. vojny (nové delá kalibru 406 mm boli plánované až pre nasledujúcu triedu). Sekundárna výzbroj určená hlavne na boj s ľahšími hladinovými loďami ako sú torpédoborce, ľahké krížniky a pod. ale použiteľných aj proti letectvu pozostávala z ôsmich dvojhlavňových veží kalibru 133 mm a protileteckú výzbroj zastupovalo 71 kanónov kalibru 40 mm, ďalšie dva v prevedení STAAG a 14 0,303 palcových guľometov BREN. Neboli nainštalované torpédometne komplety, takisto nebol postavený hangár pre lietadlá, ani sa neuvažovalo o umiestnení lietadiel.

Služba
------

Po prevzatí námorníctvom sa stala vlajkovou loďou Royal Navy. V roku 1947 sa stala „Royal Yacht" (kráľovskou jachtou), keď prevážala rodinu Juraja VI. do Južnej Afriky. Vzhľadom na ukončenie II. sv. vojny a zmenám postoja k využitiu bojových lodí, zmene taktiky ich použitia boli odstránené protiletecké kanóny osadené samostatne a dvojča STAAG. V rokoch 1947 a 1948 bola jednotka prezbrojená a od roku 1949 slúžila ako tréningová loď.

HSM Vanguard vyradili v roku 1954 z činnej služby, a stala sa pohyblivým veliteľstvom NATO. V roku 1959 bola vyradená zo stavu námorníctva a v roku 1960 predaná do šrotu.

Referencie
----------

1. ↑  Bitevní lodě

Externé odkazy
--------------

* Stránka o lodi Vanguard (po česky)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku HMS Vanguard (23) na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

|  |  |
| --- | --- |
| **Bojové lode: Trieda Vanguard** |  |
| Predchádzajúca trieda: Trieda Lion (plánovaná) | Nasledujúca trieda: nebola |
| Vanguard |
Súradnice: 58°03′S 5°58′Z﻿ / ﻿58,050°S 5,967°Z﻿ / 58.050; -5.967

**Minčský prieliv** (-slovenský normovaný názov) (škg. *An Cuan Sgìth, Cuan na Hearadh*, angl. *The Minch*), niekedy nazývaný aj **Severný Minch** (-slovenský normovaný názov) (angl. *North Minch*) je názov prielivu pri pobreží severozápadného Škótska, ktorý oddeľuje severozápadnú časť Highlands a severnú časť Vnútorných Hebríd od ostrova Lewis and Harris.

**Malý Minch** (-slovenský normovaný názov) (angl. *The Little Minch, Lower Minch*, škg. *An Cuan Canach*) je južným rozšírením Minčského prielivu a oddeľuje ostrov Skye od južných Vonkajších Hebríd. Malý Minch je zároveň severnou hranicou Hebridského mora.

Minčský prieliv a Malý Minch sú súčasťou Škótskeho mora.

Referencie
----------

1. 1 2 3   *Zoznam exoným* [online]. Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, rev. 2011-06-01, [cit. 2017-02-24]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Minčský prieliv**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku The Minch na anglickej Wikipédii.*