recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Jokester*** je krátka vedeckofantastická poviedka spisovateľa Isaaca Asimova, ktorá vyšla po prvýkrát v decembri 1956 v časopise *Infinity*. Bola následne zaradená do poviedkových zbierok, napr. *Earth Is Room Enough* (1957) a *Robot Dreams* (1986). V češtine vyšla napr. v zbierke *Sny robotů* (1996). V poviedke je prítomný obrovský počítač zvaný Multivac, ktorý možno nájsť aj v ďalších autorových poviedkach, napr. *„The Machine that Won the War"*, *„The Last Question"* a ďalších.

Postavy
-------

* Noel Meyerhof – Veľmajster
* Timothy Whistler – programátor
* Abram Trask – vedúci úradník

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Noel Meyerhof je „Veľmajster", jeden z maximálne 10 ľudí na celom svete, ktorí majú geniálnu intuíciu a vďaka tomu môžu klásť veľmi presné otázky a rýchlo sa dostať k jadru problému. Toto je potrebné pri vkladaní dát pre obrovský počítač Multivac. Meyerhof je známy medzi ostatnými členmi podporného technického tímu ako vyhlásený rozprávač dobrých vtipov.

Programátor Timothy Whistler jedného dňa pristihne Meyerhofa, ako rozpráva vtipy aj Multivacovi. Domnieva sa, že Veľmajster začína strácať súdnosť a konzultuje svoju domnienku s vedúcim úradníkom Abramom Traskom. Trask sa na Meyerhofa zameria. Meyerhof pátra po pôvodu vtipov. Nevie, kto vtipy vymýšľa. Každý pozná nejaký vtip, ale nevie o nikom, kto by aspoň jeden vymyslel. Musí ísť o neustále obmeňované variácie starých vtipov. Keď sú dáta zadané do Multivacu, ten ich vyhodnotí a z jeho analýzy vyjde šokujúci výsledok. Vtipy sú nastrčenou psychologickou látkou mimozemskej civilizácie, ktorá pomocou nich študuje ľudské reakcie. Teraz, keď ľudia dokázali celú záležitosť prehliadnuť, experiment mimozemšťanov skončil. Nič už nie je humorné. Nahradí ho nejaký nový, neznámy experiment.

*„A tak tam stáli, pozerali sa na seba a mali pocit, že sa svet zmenšil na rozmery laboratórnej klietky s krysami – z ktorej bolo odstránené bludisko a niečo... niečo malo byť práve vložené na jeho miesto."*
 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

České vydania
-------------

V češtine vyšla poviedka v nasledujúcich zbierkach alebo antológiách:

Pod názvom *Žertéř*:

* *Sny robotů* (Mustang 1996, Knižní klub 1996)

Pod názvom *Vypravěč anekdot*:

* *23x Asimov* (SFK Winston Praha, 1989, fanbook)

Pod názvom *Vtipálek*:

* *Vlak do pekla* (Albatros, 1976, 1983, 1992)

Referencie
----------

1. 1 2  ASIMOV, Isaac. *Sny robotů*. Plzeň : Mustang, 1996. ISBN 80-7191-144-5. Kapitola Žertéř, s. 197.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Žertéř na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* *Žertéř* na LEGII – databáze sci-fi a fantasy kníh (po česky)
* *Jokester* na Isfdb.org – databáze sci-fi (po anglicky)
**Kallias** (starogr. *Καλλίας* – *Kallias*) je v gréckej mytológii syn argejského kráľa Temena, pochádzajúceho z rodu *Heraklovcov*.

Kráľ Temenos bol okrem neho otcom synov Keisa, Keryna, Falka, Agraia, Agelaa, Eurypyla, Istmia, Klyta a dcéry Hyrnétho.

Antický autor Apollodoros uvádza, že kráľa Temena dali zavraždiť vlastní synovia, Kallias, Eurypylos a Agelaos, lebo ich otec favorizoval viac dcéru Hyrnétho a jej manžela Déifonta, ako ich. Domnievali sa totiž, že sa nebudú môcť podieľať na vláde v Argu. Po smrti Temena ale vojsko rozhodlo, že kráľovstvo bude patriť Hyrnétho a Déifontovi. Podľa Pausania ho však synovia nezabili, ale zosnovali proti nemu sprisahanie a zosadili ho. Vlády v Argu sa potom zmocnil Temenov najstarší syn Keisos.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,8,5.
2. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 66-602-22-8.6. S. 183-184.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 66-602-22-8.6. S. 285.
4. ↑  Hyginus, *Fabulae* 124.
5. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 66-602-22-8.6. S. 161.
**Chaireas** (starogr. *Χαιρέας* – *Chaireas*) bol v starovekom Grécku olympijský víťaz v boxe dorastencov.

Chaireas, syn Chairémóna zo Sikyónu, bol na hrách v Olympii korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v boxe dorastencov. Dátum týchto hier je neznámy, dá sa len vymedziť približne do rokov 400 až 352 pred Kr.. Box dorastencov sa stal olympijskou disciplínou na 41. hrách v roku 616 pred Kr. V starovekom Grécku mal box (pygmé) voľnejšie pravidlá ako dnešný. Pravidlá antického boxu totiž dovoľovali všetko okrem držania súpera, chmatov a úderov na pohlavné orgány. Boxer mal päste ovinuté remencami a zápasil vo vyhradenom priestore. Boj trval tak dlho, kým sa neskončil pre jedného zo súperov víťazstvom.

Staroveký grécky cestovateľ a spisovateľ Pausanias, ktorý v druhom storočí navštívil Olympiu zaznamenal, že v posvätnom okrsku olympijskej *Altidy* videl sochu Chairea. Pausanias o tom uvádza:„*Pri sikyónskom Chaireovi, chlapčenskom pästnom zápasníkovi, je nápis, že zvíťazil mladý, a že bol synom Chairémóna, taktiež je zapísaný ten, kto to dielo zhotovil, totiž Asterión, syn Aischylov."*

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,3,1.
2. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 566 vysvětlivky.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
4. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 247.
6. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 145-146.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Kozmická sonda typu Surveyor
**Surveyor** bol program amerických kozmických sond určených na mäkké pristátie na Mesiaci a na výskum jeho povrchu. Surveyor mal vrátane trojnohy výšku 3,7 m, priemer základne 4,3 m a hmotnosť 1 000 – 1 491 kg. Napájaný bol slnečnými batériami. Pristátie na Mesiaci sa uskutočnilo pomocou retrorakety s ťahom 40 000 N a troch malých dýz, ktoré sa automaticky vypli vo výške 4.3 m nad povrchom. Sonda tak dopadla so zníženou rýchlosťou. Každý Surveyor bol vybavený televíznou kamerou s meniteľným ohniskom, nasmerovanou na pohyblivé zrkadlo, pomocou ktorého sa snímalo okolie sondy. Surveyor 3 a ďalšie uskutočnili aj chemické analýzy vzoriek mesačného povrchu. Boli vystrojené pohyblivou lopatkou ovládateľnou zo Zeme. Zistili čadičový pôvod mesačných kameňov, potvrdenými neskôr pozemskými analýzami vzoriek. Definitívne sa dostatočne potvrdila pevnosť mesačného povrchu z hľadiska ďalších mesačných výprav.

V rámci programu Surveyor štartovalo celkovo 7 sond, z toho 5 bolo úspešných v splnení svojej misie.

Misie
-----

* Surveyor 1 – štart 30. mája 1966, prvé úspešné americké pristátie na Mesiaci 2. júna 1966
* Surveyor 2 – štart 20. septembra 1966, neúspešné pristátie, sonda sa zrútila blízko krátera Kopernik 23. septembra 1966
* Surveyor 3 – štart 17. apríla 1967, úspešné pristátie na Mesiaci 20. apríla 1967, blízko tejto sondy neskôr pristálo Apollo 12
* Surveyor 4 – štart 14. júla 1967, neúspešné pristátie 17. júla 1967
* Surveyor 5 – štart 8. septembra 1967, úspešné pristátie na Mesiaci 11. septembra 1967
* Surveyor 6 – štart 7. novembra 1967, úspešné pristátie na Mesiaci 10. novembra 1967
* Surveyor 7 – štart 7. januára 1968, úspešné pristátie na Mesiaci 10. januára 1968

Iné projekty
------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portálPortál slnečná sústavaKozmonautický portál |

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Program Surveyor**
**Chaitos** (starogr. *Χαῖτος* – *Chaitos*) je v gréckej mytológii syn egyptského kráľa Aigypta a jeho arabskej manželky.

Chaitos bol jedným z päťdesiatich synov egyptského kráľa Aigypta. Jeho otec sa rozhodol, že svojich synov ožení s päťdesiatimi dcérami svojho brata Danaa, ktorý bol kráľ susednej Líbye. Keďže Danaos s týmto rozhodnutím nesúhlasil, Aigyptos mu vypovedal vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.

Chaitovi potom za manželku vybrali Asteriu, dcéru Danaa a jednej z jeho manželiek Hamadryád, podľa antického autora Apollodora z Atén, Foiby, alebo Atlanteie. Danaos, ktorý sa s tým ešte stále nevedel zmieriť, svojim dcéram následne prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem najmladšej Hyperméstry, príkaz otca splnili všetky a po smrti si v podsvetí vyslúžili od bohov večný trest nalievať do deravého džbána vodu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,1,5.
2. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 32.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 314.
Schematická animácia jednoduchého kulisového mechanizmu
**Kulisový mechanizmus**  

Základným znakom *kulisových mechanizmov* je *hranolovité vodiace teleso* – kulisa, v ktorej je *posuvne vedený štvorhran* – kameň. Týmto mechanizmom sa podobne ako kľukovým mení otáčavý pohyb na posuvný.  

Výhodou *kulisových mechanizmov* je ich jednoduchosť. Pohyb šmýkadla (pomocnej kulisy) je rovnomernejší ako pri zariadeniach poháňaných kľukovým mechanizmom. Rýchlosť šmýkadla pri zdvihu naprázdno (napr. pohyb nástroja z rezu) je väčšia ako rýchlosť pracovného zdvihu (nástroj do rezu), dĺžka zdvihu šmýkadla je ľahko nastaviteľná a meniteľná.  

Nevýhodou *kulisových mechanizmov* je obmedzené použitie na prenos sil, lebo opotrebenie a mechanické straty sú podstatne vyššie ako pri kľukových mechanizmoch.  

*Kulisové mechanizmy* sú odvodené zo štvorčlenného mechanizmu. Vznikajú zo štruktúry členov, ak sa stane rámom niektorý z členov 2 alebo 3. Podľa toho, ktorý z nich bude rámom, rozlišujeme dva typy:

* rámom je dlhší člen 1, člen 2 je kľuka, člen 4 vahadlo, prislúchajú mu teda dva určité úvraty
* rámom je kratší člen 2, člen 1, 3 sú kľukami.

Podľa konštrukčného a funkčného vyhotovenia rozlišujeme kulisové mechanizmy posuvné, výkyvné a otáčavé.
Kulisové mechanizmy sú hlavným pohybovým mechanizmom vodorovných obrážačiek, pri ktorých zabezpečujú pohyb nástroja do rezu a z rezu.

Zdroj
-----

Heller, J. - Huška, Z.:Časti strojov II, SNTL Praha 1986.
**Plaid Cymru** [plaɪd ˈkəmri] (po slovensky *Waleská strana*, oficiálny názov: **Plaid Cymru – the Party of Wales**) je politická strana pôsobiaca v Spojenom kráľovstve, v oblasti Walesu.

Strana bola založená v roku 1925, ale dlhú dobu bol jej význam veľmi obmedzený. Prvý člen strany zvolený do volenej funkcie bol jej predseda Gwynfor Evans, ktorý bol zvolený v doplňovacích voľbách 1966.

Súčasná predsedníčka strany je Leanne Woodová. Medzi programové ciele strany patrí nezávislosť alebo výrazná autonómia Walesu. Jej ďalšie politické názory sú stredoľavicové. Plaid Cymru mala v roku 2012 troch poslancov v Parlamente Spojeného kráľovstva (z celkového počtu 40 za Wales), jedného v Európskom parlamente (zo štyroch za Wales), 15 z 60 vo waleskom národnom zhromaždení a má rad svojich zástupcov v miestnej samospráve.

Externé odkazy
--------------

* Plaid Cymru – stránky strany

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Plaid Cymru na českej Wikipédii a Plaid Cymru na anglickej Wikipédii.*
Viking (NASA)
Povrchový modul (NASA)
**Program Viking**  agentúry NASA zahŕňal dve misie kozmických sond na planétu Mars, Viking 1 a Viking 2. Obidve misie sa skladali z družicových sekcií, ktoré snímkovali povrch z obežnej dráhy a sprostredkovávali komunikáciu pre povrchové moduly obidvoch misií. Obe misie boli veľmi úspešné. 

Viking 1 odštartoval 20. augusta 1975 a Viking 2 9. septembra 1975, obidva pomocou rakety Titan III-E a urýchľovacieho stupňa Centaur. Obe planetárne sondy sa skladali z družicového a povrchového modulu. Po navedení na obežnú dráhu Marsu, bolo vyhotovených niekoľko snímok oblastí vytipovaných na pristátie, povrchové moduly sa oddelili a pristáli na vybraných miestach. Družicové moduly ďalej pokračovali v snímkovaní. 

Hlavnými úlohami družicového modulu bolo priniesť v ochrannom puzdre povrchový modul k Marsu, vyhotoviť snímky miest pre pristátie s vyšším rozlíšením ako sa dovtedy podarilo, prenášať komunikáciu medzi Zemou a povrchom a tiež uskutočňovať vlastné vedecké pozorovania.

Povrchový modul Viking Lander I pristál na *Chryse Planitia* a Viking Lander II na *Utopia Planitia*.

Biologické experimenty
----------------------

Na povrchových moduloch prebehlo niekoľko experimentov či sú v pôde Marsu prítomné živé organizmy. Ich výsledky nie sú jednoznačné. Podľa oficiálneho výkladu boli niektoré pozitívne reakcie spôsobené chemickými procesmi. Existencia života na Marse teda nebola preukázaná, ale ani úplne vyvrátená.

Iné projekty
------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portálPortál slnečná sústavaKozmonautický portál |

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Program Viking**

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sonda |  | Pristátiepovrchovej sekcie |  | Ukončenie prácedružica |  | Ukončenie prácepovrchová sekcia |
| 

---

 |
| **Viking 1** |  | 19. jún 1976 |  | 7. august 1980 |  | 11. november 1982 |
| **Viking 2** |  | 7. august 1976 |  | 12. apríl 1978 |  | 25. júl 1980 |
Pokrytie pobrežia Veľkej Británie sústavou radarov *Chain Home*
Radar *Chain Home* v Sussexe. Vľavo stĺpy vysielačov, vpravo prijímačov.
**Chain Home** bol radarový varovný systém používaný na ochranu pobrežia Veľkej Británie počas druhej svetovej vojny.

Technické parametre
-------------------

*Chain Home* pracoval na frekvenciách medzi 20 - 52 MHz. Stĺpy radaru mali výšku 91 metrov. Dosah radaru bol približne 190 km, pokrýval pevný výsek s vrcholovým uhlom 120°. Dokázal určiť aj výšku približujúcich sa lietadiel.

Nasadenie
---------

V septembri 1939 mala RAF k dispozícii 19 funkčných radarov. Údaje z radarov malo k dispozícii Stíhacie veliteľstvo, ktoré podľa nich rádiovo navádzalo stíhačov na prilietavajúce nepriateľské lietadlá.

Referencie
----------

1. ↑  Price (2006, s. 51)

Zdroje
------

* PRICE, Alfred. *Nástroje temnot. Historie elektronické války 1939 - 1945*. Praha : Mladá fronta, 2006. 272 + 16 s. ISBN 80-204-1373-1. (česky)

Pozri aj
--------

* Freya
* Würzburg
**Urbinská Venuša** (tal. *Venere di Urbino*) je názov obrazu talianskeho renesančného maliara Tiziana.

Svojou schémou nadväzuje Tizianova *Urbinská Venuša* na Giorgioneho *Spiacu Venušu* (Tizian je vlastne spoluautorom tohto obrazu). Celkové poňatie diela je však iné. Ideálne krásna Giorgioneho *Venuša* spí v šírej podvečernej krajine, naproti tomu Tizianova, svetskejšia, s plnšími tvarmi a s individuálnymi rysmi tváre, odpočíva na lôžku v miestnosti, obsluhovaná slúžkami. 

Krásna mladá žena tu nezakryte dáva najavo svoju zmyselnosť, ktorú zvýrazňuje zlatistá pokožka jej nahého tela na bielej plachte. Červený zamat lôžka a zelený záves za ňou vytvárajú dokonalý kontrast. Scéna sa odvíja za skorého rána, čo naznačuje náznak brieždenia za oknom. Slúžky, na obraze v pozadí, chystajú panej šaty.

Je to dielo z pozostalosti urbinskej rodiny della Rovere (odtiaľ názov obrazu), zanechané poslednej členke rodiny Vittorii, manželke Ferdinanda II. de' Medici.

Tizian namaľoval toto plátno pre urbinského vojvodu Guidobalda II. v roku 1538. Patrí medzi najreprezentatívnejšie práce zrelého umelca. V diele cítiť inšpiráciu dvoch veľkých renesančných umelcov a Tizianových predchodcov: Michelangela a Raffaela. 

Dlho sa viedli polemiky koho vlastne mladá žena predstavuje. Až v druhej polovici 20. storočia bol prijatý názor, že nejde o žiadnu konkrétnu osobu a že toto dielo, zdobiace pôvodne urbinský palác, je vlastne alegóriou manželskej lásky a oddanosti.

Zdroje
------

* E. Michelettiová, *Najkrajšie múzeá sveta - Florencia*, TRIO Publishing, Bratislava, 1996, ISBN 80-967324-2-0
* A. Guber, *Galereja Uffizi - Florencija*, Sovetskij chudožnik, Moskva, 1968
* I. Krsek, *Tizian*, Odeon, Praha, 1976
Súradnice: 16°21′18″J 70°54′11″Z﻿ / ﻿16,35500°J 70,90306°Z﻿ / -16.35500; -70.90306

**Ubinas** je jedna z najaktívnejších sopiek v Peru, od objavenia európskymi cestovateľmi bolo zaznamenaných viac ako 15 erupcií, väčšinou s malými následkami. Masívny stratovulkán, na vrchole ukončený kalderou s priemerom 1,4 km, sa nachádza asi 70 km východne od mesta Arequipa a spolu s vulkánmi Huaynaputina a Ticsani leží bokom od hlavnej sopečnej reťaze v Peru.

Sopka je vybudovaná na základoch staršej sopky, vulkanológmi označovanej ako *Ubinas I*. Po jej deštrukcii nastal v strednom pleistocéne vývoj dnešnej vulkanickej stavby, označovanej ako *Ubinas II*. Sopka je tvorená prevažne andezitovo-ryolitovými horninami, vo vrchných častiach prevládajú trachyandezity.

Erupcia pred 3 700 rokmi, spôsobená kolapsom juhovýchodnej steny, vyprodukovala masívnu kamennú lavínu, ktorá zasiahla do vzdialenosti 10 km. Približne v 11. storočí sa opäť vyskytla veľká erupcia, objem vyvrhnutej tefry bol 2,8 km3. Všetky ďalšie erupcie boli reletívne pokojné.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **stratovulkán Ubinas**.

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu - stratovulkán Ubinas na Global Volcanism Program (po anglicky)
**Tarquiniovci** boli traja poslední rímski králi, ktorých meno sa odvodzuje od mena etruského mesta Tarquinie.

Podľa rímskej tradície, zachovanej v diele Tita Livia Dejiny od založenia Mesta, sa do Tarquinií, ktoré ležali severne od mesta Ríma a od rieky Tiber, prisťahoval z Korinta Démaratos. Ako zručný remeselník si nadobudol značný majetok. Jeho syn sa oženil s etruskou ženou, ale pretože on sám nebol etruského pôvodu, nemohol získať žiadne významné postavenie v meste. Preto sa rozhodol presťahovať sa s manželkou i svojím majetkom do Ríma za vlády rímskeho kráľa Anca Marcia. Za jeho vlády sa totiž do Ríma sťahovalo veľa obyvateľov z etruských miest, takže v Ríme vznikla dokonca etruská štvrť. Vďaka svojmu majetku získal významné postavenie a keď kráľ Ancus Marcius zomrel, zvolili ho v Ríme za piateho rímskeho kráľa a prijal meno Tarquinius Priscus (lat. = Tarquinius Starý). Po ňom vládol ako šiesty rímsky kráľ Servius Tullius a ako siedmy rímsky kráľ zať Servia Tullia Tarquinius Superbus. 
V roku 510 pred Kr. Rimania zvrhli vládu dynastie etruských kráľov a kráľovskú moc rozdelili medzi každoročne volených úradníkov. Skončilo obdobie kráľovstva (753 – 510 pred Kr.) a začalo obdobie republiky (509 – 27 pred Kr.)

Obdobie vlády Tarquiniovcov neznamenalo len presadenie sa Etruskov v politickom živote Ríma. Rimania od nich prevzali mnohé symboly moci (tóga, kurulské kreslo, liktori), mnohé náboženské prvky (cez Etruskov Rimania prevzali gréckych bohov), znalosť veštenia, ktorú Rimania nazývali *disciplina Etrusca*, dokonca aj grécku abecedu, ktorú si čiastočne upravili. Etruského pôvodu bol aj spôsob zakladania miest (obyčajne štvorcový pôdorys so šachovnicovo usporiadanými ulicami), používanie klenby pri stavebných prácach (napr. akvadukty – vodovody) a ďalšie kultúrne vymoženosti.

Vyhnanie etruských kráľov z Ríma súviselo s oslabovaním postavenia Etruskov v strednej Itálii.
Logo Wikimedia Commons
**Wikimedia Commons** (tiež nazývaná „Commons") je úložisko voľne použiteľných obrázkov, zvukov a iných multimediálnych súborov nachádzajúce sa. Je to jeden z projektov Wikimedia Foundation. Súbory nahrané do tohto úložiska môžu byť priamo použité inými projektmi na Wikimedia serveroch, vrátane Wikipédia, Wikibooks a Wikinews.

Použitie obrázkov
-----------------

Obrázky nahrané na Wikimedia Commons môžu byť použité v iných Wikimedia projektoch. Syntax pre použitie obrázkov je rovnaká ako pre obrázky na lokálnych Wiki projektoch. V prípade, že existuje lokálny obrázok na nejakej Wiki, bude použitý prednostne, až v druhom rade (teda ak lokálna verzia neexistuje) bude použitý obrázok rovnakého mena z Commons repozitára.

História
--------

Projekt bol založený 7. septembra, 2004. V novembri 2004 dosiahol míľnik 10 000 nahraných súborov s médiami. Bol takisto prvým projektom Wikimedie, ktorý používal Mediawiki 1.4.

Jazyky
------

Hlavným jazykom pre Commons je angličtina, ale rozhranie sa dá nastaviť pre ľubovoľný jazyk (v používateľských nastaveniach). Niektoré stránky už boli preložené aj do iných jazykov.

Autorské práva
--------------

Od roku 2004 Wikimedia Commons nepovoľuje nahrávanie pod inými ako bezplatnými licenciami, vrátane licencií, ktoré zakazujú komerčné použitie materiálov alebo pre tzv. „fair use" (použitie za určitých podmienok aj bez súhlasu majiteľa autorských práv; Copyright Act of 1976, 17 U.S.C. § 107). Povolené licenčné podmienku zahrňujú GFDL, Creative Commons (niekoľko variant) a tzv. public domain.

Externé odkazy
--------------

* Wikimedia Commons

| * z
* d
* u
Projekty Wikimedia Foundation |
| --- |
| 
* MediaWiki MediaWiki
* Commons Commons
* Wikiknihy Wikiknihy
* Wikislovník Wikislovník
* Wikisprávy Wikisprávy
* Wikipédia Wikipédia
* Wikicitáty Wikicitáty
* Wikizdroje Wikizdroje
* Wikicesty Wikicesty
* Wikidruhy Wikidruhy
* Wikiverzita Wikiverzita
* Meta-Wiki Meta-Wiki
* Wikiúdaje Wikiúdaje
* Wikimedia Incubator Wikimedia Incubator

 | Wikimedia Foundation |
Toto je abecedný zoznam významnejších estónskych ostrovov. Oficiálne sa udáva, že v Estónsku je 1521 ostrovov, v tomto zoznamu je ich zahrnuto 192.

A
-

Abruka - Adralaid - Aegna - Ahelaid - Aherahu (Atla) – Aherahu (Väinameri) - Ahessäär - Aksi - Allirahu (Kõiguste) - Allirahu (Pihtla) - Alumine Vaika saar - Anekäbrud – Ankrurahu - Annilaid – Antsulaiud – Anulaid

E
-

Eerikukivi - Eerikulaid - Elmrahu - Esirahu

G
-

Gretagrund

H
-

Hanemaa - Hanerahu - Hanikatsi laid - Hara saar - Harilaid - Heinlaid (Kõiguste laht) - Heinlaid (Väinameri) - Hellamaa rahu - Hiiumaa - Hobulaid - Hõralaid - Härjakare - Härjamaa - Hülgelaid – Hülgerahu

I
-

Imutilaid - Innarahu

J
-

Juksirahu

K
-

Kadakalaid - Kaevatsi laid - Kahtla laid - Kajakarahu - Kakralaid - Kakrarahu - Kassari - Kasselaid - Keri - Keskmine Vaika saar - Kesselaid - Kihnu - Kitselaid — Koerakuiv — Koipsi – Kreenholm - Kriimi laid - Kräsuli - Kuivarahu - Kulkna - Kullilaid - Kumari laid - Kumbli - Kungli laid - Kunnati laid - Kuradisäär – Kurgurahu - Kõinastu laid - Kõrgelaid - Kõverlaid - Käkimaa – Käkirahu – Külalaid

L
-

Laasirahu - Laidu – Läkumätas - Langekare - Leemetikare - Liia (Liialaid) - Liisi laid - Liivakari - Linnusitamaa - Loonalaid - Lõuna-Malusi - Luigerahu

M
-

Maakrirahu - Manilaid - Mardirahu - Maturahu – Mihklirahu – Mohni - Mondelaid - Muhu - Munaderahu - Munasaar - Mustarahu

N
-

Nabralaid – Naissaar - Naistekivi maa - Ninalaid - Noogimaa – Nootamaa – Nosurahu

O/Ö
---

Öakse - Oitma laid – Ojurahu – Orikalaid - Osmussaar

P
-

Paelaid - Pakulaid - Papilaid - Papirahu - Pasilaid - Pihanasu – Pihlakare - Pihlalaid - Piirissaar - Pikknasv - Piskumadal – Põdvalaid - Põhja-Malusi - Põiksäär — Prangli - Puhtulaid - Puningalaid – Pühadekare

R
-

Rammu saar - Rannasitik – Riinurahu – Ristlaid - Rohurahu - Rohusi saar - Rooglaid - Ruhnu - Rukkirahu – Rusulaid

S
-

Saare ots - Saaremaa - Saarnaki laid - Salava - Sangelaid - Seasaar - Selglaid - Sepasitik – Sillalaid - Sipelgarahu - Sitakare — Sokulaid — Sorgu - Suuregi laid – Suurepoldi laiud – Suurlaid - Suur-Pakri - Suurrahu - Sõmeri

T
-

Taguküla laid - Tarja – Tauksi – Telve - Tiirloo - Tondirahu - Tondisaar - Täkulaid – Täkunasv

U/Ü
---

Udrikulaid – Uhtju — Ülemine Vaika saar - Umalakotid - Umblu — Urverahu — Uus-Nootamaa

V
-

Vahase - Vahekari - Vahelmisrahu – Vaika saared - Vaindloo - Valgerahu - Vareslaid (Käina laht) - Vareslaid (Väinameri) - Varesrahu - Vasikalaid – Vesiloo - Vesitükimaa - Viirelaid - Vilsandi - Vissulaid - Vohilaid - Vormsi - Võilaid - Võrgukare - Väike-Pakri - Väike-Tulpe
**DELOSYS** je slovenský systém riadenia paľby pre delostrelecké systémy. V Ozbrojených silách Slovenskej republiky ja zavedený pre raketomet RM-70/85 Modular, samohybné húfnice Zuzana a Zuzana 2.

Ako komplexný delostrelecký systém velenia a riadenia paľby môže slúžiť na úrovni batérie a oddielu vo väzbe na rôzne delostrelecké prostriedky. Predstavuje otvorený systém C4I riešený na automatické velenie na bojisku a riadenie paľby. Využíva najnovšie technické a softvérové prostriedky. Je ľahko prispôsobiteľný pre potreby existujúcich a zavedených systémov velenia a riadenia paľby.

Pre použitie na bojisku je riadiace stredisko umiestnené vo veliteľskom vozidle Tatrapan VPG 6x6, so zvýšenou streleckou odolnosťou. 

DELOSYS bol vyvinutý a spoločnosťou KONŠTRUKTA-Defence z predchádzajúceho systému DELSYS.

Medzi hlavné vlastnosti systému patrí zobrazenie taktickej situácie, plánovanie manévru, simulácia efektívnosti paľby, plánovanie paľby, využitie digitálnych máp, výpočet dát streľby s využitím diferenciálnych rovníc, výpočet topografických informácií a spracovanie meteorologických informácií. Na ich spracovanie v Ozbrojených silách Slovenskej republiky slúži taktická meteorologická stanica Marwin.

Používatelia
------------

* Slovensko  Slovensko
* Indonézia  Indonézia

Referencie
----------

1. 1 2   *DELOSYS* [online]. kotadef.sk, [cit. 2020-01-16]. Dostupné online.
Súradnice: 49°15′39.99″S 16°28′26.32″V﻿ / ﻿49,2611083°S 16,4739778°V﻿ / 49.2611083; 16.4739778

**Kůlny** je prírodná pamiatka nachádzajúca sa v okrese Brno-mesto, katastrálne územie Kníničky. Územie spravuje AOPK Brno, jeho kód je 1459. Ide o skalnatý svah kopca, ktorý sa nachádza nad ľavým brehom Brnianskej priehrady, v mieste zvanom Na píle. Neďaleko je hrad Veveří a ďalšie prírodné pamiatky Junácká louka a Na skalách. Geomorfologicky patria Kůlny k Bobravskej vrchovine.

Ochrana
-------

Dôvodom ochrany je lesné spoločenstvo, bohatá kvetena a chránené druhy plazov.

Prírodné podmienky
------------------

### Geológia

Podložie tvoria biotitické až amfibol-biotitické granodiority typu Veverská Bítýška brnianskeho masívu a biotitické pararuly jeho plášťa. Pokrývku predstavujú rankery a kyslá kambizem typická.

### Flóra

V dubohrabinách a dúbravách je zastúpený dub zimný, hrab obyčajný, javor mliečny, lipa malolistá, brest horský, dub letný, jarabina brekyňová, z kríkov hojne drieň obyčajný, zob vtáčí, slivka trnková, ruža šípová. Z bylín bielolist roľný, cyklámen purpurový, zanoväť regensburská, chochlačka plná, prvosienka jarná alebo veronika viedenská.

### Fauna

Plazy zastupuje užovka hladká, užovka fŕkaná, užovka obojková a slepúch lámavý, z stavovcov je to jašterica krátkohlavá a mlok škvrnitý, z vtákov muchárik bielokrký, žltochvost hôrny, ďateľ prostredný, vlha obyčajná. Zaznamenané boli výskyty chrobákov ako roháč veľký, fuzáč veľký alebo krasec berlínsky.

* Prírodná pamiatka Kůlny
* 
* 
* 
*

Referencie
----------

1. ↑   *Stránky AOPK ČR* [online]. [Cit. 2014-10-12]. Dostupné online. (po česky)

Literatúra
----------

* Mackovčin P. (ed.). Chráněná území ČR, svazek IX, Brněnsko. Praha, Agentura ochrany přírody a krajiny ČR a EkoCentrum Brno, 2007, str. 249. ISBN 978-80-86064-66-6.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kůlny**

Externé odkazy
--------------

* Prírodná pamiatka kôlni

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kůlny na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Chránené územia v okrese Brno-mesto  |
| --- |
| Chránená krajinná oblasť | 
* Moravský kras

 |
| Národná prírodná rezervácia | 
* Hádecká planinka

 |
| Národné prírodné pamiatky | 
* Červený kopec
* Stránská skála

 |
| Prírodné rezervácie | 
* Babí doly
* Bosonožský hájek
* Břenčák
* Černovický hájek
* Jelení žlíbek
* Kamenný vrch
* Krnovec
* Velký Hornek

 |
| Prírodné pamiatky | 
* Augšperský potok
* Bílá hora
* Holásecká jezera
* Junácká louka
* Kavky
* Kůlny
* Medlánecká skalka
* Medlánecké kopce
* Mniší hora
* Na skalách
* Netopýrky
* Obřanská stráň
* Pekárna
* Rájecká tůň
* Skalky u Přehrady
* Soběšické rybníčky
* Údolí Kohoutovického potoka
* Velká Klajdovka
* Žebětínský rybník

 |
| Prírodné parky | 
* Baba
* Podkomorské lesy

 |
Súradnice: 39°59′25″S 44°27′10″V﻿ / ﻿39,990405°S 44,452915°V﻿ / 39.990405; 44.452915

**Hrazdan** (armén. Հրազդան) je rieka v Arménsku. Je 141 km dlhá. Povodie má rozlohu 7 310 km² vrátane povodia jazera Sevan (povodie vlastného *Hrazdan* má 2 560 km²).

Priebeh toku
------------

Odteká z jazera Sevan. Preteká horskou dolinou a na dolnom toku tečie cez Araratskú rovinu. Celkový spád činí 1 097 m, čo predstavuje 1,8 m/km. Je to ľavý prítok Araksu (povodie Kury).

Prirodzený priemerný prietok vody pri odtoku z jazera je 2 m³/s a v ústí 17,9 m³/s.

Využitie
--------

Na rieke bola vybudovaná Sevanská kaskáda vodných elektrární, ktorá zahŕňa celkom 6 stupňov. Po jej dokončení sa prietok vody pri odtoku z jazera zväčšil na 44,5 m³/s na úkor storočných zásob vody v jazere. Za účelom zabránenia ďalšieho znižovania hladiny jazera bol odtok vody v roku 1965 zmenšený na 16 m³/s. Voda z rieky sa tiež využíva na zavlažovanie. Na rieke ležia mestá Sevan, Hrazdan, Čarencavan, Arzni, Jerevan.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hrazdan (rieka)**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hrazdan na českej Wikipédii.*
**Feres** alebo **Ferés** (starogr. *Φέρης* – *Feres/iný prepis:Ferés*, lat. *Pheres*) je v gréckej mytológii syn kráľa Kréthea, zakladateľ a prvý kráľ tesálskych Fer.

Feres, syn Kréthea, bol bratom Aisóna, Amythaóna a Pelia. Preslávil sa založením mocného sídelného mesta Ferai v Tesálii.

Feres sa oženil s Periklymenou, dcérou Minyanta a boli rodičmi dcéry Eidomeny, matky veštca Melampouda a synov Lykourga, kráľa Nemeie a Adméta, ktorý sa spolu so svojim bratrancom Iasónom preslávil mnohými hrdinskými činmi. Admétos sám sa zúčastnil na love kalydónskeho diviaka, výpravy Argonautov, vojny siedmich proti Tébam a iných významných činov.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Apollodoros, *Kronika*, 1,9,11.
2. ↑  Homér, *Odysea*, 11,259.
3. ↑  Hyginus, *Fabulae* 14.
4. 1 2  Apollodoros, *Kronika*, 1,9,14.
5. ↑  Apollodoros, *Kronika*, 1,8,2.
6. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 146.
**SV Wiler-Ersigen** je švajčiarsky florbalový klub z Zuchwil. Vznikol v roku 1984. Svoj prvý titul získal v roku 2004. Okrem družstva seniorov má klub aj tímy juniorov, dorastencov, žiakov a prípravku. Klubové farby sú zelená a biela.

História
--------

Wiler vznikol v roku 1984, v roku 1988 sa dostal do švajčiarskej najvyššej súťaže (NLA), v roku 1996 zostúpil do druhej ligy, o rok neskôr sa dostal späť do najvyššej súťaže. V roku 2004 vyhral prvý titul, o rok neskôr potom vyhral švajčiarsku ligu, pohár a Pohár majstrov európskych krajín (dnešný Pohár majstrov). S 12 titulmi z ligy je spoločne s UHC Rot-Weiss Chur (dnešná Chur unihockey) najúspešnejším tímom najvyššej švajčiarskej súťaže. Zúčastnil sa Pohára majstrov európskych krajín 2011, ktorý sa konal v Mladej Boleslavi, aj prípravného turnaja Czech Open, kam Wiler jazdí pravidelne každý rok.

Úspechy
-------

* 12 × majster National League A : 2004, 2005, 2007 – 2012, 2014, 2015, 2017 a 2019
* 1 × víťaz Pohára majstrov : 2005
* 3 × víťaz Švajčiarskeho pohára : 2005, 2013 a 2018

Slováci v SV Wiler-Ersigen
--------------------------

* Michal Dudovíč (aktuálne pôsobí)
Súradnice: 49°11′53.1″S 16°36′27.8″V﻿ / ﻿49,198083°S 16,607722°V﻿ / 49.198083; 16.607722

**Miestodržiteľský palác** (čes. Místodržitelský palác) je barokový palác nachádzajúci sa na Moravskom námestí v Brne, v mestskej časti Brno-střed.

Dejiny
------

Pôvodne tu bol augustiniánsky kláštor, ktorý založil v roku 1350 markgróf Ján Henrich, barokovú podobu mu dal v 30. rokoch 18. storočia brniansky architekt Moritz Grimm. Len o niekoľko desaťročí neskôr, výnosom z 15. marca 1783, však cisár a moravský markgróf Jozef II. nariadil, aby augustiniáni existujúci kláštor opustili. Následne ho využil na umiestnenie nových štátnych, zemských a stavovských úradov. Augustiniáni boli nútení presťahovať sa do budov zrušeného kláštora cisterciačiek s kostolom Nanebovzatia Panny Márie na Starom Brne.

V súčasnej dobe je miestodržiteľský palác jednou z kľúčových budov Moravskej galérie a priestory reprezentatívnej časti bývalého kláštora sú využívané k výstavným účelom a koncertom predovšetkým komornej hudby.

V tesnej blízkosti paláca sa nachádza Kostol Zvestovania Panny Márie a svätého Tomáša apoštola.

Literatúra
----------

JANETSCHEK, Clemens d'Elpidio. *Das Augustiner-Eremitenstift S. Thomas in Brünn mit steter Bezugname auf die Klöster desselben Ordens in Mähren*. Zväzok Erster Band. Brünn : Die päpstliche Benedictiner-Buchdruckerei in Brünn, 1898. S. 347. (po nemecky)

Referencie
----------

1. ↑   *Místodržitelský palác* [online]. brno.cz, [cit. 2008-12-15]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Článok na o budove www.moravska-galerie.cz

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Místodržitelský palác na českej Wikipédii.*
**Harlem Gospel Choir** (slov. *Harlemský gospelový zbor*) je americký gospelový zbor založený v newyorskej mestskej štvrti Harlem v USA. Je jedným z najvýraznejších gospelových zborov v Spojených štátoch.

Skupina pozostáva zo 65 členov, vo veku od 17 do 70 rokov. Bola na svetovom turné s dvomi miliónmi zaznamenanými nacestovanými mílami. Objavili sa aj v národnych televíznych programoch ako napríklad *Good Morning America*, *Top Chef: New York* a *The Colbert Report*. Vystúpili aj pre Pápeža Jána Pavla II a Paula McCartneyho, a vystúpili s interpretmi ako The Chieftains, Diana Ross, Whoopi Goldberg, Harry Belafonte, Danny Glover, Dixie Hummingbirds, Jimmy Cliff, Lyle Lovett, Lisa Marie Presley, Volbeat, Bono zo skupiny U2, André Rieu a jeho Orchester Johanna Straussa, Jessica Simpson, John Legend, Razor Light, The Gorillas, Simple Minds, Robin Gibb, Live, Red Hurley a najčastejšie s Joshom Grobanom.

Skupina bola založená na narodeniny Martina Luthera Kinga, Jr. v roku 1986 (15. januára 1986) Allenom Baileym.

Skupina Harlem Gospel Choir je každoročne na svetovom turné a bola prvým americkým gospelovým zborom, ktorý vystúpil v Austrálii, na Novom Zélande, v Číne, Rusku, Poľsku, Litve, Lotyšsku, Estónsku, Česku, Srbsku, Slovinsku, na Slovensku a v Maroku. Zbor vždy hľadá nové územia na predstavenie svojej gospelovej hudby. 

Skupina pozostáva zo 40 spevákov a hudobníkov, ale na turné vystupujú len s deviatimi spevákmi a dvomi hudobníkmi (klávesy a bicie). Cestovali po svete a zaznamenávali viac ako dva milióny míľ. Tiež vystúpili pre Nelsona Mandelu, Pápeža Benedicta XVI, Sira Eltona Johna a Disney World. Nahrávali s interpretmi ako The Scissor Sisters, Friendly Fires, Gil Scott Heron, Lexie Stobi a The Chieftains.

Každú nedeľu vystupujú v klube BB King Blues Club v New Yorku na gospelovú desiatu a majú silné zastúpenie v New Yorku s každoročnými vystúpeniami v Detskom múzeu v Manhattane a niekoľkých základných školách počas mesiaca Čiernej histórie.

Angels in Harlem Gospel Choir je staršia divízia skupiny Harlem Gospel Choir na turné.

Referencie
----------

1. ↑  Herald-review.com Archivované  20. augusta 2009

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka zboru

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Harlem Gospel Choir na anglickej Wikipédii.*
Súradnice: 49°27′42″S 13°09′30″V﻿ / ﻿49,46167°S 13,15833°V﻿ / 49.46167; 13.15833

**Americká zahrada** je národná prírodná pamiatka ev. č. 2, nachádza sa asi 1,5 km juhozápadne od obce Chudenice v lesnom komplexe pod rozhľadňou Bolfánek, neďaleko zámku v okrese Klatovy.

Opis územia
-----------

V roku 1828 záhradu založil ako škôlku okrasných drevín gróf Evžen Černín pre zásobovanie parku, ktorý postupne budoval pri neďalekom zámku Lázeň. Neskôr, celkom v súlade so snahami vtedajších majiteľov panstva mať veľké zbierky drevín, zmenil aj Černín svoj pôvodný úmysel a dal premeniť škôlku na arborétum, na trvalú zbierku drevín. Už od r. 1844 nesie názov Americká zahrada, pretože v prvých rokoch po založení mali prevahu dreviny pochádzajúce zo Severnej Ameriky. Správa AOPK Plzeň. Výmera záhrady je 1,89 ha. Leží vo výške 506 – 524 m.

V roku 1969 záhradu vyhlásilo Ministerstvo kultúry Českej republiky ako chránené územie s platnosťou vyhlášky od 17. decembra 1970. Predmetom vyhlásenia je dendrologické arborétum s viacej než 200 druhmi drevín predovšetkým severoamerického, európskeho a ázijského pôvodu.. K európskym unikátom patrí stromový exemplár drieňa kvetnatého (*Cornus florida*). Jeden z najzaujímavejších exemplárov je predovšetkým *Pseudotsuga menziesii*, prvýkrát vysadený v roku 1827, tiež nazývaný ako douglaska. Jej pozoruhodnosťou je vek, ide o jednu z troch najstarších douglasiek na európskej pevnine. Ďalšou vzácnosťou sú dve borievky virgínske.

Referencie
----------

1. ↑  OTISK
2. 1 2   *Ústřední seznam ochrany přírody (ÚSOP)* [online]. AOPK ČR, [cit. 2011-03-10]. Dostupné online. (po česky)
3. ↑  PP\_NPP\_Americka\_zahrada str.4

Pozri aj
--------

* Duglaska tisolistá
* Zoznam chránených území v okrese Klatovy

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Americká zahrada na českej Wikipédii.*
**Violončelový koncert č. 1 a mol, Op. 33** je dielo francúzskeho skladateľa Camille Saint-Saënsa. Patrí do základného repertoáru ako jeden z piatich najhrávanejších violončelových koncertov.

Tento koncert sa rodil ťažko, a skladateľ si po jeho dokončení zaumienil, že už viac žiadny violončelový koncert nezkomponuje. Nakoniec však predsa len zložil *Violončelový koncert č. 2*, ktorý ale zaostáva sa svojím predchodcom. Dielo malo premiéru v roku 1873 na parížskom konzervatóriu. To vypovedá o vysokom uznaní hudobných veličín tej doby pre Saint-Saënsa, konzervatórium totiž predstavovalo ostrov konzervativizmu, na ktorom sa hrali len diela uznávaných a prevažne už mŕtvych majstrov. Pri komponovaní sa skladateľ inšpiroval najmä *Violončelovým koncertom a mol* Roberta Schumanna a symfonickými básňami Franza Liszta, ktoré krátko predtým dirigoval. Z nich si osvojil hlavne použitie kontrastov a tématickú transformáciu. Napriek tomu, že Saint-Saëns považoval violončelo za nástroj príliš "obmedzujúci", podarilo sa mu vytvoriť skvelý sólový part. Mnohí skladatelia, ako napríklad Šostakovič,ktorý taktiež zkomponoval violončelové koncerty, považovali Saint-Saënsov koncert za najlepšie dielo svojho druhu. 

Koncert je, rovnako ako ten Schumannov, jednovetý, hraná *attaca*. Tvorí ho teda jeden celok hraný bez prestávky. Tak ako u ďalších podobných diel sa ale skladá z troch častí, líšiacich sa označením tempa. V tomto prípade sú to: 

*Allegro non troppo-Allegretto con moto- Allegro*

Typická dĺžka skladby je priližne 21 minút.

Koncert sa začína priamo, po krátkom vstupnom akorde orchestra ihneď violončelo predvedie hlavnú tému vystavanú na triolách. Tému potom zopakuje orchester, ktorý ňou podfarbuje meditatívnu hru sólového nástroja, ktorý ďalej tému rozvíja. Dochádza k oživeniu tempa, v ktorom počujeme violončelové dvojhmaty. Následne violončelo znovu zahrá triolovú melódiu, tentokrát ale v F dur. Témy sú ďalej rozvinuté. Celok končí pokojne. Druhú časť, *Allegreto con moto*, otvára orchester svojím jemným menuetom. Melódiu ďalej zopakuje sólové violončelo. Tú od neho prevezme znovu orchester, ktorý violončelo dopľňa kontramelódiami. Nasleduje náročná kadencia sólistu. Fragmenty menuetovej témy sa ďalej znovu objavujú v různych tóninách a koncert smeruje k poslednej časti *Allegro*. Koncert má cyklickú fromu, tretia časť je teda založená na rovnakej téme ako prvá. Opäť zaznie triolová melódia, tentokrát v opačnom garde - najskôr v podaní orchestra a následne violončela. V priebehu poslednej časti sa striedajú dramatické a fantazijné pasáže. Dielo je zakončené triumfálnou kódou v A dur.
**Air France-KLM** je európska letecká holdingová spoločnosť založená podľa francúzskeho práva so sídlom na letisku Charlesa de Gaulla v Tremblay-en-France, Francúzsko, neďaleko Paríža. Spoločnosť má pobočky v Montreuil, Seine-Saint-Denis, neďaleko Paríža, a v Amstelveene v Holandsku.

Air France-KLM je výsledkom zlúčenia v roku 2004 medzi spoločnosťami Air France a KLM.

V roku 2008 to bola najväčšia letecká spoločnosť na svete z hľadiska celkových prevádzkových výnosov a tiež najväčšia na svete z hľadiska medzinárodných osobokilometrov. Výkonným riaditeľom spoločnosti od 1. januára 2009 je Pierre-Henri Gourgeon, nasledujúci po Jeanovi-Cyrilovi Spinettovi.

Obidve spoločnosti (Air France a KLM) sú členmi aliancie leteckých spoločností SkyTeam. Ponúkajú aj vernostný program s názvom Flying Blue. Spoločnosti majú hlavné základne na dvoch letiskách: Letisko Charlesa de Gaulla, neďaleko Paríža, a Letisko Amsterdam Schiphol, neďaleko Amsterdamu.

Spoločnosť Air France-KLM v roku 2009 prepravila 71,374 milióna cestujúcich.

Dcérske spoločnosti a menšinové podiely
---------------------------------------

### Úplne vo vlastníctve

K úplným dcérskym spoločnostiam Air France-KLM patrí:

* Francúzsko  Air France
	+ Francúzsko  Air France Hop (po zlúčení Brit Air, CityJet a Régional v roku 2013)
* Holandsko  KLM
	+ Holandsko  KLM Cityhopper
	+ Holandsko  Martinair
	+ Holandsko  Transavia.com
		- Francúzsko  Transavia.com France
		- Dánsko  Transavia Denmark ApS

Air France Cargo je súčasťou spoločnosti Air France. Régional a Brit Air sú regionálne letecké spoločnosti Air France. Spolu so spoločnosťou CityJet sú dcérskymi spoločnosťami Air France v rámci Air France-KLM.

KLM Cargo je súčasťou spoločnosti KLM. KLM Cityhopper je regionálna letecká spoločnosť KLM. Spolu s Martinair a Transavia.com sú dcérskymi spoločnosťami KLM v rámci Air France-KLM.

Air France-KLM tiež vlastnia aj Cobalt Ground Solutions (pozemná obsluha) so základňou na londýnskom letisku Heathrow, ale pôsobí tiež aj na letisku London City.

### Menšinové podiely

Letecké spoločnosti, v ktorých Air France-KLM vlastní menšinový podiel:

* Francúzsko  Air Calédonie 2%
* Francúzsko  Air Corsica 12%
* Maurícius  Air Mauritius 5%
* Francúzska Polynézia  Air Tahiti 7%
* Francúzsko  Airlinair 19,5%
* Taliansko  Alitalia 25%
	+ Taliansko  Air One
	+ Taliansko  Air One CityLiner
	+ Taliansko  Alitalia Express
* Keňa  Kenya Airways 26%
* Maroko  Royal Air Maroc 3%
	+ Maroko  Atlas Blue
* Holandsko  NS Hispeed 10%

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Air France-KLM na anglickej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál letectvoFrancúzsky portál |
Budňanská skala
Budnanska skala
Budňanská skala
**Budňanská skala** je odkryv tvorený zvrásnenými vrstvami najvyššieho silúru a najstaršieho devónu, čo sú morské usadeniny, ktoré sa tu uložili asi pred 380 – 420 miliónmi rokov. Lokalita je uznaná ako medzinárodný pomocný stratotyp hranice silúr – devón. Vlastná hranica prebieha medzi vrstvami č. 41 a 42, a je na stene označená bronzovými doskami. 

Skala na nachádza na ľavom brehu rieky Berounky priamo oproti cestnému mostu v Karlštejne. 50 metrov vľavo od mosta sú do skalnej steny vsadené tri bronzové dosky. Z väčšej vzdialenosti, najlepšie zo stredu nového mosta je zreteľné nápadné disharmonické zvrásnenie celej steny. Pevné lavice vápencov, ktoré sú odolnejšie proti deformácii, sú zvrásnené do tvaru písmena M, zatiaľ čo lepšie tvárne doskovité vápence nad i pod lavicami vytvárajú omnoho zložitejšiu vrásovú skladbu.

Budňanská skala je súčasťou Národnej prírodnej rezervácie Karlštejn a Chránenej krajinnej oblasti Český kras.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Budňanská skala**


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vedy o Zemi |
**Chairón** (starogr. *Χαίρων* – *Chairón*) bol slávny atlét a tyran Pellény v 4. stor pred Kr.

Chairón, rodák z achájskej Pellény, patril svojim majstrovstvom v zápasení medzi najslávnejších atlétov v starovekom Grécku. Na celogréckych hrách sa počtom dosiahnutých víťaztiev v zápasení zaradil hneď za Milóna z Krotónu a Sparťanov Hetoimokla a Hipposthena. V Olympii bol totiž korunovaný za víťazstvá v zápasení na štyroch hrách za sebou, a to od roku 356 až do roku 344 pred Kr. a v tejto disciplíne získal aj dva víťazné vence na pýtických hrách. Antické zápasenie sa podobalo nášmu „*grécko-rímskemu"*; aby súťažiaci zvíťazil, musel súpera trikrát zvaliť na zem, takže sa jej dotkol kolenom, alebo ho prinútiť, aby sa vzdal. Súperi sa od prvého až do posledného kola určovali žrebom a zápasili vylučovacím systémom.

V týchto rokoch vyhrávali na celogréckých hrách aj macedónski športovci (na olympijských hrách aj macedónsky kráľ Filip II.), ktorí Chairóna určite poznali. Pravdepodobne preto ho oslovil Alexander Macedónsky počas svojho taženia na východ. Chairón sa neskôr stal tyranom Pellény. Podľa starovekého autora Athénaia bol Chairón veľmi bohatý a vzdelaný muž. Za jeho vlády bol vnímaný ako úhlavný nepriateľ slobody a demokracie.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 7,27,7.
2. 1 2  Lara O'Sullivan, *The Regime of Demetrius of Phalerum in Athens, 317-307 BCE*, 215
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 250.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 113.
5. ↑  Aischines, *Kata tou Ktésifonta*, 3,165.
6. ↑  Athénaios z Naukratidy, *Deipnosofistai*, 11,119.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Airbourne** je austrálska hard rocková skupina. Inšpiruje sa kapelami Judas Priest, Thin Lizzy, Angel City, Rose Tattoo, AC/DC či Motörhead.

Skupinu založili roku 2003 bratia Joel a Ryan, potom sa k nim pridali David Roads a Justin Street. O rok neskôr vydali svoj prvý EP *Ready To Rock*. 

Začiatkom roka 2005 sa skupina presťahovala do Melbourne a v tom istom roku podpísala zmluvu s Capitol Records. Na koncertoch vystupovala ako predskupina Mötley Crüe, Motörhead či The Rolling Stones. 

V roku 2006 začali pracovať na svojom prvom štúdiovom albume *Runnin' Wild*, ktorý vyšiel 23. júna 2007.

Členovia
--------

* Joel O'Keeffe - spev, gitara
* David Roads - gitara, sprievodný spev
* Justin Street - basová gitara, sprievodný spev
* Ryan O'Keeffe - bicie

Diskografia
-----------

### Štúdiové albumy

* *Runnin' Wild* (2007)
* *No Guts. No Glory.* (2010)
* *Black Dog Barking* (2013)

### Extended play

* *Ready To Rock (EP)* (2004)
* *Live at the Playroom* (2007)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Airbourne**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Airbourne na českej Wikipédii.*