recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Obal knihy
**Motýlové a housenky střední Evropy se zvláštním zřetelem k motýlům českým** je jedna z najznámejších entomologických - lepidopterologických kníh z územia Rakúsko-Uhorska, ktorá sa zaoberala stredoeurópskymi motýľmi, so zvláštnym zreteľom na české druhy motýľov. Autorom tejto bohato ilustrovanej práce je známy český entomológ Hynek Alois Joukl. Práca patrí medzi významné a najznámejšie entomologické knihy z územia Česka (vtedy v rámci Rakúsko-uhorskej monarchie). Patrí dnes k vyhľadávaným antikvariátnym "kúskom literatúry" s touto tematikou. Vyšla v Nakladateľstve I. L. Kobera v Prahe v roku 1910. Obsahuje celkom 93 litografických farebných tabúľ s vyobrazením motýľov a 349 strán textu v českom jazyku. Práca mala viacero vydaní - vyšla v jedno- i dvojdielnej verzii.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Motýlové a housenky střední Evropy se zvláštním zřetelem k motýlům českým**
Poloha
**Londýnske City** (anglicky **City of London**) je malá časť Veľkého Londýna. Moderná konurbácia vznikla rozširovaním mesta z City a blízkeho Westminsteru, ktorý bol sídlom kráľovského dvora.

Dnes je City finančným centrom Londýna, aj keď z jeho vplyvu mu uberá Canary Wharf. Často sa označuje iba ako City, alebo Square Mile, čo vyjadruje približne jeho rozlohu (2,6 km²). V stredoveku bolo City synonymom pre Londýn, ale v súčasnosti sa označenie Londýn používa pre celé mesto obklopujúce City. City je súčasťou centra Londýna, ale s výnimkou finančného centra je väčšina funkcií správy hlavného mesta sústredená do West Endu. Počet obyvateľov trvalo žijúcich v City je asi 8 000, ale denne sem prichádza za prácou asi 300 000 ľudí.


| * z
* d
* u
Časti Londýna |
| --- |
| Londýnske obvody | 
* Barking and Dagenham
* Barnet
* Bexley
* Brent
* Bromley
* Camden
* Croydon
* Ealing
* Enfield
* Greenwich
* Hackney
* Hammersmith and Fulham
* Haringey
* Harrow
* Havering
* Hillingdon
* Hounslow
* Islington
* Kensington and Chelsea
* Kingston upon Thames
* Lambeth
* Lewisham
* Merton
* Newham
* Redbridge
* Richmond
* Southwark
* Sutton
* Tower Hamlets
* Waltham Forest
* Wandsworth
* Westminster

 |  |
| Sui generis | 
* City of London
	+ zahŕňa enklávy Inner Temple a Middle Temple

 |
| Miestna vláda | 
* Greater London Authority
* London Assembly
* Starosta Londýna

 |
Magistrála vedie centrom Skalice.
Mierne zvlnená krajina v okoli Unína.
**Záhorácka magistrála** je turistická magistrála na Slovensku, spájajúca Skalicu s obcou Závod. Magistrála je značená červeným turistickým značením a vedie južnými výbežkami Bielych Karpát, okrajom Myjavskej pahorkatiny a Chvojnickou pahorkatinou. Celková dĺžka chodníka je 104,3 km, prevýšenie 1 743/1 753 metrov a odhadovaný čas na jeho prechod je 26:35 hodín.

Priebeh trasy
-------------

Magistrála začína na skalickej železničnej stanici (170 m n. m.), odkiaľ vedie cez námestie v centre k východnému okraju mesta. Za rázcestím Salaš (315 m n. m.) vstupuje do CHKO Biele Karpaty a pokračuje vrcholmi *Čupy* (574 m n. m.), *Tlstá hora* (556 m n. m.), *Machnáč* (471 m n. m.), *Zrubenec* (555 m n. m.), *Osypné hory* (548 m n. m.) a *Bukovinu* (583 m n. m.) na najvyšší bod magistrály, 584 m n. m. vysoké *Tri kopce*. Chodník pokračuje hrebeňom na pohraničný vrch *Kobyla* (583 m n. m.), kde sa stretávajú tri červené trasy a na magistrálu sa pripája trasa z moravskej Strážnice. Po krátkom úseku, vedenom na moravskej časti pohoria, sa na Slovensko vracia v osade Šance (340 m n. m.) a pokračuje južným smerom, zvlneným územím Myjavskej pahorkatiny s mnohými usadlosťami k Sobotištu (242 m n. m.). Rovinatým terénom mierne klesajúceho údolia riečky Teplica míňa vodnú nádrž Kunov a vchádza do okresného mesta Senica (200 m n. m.).

V blízkosti senického letiska prekračuje rieku Myjava a lesnatým územím v blízkosti vojenského obvodu Záhorie vedie obcami Bílkove Humence (240 m n. m.), Lakšárska Nová Ves (229 m n. m.) a Studienka (200 m n. m.) do obce Závod (160 m n. m.), kde magistrála na železničnej zastávke končí.

Referencie
----------

1. ↑  Podrobný popis trasy

Pozri aj
--------

* Zoznam diaľkových turistických trás na Slovensku

Externé odkazy
--------------

* Reportáž s fotogalériou
* Záhorácka magistrála

Súradnice: 48°42′09″S 17°24′03″V﻿ / ﻿48,702501°S 17,400713°V﻿ / 48.702501; 17.400713
**Ioulianos** (starogr. *Ἰουλιανὸς* – *Ioulianos*) bol olympijský víťaz v roku 189.

Epigrafický nález *Smyrna 57* (región: Malá Ázia, Ionia) objavený v lokalite starovekej Smyrny v Turecku uvádza, že Tiberios Ioulios Septimios Ioulianos zo Smyrny bol (pravdepodobne v niektorej úpolovej disciplíne, buď v pankratiu, v boxe alebo v zápasení) *periodonikés* (víťaz obehu), čo znamená, že sa v tejto disciplíne počas olympiády (obdobie medzi dvomi olympijskými hrami) presadil na všetkých celogréckych hrách (jednotlivé celogrécke hry sa totiž usporadúvali v rôznych obdobiach štvoročného cyklu, ktoré spolu tvorili *periodos*, t. j. pravidelný obeh).

Ioulianos si svoje olympijské víťazstvo vybojoval pravdepodovne na 242. hrách v roku 189.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2003. ISBN 0-203-49732-5. S. 89.
2. 1 2  Inscriptiones Graecae, *Smyrna 57*
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 363.
4. ↑  James Lynch. *The Ancient Olympiads*. London : Print, 2015. ISBN 978-1-98794-400-6. S. 1 - 469 .

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Súradnice: 48°6′0″S 19°15′40″V﻿ / ﻿48,10000°S 19,26111°V﻿ / 48.10000; 19.26111

**Ipeľská kotlina** je geomorfologický podcelok Juhoslovenskej kotliny.

Polohopis
---------

**Hierarchia**
*Alpsko-himalájska sústava* → *Karpaty* → *Západné Karpaty* → *Vnútorné Západné Karpaty* → *Lučensko-košická zníženina* → *Juhoslovenská kotlina* → ***Ipeľská kotlina***
\*\*\*
Zaberá jej západnú časť a z juhu ju vymedzuje slovensko-maďarská hranica. Severne leží Krupinská planina s podcelkami Bzovícka pahorkatina a Modrokamenské úboče, na severovýchode nadväzujú Ostrôžky. Východným smerom pokračuje Juhoslovenská kotlina podcelkom Lučenská kotlina.

Rozprestiera sa v povodí stredného Ipľa a dolného toku rieky Krtíš, ako aj ich prítokov. Je erózno-tektonického pôvodu a budujú ju miocénne sedimenty. Na tektonické zlomy sa viažu viaceré minerálne pramene, napr. vo Vinici, v Želovciach, Sklabinej, Bušinciach i Pôtri. Kotlinu tvorí pomerne široká niva Ipľa, prechádzajúca do mierne zvlnenej pahorkatiny. Dlhá je okolo 50 a široká max. 20 km.[chýba zdroj]

Delenie
-------

* Hontianske terasy
* Čebovská pahorkatina
* Pôtorská pahorkatina

Chránené územia
---------------

* Ryžovisko – prírodná rezervácia
* Cúdeninský močiar – prírodná rezervácia
* Ipeľské hony – prírodná rezervácia
* Seleštianska stráň – prírodná rezervácia
* Kiarovský močiar – prírodná rezervácia
* Hradište – prírodná rezervácia
* Dedinská hora – prírodná rezervácia

Sídla v Ipeľskej kotline
------------------------

Ipeľská kotlina patrí medzi stredne husto zaľudnené územia a ležia tu mestá Veľký Krtíš a Šahy, z významnejších sídiel napríklad Vinica, Želovce, Dolná Strehová, Čebovce, Sklabiná a Nenince.

Doprava
-------

Územie Ipeľskej kotliny patrí medzi dopravne menej využívané oblasti. Západným okrajom vedie mestom Šahy dôležitá severojužná dopravná spojnica, dnes medzinárodná cesta E 77, vedúca po ceste I/66. Spája Budapešť cez Šahy a Zvolen s Krakovom. Z regionálnych ciest je významná cesta I/75, ktorá prechádza severným okrajom kotliny cez Veľký Krtíš k Lučencu a najmä cesta II/527, ktorá vedie od Veľkého Krtíša cez Slovenské Ďarmoty (s odbočkou do Maďarska) až do Šiah. Železničná doprava sa kotline na území Slovenska prakticky vyhýba, nakoľko železničná trať Zvolen – Čata vedie zo Šiah severným smerom a trať do Veľkého Krtíša sa po zastavení ťažby uhlia a z dôvodu nevyťaženosti osobnej dopravy, nevyužíva.

Pozri aj
--------

* Geomorfologické členenie Slovenska
* Juhoslovenská kotlina

Referencie
----------

1. 1 2 3  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2023-05-25]. Dostupné online.
2. 1 2 3   *mapový portál HIKING.SK* [online]. mapy.hiking.sk, [cit. 2018-07-20]. Dostupné online.
3. ↑   *Podrobný autoatlas – Slovenská republika 1 : 100 000*. Harmanec : VKÚ, a. s. 2008. ISBN 978-80-8042-509-8. Kapitola Mapová časť, s. 120.

Zdroj
-----

* Ipeľská kotlina. In: *Encyklopédia Slovenska* II E-J. 1. vyd. Bratislava: Veda, 1978. s. 462.
*Zeus a Io*, autor: Giovanni Ambrogio Figino (1553 – 1608)
**Io** alebo **Ió** (starogr. *Ἰώ* – *Io*, iný prepis: *Ió*) je postava gréckej mytológie, v staroveku niekedy stotožňovaná s egyptskou bohyňou Isis.

Io bola dcérou Inacha, prvého kráľa Argu, a oceanidy Melie (alebo Laodiky). Bola kňažkou bohyne Héry a zamiloval sa do nej najvyšší boh Zeus. Aby ju ochránil pred Hérinym hnevom, premenil ju na kravu, a keď ho potom pri nej aj tak pristihla, predstieral, že ju dojí. Héra sa však nenechala oklamať. Obratnými rečami ho prinútila, aby jej kravu daroval, že ako poriadna manželka sa o ňu postará a postavila k nej stookého pastiera Arga, aby ju strážil. Na Diov príkaz ho však Hermes tónmi svojej flauty uspal a odťal mu hlavu. Héra pozbierala oči svojho služobníka a ozdobila nimi chvost páva, ktorý sa odvtedy stal vtákom zasväteným Argovi.

Héra potom za Io poslala ovada, ktorý ju neustále sužoval. Io zo strachu pred jeho cuciakom utiekla k západnému moru, ktoré dostalo po nej meno (Iónske more) a odtiaľ na Kaukaz, pod skalu, kde bol prikovaný Prometeus. Ten jej poradil, aby sa pokúsila dostať do Egypta, kde sa ovada zbaví a opäť nadobudne ľudskú podobu. Po dlhých útrapách sa jej to nakoniec podarilo a pri brehoch Nílu porodila Diovi syna Epafa, ktorý sa stal egyptským kráľom. Podľa jedného mýtu bola Io v Egypte uctievaná ako Isis a Epafos stotožňovaný s egyptským bohom Apidom.

Odraz v umení
-------------

Z antiky sa zachovalo niekoľko jej vyobrazení na nástenných maľbách z rímskych čias. Z novovekých obrazov je známy hlavne obraz *Jupiter a Io* od A. Correggia alebo obraz *Premena Io* od M. van Uyttenbrocca.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 328.
2. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 73.
3. ↑  Apollodoros, *Kronika*, 2,1,1.
4. 1 2 3  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé tetá, 1980. 66-048-80. S. 227.
5. 1 2   *Atlas mytológie*. Bratislava : Ikar, 2001. ISBN 80-551-0152-3. S. 67 – 68.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Io (mytológia)**
**Meditácia nahlas** je druh cvičenia a technika interdisciplinárneho, interkulturálnozonálneho a interkulturálneho dialógu dvoch alebo viacerých účastníkov vyvinutý v rámci Stáleho seminára Integrácia na Komenského univerzite v Bratislave.

Cieľom meditácie nahlas je vyložiť svoje úvahy tak, aby ich pochopil čo najrýchlejšie, podľa možnosti hneď aj partner odborne či intelektuálne najvzdialenejší autorovi prednášaných úvah. V priebehu meditácie nahlas sa účastníci seminára môžu pýtať na význam ľubovoľného slova použitého autorom prednášanej úvahy, dokonca na významy bežných slov každodenného jazyka. Autor úvahy je povinný pokúsiť sa vysvetliť význam aj najtriviálnejších slov, tobôž technických terminov, ktoré používa v priebehu meditácie nahlas. 

Z meditácie nahlas je vylúčená polemika, prípustné je prejaviť iba pozitívne hodnotenie vypočutej úvahy a zdržať sa komentára (účastník Stáleho seminára Integrácia má právo počas celého sedenia mlčať).

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Iori** (gruz. იორი, azerb. *Qabırrıçay*) je rieka v Gruzínsku a v Azerbajdžane, ktorá ústi do Mingačevirskej priehrady. Je dlhá 320 km. Povodie má rozlohu 4 650 km².

Priebeh toku
------------

Pramení na južných svahoch hlavného rozvodného hrebeňa Veľkého Kaukazu. Najprv tečie juhozápadným smerom, pri mestečku Tianeti sa stáča na juh a potom na juhovýchod. Tento smer si zachováva až k ústiu. Južne od Tianeti je prehradenie a vytvára vodnú nádrž Sioni. Za hrádzou pokračuje stále sa zužujúcou tiesňavou do Kachetie, ďalej na strednom toku preteká Samgorskou kotlinu. Po postavení Mingačevirskej priehrady v 50. rokoch 20. storočia ústi do nej, keď predtým bola pravým prítokom Alazani.

Vodný stav
----------

Zdroj vody je snehový a dažďový. Priemerný ročný prietok vody pri dedine Salachly (43 km od ústia) činí 11,6 m³/s a nižšie slabne na 9,82 m³/s pri dedine Jusufly.

Využitie
--------

V súvislosti so stavbou Samgorskej zavlažovacej sústavy je pri obci Paldo viac ako polovica toku odvádzaná tunelom do zavlažovacieho kanála Samgori, ktorý vedie smerom k Tbilisi, kde zásobuje vodou priehradnú nádrž, (tzv. Tbiliské more), ktorá sa nachádza východne od Tbilisi.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Iori**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jori na českej Wikipédii.*
Súradnice: 49°14′3.91″S 16°34′8.05″V﻿ / ﻿49,2344194°S 16,5689028°V﻿ / 49.2344194; 16.5689028

Kus skaly na Medláneckém kopci
**Medlánecké kopce** je prírodná pamiatka, o celkovej rozlohe 12,5456 ha, nachádzajúca sa na území štatutárneho mesta Brna v katastrálnych územiach Medlánky a Královo Pole. Správa AOPK Brno.

Ochrana
-------

Predmetom ochrany je lokalita, ktorá je bohatá na teplomilnú kvetenu (poniklec veľkokvetý) a hmyz spadajúci do biómu stepí.

Prírodné podmienky
------------------

### Geografia

Ide o dva chránené samostatné kopce v severnom pokračovaní Palackého vrchu - severovýchodne položený menší Medlánecký kopec (nadmorská výška 322 m), ležiaci na západe katastrálneho územia Medlánky, a juhozápadne položený väčší Strelecký kopec (nadmorská výška 338 m), ležiaci na severe katastrálneho územia Královo Pole. Na dve územne úplne nesúvisiace časti je pritom rozdelený aj areál tejto prírodnej pamiatky. Ako "Medlánecké kopce" sa označujú z dôvodu, že až do 60. rokov 20. storočia oba patrili do katastrálneho územia Medlánky.

### Susediace chránené oblasti

Na západ od pamiatky sa nachádza ďalšia prírodná pamiatka Netopýrky a o ďalší kilometer, väčšia prírodná pamiatka Mniší hora. Na severe 0,5 kilometra ďaleko je potom prírodná pamiatka Medlánecká skalka.

### Fauna a flóra

Na letisku AK Medlánky v blízkosti rezervácie sa súčasne vyskytujú aj kolónie sysľov.

Okrem ponikleca veľkokvetého je pozoruhodný výskyt ostrice úzkolistej (najsevernejšia známa lokalita v Česku), čermeľa roľného a ​​klinčeka pontederovho.

Galéria
-------

* Pohľad na strelecký kopec smerom od Medláneckého kopcaPohľad na strelecký kopec smerom od Medláneckého kopca
* Poniklec veľkokvetý - Pulsatilla grandisPoniklec veľkokvetý - Pulsatilla grandis

Referencie
----------

1. ↑   *Stránky AOPK ČR* [online]. [Cit. 2014-10-05]. Dostupné online. (po česky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Medlánecké kopce**

Externé odkazy
--------------

* MojeBrno.cz
* Na stránke Turistika.cz

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Medlánecké kopce na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Chránené územia v okrese Brno-mesto  |
| --- |
| Chránená krajinná oblasť | 
* Moravský kras

 |
| Národná prírodná rezervácia | 
* Hádecká planinka

 |
| Národné prírodné pamiatky | 
* Červený kopec
* Stránská skála

 |
| Prírodné rezervácie | 
* Babí doly
* Bosonožský hájek
* Břenčák
* Černovický hájek
* Jelení žlíbek
* Kamenný vrch
* Krnovec
* Velký Hornek

 |
| Prírodné pamiatky | 
* Augšperský potok
* Bílá hora
* Holásecká jezera
* Junácká louka
* Kavky
* Kůlny
* Medlánecká skalka
* Medlánecké kopce
* Mniší hora
* Na skalách
* Netopýrky
* Obřanská stráň
* Pekárna
* Rájecká tůň
* Skalky u Přehrady
* Soběšické rybníčky
* Údolí Kohoutovického potoka
* Velká Klajdovka
* Žebětínský rybník

 |
| Prírodné parky | 
* Baba
* Podkomorské lesy

 |
**Tiến Quân Ca** je štátna hymna Vietnamu.

Vietnamský text
---------------

Đoàn quân Việt Nam đi   

Chung lòng cứu quốc   

Bước chân dồn vang trên đường gập ghềnh xa   

Cờ in máu chiến thắng vang hồn nước,   

Súng ngoài xa chen khúc quân hành ca.   

Đường vinh quang xây xác quân thù,   

Thắng gian lao cùng nhau lập chiến khu.   

Vì nhân dân chiến đấu không ngừng,   

Tiến mau ra xa trường,   

Tiến lên, cùng tiến lên.   

Nước non Việt Nam ta vững bền.   

Đoàn quân Việt Nam đi   

Sao vàng phấp phới   

Dắt giống nòi quê hương qua nơi lầm than   

Cùng chung sức phấn đấu xây đời mới,   

Đứng đều lên gông xích ta đập tan.   

Từ bao lâu ta nuốt căm hờn,   

Quyết hy sinh đời ta tươi thắm hơn.   

Vì nhân dân chiến đấu không ngừng,   

Tiến mau ra xa trường,   

Tiến lên, cùng tiến lên.   

Nước non Việt Nam ta vững bền.

Slovenský preklad
-----------------

Vojaci Vietnamu, ideme vpred   

sme rozhodnutí, zachrániť našu vlasť,   

Naš pochod zvučí na dlhej nerovnej ceste.   

Naša vlajka, nasiaknutá krvou víťaztva, nosí Dušu našho štátu.   

Ďaleká streľba pušiek sa zjednocuje s našou piesňou pochodu.   

Cesta k víťaztvu nas vedie po mŕtvolach našich nepriateľov.  

Napriek ťažkostiam postaviame spolu naše základne.   

Bojujme za národ až do konca   

Bežme rýchlo na bojisko!   

Všetci spolu vpred!   

Náš Vietnam je mocný a večný.   

1. ↑  pozri aj
Súradnice: 48°03′32″S 18°50′10″V﻿ / ﻿48,059°S 18,836°V﻿ / 48.059; 18.836

**Ipeľská niva** je geomorfologický podcelok Podunajskej pahorkatiny. Tvorí ju územie v blízkosti rieky Ipeľ a Štiavnica, medzi mestami Šahy a Štúrovo.

Vymedzenie
----------

Podcelok sa nachádza na juhovýchodnom okraji Podunajskej pahorkatiny a zaberá pás územia popri rieke Ipeľ a dolného toku Štiavnice. Juhovýchodný a východný okraj vymedzuje štátna hranica s Maďarskom, zväčša vedúca korytom Ipľa. Severovýchodným smerom nadväzuje na krátkom úseku Ipeľská kotlina (podcelok Juhoslovenskej kotliny) a Bzovícka pahorkatina (podcelok Krupinskej planiny). Západným smerom pokračuje krajinný celok Ipeľskou pahorkatinou.

Doprava
-------

Severojužným smerom vedie východným okrajom nivy európska cesta 77 (Zvolen – Budapešť) v trase cesty I/66 (Zvolen – Šahy), ktorú pri Horných Semerovciach križuje cesta I/75 (Nitra – Hontianske Nemce). V blízkosti Ipľa vedie z Demandíc do Štúrova cesta II/564, no tiež železničná trať Zvolen – Čata.

Referencie
----------

1. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2018-06-19]. Dostupné online.
2. ↑   *Podrobný autoatlas – Slovenská republika 1 : 100 000*. Harmanec : VKÚ, a. s. 2008. ISBN 978-80-8042-509-8. Kapitola Mapová časť, s. 118.
3. ↑   *mapový portál HIKING.SK* [online]. mapy.hiking.sk, [cit. 2018-08-31]. Dostupné online.
**Naši noční motýli** je malá, populárno-náučná kniha o niektorých vybraných druhoch nočných motýľov. Autormi knihy sú Jozef Moucha, Jiří Zahradník a Bohumil Vančura. Kniha vyšla v roku 1975 ako 40. zväzok v edícii "OKO" v nakladateľstve pre deti a mládež "Albatros". 

Autori textu sú Jozef Moucha a Jiří Zahradník. Ilustrácie do práce nakreslil Bohumil Vančura. Kniha je v tvrdej väzbe, vyšla v počte 21000 kusov, ako 1. vydanie. Vytlačila ju Severografia, národný podnik, závod 1, v Liberci. Má 369 strán textu, z čoho je 150 farebných tabuliek, kde je zobrazených na každej z tabulí jeden až 5 druhov najznámejších nočných druhov motýľov. Kresby motýľov sú vcelku veľmi vydarené a je tu zobrazených dohromady niekoľko stoviek najznámejších druhov nočných motýľov z 29. vybraných čeľadí.

Táto malá kniha bola vydaná pre potreby mládeže ako informačná práca, ktorá slúži všetkým záujemcom na orientáciu v svete nočných druhov motýľov. Pri niektorých, hlavne väčších druhoch, môže slúžiť aj ako určovacia príručka.
Inak je to skôr iba "pekná a vydarená kniha" pre začiatočníkov z radov mládeže.
***Denes nad Makedonija*** (mac. Денес Над Македонија – Dnes nad Macedónskom) je štátna hymna Severného Macedónska. Bola zložená v roku 1943 Todorom Skalovskim na text Vlada Maleskiho. Bola aj hymnou Macedónskej socialistickej republiky (súčasti Juhoslávie) a v roku 1991 sa stala hymnou nezávislého Macedónska.

Text hymny
----------

Macedónsky
Денес над Македонија се раѓа,  

ново сонце на слободата!  

Македонците се борат,  

за своите правдини!  

Македонците се борат,  

за своите правдини!  

Одново сега знамето се вее,  

на Крушевската република!  

Гоце Делчев, Питу Гули,  

Даме Груев, Сандански!  

Гоце Делчев, Питу Гули,  

Даме Груев, Сандански!  

Горите македонски шумно пеат,  

нови песни, нови весници!  

Македонија слободна,  

слободно живее!  

Македонија слободна,  

слободно живее!  

  

Macedónsky (latinka)
Denes nad Makedonija se ragja,  

novo sonce na slobodata!  

Makedoncite se borat,  

za svoite pravdini!  

Makedoncite se borat,  

za svoite pravdini!  

Odnovo sega znameto se vee,  

na Kruševskata Republika!  

Goce Delčev, Pitu Guli,  

Dame Gruev, Sandanski!  

Goce Delčev, Pitu Guli,  

Dame Gruev, Sandanski!  

Gorite Makedonski šumno peat,  

novi pesni, novi vesnici!  

Makedonija slobodna,  

slobodno živee!  

Makedonija slobodna,  

slobodno živee!  

  

Slovensky
Dnes sa nad Macedónskom rodí  

nové slnko slobody!  

Macedónci bojujú  

za svoje práva!  

Macedónci bojujú  

za svoje práva!  

Znova veje zástava  

Kruševskej republiky  

Goce Delčev, Pitu Guli,  

Dame Gruev, Sandanski!  

Goce Delčev, Pitu Guli,  

Dame Gruev, Sandanski!  

Macedónske hory spievajú  

Nové piesne, nové správy!  

Macedónsko je slobodné,  

slobodne žije!  

Macedónsko je slobodné,  

slobodne žije!

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Denes nad Makedonija**
Celebeské more
**Sulaweské more** (-normovaný názov) alebo **Celebeské more** (po malajsky *Laut Sulawesi*) je more v Tichom oceáne. 

Nachádza sa južne od Suluského mora a ostrova Mindanao (Filipíny), západne od Sangihských ostrovov, severne od Celebes a východne od ostrova Borneo v Indonézii. More má tvar veľkej panvy a dosahuje hĺbku 6 200 m. Od severu k juhu je dlhé 837 km a od západu k východu 837 km a jeho celková plocha je 280 000 km². Nachádzajú sa tam silné morské prúdy a aktívne vulkanické ostrovy.

Piráti
------

Sulaweské more je medzinárodne preslávené pirátmi, ktorí tam okrádajú nielen malé rybárske lode, ale aj obrovské kontajnerové lode. V súčasnosti títo piráti používajú najmodernejšie zbrane a výbavu, napríklad radar a GPS navigáciu, a jazdia na vysoko rýchlostných motorových člnoch.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Celebes Sea na anglickej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Tichý oceán |
| --- |
| Moria | 
* Arafurské more
* Bandské more
* Beringovo more
* Bismarckovo more
* Filipínske more
* Floreské more
* Japonské more
* Jávske more
* Juhočínske more
* Koralové more
* Ochotské more
* Sulaweské more
* Suluské more
* Šalamúnovo more
* Tasmanovo more
* Timorské more
* Vnútorné more
* Východočínske more
* Žlté more

 | mapa Tichého oceánu |
| Zálivy | 
* Kalifornský záliv
* Karpentarský záliv
* Spencerov záliv
* Svätovincentský záliv
* Thajský záliv
* Tonkinský záliv

 |
| Prielivy | 
* Bassov prieliv
* Cookov prieliv
* Cugarský prieliv
* Golden Gate
* Karimatský prieliv
* Prieliv Kanmon
* Makasarský prieliv
* Taiwanský prieliv
* Torresov prieliv

 |
| Prúdy | 
* Aleutský prúd
* Antilský prúd
* Humboldtov prúd
* Kalifornský prúd
* Kurošio
* Peruánsky prúd
* Západný príhon

 |
***0 A.D.*** je stratégia v reálnom čase vyvíjaná spoločnosťou Wildfire Games. Jedná sa o historickú vojnovú a ekonomickú hru zameranú na roky medzi 500 pred n. l. a rokom 1 pred n. l. Hra je multiplatformová: hrateľná na Windows, macOS, Linux, FreeBSD a OpenBSD. Skladá sa výlučne zo slobodného softvéru a slobodného obsahu, využívajúcich licenciu GNU GPLv2 (alebo novšiu) pre zdrojový kód herného enginu a licenciu CC BY-SA pre herný obsah a hudbu.

 Spartański (Alfa 25)
 Rímske mesto (Alfa 23)
 Mapa ostrova Kykladské súostrovie
*0 A.D.* obsahuje komponenty stratégie v reálnom čase zamerané na budovanie základne, ekonomický rozvoj, výcvik armády, boj a technologický výskum. Hra obsahuje niekoľko jednotiek a budov špecifických pre každú civilizáciu, ako aj pozemné a námorné jednotky.

Počas hry postupuje hráč z „dedinskej fázy" cez „mestskú fázu" po „fázu veľkomesta". Fázy predstavujú veľkosť osídlenia v histórii a každá fáza odomyká nové jednotky, budovy a technológie.

Funkcia pre viacerých hráčov je implementovaná pomocou sietí typu peer-to-peer bez centrálneho servera.

Vývoj
-----

### Historická presnosť

Historická presnosť herných prvkov bola najvyššou prioritou vývoja. Názvy jednotiek a budov sú zobrazené v pôvodnom jazyku tejto civilizácie a sú tiež preložené do ľubovoľného jazyka, ktorý si hráč zvolí. Dôraz sa tiež kladie na pokusy o vysokú vizuálnu presnosť brnenia, zbraní, a budov.

### Časová os vývoja hry

*0 AD* pôvodne začala v roku 2001 ako koncept komplexného úplného modu *Age of Empires II: The Age of Kings*. Vývojový tím sa rozhodol, že tvorba projektu ako mod je príliš obmedzujúca pre ich tvorivú slobodu, a rozhodol sa presunúť svoje umenie a nápady do vlastného enginu, čo z neho urobilo samostatnú hru.

10. júla 2009 zverejnila spoločnosť Wildfire Games zdrojový kód *0 A.D.* na základe licencie GNU GPL 2 (alebo novšej) a umelecké dielo sprístupnila na základe licencie CC BY-SA.

Okolo 23. marca 2010 pracovalo na *0 A.D.* okolo desať až pätnásť ľudí, a od začiatku vývoja sa na projekte podieľalo viac ako 100 ľudí.

5. septembra 2013 bola spustená Indiegogo crowdfundingová kampaň s cieľom získať 160 000 amerických dolárov. Dokopy sa vyzbieralo 33 251 dolárov, ktoré sa mohli použiť na najatie programátora. Väčšinu financií projektu spravuje organizácia Softvér vo verejnom záujme.

Pre dokončenú verziu nie je stanovený žiadny oficiálny dátum vydania.

8. júna 2018 vydalo vydavateľstvo Materia Collective soundtrack s 26 skladbami.

Prijatie verejnosťou
--------------------

V roku 2012 *získala 0 A.D.* druhé miesto v súťaži IndieDB Player's Choice Upcoming Indie Game of the Year.  *0 A.D.* mala vo všeobecnosti dobrý ohlas. Portálom LinuxQuestions.org bola zvolená za „Open Source hru roka 2013". Medzi rokom 2010 a júnom 2021 stiahlo hru zo stránky Sourceforge.net viac ako 1,3 milióna ľudí. 

* Bezplatný a otvorený softvér

Referencie
----------

1. ↑  . Dostupné online.
2. ↑  . Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny web
* Upútavka na 0 A.D. Alpha 24
**Suitový cyklus** patrí k najstarším hudobným tvarom. Vykryštalizoval sa v období baroka a odvtedy podliehal rôznym charakterovým a formovým zmenám. Pre suitový cyklus je charakteristické, že všetky časti sú rovnako závažné a sú k sebe priraďované na základe určitých vzťahov - striedanie tempa (pomalá, rýchla časť), charakteru, v skorších obdobiach tonálna jednota, neskôr tonálny kontrast v stredných častiach. Počet častí sa tiež menil, rozširoval od 2 do 6, niekedy i viac častí. Najbežnejšie mal 4 časti.

Suita sa vyvinula z ľudového tanca urpaaru. Urpaar bol spojením pomalého a rýchleho tanca. Pridaním ďalších častí vznikol suitový cyklus. Urpaar bol spojením pomalého a rýchleho tanca. Kryštalizácia barokového suitového cyklu sa sústredila v troch centrách: Anglicku, Nemecku a Francúzku. Kým v Anglicku a Nemecku jednotlivé časti vznikali väčšinou variačným opakovaním prvej vo Francúzku boli všetky tance odlišné. Ďalší vývoj ovplyvnil práve francúzsky typ suity, ktorý mal 4 časti:

* **allemande** -pomalý tanec nemeckého pôvodu v párnom takte.
* **courante** - rýchly tanec francúzskeho pôvodu v 3 - dobom metre.
* **sarabande** - pomalý tanec španielskeho pôvodu so slávnostným charakterom v 3 - dobom metre
* **gigue** - rýchly tanec škótskeho pôvodu v párnom alebo 3 - dobom takte s bodkovaným rytmom.

Neskôr sa suitový cyklus obohacoval o ďalšie časti tanečného charakteru, napr. menuet, gavotte, ländler, bourrée, prípadne bola použitá aj netanečná časť air, intermezzo a pod.

Vývoj
-----

* **Barok**

Baroková suita mala výlučne úžitkový, tanečný charakter. V neskorších obdobiach sa viac presúvala na koncertné pódium.

* **Klasicizmus**

V klasicizme sa suitový cyklus mení z tanečnej skladby na koncertnú. Obsahuje väčší počet kratších častí. Zaniká názov suita a nahrádza ho 

* **Serenáda** (nočná hudba) bola pôvodne spevom s ľúbostnou tématikou so sprievodom nástroja, ale vyskytovala sa aj v inštrumentálnej podobe s komorným obsadením, väčšinou sláčikovými nástrojmi.
* **Divertimento** (zábava) bolo určené k príjemnému posedeniu. Väčšinou malo 5 - 6 častí a jednoduchú homofónnu faktúru.
* **Kasacia** (cassa-bubon) bola príležitostnou, slávnostnou skladbou najčastejšie pre dychové nástroje.

* **Romantizmus**

V romantizme sa opäť obnovuje názov suita, ale jej obsah sa zmenil. Idey romantizmu ovplyvnili výzor suitového cyklu a vyvinulo sa viac typov cyklu:

* Suite sa vracia jej pôvodný tanečný charakter. Využívajú sa dobové, ľudové tance: polka, valčík, furiant, mazurka, polonéza, prípadne pochod a iné.
* Suitový cyklus sa chápe ako lyrická inštrumentálna skladba s viacerými časťami.
* V spojení s romantickou idou programovosti vznikajú programové suity, väčšinou s obsadením symfonického orchestra.
* Vyskytujú sa aj suity z baletov alebo väčších hudobno - scénických diel.
* Koncertantná suita
* Kým tanečné suity boli obsadzované inštrumentálne, v novšej hudbe sa vyskytujú aj vokálno - inštrumentálne skladby.

* **Hudba 20. storočia**

V hudbe 20. storočia sa vyskytujú rovnaké typy suít.
**Akumulácia kapitálu** je hromadenie kapitálu, teda pridávanie ďalšieho kapitálu k už existujúcemu kapitálu.

Pojem sa používa v ekonómii buď všeobecne (hromadenie toho, čo označujeme ako „kapitál"), alebo s rôznymi ideologickými podtextami. Pre neoklasických a keynesovských a vlastne všetkých moderných autorov je akumulácia kapitálu jednoducho akumulácia výrobných prostriedkov, ktorá je výsledkom postupných investícií. Ide teda o akési „technické" videnie pojmu. Pre teoretikov ľudského kapitálu zahŕňa akumulácia kapitálu aj akumuláciu výdavkov na zdravie a čas. Najčastejšie pojmom operujú marxisti a marxistickí historiografi: pre nich je akumulácia kapitálu rast kapitálu nad hranicu jeho prostej reprodukcie a amortizácie a je to hlavná tendencia výroby v kapitalizme.

Externé odkazy
--------------

* Growth, Accumulation, Crisis: With New Macroeconomic Data for Sweden 1800-2000 by Rodney Edvinsson
* David Harvey: Reading Marx's Capital, Reading Marx’s Capital - Class 11, Chapter 25, The General Law of Capitalist Accumulation
**Drevárska fakulta** je jednou zo štyroch fakúlt Technickej univerzity vo Zvolene. Pôvodne súčasť Vysokej školy lesníckej a drevárskej.

Dekanom fakulty je prof. Ing. Ján Sedliačik, PhD.

História
--------

Drevárska fakulta bola založená 8. júla roku 1952 vo Zvolene ako súčasť Vysokej školy lesníckej a drevárskej, s Česko-Slovenskou pôsobnosťou. Dlhé obdobie bola Drevárska fakulta jednoodborovou fakultou. Do roku 1955 sa vyučovalo v študijnom odbore Drevárske inžinierstvo, ktorý sa zmenil na odbor Mechanická technológia dreva a od roku 1975 na Technológiu dreva. Od roku 1990 sa opäť zavádza študijný odbor Drevárske inžinierstvo, ktorý  má 3-ročný spoločný základ a vo 4. a 5. ročníku študijné zamerania, otvárané podľa požiadaviek praxe, ponuky katedier a záujmu študentov. V roku 1978 vznikol na DF úplne nový študijný odbor Ekonomika a riadenie drevospracujúceho priemyslu a tým končí éra jednoodborovej fakulty.

Súčasnosť
---------

Drevárska fakulta patrí medzi vrcholné vzdelávacie a vedeckovýskumné inštitúcie vo vysokoškolskom systéme Slovenskej republiky. Hlavným poslaním fakulty je poskytovať vysokoškolské vzdelávanie, rozvíjať vedecké bádanie a tvorivú umeleckú činnosť.

Vychováva vysokoškolsky kvalifikovaných odborníkov – bakalárov, inžinierov, magistrov a doktorov pre celú komplexne ponímanú oblasť dreva a drevárskych výrobkov, nielen drevárskych technológov, ale aj dizajnérov, manažérov, ekonómov a interiérových poradcov pre potreby Slovenska, ale i zahraničia.

Vedeckovýskumná činnosť fakulty je orientovaná na komplexné využívanie drevnej suroviny, technológiu, techniku a ekonómiu. Je zameraná predovšetkým na zhodnotenie dreva jeho transformáciou na výrobky novej generácie, ktoré tvoria komplexný interiér – životné mikroprostredie človeka.

Pedagogickú, vedeckovýskumnú a ostatnú činnosť v súčasnosti zabezpečuje cca 150 pracovníkov. Cieľom Drevárskej fakulty TU vo Zvolene je maximálne priblížiť výchovu nových odborníkov neustále sa meniacim potrebám praxe. Program je postavený na univerzálnosti a individualizácii štúdia.

Referencie
----------

1. ↑   *Vedenie* [online]. Zvolen: Drevárska fakulta Technickej univerzity vo Zvolene, [cit. 2017-12-25]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Technická univerzita vo Zvolene |
| --- |
| Fakulty | 
* Drevárska fakulta
* Fakulta ekológie a environmentalistiky
* Fakulta techniky
* Lesnícka fakulta

 |
| Ľudia | 
* Rektor Rudolf Kropil
* Kategória Absolventi
* Kategória Dekani
* Kategória Rektori
* Kategória Vyučujúci

 |
| Ostatné | 
* Arborétum Borová hora

 |
Súsošie Farneský býk, Museo Nazionale, Neapol
**Tauriskos** (starogr. *Ταυρίσκος* – *Tauriskos*) bol grécky sochár z rozhrania 2. a 1. storočia pred Kr.

Sochár Tauriskos bol zrejme syn *Artemidóra* z maloázijskéko mesta Tralles. Tvoril na ostrove Rodos pravdepodobne na prelome 2. a 1. stor. pred Kr. Bol autorom niekoľkých *Hermerotov* (kombinovaných sôch Eróta a Herma), ktorí skončili v zbierke známeho rímskeho politika a obdivovateľa umenia Asinia Pollia. Spolu so svojim bratom Apollóniom zhotovil najväčšie známe súsošie antiky, tzv. Farneského býka. Toto dielo, zhotovené v typickom štýle rodoskej sochárskej školy, znázorňuje potrestanie Dirky, ktorú bratia Amfión a Zéthos priviazali býkovi na rohy, aby ju uvláčili na smrť.

Podľa rímskeho historika Plínia aj toto súsošie získal Riman Asinius Pollio. Jednu zreštaurovanú kópiu tohto diela umiestnili v Caracallových kúpeľoch. V 16. storočí ju preniesli do Farneského paláca (Palazzo Farnese) a v 18. storočí sa dostala do neapolskej kráľovskej zbierky, neskôr do neapolského múzea.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Tauriskos 1*
2. ↑  Brunilde Sismondo Ridgway. *Hellenistic Sculpture: The styles of ca. 100-31 B.C*. Madison : University of Wisconsin Press, 2002. ISBN 978-02-9917-710-2. S. 274.
3. ↑  John Hazel. *Who's Who in the Greek World*. Madison : Routledge, 2013. ISBN 978-11-3480-224-1. S. 233.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 120.
5. 1 2  José Pijoan. *Dejiny umenia 2*. Bratislava : Tatran, 1982. 61-377-82. S. 188.
6. ↑  Plínius, *Naturalis Historia*, 36, 33-34.

  

Autoritné údaje: * BnF: 158936621
* LCCN: n2013003866
* ULAN: 500019215
* VIAF: 283664013
* WorldCat: lccn-n2013003866
**Core šamanizmus** (jadrový šamanizmus) je systém šamanských presvedčení a praxe, vytvorený Michaelom Harnerom. Core šamanizmus neobsahuje pevný systém presvedčení, či dogiem, ale je založený na skúsenosti šamanskej cesty. Tieto sú v zásade prístupné každému človeku, objavujú sa práve tak v pôvodných šamanských kultúrach, ako ich vo svojich skúsenostiach popísal Carlos Castaneda. 

Predpoklad pre šamanské skúsenosti je zmenený stav vedomia, ktorý sa navodzuje napríklad halucinogénmi alebo pomocou perkusijných nástrojov. Harner a spolupracovníci Foundation for Shamanic Studies (Nadácie pre štúdium šamanizmu) používajú predovšetkým bubny a hrkálky. Typická frekvencia úderov bubna je okolo 220 úderov za minútu. V takomto šamanskom stave vedomia je citlivejšie vnímanie pre inak skrytú "niekaždodennú realitu". Probandi v šamanskom stave vedomia prichádzajú do kontaktu so spirituálnymi bytosťami v podobe zvieraťa (silové zviera) alebo bytosťami podobným človeku (učiteľ). Tak ako u šamanov pôvodných kultúr, účelom týchto kontaktov je získať spirituálnu silu, pomoc alebo liečenie.

Kritika
-------

Core šamanizmus, medzičasom celosvetovo rozšírený, bol kritizovaný často ako "spirituálna krádež" pôvodného kultúrneho bohatstva a z dôvodu vzniku umelých šamanov (Noel/Wallis). Obhajcovia core šamanizmu sa však odvolávajú na nové výskumy, v ktorých sa poukazuje na skutočnosť, že pojem šaman bol v priebehu storočí zneužívaný mnohými jednotlivcami a skupinami a preto podľa nich by sa pojem šaman nemal priraďovať len k určitým jedinečným etnikám, skupinám alebo kultúram (Harner, Uccusic).

Bibliografia
------------

* Harner, Michael, *The Way of the Shaman: A Guide to Power and Healing,* Harper & Row Publishers, NY 1980. Česky: vyšlo pod názvom Cesta šamana - Jak probudit svůj vnitřní potenciál: DharmaGaia, Praha 2010, ISBN 978-80-86685-81-6
* Jones, Peter N. *Shamans and Shamanism: A Comprehensive Bibliography of the Terms Use in North America*. 2008. Boulder: Bauu Press. ISBN 978-0-9820467-1-5
* Kehoe, Alice. *Shamans and Religion: An Anthropological Exploration in Critical Thinking*. 2000. London: Waveland Press. ISBN 1-57766-162-1
* Noel, Daniel C. *Soul Of Shamanism: Western Fantasies, Imaginal Realities*, Continuum International Publishing Group ISBN 0-8264-1081-2
* Uccusic, Paul: *Der Schamane in uns*. Ariston, München 2000, ISBN 3-7205-2181-8.
* Wallis, Robert J. *Shamans/neo-Shamans: Ecstasy, Alternative Archaeologies and Contemporary Pagans*. London: Routledge, 2003. ISBN 0-415-30203-X
**Taverník** (lat. *magister tavarnicorum regalium*, *tavarnicus*, *supremus camerarius*, maď. *tárnok*, *tárnokmester*) bol vysoký uhorský krajinský hodnostár.

Pomenovanie funkcie súvisí so staroslovanským slovom *tovor* (truhlica).

Táto funkcia má preduhorské korene. Stretávame sa s ňou už v období Veľkej Moravy. Taverníci bolo označenie pre skupinu ľudí, ktorí sa mali starať o zabezpečovanie zásob dvora, vyberanie dávok. Ich predstavený sa nazýval taverník. Neskôr funkcia týchto ľudí zanikla, ostalo len pomenovanie pre taverníka.

V 12. storočí preberal taverník od dvorského sudcu hospodársku správu kráľovského dvora, čím sa stal najvyšším kráľovským hodnostárom v oblasti hospodárstva. Bol správcom súkromného kráľovského majetku. Mal dozor nad daňami, dávkami, zodpovedal za všetko, čo sa týkalo razenia mincí. Tieto právomoci ho vyniesli na popredné miesto medzi kráľovskými úradníkmi, najmä v období vznikania kráľovských miest, z ktorých plynul majetok.

Mal druhostupňovú súdnu právomoc nad kráľovskými mestami v Uhorsku, Sedmohradsku a Slavónii. Od 13. storočia vzrastal význam taverníka, čo súviselo s rozvojom kráľovských miest. Do jeho kompetencie patrili tiež všetci finanční úradníci po rozpade komitátov.

Za vlády Anjuovcov zaznamenali kráľovské mestá ďalší rozvoj, čím rástol aj význam taverníka. Taverník mal na starosti vyberanie portálnej dane, zavedenej Karolom Róbertom.

Z toho dôvodu sa funkcia stala zaujímavou pre vyššiu šľachtu, ktorá si začala nárokovať vymenovanie taverníka. V priebehu 14. storočia sa funkcia taverníka mení na verejnoprávnu inštitúciu. Taverník ostal sudcom kráľovských miest, mal dozor nad mestskou samosprávou, ochraňoval mestá pred šľachtou. Dovtedajšie finančné úlohy taverníka prebrala nová profesia nazývaná hlavný (kráľovský) pokladník.

Tavernikálny súd (*iudicium tavernicalis*, *sedes tavernicalis*) zasadal v sídle taverníka v Budíne. Ako prísediaci súdu boli šľachtici, pôsobiaci na kráľovskom dvore. Mestá od 15. storočia neboli spokojné s tým, že o ich záležitostiach rozhodujú šľachtici a preto žiadali, aby prísediacimi boli zástupcovia miest. K tomu došlo za Žigmunda Luxemburského v 20. rokoch 15. storočia. Osem slobodných kráľovských miest malo posielať dvoch alebo troch svojich zástupcov ako prísediacich na tavernikálny súd. Súd bol uznášania schopný ak sa ho zúčastnili minimálne zástupcovia piatich miest. Tavernikálny súd sa konal raz ročne. Mestá mali právo obísť tavernikálny súd a mohli sa obrátiť na súd kráľovskej prítomnosti, ktorému predsedal krajinský sudca.

V 15. storočí bolo určené, pre ktoré mestá je určený tavernikálny súd. Najskôr ich bolo sedem: Budín, Košice, Bratislava, Trnava, Bardejov, Prešov, Šopron, od roku 1490 aj Pešť. Tieto mestá sa preto nazývajú aj tavernikálnymi mestami.

Za Mateja Korvína došlo k oslabeniu taverníka ako sudcu, niektoré jeho právomoci prevzal personál. Koncom 15. storočia sa jeho postavenie opäť upevnilo.

Po roku 1526 došlo k poklesu jeho právomocí, hlavne v oblasti hospodárstva. Ostali mu súdne právomoci, ktoré však s úpadkom miest stratili na razantnosti. Funkcia taverníka sa udržala až do 19. storočia.
Kódy **ISO 3166-2** pre Albánsko identifikujú 36 obvodov. Prvá časť (AL) je medzinárodný kód pre Albánsko, druhá časť pozostáva z dvoch písmen identifikujúcich obvod.

Spravodaje
----------

* 2002-05-21
* 2004-03-08

Zoznam kódov
------------

**AL-BR** Berat (Berat)
**AL-BU** Bulqizë (Bulqizë)
**AL-DI** Dibër (Peshkopi)
**AL-DL** Delvinë (Delvinë)
**AL-DR** Drač (Drač)
**AL-DV** Devoll (Bilisht)
**AL-EL** Elbasan (Elbasan)
**AL-ER** Kolonjë (Ersekë)
**AL-FR** Fier (Fier)
**AL-GJ** Gjirokastër (Gjirokastër)
**AL-GR** Gramsh (Gramsh)
**AL-HA** Has (Krumë)
**AL-KA** Kavajë (Kavajë)
**AL-KB** Kurbin (Laç)
**AL-KC** Kuçovë (Kuçovë)
**AL-KO** Korçë (Korçë)
**AL-KR** Krujë (Krujë)
**AL-KU** Kukës (Kukës)
**AL-LB** Librazhd (Librazhd)
**AL-LE** Lezhë (Lezhë)
**AL-LU** Lushnjë (Lushnjë)
**AL-MK** Mallakastër (Ballsh)
**AL-MM** Malësi e Madhe (Koplik)
**AL-MR** Mirditë (Rrëshen)
**AL-MT** Mat (Burrel)
**AL-PG** Pogradec (Pogradec)
**AL-PQ** Peqin (Peqin)
**AL-PR** Përmet (Përmet)
**AL-PU** Pukë (Pukë)
**AL-SH** Shkodër (Shkodër)
**AL-SK** Skrapar (Skrapar)
**AL-SR** Sarandë (Sarandë)
**AL-TE** Tepelenë (Tepelenë)
**AL-TP** Tropojë (okres) (Bajram Curri)
**AL-TR** Tirana (Tirana)
**AL-VL** Vlorë (Vlorë)

Pozri aj
--------

* ISO 3166-2, zoznam kódov územno správnych celkov všetkých krajín.
* ISO 3166-1, zoznam kódov všetkých krajín, používaných súčasne ako ich doménové mená na internete.
Súradnice: 48°16′38″S 17°16′05″V﻿ / ﻿48,277190°S 17,268096°V﻿ / 48.277190; 17.268096

**Drevokombinát** (**Pezinok**) (iné názvy: **Drevoindustria** (**Pezinok**), **Malokarpatská drevárska fabrika**; hovorovo *Drevona*) bol priemyselný areál a továreň na spracovanie dreva na Drevárskej ulici číslo 23 v Pezinku. Susedí s, dnes už bývalými, vinárskymi závodmi a v súčasnosti sa tu nachádzajú sklady a kancelárie.

História
--------

Výstavba Drevokombinátu v Pezinku sa začala 10. júna 1967 s nákladom okolo 600 miliónov korún. Generálnym dodávateľom stavebnej časti bol Hydrostav v Šali a technologické zariadenia dodalo ČKD Dukla Praha, Kráľovopolské strojárne v Brne a niektoré firmy z Francúzska a Švédska. V roku 1968 sa areál napojil na vlečku Západoslovenských tehelní a neskôr sa na ňu napojil aj susedný vinársky závod. Dňa 1. júla 1971 podnik začal svoju prvú etapu výroby a bola aj otvorená pílnica.

Dňa 29. februára 1996 bol rozhodnutím Ministra hospodárstva Slovenskej republiky Jánom Duckým zrušený štátny podnik Drevokombinát Pezinok.

V roku 1997 bola obnovená výroba pod názvom Malokarpatská drevárska fabrika.

Súčasný stav
------------

BETA-CAR Business Centrum s hlavnou vstupnou bránou
V roku 2007 areál odkúpila spoločnosť BETA – CAR, s r. o. Nachádza sa tu administratívna budova **BETA-CAR Business Centrum**, skladové priestory, parkovacie plochy, opustená fabrika s komínom a bývalý drevosklad s betónovými stĺpmi.

### Kultúra

V areáli BETA-CAR sa krátky čas konal multižánrový festival Alternatíva v Drevone. Po dvoch ročníkoch zanikol a 3. ročník, plánovaný na rok 2014, musel byť zrušený.

Referencie
----------

1. ↑   *Bývalá fabrika ponúkla alternatívu* [online]. mypezinok.sme.sk, [cit. 2021-02-25]. Dostupné online.
2. 1 2   Písali sme pred 10 rokmi. *Pezinčan*. Dostupné online [cit. 2021-02-25].
3. ↑   *Plnia sa plány socialistickej výstavby v Pezinku - fotografie - Vtedy* [online]. Vtedy.sk, [cit. 2021-02-26]. Dostupné online.
4. ↑   V šesťdesiatom ôsmom okupanti zastavili vlakovú dopravu. *Pezinčan*, máj 2015. Dostupné online [cit. 2021-02-25].
5. ↑   *ALTERNATÍVA V DREVONE* [online]. *TV Pezinok*, [cit. 2021-02-25]. Dostupné online.
6. ↑   *Alternatíva v Drevone 2014 - zrušené* [online]. CITYLIFE.SK, [cit. 2021-02-25]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna webová stránka BETA-CAR
Kódy **ISO 3166-2** pre Malawi identifikujú 3 regióny a 27 dištriktov. Prvá časť (MW) je medzinárodný kód pre Malawi, druhá časť pozostáva z jedného písmena identifikujúceho región, alebo dvoch písmen identifikujúcich dištrikt.

Spravodaj
---------

* 2002-05-21

Zoznam kódov
------------

### Regióny

```
MW-C  Centrálny
MW-N  Severný
MW-S  Južný
```

### Dištrikty

```
**Kód**   **Dištrikt**      **Región**
MW-BA Balaka         S
MW-BL Blantyre       S
MW-CK Chikwawa       S
MW-CR Chiradzulu     S
MW-CT Chitipa        N
MW-DE Dedza          C
MW-DO Dowa           C
MW-KR Karonga        N
MW-KS Kasungu        C
MW-LI Lilongwe       C
MW-LK Likoma Island  N
MW-MC Mchinji        C
MW-MG Mangochi       S
MW-MH Machinga       S
MW-MU Mulanje        S
MW-MW Mwanza         S
MW-MZ Mzimba         N
MW-NB Nkhata         N
MW-NI Ntchisi        C
MW-NK Nkhotakota     C
MW-NS Nsanje         S
MW-NU Ntcheu         C
MW-PH Phalombe       S
MW-RU Rumphi         N
MW-SA Salima         C
MW-TH Thyolo         S
MW-ZO Zomba          S
```

Pozri aj
--------

* ISO 3166-2, zoznam kódov územno správnych celkov všetkých krajín.
* ISO 3166-1, zoznam kódov všetkých krajín, používaných súčasne ako ich doménové mená na internete.
Drezúrne jazdenie
Drezúrne jazdenie na Olympijských hrách 1980
**Drezúra** alebo **drezúrne jazdenie** je jazdecké odvetvie.

Dejiny
------

Základy modernej drezúry boli založené v Taliansku v období renesancie, kde v roku 1532 šľachtic *Frederico Grisone* založil *Neapolskú jazdeckú akadémiu*. Na túto školu nadväzuje i *španielska vysoká jazdecká škola* vo Viedni a francúzska škola v *Cadre Noir* v Saumure. Všetky základné prvky vysokej školy boli vytvorené v rámci vojenského výcviku, a teda v praxi plnili významnú bojovú funkciu.

Jazdectvo
---------

Úspech správneho jazdenia, či už len pre potešenie alebo v ktoromkoľvek jazdeckom odvetví, sa skrýva v drezúre, pretože jej cieľom je dosiahnutie absolútneho súladu koňa s jazdcom. Drezúra ako šport je príprava koňa do výnimočne vysokej úrovne. Pri vykonávaní drezúrnych úloh má kôň pôsobiť dojmom, že vlastne všetko, čo sa od neho žiada, robí dobrovoľne a "sám". Jeho chody majú byť pravidelné, uvoľnené a pružné, reagovať má aktívne celým telom na najjemnejšie pomôcky jazdca (ako napr. napnutie či uvoľnenie bedrových svalov v pravom momente, nepatrná zmena ťažiska jazdca apod.). Všetky cviky musia byť dosiahnuté bez zjavnej námahy jazdca.

Súťažné úlohy sa predvádzajú na drezúrnom obdĺžniku s rozmermi 60 x 20 m alebo 20 x 40 m. Obdĺžnik je rozdelený písmenami, ktoré označujú presné miesto, kde majú byť určené cviky vykonané. Všetci súťažiaci predvádzajú rovnaké predpísané úlohy (s výnimkou súťaží voľnej zostavy), ktoré sú prispôsobené stupňu obťažnosti súťaže. Zbor rozhodcov hodnotí chody, poslušnosť koňa, sed jazdca i správnosť a účinnosť pomôcok. Každý rozhodca udelí jednu známku za každý cvik a známku za celkový dojem (0 – 10), pričom 0 znamená nevykonanú úlohu a 10 je najvyššie hodnotenie – vynikajúce. Konečná známka je priemerom známok všetkých rozhodcov. Dvojica sa najvyššou dosiahnutou známkou vyhráva.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Drezúrne jazdenie**

Externé odkazy
--------------

* Federation Equestre Internationale (FEI)
* US Equestrian Federation
* US Dressage Federation
* British Dressage