recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Sir **Sandford Fleming** (\* 7. január 1827, Kirkcaldy, Spojené kráľovstvo – † 22. júl 1915, Halifax, Kanada) bol kanadský inžinier a vynálezca škótskeho pôvodu. Najviac sa preslávil zavedením svetového štandardného času a presadením časových zón. K jeho prácam patrí tiež prvá kanadská známka. Bol veľmi plodný v oblasti kartografie.

Životopis
---------

Narodil sa v meste Kirkcaldy v Škótsku. V roku 1845 (vo veku 17 rokov) emigroval so svojím starším bratom Davidom do Ontária (vtedy nazývaného *Upper Canada*). Postupne prešli Quebec, Montreal, Kingston až sa nakoniec usídlili v Peterborough u svojich príbuzných.

Vďaka svojej vynaliezavosti a práci bol menovaný od roku 1855 hlavným inžinierom Severnej železničnej trate v Kanade. Presadzoval oceľové mosty namiesto drevených.

V roku 1874 navrhol v Írsku jednotný dvadsaťštyrihodinový denný čas pre celý svet. Z jeho popudu v roku 1929 všetky významné krajiny prijali časové pásma.

V roku 1880 prestal s mapovaním. Podieľal sa neúnavne na realizácii káblového telegrafu spájajúceho všetky britské krajiny.

V roku 1901 bol odmenený britskou kráľovnou Viktóriou a obdarený rytierskym titulom. Zomrel v roku 1915, pochovaný bol na Beechwood Cemetery.

Je známy v celom svete. V Kanade v Ontáriu, v Toronte a inde bolo po ňom pomenovaných mnoho škôl.

Pozri aj
--------

* Univerzálny čas
* Koordinovaný svetový čas

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sandford Fleming**

Externé odkazy
--------------

* Heritage Minutes: Sir Sandford Fleming
* Biography at the *Dictionary of Canadian Biography Online*
* Biography from *Sir Sandford Fleming College* website Archivované 2006-12-16 na Wayback Machine
* Ontario Plaques - The Birthplace of Standard Time Archivované 2007-09-30 na Wayback Machine

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Sandford Fleming na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 14413134x
* GND: 122518942
* ISNI: 0000000115691017
* LCCN: n50004171
* VIAF: 45185262
* WorldCat: lccn-n50004171
Súradnice: 49°05′10″S 20°52′13″V﻿ / ﻿49,0861°S 20,8703°V﻿ / 49.0861; 20.8703

**Ostrý vrch** (863,3 m n. m.) je vrch v pohorí Bachureň. Leží nad Vyšným Slavkovom, približne 9 km juhozápadne od Lipian.

Poloha
------

Nachádza sa v západnej časti pohoria Bachureň. Leží v Prešovskom kraji, na hranici okresov Levoča a Sabinov a zasahuje na katastrálne územie obcí Vyšný a Nižný Slavkov. Najbližšími sídlami sú severozápadným smerom situovaný Nižný Slavkov a juhozápadným Vyšný Slavkov, juhovýchodne sa nachádza obec Lačnov.

Opis
----

Ostrý vrch leží v rázsoche, ktorá vybieha západným smerom z vrchu Magura (1 064 m n. m.). Severne leží Skalka (777 m n. m.), Adamova hora (939 m n. m.), Homôľka (800 m n. m.) a Zadné Bendovce (802 m n. m.), východne Žliabky (1 028 m n. m.), Bachureň (1 082 m n. m.), Magura (1 064 m n. m.) a Bučina (957 m n. m.), južným smerom Veľká skala (930 m n. m.), Smrekovica (1 200 m n. m.) a Michalička (784 m n. m.) a západným Homôľka (730 m n. m.), Hoľa (949 m n. m.), Okrúhly hrb (919 m n. m.), Strieborná hora (949 m n. m.) a Skalka (777 m n. m.). Oblasť patrí do povodia Torysy, kde vodu z južných svahov odvádza Podhorský potok, zo severných potok Čierny močiar. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.

### Výhľady

Vrchol pokrýva lesný porast, ktorý obklopuje horská lúka, umožňujúca obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je možné pozorovať okolité vrcholy Bachurne, susedné Branisko, Levočské vrchy, Tatry, východnú časť Nízkych Tatier a Volovské vrchy.

Prístup
-------

Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no severným úpätím vedie  červeno značený chodník z Nižného Slavkova do sedla Bachureň.

Referencie
----------

1. 1 2  *Šarišská vrchovina – Branisko. Turistická mapa.* 1 : 50 000. Harmanec: VKÚ, a. s. 2000.
2. 1 2 3 4   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-10-24]. Dostupné online.
3. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2022-10-24]. Dostupné online.
4. ↑   *Názvy vrchov, dolín, priesmykov a sediel* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-10-24]. Dostupné online. Archivované 2023-12-08 z originálu.
5. ↑   *Mapy.cz* [online]. sk.mapy.cz, [cit. 2022-10-24]. Dostupné online.
6. ↑   *Peakfinder* [online]. peakfinder.org, [cit. 2022-10-24]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Bachureň
* Zoznam vrcholov v Bachurni

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej mape

| * z
* d
* u
Bachureň |
| --- |
| Vybrané vrcholy BachurneZoznam vrcholov | 
* Bachureň (1 081)
* Magura (1 063)
* Žliabky (1 028)
* Bučie (1 006)
* Bučina (956)
* Adamova hora (939)
* Javor (931)
* Mindžová (920)
* Marduňa (873)
* Ortáš (870)
* Ostrý vrch (863)
* Skalky (836)
* Dlhé diely (823)
* Brezina (819)
* Kamenná (810)
* Stavenec (808)
* Zadné Bendovce (802)
* Homôľka (800)

 |
| Sedlá v Bachurni | 
* Bachureň
* Buče
* Lačnovské
* Magura
* Mindžová
* Pod Kohútom
* Pod Marduňou

 |
Súradnice: 48°58′08″S 21°10′35″V﻿ / ﻿48,9689°S 21,1763°V﻿ / 48.9689; 21.1763

Čertov kameň
**Čertov kameň** je skala nachádzajúca sa na južnom okraji Lesoparku Cemjata, v lese pod Ščerbovou horou. Leží v potoku Čertov jarok, 300 m od štátnej cesty II/546 (Prešov – Margecany). Rozmery balvana sú asi 2 x 3 m. Je to ojedinelý blok žilného kremeňa, ktorý je reliktom paleogeného treťohorného mora. Vznikol z rozvetraných polymiktných zlepencov z obdobia eocénu – oligocénu (pred 23 až 45 mil. rokov) a je zachovaný v centrálno-karpatskom paleogéne Šarišskej vrchoviny.

Prístup
-------

Najjednoduchšia trasa je z Cemjaty od zastávky (MHD č. 18). K Čertovmu kameňu sa dostaneme po červenej turistickej značke (TZ) smer Čertov kameň. Pokračujeme po červenej TZ smer Janov. Celkový čas trvania pochodu je asi 45 minút.

Galéria
-------

* Informačná tabuľaInformačná tabuľa
* Balvan Čertov kameňBalvan Čertov kameň
* Schody vedúce k balvanuSchody vedúce k balvanu
* Balvan ležiaci v potoku Čertov jarokBalvan ležiaci v potoku Čertov jarok

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Čertov kameň**

Externé odkazy
--------------

* Povesť
Súradnice: 49°09′18″S 18°16′50″V﻿ / ﻿49,154875°S 18,280639°V﻿ / 49.154875; 18.280639

**Hoštinský potok** je potok na Strednom Považí, na území okresu Púchov. Je to ľavostranný prítok Bielej vody, meria 6,3 km a je tokom IV. rádu.

Prameň
------

Pramení v Javorníkoch, v geomorfologickom podcelku Nízke Javorníky, juhojuhovýchodne od kóty 638,9 m, v lokalite Ohrebielko v nadmorskej výške približne 490 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie sprvu juhovýchodným smerom, následne sa stáča severojužným smerom, zľava priberá prítok z oblasti Ohrebielka a sprava ďalší prítok (410,2 m n. m.) prameniaci juhojuhovýchodne od kóty 638,9 m. Ďalej preteká cez Hoštinú, zľava priberá krátky prítok z juhozápadného svahu Sliškovca (511,7 m n. m.) a stáča sa juhozápadným smerom. Na okraji Hoštinej ďalej priberá krátky pravostranný prítok z úpätia Gýmeša (579,6 m n. m.), potom zľava prítok zo západného svahu Vrchstráne (561,3 m n. m.) a vzápätí sa stáča smerom na západoseverozápad. Napája malú vodnú nádrž (Ihrišské rybníky), do ktorej zľava ústi krátky prítok prameniaci severne od Ihrišťa. Následne napája aj druhú menšiu nádrž, z pravej strany priberá potok (326,8 m n. m.) pretekajúci cez Mostište a výrazne rozšíreným korytom sa stáča na juhozápad. Napokon podteká štátnu cestu I/49 a na okraji obce Dohňany ústi v nadmorskej výške cca 293 m n. m. do Bielej vody.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2024-02-25]. Dostupné online.
2. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2024-02-25]. Dostupné online.
3. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2024-02-25]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Bielej vody (Váh) |
| --- |
| *Biela voda* → *Váh* → *Dunaj* |
| Vodné toky | 
* Backárov potok
* Baluchovský potok
* Barnov potok
* Bartošovský potok
* Beňadín
* Bezdedovský potok
* **Biela voda**
* Dešnianka
* Dohniansky potok
* Dolniacky potok
* Drdákovský potok
* Gabčovský potok
* Hoštinský potok
* Chmelinec
* Ihrištský potok
* Klecenský potok
* Korytná (Česko)
* Kozinovec
* Lysky
* Malý potôčik
* Mladoňovský potok
* Mostištský potok
* Petríkovec
* Petrínovec
* Rôtovský potok
* Tisovský potok
* Zálučie

 |
| Vodné plochy | 
* Ihrišské rybníky

 |
Triptolemos a Koré (Koré má na vlasoch, upravených do drdola, sfendoné, menšiu verziu sakkos), tondo atického červenofigúrového taniera, 5. stor. pred Kr. 
**Sakkos** (starogr. *σάκκος*) bola starogrécka ženská ozdobná pokrývka vlasov.

Grécke ženy si v klasickom období nechávali narásť dlhé vlasy, no nosili ich rôzne navrstvené na temene hlavy, hoci pri formálnych príležitostiach mali vlasy voľne spustené na chrbte alebo vpredu na prsiach.

Koncom 5 stor. pred Kr. mali vlasy často zopnuté alebo zviazané do drdolov či upevnené pomocou zložitej úpravy vlasových pások. Možno len okrem ofiny sa takmer všetky vlasy mohli ovinúť sakkosom t. j. kusom pásu tkaniny či šálom okolo hlavy a zaistiť. Sakkos mohla byť aj mäkká tkaná „čiapka" so strapcom visiacim v strede. V oboch prípadoch sakkos úplne zakrýval vlasy, ktoré boli zväčša zviazané do drdola, s výnimkou ofiny alebo kučier pri ušiach. *Sfendoné* (široká čelenka, menšia verzia sakkos) nezakrývala vlasy úplne.

Grécke ženy si so sakkos alebo sfendoné zakrývali hlavy rôznymi spôsobmi. Dôkazy o tejto pokrývke hlavy sa našli na plastikách a v písomnostiach z tohto obdobia. Typ čiapky (pokrývky) zvanej sakkos nosili mnohé grécke ženy. V helenistickom období sa sakkos a sfendoné pravdepodobne prestali používať. Ženy ešte stále nosili vlasy vyčesané nahor (upravené hlavne do drdola), ale mali ich aj natočené a zvlnené v rôznych účesoch.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Nakladatelství Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 436.
2. 1 2 3  Sara Pendergast, Tom Pendergast, Sarah Hermsen. *Fashion, Costume, and Culture*. Detroit : UXL, 2003. ISBN 978-07-8765-418-4. S. 142.
3. 1 2  Don Nardo. *Ancient Greece*. New York : Greenhaven Publishing LLC, 2009. ISBN 978-07-3774-624-2. S. 165.
**Butrus Butrus-Gálí** (iný prepis **...Ghálí**; \* 14. november 1922, Káhira, Egypt - † 16. február 2016, Káhira) bol egyptský diplomat a politik. V rokoch 1992 až 1996 bol šiesty generálny tajomník OSN.

Kariéra
-------

Narodil sa v kresťanskej koptskej rodine (Butrus je arabský variant mena Peter). Vyštudoval Káhirskú univerzitu v roku 1946, v roku 1949 získal doktorát z medzinárodného práva na Parížskej univerzite a diplom z medzinárodných vzťahov od Parížskeho inštitútu pre politické štúdie. Toho istého roku bol ešte menovaný do pozície profesora medzinárodného práva a medzinárodných vzťahov na Káhirskej univerzite.

Slúžil ako štátny tajomník ministerstva zahraničia OSN od roku 1977 do začiatku roku 1991. Na pár mesiacov sa potom stal zástupcom ministra zahraničia.

V roku 1991 bol menovaný generálnym tajomníkom OSN a 1. januára 1992 do tohto úradu nastúpil. Počas svojho úradu bol kritizovaný za nezvládnutie OSN zasiahnuť v Rwande, počas Rwandskej genocídy, taktiež bol kritizovaný zato, že nedosiahol intervenciu OSN počas občianskej vojny v Angole. V roku 1996, keď mu skončilo prvé funkčné obdobie, navrhli tri africké krajiny rezolúciu, ktorá by mu umožňovala zotrvať v úrade ešte na druhé funkčné obdobie. USA však tento návrh vetovali. Butrus Ghálí sa tak stal prvým a zatiaľ jediným generálnym tajomníkom OSN, ktorý slúžil iba jedno funkčné obdobie. 

V roku 2004 v rozhovore pre egyptskú televíziu nazval Butrus Ghálí USA "totalitným režimom".

Referencie
----------

1. ↑   *Boutros Boutros-Ghali, former UN head, dies at 93* [online]. [Cit. 2016-02-16]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Butrus Butrus-Gálí**

| * z
* d
* u
Generálni tajomníci OSN |
| --- |
| 
* Spojené kráľovstvo Gladwyn Jebb (1945 – 1946)
* Nórsko Trygve Lie (1946 – 1952)
* Švédsko Dag Hammarskjöld (1953 – 1961)
* Mjanmarsko U Thant (1961 – 1971)
* Rakúsko Kurt Waldheim (1972 – 1981)
* Peru Javier Pérez de Cuéllar (1982 – 1991)
* Egypt Butrus Butrus-Gálí (1992 – 1996)
* Ghana Kofi Annan (1997 – 2006)
* Kórejská republika Pan Ki-mun (2007 – 2016)
* Portugalsko António Guterres (od 2017)

 | Vlajka OSN |
| **^1**  dočasne zastupujúci pred prvou voľbou |

Autoritné údaje: * BnF: 121736531
* GND: 119116685
* ISNI: 0000000366178381
* LCCN: n82164415
* NK ČR: jn19981000316
* SNK: 157545
* VIAF: 230800036
* WorldCat: lccn-n82164415
Súradnice: 48°8′7.4″S 17°6′33.46″V﻿ / ﻿48,135389°S 17,1092944°V﻿ / 48.135389; 17.1092944

**Pomník Janka Kráľa** je národná kultúrna pamiatka zapísaná v Ústrednom zozname pamiatkového fondu (pod číslom 321/2) nachádzajúca sa v bratislavskej mestskej časti Petržalka v Sade Janka Kráľa. Za národnú kultúrnu pamiatku bol vyhlásený 23. októbra 1963.

Autormi sochy sú akademický sochár Fraňo Gibala a Ing. arch. Štefan Imrich. Socha s pomníkom je venovaná slovenskému národnému buditeľovi, predstaviteľovi romantizmu a jednému z najvýznamnejších a najradikálnejších básnikov štúrovskej generácie Jankovi Kráľovi.

V spodnej často pomníka sa nachádza žulový podstavec sivej farby, na ktorom je pozlátený nápis *Janko Kráľ*. Na podstavci stojí samotná socha básnika. Vyhotovená je z kararského mramoru bielej farby, jej výška je 3 metre.

Socha získala v roku 1960 v Prahe Čestné uznanie. V tomto roku sa tiež rozhodlo, že socha bude umiestnená práve v bratislavskom Sade Janka Kráľa.

V roku 2009 prešiel celý pomník rekonštrukciou, v rámci ktorej bol nielen kompletne vyčistený, ale boli na ňom doplnené aj chýbajúce časti.

Referencie
----------

1. 1 2   *Pamiatkový objekt - podrobnosti* [online]. Pamiatkový úrad Slovenskej republiky, [cit. 2014-04-26]. Dostupné online.
2. 1 2 3 4   *Zreštaurovaný pomník Janka Kráľa opätovne skrášľuje rovnomenný sad* [online]. bratislava.sk, 2009-07-13, [cit. 2014-04-26]. Dostupné online.
3. 1 2   *Pomník Janka Kráľa v sade vynovili* [online]. Bratislavské noviny, 2009-07-15, [cit. 2014-04-27]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pomník Janka Kráľa (Bratislava)**
**7796 Járacimrman** je planétka v hlavnom pásme planétok. Podľa parametrov dráhy patrí do podskupiny IIa. Charakter jej dráhy je taký, že sa nemôže k Zemi priblížiť na menej ako 197 mil. km.

Objav
-----

Planétka bola na juhočeskej hvezdárni na Kleti objavená v januári 1996 astronómom Zdeňkom Moravcom a dostala provizórne označenie 1996 BG. Bola sledovaná až do apríla 1996 a ďalej potom v júni a júli 1997. Dodatočne bolo zistené, že ide o stratenú planétku, ktorá už predtým bola dvakrát pozorovaná a to po prvýkrát 12. decembra 1973 na observatóriu Brera-Merate v severnom Taliansku a v dňoch 8. a 9. júna 1990 na hvezdárni Mount Stromlo Observatory, neďaleko austrálskeho hlavného mesta Canberra. Vtedy dostala predbežné označenie 1973 YE3, resp. 1990 VG. V roku 1997 už bola jej dráha natoľko spresnená pozorovaním viacerých ďalších observatórií, že dostala pridelené definitívne poradové (katalógové) čislo 7796 a stala sa 312. číslovanou planétkou objavenou na Kleti. Potom jej objaviteľ navrhol, aby bola pomenovaná na počesť fiktívneho českého génia Járy Cimrmana. Toto meno bolo vo februári 1998 schválené nomenklatúrnou komisiou pre malé telesá v slnečnej sústave pri Medzinárodnej astronomickej únii (IAU).

Fyzikálne vlastnosti
--------------------

Na základe hviezdnej veľkosti vo viditeľnej oblasti spektra a predpokladaného albeda bol priemer tohto telesa odhadnutý na 10 km. Spektrálne údaje o planétke nie sú k dispozícii a preto nie je ani približne známe jej chemické a mineralogické zloženie.

Externé odkazy
--------------

* 7796 Járacimrman – vlastnosti a orbitálny diagram v JPL Small-Body Database NASA (po anglicky)
* 7796 Járacimrman – orbitálne vlastnosti a pozorovania na webe Minor Planet Center (po anglicky)
* 7796 Járacimrman – orbitálne vlastnosti na astronomickom serveri Pedagogickej fakulty ZČU v Plzni (po česky)
* 7796 Járacimrman – poloha na hviezdnej mape na webe Heavens-Above

  

*… | (7795) 1996 AN15 | **7796 Járacimrman** | 7797 Morita | …*
**(9823) Annantalová** je planétka, ktorú objavili Cornelis Johannes van Houten a Ingrid van Houten-Groeneveldová na fotografických platniach exponovaných Tomom Gehrelsom v noci 25./26. marca 1971 na observatóriu Mt. Palomar v Kalifornii. Je pomenovaná po slovenskej astronómke Anne Antalovej.

Objav a pomenovanie
-------------------

Planétka sa v čase objavu nachádzala v západnej časti súhvezdia Panna (*Virgo*), asi 4,5° SSZ od jasnej hviezdy {\displaystyle \gamma } Vir (Porrima, +2,9 mag), mala zdanlivú fotografickú jasnosť +18,5 mag a bola 4271. planétkou objavenou v rámci prvej fotografickej prehliadky zameranej na vyhľadávanie Trójanov (planétok v libračných bodoch L4 a L5 sústavy Slnko – Jupiter). Svedčí o tom aj jej predbežné označenie **4271 T–1**, ktoré dostala krátko po objave. V objavovej opozícii bola planétka na observatóriu Mt. Palomar pozorovaná aj v ďalších 7 nociach (vrátane predobjavovej 24. marca) a celkovo bolo zmeraných 10 pozícií, neskôr zaslaných do MPC. Naposledy bola planétka pozorovaná v noci 15./16. mája 1971. Neskôr sa našlo ešte jedno predobjavové pozorovanie z tohto observatória z 23. novembra 1954. Planétka bola na Mt. Palomare pozorovaná aj počas dvoch nocí v roku 1994 (12. septembra a 1. októbra, spolu 6 pozícií). Očíslovanie planétky bolo zverejnené v cirkulári MPC č. 33216 vydanom dňa 8. decembra 1998.

Planétka je pomenovaná po Anne Antalovej (nar. 1936), od roku 1958 pracovníčke Astronomického ústavu SAV v Tatranskej Lomnici. Venovala sa analýze slnečných javov a významnou mierou prispela k štúdiu slnečných erupcií a charakteristík slnečného cyklu. Meno planétky sa stalo oficiálnym po zverejnení v cirkulári MPC č. 41570 vydanom dňa 11. novembra 2000 Medzinárodnou astronomickou úniou.

Dráha
-----

Planétka obieha okolo Slnka v strednej vzdialenosti 356 mil. km po mierne excentrickej dráhe s dobou obehu 3,68 roku (1342 dní). K Zemi sa približuje na minimálnu vzdialenosť 159 mil. kilometrov a jej veľkosť je odhadovaná na približne 3,5 km.

Zaujímavosť
-----------

Planétka bola objavená na rovnakej fotografickej platni ako planétky (9821) Gitakresáková (285' juhozápadne) a (9822) Hajduková (147' ZSZ). V období od 24. marca do 16. mája 1971 boli všetky tri planétky na väčšine platní exponované súčasne.

Pozri aj
--------

* Zoznam planétok 9751-10000

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portálPortál slnečná sústava |

* 9823 Annantalová – vlastnosti a orbitálny diagram v JPL Small-Body Database NASA (po anglicky)
* 9823 Annantalová – orbitálne vlastnosti a pozorovania na webe Minor Planet Center (po anglicky)
* 9823 Annantalová – orbitálne vlastnosti na astronomickom serveri Pedagogickej fakulty ZČU v Plzni (po česky)
* 9823 Annantalová – poloha na hviezdnej mape na webe Heavens-Above

  

*… | 9822 Hajduková | **9823 Annantalová** | 9824 Marylea | …*
Súradnice: 48°08′18″S 17°19′23″V﻿ / ﻿48,138278°S 17,322946°V﻿ / 48.138278; 17.322946

**Kaštieľ v Tomášove** (alebo **Kaštieľ Majorháza**) sa nachádza na juhozápadnom okraji obce Tomášov, približne 10 kilometrov západne od Bratislavy. Kaštieľ je zapísaný v zozname Národných kultúrnych pamiatok.

Dejiny
------

Kaštieľ vznikol v rokoch 1766 – 1769, v období klasicizujúceho rakúskeho baroka. Na svojom dávnejšie kúpenom panstve ho dal postaviť barón Ján Jesenák. Okolité lesy boli upravené na krajinársky park, do ktorého si majitelia nosili zo svojich ciest po celom svete vzácne dreviny.

Niekdajší luxus kaštieľa natoľko zaujal dobového cestovateľa Gottfrieda von Rotensteina, že o ňom vo svojom cestopise „*Cesta Rakúskom a Moravou do Brna v septembri 1782*" zanechal písomnú správu, v ktorej spomína noblesu salónov, zvláštnu výzdobu obrazárne, pohostinnosť i rozľahlý park s pôvabnou záhradnou architektúrou, pavilónmi, pamätníkmi, sochami a kurióznou tekvicovou záhradou. Opisuje terasu nad jazerom, na ktorej balustráde vítali hostí kamenné sochy hudobníkov.

Po vymretí mužských potomkov Jesenákovského rodu sa v polovici 19. storočia dostal kaštieľ vydajom Lujzy Jesenákovej do vlastníctva Draškóciovcov, ďalšieho významného uhorského šľachtického rodu, ktorého korene siahajú do slovenského Turca.

Prestavba kaštieľa uskutočnená na konci 19. storočia sa spája s menom grófky Klementíny Vayovej, rodenej Draškóciovej. K východnému krídlu starého barokového kaštieľa dala pristaviť kaplnku.

V roku 1914 (uvádza sa aj rok 1908) kupuje od vdovy po Dionýzovi Vayovi Klementíny, rodenej Draškóciovej, kaštieľ aj s pozemkami obchodník Alojz Strasser von Gyésvár (z Gyováru). V roku 1915 kaštieľ zachvátil požiar, pri následnej rekonštrukcii musela byť kompletne vymenená pôvodná bridlicová strecha.

Nádvorie kaštieľa v 50. rokoch 20. storočia
Počas prvej svetovej vojny bola v kaštieli zriadená vojenská nemocnica pre vojakov cisársko-kráľovskej armády. Po smrti Alojza Strassera v roku 1935 kaštieľ zdedil jeho syn Rudolf. V 40. rokoch 20. storočia poskytovali Strasserovci bohato zariadené izby turistom na ubytovanie ako istý druh hotelového zariadenia.

Po druhej svetovej vojne bol kaštieľ znárodnený a využívaný ako nápravno-výchovné zariadenie najprv pre dievčatá, neskôr pre chlapcov. V roku 1993 bol v rámci reštitúcií vrátený rodine Strasserovcov. Využívali však iba vrchné poschodie jeho východného krídla, kde bol zriadený apartmán. Zvyšok objektu naďalej ponechali nápravno-výchovnému ústavu. V roku 2006 Rudolf von Strasser kaštieľ odpredal novým vlastníkom, ktorí chátrajúci historický objekt v rokoch 2007 až 2010 zrekonštruovali a zmenili na hotelové zariadenie pod názom *Art Hotel Kaštieľ*.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kaštieľ v Tomášove**

Zdroje
------

* www.hotelkastiel.sk
* www.pamiatky.sk
* Beschreibung der Insel Schütt in Ungarn: 1784 - Gottfried von Rotenstein
Súradnice: 48°8′38.76″S 17°6′27.36″V﻿ / ﻿48,1441000°S 17,1076000°V﻿ / 48.1441000; 17.1076000

**Meštiansky dom** na Bielej ulici 6 je národná kultúrna pamiatka zapísaná v Ústrednom zozname pamiatkového fondu (pod číslom 228/1), ktorá sa nachádza v bratislavskej mestskej časti Staré mesto. Za národnú kultúrnu pamiatku bol vyhlásený 23. októbra 1963.

V rámci celého objektu sa nachádzajú rôzne jedinečné prvky. Na nádvorí domu sú to nádherné arkády alebo tiež pieskovcovitá fontána s reliéfom zobrazujúcim putta na chrbte ryby, ktorá pochádza z 2. polovice 18. storočia a ktorej autor je neznámy. Rovnako sa na nádvorí nachádzajú aj historické remeselné nástroje (napr. vinohradnícky voz). Na fasáde je možné vidieť vzácne nástenné maľby s vinohradníckym motívom, okrem iných obrazcov je na nich vidieť napríklad aj patróna vinohradníkov sv. Urbana. Celá Biela ulica je totiž známa svojou vinohradníckou minulosťou. Maľby pochádzajú zo 16. storočia.

V 18. storočí v dome býval bratislavský mešťanosta, publicista a osvietenec Karol Gottlieb Windisch. Neskôr sa majiteľmi domu stali Simon a Róza Fleischmannovci, rodičia svetoznámeho bratislavského sochára Arthura Fleischmanna.

V súčasnosti sa na prízemí nachádza reštaurácia a na 1. poschodí domu múzeum Arthura Fleischmanna, ktorého expozícia zachytáva život a tvorbu Arthura Fleischmanna (1896 – 1990).

Referencie
----------

1. 1 2 3   *Pamiatkový objekt - podrobnosti* [online]. Pamiatkový úrad Slovenskej republiky, [cit. 2014-04-19]. Dostupné online.
2. 1 2 3 4 5   *Na Bielej je vinohradnícka minulosť prítomná* [online]. bratislava.sme.sk, 2005-03-11, [cit. 2014-04-19]. Dostupné online.
3. 1 2   *Tajnou chodbou sa dostali na husitské bohoslužby* [online]. bratislava.sme.sk, 2003-02-11, [cit. 2014-04-19]. Dostupné online.
4. ↑   *Pitná fontánka Putto s rybou, Biela ul. č.6* [online]. Generálny investor Bratislavy, 2013-05-09, [cit. 2014-04-19]. Dostupné online.
5. 1 2  HOLČÍK, Štefan. *Múzeum Artura Fleischmanna takmer zbúrali* [online]. Bratislavské noviny, 2011-06-05, [cit. 2014-04-19]. Dostupné online.
6. ↑   *Múzeum mesta Bratislavy* [online]. 2012-01-13, [cit. 2014-04-19]. Dostupné online. Archivované 2014-07-10 z originálu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Meštiansky dom (Biela 6)**
**(11014) Svätopluk** je planétka, ktorú objavil Milan Antal v skorých ranných hodinách dňa 23. augusta 1982 počas svojho pobytu na maďarskom observatóriu Piszkéstetõ. Je pomenovaná po Svätoplukovi.

Okolnosti objavu
----------------

Planétka sa v čase objavu nachádzala v juhovýchodnej časti súhvezdia Pegas (*Pegasus*), neďaleko hranice so súhvezdím Rýb (*Pisces*), asi 6° juhozápadne od jasnej hviezdy {\displaystyle \gamma } Peg (Algenib, +2,8 mag), mala zdanlivú fotografickú jasnosť +17,2 mag a bola 49. planétkou objavenou v druhej polovici augusta 1982. Svedčí o tom aj jej predbežné označenie **1982 QY1**, ktoré dostala krátko po objave.

Planétka bola na tomto observatóriu pozorovaná (pravdepodobne M. Antalom) aj v nasledujúcich 3 nociach a celkovo bolo zmeraných 8 pozícií, neskôr zaslaných do MPC. Naposledy bola planétka pozorovaná ráno 26. augusta 1982.

Dráha
-----

Planétka obieha okolo Slnka v strednej vzdialenosti 397 mil. km po mierne excentrickej dráhe s
dobou obehu 4,32 roku (1576 dní). K Zemi sa približuje na minimálnu vzdialenosť 198 mil. kilometrov a jej veľkosť je odhadovaná na necelých 10,5 km.

Očíslovanie planétky bolo zverejnené v cirkulári MPC č. 35215 vydanom dňa 28. júla 1999.

Pomenovanie
-----------

Planétka je pomenovaná po **Svätoplukovi** (? – 894), slávnom kráľovi starých Slovanov a kniežati Veľkej Moravy v rokoch 871 až 894. Za jeho vlády dosiahla Morava svoj najväčší územný rozmach a stala sa nezávislou od Franskej ríše. Podľa legendy zapríčinili rozpad Veľkej Moravy rozpory medzi troma synmi Svätopluka.

Meno planétky sa stalo oficiálnym po zverejnení v cirkulári MPC č. 43191 vydanom dňa 4. augusta 2001 Medzinárodnou astronomickou úniou.

Pozri aj
--------

* Zoznam planétok 11001-11250

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portálPortál slnečná sústava |

* 11014 Svätopluk – vlastnosti a orbitálny diagram v JPL Small-Body Database NASA (po anglicky)
* 11014 Svätopluk – orbitálne vlastnosti a pozorovania na webe Minor Planet Center (po anglicky)
* 11014 Svätopluk – orbitálne vlastnosti na astronomickom serveri Pedagogickej fakulty ZČU v Plzni (po česky)
* 11014 Svätopluk – poloha na hviezdnej mape na webe Heavens-Above

  

*… | 11013 Kullander | **11014 Svätopluk** | 11015 Romanenko | …*
**(13916) Bernolák** je planétka, ktorú objavil Milan Antal v skorých ranných hodinách dňa 23. augusta 1982 počas svojho pobytu na maďarskom observatóriu Piszkéstetõ. Je pomenovaná po Antonovi Bernolákovi.

Okolnosti objavu
----------------

Planétka sa v čase objavu nachádzala v západnej časti súhvezdia Ryby (*Pisces*), neďaleko hranice s Pegasom (*Pegasus*), asi 4,4° južne od jasnej hviezdy {\displaystyle \gamma } Peg (Algenib, +2,8 mag), mala zdanlivú fotografickú jasnosť +17,7 mag a bola 51. planétkou objavenou v druhej polovici augusta 1982. Svedčí o tom aj jej predbežné označenie **1982 QA2**, ktoré dostala krátko po objave.

Planétka bola na tomto observatóriu pozorovaná (pravdepodobne M. Antalom) aj v nasledujúcich 3 nociach a celkovo bolo zmeraných 8 pozícií, neskôr zaslaných do MPC. Naposledy bola planétka pozorovaná ráno 26. augusta 1982.

Dráha
-----

Planétka obieha okolo Slnka v strednej vzdialenosti 364 mil. km po stredne excentrickej dráhe
s dobou obehu 3,80 roku (1388 dní). K Zemi sa približuje na minimálnu vzdialenosť 123 mil. kilometrov a jej veľkosť je odhadovaná na necelých 6,5 km.

Očíslovanie planétky bolo zverejnené v cirkulári MPC č. 39028 vydanom dňa 20. marca 2000.

Pomenovanie
-----------

Planétka je pomenovaná po **Antonovi Bernolákovi** (1762 – 1813), katolíckom kňazovi, kodifikátorovi prvej slovenčiny (neskôr nazvanej „bernolákovčina") a zakladateľovi Slovenského učeného tovarišstva.

Meno planétky sa stalo oficiálnym po zverejnení v cirkulári MPC č. 43192 vydanom dňa 4. augusta 2001 Medzinárodnou astronomickou úniou.

Zaujímavosť
-----------

Planétka (13916) Bernolák bola objavená na rovnakej fotografickej platni ako planétka (11014) Svätopluk, ktorá sa v tom čase nachádzala 242' západne.

Pozri aj
--------

* Zoznam planétok 13751-14000

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portálPortál slnečná sústava |

* 13916 Bernolák – vlastnosti a orbitálny diagram v JPL Small-Body Database NASA (po anglicky)
* 13916 Bernolák – orbitálne vlastnosti a pozorovania na webe Minor Planet Center (po anglicky)
* 13916 Bernolák – orbitálne vlastnosti na astronomickom serveri Pedagogickej fakulty ZČU v Plzni (po česky)
* 13916 Bernolák – poloha na hviezdnej mape na webe Heavens-Above

  

*… | 13915 Yalow | **13916 Bernolák** | 13917 Correggia | …*
**Internetový katalóg** je webová stránka predstavujúca katalógy firiem a katalógy odkazov na iné webové stránky, ktoré sú zotriedené do stromu kategórií a podkategórií a spravidla umožňujú aj plnotextové vyhľadávanie. Rozšírenejšie sú katalógy firiem, ktoré môžu byť aj rôzne špecializované, napr. odborovo či regionálne. Pridávať obsah väčšinou zadarmo môže ktokoľvek, bežné je aj registrovanie mediálnou agentúrou, kedy editori katalógu tieto návrhy revidujú a zverejňujú (údržba je tak náročnejšia na ľudské zdroje). Niektoré katalógy sú platené alebo výnimočne požadujú zverejnenie na odkazovanej stránke. Katalóg môže poskytnúť kvalitné výsledky hľadania práve vďaka svojmu unikátnemu obsahu a je teda internetovým vyhľadávačom, avšak s tým rozdielom, že namiesto organických výsledkov (obsahu získavaného robotom bez registrácie) zobrazuje najmä registrované výsledky. Existujú však katalógy obsahujúce vlastné i organické výsledky.

Kvalita katalógu je definovaná počtom zverejnených firiem či odkazov a rozsahom aj aktuálnosťou informácií o týchto vrátane správnosti triedenia do kategórií. Kvalitné katalógy majú prínos nielen pre užívateľov Internetu (overený obsah), ale aj pre tvorcov webových stránok, ktorí tak získavajú potrebné off-page faktory čiže spätné odkazy (dôležité pre SEO).

Externé odkazy
--------------

* Slovenské katalógy
	+ azet.sk
	+ porovnajsluzby.sk
	+ zoznam.sk

* České katalógy
	+ seznam.cz
	+ centrum.cz
	+ porovnejsluzby.cz
**(16435) Fándly** je planétka, ktorú objavil Milan Antal večer 7. novembra 1988 počas svojho pobytu na poľskom observatóriu Piwnice. Je pomenovaná po Jurajovi Fándlym.

Okolnosti objavu
----------------

Planétka sa v čase objavu nachádzala v severnej časti súhvezdia Orión (*Orion*), neďaleko juhovýchodného výbežku súhvezdia Býk (*Taurus*), asi 2° SSV od jasnej hviezdy {\displaystyle \lambda } Ori (Meissa, +3,5 mag), mala zdanlivú fotografickú jasnosť +17,5 mag a bola 180. planétkou objavenou v prvej polovici novembra 1988. Svedčí o tom aj jej predbežné označenie **1988 VE7**, ktoré dostala krátko po
objave.

Planétka bola na tomto observatóriu pozorovaná (pravdepodobne M. Antalom) aj v ďalších 2 nociach a celkovo bolo zmeraných 6 pozícií, neskôr zaslaných do MPC. Naposledy bola planétka pozorovaná ráno 11. novembra 1988.

Dráha
-----

Planétka obieha okolo Slnka v strednej vzdialenosti 378 mil. km po stredne excentrickej dráhe
s dobou obehu 4,01 roku (1465 dní). K Zemi sa približuje na minimálnu vzdialenosť 149 mil. kilometrov a jej veľkosť je odhadovaná na 6,5 km.

Očíslovanie planétky bolo zverejnené v cirkulári MPC č. 41161 vydanom dňa 13. septembra 2000.

Pomenovanie
-----------

Planétka je pomenovaná po **Jurajovi Fándlym** (1750 – 1811), slovenskom osvietenskom spisovateľovi, známom učencovi a autorovi prvej knihy napísanej v bernolákovčine.

Meno planétky sa stalo oficiálnym po zverejnení v cirkulári MPC č. 43192 vydanom dňa 4. augusta 2001 Medzinárodnou astronomickou úniou.

Pozri aj
--------

* Zoznam planétok 16251-16500

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portálPortál slnečná sústava |

* Dráha planétky (16435) Fándly v Slnečnej sústave (interaktívny 3D applet, Java)
* Observatórium Piwnice Archivované 2010-01-30 na Wayback Machine (po poľsky)

  

*… | 16434 1988 VO3 | **16435 Fándly** | 16436 1988 XL | …*
Delta Cephei (v strede)
Svetelná krivka hviezdy Delta Cephei
**Delta Cephei** (δ Cep / δ Cephei) je známa premenná hviezda v súhvezdí Cefeus. Je prototypom premenných hviezd s názvom cefeidy. Jej jasnosť sa mení od 3,6 do 4,3 magnitúd a mení sa aj jej spektrálny typ od F5 do G3. Jej perióda je 5,36634 dní, pričom zjasnenie prebieha rýchlejšie ako návrat do minima.

Priemer tejto hviezdy je 33-krát väčší ako priemer Slnka, ale jej hmotnosť je len 9-násobok slnečnej hmotnosti. Svietivosť delta Cephei je v porovnaní so svietivosťou Slnka priemerne 500-násobná. Tento nadobor bol jednou z prvých objavených premenných hviezd. Zmeny jej jasnosti a farby sú spôsobené pulzovaním vonkajších vrstiev hviezdy, preto ju radíme medzi pulzujúce premenné. Pri maximálnej jasnosti svieti hviezda viac dobiela ako pri minimálnej. V blízkosti delta Cephei rozoznáme už s použitím malého ďalekohľadu vo vzdialenosti 41″ hviezdičku nápadne modravej farby s jasnosťou 7,5 mag.

Zdroj
-----

* PLAUCHOVÁ, Jana. *Súhvezdia od Andromedy po Žirafu*. Redakcia Eduard Koči; ilustrácie Peter Zimnikoval; Beata Zimnikovalová, Michal Mojžiš, Tibor Krátky. prvé vyd. Hurbanovo : Slovenská ústredná hvezdáreň Hurbanovo, 2023. 592 s. ISBN 978-80-89998-357. Kapitola Cefeus, s. 56 – 57.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portálHviezdny portál |
Rakúski architekti Roman Delugan a Elke Delugan-Meissl z ateliéru Dellugan-Meissl Architects nedávno dokončili penthouse (strešný byt) vo viedenskom štvrtom okrsku, ktorý sa stal veľmi často spomínanou časťou historického mesta. Architekti si navrhovali dom pre seba a názov dostal podľa ich dcéry Ray. **House Ray 1** je situovaný na streche administratívnej budovy z roku 1960, ktorá sa nachádza hneď oproti ich ateliéru.

Konštrukcia
-----------

Oceľová skeletová konštrukcia bola navrhnutá za účelom rovnomerného rozloženia zaťaženia na povrch najvyššieho podlažia podkladovej stavby.

Budova
------

Táto strešná nadstavba smelo pripomína budovu Rooftopoffice od architekta Coopa Himmelbaua (Coop Himmelbau) postavenú takisto vo Viedni, avšak roky pred tým. Zatiľ čo budova od Himmelbaua používa otvorenú, jasnú štruktúru na jej zvýraznenie, Ray 1 je viac nejednoznačný, a využíva prelamované plochy na vytvorenie vnútorných priestorov formovaním obalu. Vzťah domu Ray 1 s mestom je zvýraznený prednou fasádou a na zadnej fasáde vystúpeným kubusom. Návrh bol podmienený striktnými viedenskými regulatívami, z ktorých vyplynul vzhľad čelnej fasády. Fasáda je dynamická vo forme aj v horizontálnom členení. Hrana strešnej roviny je zarovnaná s hranami okolitých budov. Vo vystupujúcom kubuse je situované schodisko, ktoré však nie je viditeľné z verejného priestoru. Na fasáde je použitý sivý obklad u alucobonu.

Dispozícia
----------

Lomený exteriér pokračuje dovnútra, aby vytvoril vysoké otvorené priestory pripomínajúce loft, ktoré sa pokúšajú integrovať architektúru a nábytok do jedného celku. Jedným príkladom je plošina pre posteľ v spálňo-/kúpeľňovom priestore, ktorá sa javí ako rozšírenie exteriérovej steny, vytvárajúc ucelený priestor s úžasným výhľadom. Každá zóna obytného penthousu je oddelená od ostatných pomocou rôznych vertikálnyvk prvkov, ktoré sú použité namiesto tradičného stenového delenia priestoru. Preto sa niektoré zóny stávajú viac intímnymi ako ostatné, v závislosti od ich funkcie. Kuchyňa slúži ako centrálny prvok, okolo ktorého sa sústreďujú všetky ostatné priestory.Je zjavné dynamický výraz exteriéru neslúži len pre efekt, ale hlavne slúži svojej funkcii. Všetky priestory majú svoju charakteristickú priestorovú dynamiku. Architekti navrhli terasu ako relaxačnú zónu, čo pomohlo zmierniť vplyv mestského prostredia na každodenný život. Tieto priestory vytvárajú obyvateľom pohodu a môžu tu sledovať mesto aj prírodu z pohodlia ich preskleného penthousu.

Zdroje
------

* projekt 03/06
* Bauer, A.;I. Gumpinger, I.; Kleindienst E.: Frauenarchitektouren,Salzburg- Mníchov, Verlag Anton Pustet, 2004

### Externé odkazy

* 
* 
*
**(20495) Rimavská Sobota** je planétka, ktorú objavili Petr Pravec a Peter Kušnirák večer dňa 15. augusta 1999 na observatóriu v Ondřejove v Česku. Je pomenovaná po meste Rimavská Sobota.

Objav a pomenovanie
-------------------

Planétka sa v čase objavu nachádzala v západnej časti súhvezdia Vodnár (*Aquarius*), asi 50' severovýchodne od hviezdy {\displaystyle \beta } Aqr (Sadalsuud, +3,1 mag) a bola 122. planétkou objavenou v prvej polovici augusta 1999. Svedčí o tom aj jej predbežné označenie **1999 PW4**, ktoré dostala krátko po objave. V objavovej opozícii bola planétka z Ondřejova pozorovaná aj v ďalších 6 nociach a celkovo bolo zmeraných 22 pozícií, neskôr zaslaných do MPC. Naposledy bola planétka pozorovaná večer 11. septembra 1999. V nasledujúcej opozícii bolo v období od 30. septembra do 24. decembra 2000 počas 3 nocí získaných ďalších 8 pozícií. Očíslovanie planétky bolo zverejnené v cirkulári MPC č. 41906 vydanom dňa 9. januára 2001.

Planétka je pomenovaná po meste Rimavská Sobota, v ktorom bola v roku 1975 založená hvezdáreň zaoberajúca sa pozorovaním Slnka, zákrytov a koordináciou vizuálnych pozorovaní meteorov na Slovensku. Nachádza sa tu aj ústredie Slovenského zväzu astronómov amatérov. Meno planétky sa stalo oficiálnym po zverejnení v cirkulári MPC č. 42678 vydanom dňa 9. mája 2001 Medzinárodnou astronomickou úniou.

Dráha
-----

Planétka obieha okolo Slnka v strednej vzdialenosti 389 mil. km po mierne excentrickej dráhe s dobou obehu 4,19 roku (1529 dní). K Zemi sa približuje na minimálnu vzdialenosť 201 mil. kilometrov a jej veľkosť je odhadovaná na približne 4 km.

Pozri aj
--------

* Zoznam planétok 20251-20500

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portálPortál slnečná sústava |

* 20495 Rimavská Sobota – vlastnosti a orbitálny diagram v JPL Small-Body Database NASA (po anglicky)
* 20495 Rimavská Sobota – orbitálne vlastnosti a pozorovania na webe Minor Planet Center (po anglicky)
* 20495 Rimavská Sobota – orbitálne vlastnosti na astronomickom serveri Pedagogickej fakulty ZČU v Plzni (po česky)
* 20495 Rimavská Sobota – poloha na hviezdnej mape na webe Heavens-Above

  

*… | (20494) 1999 PM1 | **20495 Rimavská Sobota** | 20496 Jenik | …*
**Insectorum sive Minimorum Animalium Theatrum** je málo známa kniha z roku 1634. Jej autormi je viacero biológov a entomológov. Patrí k prvým entomologickým prácam na svete a v svojej dobe patrila medzi najlepšie práce tohto druhu. Vznikala desiatky rokov a na jej napísaní sa podieľalo viacero entomológov. Kniha a jej vznik má zložitú históriu. Za hlavného autora práce, ktorý knihu dokončil, ale bohužiaľ nevydal sa dnes pokladá Thomas Moffet. Práca pojednáva o hmyze a spoluautormi sú Conrad Gesner, Thomas Penny a sir Edward Wotton.

Kniha bola vydaná v Londýne vo vydavateľstve Thomas Cotes for Benjamin Allen. Rozmery knihy sú 295 x 184 mm. Ide v podstate o prvú entomologickú knihu, ktorá bola vydaná v Anglicku. Práca obsahuje veľa ilustrácií hmyzu a väčšina z nich sa dá ešte i dnes podľa kresby dobre determinovať. Prvé vydanie knihy je písané v latinčine a používa ešte klasifikáciu hmyzu podľa Aristotela. Sú tu systematické analýzy návykov hmyzu, charakteristika prostredia, chov a hospodársky význam hmyzu. Autori tu spublikovali nové zásady a informácie v štúdiu bezstavovcov. 

V tejto kniha je o viacerých druhoch hmyzu písané vôbec po prvýkrát v histórii ľudstva. Jedným z týchto druhov motýľov je aj jasoň červenooký (*Parnassius apollo* Linnaeus, 1758), o ktorom boli prvýkrát v histórii práve tu publikované vôbec prvé informácie. 

Knihu začal písať už Conrad Gesner, ktorý ale zomrel v roku 1565. V práci zrejme ešte počas Gesnerovho života pokračoval jeho asistent Thomas Penny, ktorý ale prácu tiež nedokončil. Práca sa dostala ďalej k Edwardovi Wottonovi, ktorý pokračuje v práci, ale zomiera v roku 1555 a tiež prácu nedokončil. Na koniec sa dielo dostáva do rúk k Thomasovi Moffettovi, ktorý ale prácu podobne ako jeho predchodcovia – dokončil, ale nevydal (zomrel v roku 1604). Rukopis práce zostal v rodine Thomasa Moffetta po mnoho rokov, až lekárnik Darrell ho predal pánovi Theodoremu Mayernemu. Aby sa znížili náklady na tlač, tak v knihe sú viac drevoryty než drahšie medirytiny. Toto zaujímavé dielo vychádza až 30 rokov po smrti Thomasa Moffetta pravdepodobne vďaka sirovi Theodorovi Mayernemu, ktorý konečne prácu vydáva v roku 1634.

Externé odkazy
--------------

* 
* 
* [nefunkčný odkaz]
* Theatre of Insects Archivované 2006-08-25 na Wayback Machine
* Online version of Insectorvm Sive Minimorum Animalivm Theatrvm from GDZ
**(22901) Ivanbella** je planétka, ktorú objavili Peter Kušnirák a Petr Pravec večer dňa 12. októbra 1999 na observatóriu v Ondřejove v Česku. Je pomenovaná po prvom slovenskom kozmonautovi Ivanovi Bellovi.

Objav a pomenovanie
-------------------

Planétka sa v čase objavu nachádzala v juhovýchodnej časti súhvezdia Ryby (*Pisces*), iba 20' severozápadne od hviezdy {\displaystyle \zeta } Psc (+5,2 mag), mala zdanlivú vizuálnu jasnosť +16,0 mag a bola 399. planétkou objavenou v prvej polovici októbra 1999. Svedčí o tom aj jej predbežné označenie **1999 TY15**, ktoré dostala krátko po objave. V objavovej opozícii bola planétka z Ondřejova pozorovaná aj v ďalších 3 nociach a celkovo bolo zmeraných 13 pozícií, neskôr zaslaných do MPC. Naposledy bola planétka pozorovaná večer 19. októbra 1999. Planétka bola pozorovaná aj v nasledujúcej opozícii a počas dvoch nocí (24. a 29. decembra 2000) bolo získaných ďalších 6 pozícií. Očíslovanie planétky bolo zverejnené v cirkulári MPC č. 42325 vydanom dňa 9. marca 2001.

Planétka je pomenovaná po prvom slovenskom kozmonautovi Ivanovi Bellovi (nar. 1964), ktorý počas svojho osemdenného pobytu na orbitálnej stanici MIR vo februári 1999 vykonával rôzne astrobiologické a fyziologické experimenty. Meno planétky navrhla Slovenská astronomická spoločnosť a stalo sa oficiálnym po zverejnení v cirkulári MPC č. 43194 vydanom dňa 4. augusta 2001 Medzinárodnou astronomickou úniou.

Dráha
-----

Planétka obieha okolo Slnka v strednej vzdialenosti 384 mil. km po mierne excentrickej dráhe s dobou obehu 4,11 roku (1500 dní). K Zemi sa približuje na minimálnu vzdialenosť 180 mil. kilometrov a jej veľkosť je odhadovaná na približne 6,5 km.

Zaujímavosť
-----------

Planétka **(22901) Ivanbella** je totožná s planétkou **1983 XU1**, ktorú v noci 5./6. decembra 1983 objavil Milan Antal počas jedného zo svojich pobytov na maďarskom observatóriu Piszkéstető. Krátko po objave sa mu však stratila a stratenou zostala až do nezávislého objavu z Ondřejova v októbri 1999.

Pozri aj
--------

* Zoznam planétok 22751-23000

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portálPortál slnečná sústava |

* 22901 Ivanbella – vlastnosti a orbitálny diagram v JPL Small-Body Database NASA (po anglicky)
* 22901 Ivanbella – orbitálne vlastnosti a pozorovania na webe Minor Planet Center (po anglicky)
* 22901 Ivanbella – orbitálne vlastnosti na astronomickom serveri Pedagogickej fakulty ZČU v Plzni (po česky)
* 22901 Ivanbella – poloha na hviezdnej mape na webe Heavens-Above

1. ↑  Objavy Milana Antala

  

*… | 22900 Trudie | **22901 Ivanbella** | (22902) 1999 TH17 | …*
**Synergetika** je vedný odbor skúmajúci všeobecné zákonitosti vytvárania, stability a zániku
usporiadaných časových a priestorových štruktúr v zložitých nerovnovážnych systémoch rôznej podstaty (fyzikálnych, chemických, biologických). Skúma napríklad organizáciu spoločenstiev v ekológii, spoluprácu vo všetkých oblastiach ľudskej spoločnosti ako základ spoločenskej existencie, proces vzniku špirálových galaxií atď.

Synergetika je teória o kooperujúcom (spolučinnom) vývine podsystémov v rámci zložitého systému. Týmto vývinom vznikajú nové štruktúry, ktoré však nie sú len mechanickým súčtom vlastností podsystémov. Synergetické procesy prebiehajú v takých systémoch, do ktorých preniká energia z okolia a ktoré sú ďaleko od rovnovážneho stavu (M. Haken). Vo vývinových procesoch majú závažnú úlohu náhodné pohyby jednotlivých prvkov (fluktuácie). Tieto procesy nie sú
lineárne, ale cyklické, vlnové, chvejivé a oscilačné. Teóriou synergetiky sa vysvetľujú mnohé procesy vo fyzike, v astronómii, ale aj v ekonomike a vo
vývine spoločnosti. Vo vývine jazyka by sa touto teóriou mohli vysvetľovať mnohé javy v kooperujúcich systémoch (fonologickom, gramatickom, ale najmä v lexikálnom).

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Fyzikálny portálChemický portál |

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Korunovácia mladého Erika Pomoranského za kráľa všetkých troch severských krajín 17. júna 1397 v Kalmare.   
Romantická ilustrácia z 19. storočia.
**Kalmarská únia** je označenie pre personálnu úniu dánskeho, nórskeho a švédskeho kráľovstva v rokoch 1397 až 1523.

Kalmarská únia vznikla v roku 1397 rozhodnutím šľachtického snemu v juhošvédskom meste Kalmar, ktoré podnietila kráľovná Margaréta I. Dánska. Kráľovná, ktorá spojila vo svojich rukách vládu vo všetkých škandinávskych krajinách (súčasťou nórskeho kráľovstva bol Island, švédskeho kráľovstva Fínsko), nemala legitímneho nástupcu, a preto adoptovala svojho synovca, pomoranského vojvodu Erika. Kalmarský snem ho uznal za svojho panovníka a dal korunovať za kráľa. Predpoklady na zjednotenie škandinávskych krajín sa vytvorili v priebehu 14.storočia. Patrila medzi ne etnická a jazyková blízkosť obyvateľov, príbuzenské a majetkové vzťahy, ktorými sa prepojili šľachtické rody, ekonomické väzby, a v neposlednom rade snaha čeliť rastúcemu vplyvu hanzy. Okrem toho stavy dúfali, že personálna únia prispeje k zachovaniu ich privilégií, lebo panovník sa zaviaže zachovávať dovtedajšie zákony jednotlivých krajín.

Kalmarská únia existovala formálne do roku 1523, fakticky sa už v roku 1448 odtrhlo Švédsko. Švédi si zvolili vlastného panovníka Karola VIII. Knutssona, zatiaľ čo Nóri prijali dánskeho kráľa Kristiána I. Neskôr sa vytvorila vo Švédsku zvláštna situácia. Časť unionistickej šľachty síce uznala za svojho panovníka dánskeho a nórskeho kráľa Jána I. ale v kráľovstve fakticky vládli regenti z dynastie Sture, ktorí Jánovi permanentne bránili vo vstupe do krajiny. Kráľ sa márne snažil obnoviť Kalmarskú úniu. Za jeho nástupcu Kristiána II. sa Švédsko definitívne osamostatnilo a Kalmarská únia sa rozpadla.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kalmarská únia**
**Londýnska námorná zmluva** (ang. *London Naval Treaty*, úradne *Treaty for the Limitation and Reduction of Naval Armament / Zmluva o obmedzení a znížení námornej výzbroje***)** bola zmluva, ktorú 22. apríla 1930 uzatvorili po Washingtonskej zmluve námorné veľmoci - Spojené kráľovstvo, USA, Japonsko. Odmietli ju podpísať Francúzsko a Taliansko.

Na konferencii stanovili celkové tonáže nižších tried národných loďstiev jednotlivých štátov. Londýnska konferencia dopĺňala Washingtonskú zmluvu, ktorá zostala v platnosti až do nástupu nacistov v Nemecku a na východe do zvýšenej militarizácie Japonska v rokoch 1934-1935, kedy tieto dva štáty porušili ustanovenia Washingtonskej zmluvy, a tým vlastne samotnú zmluvu anulovali. 

Podpísanie zmluvy je späté s prebiehajúcimi rokovaniami, ktoré sa začali pred oficiálnym začiatkom londýnskej námornej konferencie v roku 1930. Obsah zmluv sa vyvíjal v priebehu oficiálneho harmonogramu konferencie, teda rokovanie pokračovalo niekoľko rokov.

Obsah zmluvy
------------

Výsledná Londýnska zmluva po doplnení do Washingtonskej zmluvy nasledovná:

| typ: | USA | Spojené kráľovstvo | Japonsko | Francúzsko | Taliansko |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **bojové lode** | 525 000 | 525 000 | 315 000 | 175 000 | 175 000 |
| **lietadlové lode** | 135 000 | 135 000 | 81 000 | 60 000 | 60 000 |
| **ťažké krížniky** | 180 000 | 146 000 | 108 400 | Odmietlo podpísať | Odmietlo podpísať |
| **ľahké krížniky** | 143 000 | 192 000 | 100 400 |
| **torpédoborce** | 150 000 | 150 000 | 105 500 |
| **ponorky** | 52 700 | 52 700 | 52 700 |

Externé odkazy
--------------

 - po česky