**Likvidátorstvo** (stúpenec sa volá **likvidátor**) bolo pôvodne Leninovo označenie istých krajne pravých a krajne ľavých smerov v Sociálnodemokratickej robotníckej strane Ruska (SDRSR) v rokoch pred prvou svetovou vojnou. Neskôr sa tento termín zaužíval v komunistickom hnutí ako všeobecné označenie komunistov, ktorí boli odporcami vládnuceho smeru hnutia.

Menševické likvidátorstvo
-------------------------

Pavel Borisovič Axeľrod, významný predstaviteľ menševikov.
V užšom zmysle bol ako likvidátorstvo (presnejšie: „likvidátorstvo sprava") označovaný smer v rámci menševickej frakcie SDRSR, ktorý existoval v rokoch 1907 – 1914.[1][2] Po neuspokojivých výsledkoch ruskej revolúcie z roku 1905 presadzovali jeho zástancovia zrušenie nelegálnych štruktúr SDRSR,[3][4] ktorá bola ilegálnou stranou keďže vo svojom programe požadovala zvrhnutie cára.[5][6] Namiesto uplatňovania ilegálnych foriem politického boja sa zasadzovali o využívanie legálnych štruktúr (napr. odborov) a zrekonštruovanej, plne legálnej SDRSR,[3] ktorá by vo svojom programe nepožadovala zvrhnutie monarchie.[7] Tento postoj zastávala väčšina menševikov.[8] Hlavnými predstaviteľmi boli Pavel Borisovič Axeľrod, Fiodor Iľjič Dan, Alexandr Nikolajevič Potresov a Noj Nikolajevič Žordanija.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| „ | Likvidátorstvo menševikov ideologicky spočíva v negácii revolučného triedneho boja socialistického proletariátu vôbec a obzvlášť v popieraní nadvlády proletariátu v našej buržoázno-demokratickej revolúcii... Z organizačného hľadiska je likvidátorstvo odmietanie potreby nelegálnej sociálnodemokratickej strany a s tým súvisiace zrieknutie sa SDRSR, vystúpenie z nej, boj proti nej na stránkach legálnej tlače, v legálnych robotníckych organizáciách, odboroch, družstvách, na zjazdoch, na ktorých sa zúčastňujú zástupcovia robotníkov atď. | "|
| – Vladimir Iľjič Lenin, 1909[9] |

Proti likvidátorskému smeru v rámci SDRSR stál zvyšok menševikov a všetci boľševici. Likvidátori v užšom zmysle boli v roku 1912 oficiálne vyhnaní zo SDRSR, združili sa následne okolo novín *Luč* a ako hnutie zanikli začiatkom prvej svetovej vojny.[10][11][12][13][14] Súviselo to s úpadkom podpory menševikov u robotníckej vrstvy, ktorá sa v období 1910 – 1914 čoraz viac radikalizovala a militarizovala, pričom jej sympatie si získavali boľševici. Naproti tomu si menševizmus udržal podporu *maloburžoázie*.[15]

Boľševické likvidátorstvo
-------------------------

V širšom zmysle sa okrem likvidátorov sprava do likvidátorského hnutia zaraďuje aj „likvidátorstvo zľava", t. j. minoritný smer v rámci boľševickej frakcie SDRSR, fungujúci od roku 1908 do prvej svetovej vojny, ktorý sa snažil obmedziť stranícku činnosť len na ilegálne aktivity – bol teda priamym opakom menševického likvidátorstva.[16][14][7] Do tohto smeru patrili najmä tzv. otzovisti, požadujúci okamžité ukončenie legálnych foriem práce a teda aj odvolanie poslancov SDRSR zo Štátnej dumy, a ultimatisti, ktorí v snahe odstrániť vplyv menševikov ultimátom požadovali úplné podriadenie poslancov strany rozhodnutiam Ustredného výboru SDRSR.[17]

Likvidátori ako odporcovia
--------------------------

Termín likvidátorstvo sa ujal v ešte širšom význame ako označenie komunistov, ktorí boli odporcami vládnuceho smeru komunistického hnutia. Už Lenin vo svojom hodnotení novín *Luč* tvrdil, že jeho redaktori sú *„likvidátori marxizmu"*, a teda podľa neho niektorí z nich chceli zlikvidovať stranu proletariátu, ďalší myšlienku nadvlády proletariátu, Marxov filozofický materializmus, internacionalizmus proletárskeho socializmu, marxistickú ekonomickú teóriu atď.[12] Podľa českého historika Jana Květiny Lenin celkovo svojich protivníkov tituloval oportunisti či likvidátori.[18]

V 20. rokoch Josif Vissarionovič Stalin označil za likvidátorov pravé a ľavé krídlo Ruskej komunistickej strany (boľševikov). Neskôr sa v Sovietskom zväze podľa Stalinovho vzoru výraz používal voľne na označenie „zradcov" v strane.[14] V duchu pôvodného významu výrazu označil v novembri 1936 Josip Broz Tito vzťah medzi Komunistickou stranou Juhoslávie a Socialistickou stranou Juhoslávie ako „likvidátorstvo", keďže socialisti pokladali za najväčšiu prekážku uzavretia dohody o spolupráci ilegálne aktivity komunistov.[19]

V Československu *Příruční slovník jazyka českého* z rokov 1937 – 1938 definoval likvidátora ako *„prezývku komunistov neveriacich v svetovú sociálnu revolúciu"*[20] a *Slovník spisovného jazyka českého* z roku 1989 (avšak heslo bolo napísané asi už v 60. rokoch) ako *„oportunistické smery v robotníckom hnutí, ktoré vedú k likvidácii revolučných snáh"*.[21] *Encyklopédia Slovenska* (1979) definovala likvidátorstvo v širšom zmysle nasledovne: *„Po vzniku komunistických strán sa pojmom likvidátorstvo označovali pravicovooportunistické úchylky v*[komunistických] *stranách, ktoré dospeli až k pokusom o ich likvidáciu."* Ako príklady likvidátorstva v Komunistickej strane Československa (KSČ) tento zdroj uvádza bubnikiádu (vnútrostranícka kríza KSČ v roku 1925, ktorej hlavným aktérom bol Josef Bubník) a akcie *„pravicovooportunistických síl"* pred piatym zjazdom KSČ (1929) a po ňom. Po piatom zjazde boli „likvidátori" (t. j. tí, ktorí nesúhlasili s novozvoleným boľševickým vedením strany) z KSČ vylúčení.[10]

Referencie
----------

1. ↑  Kartotečný lístok „likvidátor" (Kartotéka lexikálního archivu, 195-).
2. ↑  Kartotečný lístok „likvidátorství" (Kartotéka lexikálního archivu, asi 192-).
3. 1 2  Ivanov 1999, s. 267
4. ↑  Ušakov 1938a, Ušakov 1938b
5. ↑  Programme of the Social-Democratic Workers’ Party adopted at the Second Congress of the Party, Brusel, 1903.
6. ↑  Ulam 2007, s. 108
7. 1 2  Slee 2007
8. ↑  Swain 1998, s. 209. Podľa Ulam 2007, s. 108 niekedy aj všetci.
9. ↑  Citované podľa Šaumjan 1973.
10. 1 2  Hajko 1979
11. ↑  Klubkov 2002
12. 1 2  Šaumjan 1973
13. ↑  Lenin 1909b
14. 1 2 3  Blunden 1999-2008
15. ↑  Fitzpatrick 1994, s. 30. Termín sa používal spravidla na označenie nižšej strednej vrstvy (napr. obchodníci, remeselníci, malí podnikatelia).
16. ↑  Lenin 1909a
17. ↑  Erškov 1956
18. ↑  Květina 2012, s. 222, poznámka pod čiarou 49.
19. ↑  Swain 1998, s. 209
20. ↑  Hujer 1937-1938. Pôvodným zdrojom tejto definície je zrejme kartotečný lístok „likvidátor" (Kartotéka lexikálního archivu, 1937) označujúci uvedený výraz ako nadávku.
21. ↑  Havránek 1989

Použitá literatúra
------------------

* Blunden, Andy, ed. (1999-2008), „liquidator", *The Encyclopedia of Marxism*, [s. l.]: Marxists.org
* Erškov, N. V. (1956), „ultimatisty", *Boľšaja sovetskaja enciklopedija*, [Veľká sovietska encyklopédia], 43 (Topseľ – Uženie), Moskva: Sovetskaja enciklopedija, OCLC 493148031
* Fitzpatrick, Sheila (1994), *The Russian Revolution* (2. vyd.), Oxford; New York: Oxford University Press, ISBN  0192802046
* Hajko, Vladimír, ed. (1979), „likvidátorstvo", *Encyklopédia Slovenska*, 3. zväzok (K – M), Bratislava: Veda, OCLC 180561309
* Havránek, Bohuslav, ed. (1989), „likvidátorství", *Slovník spisovného jazyka českého*, Praha: Academia, OCLC 20553943
* Hujer, Oldřich, ed. (1937-1938), „likvidátor", *Příruční slovník jazyka českého*, 2. svazek (K – M), Praha: Státní nakladatelství, OCLC 612934507
* Ivanov, Jurij Valentinovič et al. ed. (1999), „likvidatory", *Istorija otečestva s drevnejšich vremen do našich dnej : Enciklopedičeskij slovar*, [História vlasti od najstarších čias po súčasnosť : Encyklopedický slovník], Moskva: Boľšaja Rossijskaja Enciklopedija, str. 267, ISBN  5852702943
* Klubkov, Pavel Anatolevič, ed. (2002), „likvidatory", *Rossijskij gumanitarnyj enciklopedičeskij slovar*, [Ruský humanitný encyklopedický slovník], 2. (Z – О), Sankt-Peterburg: Vlados, ISBN  5691006754
* Květina, Jan (2012), „Národní diskurzy polských marxistů na přelomu 19. a 20. století : patriotismus Kazimierze Kelles-Krauze proti internacionalismu Rosy Luxemburgové", *Slovanský přehled* 98 (3-4): 209-231, ISSN 0037-6922,
* Lenin, Vladimir Iľjič (1909a), „Report on the Conference of the Extended Editorial Board of Proletary", *Proletary* 3 (46), 1909-07-03, dost. 2014-07-14
* Lenin, Vladimir Iľjič (1909b), „The Liquidation of Liquidationism", *Proletary* 46 (24), 1909-07-11, dost. 2014-07-14
* Rjabce, V. P. (1985), „Leninovo odhalení maloburžoazního základu likvidátorství v ruském dělnickém hnutí a současnost", *Sborník prací Filozofické fakulty brněnské univerzity : G, Řada sociálněvědná* 34 (G29): 119-126, ISSN 0231-7567,
* Slee, Chris (2007), „Lenin on liquidationism", *Links International Journal of Socialist Renewal*, OCLC 705763223, dost. 2014-07-14
* Swain, Geoffrey (1998), „Tito and the twilight of the Comintern", in Rees, Tim; Thorpe, Andrew, *International Communism and the Communist International, 1919-43*, Manchester; New York, NY: Manchester University Press, str. 205-221, ISBN  0719051169,
* Šaumjan, S. S. (1973), „likvidatory", *Boľšaja sovetskaja enciklopedija*, [Veľká sovietska encyklopédia], 14 (Kuna – Lomami) (2. vyd.), Moskva: Sovetskaja enciklopedija, OCLC 490599902
* Ulam, Adam B. (2007), *Stalin : The Man and His Era* (4. vyd.), London: Tauris Parke, ISBN  1845114221,
* Ušakov, Dmitrij Nikolajevič, ed. (1938a), „likvidator", *Tolkovyj slovar russkogo jazyka*, [Výkladový slovník ruského jazyka], 2. (L – Orloveť), Moskva: Sovetskaja enciklopedija
* Ušakov, Dmitrij Nikolajevič, ed. (1938b), „likvidatorstvo", *Tolkovyj slovar russkogo jazyka*, [Výkladový slovník ruského jazyka], 2. (L – Orloveť), Moskva: Sovetskaja enciklopedija