recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Súradnice: 4°51′00″S 31°36′00″V﻿ / ﻿4,85000°S 31,60000°V﻿ / 4.85000; 31.60000

Tradičná stavba v meste Džúbá
Džúbá - pohľad
**Juba** (po anglicky) alebo **Džúbá** (arab. Džúbá‎,  جوبا) je hlavné mesto štátu Južný Sudán.

Poloha
------

Mesto sa nachádza v južnej časti krajiny neďaleko štátnych hraníc s Ugandou a Keňou. Je aj správnym centrom administratívnej jednotky Al-Istiwá'íja al-wustá. Rozkladá sa na oboch brehoch rieky Biely Níl.

Dejiny
------

Prvé zmienky o meste pochádzajú z druhej polovice 19. storočia. Mesto bolo známe pod názvom Gondokoro a nachádzala sa v ňom misijná stanica. V roku 1947 bola v meste Juba podpísaná dohoda o spojení Severného a Južného Sudánu. Neskôr sa mesto stalo jednou z opôr boja za nezávislosť Južného Sudánu.

Počet obyvateľov
----------------

| Rok | Počet obyvateľov |
| --- | --- |
| 1973 (sčítanie) | 56 737 |
| 1983 (sčítanie) | 83 787 |
| 1993 (sčítanie) | 114 980 |
| 2005 (odhad) | 163 442 |
| 2006 (odhad) | 250 000 |
|

### Infraštruktúra

Mesto je významným dopravným uzlom štátu. Nachádza sa tu riečny prístav na rieke Biely Níl. Okrem toho je tu medzinárodné letisko, križovatka ciest a cez mesto prechádza aj železnica.

Inštitúcie
----------

Juba sa po vyhlásení stala miestom, kde sídlia zastupiteľské orgány iných štátov a medzinárodných organizácií. Sídli tu aj juhosudánska katolícka univerzita, ktorá bola založená v roku 1977. Mesto je aj centrom stredných škôl, kultúrnych a ekonomických inštitúcií, priemyselných podnikov. Po vyhlásení nezávislosti začína meniť svoju tvár. Budujú sa tu asfaltové cesty a budovy pre nové úrady. V meste Juba sa nachádzajú aj kresťanské kostoly, medzi ktoré patrí aj rímskokatolícka Katedrála svätej Terézie.

Referencie
----------

1. ↑  Estimated Population In 2006

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Juba (mesto)**

Externé odkazy
--------------

* Fisher, J. 2005, 'Southern Sudan's frontline town', *BBC News*, 20 April.
* Holt, K. 2007, 'In pictures: Juba's street struggle', *BBC News*, 4 January.
* The Juba Post
* FallingRain Map - elevation = 550m
**Volový potok** je potok v Hornom Zemplíne, na území okresu Humenné. Je to pravostranný prítok Udavy, meria 5 km a je tokom VII. rádu.

Pramení v Ondavskej vrchovine na juhozápadnom svahu Hučky (389,3 m n. m.) v nadmorskej výške cca 315 m n. m. Na hornom toku tečie juhojuhovýchodným smerom, zľava priberá najprv prítok z južného svahu Hučky, potom prítok z oblasti Studníkov. Následne pokračuje v podstate severojužným smerom, pričom vytvára oblúk ohnutý na západ a priberá pravostranný prítok prameniaci východne od kóty 294,2 m. Napokon ešte priberá ľavostranný prítok z južného svahu Slížov (299,5 m n. m.), vteká na rovinaté územie riečnej nivy Udavy a vytvára malý oblúk smerujúci na východ. Východne od obce Udavské sa v nadmorskej výške približne 168 m n. m. vlieva do Udavy.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Udavy |
| --- |
| *Udava* → *Laborec* → *Latorica* → *Bodrog* → *Tisa* → *Dunaj* |
| 
* Brusný potok
* Bukovinka
* Bystrý potok
* Černinský potok
* Holomušovský potok
* Hostovický potok
* Hrabinka
* Hrabľovský potok
* Hrabový potok
* Hrušovka
* Ílovnica
* Jablonský potok
* Kašovský potok
* Korytová
* Krivský potok
* Marína
* Nechválka
* Osadniansky potok
* Pálenický potok
* Papínsky potok
* Priedolský potok
* Prielazkový potok
* Rieka
* Rovniansky potok
* Semeňovský potok
* Skorský potok
* Svinský potok
* Ščobský potok
* Tlstý potok
* Topoľový potok
* **Udava**
* Volový potok
* Zubniansky potok

 |
**Matejovce** (nem. *Matzdorf*) sú mestskou časťou mesta Poprad s mimoriadne rozvinutým priemyslom. Sídli tu výrobca práčok Whirlpool, ďalej Tatramat a nový priemyselný park. Žije tu 2 865 obyvateľov (2015).

Do Matejoviec jazdí z autobusovej stanice a centra mesta autobusová linka č. 2 a zo sídlisk Juh č. 4.

Prvá písomná zmienka je z roku 1251. Meno vzniklo pravdepodobne podľa jedného z patrónov (druhým bol sv. Štefan), o čom svedčí erb z 15. storočia. Obec patrila do Spoločenstva spišských Sasov. V rokoch 1412 až 1772 bola obec v zálohu Poľska. Pôvodní obyvatelia Matejoviec sa zaoberali zväčša poľnohospodárstvom. Priemysel sa v mestečku začal rozvíjať v dielňach nemeckých kolonistov. Podstatná zmena v živote obyvateľov nastala v roku 1845, keď tunajší rodák Karol August Scholz založil dielňu na výrobu česadiel na kone. Z jednoduchých dielní z polovice 19. storočia vznikla v roku 1903 priemyselná výroba smaltovaných výrobkov, poľnohospodárskych potrieb a železiarskeho tovaru v jednej z najväčších továrni na Slovensku. Od roku 1969 je významným zamestnávateľom ľudí v regióne moderný závod na výrobu práčok a iných elektrospotrebičov Whirlpool a Tatramat. V Matejovciach sa nachádza gotický kostol sv. Štefana postavený v prvej polovici 14. storočia a renesančná zvonica zo 17. storočia. V Matejovciach sa nachádza aj evanjelický kostol. Matejovce boli k Popradu pripojené až v roku 1974.

Referencie
----------

1. ↑   *Demografia* [online]. www.poprad.sk, 31. 3. 2015, [cit. 2015-06-19]. Dostupné online.

Súradnice: 49°04′55″S 20°19′31″V﻿ / ﻿49,081986°S 20,325308°V﻿ / 49.081986; 20.325308

| * z
* d
* u
Mestské časti Popradu (6) |
| --- |
| 
* Kvetnica
* Matejovce
* Spišská Sobota
* Poprad
* Stráže pod Tatrami
* Veľká

 |  |
Atický čiernofigúrový psyktér, zobrazujúci symposion, cca 510 pred Kr. Staatliche Antikensammlungen, Mníchov
**Psyktér** (starogr. *Ψυκτήρ* – *psyktér*) je typ starogréckej keramickej nádoby.

Psyktér (mn. č. *psyktéres*, doslova „*chladiaca nádoba*"), keramická nádoba na vyššej širokej nôžke, s baňatým telom a dvomi malými rúrkovitými uchami (aj bez nich), slúžila na chladenie vína. Naplnená vínom sa umiestňovala do kratéra, v ktorom bol sneh či voda s ľadom. Tento typ nádoby sa používal len v 6. a v 1. polovici 5. storočia pred Kr. Na tento účel slúžila aj psyktér-amfora, nádoba s dvojitými stenami, kde sa oddeleným lievikom nalievala ľadová voda, ktorá obklopila víno umiestnené v hlavnom tele nádoby.

Sú známe dva typy psyktérov. Jeden má rúrkové držadlo, cez ktoré mohla byť pretiahnutá šnúrka na zdvíhanie nádoby. Tento typ má obvykle zúžený nalievací otvor (aj s pokrievkou) a má dvojstupňovú vysokú nohu. Druhý typ, psyktér bez úchytiek alebo pokrievky, má robustnú torusovú nohu (dvojstupňový torus alebo zvislý) a krátky krk. Ich priemerná výška je približne 30 cm.

Tvary
-----

* Atický čiernofigúrový psyktér, caa 525 – 500 pred Kr.*Atický čiernofigúrový psyktér, caa 525 – 500 pred Kr.*
* Čiernofigúrový psyktér (s rúrkovitými uchami), 5. stor. pred Kr. Archeologické múzeum Kerameikos, AtényČiernofigúrový psyktér (s rúrkovitými uchami), 5. stor. pred Kr. Archeologické múzeum Kerameikos, Atény
* Chalkidská psyktér-amfora, cca 540 pred Kr.Chalkidská psyktér-amfora, cca 540 pred Kr.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 382.
2. 1 2 3  Classical Art Research Centre, *psykter*  Archivované 2015-09-06 na Wayback Machine
3. ↑  Andrew J. Clark, Andrew Clark, Sir, Maya Elston, Mary Louise Hart. *Understanding Greek Vases*. Los Angeles : Getty Publications, 2002. ISBN 978-08-9236-599-9. S. 134.
4. ↑  Toby Schreiber. *Athenian Vase Construction*. Santa Monica : Getty Publications, 1999. ISBN 978-08-9236-465-7. S. 219-223.

Pozri aj
--------

* Typológia starogréckej keramiky
Súradnice: 49°21′50″S 21°14′24″V﻿ / ﻿49,364°S 21,24°V﻿ / 49.364; 21.24

**Stebnícka Magura** je národná prírodná rezervácia vyhlásená na ochranu prirodzených, až pralesovitých lesných porastov buka, jedle a javora. Nachádza sa na severných svahoch vrchu Stebnícka Magura (899 m n. m.) v pohorí Busov, podcelku Nízkych Beskýd. V nadmorskej výške 650 – 900 metrov, vo vlhkej pramennej oblasti Stebnického potoka sa tu na strmých svahoch nachádzajú vzácne rastlinné spoločenstvá.

Prirodzené, miestami až pralesovité lesné porasty Magury sú veľmi zachovalé a v rámci Nízkych Beskýd predstavujú fytocenologicky a floristicky jedinečnú ukážku prirodzených a pôvodných spoločenstiev vyšších polôh. Nachádzajú sa tu sutinové bukové javoriny, javorové bučiny a v dolnej časti rezervácie jedľové bučiny. V drevinovom zložení prevládajú druhy buk lesný (Fagus sylvatica), jedľa biela (Abies alba), javor horský (Acer pseudoplatanus) a jaseň štíhly (Fraxinus excelsior), ktoré tu dosahujú výšku nad 25 metrov.

Z krovín sú tu zastúpené baza čierna (Sambucus nigra), baza červená (Sambucus racemosa), kalina obyčajná (Viburnum opulus), egreš obyčajný (Grossularia uva-crispa).

Územie sa vyznačuje zastúpením východokarpatských prvkov flóry. Z botanického hľadiska sú najzaujímavejšie porasty východokarpatského druhu skopólie kranskej (Scopolia carniolica). Pre územie rezervácie je charakteristické veľké zastúpenie rôznych druhov papradín. Častý je papraďovec laločnatý (Polystichum aculeatum), paprad' samčia (Dryopteris filix-mas), papradka samičia (Athyrium filix-femina), papraď ostnatá (Dryopteris spinulosa). Vzácnejší je výskyt papraďovca Braunovho (Polystichum braunii). V jari tu hromadne kvitnú chochlačka dutá (Corydalis cava), snežienka jarná (Galanthus nivalia), krivec žltý (Gagea lutea) a pľúcnik lekársky (Pulmonaria officinalis subsp. officinalis).

Externé odkazy
--------------

* Stebnícka Magura v Zozname osobitne chránených častí prírody SR
* Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky
* Poloha na turistickej mape

| * z
* d
* u
Busov |
| --- |
| Národné prírodné rezervácie | 
* Stebnícka Magura
* Regetovské rašelinisko
* Becherovská tisina

 |
| Vybrané vrcholy BusovaZoznam vrcholov | 
* Busov (1 002)
* Lackova (997)
* Pálenica (914)
* Stebnícka Magura (899)
* Ostriež (893)
* Javorina (881)
* Pivnica (857)
* Sivá skala (837)
* Mníchov (808)
* Slaviská (806)
* Priehyba (795)
* Karkuláž (788)
* Hrb (764)
* Suchý vrch (743)
* Kamenica (728)

 |
**Trisekcia uhla** je gejtická úloha, v ktorej treba prísť na postup ako sa geometrickým spôsobom (teda len za pomoci pravítka a kružidla) dá rozdeliť ľubovolný dutý uhol na tri zhodné uhly.

Trisekcia uhla patrí medzi trojicu geometrických úloh, ktorých riešením sa zaoberali už antickí Gréci (napr. aj Platón a jeho žiak Euklides):

* zdvojenie kocky,
* trisekcia uhla,
* kvadratúra kruhu.

Tieto úlohy sa nedajú riešiť pomocou jednoduchého kružidla a pravítka (Euklidovskej konštrukcie).

Tomahawk "je geometrický tvar pozostávajúci z polkruhu a dvoch ortogonálnych úsečiek tak, že dĺžka kratšieho segmentu sa rovná polomeru kruhu. Trisekcia sa vykonáva naklonením konca kratšieho segmentu tomahavku o jeden lúč, okraj kruhu o druhý, takže "rúčka" (dlhší segment) pretína vrchol uhla; čiara trisekcie prebieha medzi vrcholom a stredom polkruhu.

Zatiaľ čo tomahawk je skonštruovaný s kompasom a pravítkom, vo všeobecnosti nie je možné postaviť tomahawk v akejkoľvek požadovanej polohe. Vyššie uvedená konštrukcia teda nie je v rozpore s nerozdeliteľnosťou uhlov iba pomocou pravítka a kružidla.

Ako tomahawk môže byť použitý ako nastavený štvorec , môže byť tiež použitý pre trisekčné uhly metódou opísanou v § S pravým trojuholníkovým pravítkom .

Tomahawk vytvára rovnaký geometrický efekt ako metóda skladania papiera: vzdialenosť medzi stredom kruhu a špičkou kratšieho segmentu je dvojnásobkom vzdialenosti polomeru, ktorý je zaručený v kontakte s uhlom. Je to tiež ekvivalentné použitiu architekta L-Ruler ( Tesárske námestie ).

Nech l je vodorovná čiara v susednom diagrame. Uhol a (vľavo od bodu B ) je predmetom trisekcie. Najprv sa nakreslí bod A pod uhlom lúč , jedna jednotka od B. Nakreslí sa kružnica s polomerom AB. Potom prichádza do hry označenie pravítka: jedna značka pravítka je umiestnená na A a druhá na B. Zatiaľ čo sa pravítko (ale nie značka) dotýka A , pravítko sa posúva a otáča, kým jedna značka nebude na kruhu a druhá na čiare l. Značka na kruhu je označená Ca značka na riadku je označená D. To zaisťuje, že *CD* = *AB*. Nakreslí sa polomer BC, aby bolo zrejmé, že úsečky AB , BC a CD majú všetky rovnakú dĺžku. Teraz, trojuholníky ABC a BCD sú rovnoramenný , teda (o Fact 3 vyššie), každý z nich má dva rovnaké uhly.

Hypotéza : Daná AD je priama čiara a AB , BC a CD majú rovnakú dĺžku,

Záver : uhol *b* =*a*/3.

dôkaz :

1. Z faktu 1) vyššie, °.
2. Pri pohľade na trojuholník *BCD* zo skutočnosti 2)°.
3. Z posledných dvoch rovníc, .
4. Z faktu 2), °, teda °, takže od minulého, °.
5. Z faktu 1) vyššie, °, teda °°.

Clearing, *a* − 3 *b* = 0 , alebo *a* = 3 *b* , a veta je dokázaná .

Opäť platí, že táto konštrukcia vyšiel na rámec z povolených stavieb pomocou výrazné pravítka.

Externé odkazy
--------------

* Niekoľko historických poznámok ku geometrickým konštrukciám
***Plné vrecká peňazí*** je slovenský muzikál z roku 1975. Vznikol prepracovaním tragikomédie *Žobrácke dobrodružstvo* Jána Soloviča z roku 1970. Autorom hudby je Igor Bázlik, scénára Milan Lasica a Július Satinský. Piesňové texty napísali Milan Lasica a Tomáš Janovic. V roku 1978 vyšla aj nahrávka muzikálu na LP platni.

Dej muzikálu
------------

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Dvaja holiči snívajú o rýchlom zbohatnutí. Dopočuli sa totiž, že ich zákazník, starý žobrák, nosí vrecúško plné peňazí. Obaja holiči najprv medzi známymi rozhlásia, že vyhrali prvé miesta v športke a neskôr si pripravia plán ako získať žobrákove peniaze. Vyjde však najavo, že žobrákov mešec je plný bezcenných papierov...

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Osoby
-----

* Gejza Galiba, holič
* Gabika, jeho žena
* Alfréd Cicák, holič
* Mrenica, taxikár
* Pivoňka, strážmajster ZNB
* Pilná, lekárka
* Ignác, žobrák
* Stázka, učnica

Nahrávka
--------

* 1978 Július Satinský (Gejza Galiba), Eva Krížiková (Gabika), Milan Lasica (Alfréd Cicák), Stano Dančiak (Mrenica), Marián Labuda (Pivoňka), Magda Paveleková (Pilná), Karol Čálik (Ignác), Zita Furková (Stázka), Štúdiový zbor a orchester, Zdenko Macháček (dirigent), Opus 9116 0621-2

Zdroj
-----

* Ako vzniká hit: Plné vrecká peňazí
**Anton Vrančič** zo Šibenika (staršie: Wranchich de Sebenigo;maď. *Verancsics Antal*, chorv. *Antun Vrančić*) (\* 29. máj 1504, Šibenik – † 16. jún 1573, Prešov) bol diplomat, kráľovský miestodržiteľ, uhorský prímas, ostrihomský arcibiskup a kardinál.

Životopis
---------

Narodil sa v dalmátskom Šibeniku v chorvátskej šľachtickej rodine. Svoje univerzitné štúdia absolvoval v Padove.

V roku 1530 sa stal tajomníkom uhorského kráľa Jána Zápoľského, ktorého záujmy zastupoval aj na svojich diplomatických misách u poľského kráľa Žigmunda I. bosniaskeho beglerbega, na anglickom a francúzskom kráľovskom dvore. Po smrti Jána Zápoľského zostal po boku kráľovnej Izabely, ale v roku 1549 sa pridal na stranu Habsburgovcov a podporoval kráľa Ferdinanda I. V jeho službách pôsobil ako vyslanec v Istanbule na dvore Sulejmana I.

Najväčším diplomatickým úspechom Vrančiča bolo uzavretie Drinopolského mieru medzi cisárom Maximiliánom II. a sultánom Selimom II. v roku 1568. Touto zmluvou sa začalo približne 25-ročné obdobie mieru.

Už od mladého veku zastával aj vysoké cirkevné úrady, za kňaza bol však vysvätený až v 8. decembra 1551 a za biskupa 21. septembra 1561, svoju prvú svätú omšu odslúžil však až v roku 1569. Bol rozhodným odporcom reformácie. V rokoch 1553 – 1557 bol menovaný za biskupa v Pécsi, v tomto období však pôsobil v diplomatickej misii v Osmanskej ríši. Po návrate v roku 1557 bol menovaný za jágerskeho biskupa. 

V roku 1569 bol vymenovaný za ostrihomského arcibiskupa a v roku 1572 sa stal kráľovským miestodržiteľom. 25. septembra 1572 korunoval v bratislavskom dóme sv. Martina Rudolfa II. za uhorského kráľa.

V roku 1573 (5. júna) ho pápež Gregor XIII. vymenoval za kardinála, umrel však skôr, než sa o svojom vymenovaní dozvedel. 

Pochovaný je v trnavskom dóme sv. Mikuláša.

Zdroj
-----

* VICZIÁN, János. Verancsics Antal, Verántz. In:  *Magyar Katolikus Lexikon*. Ed. Diós, István. Budapest : Szent István Társulat. [Cit. 2015-01-14]. Dostupné online. (maď.)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Anton Vrančič**

| Tituly a funkcie v Rímskokatolíckej cirkvi |
| --- |
| Predchodca**Mikuláš Oláh** | **Arcibiskup ostrihomský**1569 – 1573 | **Sedisvakancia**(do 1596)Nástupca**Štefan Fejérkövy** |

Autoritné údaje: * BnF: 12748818p
* GND: 118055038
* ISNI: 0000 0001 0837 1517
* LCCN: n85326695
* NK ČR: mub20201067534
* PIM: PIM99479
* SNK: 157588
* VIAF: 136422
* WorldCat: lccn-n85326695
Domáce zviera
**Domáce zviera** je živočích držaný počas väčšieho počtu generácií za zvláštnych, človekom formovaných podmienok. Od zvierat, z ktorých sa vyvinuli sa odlišujú výzorom, funkčne aj správaním.

Domáce zvieratá existujú už najmenej 10 000 rokov, najstaršími sú ovca, koza, krava a pes, ktoré sa spočiatku len konzumovali (vrátane psa) alebo používali ako surovina. Využitie nosnej sily zvierat pribudlo až neskôr.

Počet domácich zvierat je nízky (asi 20 rodov cicavcov, asi 20 rodov vtákov, kapry, včely, priadky morušové a niekoľko ďalších bezstavovcov). Okrem toho existujú špecifické skupiny:

* myš, škrečok a podobne, ktoré sa používajú v laboratóriách na pokusy
* líška, činčila, *medvedík čistotný* a podobne, ktoré sa používajú výlučne na výrobu kožuchových produktov
* druhy chované (aj) na špecifické lekárske a iné účely

Väčšinou pochádzajú z Eurázie, len osol, ťava, mačka a perlička sú z Afriky a lama, alpaka, morské prasiatko, a moriak boli domestikované v Amerike.

Pozri aj
--------

* domestikácia
* hospodárske zviera
JUDr. **Vojtech Szilassy** alebo **Béla Szilassy** (\* 5. júl 1881, Boľkovce, Rakúsko-Uhorsko – † 16. december 1962, Peoria, Illinois, USA) bol právnik, statkár a politik maďarskej národnosti na Slovensku v prvej polovici 20. storočia.

Životopis
---------

Narodil sa v Boľkovciach v Novohrade. Po absolvovaní právnického vzdelania začal hospodáriť na svojom statku pri Lučenci. Po vzniku Česko-Slovenska v roku 1918 zakladal Spoločný výbor spojených opozičných strán na Slovensku a Podkarpatskej Rusi, ktorý mal zastupovať záujmy maďarskej a nemeckej menšiny v novovzniknutom štáte, resp. jeho východnej časti. Patril k zakladateľom Zemskej strany poľnohospodárov a maloroľníkov, ktorá sa neskôr pretransformovala na Maďarskú národnú stranu.

Vo volebnom období 1929 – 1935 a neskôr v rokoch 1937 – 1938 zasadal v hornej komore Národného zhromaždenia za Maďarskú národnú stranu, neskôr za Zjednotenú maďarskú stranu. V súvislosti so zmenami hraníc po Viedenskej arbitráži v závere roku 1938 podobne ako väčšina maďarských poslancov a senátorov prišiel o mandát, no zároveň bol kooptovaný do maďarského parlamentu, kde zasadal do roku 1939.

Po vymenovaní Andora Jarossa za ministra pre otázky „Hornej zeme" pôsobil v rokoch 1938 – 1940 ako jeho štátny tajomník. Zároveň pôsobil v komisii, ktorá mala na starosti revíziu prvej československej pozemkovej reformy. V roku 1944 sa odsťahoval do Nemecka. V Mníchove sa aktivizoval v Národnom výbore Maďarov na Slovensku. V roku 1950 sa presťahoval do Spojených štátov amerických, kde patril k vedúcim predstaviteľom Maďarského oslobodzovacieho výboru.

Referencie
----------

1. 1 2  SZILASSY, Vojtech. In:  *Slovenský biografický slovník*. Zväzok V. R – Š. Martin : Matica slovenská, 1992. 560 s. Dostupné online. ISBN 80-7090-216-7. S. 414.
2. 1 2 3  NAGYOVÁ, Zora; ŠEBOVÁ, Denisa. *Naše osobnosti : poznávajme osobnosti Novohradu*. Lučenec : Novohradská knižnica, 2021. Dostupné online. ISBN 978-80-89943-20-3. S. 135.
3. 1 2 3  Szilassy Béla. In:  *Databanka Maďarov na Slovensku* [online]. Šamorín: Fórum inštitút pre výskum menšín, [cit. 2022-11-10]. Dostupné online. (po maďarsky)
4. 1 2   *Szilassy Béla* [online]. Budapešť: Petőfi Irodalmi Múzeum, [cit. 2022-11-10]. Dostupné online.
5. ↑   *Register - menný* [online]. Spoločná česko-slovenská digitálna parlamentná knižnica, [cit. 2022-11-10]. Dostupné online.
6. 1 2   *Register - menný* [online]. Spoločná česko-slovenská digitálna parlamentná knižnica, [cit. 2022-11-10]. Dostupné online.

Autoritné údaje: * BnF: 10983288w
* ISNI: 0000 0001 1390 1359
* PIM: PIM71783
* VIAF: 166541503
**Bánovci** alebo **Trstianskovci** (dobovo v základnom tvare: *Baán, Ban, Trsztianszky*) sú uhorský šľachtický rod pochádzajúci z Trsteného.

Dejiny rodu
-----------

Prapredkom rodu bol Vavrinec, písomne doložený v roku 1242, avšak prvými známymi členmi rodu boli až synovia Bohumíra II. Prvú donáciu na majetky v Liptove dostali od Bela IV. v roku 1263 a do šľachtického stavu ich povýšil Ladislav IV. dňa 8. júla 1286. Členovia rodu sa najskôr označovali iba prídomkom *z Trsteného*, v dobovej forme ako *de Trstena*, resp. *de Nádasd*. Priezvisko Bán prvýkrát použil až liptovský podžupan Michal v roku 1533.

Príslušníci rodu žili predovšetkým v Liptovskej stolici. Jednotlivci opustili pôvodné majetky až v 18. storočí, kedy sa spomínajú aj v Tekovskej a Šarišskej stolici a (možno o storočie neskôr) tiež v Zemplínskej stolici. Bánovci zistení v iných stoliciach nie sú členmi liptovského rodu, o čom svečia ich prídomky. Možno však predpokladať, že liptovskí Bánovci žili aj mimo spomínaných stolíc.

Bánovci sa okrem funkcií v stoličnej správe uplatnili aj ako statkári či vojenskí hodnostári. Medzi členmi rodu boli aj tabulárny sudca, ministerský radca a kráľovský notár.

Rodový erb
----------

Podoba erbu Bánovcov s ramenom a trúbkou potvrdzuje spoločný pôvod s liptovskými rodmi Svätojánskych, Smrečianskych, Pongrácovcov a Podturnianskych.

Erb Bánovcov má nasledujúcu podobu: „V modrom štíte zo zlatej otvorenej listovej koruny vyrastá červenoodeté rameno v pästi držiace koniec zlatej stuhy, upevnenej pod nátrubkom zlatej trúbky. Nad korunou sa medzi ramenom a trúbkou vznáša zlatá hviezdička. Štítové znamenie tvorí väčšinou aj klenot." Ako nosiči štítu sa občas uvádzajú aj dvaja baníci. Staršia literatúra tiež uvádza, že štítové znamenie občas stojí na zelenom kopci alebo trojvrší. Medzi varianty erbu Bánovcov patrí aj erb na pečati Tomáša Bána z roku 1705, na ktorom chýba zlatá stuha. Preto za hlavný identifikačný znak erbu treba okrem stuhy považovať aj umiestnenie hviezdičky tesne nad listovou korunou.

Referencie
----------

1. 1 2  BÁN. In: NOVÁK, Jozef. *Rodové erby na Slovensku*. Zväzok II : Peťkova zbierka pečatí. Martin : Vydavateľstvo Osveta, 1986. 219 s. S. 16 – 18.

Zdroje
------

* BÁN. In: NOVÁK, Jozef. *Rodové erby na Slovensku*. Zväzok II : Peťkova zbierka pečatí. Martin : Vydavateľstvo Osveta, 1986. 219 s. S. 16 – 18.
* BÁN z Trsteného. In: NOVÁK, Jozef; VÍTEK, Peter. *Lexikón erbov šľachty na Slovensku*. Ilustrácie Ladislav Čisárik. Zväzok II : Liptovská stolica : zemianske rody podľa Matiašovského zbierky erbov. Bratislava : Hajko & Hajková, 2004. 175 s. ISBN 80-88700-60-4. S. 6.
Červenofigúrový nestoris (typ 2), 4. stor. pred Kr. Katalánske archeologické múzeum, Barcelona
**Nestoris** (starogr. *νεστορίς* – *nestoris*) je typ starogréckej keramickej nádoby.

Nestoris (mn. č. *nestorides*) je keramická nádoba podobná amfore so štyrmi uchami (dvomi veľkými vertikálnymi a dvomi malými horizontálnymi, typ 3a má len dve vertikálne). Jej tvar, ktorý má pôvod v južnej Itálii, má niekoľko rôznych foriem. Podľa najrozšírenejších sa delí na šesť typov (1a, 1b, 1c, 2, 3a, 3b). Používali sa zrejme na nalievanie obetných tekutín pri určitých rituáloch.

Nestorides sa vyrábal väčšinou v Lukánii a Apúlii najmä z béžovo žltej hliny. Najstaršie boli zdobené väčšinou červenofigúrovým štýlom na čiernom pozadí. Na gréckom západe sa červenofigúrová keramika začala vyrábať v polovici 5. stor. pred Kr. a to v piatich hlavných lokalitách (dielňach), lukánskej, apúlskej, kampánskej, sicílskej a paestskej. V Apúlii sa vyvinuli dva štýly zdobenia váz, raný prostý štýl a zdobený štýl, ktorý sa uplatňoval pri zdobení nestorides (ako aj veľkých váz, amfor atď.). Ich nálezy z hrobek v Ruvo del Monte odhaľujú, ako sa ich forma na konci
6. stor. pred Kr. vyvinula z ollai, keramických alebo kovových nádob guľatého tvaru. Miestne nestorides tu pretrvali až do 4. stor. pred Kr. (zdobené boli väčšinou rastlinnými motívmi). V 4. stor. pred Kr. sa v južnej Itálii vyrábali prostejšie nádoby s čiernym leskom zdobené bielou, hnedou a červenou farbou, so zvieracími a rastlinnými motívmi, vencami a príležitostne ženskými hlavami.

Typy
----

* Typ 1a*Typ 1a*
* Typ 1b*Typ 1b*
* Typ 1c*Typ 1c*
* Typ 2*Typ 2*
* Typ 3a*Typ 3a*
* Typ 3b*Typ 3b*

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 381.
2. ↑   Ritual, *Nestoris*
3. 1 2 3  Walter De Gruyter Incorporated. *Jahrbuch Dt Archaeologischen Instituts Bd 89*. Berlin : Walter de Gruyter, 1975. ISBN 978-31-1004-932-9. S. 137-145.
4. ↑  Edward Herring. *Patterns in the Production of Apulian Red-Figure Pottery*. Cambridge : Cambridge Scholars Publishing, 2018. ISBN 978-15-2751-796-7. S. 22.
5. ↑  *Lucanian red-figure nestoris*
6. 1 2  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 388.
7. ↑  Edward Herring. *Elites y organización de la religión en las provincias romanas de la Bética y las Mauritanias*. Oxford : Archaeopress, 1998. ISBN 978-08-6054-899-7. S. 84.

Pozri aj
--------

* Typológia starogréckej keramiky
***Tajomný Cyprus*** alebo **Smutný cyprus** (angl. *Sad Cypress*) je detektívny román Agathy Christie, ktorý prvýkrát vyšiel v roku 1940 a jeho hlavnou postavou je Hercule Poirot.

Obsah
-----

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Elinor Carlisleová stojí v súdnej sieni a rozhodným hlasom prehlasuje, že nenesie žiadnu vinu na vražde Mary Gerrardovej, ku ktorej došlo 27. júla v sídle Hunterbury v Maidensforde. Súdny proces sa rozbehne a Elinor v duchu rozmýšľa o podivných udalostiach, ktoré ju priviedli do nezávideniahodnej situácie.

Pred nejakým časom dostala Elinor anonymný list, v ktorom stálo, že sa niekto snaží votrieť do priazne jej tety Laury Welmanovej a objaviť sa tak v jej poslednej vôli. Elinor takýto vývoj znepokojuje, a tak sa spolu s priateľom Roddym vyberie do Hunterbury, aby ochránili svoje záujmy a aj preto, lebo majú svoju starú tetu radi.

Keď dorazia do Hunterbury, Elinor ihneď spozná, čo zjavne ohrozuje jej šťastie. Stará pani Welmanová si až príliš obľúbila Mary Gerrardovú, dcéru správcu. Elinorino znepokojenie ešte vzrastie, keď Roddy začne nachádzať v mladej žene nepopierateľné zaľúbenie.

Teta Laura práve prežila mŕtvicu a počas noci po druhom záchvate zomrie. Keďže teta žiadny závet nezanechala, Elinor zdedí celý majetok a rozhodne sa, že bude veľkorysá. Dokonca vyplní aj posledné prianie tety Laury, podľa ktorého má Mary získať dvetisíc libier. No pre Elinor znamená jej vlastná veľkorysosť veľkú obeť, pretože ju stále mučí obraz Roddyho, bláznivo zamilovaného do Mary.

Elinor zruší svoje zasnúbenie z Roddym kvôli jeho citom k Mary, ale znova sa zachová k Mary zdvorilo, keď ju spolu so sestrou Hopkinsonovou, miestnou ošetrovateľkou, pozve k sebe na olovrant. Onedlho po jedle však Mary zomiera na otravu. Vzhľadom na to, že Elinor pripravovala obložené chlebíčky a k vražde mala pádny motív, podozrenie okamžite padá na ňu. Polícia má v prípade jasno a Elinor je zatknutá. Doktor Peter Lord, ktorý je do Elinor zamilovaný, odmieta uveriť, že by bola schopná spáchať vraždu, a požiada preto o pomoc Hercula Poirota.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Adaptácie
---------

Tento román bol natočený v roku 2003 a hlavnú úlohu si zahral David Suchet.

Zdroj
-----

* M. Bunson: *Encyklopédia Agathy Christie*
**Bicír** je potok na Spiši, na území okresu Levoča, je to pravostranný prítok Levočského potoka a má dĺžku 11 km.

*Prameň:* v Levočských vrchoch, v podcelku Levočské planiny, západne od obce Vlkovce na južnom úpätí vrchu Hrádok (908,6 m n. m.) v nadmorskej výške cca 780 m n. m.

*Smer toku:* po sútok s Draveckým potokom na juhovýchod, odtiaľ na krátkom úseku na východ, potom pokračuje opäť na juhovýchod

*Geomorfologické celky:* 1.Levočské vrchy, podcelok Levočské planiny, časť Levočské úbočie, 2.Hornádska kotlina, podcelok Medvedie chrbty, časť Levočská kotlina

*Prítoky:* sprava Dravecký potok, Kurimanský potok, zľava potok pretekajúci obcou Dlhé Stráže a Kráľovec

*Ústie:* do Levočského potoka pri osade Levočské Lúky, južne od Levoče, v nadmorskej výške 472 m n. m.

*Obce:* osada Bukovinka, Dlhé Stráže (okrajom)

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2024-01-13]. Dostupné online.
2. 1 2  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2024-01-13]. Dostupné online.
3. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2024-01-13]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Levočského potoka** |
| --- |
| *Levočský potok* → *Hornád* → *Slaná* → *Tisa* → *Dunaj* |
| Bicír · Dvorecký potok · Fedorkin jarok · Iliašovský potok · Klinianka · Končistý potok · Kráľovec · Krčmárov jarok · Krížny potok · Krupný jarok · Kurimiansky potok · Lesný potok · **Levočský potok** · Odorica · Pekliansky potok · Peklisko · Smrdiace mláky · Šibenícky potok · Vápenistý potok · Zimný potok |
**Iskerník prudký** (*Ranunculus acris*) je jedovatá rastlina z čeľade iskerníkovité (*Ranunculaceae*). 

Iskerník prudký je väčšinou rozkonárená bylina s výškou do 1 metra. Vďaka väčšiemu vzrastu ho možno odlíšiť od niektorých podobných zástupcov tohto rodu, ktoré majú väčšinou menšiu výšku, napríklad iskerník hľuznatý (*Rannunculus bulbosus*), iskerník plamenný (*Rannunculus flamula*) alebo iskerník roľný (*Rannunculus arvensis*). 

Je charakteristický žltými, iskrivo lesklými kvetmi a strihanými listami. Na rastline sa nachádzajú prízemné aj stonkové listy, pričom prízemné sú bohatšie strihané, päť až sedem klanné. So vzrastajúcou výškou na stonke sa tvar listov mení. Stonkové listy sú sediace a smerujú nahor. Z rubovej strany majú listy svetlejšiu farbu. Kvety sú obojpohlavné a pravidelné, prítomné sú kalištné lístky (5) aj korunné lupienky (5). Kvet obsahuje veľký počet tyčiniek, piestik tiež zrastá z veľkého počtu plodolistov. Vo väčších počtoch kvety vytvárajú veľkú, voľnú, riedku metlinu. Kvitne od mája do októbra. Plodmi sú nažky s ohnutým zobáčikom.

Rastie najmä na lúkach často vo veľkých počtoch, ale možno ho nájsť aj na iných miestach od nížin až po subalpínsky stupeň, pričom preferuje vlhkejšie, dusíkaté a hlinité pôdy. Na území Slovenska patrí medzi najrozšírenejšie druhy tohto rodu. Patrí medzi trvalé rastliny.

Toxicita
--------

Celá rastlina obsahuje ranunkulín, ktorého enzymatickým štiepením vzniká toxický protoanemonín. Protoanemonín má dráždivé účinky na pokožku a sliznice, spôsobuje vznik pľuzgierov. Zároveň pôsobí tlmivo na centrálnu nervovú sústavu, čo môže viesť až k zástave dýchania. Obsahuje aj jedovaté saponíny. Napriek tomu, že sušením rastliny jej toxicita prudko klesá, nie je vhodná ako prímes kŕmneho sena.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Iskerník prudký**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Iskerník prudký**

Externé odkazy
--------------

* Fotografický herbář
* Atlas rostlin Archivované 2009-06-12 na Wayback Machine
**Zlatník** je potok na východnom Slovensku, na rozhraní okresov Gelnica a Košice-okolie. Je to ľavostranný prítok Opátky, meria 4,1 km a je tokom VII. rádu. Na dolnom toku je súčasťou hranice medzi spomenutými okresmi.

Pramení južne od obce Veľký Folkmar, vo Volovských vrchoch, v podcelku Kojšovská hoľa, v lokalite Zlatník pod sedlom Zemička, na juhovýchodnom svahu vrchu Folkmarská skala (914,7 m n. m.) v nadmorskej výške cca 590 m n. m. Od prameňa tečie smerom na východ, sprava priberá krátky prítok spod masívu Murovaná skala (prameň severne od kóty 899 m), ďalej zľava prítok z JJZ svahu vrchu Ostrý hŕbok (797,5 m n. m.) a prechodne tečie smerom na VJV. Z pravej strany ďalej priberá prítok (1,2 km) spod masívu Murovanej skaly (prameň západne od kóty 854,3 m), potom ľavostranný prítok z južného svahu Ostrého hŕbku a potok pokračuje opätovne východným smerom. Následne sa esovito stáča, priberá pravostranný prítok z lokality Medzi skalami (prameň severovýchodne od kóty 854,3 m) a tečie cez chatovú osadu, kde zľava priberá krátky prítok. Napokon sa stáča severovýchodným smerom, podteká cestu III. triedy Košické Hámre - Opátka a severozápadne od obce Košická Belá, v blízkosti autokempingu Košické Hámre, ústi v nadmorskej výške približne 327 m n. m. do Opátky.

Údolím potoka vedie zeleno-značkovaná turistická trasa z Košických Hámrov do sedla Zemička a ďalej cez Murovanú skalu do sedla Pod Suchým vrchom. Kým horný tok je súčasťou okresu Gelnica, dolný tok je hranicou s okresom Košice-okolie a krátky úsek v oblasti vtoku do Opátky leží už na území okresu Košice-okolie.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2024-01-13]. Dostupné online.
2. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2024-01-13]. Dostupné online.
3. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2024-01-13]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Belej (Hornád) |
| --- |
| *Belá* → *Hornád* → *Slaná* → *Tisa* → *Dunaj* |
| 
* **Belá**
* Beliansky potok
* Hŕbkový potok
* Kamenný potok
* Košarisko
* Opátka
* Šumivý potok
* Viničkový potok
* Zlámaný potok
* Zlatník
* Zlatý potok

 |
Atický červenofigúrový stamnos, zobrazuje Achilla žialiaceho nad stratou svojho priateľa Patrokla, vľavo stojí opretý o palicu jeho druh Antilochos, vpravo za ním stojí jeho matka Thetis s prilbou v ruke, s časťou jeho nového brnenia, ktoré pre neho zhotovil boh Héfaistos, cca 480 – 470 pred Kr. Múzeum archeológie v Leidene
**Stamnos** (starogr. *στάμνος* – *stamnos*) je typ starogréckej keramickej nádoby.

Stamnos (mn. č. *stamnoi*), keramická nádoba podobná širšej amfore, s dvomi malými uchami, baňatým telom a krátkym hrdlom s pokrievkou (aj bez nej), slúžila ako všestranná skladovacia nádoba. Na vázach je často znázornená ako nádoba na víno alebo ako nádoba na riedenie vína. Častý výskyt zobrazených kultových scén na stamnoi z druhej polovice 5. storočia pred Kr. viedlo vedcov k tomu, aby pripustili možnosť, že stamnoi mohli byť i kultové nádoby určené pre rituálne účely pri niektorom z dvoch sviatkov k pocte boha Dionýza, a to Anthestérií (konali sa mesiaci anthestérión) alebo Lénaií (v mesiaci gamélión).

Stamnos sa začal vyrábať na začiatku 6. storočia pred Kr. a jeho tvar sa stal obľúbeným približne od roku 510 pred Kr. Jeho výroba skončila okolo roku 420 pred Kr.

Rozoznávajú sa 3 základné typy stamnoi, najčastejší typ A, s dvomi vodorovnými uchami, typ B s dvomi zvislými uchami (typ incoronata) a typ C, menší so zvislými uchami, tzv. pyxis-stamnos

Tvary
-----

* Typ A*Typ A*
* Korintský stamnos, 7. stor. pred Kr.*Korintský stamnos, 7. stor. pred Kr.*
* Stamnos z Etrúrie, cca 340 pred Kr.*Stamnos z Etrúrie, cca 340 pred Kr.*
* Pyxis-stamnos, cca 600 – 575 pred Kr.Pyxis-stamnos, cca 600 – 575 pred Kr.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑   Rijksmuseum van Oudheden, *Vaas met Achilles en Dionysos*
2. 1 2  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 382.
3. 1 2  Classical Art Research Centre, *stamnos*  Archivované 2016-03-13 na Wayback Machine
4. ↑  Toby Schreiber. *Athenian Vase Construction*. Santa Monica : Getty Publications, 1999. ISBN 978-08-9236-465-7. S. 247.
5. ↑  Susan M. Burke, Jerome Jordan Pollitt, Yale University. Art Gallery. *Greek vases at Yale*. Michigan : Yale University Art Gallery, 1975. S. 74.
6. ↑  Thomas Mannack, Departmental Lecturer in Classical Archaeology Thomas Mannack. *The Late Mannerists in Athenian Vase-painting*. Oxford : Oxford University Press, 2001. ISBN 978-01-9924-089-0. S. 60.
7. ↑  Anastasia Gadolou, Soren Handberg. *Material Koinai in the Greek Early Iron Age and Archaic Period*. Aarhus : ISD LLC, 2017. ISBN 978-87-7184-569-3. S. 212.

Pozri aj
--------

* Typológia starogréckej keramiky
**Laj Čching-te** alebo **William Laj** (čín. 賴清德, pchin-jin: *Lài Qīngdé*, angl. Lai Ching-te; \* 1959) je taiwanský lekár a politik. V súčasnosti je zvolený za prezidenta Čínskej republiky (Taiwanu).

Životopis
---------

Pôvodným zamestnaním je lekár. Magisterský titul získal na Harvard University.

### Politická kariéra

V roku 1996 sa rozhodol zanechať lekársku kariéru a venovať sa politike. V meste Tchaj-nan ho zvolili za reprezentanta v Legislatívnom Yuane počas štyroch období: 1999 až 2010. V roku 2010 keď bolo mesto Tchaj-nan a okres Tchaj-nan zlúčené do jedného celku, špeciálnej obce, Laj sa stal jej primátorom. Vo funkcii bol do roku 2017. V rokoch 2017 až 2019 bol premiérom Taiwanu. V novembri 2019 súhlasil s kandidatúrou na viceprezidenta. Za prezidentku bola spolu s ním zvolená Cchaj Jing-wen.

### Prezidentské voľby

V januárových voľbách získal nad 40% hlasov.

Ako prvý prezidentský kandidát na Taiwane získal viac ako 5 miliónov hlasov. Pre svoju Demokratickú pokrokovú stranu vyhral doteraz nevidené tretie za sebou idúce obdobie v prezidentskom úrade. Zníženie počtu kresiel pre DPP v parlamente však môže viesť k zložitejšiemu vládnutiu na Taiwane.

Po výhre Laj vyhlásil, že je dialóg a výmenu medzi Taiwanom a Čínom namiesto obšturkcií a konflitu. Zároveň však vyhlásil, že chce udržať status quo ohľadom nezávislosti ostrova a dodržať bezpečnosť Taiwanu pred vyhrážkami Číny. V reakcii na volebný výsledok Peking reagoval, že „DPP nemôže reprezentovať hlavnú verejnú mienku na tomto ostrove". Nesúhlasí tiež so zahraničným zasahovaním do volieb a so separatistickými aktivitami Taiwanu.

Inaugurácia je plánovaná na 20. mája 2024.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  ČTK. Prezidentské voľby na Taiwane vyhral súčasný viceprezident William Laj. *Pravda* (Bratislava: OUR MEDIA SR), 2024-01-13. Dostupné online [cit. 2024-01-14]. ISSN 1336-197X.
2. 1 2 3 4   *President & vice president* [online]. Office of the President Republic of China(Taiwan), [cit. 2024-01-16]. Dostupné online.
3. 1 2 3 4  WONG, Tessa. *Taiwan elects William Lai president in historic election, angering China* [online]. bbc.com, 2024-01-13, [cit. 2024-01-16]. Dostupné online.
4. 1 2  LAU, Stuart. *Taiwan’s new president: 5 things you need to know about William Lai* [online]. politico.eu, 2024-01-13, [cit. 2024-01-16]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Laj Čching-te**

Autoritné údaje: * ISNI: 0000000452059952
* LCCN: no2015103983
* VIAF: 317110244
* WorldCat: lccn-no2015103983
**Watson** je počítač, často označovaný aj ako umelá inteligencia, ktorý je schopný rozpoznávať ľudskú reč, analyzovať otázky a následne formulovať odpovede. Watson je produkt firmy IBM a práca na ňom sa začala v roku 2005. Pomenovaný bol po Thomasovi J. Watsonovi, vizionárovi a dôležitom členovi spoločnosti.

Cieľom výroby počítača bolo vytvoriť stroj, ktorý by bol schopný vyhrať v americkej vedomostnej TV šou *Jeopardy!*. Toto sa podarilo 14. januára 2011. Watson mal prístup k 200 miliónom stránok štruktúrovaného / neštruktúrovaného obsahu ako aj k celej Wikipédii, o celkovom objeme dát cca 4 terabajty. Počas súťaže však nebol pripojený k internetu. Novinár John Rennie sa vyjadril, že počas súťaže Watson používal dáta iba z RAM, pretože práca s diskami by bola príliš pomalá pre ľudských súťažiacich.

Vďaka množstvu informácií, ku ktorým má prístup, dnes je využívaný experimentálne napr. pri pomoci lekárom pri diagnostikovaní rakoviny pľúc v nemocnici *Memorial Sloan Kettering Cancer Center* v meste New York. Bývalý šéf obchodného oddelenia, Manoj Saxena uvádza, že 90% sestričiek z oblasti využíva Watsona pri práci.

Využívať sa bude tiež napr. pri pomoci predpovedať počasie (ohlásené v auguste 2016).

Koncový používateľ môže využiť API Watsona ako chatbota, napr. na automatizovanú komunikáciu s klientmi. Obmedzená verzia tejto API je dostupná zdarma.

Technické parametre
-------------------

### Softvér

Watson okrem iného používa vlastný softvér od IBM (IBM DeepQA), ďalej Apache UIMA (Unstructured Information Management Architecture). Systém je napísaný v rôznych jazykoch, zahŕňajúc Java, C++, alebo Prolog. Beží na architektúre SUSE Linux Enterprise Server 11 a pomocou Apache Hadoop rozdeľuje výpočty medzi jednotlivé hardvérové jednotky.

### Hardvér

Systém beží na paralelných POWER7 procesoroch (pre architektúru IBM DeepQA). Dokopy obsahuje 90 kusov servera IBM Power 750, z ktorých každý používa 3.5 GHz POWER7 8-jadrový procesor, 4 vlákna na jadro. Toto nezahŕňa doplnkové I/O, sieťové či organizačné moduly. Systém má celkovo 2880 POWER7 procesorových vlákien a 16 terabajtov RAM. Podľa novinára Johna Rennieho, Watson dokáže spracovať 500 gigabajtov, tj. milión kníh za sekundu. Jeden z popredných zamestnancov IBM, Tony Pearson, odhaduje cenu za hardvér na 3 milióny $. V testoch Linpack dosiahol skóre 80 TFlop.

Referencie
----------

1. ↑  *Baker, Stephen (2011). Final Jeopardy: Man vs. Machine and the Quest to Know Everything. Boston, New York: Houghton Mifflin Harcourt. ISBN 0-547-48316-3.*
2. 1 2   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2016-10-07]. Dostupné online. Archivované 2011-02-22 z originálu.
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2016-10-07]. Dostupné online. Archivované 2016-10-09 z originálu.
7. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2016-10-07]. Dostupné online. Archivované 2013-12-12 z originálu.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Watson (computer) na anglickej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Watson (počítač)**
Magdeburské pologule (1-laná, 2-drevené tyče, 3-tesnenie (olejom napustená koža), 4-vývod s kohútom pre vyčerpanie, 5- kruh pre upevnenie lana)
Nemecký fyzik Otto von Guericke, starosta mesta Magdeburgu, v roku 1654 predviedol dramatický experiment, v ktorom ukázal silu vákua a dokázal existenciu atmosféry Zeme.

Guericke spojil dve duté medené pologule s úchytmi o priemere 51 cm (*Magdeburské pologule*) a zo vzniknutej dutiny vypumpoval vzduch. Potom nechal zapriahnuť ku každej pologuli 4 páry koní a ukazoval, že ani 16 koní nie je schopných od seba pologule oddeliť. Potom, čo nechal do dutiny opäť vniknúť vzduch, sa od seba obe pologule oddelili samovoľne.

Týmto pokusom Guericke vyvrátil hypotézu nazývanú *horror vacui*. Preukázal, že obe pologule neboli k sebe pevne pripútané vzduchoprázdnom, ale že pologule držal pri sebe tlak okolitého vzduchu.

Priebeh Guerickovho experimentu
Pokus bol veľmi efektný. Pravdou ale je, že aj keď diváci videli celkom 8 párov koní, ktoré sa snažia oddeliť pologule od seba, v skutočnosti sila ťahu zodpovedala iba 4 párom koní. Pokiaľ by mala byť vyvinutá sila 8 párov, musela by jedna pologuľa byť ukotvená k nejakému pevnému bodu (napr. stene).

Referencie
----------

1. ↑  MALEUVRE, Didier. *The Horizon: A History of Our Infinite Longing*. [s.l.] : University of California Press, 2011. Dostupné online. ISBN 978-0-520-94711-5. S. 181.  Strana 181 na Google Books

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Magdeburské pologule**

Externé odkazy
--------------

* Bericht über die Halbkugeln in Braunschweig Archivované 2017-02-23 na Wayback Machine
* Magdeburg Hemispheres Archivované 2021-02-27 na Wayback Machine
* *Mechanica hydraulico-pneumatica. Pars I*, Caspar Schott, 1657
**Baštiansky potok** je potok v Above, na území okresov Košice-okolie a Košice II. Je to pravostranný prítok Myslavského potoka, meria 3 km a je tokom VI. rádu.

Tečie v Košickej kotline, v podcelku Medzevská pahorkatina, kde pramení južne od obce Baška na severozápadnom svahu vrchu Najmoš (392,7 m n. m.), v nadmorskej výške približne 350 m n. m. Od prameňa tečie na krátkom úseku na severovýchod, sprava priberá krátky prítok, stáča sa východojuhovýchodným smerom a vstupuje na územie mesta Košice. Tu preteká cez lokalitu Nad vinicami južne od mestskej časti Myslava. Pri mestskej časti Luník IX sa oblúkom stáča na severovýchod a na severnom okraji tejto mestskej časti ústi v nadmorskej výške cca 237,5 m n. m. do Myslavského potoka.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Košický portál |

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Myslavského potoka** |
| --- |
| *Myslavský potok* → *Hornád* → *Slaná* → *Tisa* → *Dunaj* |
| Baštiansky potok · Bukovský potok · Čičkovský potok · Kamenný potok · **Myslavský potok** · Nižnoklátovský potok · Račí potok · Vrbica · Vyšnoklátovský potok |
Čiernofigúrový kyathos, cca 510 – 485 pred Kr. Dionýzos a satyrovia, Blanton Museum of Art - Austin
**Kyathos** (starogr. κύαθος – kyathos) je typ starogréckej nádoby.

Kyathos (mn. č. *kyathoi*), menšia nádoba (cca 10 až 15 cm) v tvare šálky na nízkom podstavci s jedným dlhým vertikálnym uchom, sa používal ako naberačka či šálka.. Naberalo sa ním napr. víno z kratéra a nalievalo do krčahov oinochoé.

V starovekom Grécku boli prvé známe nádoby (čiernofigúrové) tohto tvaru vyrobené okolo roku 530 pred Kr. v dielni hrnčiara Nikosthena, ktorý sa inšpiroval podobnou formou etruskej keramiky Bucchero. Od druhej polovice 5. stor. pred Kr. bola ich výroba menej rozšírená. Jeho tvar bol odvodený od nádoby, ktorá bola pôvodne bronzová.

Kyathos bol aj objemovou mierou. *6 kyathoi = kotylé (cca 0,27 litra), 12 kotylai = chous a 12 choes = metretes* (čo bol objem cca panathenajskej amfory)

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 380.
2. 1 2 3 4   Ritual, *Kyathos*
3. ↑  Toby Schreiber. *Athenian Vase Construction*. Malibu : Getty Publications, 1999. ISBN 978-08-9236-465-7. S. 145.
4. ↑  Martino Menghi. *Encyklopédia starovekého Grécka*. Bratislava : Perfekt, 2003. ISBN 80-8046-328-X. S. 189.
5. ↑  Kenneth Lapatin. *Papers on Special Techniques in Athenian Vases*. Los Angeles : Getty Publications, 2008. ISBN 978-08-9236-901-0. S. 41-42.
6. ↑  Andrew J. Clark, Andrew Clark, Sir, Maya Elston, Mary Louise Hart. *Understanding Greek Vases*. Los Angeles : Getty Publications, 2002. ISBN 978-08-9236-599-9. S. 178.
7. ↑  Kenneth W. Harl, Professor Kenneth W Harl. *Coinage in the Roman Economy, 300 B.C. to A.D. 700*. Baltimore : JHU Press, 1996. ISBN 978-08-0185-291-6. S. 316.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kyathos**

Pozri aj
--------

* Typológia starogréckej keramiky