recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lúčny potok** je potok v hornom Liptove, prevažne v západnej časti okresu Poprad. Je to ľavostranný prítok Bieleho Váhu, má dĺžku 4,7 km a je tokom IV. rádu.

Prameň
------

Tečie v Podtatranskej kotline, pramení v najvýchodnejšej časti podcelku Liptovská kotlina, vo východnej časti lokality Zasmrečinské, na okraji chatovej osady Tatranský Lieskovec, v nadmorskej výške približne 925 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie sprvu severojužným smerom západným okrajom Tatranského Lieskovca, podteká cestu I. triedy č. 18 i železničnú trať č. 180, zľava priberá prítok prameniaci západne od železničnej zastávky Tatranský Lieskovec a potok sa stáča juhozápadným smerom. Následne priberá niekoľko ľavostranných prítokov, najprv dva krátke prítoky z lokality Suché, potom prítok zo západného svahu Vlčej jamy (924,5 m n. m.) a tiež prítok z lokality Hencnava. Ďalej priberá svoj najvýznamnejší prítok, pravostrannú Železnú vodu a výrazne rozšíreným korytom pokračuje západným smerom, pričom výrazne meandruje. Z pravej strany ďalej priberá prítok z lokality Petrovská, opäť sa stáča na juhozápad, pričom na krátkom úseku vytvára hranicu medzi okresmi Poprad na ľavom a Liptovský Mikuláš na pravom brehu a zľava ešte priberá tri prítoky pretekajúce lokalitou Krivošova lúka. Zároveň podteká teleso diaľnice D1 a vteká na územie okresu Liptovský Mikuláš (cca 0,5 km), kde sa východo-severovýchodne od obce Važec vlieva v nadmorskej výške 816,5 m n. m. do Bieleho Váhu.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Bieleho Váhu |
| --- |
| *Biely Váh* → *Váh* → *Dunaj* |
| Vodné toky | 
* Beliansky potok
* **Biely Váh**
* Čierny jarok
* Čierny potok
* Furkotský potok
* Grúňový potok
* Hore potokmi
* Lieskovec
* Lúčny potok
* Mláky
* Mlyničná voda
* Rakytovský potok
* Sedielkový potok
* Solisková voda
* Zasmrečinský potok
* Železná voda

 |
| Vodné plochy | 
* Furkotské pleso
* Jamské pleso
* Krivánske Zelené pleso
* Nižné Wahlenbergovo pleso
* Rakytovské plieska
* Smrekovické plieska
* Vyšné Wahlenbergovo pleso

 |
**LÚČ** (*Ľud - Umenie - Činy*) bol slovenský zvukový filmový mesačník v rokoch 1942 až 1943. Celkovo bolo vydaných 5 čísiel, výrobcom bola firma Nástup. Mesačník sa orientoval na etnografiu, kultúru a umenie. Ojavovali sa v ňom aj ideologické námety Tisovho fašistického režimu. Čísla mesačníka tematizovali udalosti a fakty, ktoré sa pre nevýnimočnosť alebo väčšiu plochu nehodili pre týždenník - knižnica Slovenskej univerzity, bratislavský františkánsky kláštor a iné. V mesačníku LÚČ duo Bielik a Mateička natočili príspevky o mnohých remeslách a pracoviskách: *Miznúca romantika*, *Travertín - slovenský mramor* či *Vyrábame glycerín*.

Spočiatku pracovali: 

* Ivan Július Kovačevič
* Bohumil Havránek

Výrobné oddelenie: 

* Paľo Bielik
* Ján Fintor
* Martin Hollý
* Eugen Mateička

Založenie LÚČ-a podnietilo rozšírenie žánrového a druhového spektra non-fiction tvorby. V LÚČ-i debutovali Paľo Bielik, Eugen Mateička, Ján Fintora, ale aj hudobný skladatelia Tibor Frešo a Viliam Figuš-Bystrý. Forma mesačníka následne ostala súčasťou filmového spravodajstva až do konca roku 1989.

Zdroje
------

* MACEK, Václav; PAŠTÉKOVÁ, Jelena. *Dejiny slovenskej kinematografie*. Martin : Osveta, 1997. ISBN 978-80-217-0400-8.
* *LÚČ* [online]. Bratislava: Slovenský filmový ústav, [cit. 2019-08-02]. Dostupné online.
* TIBENSKÝ, Ján. *Slovensko: Kultúra. (2 v.)*. [s.l.] : Obzor, t. Tlač, SNP, Martin, 1979. 1056 s. S. 470.
STB Velocity 128
nVidia **Riva 128** bola grafická 3D karta, ktorá bola uvedená v roku 1997 ako RIVA 128 (STB VELOCITY 128) alebo NV3. Bola to jedna z prvých komerčných kariet s integrovaným 3D čipom. Po predchádzajúcom modeli NV1 sa snažila nVIDIA získať základňu zákazníkov práve vypustením tohto modelu. Jej uvedenie znamenalo jasný smer v budúcom počínaní nVIDIE.

Predošlý model (NV1) mal zásadne odlišný spôsob renderingu, tzv. "kvadratické" mapovanie. Softvérovo plne nepodporovaná pomocou Direct3D. Zato RIVA 128 si podporu zaistila navrhnutím priamo na toto prostredie. V tom čase boli na trhu karty 3Dfx VOODOO 1 s najlepším filtrovaním textúr, k chodu však potrebovala ďalšiu 2D kartu. NVIDIA mala integrované aj 2D jadro a bola teda cenovo prijateľnejším riešením. Ďalej umožňovala vyššie rozlíšenie ako VOODOO (800x600 alebo 960x720 naproti 640x480 alebo 800x600 bez z-buffera).

RIVA 128 bola jednou z prvých kariet vyrábaná aj vo verzii AGP 2x, čím bola technicky popredu. RIVA podporovala 4 MB RAM a 128 bit BUS. Mala jednu pixel pipeline (pixel za nasamplovanu textúru (nie multitexturing)). Čip bol limitovaný 16-bitovými farbami (high colours), čiže 16-bitovým formátom pixelov a 16-bitovým Z-bufferom. RIVA 128 priniesla 2D obraz dovtedy videný len na vysokokvalitných 2D kartách.

Krátko na to bola uvedená na trh 8 MB verzia nesúca názov RIVA 128 ZX. RIVOU 128 pohŕdali kvôli chudobnejšiemu renderovaniu a zvláštnym chybám pri ňom. Čip navyše nepodporoval trilineárne filtrovanie. Počiatocné ovládače RIVY používali mapovanie každého polygónu, čo vyzeralo pekne, ale bolo neúnosne náročné na výkon. NVIDIA neskôr vydala ovládače, ktoré čiastočne riešili problem-mod po pixeli. NVIDIA mala problém s bilineárnym filtrovaním naproti populárnej 3Dfx VOODOO GRAPHICS 1.. Akokoľvek, niektorí ľudia preferovali práve kvality VOODOO.

RIVA mala dobrú podporu v Direct3D, rozumela si však aj s OpenGL. Škodou pre RIVU bolo to, že v dobe jej vydania bolo veľa hier navrhnutých pre VOODOO, prostredie Glide, výlučne pre 3dfx.

RIVA navzdory dobrým vlastnostiam a plnohodnotnej podpore s ovládačmi prostredia Direct3D, hra UNREAL (resp. veľmi populárny engine tejto už kultovej hry) nebola spustiteľná. Len pod OpenGL, kde výsledkom bolo pomalé renderovanie a s častými chybami (pri UNREALI). Paradoxne bola schopná hrania Quake 3, ktorý bol oveľa náročnejší a pokrokovejší ako UNREAL engine.

Prehľad
-------

* Čipset: nVIDIA RIVA 128
* VRAM: 4 MB nebo 8 MB, 100 MHz
* RAMDAC: 230 MHz

Externé odkazy
--------------

* PCTuning.cz – Historie společností vyrábějících 3D čipy (česky)

  


| * z
* d
* u
NVIDIA grafické karty, čipové sady a počítačové platformy |
| --- |
| 
* NV1
* NV2
* RIVA 128
* RIVA TNT
* RIVA TNT2
* GeForce 256
* GeForce 2
* GeForce 3
* GeForce 4
* GeForce FX
* GeForce 6
* GeForce 7
* GeForce 8
* GeForce 9
* GeForce 200
* GeForce 300
* GeForce 400
* GeForce 500
* GeForce 600
* GeForce 700
* SoundStorm
* nForce
* nForce2
* nForce3
* nForce4

 |
| Zoznam GPU nVidia |
Kardanový hriadeľ
Škoda 422
**Hriadeľ** je spravidla valcovitá súčiastka rotačných súčastí strojov slúžiaca na umožnenie a prenos rotačného pohybu, alebo krútiaceho momentu z jedného miesta na druhé.

V užšom zmysle pojem nezahŕňa súčiastky neprenášajúce aj krútiaci moment, čiže nezahŕňa nosné hriadele.

Na hriadeľ sa obvykle pripájajú ďalšie súčasti, ktoré sa spolu s hriadeľom otáčajú okolo svojej osi. Sám hriadeľ je k stroju pripevnený pomocou jedného alebo viacerých ložísk. Podľa funkcie a námahy sa hriadele delia na:

* **pohybový hriadeľ** (=**hriadeľ** v užšom zmysle, staršie **hybný hriadeľ**) – sú vždy otočné a prenášajú krútiaci moment. Sú na nich upevnené strojné súčasti (ozubené kolesá, remenice). Hybné hriadele sa delia na:
	+ spájacie (=spojovacie)
	+ hnacie a hnané
	+ predlohové (=predlohy)
* **nosný hriadeľ** (=staršie **os**) – väčšinou uchytené pevne v ráme, otáčajú sa na nich súčasti alebo sa otáča aj hriadeľ s prichytenými kolesami. Neprenášajú krútiaci moment (kladka)

Podľa tvaru je možné hriadele rozdeliť na:

* priame hladké
* tvarované
* drážkované
* duté
* ohybné
* pružné
* kĺbové
* kľukové

Špeciálne druhy pohybových hriadeľov:

* Kľukový hriadeľ
* Kardanový hriadeľ
* Vačkový hriadeľ
* Vyvažovací hriadeľ
* Kráľovský hriadeľ

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hřídel na českej Wikipédii.*
O pohorí na Mesiaci pozri *Apeniny (Mesiac).*

**Apeniny** (po taliansky *(Gli) Appennini* (mn.č.), ale jednotlivé časti sú *(L')Appennino* (j.č.); slovo pochádza z keltského „pen" = vrchol, hora) sú súbor vysočín v strede Apeninského polostrova v Taliansku. Patria do Apeninskej oblasti.

Sú osou polostrova. Na juhu končia v Kalábrii a Messinskom prielive, na severe ich od Álp delí Col di Cadiboba (=Sella d'Altare) 50 km od Janova, ale táto hranica je konvenčná, lebo prechod do Álp je plynulý.

Dĺžka asi 1 200 km, šírka asi 70 – 120 km. Priemerná výška 1 200 m. Najvyšší vrch je Corno Grande (2 912 m n. m.).

Delenie
-------

Delia sa na naprieč na štyri časti:

* Severné Apeniny (Appennino Settentrionale) – po rieku Tiber
* Stredné Apeniny (Appennino Centrale) – po rieku Volturno
* Južné Apeniny (Appennino Meridionale)
* Kalábrijské Apeniny (Appennino Calabro) – niekedy považované za súčasť Južných Apenín

Tieto sa ďalej delia približne podľa historických regiónov, v ktorých ležia (napr. Ligúrsko-piacenzské Apeniny, Toskánsko-emiliánske Apeniny...). Nepresne sa Severné Apeniny delia na dve základné oblasti: Ligúrske Apeniny a Etruské Apeniny (=Toskánske Apeniny). Stredné Apeniny majú hlavné pásma Sabinské vrchy a Abruzzy, Južné Apeniny zas Kampánske Apeniny a Lukánske Apeniny.

Charakteristika
---------------

Apeniny sú charakteristické krasovými útvarmi, tzv. calanchi (čiže stopami erózie po odlesnení) a vo vyšších polohách ľadovcové formy. V južných Apeninách sú časté zemetrasenia. Do 100 m n. m. siaha pásmo úžitkovej pôdy a listnatých lesov, do 2 000 m pásmo tráv, vyššie rastie rastlinstvo alpínskeho typu. Početné sú minerálne pramene, na severnom predhorí je ropa a zemný plyn.

Severné Apeniny pozostávajú z pieskovcov a bridlíc, miestami z vápencov a bridlíc so zaoblenými vrcholmi. Stredné Apeniny majú silno zvrásnené vápence s ostrými rozčlenenými vrcholmi, Južné Apeniny pozostávajú z ílovito-pieskovcových a vápencovo-slieňových flyšových usadenín, v ktorých sú krasové javy. Kalábrijské Apeniny sú staré kryštalické masívy starej pevniny Tyrrhenis.
**František Šujanský** (\* 1. apríl 1832, Rajec – † 20. máj 1907, Český Těšín, pochovaný: Selce) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, jazykovedec, etnograf, národný pracovník.

Jeho otec bol Ján Šujanský a matka Anna rod. Kalužaiová.

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, vo Vacove a v Nitre, teológiu na seminári v Pešti (1852 – 1856). Farár v Banskej Bystrici-Radvani (1864 – 1880), súčasne aj náhradný vicediakon (od 1868), škôldozorca Banskobystrického (od 1869). Člen čitateľského spolku pohronského v Banskej Bystrici. Patril do skupiny banskobystrických kat. dejateľov, ktorí sa sústredili okolo biskupa Štefana Moyzesa. Popredná osobnosť slovenského národno-kulturného a politického života v 2. polovici 19. a na začiatku 20. storočia. Podporoval povznesenie slovenského vidieckeho obyvateľstva, rozširoval slovenské knihy a časopisy. Mecén slovenských škôl a spolkov. Zaoberal sa výskumom slovenskej rečovej zásoby, etymologickým výskumom. Zberateľ ľudovej slovesnosti. Autor jazykovedných prác z oblasti frazeológie, lexikológie, odborných a osvetových článkov. Spoluzakladateľ Slovenskej národnej strany a Matice slovenskej, člen jej filologického odboru a konateľ, člen výboru Spolku sv. Vojtecha a iných kultúrnych i hospodárskych spoločností.

Pamiatky
--------

* rukopisná pozostalosť, korešpondencia a fotodokumentácia v Literárnom archíve Matice slovenskej
* pamätná tabuľa na rokuk. fare v Banskej Bystrici-Radvani a Selciach (1928).

Dielo
-----

* Osobné a rodné mená slovenské, Ružomberok roku 1893
* Menoslov slovenských miest
* Charakteristika zvolenského nářečí (1893)
* Povesti a bájky, Martin roku 1892
* Z národných piesní slovenských. Časopis MSS, 11, 1908, s. 71 – 72

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * GND: 1268635731
* ISNI: 0000 0000 5757 8517
* NK ČR: kpwa2636
* SNK: 176304
* VIAF: 84462522
**Alžbeta Valois** (\* 13. apríl 1545, Fontainebleau, Francúzsko – † 3. október 1568, Aranjuez, Španielsko) bola francúzska princezná a vydatá kráľovná španielska, neapolská a sicílska.

Životopis
---------

Alžbeta sa narodila ako druhé dieťa (prvá dcéra) francúzskeho kráľa Henricha II. a Kataríny Medicejskej. Bola pôvodne zasnúbená so španielskym princom Karolom. Plánovaná svadba sa uskutočnila v roku 1559, ale ženíchom bol Karolov otec, o osemnásť rokov starší čerstvý vdovec Filip II. Z tohto vraj spokojného manželstva sa narodili dve dcéry: 

* Izabela Klára (\* 12. august 1566 – † 1. december 1633) ∞ 1599 arcivojvoda Albrecht VII. Habsburský
* Katarína Michaela (\* 10. október 1567 – † 6. november 1597) ∞ 1585 vojvoda Karol Emanuel I. Savojský

Po potrate tretieho dieťaťa (syna) 3. októbra 1568 Alžbeta ako dvadsaťtriročná zomrela.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Alžbeta z Valois**

Externé odkazy
--------------

* Alžbeta Valois
* Isabel de Valois

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Alžběta z Valois na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 14447155g
* GND: 119232820
* ISNI: 0000 0001 2134 736X
* LCCN: nr97023751
* VIAF: 58987550
* WorldCat: lccn-nr97023751
Náhrobná stéla z Orchomenu, autor: Alxénor, cca 500 pred Kr.
**Alxénor** (starogr. *Ἀλξήνωρ*) bol grécky sochár na prelome 6. a 5. storočia pred Kr.

Alxénor, grécky sochár z ostrova Naxos, bol činný pravdepodobne na rozhraní 6. a 5. storočia pred Kr. Svedectvom tvorby tohto umelca je jeho menom signovaná náhrobná stéla s reliéfom muža so psom, objavená v roku 1919 v archeologickej lokalite boiótskeho mesta Orchomenos. Poškodený nápis náhrobnej stély hlása: 

|  |  |
| --- | --- |
| *Ἀλξήνω[ρ ἐ]ποίησεν ό Νάχσιος ἀλλ’ ἐσίδεσ̣[θε].*  | preklad: *Alxénór ma zhotovil z Naxosu, hovorili* |

- text v starogréčtine
Túto náhrobnú stélu, datovanú do roku 500 pred Kr. možno obdivovať v Národnom archeologickom múzeu v Aténach. Sochárovi sa tu podarilo veľmi zručne zobraziť siluetu muža v chitóne opretého o palicu, ktorý svojmu psovi ponúka kobylku. Dielo je zhotovené v archaickom štýle, je jemne spracované, ale trochu málo životné. Náhrobný nápis zosnulého sa nezachoval.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Central Greece Inscriptions, *IG VII 3225*
2. 1 2 3 4  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Alxenor*
3. ↑  *Aikateriny laskaridis foundation*
4. ↑  Walter de Gruyter, 7. 12. 2001, *Deutschen Archaologischen Institut*

  

Autoritné údaje: * ULAN: 500109989
* VIAF: 96505581
**Ľuboš Velebný** (\* 9. február 1982, Zvolen) je slovenský hokejový obranca.

S hokejom začínal vo Zvolene, kde si prvýkrát zahral aj medzi seniormi. V roku 2000 ho draftovalo Toronto Maple Leafs v 7. kole ako 223. v poradí. Po drafte odišiel do zámoria kde hrával postupne v USHL v klube Waterloo Blackhawks, v OHL za kluby London Knights a Belleville Bulls a nakoniec aj v UHL za kluby Quad City Mallards a Kalamazoo Wings. V sezóne 2003/2004 sa vrátil do Európy kde si zahral v slovenských kluboch HKm Zvolen a HC ’05 Banská Bystrica. Od sezony 2007/2008 hrával dve sezóny v Nemecku za ESV Kaufbeuren a Dresdner Eislöwen. Pred sezónou 2009/2010 odišiel do IHL a to klubu Muskegon Lumberjacks, ale pre problémy s pracovným povolením sa rozhodol v priebehu novembra vrátiť na Slovensko do klubu MHC Martin

Reprezentácia
-------------

Zúčastnil sa Majstrovstiev sveta juniorov do 18 rokov a to v rokoch 1999 a 2000 a Majstrovstiev sveta juniorov do 20 rokov v rokoch 2001 a 2002.

Externé odkazy
--------------

* Ľuboš Velebný štatistiky na *eurohockey.net*
* Profil na eliteprospects.com
* Ľuboš Velebný klubová štatistika na *hockeyDB.com*
**Behaviorizmus** je smer americkej psychológie 20. storočia, ktorý neuznáva vedomie ako predmet vedeckého výskumu a redukuje psychiku na rozličné formy správania, chápaného ako súhrn reakcií organizmu na stimuly vonkajšieho prostredia. Predmetom vedeckého skúmania by malo byť iba pozorovateľné, merateľné správanie organizmu.

Behaviorizmus vznikol začiatkom 20. stor. v USA zásluhou J. B. Watsona ako reakcia na psychológiu vedomia s jej hlavnou metódou - introspekciou.

Behaviorizmus dominoval v 30. - 50. rokoch najmä v USA, kde ovplyvnil napríklad sociológiu, pedagogiku a do istej miery aj lingvistiku. Filozoficky vychádzal z pozitivizmu, historicky bol reakciou na psychológiu opierajúcu sa o introspekciu.

Podľa Koestlera sa behaviorizmus vo svojich názoroch na dušu podobá názoru, že zem je plochá. Behaviorizmus nahradil antropomorfný blud, ktorý pripisoval zvieratám ľudské schopnosti a city, práve opačným bludom: upiera človeku všetky schopnosti, ktoré u nižších zvierat nenachádza. Nahradil pôvodný antropomorfný pohľad na krysu *krysomorfným* pohľadom na človeka.

Hlavní predstavitelia
---------------------

* John Broadus Watson
* Edward Lee Thorndike
* Clark Leonard Hull
* Burrhus Frederic Skinner

Pozri aj
--------

* Neobehaviorizmus

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Behové prostredie** (angl. **runtime system** alebo **runtime environment**) je v informatike skupina softvéru, určená na podporu realizácie počítačových programov napísaných v niektorom z programovacích jazykov. Toto behové prostredie poskytuje softvérové služby ako podprogramy a knižnice pre spoločné operácie, vykonávanie príkazov programovacieho jazyka, typové kontroly, ladenie a dokonca aj generovanie a optimalizáciu kódu.

Niektoré služby behového prostredia sú často prístupné programátorovi cez API (*Aplication programming interface*), ale niektoré služby (ako napríklad plánovanie procesov a riadenie zdrojov) môžu byť neprístupné.

Behové prostredie zbavuje programátorov bremena písania kódu pre svetské úlohy, ako je kreslenie textu na obrazovku alebo pripojenie k internetu. Poskytuje aj abstraktnú vrstvu, ktorá skrýva zložitosť ponúkaných služieb operačného systému.

Behové prostredie môže v niektorých prípadoch slúžiť ako P-code prostredie alebo virtuálne prostredie, ktoré skrýva inštrukčnú sadu procesora. To je prístup, ktorého využíva mnoho interpretovaných jazykov, ako je Awk a niektoré ďalšie ako Java, ktorá je kompilovaná do niektorého strojovo nezávislého pseudo-kódu („byte kódu"). Toto metóda výrazne zjednodušuje adaptáciu programovacieho jazyka na rôzne platformy a navyše umožňuje ďalšie vlastnosti jazyka ako je reflexia. To dovoľuje vykonávanie programu na každom počítači bez nutnosti rekompilácie. To je veľmi dôležité pre rozšírenie webových aplikácií.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Běhové prostředí na českej Wikipédii.*
**Uškatec kalifornský** (lat. *Zalophus californianus*) je cicavec z čeľade uškatcovité (*Otariidae*).

Výskyt
------

Uškatec kalifornský má meno odvodené od toho, že veľká časť, z celkového počtu zvierat, žije na západnom pobreží Severnej Ameriky.

Opis a spôsob života
--------------------

*Uškatec kalifornský*
Je strednej veľkosti, samce dosahujú maximálnu dĺžku tela 2,2 – 2,4 m a váhu okolo 280 kg. Samice sú omnoho menšie, v sfarbení sa obe pohlavia príliš nelíšia. Vyhľadávajú predovšetkým piesočnaté a skalnaté brehy, na voľné more sa príliš nevzdiaľujú. Po súši sa pohybujú pomerne dobre, omnoho rýchlejšie než tulene. Žijú spravidla vo väčších skupinách 30 – 50 zvierat. V potrave dávajú prednosť hlavonožcom, hlavne sépiám a chobotniciam, lovia však aj ryby. V zajatí skonzumujú 4-6 kg rýb denne. Samce sú polygamné a majú v háreme 5 – 20 samíc. Samice môžu mať mláďatá už v treťom roku života. Gravidita trvá takmer 12 mesiacov a mláďatá sa rodia väčšinou koncom mája a začiatkom júna. Majú jemnú, gaštanovo hnedú srsť. Mladé uškatce sú hravé a ľahko sa krotia. Pri dobrej starostlivosti sa v zajatí aj rozmnožujú a môžu sa dožiť až 23 rokov.

Zdroj
-----

* *časopis ABC*

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Uškatec kalifornský**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Uškatec kalifornský**
**Učenie rgvédu** obsahuje jednu z najstarších predstáv o praskutočnosti. Praskutočnosťou bolo „to jedno" (tad ékam), ktoré nebolo ani bytím ani nebytím, ale imanentným, ničím neurčeným samopohybom, nazývaným Tad, ako čosi absolútne, nadčasové a nadpriestorové, zahrňujúce všeskutočno a zároveň jestvujúce mimo všeskutočna. Keďže toto jedno je v podstate každého javu, ale samo je nadjavové, nie je možné vysloviť o ňom akýkoľvek úsudok. Jeho jedinou vlastnosťou a zároveň prejavom jeho jestvovania je stotožňujúci sa s ním život. Jedno je nadjavové, nadčasové a mimopriestorové a zahrňuje v sebe hmotu, prejavujúcu sa v temnotách a v pravode. Pravoda večne sprevádza jedno a zároveň vypĺňa bezpriestorový priestor praskutočnosti. V jednej teda večne spočívajú tri súčasti materiálneho sveta: pravoda, nelokalizovaný priestor a temnoty. Všetky tri koexistujú s jednom.

**Násadíja (kozmologický hymnus z mladších častí Rgvédu)**:

*Nebytie (asat) nebolo vtedy, ani bytie (sat) nebolo.*

*Nebolo ani priestoru a neba vo výšinách -*

*Čo sa to dralo k životu? Kde? Pod ochranou koho?*

*Kde boli vody morské, priepasti hlboké?*

*Smrť nebola vtedy, ani nesmrteľnosť.*

*Nebolo rozdielu medzi dňom a nocou,*

*len to Jedno bez dychu oddychovalo, samo od seba,*

*a nič iné nikde okrem neho nebolo.*

*Temnota bola od počiatku temnotou prikrytá,*

*to všetko bolo morskou priepasťou beztvarou,*

*prázdnotou bol prameň bytia obklopený,*

*z nej Jedno vzniklo silou žiary.*

*Z toho sa zas túžba najskôr vzniesla*

*a stala sa najprvším zárodkom ducha.*

*Súvislosť bytia s nebytím odhalili mudrci,*

*silní rozumom, čo hľadali vo svojom srdci.*

*Pretiahli naprieč svoju mieru,*

*čo bolo tam vo výšinách a čo bolo dolu?*

*Bolo to, čo dalo zárodky, boli zoskupenia síl,*

*dolu prirodzené schopnosti, hore snaženie.*

*Ale kto to všetko vie, kto by mohol vysvetliť,*

*odkiaľ sa to všetko vzalo, odkiaľ to nové dielo?*

*Bohovia sú stvorení spolu so stvorením sveta,*

*a tak kto môže vedieť, odkiaľ sa to všetko vzalo?*

*A odkiaľ celá tá rôznorodosť vznikla v diele?*

*Ten, kto ho stvoril možno, alebo možno nestvoril,*

*ten, kto je veľkým vládcom v najvyšších nebesiach,*

*ten určite vie všetko, alebo azda tiež nevie?*

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Zimozeleň menšia** (*Vinca minor*) je poloker, pôdokryvná rastlina z čeľade zimozeleňovité (*Apocynaceae*). Stonky majú väčšinou charakter poplazu, sú obrastené kožovitými, protistojnými listami, ktoré v zime neopadávajú, len na jar rastlina vyženie množstvo nových výhonkov a zakvitne. Mimo tohto obdobia na rastline prakticky nepozorovať rast. Kvety vyrastajú v horných častiach stoniek, z pazúch listov. Obyčajne sú modré, málokedy biele. Celá rastlina je **jedovatá**. Obsahuje niektoré alkaloidy, najdôležitejší je vinkamín, ktorý je zložkou liekov proti vysokému krvnému tlaku. Rastlina sa spolu s druhmi *V. major*, *V. herbacea* používa v ľudovom liečiteľstve. Často sa tiež pestuje ako okrasná rastlina, najmä na cintorínoch.

Galéria
-------

* Zimozeleň menšia (Vinca minor)Zimozeleň menšia (*Vinca minor*)
* Kvet zimozelene menšejKvet zimozelene menšej
* Kvet a listy zimozelene menšejKvet a listy zimozelene menšej

Zdroj
-----

* VOLÁK, Jan; STODOLA, Jiří; SEVERA, František. *Veľká kniha liečivých rastlín*. 1987. vyd. Bratislava : Príroda.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Zimozeleň menšia**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Zimozeleň menšia**
Vlajka OSN
**Medzinárodný deň mieru** (angl. International Day of Peace) každoročne nastáva 21. septembra. Je venovaný mieru a oslavuje ho mnoho štátov, politických zoskupení a ľudí.

Pri oslave v New Yorku v sídle OSN zvoní „Peace Bell" (Mierový zvon). Zvon bol odliaty z mincí darovaných deťmi zo všetkých kontinentov. Na boku zvona je napísané „Long live absolute world peace" - Nech žije úplný svetový mier.

História
--------

### 1981

Valné zhromaždenie Organizácie Spojených národov deklarovalo v rezolúcii sponzorovanej UK a Kostarikou, tretí utorok v septembri, regulárny otvárací deň rokovaní Valného zhromaždenia ako Medzinárodný deň mieru venovaný pripomenutiu si a posilneniu ideálov mieru

### 1982

**Utorok 21 September 1982** bol prvý Medzinárodný deň mieru.

### 2014 – Právo na mier (Right to Peace)

Témou Medzinárodného dňa mieru v roku 2014 je právo ľudí na mier, potvrdzujúc sľub Spojených národov v Deklarácii OSN na právo národov na mier, ktorá uznáva, že propagácia mieru je vitálna pre celkové užívanie všetkých ľudských práv.

Na pripomenutie tohto dňa **thinkPEACE Network** (sieť mysliaca na mier) bude propagovať zábavný program "Sólo pre mier", ktorý bude uvedený vo viac ako 50 kluboch po svete. **Globálna iniciatíva Vlny láskavosti** oslavuje tento deň globálnymi meditačnými akciami.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku International Day of Peace na anglickej Wikipédii.*
**Medzinárodné letisko slobody Newark** (angl. *Newark Liberty International Airport*), do roku 2002 *Medzinárodné letisko Newark* (*Newark International Airport*) , je medzinárodné letisko v New Jersey v USA. Je asi 24 km juhozápadne od Midtown Manhattanu (New York). Letisko prevádzkuje Prístavný úrad New Yorku a New Jersey, ktorý tiež riadi dve najväčšie letiská v New Yorku - JFK International Airport a LaGuardia Airport. Newark je desiate najvyťaženejšie letisko v Spojených štátoch.

V roku 2015 letisko Newark odbavilo 415 534 letov a 37,5 milióna cestujúcich (pre zrovnanie: letisko JFK 56,8 miliónov a LaGuardia 31,4 miliónov). Celkom asi 126 miliónov cestujúcich používalo letisko v New Yorku v roku 2015, takže New York je z hľadiska počtu pasažierov najrušnejší vzdušný prístav v USA a druhý najrušnejší na svete (po Londýne).

Dejiny
------

Newark airport bolo prvé hlavné letisko v Spojených štátoch, bolo otvorené 1. októbra 1928.

Newark bol počas druhej svetovej vojny uzavrený pre osobnú dopravu a prevzala ho armáda USA.

Prístavný úrad New Yorku a New Jersey prevzal letisko v roku 1948 a zásadne investoval do letiskovej infraštruktúry, otvorením novej dráhy a hangárov a rekonštrukcia letiskového terminálu. Letecká doprava bola obnovená toho istého roku.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Newark Liberty International Airport na českej Wikipédii.*

Súradnice: 40°41′33″S 74°10′07″Z﻿ / ﻿40,6925°S 74,168611°Z﻿ / 40.6925; -74.168611
**Medzinárodný deň detí** (skratka MDD) je sviatok detí, ktorý sa oslavuje v mnohých krajinách sveta. Medzinárodný deň detí sa zvyčajne (ale nie všade) oslavuje každoročne 1. júna. Na Slovensku (a v niektorých ďalších krajinách bývalého sovietskeho bloku) sa slávi od roku 1952.

Myšlienka Medzinárodného dňa detí vznikla na Svetovej konferencii pre blaho detí (*World Conference for the Wellbeing of Children*) v Ženeve, v Švajčiarsku v roku 1925. Na tejto konferencii zástupcovia 54 krajín schválili deklaráciu, ktorá sa zaoberala chudobou, detskou prácou, vzdelaním a inými otázkami týkajúcimi sa detí na celom svete. Po konferencii viacero vlád zaviedlo v svojich krajinách takýto deň, s cieľom urobiť deťom radosť a zároveň poukázať na problémy týkajúce sa detí vo svete. Nie je úplne jasné, prečo bol ako MDD vybraný práve 1. jún. No tento dátum je na svete najobľúbenejší, oslavuje sa vo viac ako 21 krajinách.

Prvý jún sa uchytil obzvlášť v komunistických krajinách, kvôli čomu vznikla mylná domnienka, že MDD bol komunistický vynález. Avšak Deň detí sa napríklad v USA oslavoval prvýkrát už v roku 1925, a to v San Franciscu.

Zdroje
------

* Deň detí v USA
**Babylon Circus** je francúzska, v súčasnosti deväťčlenná, skupina pochádzajúca z Lyonu. Skupina, ktorú r. 1995 založil spevák David Baruchel, kĺbi vo svojej hudbe žánre rocku, reggae, ska, je však výrazne inšpirovaná aj cirkusovou hudbou a francúzskym šansónom. Aj napriek šiestim radovým albumom, Babylon Circus získali popularitu predovšetkým vďaka energickým, divadelným a výrazne muzikantským vystúpeniam a pódiových show. V priebehu jedného desaťročia zaznamenali úspech takmer na celom svete: koncertné turné odohrali v Európe, Amerike, Austrálii, pričom medzi úspešné koncerty patrili aj vystúpenia v Rusku a v Sýrii. 
Skupina spievajúca vo francúzštine i angličtine je známa aj svojimi pacifistickými textami a vystúpeniami.

Výraznou charakteristickou črtou skupiny tiež je, že aj napriek dobrým vzťahom s fanúšikmi, popularita zoskupenia nie je postavená na jednotlivých členoch, ani na ich osobnom živote. Členovia nepublikujú materiály o ich súkromnom živote a vystupujú pod krstnými menami, či osobnými prezývkami.

Členovia
--------

* David – spev, gitara
* Manuel (tiež Biloul) – spev, pôvodne bicie nástroje
* Jo – gitara, vokály
* Olivier – keyboard, vokály
* Dade – bicie nástroje
* Basile – basgitara
* Clemensito – trombón, tuba, Barrel organ
* Laurent – trúbka, krídlová trúbka
* Rimbaud – saxofón, akordeón, klarinet, flauta

Diskografia
-----------

* 1996: *Demo #1*
* 1997: *Musika*
* 1999: *Tout va bien*
* 2001: *Au marché des illusions*
* 2004: *Dances of Resistance*
* 2009: *Belle étoile*
* 2013: *Never stop*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Hudobný portálFrancúzsky portál |
**Heinrich Wilhelm Olbers** (\* 11. október 1758, Arbergen, Nemecko – † 2. marec 1840, tamže) bol nemecký astronóm, lekár a fyzik.

Životopis
---------

Narodil v Arbergene, dedinke pri Brémach. Študoval medicínu v Gottingene (1777-1780). V noci venoval svoj čas astronomickým pozorovaniam, horné poschodie svojho domu prerobil na observatórium. Vymyslel tiež prvú fungujúcu metódu výpočtu kometárnych obežných dráh.

V roku 1802 Olbers objavil a pomenoval planétku 2 Pallas a v roku 1807 objavil planétku 4 Vesta. Predpokladal, že pásmo planétok, kde sa tieto telesá nachádzajú, je pozostatkom po zničenej planéte Phaeton. Táto teória nie je v súčasnej dobe vedeckou spoločnosťou prijímaná. Napriek sláve, ktorú mu to prinieslo sa stal lekárom a od roku 1781 do 1823 pôsobil v Brémach. Vraj nespal viac ako 4 hodiny denne, väčšinu noci sa venoval astronómii a výskumu komét. V roku 1815 objavil kométu, ktorá dnes nesie jeho meno - Olbersova kométa.  
Avšak najviac ľudí ho pozná vďaka Olbersovmu paradoxu, ktorým sa zaoberal, a ktorý je po ňom pomenovaný.

Pozri aj
--------

* Olbersov paradox

Iné projekty
------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Fyzikálny portálAstronomický portál |

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Heinrich Wilhelm Olbers**

Autoritné údaje: * BnF: 12656460x
* GND: 11858975X
* ISNI: 0000 0000 8123 0545
* LCCN: n86814179
* NK ČR: mzk2009510783
* VIAF: 44420543
* WorldCat: lccn-n86814179
**Heinrich Roth**, (\* 1. marec 1906, Gerstetten (Württemberg) – † 7. júl 1983, Göttingen) bol nemecký pedagóg a psychológ, profesor pedagogiky na Nemeckom ústave pre medzinárodný pedagogický výskum (OD R. 1956). Od roku 1961 do roku 1971 pôsobil na göttingenskej univerzite.

Požadoval a inicioval *realistický obrat* v pedagogike na základe rozvoja empirického výskumu v interakcii s filozofiou výchovy a historicko-hermeneutickou reflexiou.

Základom Rothovej pedagogickej antropológie je psychologický model konania: výchova má rozvíjať konanie človeka od slobodne realizovaného (voľne vedeného) pohybu cez veciznalé konania ku kriticko-kreatívnemu sociálnemu správaniu a morálnym rozhodnutiam. Škola ma ako optimálna organizácia učebných procesov postupovať od učenia zameraného na recepciu faktov ku kritickému, samostatnému a inovatívnemu učeniu.

Dielo
-----

* Pädagogische Psychologie des Lehrens und Lernens, 1957
* Jugend und Schule zwischen Reform und restauration, 1961
* Technik als Bildungsaugabe der Schulen, 1965
* Pädagogische Anthropologie, 1-2, 1966-1971
* Erziehungswissenschaft, Erziehungsfeld und Lehrerbildung, 1967
* Zum Stand der Begabungsforschung, 1969
* Begabung und Lernen, 1969
* Revolution der Schule?, 1969
* Freiheit und Zwang der Lehrerrolle, 1975 (Vyd. spolu s A. Blumenthalom)
* Bildungsforschung, 1975
* Der Lehrer und seine Wissenschaft, 1976
* Soziales Lernen in der Schule, 1977 (Vyd. spolu s A. Blumenthalom)]
* Zur Reform der Hauptschule, 1978 (Vyd. spolu s A. Blumenthalom)

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * BnF: 127503297
* GND: 118603124
* ISNI: 0000 0001 0931 1030
* LCCN: n80160170
* NK ČR: skuk0004878
* VIAF: 108316051
* WorldCat: lccn-n80160170
Súradnice: 48°43′08″S 18°14′25″V﻿ / ﻿48,719°S 18,2403°V﻿ / 48.719; 18.2403

**Bánovská pahorkatina** je geomorfologická časť Nitrianskej pahorkatiny na západnom Slovensku. Nachádza sa v povodí riečky Bebrava v okrese Bánovce nad Bebravou a vo východnej časti okresu Trenčín.

Polohopis
---------

Pahorkatinu obklopujú zo severozápadu, severu a východu Strážovské vrchy (podcelok Trenčianska vrchovina, Zliechovská hornatina a Nitrické vrchy), zo západu Považský Inovec a na juhu pokračuje Nitrianska pahorkatina (Bojnianska pahorkatina a Drieňovské podhorie). Od juhu do centrálnej časti pahorkatiny zasahuje úzky pás Bebravskej nivy.

Geológia
--------

Geologicky je Bánovská pahorkatina označovaná ako Bánovská kotlina. Je považovaná za jeden zo severných výbežkov Panónskeho panvového systému. Od rišňovskej priehlbiny ju oddeľuje závadsko-bielická elevácia podložia. Podľa geofyzikálneho výskumu a vrtov v jej najhlbšej časti dosahuje výplň miocénnych sedimentov hrúbku 1000 - 2000, lokálne až 2400 m. Vrtný prieskum preukázal veľké rozdiely vo obsahu jej výplne. Najhlbšie vrty boli realizované pri Horňanoch (DB-15, 1138 m), pri Svinnej (DB-12, 1199 m) a pri Bánovciach nad Bebravou (vrt BNB-1, 2025 m). Panva je podobne ako ostatné severné výbežky panónskej panvy typická prítomnosťou sedimentov egenburského až bádenského veku. Zastupujú ich hlavne zlepence, pieskovce a ílovce. Mladšie sedimenty zastupujú napríklad sarmatské vulkanoklastiká pôvodom z pohoria Vtáčnik a pliocénne a kvartérne kontinentálne uloženiny.

Sídla v Bánovskej pahorkatine
-----------------------------

Bánovská pahorkatine patrí medzi stredne husto zaľudnené územia a ležia tu prevažne menšie obce bánovského, partizánskeho a čiastočne aj trenčianského okresu. Najväčším sídlom sú Bánovce nad Bebravou, vytvárajúce hospodárske zázemie územia.

Doprava
-------

Centrálnou časťou kotliny vedie dôležitá dopravná spojnica Hornej Nitry a Považia, v ktorej trase v súčasnosti vedie medzinárodná cesta E 572, vedúca po ceste I/9 a čiastočne R2. Spája Trenčín a Prievidzu a v okresnom meste na ňu nadväzuje cesta II. triedy 592 na Topoľčany a II/516 na Trenčianske Teplice.

Pozri aj
--------

* Hornonitrianska kotlina
* Nitrianska pahorkatina

Referencie
----------

1. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2019-02-09]. Dostupné online.
2. ↑  Vass, D. Elečko, M. Fordinál, K. 2002, Závada-Bielice Rise - a buried elevation between Bánovce and Rišňovce Depressions in the Danube Basin.
 Slovak Geological Magazine, 8, 1, 13 -20
3. ↑  Fordinál, K. Šimon, L. Elečko, M. 2001, Regionálny geologický výskum neogénnej výplne a podložia Bánovskej kotliny. Geologické práce, Správy, 105, s. 29 - 37
Súradnice: 47°34′30″S 18°23′01″V﻿ / ﻿47,575°S 18,3835°V﻿ / 47.575; 18.3835

**Bánhidský slovenský dom** slúžiaci ako národopisné, miestnohistorické múzeum, bol otvorený 29. októbra 2006. Ide o priestrannú budovu zo začiatku 19. storočia, pôvodne starú školu, pri katolíckom kostole Sv. Michala v meste Tatabánya.

Dejiny
------

Budova ako škola slúžila do polovice 60. rokov 20. storočia. Múzeum v Tatabáni tu neskôr zriadilo expozíciu venovanú histórii školstva. Múzeum fungovalo do roku 1990; keď ho zatvorili, budova sa dostala do vlastníctva župnej samosprávy. V roku 2005 z iniciatívy Dr. Imrich Németha a Ruženy Pruzsinovej Izingovej nehnuteľnosť odkúpila obecná slovenská samospráva so zámerom zariadiť v nej národopisnú, miestnohistorickú výstavu. Slovenská samospráva v Bánhide budovu obnovila a zariadila múzeum s pomocou miestneho obyvateľstva.

Opis
----

Výstava je inštalovaná vo dvoch priestranných miestnostiach: v prvej sú umiestnené historické predmety používané v domácnosti, tematicky rozdelené na kuchyňu a izbu. V druhej časti je bohatý fotografický materiál nainštalovaný na paravánoch. Fotografie zobrazujú vtedajší život predkov slovenských obyvateľov. Na dvore slovenského domu je postavená drevená "*šopa*" (= šopa, alebo stodola), zariadená pamiatkovými predmetmi používanými v poľnohospodárstve.

Literatúra
----------

* Juraj Ando: *Slovenské národopisné zbierky v Maďarsku*. Legatum, 2009 Budapešť – Békešská Čaba ISBN 978-963-06-7518-5

Galéria
-------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
**Garaşsyz, Bitarap, Türkmenistanyň döwlet gimni** („Národná hymna nezávislého, neutrálneho Turkménska") je turkménska štátna hymna.

Text hymny
----------

Turkménsky
GARAŞSYZ, BITARAP, TÜRKMENİSTANYŇ DÖWLET GIMNI  

Türkmenbaşyň guran beýik binasy   

Berkarar döwletim, jigerim - janym.  

Başlaryň täji sen, diller senasy  

Dünýä dursun, sen dur, Türkmenistanym!  

Janym gurban sana, erkana ýurdum  

Mert pederleň ruhy bardyr könülde.  

Bitarap, Garaşsyz topragyn nurdur  

Baýdagyn belentdir dünýan önünde.  

Türkmenbaşyň guran beýik binasy  

Berkarar döwletim, jigerim - janym.  

Başlaryň täji sen, diller senasy  

Dünýä dursun, sen dur, Türkmenistanym!  

Gardaşdyr tireler, amandyr iller  

Owal-ahyr birdir bizin ganymyz.  

Harasatlar almaz, syndyrmaz siller  

Nesiller döş gerip gorar şanymyz.  

Türkmenbaşyň guran beýik binasy,  

Berkarar döwletim, jigerim - janym.  

Başlaryň täji sen, diller senasy,  

Dünýä dursun, sen dur, Türkmenistanym!  

Arkamdyr bu daglar, penamdyr düzler  

Ykbalym, namysym, togabym, Watan!  

Sana şek ýetirse, kör bolsun gözler  

Geçmişim, geljegim, dowamym, Watan!  

  

Anglický preklad
THE NATIONAL ANTHEM OF THE INDEPENDENT NEUTRAL TURKMENISTAN  

The great creation of Türkmenbaşy  

Native land, sovereign state  

Turkmenistan, light and song of soul  

Long live and prosper for ever and ever!  

I am ready to give life for native hearth  

The spirit of ancestors descendants are famous for  

My land is sacred. My flag flies in the world  

A symbol of the great neutral country flies.  

The great creation of Türkmenbaşy  

Native land, sovereign state  

Turkmenistan, light and song of soul  

Long live and prosper for ever and ever!  

My nation is united and is veins of tribes  

Ancestors' blood, undying flows  

Storms and misfortunes of times are not dreadful for us  

Let us increase fame and honour!  

The great creation of Türkmenbaşy,  

Native land, sovereign state  

Turkmenistan, light and song of soul  

Long live and prosper for ever and ever!  

Mountains, rivers and beauty of steppes  

Love and destiny, revelation of mine  

Let my eyes go blind for any cruel look at you  

Motherland of ancestors and heirs of mine!
**Květoslav Minařík** (\* 21.2. 1908, Horní Litvínov – † 4.7. 1974, Praha) bol český mystik a zároveň šiesty člen Belostnej Dynastie Guruov, nasledujúci hneď po Milaräpovi.

V mladosti do najhlbších podrobností spoznal a sám na sebe uskutočnil najvyššie duchovné a mystické ideály Východu, bez toho aby pritom stratil kontakt s občianskym životom. Svoje skúsenosti potom formuloval ako originálnu, z kníh nevyčítanú duchovnú náuku, ktorá vychádza z psychológie a spôsobu myslenia súčasného Európana. Vedie ho životom a zdokonaľuje jeho bytosť ako celok; nezaoberá sa iba fyzickou, mravnou alebo mentálnou zložkou, ale harmonicky ich rozvíja všetky naraz. Z veľkých svetových duchovných smerov má jeho náuka najbližšie k mahájánskemu budhizmu. Tieto hlásania sú ale v rozpore s kostolným poriadkom.

Dielo
-----

* *Praxe Přímé Stezky 3*
* *Praxe Přímé Stezky 2*
* *Praxe Přímé Stezky 1*
* *Přímá Stezka*
* *Vnitřní smysl Nového Zákona*
* *Cesta k dokonalosti*
* *Světlo géniů*
* *Beseda bohů*
* *Spása*
* *Jóga v životě současného člověka*
* *Malý mystický slovník naučný*
* *Tajemství Tibetu 1*
* *Tajemství Tibetu 2*
* *Mahájánské texty*
* *Milaräpa*
* *Kéčara*
* *Tajné zasvěcení*
* *Drahokamy 1,2*
* *Slovo Buddhovo, Komentáře ke Slovu Buddhovu*
* *Pronikavý vhled*
* *Pataňdžaliho jógasútra*
* *Lao-c’ovo Tao-te-ťing*

Externé odkazy
--------------

* www.canopus.cz
* www.mahayana.cz

Autoritné údaje: * GND: 12154561X
* ISNI: 0000 0000 5536 9607
* LCCN: n90608850
* NK ČR: jn19990209552
* VIAF: 13166781
* WorldCat: lccn-n90608850
**Květen** bola literárna skupina (jej členovia boli nazývaní "květňáci"), ktorá sa v 50. rokoch 20. storočia zoskupila okolo časopisu Květen.

Najvýznamnejší boli predovšetkým v 2. polovici 50. rokov. Ich literatúra bola tým zvláštna, že nebola spolitizovaná (väčšina literatúry za komunizmu slúžila režimu). Zaoberali sa tzv. *poéziou všedného dňa* - v úplne bežných veciach nachádzali námety a motiváciu (diela však neboli popisné, ale rozhľadené), spracovávali na prvý pohľad nepatrné súvislosti, konkrétne skutočnosti videné zdola. Nadväzujú na Wolkera. Odmietali povrchnú rétoriku pofebruárovej literatúry. Program všedného dňa bol blízky talianskemu neorealizmu. Zámerne používali uvoľnený verš, často priamo verš voľný. Vyhýbali sa často rýmom, používali viac substantíva a slovesá.

Predstavitelia
--------------

V zátvorkách sú uvedené významné diela:

* Miroslav Holub (*Achilles a želva*)
* Karel Šiktanc (*Artéská studna*)
* Jiří Šotola (*Venuše z Mélu*)
* Miroslav Florian (*Snubní prsten*)

Pozri aj
--------

* Česká literatúra v rokoch 1945-1990

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Květen (literární skupina) na českej Wikipédii.*
Lada VFTS počas pretekov Bohemia 2012
Lada VFTS počas pretekov Rally Bohemia Legend 2014
**Lada VFTS** je rely automobil postavený na základe automobilu Lada 2105. Skratka VFTS znamenala "Vilniusskaja fabrika transportnych sredstv". Najznámejšia verzia Lady 2105 bola pripravovaná v rámci homologácie Skupiny B.

Príprava rely automobilov začala v roku 1970 v meste Vilnius vo vtedajšej Litovskej SSR v jednej z hál závodu na opravu automobilov. Prvý model vyrábaný vo Vilniuse bola Lada 1300 s motorom, ktorý mal zväčšený zdvihový objem na 1600 cm³, pričom výkon bol zvýšený na 130 až 150 koní. Najdôležitejším faktorom bolo zníženie hmotnosti automobilu, pričom sa dosiahlo odľahčenie na úroveň 920 až 950 kilogramov a to použitím iných materiálov, ako okná z plexiskla alebo polykarbonátu. Tým, že bol automobil určený a skonštruovaný na preteky, bol upravený tiež brzdový systém a karoséria. Množstvo dielov bolo zosilnených a zlepšená bola stabilita, chovanie pri zatáčaní či riadenie celkovo. Motor bol prispôsobený na spaľovanie 100-oktánového benzínu a zároveň bolo množstvo dielov odstránených alebo nahradených kvôli zjednodušeniu opráv. Tieto mechanické a elektronické úpravy mali za dôsledok zvýšenie výkonu na 160 až 180 koní. Do interiéru bola inštalovaná ochranná klietka a dve škrupinové sedadlá so 4-bodovými bezpečnostnými pásmi.

Referencie
----------

1. ↑  Kálmán, Fekete. Lada VFTS-Varázslók. Pécs: Pécsi Direkt Kft. 2005. Print. p.6.-7.
2. ↑   *Totalcar - Magazin - A KGST legerõsebb autója* [online]. Totalcar.hu, [cit. 2012-09-30]. Dostupné online.
3. ↑  Kálmán, Fekete. Lada VFTS-Varázslók. Pécs: Pécsi Direkt Kft. 2005. Print. p.6.-7.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Lada VFTS na anglickej Wikipédii.*
**Ladas** (starogr. *Λάδας* – *Ladas*) bol olympijský víťaz v behu na dlhú trať v 5. stor. pred Kr.

Ladas z Argu zvíťazil v Olympii na 80. hrách v roku 460 pred Kr. v behu na dlhú trať (dolichos), v disciplíne, ktorú zaviedli na 15. hrách roku 720 pred Kr.. Dĺžka behu bola v rôznych časoch rôzna, ale nikdy nemala menej ako sedem stadií (stadion mal v Olympii dĺžku 192,27 metra, 600 stôp) a viac ako dvadsaťštyri stadií. (1356 a 4615 metrov).

Staroveký autor Pausanias uvádza, že Ladas po prebehnutí cieľovej roviny od vyčerpania stratil vedomie a počas prevozu naposledy vydýchol. Telo Lada pochovali na mieste jeho úmrtia pri spartskej vojenskej ceste (arkádska cesta) neďaleko rieky Eurotas a neskôr mu tam postavili pamätník. Jeho rodáci mu dali zhotoviť sochu, ktorú umiestnili do najveľkolepejšieho chrámu v Argu, do svätyne boha Apolóna Lykia.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 261.
2. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 199.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.
5. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 3,21,1.
6. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,19,3-7.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Nositeľ Nobelovej cenyNositeľ Nobelovej ceny

**Charles Thomson Rees Wilson** (14. február 1869, Midlothian, Spojené kráľovstvo – † 15. november 1959, Edinburgh) bol škótsky fyzik. V roku 1927 získal Nobelovu cenu za vypracovanie metódy zviditeľnenia dráh elektricky nabitých častíc pomocou kondenzovaných pár.

Životopis
---------

Solvayova konferencia 1927, druhý sprava dolný rad
Na univerzite v Manchesteri vyštudoval zoológiu, botaniku a geológiu, na univerzite v Cambridgei potom fyziku a chémiu. Pracoval v Cavendishovom laboratóriu aj v observatóriu pre výskum Slnka. Roku 1925 sa stal profesorom fyziky na univerzite v Cambridgei.

Od roku 1895 sa venoval štúdiu atmosférickej elektriny. Po objave rádioaktivity sa zaoberal rádioaktivitou dážďa a snehu, čo ho doviedlo k výskumu kondenzácie pár. Jeho následný objav hmlovej komory v roku 1912 znamenal prielom do pozorovacích techník elementárnych častíc, takže stopy dráh týchto častíc šlo zviditeľniť a vyfotografovať. Na jeho počesť sa toto zariadenie podnes nazýva Wilsonova hmlová komora. 

Komora pomáha registrovať a pozorovať stopy dráh ionizovaných častíc a ich analýzou stanoviť hmotnosť, elektrický náboj a energiu častíc. V komore je udržovaná vrstva nasýtených pár kvapaliny, spravidla etanolu alebo propyletanolu. Jej princíp spočíva v tom, že ionizujúce častice vytvárajú pri svojom pohybe plynným prostredím komory ióny, ktoré sa stávajú kondenzačnými jadrami presýtených pár a tým sa zviditeľní. Pozorovateľ vidí v mieste preletu častice bielu hmlovú stopu. Neskôr Donald Glaser vytvoril ďalšiu úpravu tejto komory, tzv. bublinkovú komoru, v ktorej sa stopy častíc zobrazujú pomocou bubliniek v kvapaline.

Vzal si Jessie Fraserovú v roku 1908 a mali spolu 4 deti. Zomrel blízko Edinburghu v rodinnom kruhu.

Literatúra
----------

* *Asimov's Biographical Encyclopedia of Science and Technology*, Isaac Asimov, 2nd ed. Doubleday & C. Inc. ISBN 0-385-17771-2.
* Lubomír Sodomka, Magdalena Sodomková, Nobelovy ceny za fyziku, Praha : SET OUT, 1997. ISBN 80-902058-5-2

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Charles Thomson Rees Wilson**

Externé odkazy
--------------

* Charles Thomson Rees Wilsons biography

  


| * z
* d
* u
Nositelia Nobelovej ceny za fyziku |
| --- |
| 
* Perrin (1926)
* Compton, C. Wilson (1927)
* O. Richardson (1928)
* De Broglie (1929)
* Ráman (1930)
* Heisenberg (1932)
* Schrödinger, Dirac (1933)
* Chadwick (1935)
* Hess, C. D. Anderson (1936)
* Davisson, G. P. Thomson (1937)
* Fermi (1938)
* Lawrence (1939)
* Stern (1943)
* Rabi (1944)
* Pauli (1945)
* Bridgman (1946)
* Appleton (1947)
* Blackett (1948)
* Jukawa (1949)
* Powell (1950)

 |
| 
* 1901 – 1925
* **1926 – 1950**
* 1951 – 1975
* 1976 – 2000
* 2001 – 2025

 |

Autoritné údaje: * GND: 11758116X
* ISNI: 0000 0000 7857 9623
* LCCN: n87127525
* VIAF: 45812924
* WorldCat: lccn-n87127525