recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Mačiatko - mláďa mačky domácej
**Mláďa** je nedospelý jedinec vyšších živočíchov. Doba, po ktorú je živočích mláďaťom, je rôzna: závisí na rýchlosti rastu a dĺžke života daného druhu. Napr. hlodavce pohlavne dospievajú už v 3 týždňoch veku, u iných druhov (napr. slon) jedinec zostáva mláďaťom aj niekoľko rokov. Na rozdiel od lariev sa mláďatá anatomicky a morfologicky podobajú na dospelé jedince, majú všetky ich orgánové sústavy, sú len menšie, majú iné proporcie a niekedy aj inú farbu, vzor alebo pokryv tela ako dospelce.

Mláďatá prichádzajú na svet niekoľkými spôsobmi:

* u vajcorodých živočíchov sa liahnu z vajec mimo matkino telo
* u vajcoživorodých sa liahnu z vajec, ktoré sú v tú dobu ešte vnútri matky, tá ich teda „porodí"
* u živorodých, teda u vačkovcov a placentárnych cicavcov, sa zárodok vyvíja v matkinej maternici, kde je vyživovaný. Keď dospeje do určitého štádia vývoja, dôjde k pôrodu.

Pri príchode na svet sú mláďatá rôzne vyvinuté a podľa toho vyžadujú určitú starostlivosť rodičov. Podľa schopnosti sa o seba postarať sa mláďatá delia na dve skupiny: *prekociálne* a *altriciálne*.

Prekociálne mláďatá
-------------------

Žriebä - mláďa koňa Przewalského
Mláďatá drozda červenkastého
Prekociálne mláďatá (v súvislosti s vtákmi tiež *nidifúgne*) sú mláďatá, ktoré prichádzajú na svet úplne vyvinuté a sú schopné prakticky okamžite nasledovať svoju matku, alebo u druhov, ktoré sa o mláďatá nestarajú, sa o seba starať samé.

Príkladom sú antilopy alebo iné kopytníky, ale napr. aj slony.

Altriciálne mláďatá
-------------------

Altriciálne mláďatá (v súvislosti s vtákmi tiež *nidikolné*) sú mláďatá, ktoré prichádzajú na svet úplne závislé na rodičovskej starostlivosti. S týmto typom mláďat sa stretávame len u vtákov a cicavcov. Sú nezarastené a slepé, s nevyvinutou schopnosťou termoregulácie a bez rodičov hynú. Hovorí sa im tiež *holíčatá* alebo *holiatka*, pretože sú holé.

Druhy, ktoré majú altriciálne mláďatá, si často stavajú hniezda, nory alebo podobné úkryty, kde môžu mláďatá udržiavať v teple a kde sú chránené pred predátormi.

Mená mláďat rôznych druhov zvierat
----------------------------------

| Druh zvieraťa | Mláďa |
| --- | --- |
| Dobytok | Teľa |
| Ovce | Jahňa |
| Koza | Kozľa |
| Prasa | Prasiatko |
| Kôň | Žriebä |
| Mačka | Mača |
| Pes | Šteňa |
| Vlk | Vĺča |
| Medveď | Medvieďa |
| Lev | Levíča |
| Slon | Sloníča |
| Sliepka | Kurča |
| Hus | Húsa |
| Vták | Vtáča |
| Ryba | Poter |
| Had | Háďa |
| Sova | Sovíča |

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Mládě na českej Wikipédii.*
**Inocent III.** (lat. *Innocentius Tertius*), vl. menom **Lando** (\* ?, Sezze – † 1180, Cava de' Tirreni) bol taliansky duchovný a protipápež (od 29. septembra 1179 do januára 1180).

Údaje o jeho narodení ani úmrtí nie sú známe. Veľmi strohé sú i informácie o jeho živote. 

Pochádzal z mestečka Sezze v južnej časti dnešného regiónu Lazio. Než ho procisárska strana Fridricha I. Barbarossu vyhlásila protipápežom Alexandra III. bol kardinálom-diakonom, ktorého vymenoval protipápež Viktor IV.

Bol štvrtým protipápežom v poradí, pápeža Alexandra III. (po Viktorovi IV. Paschalovi III. a Kalixtovi III.) a za pápeža ho 29. septembra 1179 vyhlásila malá skupina schizmatických kardinálov v Ríme.

V obave o svoj život sa ukrýval v pevnosti neďaleko Ríma, kam ho prichýlil jeden z jeho prívržencov. Po zrade bol prostredníctvom vyslaného kardinála vydaný Alexandrovi III. ktorý ho doživotne uväznil v benediktínskom opátstve Najsvätejšej Trojice v La Cava v juhotalianskej provincii Salerno.

Zdroj
-----

* INOCENT (III.). In: KELLY, J. N. D. *Pápeži dvoch tisícročí : od sv. Petra po Jána Pavla II*. Preklad Otto Havrila; ilustrácie Monika Čulenová. Vyd. 1. Bratislava : Roal, 1994. 288 s. ISBN 80-88706-00-9. S. 145.

  


| * z
* d
* u
Protipápeži |
| --- |
| 
* Hippolitos
* Novacián
* Félix II.
* Ursinus
* Eulalius
* Vavrinec
* Dioscorus
* Teodor
* Paschal
* Konštantín II.
* Filip
* Ján VIII.
* Anastasius
* Christoforus
* Bonifác VII.
* Ján XVI.
* Gregor VI.
* Benedikt X.
* Honorius II.
* Klement III.
* Theodorich
* Adalbert
* Silvester IV.
* Gregor VIII.
* Celestín II.
* Anaklét II.
* Viktor IV. (1138)
* Viktor IV. (1159 – 1164)
* Paschal III.
* Kalixt III.
* Inocent III.
* Mikuláš V.
* Klement VII.
* Benedikt XIII.
* Alexander V.
* Ján XXIII.
* Klement VIII.
* Benedikt XIV. (1424 - 1429)
* Benedikt XIV. (1430 - 1437)
* Félix V.

 |

Autoritné údaje: * GND: 100948154
* VIAF: 52047124
**Trpasličí pinč** je plemeno psa pôvodom z Nemecka, uznané v FCI v skupine 2 pod číslom 185. Pôvodne bola šľachtená na stráženie a lov škodcov, špeciálne na potkany. Slovenský názov je doslovným prekladom nemeckého pomenovania tejto rasy - *Zwergpinscher*.

Vzhľad
------

Trpasličí pinč je zmenšenina nemeckého pinča, pričom sa neprejavujú nepriaznivé stránky vyplývajúce zo zakrpateného vzhľadu (napr. veľké očné buľvy oproti veľkosti hlavy). Elegantný štvorcový rámec podčiarkuje krátka, priliehavá, hladká a lesklá srsť. Má dlhú lebku zakončenú čiernym nosom. Vysoko posadené uši sú sklopené do tvaru V. Rovné predné a svalnaté zadné končatiny umožňujú tomuto plemenu elegantný a plynulý pohyb, pričom najprirodzenejší je preň klus. Pes môže mať viac ako 20 cm a aj sučka môže mať viac ako 17 cm.

Temperament
-----------

Napriek svojej povesti bojazlivého malého psíka je trpasličí pinč húževnatý, temperamentný pes vyžadujúci fyzickú aj psychickú aktivitu. Nedostatok pohybu a zamestnania vedie k problémom v správaní. Jeho temperamentu vyhovujú rôzne kynologické športy ako sú agility či dogdancing. Je prirodzene nebojácny, pri správnej motivácii je ľahko cvičiteľný. K cudzím ľuďom sa správa s primeranou nedôverou a pri správnom vedení sa dobre znáša aj s inými domácimi zvieratami. Ako pinč zvykne viac prilipnúť k jednej osobe.

Zdravie
-------

Trpasličí pinč je jedno z malých plemien, ktoré netrpí na žiadne špecifické dedičné ochorenie. Vyhýba sa mu aj pre iné malé plemená typycká luxácia pately.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Trpasličí pinč**
Súradnice: 42°00′25″S 24°52′32″V﻿ / ﻿42,006944°S 24,875556°V﻿ / 42.006944; 24.875556

**Chrám svätého Mikuláša** (bulh. Храм "Свети Никола" – *Chram „Sveti Nikola"*) je pravoslávny chrám nachádzajúci sa v centrálnej časti mesta Asenovgrad v miestnej časti Metocha v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.

Charakteristika
---------------

Presný dátum vzniku chrámu nie je známy, v písomných prameňoch sa spomína prvýkrát v roku 1720, bol ale poničený tureckými nájazdníkmi a zreštaurovaný do dnešnej podoby začiatkom 19. storočia. Je postavený ako trojkorábna bazilika s jednou apsidou bez narthexu (chrámová predsieň). Zvonica stojí oddelene, je vysoká 15 metrov a bola postavená v roku 1903. v chrámovom areáli sa nachádza aj kaplnková kostnica svätého Šimona a Trifona. Chrámový sviatok sa slávi 6. decembra.

Galéria
-------

* Chrám svätého MikulášaChrám svätého Mikuláša
* Chrám svätého MikulášaChrám svätého Mikuláša
* Chrám svätého MikulášaChrám svätého Mikuláša
* Chrám svätého MikulášaChrám svätého Mikuláša
* Chrám svätého MikulášaChrám svätého Mikuláša

Zdroj
-----

*
**Dionýz Michal Katona** (\* 24. september 1782, Jurová – † 9. jún 1874, Nové Mesto pod Šiatrom (Sátoraljaújhely)) bol slovenský rímskokatolícky rehoľný kňaz a pedagóg. Autor prác o šľachtení rastlín a matematike (kvadratúre kruhu, resp. trisekcii uhla).

Narodil sa 24. septembra 1782 v Jurovej (okres Dunajská Streda). V roku 1802 vstúpil do rehole Piaristov a prijal rehoľné meno Dionýz. Na peštianskej univerzite získal v roku 1808 doktorát z filozofie. V roku 1809 prijal kňazskú vysviacku. Bol učiteľom a neskôr aj riaditeľom na viacerých piaristických školách v Uhorsku, o. i. aj v Leviciach. 

Intenzívne sa venoval šľachteniu rastlín a udomácneniu cudzokrajných rastlín, najmä amerického indiga. Zaoberal sa aj problémom trisekcie uhla a kvadratúry kruhu, čím sa zaradil medzi typických amatérskych riešiteľov týchto úloh v 19. storočí. Okrem celého radu prác o šľachtení rastlín publikoval dva spisy aj z tejto oblasti (1843, 1872). Viaceré jeho podobne zamerané diela zostali v rukopise. 

Zomrel 9. júna 1874 v Novom Meste pod Šiatrom (v dnešnom Maďarsku).

Externé odkazy
--------------

* Záznam z krstnej matriky na familysearch.org

Zdroje
------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.
* VICZIÁN, János. Katona Mihály Dénes. In:  *Magyar Katolikus Lexikon*. Ed. Diós, István. Budapest : Szent István Társulat. [Cit. 2015-08-28]. Dostupné online. (maď.)

Autoritné údaje: * PIM: PIM60059
**Bitka 300 bojovníkov** bol konflikt medzi Argosom a Spartou približne v roku 545 pred Kr. Obe strany sa pri nej dohodli na súboji svojich 300 najlepších bojovníkov, aby sa tak vyhli zbytočným stratám na životoch. Po krvavom súboji prežili len traja muži – dvaja z Argosu a jeden Sparťan. Muži z Argosu sa vyhlásili za víťazov, pretože ich prežilo viac, a vrátili sa domov. Sparťan však za víťaza vyhlásil seba, pretože bol jediným bojovníkom, ktorý udržal na bojisku svoju pozíciu a postavil vlastnými rukami "značku" víťazstva Sparty. 
  
Argosu sa to samozrejme nepáčilo a tak nakoniec došlo k stretu oboch, zhruba rovnako silných armád. Sparta presvedčivo zvíťazila a získala kontrolu nad Thyreatisom.

O 125 rokov neskôr, v roku 420 pred Kr. v období pokoja medzi Peloponézskymi vojnami vyzval Argos Spartu na odvetu Bitky 300 bojovníkov; Sparta však odmietla.

Zdroje
------

* Paul Cartledge. *The Spartans: The World of the Warrior-Heroes of Ancient Greece.* str. 87 – 88.
Amur biely (*Ctenopharyngodon idella*)
Amur biely (*Ctenopharyngodon idella*)
Amur biely (*Ctenopharyngodon idella*)
**Amur** je rod rýb z čeľade kaprovité. Jeho jediným druhom je **amur biely** (lat. *Ctenopharyngodon idella*).

Opis
----

Telo je podlhovasté, valcovitého tvaru. Hlavne mladšie jedince sú veľmi podobné jalcom. Hlava má široké a dlhé ploché čelo, veľmi nízko posadené oči. Chrbát je tmavozelený, boky zlatavé, brucho biele. Vo svojej domovine môže dosiahnuť dĺžky až 150 cm a hmotnosti 50 kg. V slovenských podmienkach je to však menej. Najväčší jedinci v našich vodách dorastajú dĺžky okolo 100 cm a hmotnosti 10 - 15 kg. Dožíva sa veku až 15 - 20 rokov.

Výskyt
------

Pôvodný areál rozšírenia amura je východná Ázia, povodie rieky Amur a Čína. Stadiaľ bol postupne rozširovaný na územie vtedajšieho Sovietskeho zväzu. Do Česko-Slovenska bol po prvýkrát vysadený roku 1961. Darí sa mu v teplejších vodách a je možno konštatovať, že sa výborne aklimatizoval. Vyskytuje sa v nádržiach, tôňach, odstavných ramenách aj veľkých riekach.

Potrava
-------

V prvých dňoch po vyliahnutí sa živí prevažne zooplanktónom. Neskôr postupne prechádza na rastlinnú stravu, ktorú tvoria prevažne vodné rastliny a vláknité riasy. Pokiaľ je chovaný v kaprových rybníkoch, konzumuje aj krmivo predkladané kaprom.

Rozmnožovanie
-------------

Amur biely sa v slovenských vodách prirodzene nevytiera, preto je jeho výskyt podmienený umelým vysadzovaním. V oblasti svojho pôvodu amur dospieva vo veku 4 - 5 rokov. Trenie prebieha v júni v silno tečúcich tokoch s kamenistým dnom. Ikry sa vznášajú volne vo vodnom stĺpci.

Lov
---

Jeho hlavný význam spočíva v tom, že sa živí rastlinnou stravou a vodnými riasami. Preto zvyšuje produkciu rybárskych revírov. Amur sa tiež veľmi rýchle stal veľmi obľúbenou rybou športových rybárov vďaka svojej bojovnosti.

Amur sa loví od neskorej jari do jesene (najlepšie máj a jún) v hodinách okolo poludnia, v podvečer a v noci, konkrétne medzi 19 - 23 hodinou. Rád obhrýza trstinu pri brehoch, podľa čoho sa dá vypozorovať jeho výskyt. Úspešnou nástrahou je rožok alebo kocka chleba s kôrkou na hladine. Bojuje veľmi silno a energicky ako máloktorá z našich rýb. Mäso má veľmi chutné, u nás málo známe (vďaka pomerne krátkemu výskytu v našich vodách). Je biele, netučné a chutné, s menším obsahom drobných kostí. Hodí sa na úpravu pečením, smažením.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Amur (rod)**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Amur (rod)**
**Amyklaios** (starogr. *Ἀμυκλαῖος*) bol grécky sochár z prelomu 6. a 5. storočia pred Kr.

Sochár Amyklaios pochádzal pravdepodobne z Korintu. Zo starovekých autorov nám detailnejšiu správu o jeho sochárskych dielach zaznamenal Pausanias vo svojej sprievodcovskej príručke po Grécku: „*Takisto dórski Korinťania vybudovali pokladnicu. Uložili tam lýdske zlato. Socha Herakla je dar Tébanov za to, že zvíťazili v zápase s Fókmi v takzvanej Svätej vojne. Kovové sochy venovali Fókovia, keď počas druhej bitky obrátili na útek jazdecké jednotky Tesálie. Obyvatelia Fliasie dopravili do Delf kovového Dia a s ním podobu Aiginy. Z arkádskej Mantineie pochádza ako dar kovový Apolón. Stojí neďaleko pokladnice Korinťanov. Herakles a Apolón sa vrhajú po trojnožke, takmer sa o ňu pustia do bitky. Léto s Artemidou utišujú hnev Apolónov, Aténa Heraklov. Takisto táto votívna skupina pochádza od Fókov na pamiatku doby, keď ich proti Tesálčanom viedol Eliďan Tellias. Sochy vytvoril Diyllos spoločne s Amyklaiom, ale Aténu a Artemidu Chionis. Boli to vraj Korinťania.*"

Fókovia venovali votívny dar Delfám na počesť svojho víťazstva nad Tesálčanmi približne z roku 500 pred Kr. Sochy Amyklaia a Diylla umiestnené v Delfách boli vyrobené z bronzu. Podľa historika Herodota boli v nadživotnej veľkosti (starogr. *μεγάλοι ἀνδριάντες - megaloi andriantes*) a zhotovené ešte pred vojnou s Peržanmi, t. j. pred rokom 480 pred Kr. Epigrafický nález z Delf potvrdil Pausaniovo svedectvo o tom, že tieto diela zhotovili menovaní umelci.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Sir William Smith, *A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, str. 153
2. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 360.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 290.
4. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 414.
5. ↑  Inscriptiones Graecae, *Syll.³ 202A*
Mapa siete
**Amsterdamské metro** je systém podzemnej rýchlodráhy v Amsterdame. Prevádzku zabezpečuje spoločnosť GVB (Gemeentelijk Vervoerbedrijf), ktorá má na starosti aj električky, trajekty a autobusové linky. Všetky dopravné systémy používajú rovnaké cestovné lístky.

Metro má 4 linky, 3 z nich začínajú na Amsterdam Centraal, z čoho dve spájajú centrum mesta s juhovýchodnou časťou Amsterdam Zuidoost, linky 53 a 54 spájajú centrum s južným predmestím Amstelveen. Existuje aj okružná linka 50, ktorá prepája Amsterdam Zuidoost so západom bez prechodu centrom mesta.

Metro používa štandardný rozchod koľají a napätie 750 V jednosmerných cez tretiu koľajnicu. Linka 51 je hybrid medzi metrom a električkou, používa zdieľanú trať medzi Amsterdam Centraal a Zuid a zdieľaná električková linka medzi Zuid a Amstelveen Centrum, ktorá pokračuje ako električka na Westwijk.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Amsterdamské metro**

| * z
* d
* u
Metrá v Európe |
| --- |
| Stredná Európa | 
* Berlín
* Budapešť
* Hamburg
* Lausanne
* Mníchov
* Norimberg
* Praha
* Serfaus
* Varšava
* Viedeň

 |
| Západná Európa | 
* Amsterdam
* Brusel
* Lille
* Londýn
* Lyon
* Marseille
* Newcastle
* Paríž
* Rennes
* Rotterdam
* Štokholm
* Toulouse

 |
| Južná Európa | 
* Barcelona
* Bilbao
* Janov
* Catania
* Lisabon
* Madrid
* Miláno
* Neapol
* Palma
* Rím
* Sevilla
* Turín

 |
| Severná Európa | 
* Helsinki
* Kodaň
* Oslo
* Štokholm

 |
| Juhovýchodná Európa | 
* Atény
* Belehrad
* Bukurešť
* Istanbul
* Sofia

 |
| Východná Európa | 
* Dnipro
* Charkov
* Kazaň
* Kyjev
* *Kryvyi Rih*
* Minsk
* Moskva
* Nižnij Novgorod
* Petrohrad
* Samara
* *Volgograd*

 |
**Slipher Rotunda Museum** v Lowell Observatory
**Lowell Observatory** je astronomické observatórium vo Flagstaffe, Arizone v USA (-111°39,8'; +35°12,2'; 2 210 m). Bolo založené v roku 1894. Zaoberá sa astrometriou, fotoelektrickou fotometriou hviezd a štúdiom planét. Patria k nemu a dve neďaleké stanice **Anderson Mesa** a **Flagstaff Station**.

Vybavenie
---------

* 61 cm reflektor
* 61 cm refraktor (od roku 1896).

Ďalšie prístroje má umiestené na stanici Anderson Mesa, vybudovanej 19 km juhovýchodne od observatória (-111°32,1'; +35°5,8'; 2 200 m): 

* 107 cm Ritcheyho-Chrétienov reflektor,
* 107 cm Clarkov reflektor (od roku 1909),
* 79 cm reflektor
* 33 cm astrograf, pomocou ktorého bolo objavené Pluto (presunutý z Lowell Observatory roku 1971).
* 183 cm reflektor z Perkins Observatory (od roku 1965).

Na stanici Flagstaff Station (-111°44,4'; +35°11,0'; 2 316 m), vzdialenej 8 km od Lowell Observatory, má United States Naval Observatory umiestený 155 cm astrometrický reflektor (od roku 1964) a 102 cm a 61 cm reflektor (od roku 1971). Od roku 1965 pôsobí pri Lowell Observatory *Planetary Research Center*, ktoré koordinuje medzinárodný fotografický výskum planét a má najväčšiu zbierku fotografií planét. Na výskum planét sa používa aj 25,9 m rádioteleskop na centimetrových vlnách.

Iné projekty
------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portál |

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Lowell Observatory**

Encyklopédia astronómie
*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*
Vchod do galérie Awangarda
**Awangarda** (Avantgarda) je umelecká galéria v meste Vroclav v Poľsku.

Galéria bola založená v roku 1962 a je súčasťou zoskupenia piatich galérií súčasného umenia vo Vroclave, ktoré sú činné pod hlavičkou BWA - Biuro Wystaw Artysticznych. Nachádza sa v centre mesta Vroclav na ulici Wita Stwosza 32 a má viac ako 1000 m² výstavnej plochy. Galéria vznikla na mieste bývalého paláca Hatzfeld a jej nová podoba vznikla z vypracovaných plánov zohľadňujúcich pozostalé časti zrúcaniny niekdajšieho mestského paláca. Súčasťou vstupu do galérie sú dochované starožitné stĺpy získaných z predchádzajúceho Piastovského veliteľstva, pôvodné sú aj časti suterénu s dochovanými historickými klenbami.

Galéria Awangarda sa zameriava na prezentáciu súčasného poľského, ale aj svetového umenia. Od roku 1968 sa v priestoroch galérie pravidelne organizuje Medzinárodné trienále kresby z iniciatívy Andrzeja Willa. Na tomto podujatí vystavovalo viacero svetovo uznávaných umelcov: Christo, Milan Knížák, Hermann Nitsch, Zbigniew Dłubak.

Ako jediná galéria v Poľsku Awangarda vystavuje unikátne umelecké sklo a keramiku, ako zo študentskej tak profesionálnej produkcie, najmä v spolupráci s Akadémiou umení vo Vroclave. V spolupráci s Akadémiou výtvarných umení vo Vroclave (ASP) Awangarda pravidelne organizuje aj Národnú Výstavu Mladých Eugenia Gepperta (*Krajowa Wystawa Młodych im. Eugeniusza Gepperta*), tiež autorské výstavy a výstavy absolventov a študentov Vroclavskej akadémie.

V galérii Awangarda sa organizujú aj výstavy ktoré sa venujú konkrétnej problematike, napríklad výstava: *Poľská analitická abstrakcia*, historické *Vroclavský plagát 1968 - 1993*, *V kruhu galérie pod Monou Lisou*, tiež organizuje cykly prednášok o umení a vizuálnej kultúre vo Vroclave a fotografické výstavy (*Fotografowie z Pragi / Pražskí fotografi*).

Od roku 1999 pri galérii pôsobí otvorené štúdio Studio BWA. Spolu s ďalšími inštitúciami - Národné múzeum a Nadácia WRO usporadúva výstavy klasikov umeleckého sveta, medzi inými sa tu objavili diela Lucia Fontany, Guntera Ueckera, Erica Andersena.

Galéria Awangarda sa zaoberá aj publikačnou činnosťou a vzdelávacími aktivitami.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Awangarda (galeria sztuki) na poľskej Wikipédii.*
**Cristofaro Caresana** (\* asi 1640, Benátky - † 1709, Neapol), bol taliansky barokový hudobný skladateľ, predstaviteľ neapolskej opernej školy.

Životopis
---------

Narodil sa v Benátkach pravdepodobne roku 1640, presný dátum ani rok však nie je známy. V Benátkach získal základné hudobné vzdelanie u Zianiho. Keď mal šestnásť rokov, presťahoval sa do Neapola.

Najprv sa pripojil k divadelnej spoločnosti Feblarmoninici, ktorá uvádzala v Neapole prvé melodrámy. V roku 1667 sa stal organistom v Kráľovskej kaplnke a riaditeľom konzervatória Neapolitan Conservatorio di S Onofrio a Capuana. Na týchto miestach zostal až do roku 1690. V roku 1699 vystriedal  Francesca Provenzale vo funkcii „maestro del Tesoro di San Gennaro" a komponoval pre najrôznejšie neapolské inštitúcie až do svojej smrti v roku 1709.

Dielo
-----

Bol uznávaným majstrom kontrapunktu. Z jeho početnej tvorby je dodnes hraná najmä chrámová hudba. Vrcholnou ukážkou je „Messa, e Vespero, a 16 voci con 7 Istrumenti divisi in 4 Chori de Cristofaro Caresana" z roku 1670. Rozmerná skladba obsahuje nielen klasickú omšu, ale aj žalmy na večernú bohoslužbu, ako aj inštrumentálne medzihry vo forme sonát. Je pozoruhodná najmä priestorovými efektami vznikajúcimi použitím dvoch samostatných nástrojových skupín.

Externé odkazy
--------------

* 
* 
* 

Autoritné údaje: * BnF: 14038779g
* GND: 11891801X
* ISNI: 0000 0000 8368 2756
* LCCN: n98109997
* NK ČR: xx0015122
* VIAF: 29733223
* WorldCat: lccn-n98109997
**Bratislavská zmluva** alebo **bratislavský mier** bola dohoda medzi rímskonemeckým kráľom Maximiliánom I. Habsburským a novozvoleným uhorským kráľom Vladislavom II. Jagelovským uzavretá v Bratislave v roku 1491.

Potvrdzovala staršie dohody (z roku 1462) medzi Maximiliánovým otcom cisárom Fridrichom III. Habsburským a uhorským kráľom Matejom Korvínom o nástupníctve na uhorskom tróne.

Maximilián v snahe o získanie uhorskej koruny vyhnal po Korvínovej smrti uhorské posádky z Dolného Rakúska, vtrhol do Uhorska (dobyl veľkú časť územia po Stoličný Belehrad a Záhreb), no pre vzburu vojska bol donútený uzavrieť s novým panovníkom Vladislavom II. Jagelovským v Bratislave zmluvu, ktorou Vladislav II. priznal Habsburgovcom nárok na uhorský trón v prípade vymretia rodu Jagelovcov.

Zmluva, bola potvrdená v roku 1515 a stala sa základom habsburského panstva v Uhorsku v rokoch 1526 – 1918.

Referencie
----------

1. ↑   *Dejiny Slovenska*. Ed. Samuel Cambel. Vyd. 1. Zväzok I : (do roku 1526). Bratislava : Veda, 1986. 534 s. S. 419.
2. 1 2  bratislavská zmluva. In:  *Encyklopédia Slovenska*. 2. nezm. vyd. Zväzok I A – D. Bratislava : Veda, 1985. 624 s. S. 249.
**Kronika od jari do jesene pána Lü** (iné názvy: **Letopisy pána Lü**, **Anály pána Lü**, **Letopisy**/**anály jari a jesene pána Lü**, **Lü-š´ čchun-čchiou**[chýba zdroj]; čín. 呂氏春秋; pchin-jin: *Lüshi chūnqiū* - lü-š´ čchun-čchiou – letopisy pána Lü (porov. Anály jarí a jesení) je encyklopedická kniha, ktorá vznikla v štáte Čchin v období bojujúcich štátov.

Anály vznikli okolo roku 256 pred Kr. pod patronátom Lü Pu-weja, ktorý bol bohatým kupcom a predposledným kancelárom kráľovstva Čchin. Podľa vzoru feudálnych pánov, ktorí boli mecenášmi mladých učencov, pozýval aj Lü Pu-wej do svojho domu nadaných mužov, ktorých podporoval a poveril ich spísaním obšírneho diela.

Dielo bolo pravdepodobne myslené ako zhrnutie vtedajšej vedy a formuláciou filozofických základov moci a pôsobenia panovníka. V treťom storočí pred naším letopočtom vznikli predpoklady pre uskutočnenie zjednotenia Číny a realizovať ho bolo zrejme Lü Pu-wejovým úmyslom.

Dielo sa delí na almanachy *Ťi*, skúmania *Lan* a rozhovory *Lun*. Almanachov je 12 a každý sa delí do piatich podkapitol. Opisujú sa v nich astronomické javy, poľnohospodárstvo, povinnosti vládcu a mravy. Osem skúmaní a šesť rozhovorov sa zaoberá rôznorodými témami, prevažujú však úvahy nad úlohou vládcu, sú v nich obsiahnuté rady vládcom, vymedzené povinnosti úradníkom či popísané potrebné cnosti.

Referencie
----------

1. ↑  ČARNOGURSKÁ, Marina. Staroveká Čina v závere obdobia „Bojujúcich štátov". *Historický časopis: vedecký časopis o dejinách Slovenska a strednej Európy* (Bratislava: Historický ústav Slovenskej akadémie vied), 1995, roč. 43, čís. 2, s. 292. ISSN 0018-2575.
2. ↑  Sellmann, J. D.: Timing and rulership in Master Lü's Spring and Autumn annals (Lüshi chunqiu). Albany, 2002. Str. 1-3.
3. ↑  Pines, Y.: Envisioning eternal empire: Chinese political thought of the Warring States era. Honolulu: 2009. Str. 53-54
4. ↑  Knoblock, J.: The annals of Lü Buwei. Stanford, 2000. Str. 32-43

Ďalšia literatúra
-----------------

* SŁUPSKI, Zbigniew; LOMOVÁ, Olga. *Úvod do dějin čínského písemnictví a krásné literatury*. 1. vyd. Zväzok I : Dynastie Shang až období Válčících států. Praha : Karolinum, 2006. 140 s. ISBN 80-246-1267-4. S. 101 – 103.

Externé odkazy
--------------

* Text Análov pana Lu v čínštine
Súradnice: 54°45′12″S 160°31′36″V﻿ / ﻿54,75333°S 160,52667°V﻿ / 54.75333; 160.52667

**Kronocká sopka** je v súčasnosto neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa vo východnej vulkanickej zóne Kamčatky, medzi pobrežím Pacifiku a Kronockého jazera, najväčšieho jazera polostrova. Kronocké jazero vzniklo začiatkom holocénu prehradením toku rieky Listveničnaja lávovými prúdmi Kronockej sopky. Sopka samotná má symetrický kužeľový tvar, jej svahy sú zbrázdené početnými radiálnymi, 200 m hlbokými údoliami. S výškou 3 528 m je Kronocká sopka dominantou oblasti.

Vek vzniku Kronockej sopky sa odhaduje na koniec pleistocénu. Vulkanické produkty holocénneho veku sa nachádzajú pri úpätí sopky. Dva troskové kužele, lokalizované na juhozápadnom svahu vulkánu, majú vek 7 000 až 8 000 rokov. Jediné historicky zaznamenané erupcie boli hlásené lovcami z rokov 1922 a 1923. V stavbe masívu sopky prevládajú nízkodraselné bazalty, s výnimkou viac andezitových extrúzií v okolí vrcholocého krátera.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kronocká sopka**

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu - Kronocká sopka na Global Volcanism Program (po anglicky)
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Stéla* pozri *Stéla (rozlišovacia stránka)*.
Egypstská stéla (múzeum Louvre)
Stéla s reliéfom gladiátora a s doplňujúcim textom o jeho živote.
**Stéla** v archeológii označuje viacero druhov podobných kamenných útvarov: 

Pôvodne je to pamätník vo forme plochého kamenného bloku.

V starovekom Grécku je to náhrobný kameň tvaru stĺpika (štvrohranného alebo plochého) alebo dosky. Väčšinou stál v podstavci alebo bol osadený do zeme. Bol na ňom nápis alebo reliéf (spravidla s architektonicky ukončeným štítom), ktorý zobrazoval postavu nebohého v určitom životnom úkone. Stély sa používali od mykénskej doby (16. stor. pred Kr.) až do obdobia rímskeho cisárstva.

V mayskej civilizácii je to kamenný stĺp alebo stojaca kamenná doska osadená do zeme. Mayovia stélu nazývali *lakam tuun* (veľký kameň) a stavala sa väčšinou pri príležitosti nejakého výročia. Stély sú spravidla pomaľované a obtesané na všetkých stranách a obsahujú najmä nápisy a obrazy informujúce o činoch a životných údajoch vládcov.

V starovekom Egypte je stéla architektonický prvok v tvare nepravých dverí na východnej stene monumentálneho náhrobku.

Významné stély
--------------

* Chammu-rabiho zákonník
* Rosettská doska
* Novilarska stéla

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Stéla**

Zdroj
-----

* stéla. In: NOVOTNÝ, Bohuslav, et al. *Encyklopédia archeológie*. 1. vyd. Bratislava : Obzor, 1986. 1032 s. S. 824.
**Středolabská niva** je geomorfologický okrsok v strednej a juhovýchodnej časti Nymburskej kotliny, ležiaci v okresoch Nymburk a Kolín.

Poloha a sídla
--------------

Labe v Poděbradoch
Sútok Labe s Cidlinou
Územie okrsku pretína Nymburskú kotlinu úzkym pásom pozdĺž rieky Labe, zhruba od Lysej nad Labem na západe, cez Nymburk, kde sa stáča na juhovýchod, ďalej cez Poděbrady, až ku Kolínu.

Charakteristika územia
----------------------

Je to náplavová rovina okolo Labe, holocenna fluviálna akumulačná rovina s početnými opustenými korytami niekdajších nivných meandrov a zákrut, vzniknutých najmä pri regulácii labského koryta pre vodnú dopravu. V nive sú miestami ostrovčeky najnižšej terasy z Würmu 2, ležiace v inundačnom území. Je tu aluviálna biota. Okrsok zahŕňa chránené územia Libický luh, Mydlovarský luh, Tonice-Bezedná, Veltrubský luh a Vrť.

Geomorfologické členenie
------------------------

Okrsok Středolabská niva (podľa značenia Jaromíra Demka VIB-3A-5) patrí do celku Středolabská tabule a podcelku Nymburská kotlina. 

Podrobnejšie členenie Balatku a Kalvodu, ktoré triedia na úrovni podokrskov a častí, okrsok Středolabská niva nepozná. Uvádza iba 3 iné okrsky Nymburskej kotliny (Sadská rovina, Milovická tabule a Ovčárská pahorkatina).

Niva susedí s ďalšími okrskami Středolabskej tabule: Staroboleslavská rovina a Labsko-vltavská niva na západe, Milovická tabule na severe, Poděbradská rovina na východe, Sadská rovina na juhu a Kolínská tabule na juhovýchode.

Kompletné geomorfologické členenie celej Středolabskej tabule uvádza nasledujúca tabuľka:


| Geomorfologické členenie Středolabskej tabule  |
| --- |
| **ČESKÁ VYSOČINA** • **Česká tabule** • Středočeská tabule |
| NYMBURSKÁKOTLINA | Sadská rovina |
| Milovická tabule |
| Poděbradská rovina |
| Ovčárská pahorkatina | Oškobrh (285 m) |
| Středolabská niva |
| ČÁSLAVSKÁKOTLINA | Žehušická kotlina |
| Ronovská tabule | U Písku (341 m) |
| Labsko-klejnárská niva |
| MĚLNICKÁKOTLINA | Lužecká rovina |
| Staroboleslavská rovina |
| Všetatská pahorkatina |
| Labsko-vltavská niva |
| Vojkovická rovina | Dřínov (247 m) |
| Kostelecká rovina |
| Čelákovická pahorkatina |
| MRLINSKÁTABULE | Královéměstecká tabule |
| Rožďalovická tabule | Ostrá hůrka (278 m) |
| ČESKOBRODSKÁTABULE | Kojetická pahorkatina |
| Čakovická tabule |
| Bylanská pahorkatina |
| Kouřimská tabule | Dílce (366 m) |
| Kolínská tabule |
| **PROVINCIA** • **Subprovincia** • Oblasť / **Celok** / **PODCELOK** • **Okrsok** • Vrchol |

Referencie
----------

1. 1 2  DEMEK, Jaromír; MACKOVČIN, Peter, a kolektív. *Zeměpisný lexikon ČR: Hory a nížiny*. 2. vyd. Brno : AOPK ČR, 2006. 582 s. ISBN 80-86064-99-9.
2. ↑  BALATKA, Břetislav; KALVODA, Jan. *Geomorfologické členění reliéfu Čech*. Praha : Kartografie Praha, 2006. ISBN 80-7011-913-6.

Externé odkazy
--------------

* Geomorfologická mapa na Mapy.nature.cz (J. Demek et al. 2006)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Středolabská niva na českej Wikipédii.*
**Blažej Podmanický** (\* 1420 – † 1480) bol uhorský vojvodca, majiteľ hradu Hričov.

Osobnosť Blažeja Podmanického býva často mylne zamieňaná s Blažejom Maďarom alebo Blažejom Borotínom, o jeho pôvode sa nevie nič určitého. Jeho mladosť spadá do doby husitských vojen. Z počiatku vraj bojoval po boku husitov proti českému kráľovi. Od roku 1466 sa priklonil na stranu kráľa Mateja. Jiří z Poděbrad požiadal kráľa Mateja (1467), aby odvolal Blažeja Podmanického z Moravy, kde pustošil.

Roku 1468 daroval kráľ Matej Blažejovi Podmanickému za osobnú zdatnosť a smelosť hrad Hričov s príslušenstvami (Horný a Dolný Hričov, Hričovské Podhradie, Peklina, Dolné a Horné Hlboké, Závadka, Bytčianska Lehota, Ovčarsko, Veľká Kotešová a Dlhé Pole). V máji roku 1469 Blažej nadobudol nové majetky ako Prečín, Fačkov a Hliník.

Blažej Podmanický sa oženil po dva razy. Prvá žena bola dcéra (alebo vnučka) Vencela Bjelika, pána lednického hradu. Druhá žena Dorota bola vdovou po Svidrigovi, vodcovi českých husitov. S Blažejom mala syna Vencela (Ladislava). Blažej Podmanický zomrel v auguste roku 1480.

Referencie
----------

1. ↑  FŰKŐ, P.: *Podmanickovci a dejiny Bystrického hradu*. Považská Bytrica 1944, s. 33 – 34.

Literatúra
----------

* SASINEK, F. V.: *Blažej Podmanický*. In: Letopis Matice Slovenskej, roč. IX. sv. II. Turč. sv. Martin 1872, s. 12.
**Bratislavská výzva** bola výzva, ktorú vydala Európska vegetariánska únia po piatom kongrese konajúcom sa v Bratislave od 23. do 28. júla 1995. Účastníci z 25 krajín vyzvali Európsku úniu, Európsky parlament a vlády európskych štátov k jasným a jednotným legislatívnym činom s cieľom dosiahnúť nasledujúce ciele:

1. Sprístupnenie vegetariánskej stravy vo všetkých typoch verejných inštitúcií.
2. Zredukovanie prepravy živých zvierat po Európe na minimum a striktné presadzovanie nariadení týkajúcich sa primeranej starostlivosti o zvieratá.
3. Zrušenie neľudských metód veľkovýroby v poľnohospodárstve z dôvodov ochrany zvierat a podpory drobných poľnohospodárov.
4. Skvalitnenie potravín bez používania aditív, genetického inžinierstva a iradiácie.

Početné vegetriánske štúdie na celom svete dokázali, že úplná vegetariánska strava obsahuje všetky potrebné zložky výživy pre zdravý život človeka od detstva až po starobu. Zabraňuje taktiež prudkému nárastu chorôb suvisiacich so stravou a prispieva tak k znižovaniu nadmerných finančných prostriedkov vynakladaných na zdravotnícku starostlivosť.

Hildegund Scholvien, prezidentka Európskej vegetariánskej únie

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Blazón** je slovný opis erbu alebo vlajky vytvorený podľa heraldických pravidiel, ktorý umožňuje ich výtvarné či fyzické stvárnenie. Blazón v širšom, aj keď heraldicky nesprávnom význame, môže znamenať aj opis iného symbolu, napríklad pečate alebo štandardy.

Úlohou blazónu je zachytiť v texte jednotlivé súčasti erbu tak, aby neboli pochybnosti o ich usporiadaní a vyobrazení, a aby nedošlo k zámene erbov alebo k podvodu. Na opis erbu sa používajú štandardné výrazy, ktoré opisujú jednotlivé znamenia v ustálenom poradí, najčastejšie od vrchu dole, od stredu navonok a sprava doľava (z pohľadu imaginárneho nositeľa štítu, takže *vpravo* je na vyobrazení vlastne vľavo). Poradie opisu je:

* pole štítu
* primárne znamenia
* sekundárne znamenia (okolo primárnych)
* terciárne znamenia (okolo primárnych a sekundárnych)
* periférne sekundárne znamenia
* terciárne znamenia na periférnych sekundárnych znameniach
* brizúry
* augmentácie

Jednotlivé znamenia sa opisujú v ustálenom poradí nasledovne:

* počet
* typ alebo opis
* postoj alebo pozícia
* zaobchádzanie so znamením
* tinktúra
* umiestnenie v poli (na štíte)

Príklady
--------

Štátny znak Slovenskej republiky má podobu neúplného erbu
### Štátny znak Slovenska

Blazón v texte Ústavy Slovenskej republiky opisuje štátny znak, ktorý má podobu neúplného erbu:

*„na červenom ranogotickom štíte dvojitý strieborný kríž vztýčený na strednom vyvýšenom vŕšku modrého trojvršia"*
Opisuje:

* pole
	+ typ alebo opis - *ranogotický štít*
	+ tinktúru - *červený*
* primárne znamenie
	+ typ alebo opis - *dvojitý kríž*
	+ tinktúru - *strieborný*
	+ postoj - *vztýčený*
	+ pozíciu - *na strednom vyvýšenom vŕšku*
* sekundárne znamenie - *trojvršie*
	+ tinktúru - *modré*

Stojí za zmienku, že tento blazón porušuje heraldické pravidlo kontrastných farieb, pretože umiestňuje heraldickú farbu (modrú) priamo na heraldickú farbu (červenú). Tieto dve farby sú však dostatočne kontrastné na to, aby boli rozoznateľné.

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
| Malý a veľký štátny znak Českej republiky |

### Štátny znak Česka

*„Malý štátny znak je tvorený jediným poľom, na ktorom je umiestnený na červenom podklade strieborný dvojchvostý lev v skoku so zlatou zbrojou a zlatou korunou."*
*„Veľký štátny znak je tvorený štítom so štyrmi poľami... V prvom a štvrtom poli je vyobrazený strieborný dvojchvostý lev v skoku so zlatou zbrojou a zlatou korunou. V druhom poli je na modrom podklade umiestnená červeno-strieborne šachovaná orlica so zlatou korunou. V treťom poli sa na zlatom podklade nachádza čierna orlica s červenou zbrojou a zlatou korunou, ozdobená strieborným polmesiacom zakončeným ďatelinovými listami a uprostred vybiehajúcim krížikom."*
**Forkys** (starogr. *Φόρκυς* – *Forkys*) je v gréckej mytológii syn Fainopa, vodca Frýgov v trójskej vojne.

Forkys a Askanios z ďalekej Askanie (kedysi krajina pri jazere Askania v dnešnom Turecku) velili vojsku Frýgov, ktoré prišlo podporiť Tróju v boji proti spojeným achájskym vojskám. Epický básnik Homér uvádza, že doménou Frýgov bol v trójskej vojne boj s mečom. Podľa Pausania ich telo chránil akýsi dvojdielny vojenský korzet, ktorý im v boji zabezpečoval dostatočnú ochranu a preto sa zaobišli aj bez štítu.

V Sedemnástom speve Homérovej Iliady Frýgovia pod vedením trójskeho princa Hektora bojujú s Achájcami o telo achájskeho hrdinu Patrokla. Hektor sa síce zmocní Achilovej zbroje, ktorú mal Patroklos na sebe, ale Achájci si nakoniec telo Patrokla vybojujú. V tomto boji však Forkys umiera rukou hrdinu Aianta. Hovoria o tom Homérove verše: „*Aias zase Forkyda, syna Fainopa vládcu, ktorý chcel Hippothoa chrániť, bodol do brucha; bronzový plát prerazil pancier, a kov sa mu vdral do útrob; on mŕtvy klesol a prstami zaryl do prachu. Ustúpil predný šík, a zároveň preslávený Hektor; jasali argejskí synovia a Trójanom ukoristili mŕtvych, Hippothoa, Forkyda a zbroj im z pliec sňali..."*

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Homér, *Iliada*, 2,862-863
2. ↑  Plinius, *Naturalis historia*, 5,43,148.
3. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 10,26,6.
4. ↑  Homér, *Iliada*, 17,125-127
5. ↑  Aleksander Krawczuk. *Trójska vojna*. Bratislava : Obzor, 1990. ISBN 80-215-0044-1. S. 148.
6. ↑  Homér, *Iliada*, 17,730-736
7. ↑  Homér, *Iliada*, 17,312-318.
O slovenskom filozofovi pozri *Ján Heinzelius.*

**Ján Hanzel** (\* 7. november 1935, Čierna Lehota – † 4. november 2013, Banská Bystrica) bol slovenský architekt.

Životopis
---------

V roku 1954 – 1960 absolvoval štúdium na SVŠT v Bratislave, odbor architektúra a pozemné stavby. Pracoval v Stavoprojekte Košice ako projektant (1960 – 1961) a v Stavoprojekte Banská Bystrica ako vedúci projektant (1961 – 1999). Je autorom architektonických stavieb v Banskej Bystrici (Stredná zdravotnícka škola, Krajská arbitráž (Fortnička), komplexu administratívnych budov (Slovenská pošta, budova AURIS (spoluautor). Je autorom urbanistického riešenia sídliska Rudlová-Sásová v Banskej Bystrici, sídliska Prievidza-Dlhá ul. a sídliska Zvolen-Sekier II. Medzi jeho ďalšie dila patrí Dom smútku (Prievidza, Handlová) a Kostol Sedembolestnej Panny Márie v Žiari nad Hronom.

Literatúra
----------

* Kto bol kto v Banskej Bystrici v roku 2001

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Teachta Dála** (skr. **TD**) je člen Dáil Éireann, dolnej komory Oireachtasu (írskeho parlamentu). Je to írsky ekvivalent termínov "člen parlamentu" alebo "člen kongresu" ktoré sa používajú v iných štátoch. Oficiálny preklad termínu je "námestník Dáilu" alebo "delegát zhromaždenia".

Prehľad
-------

Pre volebné účely, krajina je rozdelená do oblastí známych ako volebné obvody, pričom každý z nich si volí troch, štyroch alebo piatych TDov. Podľa ústavy musí byť aspoň jeden Teachta Dála na 20 000 až 30 000 ľudí. Aby sa niekto stal Teachta Dála, musí byť občanom Írska a musí mať viac ako 21 rokov. Členovia súdnictva, Garda Síochána a Obranných síl sú vylúčený z členstva v Dáil.

V súčasnom 31. Dáile je 166 TDov. V budúcich všeobecných voľbách v roku 2016 sa volí 158 TDov, o osem menej kvôli úprave volebného zákona v roku 2013.

Titulovanie
-----------

Iniciály "TD" sa umiestňujú za priezvisko zvoleného TD. Napríklad súčasný Taoiseach (hlava vlády) je "Enda Kenny, TD".

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Teachta Dála na anglickej Wikipédii.*
**Svetový pohár v biatlone 2009/2010**  je 33. ročník Svetového pohára v biatlone. Začiatok tohto ročníka bol 2. decembra 2009 vo švédskom Östersunde a jeho koniec je naplánovaný na 28. marca 2010 v Ruskom Chanty-Mansijsku. Minulosezónne triumfy budú obhajovať 35 ročný Nór Ole Einar Bjørndalen a 25 ročná Švédka Helena Jonssonová.
V programe SP 2009/2010 je celkovo 25 pretekov, teda iba o jedny menej ako v predchádzajúcom ročníku tri najhoršie výsledky sa preškrtnú .Vrcholom sezóny budú zimné olympijské hry v kanadskom meste Vancouver.

Svetový pohár v biatlone 2009/2010 (muži)
-----------------------------------------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Svetový pohár v biatlone 2009/2010 – muži*

Svetový pohár v biatlone 2009/2010 (ženy)
-----------------------------------------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Svetový pohár v biatlone 2009/2010 – ženy*

Referencia
----------

Externé odkazy
--------------

* IBU official site

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Svetový pohár v biatlone 2009/2010**

  


| * z
* d
* u
 Sezóny Svetového pohára v biatlone  |
| --- |
| 
* 1977/78
* 1978/79
* 1979/80
* 1980/81
* 1981/82
* 1982/83
* 1983/84
* 1984/85
* 1985/86
* 1986/87
* 1987/88
* 1988/89
* 1989/90
* 1990/91
* 1991/92
* 1992/93
* 1993/94
* 1994/95
* 1995/96
* 1996/97
* 1997/98
* 1998/99
* 1999/2000
* 2000/01
* 2001/02
* 2002/03
* 2003/04
* 2004/05
* 2005/06
* 2006/07
* 2007/08
* 2008/09
* 2009/10
* 2010/11
* 2011/12
* 2012/13
* 2013/14
* 2014/15
* 2015/16

 |
**Ján Glosius** (Glos, Glosigus) (\* 1670, Hrnčiarska Ves-Pondelok - † 24. december 1729, Tomášovce) bol evanjelický kňaz, spisovateľ. Pseudonym: Gafetowý, Geden Potomek, Pondelský

Rodina
------

* otec Samuel Glosius
* matka Zuzana rod. Bubenková

Životopis
---------

Študoval v Hrachove, Levoči, Prešove, Kežmarku, asi 1690-1694 v Toruni. V roku 1694-1696 evanjelický farár v Brádne, v Rimavskej Bani, Banskej Bystrici-Radvani (1704-1710), v Kalinove, v Tisovci a i. Autor slovenskej, a najmä latinskej barokovej svetskej a náboženskej literatúry, príležitostnej poézie s vyspelou básnickou technikou (kondolenčné básne, epigramy, a najmä oslavné básne), náboženských dišpút, pôvodných i z nemčiny preložených piesní a veršovaných modlitieb, ktoré vyjadrujú osobnú trpkosť vyplývajúcu zo spoločenskej situácie a osobného života.

Dielo
-----

* Articuli de Deo apodixis, Toruň roku 1683
* Hedera... Georgii Hubneri, Toruň roku 1693
* Flores Johannei, Toruň roku 1693
* Florentissimae reipublicae Thirunensis patribus conscriptis, Toruň roku 1693

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 62975
* GND: 1067953493
* ISNI: 0000 0001 1379 6309
* NK ČR: jo20191022325
* VIAF: 166346582
Teatro de la Zarzuela - hľadisko
**Teatro de la Zarzuela** je hudobné divadlo v Madride na ulici Jovellanos.

Bolo otvorené 10. októbra 1856 pri príležitosti narodenín kráľovnej Izabely II. Divadlo bolo postavené podľa plánov architekta Jerónima de Gándara z iniciatívy *Sociedad Lírico Española*, aby bola vytvorená stála scéna v Madride, kde by sa prezentovali Zarzuely. V divadle pôsobili mnohí autori zarzuel napr. Francisco Asenjo Barbieri, Rafael Calleja Gómez, Cristóbal Oudrid a iní. Zarzuela je v repertoári divadla dodnes.

V roku 1909 divadlo vyhorelo a bolo opäť otvorené v roku 1913. Rozsiahlou rekonštrukciou prešlo divadlo aj v roku 1956, kedy stratilo časť svojej pôvodnej výzdoby. Pôvodná výzdoba bola do značnej miery obnovená pri príležitosti poslednej rekonštrukcie divadla v roku 1998.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Teatro de la Zarzuela**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka Teatro de la Zarzuela
**Forenzná antropológia** alebo **súdna antropológia** je aplikácia fyzickej (biologickej) antropológie v kriminalistike. Náplňou forenznej antropológie je predovšetkým identifikácia biologického materiálu, najmä rozpoznanie ľudských pozostatkov. V rámci ľudských pozostatkov sa potom zaoberá identifikáciou jednotlivca. Arbitrálna hranica medzi pôsobením súdneho lekárstva a forenznou antropológiou pri skúmaním pozostatkov je obvykle prítomnosť zvyškov mäkkých tkanív na nájdených ostatkoch – ak sú ešte zvyšky tkanív prítomné, ide o záležitosť súdneho lekárstva, ak ide už len o kostrové pozostatky, ide o záležitosť forenznej antropológie. Samozrejme že v celej rade prípadov je nutná spolupráca oboch odborov; napríklad súdny lekár nie je kompetentný posúdiť, či ide o ľudské alebo zvieracie pozostatky. Ak ide o ľudské ostatky, ostatky pochádzajú z človeka, ak ide o pozostatky zvieracie, pravdepodobne máme dočinenia so zvieracími pozostatkami.

Pozri aj
--------

* Anatómia
* Antropológia
* Farma mŕtvol
* Kriminalistika
* Súdne lekárstvo
* Vražda

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Forenzní antropologie na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Biologický portál |
**Ján Gerö** (pôv. Guričan) (\* 9. október 1873, Bánovce nad Bebravou – † 26. apríl 1920, Budapešť) bol slovenský pedagóg a publicista.

Životopis
---------

Narodil sa v rodine Jána Guričana a jeho manželky Terézie rodenej Žitňanovej. V roku 1894 si zmenil meno z Guričan na Gerö (zaznamenané aj pri jeho zázname z matriky narodení). Študoval na gymnáziu v Nitre, v roku 1892 – 1898 na filozofickej fakulte univerzity v Budapešti, Ph.Dr. Stredoškolský profesor latinského a maďarského jazyka v rozličných mestách Uhorska, v roku 1905 – 1913 na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1904 – 1911 hlavný redaktor týždenníka *Krajan*, 1911 – 1918 jeho zodpovedný redaktor, od 1918 žil v Budapešti. Autor historických prác, najmä z dejín kultúry (antický tanec, starogrécka literatúra a i.), po roku 1910 sa zameriaval na otázky česko-slovenských vzťahov. Po roku 1918 tvoril príručky slovenského a českého jazyka a spisy útočiace proti československej štátnosti.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 128; pokrstený ako Joannes Guricsan

Autoritné údaje: * GND: 140057447
* ISNI: 0000 0000 7888 9189
* NK ČR: uk2015885325
* VIAF: 103367804
**Ján Haranta** (\* 3. december 1909, Turzovka – † 27. marec 1983, Svinná) bol slovenský básnik a prekladateľ. Predstaviteľ slovenskej katolíckej moderny.

Životopis
---------

Pochádzal z garbiarskej rodiny a vzdelanie získaval v Turzovke, Žiline, Nitre, Levoči a v rokoch 1929 – 1935 študoval katolícku teológiu na univerzite v Štrasburgu. Pôsobil ako kaplán v Krásne nad Kysucou, ako správca fary v Kotešovej, ako kaplán v Trenčianskej Teplej a Trenčíne. V rokoch 1942 – 1950 učil v Žiline, v rokoch 1950 – 1953 bol správcom fary v Strečne, v rokoch 1953 – 1963 v Zákopčí a od roku 1963 až do svojej smrti v Svinnej. Pochovaný je na cintoríne v Turzovke.

Tvorba
------

Svoje verše začal publikovať ešte počas stredoškolských štúdií v časopisoch Rozvoj, Svojeť, Slovenská krajina, neskôr tiež v časopisoch Elán a Slovenské pohľady, knižne debutoval v roku 1933 zbierkou *Mystérium baladické*. Jeho básne majú náboženskú tematiku, no taktiež vyjadrujú autorove postoje k spoločenským otázkam, neskôr sa v nich objavujú i nacionalistické prvky a obrazy zo slovenských dejín. Sú ovplyvnené symbolizmom a poetizmom, čím sa radia k slovenskej katolíckej moderne. Okrem vlastnej tvorby sa venoval tiež prekladom z francúzskej poézie (Paul Claudel a i.).

Dielo
-----

### Básnické zbierky

* 1933 – *Mystérium baladické*
* 1940 – *Zem požehnaná*
* 1944 – *Klienti*
* 1947 – *V najkrajšej domovine*

### Ostatné diela

* 1943 – *O tebe spieva zem*, antológia zo svetovej náboženskej lyriky

Referencie
----------

1. ↑   *Ján Haranta* [online]. Bratislava: Literárne informačné centrum, 2019-03-11, [cit. 2020-12-03]. Dostupné online.
2. ↑  Gallik, Ján (2019), „Básnik hlbokej pokory a zbožnosti K 110. výročiu narodenia Jána Harantu", *KULTÚRA* XXII (21): 6 – 7,

Literatúra
----------

Gallik, Ján (2011), *Ján Haranta v literárnokritickom kontexte.*, Čadca: Magma, ISBN  978-80-89172-27-6

Externé odkazy
--------------

* D.Hevier: Prečítať Harantu

Autoritné údaje: * abART: 138812
* GND: 1028509731
* ISNI: 0000 0000 5682 3891
* NK ČR: ola2002150360
* SNK: 151012
* VIAF: 84961826