recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ivan L. Moody**, rodným menom **Ivan Lewis Greening** (\* 7. január 1980, Denver, Colorado, USA) je americký spevák pôsobiaci v rockovo-metalovej skupine Five Finger Death Punch. Známy je tiež svojím pôsobením v skupine Motograter. Ako herec hral v hororových filmoch, akými sú napríklad *Bled* alebo *The Devil's Carnival* v role klauna Hoba.

Kariéra
-------

Ivan sa v roku 2001 presťahoval zo svojho rodného Denveru do Los Angeles, aby sa následne pripojil ku svojej prvej skupine s názvom Toiz. So skupinou v roku 2002 obišiel pár koncertov v okolí Los Angeles a dokonca vytvorili demonahrávku, ktorú však nikdy nevydali. V následujúcom roku sa Ivan rozlúčil so skupinou Toiz a pridáva sa k nu-metalovej skupine Motograter. V rovnakom roku vydávajú prvý album, ktorý niesol názov skupiny. Ešte v roku 2003 sa stihli zúčastniť legendárneho Ozzfestu, na ktorom hrali napríklad so skupinami ako Korn, Disturbed, Marilyn Manson, Slipknot alebo Killswitch Engage. V roku 2006 sa odohrali veľké zmeny v zostave skupiny a Ivan odchádza do skupiny Five Finger Death Punch, s ktorou zatiaľ vydal 6 albumov.

Alkoholizmus
------------

V roku 2012 Ivan odtajnil, že jeho problémy s alkoholom mali takmer za následok jeho vyhodenie zo skupiny. Ostatní členovia skupiny Five Finger Death Punch prestali odpovedať na jeho telefonáty a strácali často manažérov. Ivan dokonca vystupoval opitý a tvrdil, že si druhý deň na nič nespomína. Začal znižovať konzumáciu alkoholu, kým s tým prestal úplne. Povedal, že sa cítil ako narkoman a prestať s tým stojí veľké úsilie.

Diskografia
-----------

### So skupinou Motograter

* 2003: *Motograter*

### So skupinou Ghost Machine

* 2005: *Ghost Machine*
* 2006: *Hypersensitive*

### So skupinou Five Finger Death Punch

* 2007: *The Way of the Fist*
* 2009: *War Is the Answer*
* 2011: *American Capitalist*
* 2013: *The Wrong Side of Heaven and the Righteous Side of Hell, Volume 1*
* 2013: *The Wrong Side of Heaven and the Righteous Side of Hell, Volume 2*
* 2015: *Got Your Six*
* 2018: *And Justice for None*
* 2020: *F8*
* 2022: AfterLife

Filmografia
-----------

* 2009: *Bled*
* 2012: *The Devil's Carnival*

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ivan Moody na českej Wikipédii.*
Moderný horoskop vypočítaný na 1. január 2000 12:01:00 východného času pre New York, USA
**Horoskop** alebo **kozmogram** je v astrológii diagram rozmiestnenia nebeských telies v určitom časovom bode, najčastejšie v čase narodenia jedinca.

Ide o schematický obrazec, v ktorom sú zakreselné pozície Slnka, Mesiaca, planét a niektorých ďalších horoskopických prvkov v 12 znameniach zverokruhu a dvanástich domoch, v konkrétnom časovom bode a mieste (najčastejšie dátum a miesto narodenia). Čínsky horoskop a iné „národné" horoskopy sú v jednotlivostiach odlišné.

Horoskopy slúžia na určenie charakteru osoby či jej karmy (horoskopy k dátumu a miestu narodenia, resp. k nejakým minulým dátumom) alebo na predpoveď jej budúcnosti (horoskopy k budúcim dátumom).

Systém 12 domov sa dokázateľne používal už v starovekej Indii okolo roku 3000 pred Kr. 

Kresťanstvo považuje horoskopy za bielu mágiu, okultizmus.

Niektorí ľudia považujú horoskopy za nebezpečné, pretože sa podľa nich ľudia, ktorí im veria, môžu správať (napríklad doktor odmietne vykonať operáciu, pretože má podľa horoskopu zlý deň).

Pozri aj
--------

* astrológia
* dom (horoskop)
* zverokruh
**Účel** je ideálne anticipovaný (predvídaný) výsledok činnosti, procesu.

Pojmy účel, cieľ a úmysel sú podobné, ale nie identické. Kým cieľ ideálne anticipuje budúci stav alebo relatívne konečný bod určitého vývoja a je viazaný na osobu, ktorá si ho kladie, účel je spojený s prostriedkami, s úmyslom použiť na dosiahnutie cieľa určitý prostriedok alebo činnosť. Účel je identický s cieľom, ak sa účel stane cieľom, ktorý sa má uskutočniť. 

Vlastnosť javov a procesov zodpovedať určitému relatívne zakončenému stavu, materiálnemu nebo ideálnemu modelu, ktorý je účelom či cieľom sa nazýva účelnosť. V dejinách filozofie se často stavia účelnosť proti príčinnosti. Cieľasmernosť a účelnosť je významnou vlastnosťou ľudského konania. Vedomie prostredníctvom stanovovania si účelu a cieľov realizuje svoju teleonomickú funkciu.

Zdroje
------

1. ↑  FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
2. 1 2 3  účel. In:  *Malá československá encyklopedie*. Vyd. 1. Zväzok 6 Š – Ž. Praha : Academia, 1987. 928 s. S. 352.
**Anarchistický čierny kríž** je medzinárodná organizácia anarchistov, ktorej hlavnou úlohou je podpora anarchistických politických väzňov, a to aj väzňov svedomia, aj väzňov uväznených z nelegálnych činov (napr. rozbíjanie výkladov), čím je v kontraste s podobnou organizáciou Amnesty International, ktorá odmieta podporovať osoby obvinené z násilných činov.

História
--------

Anarchistický čierny kríž začínal ako Anarchistický červený kríž niekedy v rokoch 1900 až 1905 odštiepením sa od Politického červeného kríža, ktorý bol organizovaný na pomoc politickým väzňom v cárskom Rusku, no odmietal pomáhať anarchistom. Organizácia sa dostala do popredia po Ruskej revolúcii z roku 1905, keď začal narastať počet uväznených anarchistov. Počas nasledujúcich rokov sa organizácia z Ruska rozšírila do Európy, neskôr aj do USA, a to prevažne do miest, kam sa usadili Ruskí anarchistickí emigranti, napr. do Philadelphie a Pennsylvánie.

Po roku 1918 sa mieste Anarchistické červené kríže začali premenuvávať na Anarchistické čierne kríže, podľa ukrajinského vzoru, kde ho vytvoril Nestor Machno na podporu anarchistov, ktorí pôsobili a boli uväznení mimo Slobodného územia. Toto premenovanie bolo čiastočne spôsobené aj preto, aby sa predišlo zámene s Červeným krížom, ktorým v tom období tiež začal pomáhať politickým väzňom.

Symbol Anarchistického čierneho kríža

Pozri aj
--------

* Anarchizmus
**Mikey Madison** (\* 25. marec 1999, Los Angeles, Kalifornia, USA) je americká herečka.

Detstvo a mladosť
-----------------

Má dvojča a ďalších troch súrodencov. Venovala sa súťažne jazde na koni, čo ukončila krátko po tom, ako sa začala zaujímať o herectvo.

Kariéra
-------

V roku 2014 získala jednu z hlavných postáv vo filme *Liza, Liza, Skies Are Grey*. Film mal premiéru až v roku 2017. Od roku 2016 sa stala súčasťou hereckého obsadenia televízneho seriálu *Better Things*, kde stvárnila dcéru hlavnej postavy, ktorú hrá Pamela Adlon.

V roku 2017 a 2018 hosťovala v dvoch epizódach televízneho seriálu *Imposters*. O rok neskôr, stvárnila postavu Sadie, vo filme Quentina Tarantina, *Vtedy v Hollywoode*. Za svoj herecký výkon získala pochvalu. V rovnakom roku si vyskúšala aj dabing, menšou rolou v animovanom filme *Rodina Adamsovcov*. V septembri 2020 bolo oznámené, že sa Madisonová pripojila k hereckému obsadeniu *Vreskot*, ktorý mal premiéru v januári 2022.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mikey Madisonová**

Externé odkazy
--------------

* Mikey Madisonová v Internet Movie Database (po anglicky)
* Mikey Madisonová v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Mikey Madison na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje:
**Carl Czerny** (niekedy aj **Karl**; \* 21. február 1791, Viedeň, Rakúsko - † 15. júl 1857, Viedeň) bol rakúsky klavirista, hudobný skladateľ a pedagóg. Dnes je známy najmä vďaka svojim etudám a prstovým cvičením pre klavír.

Životopis
---------

Narodil sa vo Viedni v rodine s českými koreňmi. Jeho otec Václav Černý prišiel do Viedne z Nymburku a sám Carl až do svojich desiatich rokov nehovoril po nemecky. Na klavír ho sprvu učil hrať jeho otec, neskôr dochádzal na hodiny k Johannovi Nepomukovi Hummelovi, Antoniovi Salierimu a Beethovenovi.

Carl bol zázračné dieťa. Na svojom prvom verejnom vystúpení v roku 1800 zahral Mozartov koncert pre klavír. Bol to práve on, kto neskôr, v roku 1812, uviedol vo viedenskej premiére Beethovenov *Cisársky koncert* (*Klavírny koncert č 5*).

Czerny začal vzápätí sám vyučovať hru na klavír. Vo svojich 15 rokoch už bol vyhľadávaným učiteľom. K jeho žiakom patril aj neskorší slávny klavírny virtuóz Franz Liszt.

Liszt následne svojmu učiteľovi venoval *12 transcendentálnych etúd pre klavír*. Czerny patril k prvým skladateľom, ktorí ako titul svojho diela použili výraz etuda (z francúzskeho *étude*, štúdia).

Czerny zložil veľké množstvo hudobných skladieb. Počet jeho opusov dosahuje úctyhodné číslo 861. Medzi jeho diela patria omšové skladby, niekoľko rekviem a celý rad symfónií, koncertov, sonát a sláčikových kvartetov. V súčasnosti sa však už žiadna z jeho skladieb nehrá a Czerny je ako hudobný skladateľ známy takmer výlučne iba vďaka značnému množstvu didaktických skladieb pre klavír, ktoré zložil a ktoré sa dodnes používajú pri výučbe hry na klavír.

Carl Czerny zomrel vo Viedni vo veku 66 rokov.

Pozri aj
--------

* Zoznam skladieb Carla Czerneho

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Carl Czerny**

Externé odkazy
--------------

* www.kreusch-sheet-music.net - Voľné partitúry Carla Czerného

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Carl Czerny na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 12765007h
* GND: 118677667
* ISNI: 0000 0001 2118 760X
* LCCN: n79115301
* NK ČR: jn20010601282
* SNK: 161008
* VIAF: 5057493
* WorldCat: lccn-n79115301
**Michael James Ness** (\* 3. apríl 1962, Lynn, Massachusetts, USA), známy ako **Mike Ness**, je americký spevák, gitarista a skladateľ skladieb skupiny Social Distortion.

Životopis
---------

Ness bol vychovávaný vo Fullertone v štáte Kalifornia. V mladosti počúval blues, country a raný rokenrol, čo sa neskôr premietlo v jeho tvorbe, keď vplyvy týchto štýlov zahrnul medzi typické prvky punk rocku.

V roku 1978, vo svojich šestnástich rokoch, založil skupinu Social Distortion, s ktorou koncertuje dodnes. V roku 1982 sa objavil v nezávislom filme *Another State of Mind*, ktorý mapoval ich prvé turné spolu so skupinou Youth Brigade.

Vydanie druhého albumu *Prison Bound*, zdržala Nessova rehabilitácia zo závislosti na heroíne a alkohole. Aj keď od roku 1985 je triezvy. Je tiež vegetariánom.

Medzi rokmi 1986 a 1988 krátko pôsobil v hudobnej skupine Easter. V roku 1992 sa oženil a v súčasnosti má dvoch synov.

V roku 1999 vydal dva sólové albumy a vystupoval na festivale Woodstock. V tom istom roku sa objavil vo filme *Frezno Smooth*.

Smrť gitaristu a dlhodobého Nessovho priateľa, Dennisa Danella, v roku 2000 ovplyvnila album *Sex, Love and Rock 'n' Roll*. Viaceré zo skladieb na tomto albume sú venované Danellovi, napríklad „Don't Take Me For Granted", „Reach For The Sky" alebo „Angel's Wings".

Vlastní obsiahlu zbierku vozidiel „Hot Rod".

Zatiaľ posledný album, ktorý Ness vydal bol *Hard Times and Nursery Rhymes* so Social Distortion.

Diskografia
-----------

### Sólová tvorba

* 1999: *Cheating at Solitaire*
* 1999: *Under the Influences*

### So Social Distortion

* 1983: *Mommy's Little Monster*
* 1990: *Story of My Life...And Other Stories* (EP)
* 1990: *Prison Bound*
* 1992: *Social Distortion*
* 1995: *Mainliner: Wreckage from the Past* (kompilácia)
* 1996: *Somewhere Between Heaven And Hell*
* 1996: *White Light, White Heat, White Trash*
* 1998: *Live at the Roxy* (Live)
* 2004: *Sex, Love and Rock 'n' Roll*
* 2004: *Live in Orange County* (Live DVD)
* 2007: *Greatest Hits* (kompilácia)
* 2008: *Recordings Between Now And Then* (kompilácia)
* 2011: *Hard Times and Nursery Rhymes*

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Mike Ness na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 140297812
* GND: 135011663
* ISNI: 0000 0000 5937 194X
* LCCN: no00018430
* VIAF: 44499344
* WorldCat: lccn-no00018430
**Jango Fett** je fiktívna postava zo sveta Hviezdnych vojen. Je to nájomný lovec, ktorý sa prvýkrát objaví vo filme Star Wars: Epizóda II – Klonovaní útočia.

Jeho vybavenie tvoria dve blasterové pištole, Jetpack, plameňomet, skrytá čepeľ, harpúna a Mandalorianské brnenie. Je predloha pre klonovaných vojakov na planéte Kamino.
Odtiaľ tiež pochádza jeho klon, braný v podstate ako jeho syn Boba Fett, ktorý neskôr toto remeslo po otcovi prevezme.

V druhej epizóde sa s Jangom na začiatku stretne aj Anakin Skywalker spolu s jeho majstrom Obi-wanom, následne na to Obi-Wan pátra na planete Kamino kde s ním príde do konfliktu.

Jangovi sa podarí Obi-Wana premôcť a zhodiť z plošiny, na ktorej kotví jeho hviezdna loď Slave I. Boba Fett, vtedy ešte malý chlapec mu výrazne pomôže spustením mohutnej paľby z Jangovej lode na Obi-Wana.

Neskôr, ešte v epizóde II, ho počas boja v koloseu zabije majster Jedi Mace Windu.

Externé odkazy
--------------

* Jango Fett na starwars.wikia.com
**Pľúcnatce** alebo staršie **pľúcnaté** (lat. Pulmonata) sú podtrieda ulitníkov. Sú to suchozemské ulitníky, niektoré sa však druhotne vrátili do sladkej, výnimočne do morskej vody. Majú 1 – 2 páry tykadiel, ktoré sú často zatiahnuteľné. Noha je vždy bez viečka, no za sucha alebo pred hibernáciou kožné žľazy vylučujú nepravé viečko (epifragma), ktoré je blanité, často inkrustované CaCO3. Epifragma nesúvisí s telom, pri vyliezaní z ulity odpadá. Dýchacím orgánom je pľúcny vak, ktorý vznikol z prednej časti plášťovej dutiny. Má prekrvené steny a obyčajne uzatvárateľný otvor. Chiastoneuria je vyvinutá, ale menej zreteľná, pretože gangliá sú druhotne presunuté do prednej časti tela.

Rozmnožovanie a vývin
---------------------

Pľúcnaté ulitníky sú hermafrodity s dosť zložitým reprodukčným aparátom: Gonáda (ovitestes) je v plášťovej dutine vzadu, sčasti obalená hepatopankreasom. Gonodukt smeruje dopredu, ako slepý lalok je naň napojená bielková žľaza a ďalšie akcesorické žľazy, ktoré produkujú rôsolovitý alebo blanitý obal vajíčka. Vyústenie pohlavných orgánov je na pravej strane pri hlave: nachádza sa tu penis a obyčajne aj zvláštny orgán, tzv. šípový vak (bursa telae). Šípový vak obsahuje tenké ostré vápnité šípy, z ktorých jeden sa pri kopulácii zabodáva do tela partnera. Predpokladá sa, že účelom tohto zariadenia je vzájomné dráždenie. Pri kopulácii si jedince vlastne vymieňajú spermie.

Systematika
-----------

podtrieda pľúcnatce (Pulmonata):

* rad staropľúcnatce (Archeopulmonata)
* rad vodniaky/spodnooké (Basommatophora)
* rad slimáky/stopkatooké/koncooké (Stylomatophora)

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pľúcnatce**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Pľúcnatce**

Zdroj
-----

* PaedDr. Valerián Franc CSc.: Systém a fylogenéza živočíchov – bezchordáty – zdroj, z ktorého (pôvodne) úplne alebo čiastočne čerpal tento článok.
Súradnice: 48°10′06″S 17°05′22″V﻿ / ﻿48,168418°S 17,089405°V﻿ / 48.168418; 17.089405

Kramáre v zime
Poloha Kramárov
**Kramáre** (nem. *Kramer*) sú miestna časť v Bratislave v mestskej časti Nové Mesto v okrese Bratislava III.

Nachádzajú sa približne medzi komunikáciami Cesta na Kamzík, Pražská a Národným onkologickým ústavom na Klenovej ulici. Za najdôležitejšiu komunikáciu možno považovať Limbovú a Stromovú ulicu, kde sa nachádza väčšina významných inštitúcií. Najvýznamnejším zariadením na Kramároch je Fakultná nemocnica s poliklinikou akademika Ladislava Dérera (hovorovo aj *Nemocnica Kramáre*) a Národný ústav detských chorôb (predtým - Detská Fakultná Nemocnica). Na Limbovej má sídlo Ministerstvo zdravotníctva Slovenskej republiky, Slovenská zdravotnícka univerzita a na Stromovej Ministerstvo školstva Slovenskej republiky.

Dopravu na Kramároch zabezpečujú predovšetkým trolejbusy, ktoré prechádzajú cez Stromovú a Limbovú, ako aj k Národnému onkologickému ústavu a Národnému ústavu srdcových a cievnych chorôb.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kramáre**

| * z
* d
* u
Mestská časť Nové Mesto |
| --- |
| Nové Mesto | 
* Biely kríž\*
* Dynamitka\*
* Gaštanový hájik\*
* Jurajov dvor
* Ľudová štvrť\*
* Hostinského sídlisko\*
* Mierová kolónia
* Mladá garda\*
* Pasienky
* Pokrok\*
* Pomoriny\*
* Slovany
* Tehelné pole
* Zátišie\*

 |  |
| Vinohrady | 
* Ahoj
* Briežky
* Bratislavský lesný park\*
* Kamzík\*
* Koliba
* Koziarka\*
* Kramáre
* Slanec\*
* Stráže\*
* Vtáčnik
* Železná studnička

 |
| Poznámky: \* neoficiálne štvrte |
| Peugeot 1914 |
| --- |
| Peugeot v guľometnej verzii (Poľsko, 1932) |
| **Základná charakteristika** |
| Posádka | 4 (vodič, veliteľ, strelec a nabíjač) |
| Dĺžka |  |
| Šírka |  |
| Výška |  |
| Hmotnosť | 3 600 kg |
| **Pancierovanie a výzbroj** |
| Pancierovanie | 5,5 mm |
| Hlavná zbraň | 37 mm kanón alebo 6,5 mm guľomet |
| Sekundárne zbrane | - |
| **Pohon a pohyb** |
| Pohon | 4-valcový benzínový motor (40 k) |
| Odpruženie |  |
| Max. rýchlosť |  |
| Pomer výkon/hmotnosť |  |
| Dojazd | 220 km |
| Priechodnosť |  |

**Peugeot 1914** bol francúzsky obrnený automobil, prvý, ktorý bol vyrábaný sériovo vo väčšom počte. Jeho základom bol podvozok Peugeot 18 CV, na ktorý bola montovaná pancierová nadstavba hrúbky 5,5 mm (chránila posádku zo všetkých strán, vrátane stropu nad vodičom). Vozidlo bolo vyzbrojené buď kanónom kalibru 37 mm, ktorý bol umiestnený na korbe a štítovaný spredu, bokov i zhora (označovaná ako **Peugeot 14 AC**); alebo guľometom (verzia **Peugeot 14 AM**). Zásoba streliva bola 300 nábojov pre kanón alebo 6000 pre guľomet. Vozidlo poháňal 4-valcový benzínový motor s výkonom 40 hp, posádku tvorili 4 muži. 

Prvý kus bol postavený v decembri 1914 a od januára 1915 už bol v bojovom nasadení. Do konca roku 1915 ich bolo vyrobených 270 kusov a v 1. svetovej vojne boli nasadzované až do jej konca.

Po vojne boli exportované do Poľska, ktoré zakúpilo 18 kusov vo verzii s guľometom; posledné bojovali ešte v roku 1939 proti Hitlerovmu Wehrmachtu a Stalinovej Červenej armáde. Do Srbska boli dodané štyri kusy, neskôr prevzaté Juhoslovanskou armádou.

Zdroj
-----

* Pejčoch Ivo: *Obrněná technika 13 - První světová válka*, vydavateľ Svět křídel, Cheb, 2014. ISBN 978-80-87567-45-6
Stolný model ďalekopisu T100 firmy Siemens
Iná modifikácia T100, číselník vpravo nie je priamou súčasťou ďalekopisu, ale slúži na spojenie v sieti TELEX
**Telex** (sieťová časť sa nazýva aj **telexová sieť**; slovo telex vzniklo z angl. teleprinter exchange (service) - ďalekopisná prepojovacia služba) je celosvetová účastnícka ďalekopisná sieť (t.j. ďalekopisná sieť iná než telegramová), ako aj služby poskytované touto sieťou. Sieť telex slúži na písomný styk medzi účastníkmi, pre ktorých prostredníctvom ďalekopisných ústrední vytvára spoje potrebné počas prenosu korešpondencie. Ústredne v sieti telex zohrávajú rôzne funkcie, čím vytvárajú hierarchie sieťových úrovní (sieťové úrovne sú: medzinárodná úroveň, tranzitná úroveň, účastnícka úroveň a úroveň koncových zariadení).

Referencie
----------

1. ↑  telex. In: CSÁDEROVÁ, Ľudmila (ed.) et al.: *Elektrotechnický naučný slovník - 3. zväzok - Oznamovacia elektrotechnika*, 1985. 1. vyd. Bratislava: Alfa, 1985. s. 422.

Pozri aj
--------

* ďalekopisný stroj

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Telex (sieť)**
**Carina Nicolette Wieseová** (\* 26. február 1968, Drážďany, Nemecko) je nemecká herečka. Dokončila hereckú školu v Lipsku. Jazdí na koni, ovláda šerm a hovorí plynule po rusky a anglicky.

Kariéra
-------

Okrem toho, že hrala v rozhlasovej hre, má na konte celovečerný film a rad populárnych nemeckých televíznych relácií rôznych žánrov.

Nakoniec bola obsadená do role Andrei Schäferovej v seriáli *Kobra 11*. Pre jej popularitu ostala účinkovať v seriáli desať rokov, a nakoniec sa v seriáli vydala za komisára Semira Gerkhana (Erdoğan Atalay). Občas sa v seriáli objaví ako hosťujúca hviezda, keď jej to súčasný angažmán dovolí. Momentálne je učiteľkou herectva.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Carina Wieseová**

Externé odkazy
--------------

* Carina Wieseová v Internet Movie Database (po anglicky)

Autoritné údaje: * GND: 1062456475
* ISNI: 0000 0003 7381 1827
* LCCN: no2012072561
* VIAF: 249751014
* WorldCat: lccn-no2012072561
**Raumplan** (doslova „priestorový plán") je v architektúre pojem (pôvodne Adolfa Loosa) označujúci plán budovy berúci do úvahy aj veľkosť a svetlú výšku miestností v závislosti od ich funkcie a reprezentatívneho významu. Priestor celej stavby nie je členený do jednotlivých podlaží, kde každé podlažie je vo svojej ploche jednoúrovňové, ale do kubusov a miestností, ktoré sa prelínajú v rôznych výškových úrovniach.

Zakladateľ – tvorca
-------------------

Hlavným predstaviteľom a tvorcom Raumplanu je najväčší predstaviteľ architektúry začiatku 20. storočia vo Viedni, a zároveň jeden z najvýznamnejších predchodcov modernej architektúry, architekt Adolf Loos. Silne sa zasadil proti výzdobe v architektúre (esej *Ornament a zločin*) a snaží sa architektúru priviesť späť k rýdzo čistej užitočnosti. Jeho najväčším prínosom pre architektúru je vytvorenie práve Raumplanu (priestorového plánu). Prostredníctvom neho formuluje celkom nový pohľad na vnútorný priestor a usporiadanie miestností z hľadiska jeho trojrozmernosti. Interiéry obytných domov navrhnutých viedenským architektom sú často tvorené miestnosťami, ktoré prenikajú jedna do druhej, rozčlenené do niekoľkých úrovní. Spoločne vytvárajú otvorený a plynulý priestor. Loos bol vo svojej parížskej ére veľmi zaujatý ideou trojrozmernej architektúry. Jeho rodinné domy sú navrhnuté so striedanými úrovňami jednotlivých priestorov, schodiská sú niekedy značne komplikovanými útvarmi. Vzájomná súvislosť a väzba priestorov zdôrazňuje ich priehľadnosť.

Citáty
------

„Normálny projektant robí dvojrozmerný, plošný plán. Architektúra je však trojrozmerná a aj tretí rozmer je potrebné formovať a navrhovať. Nemá sa preto robiť len Flächenplan – plošný plán, ale aj Raumplan – priestorový plán." [chýba zdroj]

„Naučte sa myslieť a tvoriť v troch dimenziách, a nie ako obyčajne v dvoch:"[chýba zdroj]

„Každý jeden bod daného priestoru odvodiť a určiť pomocou troch súradníc podľa danej geometrickej osnovy. Bude to matematická a nie grafická tvorba architektúry. Dobrý projekt sa tak dá presne opísať a matematicky určiť. Viem si predstaviť sám seba, ako sedím v kresle a diktujem celý projekt asistentovi len v slovách a číslach. Bude na to treba vymyslieť nejaké prístroje, namiesto dnešných primitívnych trojuholníkov a príložníkov."[chýba zdroj]

„Grafika je plochá, zatiaľčo architektúra vždy trojrozmerná."[chýba zdroj]

Stavby s použitím Raumplanu
---------------------------

* Adolf Loos:
	+ Scheuov dom, Viedeň, 1912 – 1913
	+ Ruferová vila, Viedeň, 1922
	+ Dom Tristana Tzaru, Montmart Paríž, 1926
	+ Mollerov dom, Viedeň, 1927 – 1928
	+ Villa Müller, Praha, 1928 – 1930

* Frank Lloyd Wright:
	+ Guggenheimovo múzeum v New Yorku

Literatúra
----------

* Karfík, V.: *Architekt si spomína*, Spolok Architektov Slovenska, Bratislava, Text: Karfík,V. Jazyková úprava: Šmatláková,J. súkromná tlačiareň WELT PRINT Charlie, Bratislava, 1993, ISBN 80-900483-4-X
**Carl Clauberg** (\* 28. september 1898 – † 9. august 1957) bol nemecký doktor medicíny, ktorý počas druhej svetovej vojny vykonával drastické medicínske experimenty na väzňoch v Koncentračnom tábore Auschwitz I, pri poľskom meste Osvienčim.

Biografia
---------

Carl Clauberg sa narodil 28.septembra 1898 vo Wupperhhoffe (dnes časť mesta Solingen) v remeselníckej rodine. Počas prvej svetovej vojny slúžil v Nemeckej armáde ako člen pechoty. Po skončení vojny roku 1918, začal študovať medicínu a napokon po skončení štúdia dosiahol úroveň vedúceho Univerzity gynekologickej kliniky v nemeckom meste Kiel.
Roku 1933 vstúpil do NSDAP a bol menovaný za profesora gynekológie na Könisbergskej Univerzite vo východnom Prusku.

Činnosť v Osvienčime
--------------------

V roku 1942 nadviazal kontakty s Heinrichom Himmlerom a opýtal sa ho, či mu nedá možnosť podieľať sa na sterilizácií a sterilizačných experimentoch väčšieho množstva žien v koncentračných táboroch. Himmler súhlasil a v decembri 1942 vyslal Clauberga do Koncentračného tábora Auschwit I, pri poľskom meste Osvienčim. Jeho laboratórium sa nachádzalo v Bloku 10. Clauberg hľadal jednoduchý a lacný spôsob sterilizácie žien, ktoré podľa myšlienok nacizmu boli považované za príslušníčky menejcenných rás. Clauberg svoje drastické experimenty a pokusy vykonával na väzeňkyniach koncentračného tábora. 
Svojim obetiam vstrekoval kyselinu do pohlavných orgánov bez anestetika. Svoje pokusy realizoval zväčša na židovských ženách, ktoré tak trpeli neznesiteľnými bolesťami a ťažkými infekciami. Niektoré ženy umreli už počas experimentov. Viac ako 700 ich tieto experimenty prežilo, ale ostali trvalo sterilizované.

Roky po vojne
-------------

Potom ako Červená armáda oslobodila Osvienčim, Clauberg sa presunul do koncentračného tábora Ravensbrück, kde pokračovali jeho experimenty na rómskych väzeňkyniach. V roku 1945 ho tu zatkla sovietska Červená armáda. 

V roku 1948 bol postavený pred súd v ZSSR a odsúdený na 25 rokov väzenia. O 7 rokov neskôr bol v rámci výmeny väzňov medzi ZSSR a Západným Nemeckom deportovaný späť do Západného Nemecka, kde sa prezentoval svojimi "vedeckými úspechmi". Roku 1955 na základe hromadných protestov bývalých väzňov koncentračných táborov a verejnosti bol Clauberg zatknutý a postavený pred súd. Zomrel roku 1957 na srdcový infarkt vo svojej cele, skôr ako sa súd začal.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Carl Clauberg na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 124364705
* ISNI: 0000 0001 2028 9196
* NK ČR: mub2011640916
* VIAF: 77246125
**doc. RNDr. Miloš Háčik, CSc.** (\* 30. január 1938, Palúdzka – † 21. august 1986, Žilina) bol slovenský matematik.

Život
-----

Narodil sa 30. januára 1938 v Palúdzke, okres Liptovský Mikuláš.

Bol učiteľom Katedry matematiky fakulty PEDAS na Vysokej škole dopravy a spojov v Žiline. Vysokoškolské štúdium ukončil na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave v školskom roku 1959/60.

Pôsobil najprv ako učiteľ na základnej škole vo Važci, potom na Pedagogickom inštitúte v Martine a od roku 1965 na VŠDS v Žiline, kde roku 1973 získal vedeckú hodnosť CSc. a v roku 1977 bol menovaný docentom.

Doc. Háčik bol kedykoľvek ochotný pomôcť mladším kolegom v ich vedecko-odbornom raste. Ako člen Jednoty (od r. 1966) ochotne pomáhal v príprave a organizovaní podujatí pobočky a zapájal sa do činnosti v sekciách pobočky. Nezabudnuteľné ostali veľmi úspešné a obľúbené celoštátne Zimné školy z diferenciálnych rovníc, ktoré pripravoval i organizoval v spolupráci s užšou skupinou pracovníkov Katedry matematiky. Boli určené vedeckým pracovníkom vysokých škôl z celého Slovenska i bývalej ČSSR. Doc. RNDr. Miloš Háčik, CSc. publikoval z oblasti diferenciálnych rovníc.

Čestné uznanie od JSMF dostal v roku 1981. Zomrel 21. augusta 1986 v Žiline.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5576 2572
* NK ČR: ola2003175129
* SNK: 156714
* VIAF: 84982832
*Apolón a Artemis zabíjajú Niobine deti*, autor:Jacques-Louis David (1748–1825)
**Sipylos** (starogr. *Σίπυλος* – *Sipylos*, lat. *Sipylus*) je v gréckej mytológii syn tébskeho kráľa Amfióna a jeho manželky Nioby.

Sipylos dostal svoje meno po rodnom meste matky, Sipyle, ležiacom na maloázijskom pobreží, kde vládol jej otec Tantalos. Sipylova matka Niobé sa považovala za najšťastnejšiu ženu na svete, lebo mala dobrého muža, sedem krásnych synov a sedem krásnych dcér. (podľa Homéra mala šesť dcér a šesť synov) Jej pýcha však nakoniec prekročila všetky miery, keď nemienila obetovať bohyni Léte, lebo sa vraj bohyňa môže pochváliť iba dvoma deťmi. Urazená bohyňa sa ju preto rozhodla potrestať a povedala to svojim deťom, Apolónovi a Artemide.

Apolón sa ihneď zniesol na tébske hradby, pod ktorými cvičil Sypilos so svojimi bratmi. Najskôr jeho šíp zasiahol jeho staršieho brata Isména, ďalší šíp zasiahol jeho a následné šípy zabíjali jeho mladších bratov. Najmladší brat Ilioneus zdvihol ruky k nebu a prosil o milosť. Apolóna jeho prosba dojala, ale bolo už neskoro, lebo šíp už letel.

Keď sa to Niobé dozvedela, v zúfalstve zdvihla ruky k nebu, nie však aby prosila bohyňu o milosť, ale aby jej vykričala, že je aj v tomto nešťastí od nej šťastnejšia, lebo jej ostalo viac detí ako má ona. V tom sa však ozvala struna Artemidinho luku a jej šípy zabili všetky jej dcéry. Nešťastná Niobé nato od hrôzy skamenela.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 429.
2. ↑  Homér, *Iliada*, 24,596.
3. 1 2 3  Ovidius, *Metamorphoses*, 6,146-312.
4. 1 2 3  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 318-319.
Ľudské srdce, svetlofialovou farbou sú znázornené pľúcne tepny ako dve cievy kolmo vystupujúce z pľúcnice
**Pľúcne tepny** (lat. arteriae pulmonales) sú párové cievy, ktoré u plazov, vtákov a cicavcov vychádzajú z pľúcnice (lat. truncus pulmonalis) a vedú do pľúc odkysličenú krv. 

Pľúcne tepny sa v neporovnateľnom množstve v určitej podobe vyskytujú aj u dvojdyšných rýb (ktoré sú schopné dýchať vzdušný kyslík) a takisto u obojživelníkov. Obojživelníky nemajú pľúcnicu (samostatný vývod krvi zo srdca do pľúc) a ich pľúcna tepna vystupuje až z ventrálnej aorty.

Ľudská pravá pľúcna tepna (lat. arteria pulmonalis dextra) je dlhšia a smeruje (za vzostupnou aortou a za hornou dutou žilou) do hilu pravého pľúcneho laloka. Delí sa na lobárne vetvy pre horný, stredný a dolný lalok pravých pľúc. Ľavá pľúcna tepna (lat. arteria pulmonalis sinistra) je k priľahlému pľúcnemu laloku bližšie a je preto kratšia, vetví sa podobne.

Referencie
----------

1. ↑  KARDONG, Kenneth V. *Vertebrates: Comparative Anatomy, Function, Evolution*. 5. vyd. [s.l.] : The McGraw−Hill Companies, 2009.
2. ↑  ČIHÁK, Radomír. *Anatomie 3*. Praha : Grada, 2004.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Plicní tepna na českej Wikipédii.*
Súradnice: 48°08′40″S 17°06′19″V﻿ / ﻿48,144515°S 17,105265°V﻿ / 48.144515; 17.105265

**Slovenská atlantická komisia** (SAC, anglicky: *Slovak Atlantic Commission*) je slovenská nezávislá mimovládna organizácia, aktívna v oblasti domácej a zahraničnej politiky a bezpečnosti.

História
--------

Slovenská atlantická komisia bola založená v roku 1993 s cieľom podporiť pristúpenie Slovenska do euroatlantických štruktúru NATO a EÚ. V rovnakom čase sa stala pozorovateľom a pridruženým členom medzinárodnej mimovládnej organizácie Asociácie atlantickej zmluvy (ATA). V roku 2004 sa Slovenská atlantická komisia stala plnoprávnym členom ATA.

Na začiatku nového milénia bola organizácia prakticky neaktívna a bez financovania. Jej fungovanie bolo oživené vtedajším vysokoškolským študentom Róbertom Vassom. Ten sa zaslúžil taktiež o založenie konferencie GLOBSEC. Vass je dnes CEO a výkonný viceprezident Stredoeurópskej strategickej rady, zastrešujúcej organizácie pre SAC a jej partnerské organizácie – Centrum pre európske záležitosti (CEA) a Stredoeurópsky politický inštitút (CEPI).

Významnú rolu v histórii SAC hral aj jeden z jej spoluzakladateľov, slovenský diplomat Rastislav Káčer, bývalý slovenský veľvyslanec v Maďarsku, ktorý pôsobí od roku 2008 ako predseda komisie. Výkonným riaditeľom SAC je v súčasnosti Milan Solár, ktorý zároveň pôsobí ako programový riaditeľ konferencie GLOBSEC.

Najvýznamnejšia aktivita Slovenskej atlantickej komisie je fórum globálnej bezpečnosti GLOBSEC Bratislava, ktoré bolo založené v októbri 2005 skupinou študentov okolo Róberta Vassa. Odvtedy sa podujatie rozrástlo na najvýznamnejšie svojho druhu v Strednej Európe a jednu z najvýznamnejších bezpečnostných konferencií celosvetovo.

Aktivity
--------

SAC si po dobu svojho fungovania vybudovala tri rozdielne piliere reprezentujúce ich základné aktivity:

* **Strategické fóra** – v rámci nich je vlajkovou loďou projekt svetovo významného bezpečnostného fóra GLOBSEC Bratislava, dopĺňa ho Stredoeurópske strategické fórum Château Béla.
* **Transfer know how** sa zameriava na prenos nedávnych skúseností krajín Strednej Európy s euroatlantickou integráciou smerom do krajín západného Balkánu, východnej Európy a severnej Afriky.
* **Youth Leadership Programme** – zdôrazňuje dlhoročné úsilie SAC o podporu maldých profesionálov. Jeho kľúčovou súčasťou je každoročné Fórum pre mladých lídrov – GLOBSEC Young Leaders’ Forum (GYLF), ktoré sa koná súčasne s konferenciou GLOBSEC.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  DEMEŠ, Pavol. The GLOBSEC Phenomenon. Slovak Atlantic Commission, 2015. ISBN 978-80-972020-0-2

Externé odkazy
--------------

* Slovak Atlantic Commission website (Slovak, English)
* GLOBSEC website (English)
**Vladimír Matula** (\* 13. február 1894, Míškovice, Česko – † 8. október 1975, Brno, Česko) bol český komunistický politik a diplomat.

Pôsobenie do roku 1945
----------------------

V roku 1914 maturoval na II. českej reálke v Brne. Po 1. svetovej vojne študoval na České vysoké škole technické v Brne, z finančných dôvodov však štúdium neukončil. Absolvoval štátnu skúšku z účtovníctva. Od mája 1919 pracoval ako mestský úradník v Brne, v rokoch 1919 – 1923 na školskom úrade, v roku 1923 na živnostenskom referáte, v rokoch 1923 – 1926 na úrade pre všeobecné dávky, v rokoch 1926 – 1928 na úrade pre obratovú a prepychovú daň, v roku 1928 v mestskej učtárni a v rokoch 1928 – 1939 na úrade sociálnej starostlivosti. Angažoval sa politicky v Komunistickej strane Česko-Slovenska. V roku 1937 ho Zväz priateľov ZSSR vyslal na študijnú dovolenku do ZSSR, kde študoval sociálnu politiku pre mládež. Okamžite po nemeckej okupácii Česka bol 16. marca 1939 preložený do starobinca mesta Brna v Bohunicích. 1. septembra 1939 bol v rámci Akcie Albrecht der Erste zatknutý a väznený na Špilberku a neskôr v koncentračných táboroch Dachau a Buchenwald, kde zostal do apríla 1941. V októbri 1942 ho vypočúvalo brnianske gestapo kvôli článku o mládeži v Sovietskom zväze, ktorý napísal v roku 1938 pre Obecný vestník mesta Brna. 1. januára 1943 bol z politických dôvodov penzionovaný.

Pôsobenie po roku 1945
----------------------

Od apríla 1945 do júla 1946 a neskôr od apríla 1948 do januára 1949 bol predseda Ústredného národného výboru mesta Brna. Medzitým v rokoch 1946 – 1948 bol prvý námestník predsedu Ústredného národného výboru. V parlamentných voľbách v roku 1946 bol zvolený za poslanca Ústavodarného národného zhromaždenia za KSČ. V júni 1947 na miesto poslanca rezignoval. Neskôr pôsobil v štátnej správe. V rokoch 1949 – 1952 bol úradníkom na Ministerstve zahraničných vecí a v rokoch 1949 – 1951 mimoriadnym vyslancom a splnomocneným ministrom Česko-Slovenska v Dánsku. Neskôr zastával vysoké stranícke posty. V roku 1952 pôsobil na krajskom sekretariáte KSČ v Brne na pozícii vedúceho štátnej administratívy a od augusta 1952 do mája 1954 bol opäť predseda Ústredného národného výboru mesta Brna.

Referencie
----------

1. ↑   *Vladimír Matula* [online]. Encyklopedie dějin města Brna, 10.5.2015, [cit. 2015-08-13]. Dostupné online. (po česky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Vladimír Matula na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 42436
* NK ČR: jk01080844
* VIAF: 83822894
Záliv Fonseca (*satelitná snímka*)
**Fonseca** (šp.: *Golfo de Fonseca*) je záliv v Tichom oceáne, na západnom pobreží Strednej Ameriky. O jeho pobrežie sa delia Salvádor (29 km), Honduras (185 km) a Nikaragua (47 km). V zálive sa nachádza niekoľko malých ostrovov. Najväčší z nich je El Tigre, ktorý patrí Hondurasu.

Prírodné podmienky
------------------

Záliv Fonseca je plytká depresia na tichomorskej strane stredoamerickej šije o rozlohe približne 3200 km². 

Približne 80% z celkového ročného úhrnu zrážok (1400–1600 mm) spadne v období dažďov, ktoré trvá od mája do novembra. Teploty sa tu pohybujú medzi 25 až 30 °C, pričom marec a apríl sú najteplejšie a november a december najchladnejšie mesiace. 

Typickým porastom miestnych mokraďových ekosystémov je mangrovník. V zálive žijú početné druhy morských živočíchov, ako napríklad kraby a krevety.

Tradičným zdrojom obživy je chov dobytka, rybolov, chov kreviet a ťažba morskej soli.

Dejiny
------

Ostrovy nachádzajúce sa v zálive boli dlho predmetom sporu všetkých troch štátov, ktorým patrí pobrežie. V roku 1992 Medzinárodný súdny dvor stanovil, že právo plavby majú všetky tri štáty, zatiaľ čo Salvádoru pririekol ostrovy Meanguera a Meanguerita a Hondurasu ostrov El Tigre.
**Ivan Milec** (Milecz de Tarnó) (\* 12. január 1896, Žilina  –  † 29. júl 1980, Bratislava) bol slovenský diplomat a právnik.

Jeho otec bol Ján Milec de Tarnó, matka Oľga rod. Makovická, sestry Margita Paulíny-Tóthová, Oľga Kuzmányová a manželka: Milena rod. Slezáková.

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Žiline, na právnickej fakulte v Budapešti. Od 1919 pracovník ministerstva zahraničných vecí v Prahe. Krátko pôsobil i v Modre a v Banskej Bystrici. V diplomatických službách uplatňoval benešovskú koncepciu zahraničnej politiky. Ponúkol svoje služby československému zahraničnému odboju, s jeho vedením odišiel v roku 1943 ako pracovník veľvyslanectva v Bukurešti do Turecka. Spolu s Francúzom Henrim d'Amentiérom preložil do francúzštiny 11 rozprávok zo *Slovenských povestí* A. H. Škultétyho a *Prostonárodných povestí* P. Dobšinského.

Dielo
-----

* preklad *Contes Slovaques*, Ženeva, 1926

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrike evanjelického zboru v Súľove - Hradnej; záznam číslo 7; pokrstený ako Ivan Samuel Peter Milec
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0003 9278 6938
* VIAF: 286926298
Klávesy Ctrl, Windows, Alt
**Ctrl** je kláves na počítačovej klávesnici používaný vždy spoločne s iným klávesom. Slúži na vykonávanie špeciálnych operácií, pretože mení štandardný význam toho klávesu, s ktorým je spoločne stlačený. Používa sa podobne ako kláves Shift. Kláves Ctrl sa zvyčajne nachádza na dolnom okraji klávesnice. Obyčajne je označený ako Ctrl, niekedy aj Control alebo Ctl. V texte býva často reprezentovaný znakom "šipka hore" (U+2303, ⌃), alebo znakom caret (^).

Označovanie
-----------

Je niekoľko spôsobov, ako označovať stlačenie klávesu Ctrl spoločne s iným klávesom. Všetky uvedené príklady znamenajú *drž stlačený kláves Ctrl a súčasne stlač kláves x*.

|  |  |
| --- | --- |
| ^X | Tradičný zápis |
| C-x | Emacs |
| CTRL-X | starý spôsob zápisu, ktorý používal Microsoft |
| Ctrl+X | nový spôsob používaný spoločnosťou Microsoft |

Príklady
--------

Následujúce príklady sa môžu v rôznych aplikáciách líšiť, uvedené kombinácie sa vyskytujú v operačnom systéme Microsoft Windows.

|  |  |
| --- | --- |
| Ctrl+A | Vybrať všetko |
| Ctrl+B | Tučne |
| Ctrl+C | Kopíruj do schránky (Copy) |
| Ctrl+F | Nájsť |
| Ctrl+H | Nahradiť |
| Ctrl+I | Kurzíva |
| Ctrl+N | Nový (nové okno, dokument, apod.) |
| Ctrl+O | Otvoriť |
| Ctrl+P | Tlač |
| Ctrl+S | Uložiť |
| Ctrl+U | Podtrhnutie (Underline) |
| Ctrl+V | Vložiť zo schránky (Paste) |
| Ctrl+W | Zavrieť okno |
| Ctrl+X | Presunúť výber do schránky (Cut) |
| Ctrl+Z | Vrátiť poslednú operáciu (Undo) |
| Ctrl+Esc | Otvorí Ponuku Štart |
| Ctrl+Alt+Delete | Otvorí Správcu úloh (v iných systémoch môže slúžiť na reštartovanie alebo otvorenie obrazovky ohľadom zabezpečenia) | Ctrl+Shift+Esc | Otvorí Správcu úloh v systémoch, kde vľavo spomínaná skratka vykonáva inú funkciu |

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Klávesa Ctrl na českej Wikipédii.*
Súradnice: 48°57′14″S 13°55′35″V﻿ / ﻿48,95389°S 13,92639°V﻿ / 48.95389; 13.92639

**Cudrovice** (nemecky *Zuderschlag*) sú zaniknutá osada v okrese Prachatice, 5 km južne od obce Záblatí. Nachádzajú sa nad kaňonovitým údolím rieky Blanice v nadmorskej výške 775 m, na bývalej trase Zlatej cesty.

História
--------

Prvá zmienka o osade pochádza z roku 1456 a jej vtedajší názov *Czudrowitze* svedčí o českom pôvode. V priebehu tridsaťročnej vojny miestni obyvatelia pravdepodobne zahynuli a od 2. polovice 17. storočia sa tu usadzovali prevažne Nemci. V roku 1850 založil weiterský dekan Jan Matiáš Paule v Cudroviciach kostol Korunovania Panny Márie, ktorý sa stal v roku 1894 kostolom farským. V roku 1871 tu vznikla škola. V roku 1910 v Cudroviciach stálo 20 domov so 140 obyvateľmi (všetci nemeckej národnosti).
Po 2. svetovej vojne po vysídlení nemeckých obyvateľov zostala dedina prázdna. Po roku 1949 sa sem prisťahovalo niekoľko nových obyvateľov, ale v roku 1953 zanikol MNV a v roku 1956 Cudrovice definitívne zanikli. Domy i kostol boli zrovnané so zemou.

Súčasnosť
---------

Cudrovice sú základnou sídelnou jednotkou na rovnomennom katastrálnom území, sú súčasťou Mlynářovic, čo je časť obce Volary. V roku 1993 bol symbolicky obnovený cintorín (niektoré náhrobky boli vyčistené a umiestnené do radu, uprostred bol vztýčený kríž). Na mieste kostola Korunovania Panny Márie je teraz drevený kríž a pamätník s textom: *„Zde stál farní kostel Korunování P. Marie v Cudrovicích. Kostel postaven a posvěcen r. 1894, zničen r. 1966"*.

Externé odkazy
--------------

* Cudrovice na webe - "Zaniklé obce"
**Ďordi Abadžiev** (mac. Ѓорѓи Абаџиев; \* 7. október 1910, Dojran – 2. august 1963, Skopje) bol macedónsky prozaik, publicista a historik.

Život
-----

Roku 1918 jeho rodina emigrovala do Bulharska, kde prežil tridsať rokov ako emigrant. Do Macedónska sa vrátil roku 1948. V Sofii vyštudoval právo a zapojil sa do macedónskeho národného a literárneho hnutia. Redigoval časopis Makedonsko zname a bol členom Macedónskeho literárneho krúžku.

Dielo
-----

Svoje prvé literárne pokusy písal po bulharsky – zbierky čŕt a reportáži Posledna srešta (1936, Posledné stretnutie) a Trud i chora (1936, Práca a ľudia). Po návrate do vlasti sa angažoval pri založení Ústavu národných dejín, v ktorom potom pracoval. Napísal niekoľko štúdií a statí na historickú tému, písal tiež poviedky a novely. V macedónčine vydal zbierky poviedok Izgrev (1950, Východ slnka), Posledna sredba (1953, Posledné stretnutie) a Epopeja na nožot (1951, Epopej nože), v nie príliš vydarenom románe Aramisko gnezdo (1954, Zbojnické hniezdo) sa nevyhol černobielemu videniu. Po dlhšej odmlke vydal svoj najvýznamnejší psychologický román Pustina (1961, Púšť), v ktorom spracoval tému svedomia dvoch solúnskych atentátnikov, ktorí v roku 1903 vyhodili do povetria Osmanskú banku. Román je desivou úvahou o zmysle života a obeti za vlasť.

Zdroj
-----

* Dorovský I. a kol. - *Slovník Balkánských spisovatelů*, ISBN 80-7277-006-3

Autoritné údaje: * BnF: 11193201z
* GND: 128553014
* ISNI: 0000 0001 2096 0429
* LCCN: n85123408
* NK ČR: js2010525119
* VIAF: 45356985
* WorldCat: lccn-n85123408
**Ňáriovci** (**Ňári**; staršie *Nyáryovci, Nyáry*) bol uhorský šľachtický rod.

Dejiny
------

Rod sa prvýkrát spomína v roku 1411 v Peštianskej župe. Neskôr mali majetky aj v Tekovskej župe a od začiatku 18. storočia aj v Hontianskej župe. Niekedy v tomto období sa dostali aj do Kalinčiakova, kde dali postaviť kaštieľ, a Bohuníc. V roku 1836 získal Anton Ňári titul baróna. Niekedy sa však uvádza, že titul barón získal už v roku 1533 a v roku 1632 boli povýšení do grófskeho stavu.

Majetky
-------

* hrady – Korlátka
* kaštiele – Kalinčiakovo
* obce – Borcová, Koválovec, Nána, Nová Ves nad Žitavou, Prietrž, Sučany

Významní členovia rodu
----------------------

* Anton Ňári – získal titul barón
* Ernest Nyáry – rodák z Turčianskeho Petra, bagdadský arcibiskup

Externé odkazy
--------------

* Genealógia rodu (písaná v maďarčine 19. storočia)
* história na stránkach mesta Levice, tretí odsek od konca
* hrad Korlátka na zriceniny.eu
* oficiálne stránky obce Sučany

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Nyáryovci na českej Wikipédii.*
**Ignác Wagner** (\* 9. august 1700, Komárno – † 30. január 1739, Viedeň) bol náboženský spisovateľ, vysokoškolský pedagóg, prekladateľ a jezuita.

Životopis
---------

R. 1715 vstúpil do jezuitskej rehole, po štúdiách doktor filozofie. Štyri roky vyučoval gramatiku, rétoriku a filozofiu v Trnave, kazateľ, potom tri roky predstavený duchovnej správy v cisárskej armáde. Na gymnáziu v Banskej Bystrici vyučoval gramatiku a spoločenské náuky (1725). Tretiu probáciu si robil v Banskej Bystrici (1731). Autor príležitostných kázní a prekladateľ náboženských spisov do latinčiny.

Dielo
-----

* Posthuma memoria... Stephani Kohári... 1732, Trnava b.r.

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*
* WAGNER, Ignác, SJ. In:  *Lexikón katolíckych kňazských osobností Slovenska*. 1. vyd. Bratislava : Lúč, 2000. 852 s. ISBN 80-7114-300-6. S. 1492.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * NK ČR: mzk2009533300
* VIAF: 96932958
Hájske vodopády na Hájskom potoku
**Hájsky potok** je potok v Slovenskom krase, v západnej časti okresu Košice-okolie. Je to ľavostranný prítok Turne, má dĺžka 12 km a je tokom VI. rádu.

Pramení na rozhraní Slovenského krasu a Volovských vrchov (podcelok Pipitka), pod Hačavským sedlom (814 m n. m.) na juhozápadnom svahu Jelenieho vrchu (947,0 m n. m.) v nadmorskej výške približne 730 m n. m. Vytvára kaňonovitú Hájsku dolinu a oddeľuje podcelky Zádielská planina na západe a Jasovská planina na východe.

Od prameňa steká k obci Hačava, ktorú preteká juhovýchodným smerom. Za obcou sa hlboko zarezáva do krasovej planiny, stupňuje svoj spád a tečie na juh cez hlbokú krasovú tiesňavu - *Hájsku dolinu*. Preteká perejami v hrubých sedimentovaných vrstvách travertínu, na oboch brehoch míňa niekoľko jaskýň. V oblasti *Čertovho mosta* má tiesňava najdivokejší ráz (šírka len 10 metrov a až 100 metrov vysoké skalné steny), vzápätí vytvára sústavu 9 vodopádov na travertínových hrádzach, pod názvom *Vodopády Hlboký jarok*, dosahujúcich výšku od 1,2 až po 6,6 metrov.

Tiesňavu opúšťa pred obcou Háj, zároveň vstupuje do východného výbežku Košickej kotliny. Preteká obcou a stáča sa na juhovýchod, oblúkom obteká Turniansky hradný vrch z východu a následne preteká obcou Turňa nad Bodvou, avšak už južným smerom. Za obcou vytvára výraznú zákrutu, sprava priberá rameno Chotárneho potoka (tzv. Zádielský náhon) a ďalej tečie rozšíreným korytom. Ešte raz sa výraznejšie stáča na juhozápad a južne od Turne nad Bodvou ústi do v nadmorskej výške cca 172 m n. m. Turne.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2023-02-24]. Dostupné online.
2. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2023-02-24]. Dostupné online.
3. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2023-02-24]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Turne** |
| --- |
| *Turňa* → *Bodva* → *Slaná* → *Tisa* → *Dunaj* |
| Vodné toky | Baksovský potok · Bazínsky potok · Hájsky potok · Hrušovský potok · Chotárny potok (prítok Turne, Hrušov) · Blatný potok (prítok Turne) · Sobotiskový potok · Šajbový potok · **Turňa** · Vápenný potok · Zádielsky náhon · Zadný potok |
| Vodné plochy | Hrhovské rybníky · Hrušovské rybníky · Turniansky rybník |
| vodopády | Hájske vodopády |
**Heckler & Koch MP5** je samopal vyrábaný nemeckou spoločnosťou Heckler & Koch. Vyvinutý bol v 60. rokoch 20. storočia, prvýkrát bol uvedený do služby v roku 1966 pod názvom HK54.

Zbraň je vybavená pevnou, sklopnou (model PDW), alebo vysúvacou pažbou (typ SD6,A5,J). Zbraň tohto typu je použivaná po celom svete vo vojenských a policajných úradoch. Samopal strieľa približne 600 – 800 rán kalibru 9 mm za minútu, účinný dostrel je cca 200 metrov pri úsťovej rýchlosti okolo 350 m/s (pri verzii s tlmičom približne 270 m/s). Zásobník má kapacitu 15, resp. 30 nábojov.

V súčasnej dobe je to najpoužívanejší samopal používaný prakticky všetkými špeciálnymi jednotkami po celom svete. Používa uzáver uzamknutý uzamykacími valčekmi, dosahuje vysokej presnosti a spoľahlivosti, ale použitý systém uzamknutia spôsobuje vysokú výrobnú náročnosť a tým pádom aj vysokú cenu zbrane. Zbraň je používaná aj slovenskými špeciálnymi jednotkami. Vo svojom znaku ho mala nemecká teroristická skupina Baader-Meinhofová.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Heckler & Koch MP5**