recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Súradnice: 48°09′29″S 17°03′53″V﻿ / ﻿48,157926°S 17,064721°V﻿ / 48.157926; 17.064721

Klub Elam
**Elam** bol vysokoškolský klub v priestoroch študentského domova Mladosť v Bratislave v Mlynskej doline (Staré grunty 53). Bol založený a otvorený v decembri 1982. Klub založili študenti Elektrotechnickej fakulty Slovenskej vysokej školy technickej, terajšia FEI STU. V Elame študenti trávili voľnočasové aktivity v mnohých záujmových krúžkoch, kde dosiahli mimoriadne úspechy; napr. v rámci celoslovenskej súťaže vysokých škôl v programovaní, propagácii, v elektronike a v kultúrnom programe. Fotokrúžok usporadúval besedy s fotografiami a výstavy. Divadlo hudby robilo pravidelne predstavenia - profily známych hudobníkov. Videokrúžok, ako jediný na Slovensku, usporadúval videopredstavenia s komerčnou, ale aj kvalitnou filmovou tvorbou a vlastnil prvý videorekordér Philips Video 2000.[chýba zdroj] Elam klub ako jediná kultúrna inštitúcia na Slovensku premietal film The Day After (r. 1983).[chýba zdroj] Krúžok mikropočítačovej techniky (KMIT) vychoval veľa úspešných hardvérových a softvérových odborníkov.

Klub mal dve poschodia a 3 tanečné parkety. Bol známy tematickými diskotékami. Akciami v priestoroch klubu financoval svoj chod a krúžky. V ELAMe hrávali známi dídžeji: Bohumil Martinák, Peter Groiss, Dano Strhan, Laco Gavorník, Pišta Klein Bigi. Vystupovali tu populárne hudobné skupiny ako Tublatanka, Turbo, Richard Müller (spevák), Metalinda, Paleček a Janík, Lojzo, Nerez a ďalšie, tanečné skupiny ako Gumení chlapci, Fredy dance group a iné. Elam klub bol zriaďovateľ kapely Tublatanka.[chýba zdroj]

Vysokoškolský klub Elam trvalo ukončil svoju činnosť a existenciu ku dňu 31. mája 2017. Priestory Elamu stále existujú, nie sú však využívané a sú neprístupné z dôvodu prebiehajúceho súdneho sporu medzi bývalým vedením klubu a vedením Študentského domova Mladosť.

Záujmové krúžky Elamu
---------------------

* Divadlo hudby
* Fotokrúžok
* Kmit
* Fľak, neskôr Propagácia
* Technika
* Usporiadateľská služba
* Video

Referencie
----------

1. ↑   *Vysokoškolský klub Elam*. [Cit. 2010-11-17].
**Nekupuj ruské!** (ukr. Не купуй російське!, niekedy tiež pod názvom **Bojkotujte ruske!**, ukr. Бойкотуй російське!) je názov ukrajinského bojkotu ruského tovaru, ktorý je výsledkom dovoznej blokády ukrajinského tovaru na ruské trhy.

Kampaň bola spustená 14. augusta 2013 a získala odozvu na sociálnych sieťach a následne sa rozšírila internetom. Rôzni aktivisti šírili túto kampaň prostredníctvom letákov a plagátov na verejných priestranstvách. Hoci kampaň, ktorá trvala počas roka 2013 stratila na popularite počas začiatkov protestov euromajdanu, dňa 2. marca 2014 bola v súvislosti s krymskou krízou opätovne zahájená. Organizátorom tejto akcie bolo hnutie Vidsič.

Kampaň má podporu predovšetkým v západných častiach Ukrajiny.

Galéria
-------

* Akcia pri sídle prezidenta požadujúca odvetné opatrenia za dovozné blokády ukrajinského tovaru na ruské trhy, 22. augusta 2013Akcia pri sídle prezidenta požadujúca odvetné opatrenia za dovozné blokády ukrajinského tovaru na ruské trhy, 22. augusta 2013
* „Padací" flash mob v jednom z Kyjevských supermarketov„Padací" flash mob v jednom z Kyjevských supermarketov
* Vyvesovanie na moste transparentu „Ne tankuj u okupanta"Vyvesovanie na moste transparentu „Ne tankuj u okupanta"

Referencie
----------

1. ↑  Článok na portáli wz.lviv.ua
2. ↑  Článek na portálu gk-press.if.ua

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Nekupuj ruské! na českej Wikipédii.*
**Elastomér** alebo **elast** je prírodný alebo syntetický polymérny materiál, ktorý pozostáva z dlhých lineárnych makromolekulových reťazcov náhodne usporiadaných do prepletených klbiek, je veľmi elastický a má teplotu prechodu do sklovitého stavu nižšiu ako 20 stupňov Celzia. Inými slovami je elastomér súhrnné označenie pre kaučuky a kaučukom podobné látky.

Elastoméry pri vysokých teplotách nestrácajú elastické vlastnosti. Pri nízkych teplotách sa správajú elasticky ako oceľ, pri veľmi nízkych sú sú tvrdé ako sklo. Po uvoľnení napätia sa vracajú do pôvodnej formy (kaučuk, guma)

Elastoméry sa používajú v spojení s inými látkami na výrobu pneumatík, izolácií káblov, podlahových krytín, hadíc, obuvi, rukavíc, srdcových chlopní, kolenných punčoch, bedrových pásov a podobne.

Zdroje
------

* elastomér. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 2005. 698 s. ISBN 80-224-0847-6. Zväzok 4. (Eh – Gala), s. 44.
* elastomér. In:  *Univerzum A -Ž : všeobecná encyklopédia pre 21. storočie*. Bratislava : Ikar, 2011. 1022 s. ISBN 9788055123882.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |
**Billy Talent** je kanadská punková skupina, založená v roku 1993 v Mississauga, v Ontáriu v Kanade. Zo začiatku mala názov *Pezz*. Pod týmto názvom nahrali svoj prvý album s názvom Watoosh!. Neskôr si zmenili názov na *Billy Talent*. Za 10 rokov svojej existencie si vytvorili svojský hudobný štýl. Inšpirovali sa skupinami ako The Clash, Rage Against the Machine či Jane's Addiction.

Ich album Billy Talent z roku 2003 získal v Kanade dve platinové platne a album Billy Talent II z roku 2006 3 platinové platne.

V januári 2016 musel bubeník Aaron Solowniuk, ktorý trpí roztrúsenou sklerózou a pocítil zhoršenie svojho stavu, prerušiť svoje pôsobenie v kapele na neurčito. V súčasnosti za neho zaskakuje Jordan Hastings z kapely Alexisonfire, ktorý tiež bubnoval na novom albume, Afraid of Heights.

Zloženie skupiny
----------------

* Ben Kowalewicz - spev
* Ian D'Sa - gitara, spev
* Jon Gallant - basová gitara, spev
* Aaron Solowoniuk - bicie (pauza od roku 2016)

### Hosť

* Jordan Hastings - bicie (od roku 2016; zastupuje Solowniuka)

Diskografia
-----------

### Štúdiové albumy

* *Watoosh!* (1998) (ako *Pezz*)
* *Billy Talent* (2003)
* *Billy Talent II* (2006)
* *Billy Talent III* (2009)
* *Dead Silence* (2012)
* Afraid Of Heights (2016)

### EP

* *Demoluca* (1993) (ako Pezz)
* *Dudebox* (1994)(ako Pezz)
* *Try Honesty EP* (2001)

### DVD

* *Scandalous Travelers* (2004)
* *666* (2007)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Billy Talent**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka skupiny
* Billy Talent na Myspace
**Mária Portugalská** (\* 15. október 1527, Coimbra, Portugalsko – † 12. júl 1545, Valladolid, Španielsko) bola portugalská princezná, neter cisárov a kráľov Karola V. a Ferdinanda I. Habsburského, a prvá manželka neskoršieho španielskeho kráľa Filipa II.

Životopis
---------

Narodila sa z manželstva kráľa Jána III. s kastílskou infantkou Katarínou Habsburskou. Katarína vyrástla u svojej matky, kastílskej kráľovnej Jany I. internovanej za múrmi Tordesillasu, a v necelých osemnástich rokoch sa vydala za dvadsaťtriročného portugalského kráľa Jána III. O rok neskôr sa vydala Jánova sestra Izabela za Kataríninho brata Karola V.

Mária mala sedem súrodencov, ale okrem brata Jána všetci zomreli v detskom veku.

15. novembra 1543 sa vydala za svojho o rok staršieho bratanca (1. stupňa) Filipa. Zomrela štyri dni po pôrode syna a následníka Karola.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Marie Portugalská (1527) na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 104378301
* ISNI: 0000 0000 2791 7899
* LCCN: n90624461
* VIAF: 2904076
* WorldCat: lccn-n90624461
**Veľkokňažná Mária Nikolajevna** (rus. Великая княжна Мария Николаевна); \* 26. jún greg /14. jún jul 1899, Petergof, Rusko – † 17. júl 1918, Jekaterinburg, Rusko) bola tretia dcéra cára Mikuláša II. a cárovnej Alexandry Fiodorovny.

Podľa oficiálnej verzie bola po roku 1917 spoločne s rodinou zatknutá. V noci zo 16. na 17. júla 1918 bola zastrelená so svojimi rodičmi a súrodencami v miestnosti domu inžiniera Ipatieva v Jekaterinburgu. V roku 2008 potvrdil Genealogický test DNA, vykonaný expertmi z USA, že pozostatky, nájdené v auguste roku 2007 v blízkosti Jekaterinburgu a predbežne identifikované ako pozostatky cároviča Alexeja a jeho sestry Márie, patria skutočne týmto cárskym deťom.

V roku 2000 bola Mária spoločne s rodičmi a súrodencami pravoslávnou cirkvou kanonizovaná.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mária Nikolajevna**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Marie Nikolajevna na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Ruský portál |

Autoritné údaje: * BnF: 14978832g
* GND: 1025434617
* ISNI: 0000 0000 3404 511X
* LCCN: n2003045688
* VIAF: 60917912
* WorldCat: lccn-n2003045688
**Mária Markovičová** (\* 29. august 1908, Radvaň – † 10. november 1984, Stupava) bola slovenská herečka.

Rodina
------

* otec Ján Markovits
* prvá žena Adela rod. Heinlein
* druhá žena Ľudmila rod. Kallusová (Kalusová)
* nevlastní súrodenci - Ján, Július, Karol, Eta, Martha, Elza Alžbeta, Jolana
* vlastní súrodenci - Edita, Ľudevít

Životopis
---------

Štud. na gymn. v Banskej Bystrici, do roku 1949 úradníčka v Tatra-závodoch v Banskej Bystrici, potom študovala dva roky na Inštitúte prof. Busersa vo Švajčiarsku. Roku 1949-1981 členka činohry Divadla J.G.Tajovského vo Zvolene. Zúčastnila sa SNP ako vedúca ženskej jednotky Červeného kríža, hlásateľka Slobod.slov. vysielača v Ban. Bystrici. Ochotníckemu divadlu sa venovala už počas gymn. štúdií ako herečka Divad. odboru Ev. spolku a v Mestskom divadelnom združení v Banskej Bystrici (1939-1949). Jej prechod k profesionálnemu divadlu bol plynulý, uplatnila sa ako charakterová herečka v hrách klasických i súčasných, vytvorila desiatky postáv najmä dedinských žien a matiek. Hrala v slov. filme i v televíznych inscenáciách. Debutovala v roku 1955 menšou úlohou vo filme Drevená dedina. Venovala sa aj športu, bola trojnásobnou majsterkou Slovenska v tenise, zúčastnila sa automobil. pretekov Tatra 57, kde obsadila druhé miesto.

Je pochovaná v Kremničke.

Ocenenie
--------

* Roku 1964 Zaslúžilá umelkyňa, roku 1976 dostala Cenu Andreja Bagara

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 155793
* VIAF: 2462156565689923500000
Conwy Castle
**Conwy Castle** (Castell Conwy) je stredoveké opevnenie v obci Conwy na severnom pobreží Walesu. Hrad bol postavený Eduardom I. počas jeho dobývania Walesu v rokoch 1283 a 1289. Bol postavený ako súčasť širšieho projektu na vytvorenie opevneného mesta Conwy. Počas nasledujúcich storočí hral hrad dôležitú úlohu v niekoľkých vojnách. Odolal obliehania Madoga ap Llywelyna v zime 1294 a 1295, slúžil ako dočasné útočisko pre Richarda II. Roku 1399 a roku 1401 ho po niekoľko mesiacov držal waleský kráľ Owain Glyndŵr.

Po vypuknutí anglickej občasnej vojny v roku 1642 ho zabral Karol I.; ten sa ho vzdal roku 1646 kvôli parlamentným vojskám. Kvôli tomu bol hrad čiastočne parlamentom opovrhovaný a chcel, aby sa zabránilo ďalšiemu použitiu hradu v ďalších bojoch. Roku 1665 bol hrad z veľkej časti zničený a veľká časť stavebných materiálov bola rozpredaná. Trosky hradu Conwy sa v osemnástom a devätnástom storočí stali atraktívnou destináciou pre výtvarníkov a v druhej polovici devätnásteho storočia prešiel veľkou rekonštrukciou. V dvadsiatom prvom storočí sa zrúcanina hradu stala vyhľadávanou turistickou destináciou.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Conwy (hrad) na českej Wikipédii.*
**Sender Policy Framework** alebo **SPF** je špeciálny záznam, s pomocou ktorého možno definovať, ktoré SMTP servery (IP adresy) sú pre danú doménu autorizované pri odosielaní e-mailov. Ak strana príjemcu overovanie pomocou SPF záznamu podporuje, overí, či je SMTP server pre danú doménu autorizovaný v SPF zázname. Ak nie je, e-mailová správa je braná ako potenciálny spam. Ak sa e-mailová správa skrz SPF záznam autorizuje, e-mail je ďalej spracovaný.

Príklad
Pri doméne stranka.cz je nastavený SPF záznam "v=spf1 a mx ptr IP4:81.91.87.0/23 ? All". Tento záznam hovorí, že pre doménu stranka.cz je autoritatívny SMTP server smtp.web4u.cz (rozsah IP 81.91.87.0/23).

Ak sa odošle správa cez smtp.web4u.cz, e-mailový server, ktorý podporuje kontrolu pomocou SPF záznamu prekontroluje uvedené hodnoty. Keďže IP adresa SMTP servera z ktorej bola správa odoslaná (smtp.web4u.cz) zodpovedá SPF záznamu, bude správa ďalej spracovaná.

Ak však bude správa odoslaná cez SMTP server smtp.priklad.cz, ktorý má IP adresu 1.2.3.4, správa už spracovaná štandardným spôsobom nebude. IP adresa 1.2.3.4 nie je totiž u danej domény v SPF zázname nadefinovaná a je tak vyhodnotená ako potenciálny spam.
**Pou** je populárna mobilná aplikácia pre iOS a Android. Vytvoril a vydal ju Paul Salameh. Sústredí sa na malého mimozemšťanka, ktorý vyzerá ako exkrement a o ktorého sa hráč stará podobným spôsobom, ako o Tamagočiho. Poua je potrebné kŕmiť, umývať a dopriať mu dostatok pohybu a spánku. Hra obsahuje aj rôzne minihry a za získané mince sa dajú zakúpiť kostýmy, dekorácie alebo zmeny prostredia. Možná je aj interakcia medzi Poumi rôznych hráčov, ak je hráč pripojený na internet. Hra sa ukladá cez online účet. Prevod na nový telefón alebo tablet je teda bezproblémový a pre pokračovanie v hre sa stačí prihlásiť do svojho účtu.

Hra dosiahla nesmiernej popularity a stala sa najsťahovanejšou hrou pre tablety a mobilné telefóny. Hoci neexistuje alternatíva pre PC, možno Poua sprevádzkovať cez emulátor BlueStacks. Na Windows Phone existuje alternatíva s názvom Mou. Pou je pre Android zadarmo.

Podrobnosti
-----------

V hre Pou je 6 miestností: hala, kuchyňa, kúpeľňa, laboratórium, hracia miestnosť a spálňa. Cez halu sa dá ísť von. V hracej miestnosti sa dajú hrať tieto hry: Sky Jump, Sky Hop, Water Hop, Jet Pou, Food Swap, Color Match, Match Tap, Color Tap, Hill Drive, Cliff Jump, Cliff Dash, Pet Walk, Pou Words, Sad Tap, Pou Popper, Star Popper, Tumble, Free Fall, Cloud Pass, Hoops, Goal, Pool, Connect, Connect 2, Find Pou, Memory, Food Drop a Pou Sounds. S kamarátmi môžete hrať hry Tic Tac Pou a Four Pous.

Referencie
----------

1. ↑

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Pou na českej Wikipédii.*
**Tmólos** alebo **Tmolos** (gr. Τμῶλος - Tmólos, lat. Tmolus) bol v gréckej mytológii horský boh a kráľ Lýdie.

Kráľ Lýdie Tmólos bol podľa niektorých antických autorov synom boha Area a Teogony. Jeho manželkou bola Omfalé s ktorou mali syna Teoklimena. Niektoré mýty uvádzajú, že tým synom bol Tantalos To isté tvrdí aj Strabón, ktorý Tmola pokladá za zakladateľa prvej dynastie lýdskych kráľov.

V mýtickom príbehu o hudobnej súťaži medzi bohom pastierov Panom a najväčším hudobníkom na Olympe bohom Apolónom, ktorý sa odohrával v pohorí Tmólos, figuruje Tmólos ako boh tohto pohoria a v súťaži je rozhodcom. Apolón sa predviedol v hre na zlatú lýru a Pan v hre na syrinx (pastierska píšťala). Tmólos prisúdil víťazstvo Apolónovi, ale kráľ Frýgie Midas začal protestovať, za čo ho Apolón vyťahal za uši a mal ich napokon dlhé ako somár.

Podľa gréckych mýtov Tmóla zabil býk za trest, že pri oltári bohyne Artemis zneuctil nymfu Amifé.
Jeho syn Teoklimenos ho pochoval neďaleko hlavného mesta Lýdie Sardy na úpätí horstva, ktoré po ňom nieslo v starovekom Grécku jeho meno.

Zdroje
------

* Vojtech Zamarovský, *Bohovia a hrdinovia antických bájí*

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tmolos na poľskej Wikipédii.*
**Stará voda** je potok na strednom Liptove, na území okresu Liptovský Mikuláš. Je to ľavostranný prítok Petrušky, meria 4,2 km a je tokom IV. rádu.

Prameň
------

Pramení v Západných Tatrách, v časti Sivý vrch, na južnom svahu Babiek (1 566,4 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 080 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie severojužným smerom, vstupuje do Liptovskej kotliny, do časti Matiašovské háje, zľava priberá prítok (756,3 m n. m.) z oblasti Borovín, sprava krátky prítok z južného úpätia Rovne (1 268,3 m n. m.) a potok vytvára oblúk prehnutý na západ. Následne priberá z pravej strany prítok prameniaci južne od kóty 1 052,9 m a zľava prítok zo západného svahu Lipovca (841,2 m n. m.). Potom sa prudko stáča na juhozápad, na cca 550 m dlhom úseku sa rozvetvuje na dve ramená, preteká obcou Bobrovček a priamo v centre obce ústi v nadmorskej výške približne 660 m n. m. do Petrušky.

| * z
* d
* u
Vodné toky v medzipovodí Liptovskej Mary |
| --- |
| 
* Andický potok
* Annin potok
* Benický jarok
* Beňušovský potok
* Borovský potok
* Črmník
* Črvník
* Dúbravka
* Chabenec
* ***Jalovčanka***
* ***Kvačianka***
* Lazištiansky potok
* Mošnica
* **Palúdžanka**
* Petruška
* Prosiečanka
* Sestrč
* Stará voda
* Škufa
* Vitáliš

 |
Rekurzívne delenie kocky na oktanty (vľavo) a zodpovedajúci oktálový strom (vpravo).
**Oktálový strom**, známy aj pod anglickým názvom **octree**, je údajová štruktúra používaná predovšetkým v počítačovej grafike na efektívnu reprezentáciu voxelových údajov.

Voxely
------

Jednou z možných reprezentácií trojrozmerných objektov sú tzv. voxely, ktoré sú trojrozmernou analógiou pixelov. Sú to elementárne častice objemu, ktoré možno chápať ako dostatočne malé kocky. Priamočiara voxelová reprezentácia trojrozmerných objektov pomocou trojrozmerného poľa je však značne pamäťovo náročná. Jednou z pamäťovo efektívnejších možností takejto reprezentácie 3D objektov sú oktálové stromy.

Reprezentácia oktálovým stromom
-------------------------------

Celú scénu obsahujúcu modelované 3D údaje možno chápať ako kocku. V prípade reprezentácie pomocou voxelov je táto kocka rozdelená na spravidla veľké množstvo menších kociek, ktoré zodpovedajú voxelom. Každý voxel môže nadobúdať binárnu hodnotu 1 alebo 0 podľa toho, či je plný (je súčasťou modelovaného objektu) alebo prázdny (nie je súčasťou modelovaného objektu).

Myšlienka oktálových stromov je, že sa do pamäte neukladajú nutne všetky voxely, ale ak v scéne existuje napr. kocka o 2 x 2 (alebo viac) voxeloch s rovnakou hodnotou všetkých voxelov, uloží sa do pamäte iba informácia o tejto kocke.

Na realizáciu tejto myšlienky sa používa strom, ktorého každý uzol, ktorý nie je listom, má presne osem synov. Koreň stromu zodpovedá celej scéne, každý iný uzol nejakej jej časti (kocke). Každý uzol môže nadobúdať jednu z troch hodnôt, ktoré určujú charakter kocky zodpovedajúcej danému uzlu. Možné hodnoty sú:

* plná kocka, obsahuje len plné voxely,
* prázdna kocka, obsahuje len prázdne voxely,
* heterogénna kocka, obsahuje aj plné aj prázdne voxely.

V prípade, že je v danom uzle uložená jedna z prvých dvoch hodnôt, daný uzol už obsahuje kompletnú informáciu o charaktere zodpovedajúcej kocky, a teda už nemá žiadnych synov. V prípade, že je kocka heterogénna, má daný uzol presne osem synov, ktoré reprezentujú oktanty (osminy) danej kocky. V najhoršom prípade môže takéto delenie na osminy pokračovať až na úroveň voxelov, ale vo väčšine prípadov znamená takýto postup značnú pamäťovú úsporu.

Zdroj
-----

* Ružický, E. Ferko, A.: *Počítačová grafika a spracovanie obrazu.* Bratislava: Sapientia, 1995

Externé odkazy
--------------

* Implementácia oktálového stromu v jazyku C++ (po anglicky)
* Octree (po anglicky)
**Barry B. Hughes** je americký futurológ, vedec a matematik.

Profil
------

Je špecialistom na globálne modelovanie. V rokoch 1970 až 1980 úzko spolupracoval so skupinou Mesarovič-Pestel na modeloch sveta. Pôsobí ako profesor na Graduate School of International Studies na University of Denver v Colorado v USA. Titul PhD. získal z politických vied na University of Minnesota. Poskytuje konzultácie zahraničným vládam, inštitúciam a univerzitám a americkým korporáciam.

Dielo
-----

Je autorom a spoluautorom kníh a publikácií:

* *The Domestic Context of American Foreign Policy* (1978)
* *World Modeling* (1980)
* *World Futures. A Critical Analysis of Alternatives* (1985)
* *World Models. The Bases of Difference* (1985)
* *Disarmament and Development. A Design for the Future* (spoluautor) (1989)
* *International Futures. Choices in Creation of a New World Order* (1996)

Bibliografia
------------

### Knihy

* Hughes, Barry B.: World Modeling. Heath, 1980
* Hughes, Barry B.: World Futures. Johns Hopkins University Press, 1985
* Hughes, Barry B. Bremer, Stuart A.: Disarmament and Development. A Design for the Future ? Prentice Hall, Englewood Cliffs, New Jersey 1989

### Články

Hughes, Barry B.: World Models: The Bases of Difference. International Studies Quarterly, No. 29, 1985

Externé odkazy
--------------

*
**Ansel Easton Adams** (\* 20. február 1902, San Francisco, Kalifornia, USA – † 22. apríl 1984, Monterey) bol americký fotograf, jeden z najvýznamnejších autorov krajinnej fotografie 20. storočia. 

Svoj prvý fotoalbum vydal už v roku 1928. Bol spoluzakladateľ skupiny f/64, ktorá pracovala s veľkoformátovou fotografiou. V roku 1940 sa zúčastňoval na zriadení oddelenia fotografie v Múzeu moderného umenia v New Yorku, v ktorom neskôr aj pracoval. V roku 1966 sa stal členom Americkej akadémie vied a umení a dostal veľa ďalších ocenení.

17. októbra 2006 sa jedna z jeho fotografií (*Moonrise, Hernandez, New Mexico*) predala v dražobnej sieni Sotheby’s za 609 600 amerických dolárov; o 4 roky neskôr sa jeho fotografia *Clearing Winter Storm, Yosemite National Park* vydražila za 722 500 amerických dolárov.

Referencie
----------

1. ↑  ILNYTZKY, Ula. *Adams, Samaras set records at NYC Polaroid auction* [online]. The Associated Press, 22.6.2010, [cit. 2012-11-20]. Dostupné online. (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ansel Easton Adams**

Zdroj
-----

* Adams, Ansel Easton. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 45.

Autoritné údaje: * abART: 56239
* BnF: 123681937
* GND: 11881303X
* ISNI: 0000 0001 2135 7568
* LCCN: n79056359
* NK ČR: ola2002140092
* ULAN: 500026108
* VIAF: 61625857
* WorldCat: lccn-n79056359
Vstupná brána paláca
**Hôtel de Clisson** je mestský palác v Paríži. Nachádza sa v historickej štvrti Le Marais v ulici *Rue des Archives* v 3. obvode a je súčasťou stavebného komplexu Francúzskeho národného archívu. Z pôvodného paláca sa dochoval len monumentálny portál.

História
--------

Palác je pomenovaný po bretónskom vojvodovi Olivierovi de Clisson (1336 - 1407), ktorý ho dal postaviť v rokoch 1371 - 1380. V 16. storočí bol majetkom rodu de Guise a bolo tu sídlo Katolíckej ligy. Henrich I. de Guise dal palác prestavať a vybudoval nový palác, dnešný hôtel de Soubise. Paláce boli počas Francúzskej revolúcie znárodnené a bol tu založený Francúzsky národný archív, ktorý tu sídli dodnes. Brána paláca Clisson slúžila v rokoch 1846 - 1866 ako vstup do École des Chartes. Od roku 1862 je objekt spolu s ostatnými palácmi chránený ako historická pamiatka.

Referencie
----------

1. ↑  . Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hôtel de Clisson**

Externé odkazy
--------------

* Záznam v evidencii historických pamiatok
**Kopernica** je potok na Strednom Pohroní, na území okresu Žiar nad Hronom. Je to ľavostranný prítok Lutilského potoka, meria 15,9 km a je tokom IV. rádu.

*Prameň:* v Kremnických vrchoch na južnom svahu Pieskovca (907,7 m n. m.), východne od obce Kunešov, v nadmorskej výške okolo 800 m n. m.

*Smer toku:* na hornom toku na juh, za obcou Kopernica sa stáča na juhozápad, od sútoku so Slaským potokom opäť na juh

*Geomorfologické celky:* 1.Kremnické vrchy, podcelky Kunešovská hornatina a Jastrabská vrchovina, 2.Žiarska kotlina

*Prítoky:* sprava z obce Kunešov, spod Mlynského vrchu (849,5 m n. m.), Slaský potok (323,3 m n. m.), zľava zo západného svahu Čertovho vrchu (747,5 m n. m.) a dva krátke prítoky z východných strání Dubníka (502,8 m n. m.)

*Ústie:* do Lutilského potoka južne od obce Lutila v nadmorskej výške cca 279 m n. m.

*Obce:* Kopernica, Lutila

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Lutilského potoka** |
| --- |
| *Lutilský potok* → *Hron* → *Dunaj* |
| Barina · Čierny potok (prítok Bariny) · Čierny potok (prítok Kosorínskeho potoka) · Čierny potok (prítok Majera) · Dedinský potok · Klokočský potok · Kľacký potok · Kopernica · Kosorínsky potok · Kršľový potok · Kunešovský potok · Lehotský potok · Lometínsky potok · **Lutilský potok** · Majer · Mizerinský potok · Peklo · Prochotský potok · Slaský potok · Suchá Slaská · Šechvalský potok |
Ramenná nášivka 2. pešej divízie
**2nd Infantry Division** (doslova: *2. pešia divízia*; známa aj pod prezývkou *Indianhead*) je pechotná divízia americkej armády, v súčasnosti pôsobiaca v Kórejskej republike. Jej úlohou je zadržať prípadný útok zo strany KĽDR, pokiaľ nedorazia ďalšie americké jednotky. Divízia má približne 30 000 mužov, pričom zhruba 1 000 z nich sú kórejskí vojaci, pridelení k divízii v rámci projektu KATUSA (*Korean Augmentation To the United States Army* – Kórejské rozšírenie Armády Spojených štátov).

História
--------

M4 Sherman, tank 2. pešej divízie, ostreľuje nepriateľské pozície (1952)
### Prvá svetová vojna

Druhá pešia divízia bola založená 21. septembra 1917. Sformovaná bola vo Francúzsku 26. októbra toho istého roku. Zúčastnila sa bojov o Belleauský les (jún 1918) a o Saint-Mihiel (september 1918).

### Druhá svetová vojna

V roku 1943 bola divízia vyslaná do Severného Írska. V júni roku 1944 sa podieľala na vylodení v Normandii. Oslobodila mesto Trévières a zúčastnila sa bitky o Brest (september 1944). Účastnila sa aj bitky o Ardeny. V marci roku 1945 dorazila k Rýnu, kde chránila Remagenský most. 4. mája 1945 vstúpila na územie bývalého Československa a o niekoľko dní neskoršie oslobodila Plzeň.

Počítalo sa s účasťou tejto divízie na vojne v Tichomorí, no kapitulácia Japonska prišla skôr, než plánovaný presun.

### Kórejská vojna

V rokoch 1950 – 1954 sa divízia zúčastnila kórejskej vojny. Za odrazenie komunistickej ofenzívy v apríli a máji 1951 jej bolo udelené ocenenie *Presidential Unit Citation*.

### Operácia Paul Bunyan

Vojaci 2. pešej divízie v Bagdade
Vzhľadom k vzrastajúcemu napätiu na Kórejskom polostrove sa divízia v roku 1965 do Južnej Kórei vrátila. 18. augusta 1976 došlo v demilitarizovanej zóne medzi Severnou a Južnou Kóreou k tzv. sekerovému incidentu (*Axe Murder Incident*). Juhokórejskí a americkí vojaci, vyslaní presekať vetvy topoľa brániace pozorovateľom OSN vo výhľade, boli napadnutí vojakmi Severnej Kórei. Dvaja Američania boli zabití. V reakcii na incident rozhodlo velenie OSN previesť operáciu *Paul Bunyan* (pomenovanú podľa americkej folklórnej postavy drevorubača) – do oblasti bolo vyslaných niekoľko sto vojakov (vrátane mužov z 2. pešej divízie) a strom bol osekaný až na kmeň. Išlo o demonštráciu sily americkej a juhokórejskej armády – operácii sa prizerali asi dve stovky severokórejských vojakov, ale nijako nezasiahli.

### Vojna v Iraku

Niektorí z mužov 2. pešej divízie sa v rokoch 2004 – 2005 zúčastnili vojny v Iraku, konkrétne v oblastiach okolo Fallúdže a Ar-Ramádí.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **2nd Infantry Division (USA)**
**Kopreus** (starogr. *Κοπρεύς* – *Kopreus*) je v gréckej mytológii syn élidskeho kráľa Pelopa.

Keď po zásahu pomstychtivej Héry, hrdina Herakles v zatemnení mysle zabil svoje deti, ktoré mal so svojou prvou manželkou Megarou, odišiel si po radu do delfskej veštiarne, ako sa zo svojho strašného činu očisť. Pýtia mu odpovedala, že to dosiahne, len ak vstúpi do služieb mykénskeho kráľa Eurysthea a vykoná dvanásť ním prikázaných prác. Keď ho potom Eurystheus zazrel, dostal z jeho mohutnej postavy taký strach, že sa mu osobne neodvážil nič rozkázať, a poveril tým svojho hlásateľa Koprea. Len čo potom Herakles splnil prikázanú úlohu, pred *Levskou bránou* ho čakal Kopreus s novou úlohou.

Podľa antického autora Apollodora, Kopreus utiekol do Mykén, keď zabil Eliďana *Ifita* a do služieb kráľa Eurysthea vstúpil tiež ako Herakles, aby sa svojej viny zbavil. Kopreus mal syna Periféta, ktorý na strane Achájcov bojoval v trójskej vojne a padol v boji s trójskym princom Hektorom.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,5,1.
2. 1 2 3  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 184-186.
3. ↑  Homér, *Iliada*, 15,635-640.
Lotus seed head Snímok, ktorý môže u ľuďí trpiacich trypofóbiou vyvolať odpor
**Trypofóbia** (niekedy aj tripofóbia) je odpor k nepravidelným vzorom alebo zhlukom malých dier a hrbolov. Nie je oficiálne uznávaná ako duševná porucha, ale spadá do širokej kategórie špecifických fóbií, najmä ak dotknutý jedinec cíti nadmerný a znepokojujúci strach. Ľudia trpiaci trypofóbiou môžu k trypofóbnym snímkam cítiť iba odpor, alebo aj strach. 

Vedecké chápanie trypofóbie je obmedzené. Aj keď o trypofóbii bolo urobených len málo štúdií, výskumníci predpokladajú, že môže mať evolučný základ - je výsledkom biologického odporu k takýmto tvarom, pretože si ich ľudia spájali s nebezpečenstvom. Ako spôsob liečby bola navrhnutá expozičná terapia, ktorá sa už používa aj na liečbu iných fóbií. 

Predpokladá sa, že termín *trypofóbia* vytvoril účastník internetového fóra v roku 2005. Odvtedy sa téma trypofóbie stala populárnou na sociálnych sieťach.

Príznaky a symptómy
-------------------

Trypofóbia sa často prejavuje reakciou autonómneho nervového systému. Tvary, ktoré vyvolávajú trypofobickú reakciu zahŕňajú zhluky otvorov u bežných, neškodných predmetoch, ako je ovocie alebo bubliny, ale aj v situáciách spojených s nebezpečenstvom, ako sú otvory od poštípnutia hmyzom alebo otvory vzniknuté pri poranení. Niektorí ľudia sa pri pohľade na tieto výjavy otrasú, potia sa, cítia zimomriavky, chvejú sa alebo sa jednoducho necítia dobre.

Liečba
------

Okrem expozičnej terapie neexistujú žiadne známe spôsoby liečby trypofóbie. Tá sa často používa na liečbu rôznych fóbií, takže pravdepodobne je účinná aj pri liečbe trypofóbie.

Podobné články
--------------

* Zoznam fóbií

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Trypophobia na anglickej Wikipédii.*
**Ján Sekáč** (\* 15. máj 1767, Borský Peter – † 30. október 1818, Šaštín) bol slovenský barokový básnik, rodák z Borského Petra.

Životopis
---------

Študoval katolícku teológiu v Bratislave a v roku 1791 bol vysvätený za kňaza. V roku 1792 pôsobil ako kaplán v Uníne, v roku 1796 v Gbeloch a v rokoch 1807 – 1818 pôsobil ako farár v Šaštíne.

Tvorba
------

Bol autorom alebo dopisovateľom zborníka poézie *Laskavé karhání smíšno-pochabých svetských mravův* z roku 1800. Zborník obsahoval zveršované príbehy a anekdoty o významných historických udalostiach, jednoduchých i vznešených ľuďoch, rehoľníkoch a kňazoch, žartovné historky, poviedky, novely zo života rôznych spoločenských vrstiev, renesančné lascívne poviedky, folklórne, poviedkové a novelistické príbehy a bájky z ezopovskej tradície. Rukopis zborníka sa nachádza v Országos Széchényi Könyvtár v Budapešti.

Dielo
-----

* 1800 – *Laskavé karhání smíšno-pochabých svetských mravúv*, didakticko-reflexívny mravoučný zborník poloľudových básní
* *Rapsódia o francúzkéj vojne a revolúcii*

Referencie
----------

1. ↑

Ďalšia literatúra
-----------------

* SEKÁČ, Ján. In:  *Slovenský biografický slovník*. Zväzok V. R – Š. Martin : Matica slovenská, 1992. 560 s. ISBN 80-7090-216-7. S. 194 – 195.
**Ján Rusnák** (\* 13. september 1921, Zvolen – † 11. september 1983, Bratislava) bol slovenský lekár, vedec, pedagóg, člen korešpondent SAV, propagátor a zakladateľ kybernetiky a informatiky v lekárskych vedách vo vtedajšom Československu.

Manželka MUDr. Melánia Rusnáková bola primárkou v Slovenskom onkologickom ústave v Bratislave. Syn Martin je profesorom na Fakulte zdravotníctva a sociálnej práce v Trnave, dcéra Jela Rusnáková je architektka.

Životopis
---------

Maturoval na Gymnáziu vo Zvolene a v roku 1946 ukončil Lekársku fakultu Karlovej univerzity v Prahe.

Za života nadobudol viaceré vedecké a pedagogické hodnosti: 1956 kandidát lekárskych vied, 1973 docent biofyziky, 1975 doktor vied, 1978 profesor biofyziky,

Lekársku prax začal ako sekundárny lekár v nemocnici Humenné, Zvolen a Trenčín (1946 – 1948), neskôr si zriadil prax obvodného lekára v Krupine (1949). Pod vedením akad. Dérera pôsobil ako asistent I. internej kliniky LFUK (1949 – 1950) a tiež ako riaditeľ Fakultnej nemocnice v Bratislave. Zastával tiež funkciu námestník povereníka pre zdravotníctvo (1951 – 1952). Potom pracoval ako riaditeľ Štátneho sanatória v Bratislave (1953 – 1967). Naposledy pôsobil ako riaditeľ Výskumného ústavu lekárskej bioniky v Bratislave (1967 – 1982).

Bol členom viacerých domácich a zahraničných vedeckých spoločností, a to Slovenskej kybernetickej spoločnosti, Spoločnosti biomedicínskeho inžinierstva SLS, Spoločnosti sociálneho lekárstva SLS, Spoločnosti internistickej SLS, International Institute for Applied System Analysis, Rakúsko, Predseda Slovenského výboru Česko-slovenského Červeného kríža 1952-1964, Člen predsedníctva Slovenskej lekárskej spoločnosti, Člen Kolégia biologických a lekárskych vied SAV, Člen Slovenskej komisie pre udeľovanie vedeckých hodností a predseda Vedeckej rady Ministerstva zdravotníctva SR

Bol vyznamenaný Za zásluhy o výstavbu

Publikácie
----------

* RUSNÁK, J. The development of automatic control systems for Czechoslovak national health services. *Czechoslovak Medicine*, 1982, roč. 5, čís. 2, s. 57–65. PMID 6811228.
* RUSNÁK, J; KNEPPO, I. Indirect physical method for measuring the elasticity of the vascular wall in the clinic. *Bratislavské Lekárske Listy*, august 1967, roč. 48, čís. 3, s. 161–166. PMID 6077073.
* RUSNÁK, J; KNEPPO, I. Contribution to the rheographic determination of diastolic blood pressure. *Zeitschrift Für Die Gesamte Innere Medizin Und Ihre Grenzgebiete*, február 1967, roč. 22, čís. 3, s. 87–89. PMID 5588786.
* RUSNÁK, J. On the mechanism of vasomotor changes in experimental atherosclerosis. *Bratislavské Lekárske Listy*, 1962, roč. 42, s. 569–575. PMID 13975622.
* RUSNÁK, J. Health services for mother and child. *Lekársky Obzor*, 1952, roč. 1, čís. 3-4, s. 71–73. PMID 12991821.

Externé odkazy
--------------

International Institute for Applied System Analysis

Autoritné údaje: * NK ČR: nlk20000091808
* SNK: 166677
* VIAF: 84815067
Súradnice: 48°57′06″S 18°20′48″V﻿ / ﻿48,951707°S 18,346573°V﻿ / 48.951707; 18.346573

**Kopec** je miestna časť obce Košecké Podhradie, do roku 1968 samostatná obec. Nachádza sa viac ako 10 kilometrov od okresného mesta Ilava a 5 kilometrov od Košeckého Podhradia (časti Veľké Košecké Podhradie a Malé Košecké Podhradie geograficky tvoria spojenú obec).

História
--------

Prvá písomná zmienka o Kopci pochádza z roku 1397, vtedy sa uvádza ako *Kopech**.* Názvy: 1773/1786 - *Kopecz*; 1808 - *Kopecz*; 1863-1902 - *Kopec*; 1907-1913 - *Tóthalom*; 1920-1976 - *Kopec*. V roku 1968 došlo k zlúčeniu obcí Kopec a Veľké Košecké Podhradie.

Podľa legendy Kopec založil drevorubač menom Turza. Táto povera sa traduje medzi obyvateľmi ale zdroj, ktorý by ju potvrdil chýba. 

Ďalšia povera sa viaže k názvu obce. Variácií tohto príbehu je viacero ale jedno majú všetky spoločné - jedlo. Podľa danej povery pútnici (v jednej verzii mnísi) cestovali po obciach a zavítali do Zliechova, tu im obyvatelia naložili málo jedla a tak vznikol názov Zlíchov - Zliechov. Ďalej na svojej ceste zavítali do obce Košecké Rovné, kde im naložili jedlo do roviny s tanierom, odtiaľ názov Rovné. Ich treťou zastávkou bola malá dedinka Stredná (Horná a Dolná Stredná). V tejto obci pútnici dostali strednú porciu jedla, od toho názov Stredná. Nakoniec zavítali do Kopca, kde im naservírovali kopce jedla, na základe toho sa vraj dedina pomenovala Kopec. Skutočný pôvod názvu sa však stratil v čase.

Referencie
----------

1. 1 2   *História* [online]. [Cit. 2021-05-19]. Obec Košecké Podhradie [online]. Dostupné online.
2. ↑   *Kopec* [online]. Rodokmeň [online], [cit. 2021-05-19]. Dostupné online.
**Ján „Jani" Alexander Rotarides** (\* 15. február 1822, Horné Rykynčice, dnes súčasť Rykynčíc – † 8. december 1900, Drienovo) bol slovenský národný buditeľ, kultúrny pracovník a učiteľ. Rozvíjal národnobuditeľskú činnosť, zasadzoval sa za uvedenie národného jazyka do škôl, skladal príležitostné verše a zbieral ľudové piesne a povesti.

Rodina
------

* otec: Samuel Rotarides
* matka: Mária rod. Zaťková

Život
-----

Bol synom učiteľa Samuela a Márie, rodenej Zaťkovej. Študoval v Banskej Štiavnici. Neskôr pracoval ako učiteľ v Dolných Príbelciach (dnes Príbelce). Spolu s Jankom Kráľom podnietili na jar roku 1848 vzburu v Honte – pálili dereše a urbáre, strieľali do pánskych dvorov. Tento puč bol potlačený 30. marca 1848. Za buričskú činnosť bol väznený v Šahách a následne v Pešti do októbra 1849. Po väzení žil pomätený (následok žalára) neďaleko pri Príbelciach. Okolo roku 1850, potom ako prekonal pomätenie mysle, učil v Lentvore a v rokoch 1856 – 1896 v Drienove. Tam sa oženil 6. februára 1861 s Máriou Miškólciovou z Kosihovce. Dcéra Ľudmila sa im narodila 1. decembra 1864 a syn Želmír Bohumil Samuel 18. apríla 1867. 8. decembra 1900 umrel vo veku 78 rokov. Jeho pozostalosť v Drienove zničilo bombardovanie.

Zdroje
------

* Veľký, Jozef. *Encyklopédia Slovenska: R-Š*. Zväzok VI. Bratislava : Veda, 1981.
* BRTÁŇ, Rudo. *Život básnika Janka Kráľa*. Martin : Matica slovenská, 1972. (Biographica - Monografie; zv. 1.) S. 192 + 16 obrázkových príloh.
* Záznam o narodení a krste v matrike evanjelického zboru v Horné Rykynčice; pokrstený ako Joannes Alexander Rotarides
* LUKÁČ, Miroslav. Ján Alexander Rotarides (1822 - 1900). Život a dielo. Krupina : KCaMAS pre Obec Drienovo, 2012.

Autoritné údaje: * GND: 1044016523
* ISNI: 0000 0000 5702 4653
* LCCN: n2014020165
* NK ČR: mzk2002144884
* SNK: 155182
* VIAF: 84525902
* WorldCat: lccn-n2014020165
Francúzska galéra zo 17. storočia
*Galéra je aj synonymum pre galeje.*
**Galéra**  alebo **galeja** bola v širšom zmysle plachtová i veslová vojenská loď strednej veľkosti, s akými sa hlavne v staroveku a neskôr tiež v stredoveku, najmä v Stredomorí, takmer výlučne viedli vojny, v užšom zmysle druh takejto lode. 

Galéry v širšom zmysle boli často poháňané trestancami (galejníci, odtiaľ názov galeje) alebo otrokmi. 

Galéra v užšom zmysle sa vyvinula z byzantskej veslovej lodice galaia, ktorá patrila medzi dromóny. Bola to veľmi pohyblivá loď poháňaná veslami používaná do 18. storočia (čiastočne 19. storočia). Mala do 50 vesiel, pri každom po 2 alebo 3 mužoch. Dlhá bola až 40 m (35 m - 60 m), široká 5 m.

Iné projekty
------------

CommonsWikislovník
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Galéra**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Galéra****

| * z
* d
* u
Typy plachetníc |
| --- |
| 
* bark
* barkentína
* briga
* brigantína
* drakkar
* džunka
* East Indiaman
* feluka
* flauta
* fregata
* galeáza
* galeota
* galeóna
* galéra
* hulk
* jachta
* karaka
* karavela
* katamaran
* keč
* kliper
* koga
* korveta
* lorcha
* luger
* mtepe
* nef
* pinasa
* prao
* radová loď
* sampan
* šalupa
* šebeka
* škuner
* triéra

 |
O iných významoch výrazu *armada* pozri *armada.*
Zničenie armady v roku 1588
**Grande y Felicísima Armada** (v špan. „Veľká a prešťastná flotila"; iné, ľudové názvy: **Armada Invencible** – „Neporaziteľné loďstvo", „Neporaziteľná armáda", **Nepremožiteľná armáda**, **Armada**) bolo vojenské loďstvo, ktorú dal postaviť Filip II. na inváziu do Anglicka.

Mala na 130 lodí všetkého druhu, vyzbrojených 1 500 kusmi mosadzných a 1 000 železných diel, jej posádky tvorilo približne 8 000 námorníkov a 18 000 vojakov. Flotila bola zložená z 28 vojnových lodí, 20 galeón, 4 Galér a 4 galeázy; zvyšok loďstva pozostával hlavne z vyzbrojených karak a ľahkých lodí. Vydržovanie Armady stálo ročne okolo 4 miliónov dukátov, čo bola asi polovica Filipového ročného dôchodku.[chýba zdroj]

28. mája 1588 vyplávala Armada pod velením vojvodu de Medina-Sidonia z Lisabonu, keď posledná loď opustila prístav až o dva dni neskôr. Flotila zamierila do kanálu La Manche, kde sa mala spojiť s armádou vojvodu Parmského, generála španielskych vojsk v Nizozemsku. Celé vojsko sa potom malo vylodiť v Anglicku. Po prehratej bitke pri Gravelines bola španielska flotila zahnaná na sever a pri návrate okolo škótskych a írskych brehov sa stretla s radou ničivých búrok. Do Španielska sa vrátilo len 64 lodí a okolo 10 000 mužov.[chýba zdroj]

Referencie
----------

1. ↑  armada. In PLEINER, Radomír. *Minilexikon k dějinám lodí a námorňí plavby*. Praha : Naše vojsko, 1994. ISBN 80-206-0441-3, s. 15.
2. ↑  Hroch; et al. (2005), „Armada", *Encyklopedie dějin novověku 1492 – 1815*, Praha: Libri, str. 27-28, ISBN  80-7277-246-5

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Grande y Felicísima Armada**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Španělská Armada na českej Wikipédii.*
**Ján Sinapius-Horčička** (Hospinianus, Synapius) (\* 1. november 1625, Oravský Podzámok - † 6. august 1682, Halle, Nemecko) bol evanjelický kňaz a spisovateľ.

Rodina
------

* otec Michal Sinapius-Horčička
* matka Barbora rod. Lycinová
* brat Daniel Sinapius-Horčička

Životopis
---------

Študoval vo Wittenbergu. Rektor školy v Hlohovci (1649), farár v Skalici, vo Veličnej, v Trenčíne, v Brezne (1668-1669) a v Hlohovci od roku 1672 senior dolnotrenčianskej župy. Prenasledovaný pre vieru, musel opustiť Uhorsko. Žil v Nemecku, kde umrel počas morovej epidémie. Autor lat. najmä príležitostnej poézie, lat. učebnice protestantského náboženstva pre študentov teológie v Uhorsku Parva schola (Skalica, roku 1658).

Literatúra
----------

* SINAPIUS-HORČIČKA, Ján. In:  *Slovenský biografický slovník V R – Š*. Martin : Matica slovenská, 1992. 560 s. ISBN 80-7090-216-7. S. 263.
* *Evanjelici v dejinách slovenskej kultúry*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * GND: 129675814
* ISNI: 0000 0000 1720 3139
* NK ČR: xx0236801
* VIAF: 65092915
**Galvanické pokovovanie** (iné názvy: **galvanostégia, elektrolytické pokovovanie, galvanizácia**) je elektrolytické nanášanie vrstvy kovu na vodivý povrch. Najčastejšie sa na bežné materiály (meď, železo, hliník…) nanášajú tenké vrstvy ušľachtilých materiálov. Takto sa zvyšuje odolnosť povrchu voči korózii, tvrdosť, lesk, elektrická vodivosť, a podobne. Účel môže byť estetický alebo funkčný, prípadne oba súčasne.

Pokovanie sa vykonáva ponorením pokovovaného predmetu do elektrolytu, pričom tento slúži ako elektróda. Druhou elektródou môže byť nádoba, alebo sa použije elektróda z materiálu, ktorým sa pokovuje. Po privedení elektrického prúdu na elektródy sa začne na pokovovanom predmete vylučovať ochranná vrstva nového materiálu (elektrolýza). Na rýchlosť elektrolýzy majú vplyv fyzikálne vlastnosti elektrolytu, prípadné jeho premiešavanie a použité katalyzátory.

Výhodou tohto spôsobu pokovovania je, že predmet nie je tepelne namáhaný a je možné nanášať aj vrstvy inak ťažko spracovateľných kovov. Veľmi jednoducho je možné vymedziť pokovovaný povrch, napr. prekrytím, alebo farbením (maskovaním) miest, ktoré pokovené byť nemajú. Naopak, galvanicky je možné pokovovať nevodivé materiály, ak sa na ne nanesie vodivá vrstva, najčastejšie grafitový prach. Na upravený model je možné naniesť až niekoľko milimetrovú vrstvu kovu. Takto je možné pokoviť aj vytaviteľné jadro napr. z vosku a vyrobiť inak ťažko dosiahnuteľný tenkostenný predmet. Najväčšou nevýhodou je, že sa často pracuje s nebezpečnými a jedovatými látkami. Galvanickým pokovovaním sa obťažne pokovujú vnútorné dutiny a kúty.

Najčastejšie galvanické pokovovanie:

* Cínovanie
* Chrómovanie
* Kadmiovanie
* Kobaltovanie
* Niklovanie
* Medenie
* Mosadzenie
* Striebrenie
* Zinkovanie
* Zlatenie

Referencie
----------

1. ↑

Pozri aj
--------

* Povrchová úprava kovov
* Žiarové striekanie kovov

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Galvanické pokovovanie**


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Fyzikálny portálChemický portál |
**Tuleň bajkalský** (*Phoca sibirica*), v miestnom jazyku **nerpa** je jediný sladkovodný druh tuleňa na svete, ktorý žije ako endemit v Bajkalskom jazere, pričom dodnes nie je jasné, ako sa sem dostal. Je to jeden z najmenších druhov tuleňov. Vyznačuje sa dlhovekosťou (dožíva sa 56 rokov).

Popis
-----

Priemerná dĺžka dospelého tuleňa je okolo 110 centimetrov (samce sú trochu väčšie ako samičky), hmotnosť sa pohybuje okolo 75 kilogramov. Telo je pokryté srsťou sivej alebo čiernej farby. Zriedkavo môže byť srsť aj hnedá. Výborne sa potápa: v prípade nebezpečenstva dokáže vydržať pod vodou až 70 minút a za potravou sa môže potopiť až do hĺbky 300 metrov. Tuleň bajkalský je vrcholom potravinového reťazca v Bajkalskom jazere. Živí sa rybami. Samičky rodia jedno, niekedy aj dve mláďatá.

V minulosti ho lovili vo veľkých množstvách, hlavne kvôli vzácnej kožušine. V súčasnosti nie je tento druh tuleňa priamo ohrozený.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tuleň bajkalský**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Tuleň bajkalský**
Elektrické obvody, ktoré navzájom zdieľajú len niekoľko spoločných signálov, je niekedy potrebné elektricky **(*galvanicky*) oddeliť**. Príčin je niekoľko:

* elektrická bezpečnosť
* rozdiel zemných potenciálov (napr. pri prepojení dvoch zariadení zapojených do rôznych zásuviek)
* ochrana pred následkami elektrostatických výbojov
* ochrana pred nebezpečnými prúdmi a napätiami napr. v lekárskej elektronike
* funkčné oddelenie, napr. pri spojení zariadenia (napr. meracieho prístroja) s iným zariadením ktoré je na vysokom elektrickom potenciáli

Metód galvanického oddelenia je viacero, líšia sa izolačným napätím, použiteľnosťou pre analógové či digitálne signály, minimálnou a maximálnou pracovnou frekvenciou ako aj inými vlastnosťami. V zásade je možné použiť oddelenie:

* optické – obvykle optočlenom
* magnetické – transformátorom
* kapacitné

Optočleny sú vyrobené ako súčiastka pozostávajúca z LED diódy ako zdroj signálu a fototranzistora ako prijímača. V základnej podobe sú vhodné na oddelenie digitálnych signálov (aj keď existujú obvodové riešenia aj pre analógové signály) do cca 10 kb/s a poskytujú oddelenie do cca 1,5 kV. Modernejšie verzie optočlenov obsahujú ako detektor fotodiódu a jej nižšia citlivosť je kompenzovaná integrovaným zosilňovačom; takýto optočlen prenesie signály do cca 1 Mb/s.

V súčasnosti existujú aj integrované galvanické oddeľovače na základe magnetického aj kapacitného oddelenia.
Súradnice: 7°15′00″J 108°03′30″V﻿ / ﻿7,25000°J 108,05833°V﻿ / -7.25000; 108.05833

**Galunggung** je aktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v západnej časti ostrova Jáva. Masív vulkánu je ukončený kalderou, jej juhovýchodná stena bola zničená mohutnou explóziou pred 4 200 rokmi. Produky tejto erupcie sa nachádzajú rozhádzané na pláni pod úpätím sopky a sú známe ako *Desaťtisíc skál Taskimalaye*.

Počet evidovaných erupcií vulkánu Galunggung nie je veľký (od začiatku 17. storočia ich bolo zaznamenaných len päť), no ich priebeh mal väčšinou zničujúce následky pre okolie. Prvá zo spomínaných erupcií sa odohrala na konci roka 1822. Laháry a pyroklastické prúdy uvoľnené pri erupcii si vyžiadali približne 4 000 obetí na životoch.

Erupcia v roku 1982 zničila obývané oblasti v okolí sopky. Vulkanický prach rozptýlený v ovzduší bol skoro príčinou havárie dvoch dopravných lietadiel Boeing 747 (incidenty sa stali s odstupom jedného mesiaca, prvé lietadlo patrilo British Airwais, druhé Singapore Airlines). Obom lietadlám vypovedali vo výške cca 11 km všetky motory, príčinou bolo ich zahltenie prachom, prípadne pokles obsahu kyslíka. Pri strate výšky sa našťastie podarilo motory naštartovať a lietadlá núdzovo pristáli.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **stratovulkán Galunggung**.

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu – stratovulkán Galunggung na Global Volcanism Program (po anglicky)