**Kopula** je priestorová konštrukcia, ktorej plocha je vytvorená rotáciou rovinnej krivky alebo aj priamky okolo vertikálnej osi rotácie. Navrhujú sa nad kruhovým, polkruhovým, elipsovým, mnohouholníkovým, štvorcovým alebo obdĺžnikovým pôdorysom.

Rozdelenie kopúl
----------------

Kopuly sa rozdeľujú na hladké, rebrové, rebrovo-prstencové, lomenicové, vlnovkové, sieťové. **Geodetická kopula** patrí do skupiny sieťových kopúl. Tie sa ďalej delia na rombické /kosoštvorcová sieť/, trojuholníková sieť s pozdĺžnymí rebrami, trojuholníková sieť s priečnymi rebrami, sieť s pozdĺžnymi a priečnymi rebrami.

Zhotoviteľ geodetickej kopuly
-----------------------------

Richard Buckminster Fuller je známy ako podnikateľ a architekt. Presadil sa predovšetkým v oblasti architektúry, aj keď jeho aktivity boli široké. Snažil sa o koncipovanie návrhov, ktoré by obsahovali základné filozofické koncepty. Uvažoval o konečnom vesmíre ako guli. Akceptoval Einsteinov štvordimenzionálny svet fyziky. Chcel sa priblížiť sférickej forme priestorovou sieťou z rovnostranných trojuholníkov, pričom jej 12 spoločných vrcholov leží na povrchu imaginárnej gule. Túto podmienku spĺňal ikosader, ktorý môže byť rozdelený na oktaedry a na tetraedry. Z toho vyplýva, že všetky mnohosteny môžu byť zložené z jediného možného komponentu - štvorstenu. Fuller uvažoval, že štvorsten bude základ konštrukčného systému. Svojím objavom bol nadšený. Tak usúdil, že je možné skonštruovať kopulu, ktorá by bola vytvorená polovicou sféry z 31 kružníc, ktoré by sa pretínali tak, že vzniknú rovnostranné trojuholníky rôznych veľkostí. Trojuholníky, ktoré by boli na povrchu gule by tvorili jednu zo stien štvorstena. Z energeticko-synergetických úvah vznikla idea ikosadru.

Fuller spolupracoval spolu so Shoji Sodaom na projekte US-pavilónu EXPO '67 v Montreali (Kanada). Je to najznámejšia geodetická kopula s priemerom 76,2m a výškou 61m.

Výhody geodetických kopúl
-------------------------

* Vynikajúce statické vlastnosti. Kopule sú staticky najefektívnejšie priestorové štruktúry. Sú ľahké, pritom však neobyčajne pevné a silné. Jedinou podmienkou je dobré ukotvenie k podkladu. Jednoduchý príklad: polovicu pinpongovej loptičky je možné ľahko zdeformovať rukou. Pokiaľ ju nalepíme okrajom na dosku, môžeme na ňu stúpiť a unesie nás bez problémov. Podobne odolné sú aj geodetické kopuly.
* Nízka spotreba materiálu. Spotreba materiálu na ich stavbu je podstatne nízka v porovnaní s inými konštrukciami. Nepotrebujú žiadne iné masívne výstuže a nosníky okrem vlastných konštrukčných prvkov spojených do štrukturálnej siete.
* Energetická úspornosť. Vonkajší povrch kopule má najmenej o 30 % menšiu plochu než priestor ohraničený kvádrom, preto sú tepelné straty aj náročnosť na ohrievanie priestoru o 30 % menšie.
* Odolnosť proti vetru a snehu. Odolnosť geodetických kopulí proti vetru je tak vysoká, že americké firmy

sú certifikované ako odolné proti hurikánom. Stavby s rovnými plochami sú pri silnom nápore vetra poškodené alebo zničené. Oproti nim geodetické kopuly sú prúdom vzduchu obtekané a tlačené k zemi a často preto odolajú vetrom a hurikánom. 

* Výnimočné akustické vlastnosti. Aj slabé zvuky sú v strede kupoly veľmi zreteľné. Aj slabý šepot je dobre počuteľný na druhej strane.
* Viditeľnosť z veľkej diaľky. Veľké kopuly – megastany Polyhedral sú neprehliadnuteľné a viditeľné z veľkej diaľky.
* Atraktívny design. Atraktívny design priťahuje návštevníkov.
* Veľká plocha na reklamu. Táto plocha sa pohybuje v priemere od 100 do 250 m². Umožňuje umiestniť na kopulu napr. firemné logá.
* Nadčasovosť. Kopuly nie sú novinkou. Ich stabilita je prevádzaná už veky od dôb starého Ríma.
* Univerzálna použiteľnosť. Svojimi vlastnosťami aj atypickým designom majú široké uplatnenie pre najrôznejšie predajné, firemné, kultúrne akcie. Maximálna originalita.

Použitá literatúra
------------------

* Kolektiv autoru a konzultantu: Ilustrovaná encyklopedie. Praha 1995.
* D. Koruga, S. Hameroff, J. Withers, R. Loutfy, M. Sundareshan: Fullerene C60 - History, Physics, Nanobiology, Nanotechnology. NOrth Holland 1993.
* P.W.Fowler, D.E.Manolopoulos: An atlas of Fullerenes. Oxford 1995.