recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Wookieepedia** (známa ako **Star Wars Wiki**) je wiki encyklopédia o Star Wars, zahrňujúca aj informácie nielen o všetkých šiestich filmoch, ale aj o celom Star Wars svete.

Wookieepedia má obdobný vzhľad ako Wikipédia, používa rovnaký software MediaWiki, s Wikipediou však organizačne nič spoločného nemá. Vznikla ako anglofónny projekt, postupne však vzniklo niekoľko jej jazykových mutácií. Anglická verzia má v súčasnosti vyše 187 000 článkov. Ide o vôbec najväčšiu stránku o Star Wars na svete. K nájdeniu sú tu najnovšie a najúplnejšie informácie z tohto sveta a z diania okolo tohto sveta. Popísané sú tu filmy, knihy, komiksy aj hry. Obsahuje detailnú databázu o postavách, miestach a udalostiach v celom fiktívnom svete. Stránky sú koncipované prehľadne a poskytujú obsiahle informácie.

Bola založená 4. marca 2005 Chadom Barbrym.

Externé odkazy
--------------

* Hlavná strana anglickej verzie

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Wookieepedia na českej Wikipédii.*
***O 28 dní...*** (angl. 28 Days Later) je britský hororový film z roku 2002. Vo filme hrajú Cillian Murphy, Naomie Harris a Christopher Eccleston.

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Šimpanzi nakazení chorobou podobnou besnote utečú a pohryzú skupinu aktivistov, ktorí vtrhli do laboratória. Potom sa dej prenáša o 28 dní neskôr, kedy sa Jim z kuriérskej služby prebudí z kómy. Leží v nemocnici, ktorá zíva prázdnotou. Opúšťa budovu a zisťuje, čo sa vo svete deje. Sleduje, ako niekde umierajú ľudia, keď stretne Selenu a Marka. Nákaza zlikvidovala takmer celý Londýn. Tí, čo ostávajú, sa snažia nájsť vojenskú jednotku, ktorá by mala byť niekde mimo mesto.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Obsadenie
---------

* Cillian Murphy - Jim
* Naomie Harris - Selena
* Noah Huntley - Mark
* Brendan Gleeson - Frank
* Megan Burns - Hannah
* Luke Mably - Private Clifton

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku 28 dní poté na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* *O 28 dní...* v Česko-Slovenskej filmovej databáze
* *28 Days Later* v Internet Movie Database (po anglicky)
Čcheng-ťiang je mesto nachádzajúce sa v okrese Jü-si, provincia Jün-nan, Čína, severne od jazera Fu-sien .

Administratívne členenie
------------------------

Mesto Čcheng-ťiang má 2 podoblasti a 4 obce.

Nálezisko fosílií v Čcheng-ťiangu
---------------------------------

V evolučnej biológii, a najmä paleontológii, je Čcheng-ťiang známy nálezmi fosílnych mäkkých tkanív Maotchienšanských bridlíc datovaných do menej ako 518 milióov rokov počas kambrijskej explózie, ktoré „sú rovnako veľkolepé ako fauna v Burgesských bridliciach a výrazne staršie." Tieto fosílie sú považované za jeden z najdôležitejších fosílnych nálezov 20. storočia. Obsahujú vynikajúci stupeň detailov, pokrývajú rozmanitú škálu fauny a sú významné pri pokusoch o pochopenie vývoja života na Zemi. V roku 2012 sa nálezisko fosílií Čcheng-ťiang stalo svetovým dedičstvom UNESCO.

Fosílie prvýkrát objavili Henri Mansuy a Jaques Deprat, ktorí ich opísali v roku 1912, rok po prvých publikáciách Charlesa Walcotta o Burgesských bridliciach v Kanade. Až v roku 1984 si skutočný význam paleontológie regiónu uvedomil Chou Sien-kuang, profesor na Jünnanskej univerzite v Kchun-mingu, kde je riaditeľom Výskumného centra pre Čcheng-ťiangskej bioty. Predtým bol profesorom na Paleontologickom inštitúte Čínskej akadémie vied v Nankingu.

Čcheng-ťiang je zaostalé mesto s bohatými fosfátovými ložiskami nad a pod formáciou obsahujúcou lagerstätte. Fosfátové ložiská boli čiastočne vyťažené vďaka snahám, ktoré sa začali približne v rovnakom čase, keď Chou Sien-kuang objavil ložiská, ktoré nesú tieto výnimočné fosílie, pričom ťažba fosfátov priniesla v roku 2003 približne dve tretiny príjmov mesta. Vzhľadom na vedecký význam fosílií sa vynaložilo úsilie na uzavretie regiónu pred ťažbou v snahe podporiť snahu mesta o zaradenie do zoznamu svetového dedičstva. 

Čcheng-ťiangčelí dileme medzi výzvami na zachovanie bohatstva raných kambrických fosílií, ekonomickou závislosťou od fosfátového priemyslu a ťažkosťami pri hľadaní rovnováhy medzi využívaním a obnovou pôdy, kým je to ešte možné.

Referencie
----------

1. ↑  . Dostupné online. (po čínsky)
2. ↑   [s.l.] : [s.n.]. ISBN 978-1-84046-780-2.  Also ISBN 978-1-84046-780-2
3. ↑   [s.l.] : [s.n.]. Dostupné online. ISBN 0-297-82503-8.
4. 1 2  . Dostupné online.
Súradnice: 48° 51′ 56.6″ s.š. 2° 20′ 28.3″ v.d.

Place des Victoires
**Place des Victoires** (*Víťazné námestie*) je námestie v Paríži na hraniciach 1. a 2. obvodu, asi 500 metrov severne od Louvru. Patrí k tzv. „*kráľovským námestiam*" v Paríži. Bolo postavené na počesť kráľ Ľudovíta XIV. ktorého jazdecká socha stojí uprostred námestia.

Dejiny
------

Návrh na založenie námestia dal maršal François de La Feuillade (1631 - 1691), ktorý tým chcel vzdať česť kráľovi Ľudovítovi XIV. Nové námestie malo svojim názvom pripomínať kráľovo víťazstvo vo francúzsko-holandskej vojne (1672 – 1679). Bolo postavené podľa plánov architekta Julesa Hardouin Mansarta, ktoré predpokladali výstavbu kruhového námestia o polomere asi 80 metrov na ktoré mali viesť tri ulice. Jednotne pojatá výstavba pochádza z rokov 1687 - 1690. Na prízemí domov sa počítalo s obchodmi (v súčasnosti sú to najmä luxusné obchody), vo vyšších podlažiach to boli byty pre šľachtu.

Uprostred námestia bola v roku 1686 postavená asi 12 m vysoká socha kráľa Ľudovíta XIV. sochára Martina Desjardina. Tento pomník bol zbúraný za Francúzskej revolúcie v roku 1792. V roku 1810 bola na jeho mieste postavená socha generála Desaixa. V roku 1828 miesto nej bola inštalovaná súčasná jazdecká socha kráľa Ľudovíta XIV. ktorej autorom je sochár François Joseph Bosio (1768 - 1845).

Pozri aj
--------

* Place des Vosges
* Place Vendôme

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Place des Victoires**

Externé odkazy
--------------

* Dejiny námestia
* Záznam v evidencii historických pamiatok

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Place des Victoires na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Francúzsky portál |
***Obecná škola*** je česko-slovenský film režiséra Jana Svěráka, natočený v roku 1991 podľa scenára Zdeňka Svěráka. Film sa stal populárny u kritikov i fanúšikov a bol dokonca nominovaný na Oscara za najlepší zahraničný film. V snímke je zachytené krátke euforické obdobie po 2. svetovej vojne a mnoho menej či viac úsmevných historiek detí, ktoré navštevujú chlapčenskú školu.

Dejo
----

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Edo Souček (Václav Jakoubek) je žiakom chlapčenskej triedy na jednej z pražských predmestských škôl. Je krátko po 2. svetovej vojne. Eda, jeho kamaráta Tondu i ostatných chlapcov v škole výučba učiteľky Maxovej príliš nezaujíma. Jedného dňa sa Maxová, ktorá nemá v triede žiadny rešpekt, zblázni a odíde zo školy. Na jej miesto nastúpi nový učiteľ – Igor Hnízdo (Jan Tříska). Má veľmi zvláštne praktiky, o ktorých tvrdí, že sú povolené Ministerstvom školstva kvôli správaniu sa ich triedy. Chodí vo vojenskej uniforme a so zbraňou. Zavedie v triede prísny režim a v jeho dodržiavaní mu pomáha i trstenica. Napriek tomu ho chlapci, ktorým rozpráva pútavé vojnové historky, začnú spočiatku takmer bezmedzne obdivovať. Igor Hnízdo má však tiež slabosť pre mladé slečny. A jedna stará milenka, ktorú Hnízdo opustí kvôli dvom mladším študentkám, na neho napíše udanie, a tak mu hrozí trest za mravný delikt. Žiaci sa za svojho učiteľa postavia a dokonca poprú jeho fyzické tresty. Edo Souček však čoskoro pozná, že jeho najväčším hrdinom nie je Hnízdo, ktorého vojnové historky sú nenápadné, ale jeho otec, puntičkársky Fanouš Souček (Zdeněk Svěrák), ktorý síce vo vojne nebojoval, ale je svojím nenápadným spôsobom hrdinom.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Zaujímavosti
------------

* Film je do značnej miery autobiografiou scenáristu Zdeňka Svěráka
* Ide o celovečerný debut režiséra Jana Svěráka, ktorý vyštudoval réžiu dokumentárneho filmu a do tej doby natáčal iba dokumentárne filmy
* Snímku mal pôvodne natáčať Vít Olmer

Exteriéry
---------

* Bohdalec (Vršovice) – škola, rozvodňa, krčma
* Norbertov (neďaleko Müllerovej vily) – stanovisko obrneného transportéru, práčovňa, úvodný a záverečný obraz pod titulkami
* Slivenec – iný pohľad na školu (len kulisy)
* Homolka (Velká Chuchle) – púšťanie rakety, divoká jazda s kočíkom
* Barrandov – úvodná bojová scéna
* Cesta medzi Chotečou a Zbuzanmi
* Trať v okolí Malej Hraštice

Externé odkazy
--------------

* *Obecná škola* v Česko-Slovenskej filmovej databáze
* *Obecná škola* v Internet Movie Database (po anglicky)

| * z
* d
* u
Filmy režírované Janom Svěrákom |
| --- |
| 
* *Sbohem, nádražíčko* (1984)
* *Však su vinař* (1985)
* *Vesmírná odysea II* (1986)
* *Ropáci* (1988)
* *Obecná škola* (1991)
* *Jízda* (1994)
* *Akumulátor 1* (1994)
* *Kolja* (1996)
* *Tmavomodrý svět* (2001)
* *Tatínek* (2004)
* *Vratné lahve* (2007)
* *Kuky se vrací* (2010)
* *Tři bratři* (2014)
* *Po strništi bos* (2017)

 |
**Eugen Korda** (\* 27. október 1949, Bratislava) je slovenský novinár a reportér, známy z televízie Nova, STV a z internetovej televízie denníka SME a časopisu .týždeň.

Životopis
---------

Vyštudoval dramaturgickú tvorbu na FAMU v Prahe. Krátko pracoval vo federálnej televízii, potom ho zo Slovenskej televízie pre jeho pro-československé postoje vyhodili.

Desať rokov bol jediným zahraničným reportérom správ českej televízie Nova. Tá za čias vlády Vladimíra Mečiara nebola závislá od politických tlakov, a preto sa aj vďaka Kordovým reportážam stala jedným z mála na Slovensku dostupných elektronických médií, ktoré boli kritické k Mečiarovej vláde. Korda sa preto stal obeťou sledovania a zastrašovania Slovenskou informačnou službou.

Neskôr tri roky viedol a uvádzal investigatívnu reláciu STV *Reportéri*, odkiaľ po výmene vlády a nezhodách s politickým nominantom Radimom Hrehom odišiel.

Začal pôsobiť ako šéf televízneho spravodajstva internetovej televízie denníka Sme. V roku 2012 kandidoval vo voľbách na kandidátke strany OBYČAJNÍ ĽUDIA a nezávislé osobnosti. Z kandidátky však neskôr pre rozpor s lídrom strany Igorom Matovičom spolu s niekoľkými ďalšími kandidátmi odstúpil.

V súčasnosti pôsobí ako videoreportér v redakcii časopisu .týždeň. V roku 2017 sa stal stredobodom pozornosti v rámci rozbiehajúcej sa kampane #metoo na Slovensku.

Referencie
----------

1. ↑   *Eugen Korda* [online]. feminity.zoznam.sk, [cit. 2016-10-16]. Dostupné online.
2. 1 2   Eugen Korda. *SME* (Bratislava: Petit Press). Dostupné online [cit. 2016-10-16]. ISSN 1335-4418.
3. ↑   *Šéf Reportérov Korda odchádza z STV* [online]. aktualne.atlas.sk, 2007-01-08, [cit. 2016-10-16]. Dostupné online. Archivované 2016-10-18 z originálu.
4. ↑   *Obyčajní ľudia a nezávislé osobnosti (kandidátka)* [online]. Bratislava: Denník SME, 14.12.2011, [cit. 2012-01-09]. Dostupné online.
5. ↑   *Matovičovi sa rozpadla kandidátka, KDS, OKS, Mojžiš či Korda odišli* [online]. Bratislava: TASR, 7.2.2012, [cit. 2012-01-09]. Dostupné online.
6. ↑  Cynická obluda. metoo & here. *Denník N* (Bratislava: N Press), 2017-11-14. Dostupné online [cit. 2020-07-01]. ISSN 1339-844X.
7. ↑  GEHREROVÁ, Ria. Obťažovanie je podľa žien problém, príklad s Kordom však považujú za nešťastný. *Denník N* (Bratislava: N Press), 2017-11-14. Dostupné online [cit. 2020-07-01]. ISSN 1339-844X.

Externé odkazy
--------------

* Eugen Korda – profil a články na webe časopisu .týždeň
***The Eye*** je piaty štúdiový album dánskej heavy metalovej skupiny King Diamond.

Je to prvý album, na ktorom nehrá pôvodný bubeník Mikkey Dee. Nahradil ho Snowy Shaw. Napriek všeobecnej predstave na albume nebol použitý automatický bubeník, Snowy v skutočnosti hral na elektronické bicie.

Príbeh
------

Na rozdiel od predchádzajúcich albumov sa príbeh na tomto albume zakladá aj na skutočných historických udalostiach. Výnimku tvorí vymyslený príbeh o náhrdelníku s okom čarodejnice. V oku sa tomu, kto sa do neho pozrie, zobrazujú udalosti z minulosti, pri ktorých bol náhrdelník prítomný. Zobrazuje mučenie údajnej čarodejnice Jeanne Dibassonovej. Neskôr zobrazí dve dievčatá, ktoré sú okom zabité a nakoniec Louviersku mníšku Madelaine Bavent. Otec David ju znásilní, tak ho zabije tým, že ho prinúti pozrieť sa do oka čarodejnice. Jeho náhradníkom je Otec Picard. Ten využije mníšky, aby týrali deti.

Príbeh je zasadený do prostredia honu na čarodejnice a inkvizície. Mnohé postavy (Jeanne, Madelaine, Picard, David) sú skutočné.

Zoznam skladieb
---------------

Autorom všetkých textov je King Diamond, hudbu zložil King Diamond, okrem uvedených.

1. „Eye of the Witch" 3:47
2. „The Trial (Chambre Ardente)" 5:13
3. „Burn" 3:42
4. „Two Little Girls" 2:41 King Diamond a Roberto Falcao, Falcao však nebol ako autor uvedený
5. „Into the Convent" 4:47 King Diamond, Andy LaRocque a Snowy Shaw
6. „Father Picard" 3:19 King Diamond a Pete Blakk
7. „Behind These Walls" 3:45
8. „The Meetings" 4:31 King Diamond a Andy LaRocque
9. „Insanity" 3:00 Andy LaRocque
10. „1642 Imprisonment" 3:31 King Diamond a Andy LaRocque
11. „The Curse" 5:42

Zostava
-------

* King Diamond - spev
* Andy LaRocque - gitara
* Pete Blakk - gitara
* Hal Patino - basgitara
* Snowy Shaw - bicie
**Hry o život: Skúška ohňom** je pokračovanie filmu Hry o život. Natočený bol podľa knihy Skúška ohňom. Do kín vstúpil v roku 2013 a hlavnú rolu si zahráli opäť Jennifer Lawrenceová a Josh Hutcherson. Opäť sa vrátilo pôvodné obsadenie ako Liam Hemsworth, Elizabeth Banks, Woody Harrelson, Willow Shieldsová, Lenny Kravitz aj Donald Sutherland. Nové tváre stvárnili napríklad Sam Claflin, Jena Malonová i Philip Seymour Hoffman.

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Katniss a Peeta idú na okružnú cestu cez všetky kraje, aby sa predstavili ako víťazi 74. Hier o život. Začínajú v jedenástom kraji a končia v Kapitole. Prezident Snow chce aby Katniss dokázala, že jej čin s jedovatými bobuľami bol uskutočnený z lásky k Peetovi. Kapitol je nadšený, ale kraje niesú zcela presvedčené. Peeta preto požiada Katniss o ruku a ona súhlasí. To ale pre presvedčenie prezidenta nestačí a začína 75. ročník Hier o život - tretie štvrtohry.

Každé štrvťstoročie sú Hry o život iné. Pred 75 rokmi sa Kapitolčania dohodli na tom čo sa bude každé štvrtohry diať. Prvé štvrtohry si ľudia svojich *vyvolených* museli vybrať všeobecným hlasovaním. Druhé štvrtohry bol dvojnásobok vyvolených - v týchto hrách vyhral Haymitch, Katnissin a Peetov mentor. Tieto štvrtohry sa bude vyberať z žijúcich výhercov hier, ako dôkaz toho, že ani tí najsilnejší nepremôžu Kapitol.

Katniss a Peeta idú späť do arény. Tentoraz si snažia nájsť pred vstupom do arény spojencov. Na rozhovor pred hrami sa majú Katniss a Peeta obliecť do svadobného oblečenia. Cinna premení Katnissine svadobné šaty v kostým drozdajky (symbol revolúcie) a Peeta v domnení, že môže hry zastaviť, prehlási, že je Katniss tehotná, ale hry sa aj napriek tomu konajú.

V aréne majú za spojencov Finnicka, ktorý Peetovi neraz zachráni život. Postupne zisťujú, že aréna sú obrovské hodiny ktoré im každú hodinu pripravia nové nástrahy. Za pomoci Beetovho vynálezu vyhadzuje Katniss arénu do vzduchu. Beetee, Finnick a Katniss sú z arény zachránení a vzatí do trinásteho kraja. Ostatných súťažiacich vrátane Peetu zajal Kapitol.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Externé odkazy
--------------

* *The Hunger Games: Catching Fire* v Internet Movie Database (po anglicky)
* *Hry o život: Skúška ohňom* v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hunger Games: Vražedná pomsta na českej Wikipédii.*
Prof. Ing. **Ferdinand Devínsky**, DrSc. (\* 17. august 1947, Bratislava) je slovenský farmaceutický chemik, univerzitný profesor. Bol poslancom Národnej rady Slovenskej republiky.

V rokoch 1997 – 2003 bol rektorom Univerzity Komenského v Bratislave.

Ferdinand Devínsky bol zvolený za poslanca NR SR vo volebnom období 2002 – 2006 za SDKÚ ako nestraník. Bol predsedom Výboru NR SR pre vzdelanie, vedu, šport a mládež, kultúru a médiá a členom Stálej delegácie NR SR do Parlamentného zhromaždenia Rady Európy.

Spolupráca s ŠtB
----------------

Podľa informácií denníka SME Devínsky spolupracoval s ŠtB a stáž na univerzite v Londýne mala byť pre neho natoľko dôležitá, že bol ochotný s tajnou službou spolupracovať. ŠtB Devínskeho inštruovala, ako má sledovať kolegov. V článku denníka SME sa uvádza, že prvýkrát Štátna bezpečnosť oslovila učiteľa na Farmaceutickej fakulte Univerzity Komenského Ferdinanda Devínskeho v roku 1981, keď mal 34 rokov. Už vtedy mal ísť na stáž do Londýna, z cesty však zišlo. Po druhýkrát prišla v roku 1986, keď sa už cesta podarila. V kontakte s eštebákmi zostal Devínsky podľa jeho pražského spisu až do roku 1989.

Referencie
----------

1. ↑   *Bývalí rektori* [online]. Univerzita Komenského v Bratislave, [cit. 2018-09-27]. Dostupné online.
2. ↑  TÓDOVÁ, Monika. Devínsky spolupracoval s rozviedkou. *SME* (Bratislava: Petit Press), 2009-04-17. Dostupné online [cit. 2018-09-27]. ISSN 1335-4418.
3. ↑  SITA. Devínsky, ktorý údajne donášal ŠtB, sa vzdal funkcií v Národnej rade. *Pravda* (Bratislava: Perex), 2009-04-18. Dostupné online [cit. 2018-09-27]. ISSN 1336-197X.

Externé odkazy
--------------

* E-mail na nrsr.sk:
* Web na nrsr.sk: Ferdinand Devínsky
***Pán Tragáčik a Fantomas*** (poľ. Pan Samochodzik i Fantomas) je literárne dielo poľského spisovateľa Zbigniewa Nienackeho, ktoré vyšlo v roku 1973.

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Detektíva-amatéra pána Tragáčika (alebo Tomasza) zavedú jeho dobrodružné cesty do Francúzka. Na začiatku *júl*a 1971 prichádza do zámku na Loire, kam ho pozval miestny barón v súvislosti s krádežou vzácnych obrazov z jeho zámockej galérie. Tajomný a nepolapiteľný zločinec so pseudonymom Fantomas mu odcudzil už niekoľko diel s nevyčísleteľnou hodnotou.

Pán Tragáčik nezačne svoj pobyt práve najlepšie - Fantomas prezlečený za britského detektíva Pigeona sa mu v Paríži votrie do priazne a nič netušiaci Tomasz ho dovezie do zámku, odkiaľ "Pigeon" ukradne obraz a pred očami celého osadenstva ujde na vrtuľníku. Potom však pán Tragáčik začne pátrať a postupne prichádza na klbko záhad okolo Fantomasa. Pomoc nájde v šikovných deťoch - barónovej neteri Yvonne a jej kamarátovi Robertovi - ktoré ho sprevádzajú. Okrem detektívnej zápletky sa čitateľ dozvedá zaujímavosti o zámkoch v čarovnom údolí Loiry, o slávnych maliaroch a ich dielach, ako aj o krásach Francúzska a o jeho histórii. 

Nechýba samozrejme naháňačka na Tomaszovom vehikli s motorom Ferrari 410 super america pod kapotou, rôzne úskoky jeho protivníkov a dôvtip hlavného hrdinu - ale ponúka aj milú iróniu, zaujímavé postavy (vyčnieva madame Evelyne, automobilová fanatička, ktorá mala už 146 "karambolov") a dejovú líniu, ktorá neustále udržuje čitateľov záujem a nenecháva ho nudiť sa. Okrem Fantomasa sa stretáva pán Tragáčik aj s ďalšími malými tajomstvami, ktoré majú nečakané rozuzlenia - napríklad v prípade barónovho tajomstva v podzemí zámku.

Na konci príbehu pán Tragáčik odhaľuje tajomného Fantomasa a obrazy sa vracajú do galérie. Na vrub si tak zapisuje ďalšiu úspešne vyriešenú záhadu. 

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

O diele
-------

Nienacki tak svojím typickým a nenapodobniteľným štýlom opäť čitateľa vzdeláva a zanecháva skvelý dojem. Tento príbeh tak nielen spĺňa požiadavky detektívky á la pán Tragáčik.

Referencie
----------

1. ↑  NIENACKI, Zbigniew. *Pán Tragáčik a Fantomas*. Bratislava : Mladé letá, 1986.
**Gabo Zelenay** (\* 26. november 1922, Bánovce nad Bebravou – † 3. august 2003, Bratislava) bol slovenský rozhlasový športový komentátor, moderátor a redaktor. Od septembra 1946, keď sa ako 24-ročný úspešne zúčastnil konkurzu na športového reportéra, pôsobil v Československom rozhlase. Do histórie sa zapísal najmä vďaka nezvyčajnému, originálnemu spôsobu moderovania, začo neskôr získal i štátne vyznamenanie Pribinov kríž II. triedy za významné zásluhy v oblasti športovej žurnalistiky od prezidenta Slovenskej republiky. Počas svojej bohatej kariéry reportoval najmä futbalové a hokejové zápasy. Navyše dokázal komentovať aj stretnutia v šachu, či šerme, čo iní reportéri považovali za nekomentovateľné.

Kariéru ukončil ako 63-ročný po takmer štyridsiatich rokoch komentovania a moderovania, avšak aj naďalej zostal činný ako redaktor. Politicky sa angažoval pri zakladaní HZDS, prispieval do časopisu Nový deň blízkeho HZDS a predsedal Únii slovenských novinárov, ktorá podporovala mediálnu líniu HZDS. Zomrel vo veku 80 rokov po ťažkej chorobe.

Gabo Zelenay

Referencie
----------

1. ↑   Zomrel Gabo Zelenay. *sme.sk* (Bratislava: Petit Press), 2003-08-04. Dostupné online [cit. 2020-11-26]. ISSN 1335-4418.
2. ↑   *Prezident SR - Pribinov kríž, II. trieda* [online]. Bratislava: Kancelária prezidenta SR, [cit. 2020-11-26]. Dostupné online.
3. ↑  TASR. Legendárny reportér Gabo Zelenay zomrel pred 10 rokmi. *teraz.sk* (Bratislava: TASR), 2013-08-03. Dostupné online [cit. 2020-11-26].

Literatúra
----------

* Gabo Zelenay: *Oprášené legendy*, 1991, Tatrapress, ISBN 80-85260-06-9,
* Gabo Zelenay: *Osamelý bojovník Anton Hlinka*, 2001, ÚSNS

Externé odkazy
--------------

* Únia slovenských novinárov Archivované 2008-09-16 na Wayback Machine

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5564 1711
* LCCN: no93037815
* NK ČR: mzk2003196576
* VIAF: 16799734
* WorldCat: lccn-no93037815
O inom význame slova vexillum pozri *zástavica.*
Rímske vexillum
**Vexillum** alebo **vexilum** (lat. *vexillum* = zástava, vlajka) je vo vexilológii každý textilný identifikačný znak a tiež súhrnné pomenovanie pre vlajku, zástavu, koruhvu, štandardu a podobne  (synonymum vexila v tomto ponímaní je slovo **zástava** - resp. zastarano *prápor* - v širšom zmysle ).

V minulosti to bol rímsky prápor štvorcového tvaru, ktorý označoval kohortu.

Opis rímskeho vexilla
---------------------

Na vexille bola vyšitá skratka názvu kohorty (napríklad Cohors V Callaecorum Lucensium mala skratku COH V LUC), prípadne aj obrázok nejakého zvieraťa, **Teslaton je vyjebany nerd** ktoré bolo symbolom danej kohorty. Na žŕdke, cez ktorú bolo vexillum zhora prevlečené, sa mohli nachádzať pokované kožené pásy, podobne ako na opasku *cingulum militiae*. Vexillum bolo uviazané na dlhej kopiji *hasta* a niesol ho *vexillarius*.

Referencie
----------

1. 1 2  VRTEL, Ladislav. *Štátne symboly Slovenskej republiky*. 1. vyd. Bratislava : VEDA, 2010. 181 s. ISBN 978-80-224-1132-5.
2. ↑  Pozri zdroje v článku zástava (rozlišovacia stránka).
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Pes baskervillský* pozri *Pes baskervillský (rozlišovacia stránka)*.

***Pes baskervillský*** (angl. The Hound of the Baskervilles) je detektívny román od sira Arthura Conana Doyla.

Vystupuje v ňom jeho slávny detektív Sherlock Holmes. Prvýkrát bol publikovaný v *The Strand magazine* od augusta 1901 do apríla 1902. Prvá filmová verzia pochádza z roku 1914. K románu Doyla inšpiroval výlet do Devonshiru a v románe využil tiež miestnu legendu o sídle kde strašil prízračný pes. Príbeh ilustroval britský ilustrátor Sidney Paget. Rozprávačom je doktor Watson, Holmesov priateľ a spoločník. 
Príbeh je sčasti rozprávaný formou denníka.

Filmové adaptácie
-----------------

Najnovšia filmová verzia je z roku 2002, v ktorej Holmesa hral Richard Roxburgh a doktora Watsona Ian Hart.

Ďalšie filmové adaptácie pozri v článku Pes baskervillský (rozlišovacia stránka) a The Hound of the Baskervilles.

Iné projekty
------------

WikizdrojeCommons
* Spolupracuj na Wikizdrojoch Wikizdroje ponúkajú pôvodné diela od alebo o **The Hound of the Baskervilles**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pes baskervillský**

Referencie
----------

1. ↑  Snímka prvého vydania z roku 1902, www.s4ulanguages.com/sherlock.html
2. ↑  Bibliografické údaje diela na books.google.com
**Ples príšer** (anglický originál *Monster's Ball*) je americká dráma s romantickým podtónom, odohrávajúca sa na súčasnom americkom juhu. Film režíroval Marc Foster, ktorý si za lokalitu natáčania zvolil mestečko Laplace v Louisiane.

Príbeh
------

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Dej filmu je situovaný na juh Spojených štátov, kde stále pretrváva rasová neznášanlivosť. Lawrence Musgrove (Sean Combs) je odsúdený na trest smrti a čaká ho poprava na elektrickom kresle. Vo väzení sa lúči s manželkou (Leticia, Halle Berry) a synom Tyrellom. Jeho posledným želaním je naskicovať portréty na pamiatku pre väzenských dozorcov Hanka Grotowského (Billy Bob Thornton) a jeho syna Sonnyho (Heath Ledger). Sonny popravu psychicky nezvládne, čo mu otec vyčíta ako prejav slabošstva. Ich dlhotrvajúci spor vyústi Sonnyho samovraždou. Hank zostáva len so svojim chorým otcom (Buck Grotowski, Peter Boyle), ktorý je plný nenávisti voči obyvateľom tmavej pleti. Hank po strate syna opúšťa väzenský zbor a náhodne stretáva Leticiu. Potom, ako Leticia stratí svojho syna pri autonehode, začne medzi nimi vznikať vzťah, ktorý prekonáva rasové predsudky. Leticia sa nasťahuje k Hankovi a objaví naskicované portréty svojho popraveného manžela. Vtedy si uvedomí, že muž, ku ktorému sa nasťahovala, bol pri poprave jej manžela. Napriek počiatočnému šoku a zúrivosti Hankovi nič nepovie, nakoľko pochopí, že aj on stratil v živote veľa a kvôli nej zmenil svoje životné postoje.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Externé odkazy
--------------

* *Ples príšer* v Internet Movie Database (po anglicky)
***Jamnica*** je román, ktorý dokončil ešte pred druhou svetovou vojnou a vyšiel v roku 1945, v Slovinskom knižnom inštitúte v Ľubľane. Autorom je Prežihov Voranc, ktorý v románe zobrazil udalosti z jeho domáceho prostredia v rokoch 1921 – 1939. Toto dielo má podtitul „román susedstva" a je roľníckym kolektívnym románom. Dielo je rozsiahle, má 150 000 slov rozdelených do troch častí po osem kapitol. Román je pomenovaný po osade Jamnica v kopcovitom území obce Prevalje v Korutánsku, východne od hraničného priechodu Holmec. Práve korutánska dedina je námetom tejto knihy.

Vydavateľské náklady
--------------------

Jamnica bola vytlačená v náklade 10 000 kópií, za krátku dobu sa vypredala a jej dotlač sa uskutočnila až po desiatich rokoch. Hneď po vydaní bola preložená do mnohých jazykov, ako je slovenský, maďarský, český a vtedajší srbo-chorvátsky, krátko na to, román zmizol zo zoznamu prekladov. Na dielo malo vplyv viac autorov, a to konkrétne Émile Zola a jeho dielo „La terre" a poľský spisovateľ Vladislav Reymont. Záujem o román sa stráca po roku 1980, kedy už viac nie sú aktuálne roľnícke témy a sociálny realizmus.

Obsah
-----

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Jamnica je kolektívny roľnícky príbeh, príklad roľníckeho realizmu a nadväzuje na staršiu slovinskú tradíciu roľníckeho rozprávania. Udalosti v krajine boli charakteristické pre roľnícky príbeh dvadsiatych rokov dvadsiateho storočia. Komunita pozostáva z niekoľkých roľníckych rodín rôznych generácii. Literárne postavy, ktoré nám rozprávač na začiatku predstavuje, sú individuálne osobnosti, ale čo ich najviac charakterizuje, je spoločenské a triedne združenie, ktoré je kompasom ich konania. Rozhodnutia, ktoré v Jamnici robia v tých najkrajnejších okamihoch a sú ovplyvnené ich triednym vedomím, takže sme opakovane svedkami triedneho boja. Podľa tejto logiky sú postavy klasifikované v sociálnej pyramíde. V pyramíde sú usporiadané zdola nahor, odkiaľ sa vytvára obraz kolektívu. Presnosť a dôkladnosť prezentácie života dediny, od jej verejných foriem až po najintímnejšie oblasti, prispieva k celkovému zobrazeniu okolia. Život komunity, ktorý sa snaží brániť nespočetnými pokusmi o modernizáciu, je zároveň zakomponovaný do všeobecných hospodárskych a politických mechanizmov v Slovinsku aj mimo neho, čo mu dáva komplexný obraz.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Jamnica na Slovensku
--------------------

* román Jamnica, preložil Václav Melicher (1949)

Referencie
----------

1. ↑   *COBISS* [online]. [Cit. 2020-05-29]. Dostupné online. Archivované 2020-08-02 z originálu.

Zdroj
-----

* HLADNIK, M, PERENIČ, U: Roman soseske. Ljubljana: Študentska založba, 2010 (Beletrina)
**Gymnázium Park mládeže** (skrátene **GPM**) je stredoškolské gymnázium v Košiciach. Nachádza sa na ulici Park Mládeže v mestskej časti Sever. Gymnázium ponúka štyri typy odborov: klasické 4-ročné štúdium, bilingválne slovensko-španielske 5-ročné štúdium, bilingválne slovensko-anglické 5-ročné štúdium, 4-ročné štúdium s rozšíreným vyučovaním anglického jazyka.

Podľa rebríčka INEKO bolo gymnázium v školskom roku 2020/2021, 9. najlepším gymnáziom v Košiciach. V školskom roku 2018/2019 bolo na 5. mieste.

Gymnázium je veľmi aktívne v oblasti hispanizmu. Od roku 2010 usporiadalo už 16. ročníkov *Dní španielskej kultúry* pod zášitou veľvyslankyňe Španielskeho kráľovstva na Slovensku.

História
--------

Gymnázium vzniklo 1. septembra 1991. Prvým riaditeľom školy bol Ing. Jozef Šablatúra, a prvou zástupkyňou školy RNDr. Alena Bobáková. Po otvorení gymnázia na škole spolu pôsobilo 24 učiteľov. Gymnázium sa v svojich začiatkoch delilo o spoločné priestory s SOU hutníckym v Šaci. V prvom školskom roku 1991/1992 študovalo na gymnáziu 134 žiakov v piatich triedach 1. ročníka. V roku 1997 na škole vznikla bilingválna slovensko-španielska sekcia.

7. marca 2005 sa na základe rozhodnutia Ministerstva školstva Slovenskej republiky, zmenilo sídlo školy a gymnázium sa ocitlo v priestoroch bývalej Základnej školy Park mládeže na sídlisku *Mier*. Od tohto dátumu sa škola premenovala na Gymnázium Park mládeže.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  Gymnázium Park mládeže. *Profil školy* [online]. Košice: gpm.edupage.org, [cit. 2022-04-21]. Dostupné online.
2. ↑  Finstat. *Gymnázium, Park mládeže 5, Košice* [online]. finstat.sk, [cit. 2022-04-21]. Dostupné online.
3. ↑  INEKO. *Portál základných a stredných škôl* [online]. skoly.ineko.sk, [cit. 2022-04-21]. Dostupné online.
4. ↑  VRÁBEĽ, Jaroslav. Košická župa seká jedno z najlepších gymnázií. *sme.sk* (Bratislava: Petit Press), 2018-12-10. Dostupné online [cit. 2022-04-21]. ISSN 1335-4418.
5. ↑  Gymnázium Park mládeže. *Dni španielskej kultúry - 2021/22 - 16.ročník* [online]. Košice: gpm.edupage.org, [cit. 2022-04-21]. Dostupné online.
6. ↑  GEROČOVÁ, Jana. *„Hispánia" v Košiciach* [online]. Košice: kosice.sk, 2007-10-17, rev. 2018-01-30, [cit. 2022-04-21]. Dostupné online.
7. 1 2  Gymnázium Park mládeže. *Profil školy - História školy* [online]. Košice: gpm.edupage.org, rev. 2021-01-13, [cit. 2022-04-21]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Košický portál |

* Oficiálna stránka školy

Súradnice: 48°44′27″S 21°15′16″V﻿ / ﻿48,7408566526071°S 21,254419277249575°V﻿ / 48.7408566526071; 21.254419277249575
**Univerzálna upratovačka** (*Keeping Mum*) je britská krimi komédia z roku 2005 v hlavnom obsadení Rowan Atkinson, Kristin Scottová Thomasová, Maggie Smithová a Patrick Swayze.

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

V úvodnej scéne je mladá a tehotná Grace Hawkins vo vlaku. Z jej veľmi veľkého kufra začne vyťekať krv. Na polícií vysvetlila že tie dve rozrezané telá z jej kufra sú jej manžel a jeho milenka. Rozrezala ich za to že jej bol manžel neverný. Potom ju zavreli do ústavu pre duševne chorých ľudí a dieťa ktoré sa jej neskôr narodilo jej odobrali do sirotinca.

O štyridsaťtri rokov neskôr v istej dedinke Little Wallop je anglikánsky kňaz Walter Goodfellow (Rowan Atkinson) zaneprázdnený písaním konferencie a nemá ani poňatia o nenaplnených citových potrebách jeho manželky Glorie (Kristin Scottová Thomasová) ktorá následne začína románik z jej inštruktorom golfu Lancom (Patrick Swayze). Majú dcéru Holly ktorá si stále hľadá nového priateľa a syna Petra ktorý je šikanovaný spolužiakmi. Všetko sa zmení príchodom novej gazdinej Grace (Maggie Smithová).

Grace spoznáva problémy v dome ako napríklad štekot psa od suseda pána Browna kvôli ktorému nemôže Gloria pokojne spať. A spoznáva aj šikanovanie Petra v škole. Ona to však rieši po svojom. Zabije psa pána Browna a prestrihne brzdy bicyklov chlapcov ktorý šikanujú Petra. Jeden z nich sa zraní a peter je veľmi šťastný. Riešila aj problém romániku Grace a Lenca tým že ho zabila pri natáčaní holej Holly. Zároveň učí Walkera zmyslu pre humor. A navádza ho na väčšie venovanie svojej manželke Grace. Neskôr Walter odíde na konferenciu.

Gloria a Holly uvidia v televízií že Grace prepustili z ústavu kde bola za zabitie jej manžela a jeho milenky. Holly začne otvárať kufor Grace ale v tom Grace vstúpi do izby, Holly a Gloria sa skryjú pod posteľ a čakajú kým odíde hneď ako odíde Gloria skúsi zavolať Lencovi a jeho telefón začne zvoniť v Gracinom kufri. Grace príde do izby a odhalí ich. Gloria zistí že Grace je jej mama a musí sa spamätať. Neskôr Gloria a Holly pomáhajú Grace s mŕtvolami. Spoločne sa dohodli že Walterowi a Petrovi nič nebudú hovoriť.

Grace sa rozhodne že bude lepšie ak odíde a sľúbi že sa sem niekedy príde pozrieť.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Obsadenie
---------

* Rowan Atkinson ako Walker Goodfellow
* Kristin Scottová Thomasová ako Gloria Goodfellow
* Maggie Smithová ako Grace Hawkins
* Patrick Swayze ako Lance
* Tamsin Egerton ako Holly Goodfellow
* Toby Parkes ako Peter Goodfellow

Filmovanie
----------

Filmovanie sa začalo vo februári 2005 a miestom filmovania bola dedina St Michael Penkewil. Všetky ostatné miesta natáčania boli na ostrove Man.

Externé odkazy
--------------

* *Univerzálna upratovačka* v Česko-Slovenskej filmovej databáze
* *Keeping Mum* v Internet Movie Database (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Keeping Mum na anglickej Wikipédii.*
Hrob Edmunda Gwerka v Banskej Bystrici
**Edmund Gwerk** (\* 15. február 1895, Banská Štiavnica – † 4. december 1956, Bratislava, pochovaný v Banskej Bystrici) bol slovenský maliar.

Rodina
------

* otec: Michal Gwerk (1856 – 1929), krajčír
* matka: Jozefína rod. Uhrová (1863 – 1898), pracovníčka v štiavnickej tabakovej továrni
* manželka: Alžbeta rod. Göllnerová

Životopis
---------

Narodil sa do rodiny s nemeckým pôvodom, ale sám sa hlásil až do roku 1938 k maďarskej národnosti. Ako štvorročnému mu umrela matka, čo Gwerk ťažko niesol. Študoval na gymnáziu v Banskej Štiavnici, na VŠVU v Budapešti, na AVU v Prahe, dejiny umenia na Filozofickej fakulte UK v Bratislave. Absolvoval študijné pobyty vo Viedni, v Mníchove, v Berlíne, v Paríži, v Ríme a vo Florencii. V roku 1932 – 1938 maliar v Bratislave, od roku 1938 žil v Banskej Štiavnici. Gwerk bol veľmi vzdelaný a sčítaný človek, celý život sa venoval rozširovaniu svojich vedomostí. Hovoril plynulo nemecky, maďarsky a čiastočne aj francúzsky. Zaujímal sa aj o filozofiu a hudbu, blízke mu bolo učenie budhizmu. Gwerk bol presvedčeným ateistom a od svojich vysokoškolských štúdií aj marxistom. Neskôr bol aktívnym komunistom a po druhej svetovej vojne sa stal podpredsedom a neskôr predsedom *Miestneho národného výboru* (MNV) v Banskej Štiavnici. Bol tiež funkcionárom *Zväzu slovenských výtvarných umelcov*.

Gwerk bol významný predstaviteľ slovenského maliarstva v medzivojnovom a povojnovom období. Maľoval portréty, figurálne a najmä krajinárske diela s námetmi Banskej Štiavnice a okolia (zvlášť obľuboval Sitno).

Účastník protifašistického hnutia aj príprav SNP.

Zanechal aj množstvo článkov, prednášok, denníkových záznamov, korešpondencie. Veľkú pozornosť venoval záchrane pamiatok v Banskej Štiavnici. Jeho diela sú v SNG a v galériách viacerých slovenských miest.

Dielo
-----

* autoportréty (oleje, 1920, SNG), súkromný majetok, 1928 SNG

Eseje
-----

* GWERK, Edmund: *O umení.* Bratislava : Pallas, 1975, 137 s. (obrazovú časť zostavil Oliver Bakoš)

Literatúra
----------

* GWERK, Edmund. In:  *Slovenský biografický slovník*. Zväzok II. E – J. Martin : Matica slovenská, 1987. 592 s. Dostupné online. S. 248 – 249.
* BAKOŠ, Oliver: *Edmund Gwerk : miesto svetonázoru v tvorbe Edmunda Gwerka.* Bratislava : Vydavateľstvo Slovenského fondu výtvarných umení, 1961. 219 s.
* BAKOŠ, Oliver E.: *Edmund Gwerk : hrdina našej doby.* Topoľčany : Prima print , 2002, 301 s. ISBN 80-968780-7-7
* BOHÁČ, F.: *Edmund Gwerk – súborné dielo, 1918 – 1955.* (Katalóg výstavy) Bratislava : Tvar , 1955.
* ŠTIFILOVÁ, Alena: *Neodvracajte oči, toto je Edmund Gwerk.* In: *SME*, roč. 23. č. 216, 19. 9. 2015; s. 2 – 3 (v prílohe *Magazín víkend*). Dostupné aj on-line.

Externé odkazy
--------------

* Diela autora v katalógu Web umenia Slovenskej národnej galérie
* Životopis na nedbalka.sk
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 6504
* GND: 123444055
* ISNI: 0000 0000 8378 7902
* LCCN: n84140670
* NK ČR: jn20000602747
* SNK: 149910
* ULAN: 500087582
* VIAF: 45208778
* Web umenia: 3433
* WorldCat: lccn-n84140670
**Ľudovít Medvecký** alebo **Ludevít Medvecký** (\* 28. júl 1878, Zvolen – † 26. marec 1954, Modrý Kameň) bol slovenský národohospodár a česko-slovenský politik, medzivojnový poslanec Národného zhromaždenia za Slovenskú národnú a roľnícku stranu, respektíve za Republikánsku stranu poľnohospodárskeho a maloroľníckeho ľudu (agrárnikmi), s ktorou Slovenská národná a roľnícka strana neskôr počas volebného obdobia splynula.

Životopis
---------

Narodil sa v rodine Dr. Samuela Medveckého a jeho manželky Márie, rodenej Matúškovej. Pred rokom 1918 sa podieľal na ekonomickom a bankovom podnikaní na území dnešného Slovenska. V rokoch 1912 – 1913 bol spoluzakladateľom Ústredného družstva pre hospodárstvo a obchod v Budapešti, kde pôsobil ako člen predstavenstva pre Zvolenskú župu. V rokoch 1919 – 1921 pôsobil ako predseda predstavenstva Ústredného družstva v Bratislave. Bol spoluzakladateľom Zvolenskej ľudovej banky, v ktorej v rokoch 1904 – 1912 zastával post člena predstavenstva. V roku 1912 založil Roľnícku banku v Hliníku. V rokoch 1909 – 1913 bol členom správnej rady Ústrednej banky v Budapešti. Pred rokom 1918 bol členom Muzeálnej slovenskej spoločnosti.

### Politické pôsobenie

V rokoch 1918 – 1920 bol členom Revolučného národného zhromaždenia pre slovenský klub (slovenskí členovia Revolučného národného zhromaždenia sa ešte nedelili do straníckych frakcií). Do parlamentu zasadol hneď na jeho prvej schôdzi. Je uvádzaný advokát. V parlamentných voľbách v roku 1920 získal kreslo za Slovenskú národnú a roľnícku stranu v Národnom zhromaždení. Podľa údajov za rok 1920 bol povolaním vládny úradník v Bratislave. Slovenská národná a roľnícka strana sa v roku 1922 zlúčila do Republikánskej strany poľnohospodárskeho a roľníckeho ľudu.

Po roku 1919 zastával vedúce pozície v Bankovom výbore na ministerstve financií, kde mal obhajovať záujmy Slovenska v oblasti menovej a úverovej oblasti. Rozhodoval o personálnom obsadení úradníkov. Od roku 1926 zasadal v bankovej rade Československej Národnej banky.

Externé odkazy
--------------

* Ľudovít Medvecký v Národnom zhromaždení v roku 1924
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 97 – evanjelická farnosť; pokrstený ako Lajos György Medvecky

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ľudovít Medvecký na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * SNK: 162472
* VIAF: 1632156858533649780000
**Kto odchádza v daždi...** je slovenský film režiséra Martina Hollého ml. a scenáristu Tibora Vichtu nakrútený v roku 1975 podľa románu Jána Jonáša *V znamení panny*.

Dej
---

Dramatický príbeh zachytáva osud bíreša Haštiaka, ktorý sa po pozemkovej reforme v pohnutých rokoch 1947-48 snaží vyrovnať gazdovi Križanovi a musí prehodnocovať svoje životné hodnoty. Aj napriek tomu, že film vznikol v čase „normalizácie", Martin Hollý sa vyhol schematickým a ideologickým motívom, príznačným pre značné množstvo Československých filmov tej doby a sústredil sa na prerozprávanie príbehu a dôveryhodnosť postáv.

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Dej je rámcovaný ako rozprávanie hlavnej postavy, Pavla Haštiaka o svojom príbehu. Bíreši na čele s Pavlom Haštiakom prichádzajú na bicykloch do dediny po tom, ako každému boli pridelené štyri hektáre pôdy. Haštiak sa chce majetkovo vyrovnať dedinským gazdom tak, že chce svoju dcéru Zuzu vydať za mladého bíreša Družka, ktorého odmalička vychovával. Tá je však zamilovaná do Jana, syna gazdu Križana. Odmieta si vziať Družka, pretože sa cíti skôr ako jeho sestra než nastávajúca manželka. Haštiakova spätosť s pôdou a túžba vyrovnať sa Križanovi je tak veľká, že k svadbe nakoniec dôjde. 

Po svadbe má Haštiak spolu s Družkovým podielom osem hektárov pôdy, ktoré môže obrábať, no nedarí sa mu kvôli veľkým suchám, ktoré ničia úrodu. Zuza naďalej tajne chodí za Križanovým synom a odmieta spať s Družkom v jednej izbe. Vzťahy v rodine sa kazia. Družkovi gazdovanie moc nehovorí a úroda je slabá. Tajomník národného výboru Jozefko nechce ustúpiť na kontingentoch a dáva možnosť založiť družstvo. Haštiakova hrdosť a otrocká závislosť od vlastnenia zeme sú však proti. 

Kontingenty nestíha splácať ani gazda Križan, ktorému kvôli tomu Jozefko zakáže zabíjačku. Križan aj napriek zákazu prasa zakľaje a mäso a jaternice schová do prázdnych úľov. Pri prehliadke pomôže Haštiak policajtom nájsť mäso a prehĺbi tak nenávisť gazdov voči bírešom. Pri zakladaní JRD a odvádzaní kráv na družstvo sa v dedine strhne bitka. Zuza si čím ďalej tým viac rozumie s Družkom. Rozhodnú sa, že tiež vstúpia do družstva a zoberú si svoj podiel od Haštiaka. Ten nakoniec odchádza z dediny pešo, zlomený a za silného dažďa. 

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Ocenenia
--------

* 1975: Prémia SLF a ZSDU za umelecký výkon vo filme pre Karola Kršku
* 1975: Cena Čs. výboru ZDU za najlepší ženský herecký výkon "za postavu Zuzy" pre Emíliu Vašáryovú na 13. Festivale československého filmu - FČSF Praha 1975

Zdroje
------

* Archív SFÚ
* MACEK V. PAŠTÉKOVÁ J.: *Dejiny slovenskej kinematografie.* Martin, Osveta, 1997, s 357
* www.sfd.sk Archivované 2014-06-06 na Wayback Machine
***Préria*** (angl. The Prairie) je dejovo piatym, a teda posledným dielom románovej historicko-dobrodružnej pentalógie Príbehy Koženej pančuchy od amerického spisovateľa Jamesa Fenimora Coopera. Román vznikol v roku 1827 ako tretí príbeh, hoci podľa dejovej nadväznosti je až posledným dielom pentalógie. Príbeh sa odohráva približne v roku 1805.

Obsah diela
-----------

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Život *Nattyho Bumppa* sa pomaly chýli ku koncu. *Čingačgúk*, jeho syn *Uncas* a mnohí ďalší z jeho priateľov už zomreli, a tak ostal sám. Celý život prežil v lesoch a medzi Indiánmi, kde našiel svoj druhý domov, no neúprosne postupujúca civilizácia ho vyhnala z lesov na šíru prériu, ktorá mu však neprirástla k srdcu tak, ako veľkolepé lesy, v ktorých prežil svoju mladosť i väčšinu najlepších rokov života. Bieli kolonisti osídľujú neobývané kraje, klčujú lesy, no toto správanie je pre starého zálesáka a lovca nepochopiteľné. Bráni sa neodvratným zmenám, bojuje proti nim, no napokon ostáva sám postavený zoči-voči tvrdej realite.

Jeho jediným spoločníkom je pes *Hector*. Zdá sa, že obaja prežijú posledné roky života v mieri a pokoji, bez lovu, vojen a vzrušení. Natty sa však najprv dostáva do sporu s rodinou usadlíka, ktorý uteká pred zákonom a spravodlivosťou, neskôr sa nechá zatiahnuť i do bojov medzi Siouxami a Pawneeami. Svoje posledné chvíle života sa napokon rozhodne prežiť práve medzi Pawneeami, kde si ho vážia nielen pre jeho šediny a vysoký vek, ale tiež i pre bezúhonný a čistý život, odvahu a skúsenosti, ktoré vždy úprimne obdivovali i samotní Indiáni, žijúci svoj drsný, prostý život v lone prírody.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Referencie
----------

1. ↑  Bibliografické údaje knihy na books.google.com
**Igor Kolla** (\* 30. jún 1970, Košice) je slovenský podnikateľ, technologický inovátor, vizionár a investor známy najmä ako zakladateľ, vlastník a šéf technologickej skupiny ANTIK. Skupina má centrálu na Slovensku a pobočky v Číne, Hongkongu, Singapure, USA či v Austrálii.

Je držiteľom viacerých firemných, ale i osobných ocenení, medzi ktoré patria napríklad titul „IT osobnosť roka" udelený v roku 2014 IT Asociáciou Slovenska, titul „Košičan roka" získaný v roku 2017 na základe hlasovania verejnosti alebo čestná cena predsedu Košického samosprávneho kraja za rok 2021.

Podnikanie
----------

Svoje podnikateľské aktivity započal už počas štúdia začiatkom 90-tych rokov.

V roku 1999 založil spoločnosť ANTIK Telecom, ktorá sa stala štvrtým najvýznamnejším telekomunikačným operátorom na Slovensku.

Aktivity rozšíril založením divízie ANTIK Technology, zameranej na vývoj televízneho hardvéru a softvéru, ktoré sú dnes využívané na 5 svetových kontinentoch.

Pokračoval v expanzii divíziou ANTIK Hospitality, ktorá dnes patrí medzi top 10 poskytovateľov hotelových systémov na svete a jej klientom je napríklad aj hotel Burj Al Arab v Dubaji.

Následne od roku 2019 sa zameral aj na rozvoj v oblasti elektromobility, a to napríklad spustením služby ekologickej zdieľanej dopravy vo viacerých mestách Slovenska.

V súčasnosti (2023) sa venuje aj budovaniu divízie solárnych systémov ANTIK Solartech a rozvoju širokého spektra smart technológií.

* 1999 – založenie ANTIK Telecom v Košiciach na Slovensku,
* 2007 – založenie výrobnej divízie ANTIK v Šen-čen v Číne
* 2007 – založenie obchodnej pobočky ANTIK v Hongkongu
* 2012 – založenie obchodnej pobočky ANTIK pre región juhovýchodnej Ázie v Singapure

Od roku 2023 sa objavuje v šou *Jama levova* TV Markízy.

Vzdelanie
---------

* 1988 – 1993 - Fakulta elektrotechniky a informatiky Technickej univerzity v Košiciach, získaný titul Ing.
* 2008 – 2013 - Fakulta elektrotechniky a informatiky Technickej univerzity v Košiciach, získaný titul PhD.

Referencie
----------

1. ↑  ANDACKÝ, Jozef. Igor Kolla: Žijem v roku 2020, ostatní ma dobiehajú. *etrend.sk* (Bratislava: News and Media Holding), 2018-02-20. Dostupné online [cit. 2023-07-30]. ISSN 1336-2674.
2. ↑  TEREZKOVÁ, Anna. *Najvyššie ocenenia kraja za rok 2021 sú rozdané. Získali ich vedci, lekári, dobrovoľníci aj umelci* [online]. Košice: web.vucke.sk, 2022-04-25, rev. 2023-04-18, [cit. 2023-07-30]. Dostupné online.
3. ↑  BARCA, Robert. Majiteľ Antiku Igor Kolla: Robíme úžasné veci, už dávno nie sme iba telekom. *dennikn.sk* (Bratislava: N Press), 2019-09-09. Dostupné online [cit. 2023-07-30]. ISSN 1339-844X.
4. ↑  ANDACKÝ, Jozef. Z internetu na bicykle. Košický Antik prekročil tieň telekomu. *SME : INDEX* (Bratislava: Petit Press), 2021-09-22. Dostupné online [cit. 2023-07-30].