recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Antický skepticizmus** gr. SKEPTIKOI (z SKEPTESTHAI = uvažovať, skúmať) bol smer helenistickej filozofie, ktorého stúpenci pripúšťali iba skúmanie vecí, odmietali však vytváranie pevných názorov. Všetkých filozofov, ktorí dospievali k pevným názorom, napr. stoikov, epikurovcov, peripatetikov, označovali ako dogmatikov.

Skeptici pochybujú o možnosti poznať svet. Nazdávajú sa, že nemôžeme nič vedieť o tom, aké sú vonkajšie veci. Ku každému súdu o veciach vonkajšieho sveta môžeme uviesť protikladný súd, ktorý bude mať rovnakú hodnotu. Preto sa treba zdržať súdenia, vyjadrovania súdov (epoché).

Až keď sa zbavíme nároku spoznávať svet, dospejeme do stavu duševného pokoja.

Predstavitelia
--------------

* Agrippa
* Ainesidémos
* Pyrrhon z Elidy
* Sextos Empirikos
* Timón z Fleiúntu

Pozri aj
--------

* epoché
* helenistická filozofia
* rímska filozofia
* novoskepticizmus
* skepsa
* skepticizmus
* skepticizmus mladší
* skepticizmus starší
* skepticizmus stredný
* Stredná Akadémia
* trópos

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Antifanes** (starogr. *Ἀντιφάνης* – *Antifanes*) bol grécky sochár z prelomu 5. a 4. storočia pred Kr.

Antifanes, sochár z Argosu, bol žiakom Periklyta. Činný bol približne na konci 5. a na začiatku 4. storočia pred Kr. Staroveký grécky cestovateľ Pausanias zaznamenal, že bol autorom niekoľkých sochárskych diel v Delfách. Bola to napr. bronzová socha koňa, ktorú do Delf venovali ako votívny dar jeho rodáci: „*Však pri zrážke Lakedaimončanov a Argosanov za Thyreou veštila Sibyla to, že sa obom mestám bude dariť rovnako. Vtedy Argosania v domnení, že si pri boji počínali lepšie, odoslali do Delf kovového koňa, vlastne dreveného, dielo to Antifanovo.*" Išlo tu o bitku zo 6. storočia pred Kr. pamätník s bronzovým koňom však pochádzal až zo 4. storočia pred Kr. Z tohto diela sa na západnej strane naproti lakedaimonského pamätníka (po ľavej strane tzv. Svätej cesty), našiel podstavec a časť nápisu.

Ďalšími jeho dielami nachádzajúcimi sa v Delfách boli sochy Elata a Afeida, synov lykosúrskeho kráľa Arkada a Trifylovho syna Erasa, ktoré boli súčasťou pamätníka zhotoveného na počesť víťazstva Tegejčanov nad Sparťanmi (túto bitku datujú približne do 4. stor. pred Kr.) a sochy Dioskúrov, ktoré stáli na pomníku zhotovenom na pamiatku víťazstva Sparťanov nad Aténčanmi v bike pri Aigospotamoi (Kozích riečkach) v roku 405 pred Kr. Tento pomník, jeden z najväčších a najbohatších na sochy (38), bol až 21 m dlhý. Zachovali sa z neho početné zvyšky, hlavne podstavce s nápismi.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Antiphanes di Argo*
2. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 356.
3. ↑  SCHMUCK, Hilmar. *Biographischer Index der Antike*. Berlin : Walter de Gruyter, 2001. 1073 s. ISBN 978-31-1095-441-8. S. 70. (po nemecky)
4. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 398.
5. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 282-283.
6. 1 2 3  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. vysvětlivky 412.
7. ↑  Inscriptiones Graecae, *FD III 1:74*
8. ↑  Inscriptiones Graecae, *FD III 1:8*
9. ↑  Inscriptiones Graecae, *FD III 1:7*
10. ↑  Inscriptiones Graecae, *FD III 1:11*
11. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 281.
**Šibal** (z angl. figliar, vtipkár) je mýtická ľudská alebo zvieracia postava, schopná premieňať sa, postava figliarska, ktorá existuje v mýtoch všetkých svetadielov a často sa maskuje ako niektoré z božstiev alebo polobožstiev veľkých náboženstiev, ako Set v egyptskom náboženstve, Prometheus v gréckom náboženstve alebo Loki v náboženstve škandinávskom. 

Vo väčšine prípadov je šibal mužského pohlavia, ale existujú aj typické mýty, v ktorých je hlavným predstaviteľom šibal ženského pohlavia. V celej jednej kategórii mýtov vystupuje šibal ako postava s nadprirodzenými či božskými atribútmi, ktoré sa vyznačujú vychytralosťou, vynaliezavosťou a tendenciou narúšať zabehnuté pravidlá. Šibali často bývajú zlomyselní a vymýšľajú ľuďom rôzne šibalstvá. Môže však ísť o dvojzmyselné postavy, či priamo o kultúrnych hrdinov, ktorí ľudstvu prinášajú doposiaľ nedostupné vedomosti a zručnosti (napríklad ukradnú bohom oheň).

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Asterión** (starogr. *Ἄστερίων* – „Hviezdny" ) bol grécky sochár v 4. stor. pred Kr.

Asterión, syn Aischyla, bol grécky sochár (bronziar), ktorý bol podľa Pausania autorom sochy Chairea zo Sikyónu, olympijského víťaza v boxe dorastencov, umiestnenej v Olympii. Pausanias o tom uvádza: „*Vedľa sikyóskeho Chairea, chlapčenského pästného zápasníka, je nápis, že zvíťazil mladý, a že bol syn Chairémónov, tiež je napísaný ten, kto to dielo zhotovil, totiž Asterión, syn Aischylov."* 

Asterión žil pravdepodobne v 4. storočí pred Kr. keďže sochu prvého sikyónskeho mladíka Bykela, víťaza v boxe dorastencov v Olympii, zhotovil Kanachos (mladší), žiak Polykleita, pôsobiaci na rozhraní 5. a 4. stor. pred Kr.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Erion Dine. *iddio mio*. Tricase : Youcanprint, 2021. ISBN 979-12-2037-070-7. S. 82.
2. ↑  Bernard S. Myers. *Encyclopedia of World Art*. New York : McGraw-Hill, 1959. ISBN 978-00-7019-466-3. S. 165.
3. 1 2  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Asterion*
4. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 433.
5. ↑  Johann Joachim Winckelmann. *Schriften und Nachlass: Geschichte der Kunst des Alterthums*. Mainz am Rhein : Verlag Philipp von Zabern, 2007. ISBN 978-38-0533-746-5. S. 193.
6. ↑  Pausanias. *Graeciae descriptio*. Hildersheim : G. Olms, 1984. ISBN 978-34-8707-396-5. S. 540.
**Chuť** je telesný zmysel, prostredníctvom ktorého niektoré živočíchy vnímajú chemické látky v rozpustenej podobe. Chuť je aj vlastnosť látok vnímaná týmto zmyslom.

Chuť človeka
------------

Rozlišujeme päť základných chutí: sladkú, kyslú, horkú, slanú a umami.[chýba zdroj]

Sladkú vnímame najmä na hrote jazyka, kyslú a slanú po stranách a horkú pri koreni jazyka. /Teória o rozložení vnemu chuti na jazyku je už neplatná/ Cez chuťovú dráhu sa zapojuje aj reflexné vylučovanie slín. Analyzátorom sú chuťové bunky, ktoré vytvárajú chuťové poháriky (caliculi gustatorii) v epiteli ústnej dutiny na jazyku, mäkkom podnebí a v hornej časti hltana a na zadnej strane hrtanovej príchlopky (epiglotis). Oblasť pre príjmanie najčistejších a najintenzívnejších chuťových vnemov – regio gustatoria, je na sliznici jazyka, kde sa nachádzajú ohradené papily/hradené bradavky (papillae valatae) a hubovité papily/bradavky (papillae fungiformes). 

Najviac chuťových pohárikov je po stranách, na hrote a pri koreni jazyka. Skladajú sa z dvojakých buniek: chuťových a podporných. Podporné bunky sú v chuťovom poháriku usporiadané ako dieliky pomaranča. Medzi ne sú vsunuté chuťové bunky. Chuťové bunky sú vretenovité s veľkým okrúhlym jadrom. Z povrchu chuťových buniek vybiehajú jemné vlásky do chuťového póru (porus gustatorius). Bazálne časti chuťových buniek vytvárajú vo vnútri chuťových pohárikov synapsie s dendritmi bipolárnych buniek, ktoré sú uložene v ganglione kolienka (ganglion geniculi) a v gangliách IX. a X. hlavového nervu. Chuťová dráha pokračuje do talamu a do kôry laloka.

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Chuť (zmysel)**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chuť (zmysel)**

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Biológia človeka – UK Bratislava 2001

| * z
* d
* u
Základné chute |
| --- |
| 
* horkosť
* kyslosť
* sladkosť
* slanosť
* umami

 |
**Aston Martin Lagonda Limited** je výrobca luxusných športových automobilov so sídlom v Anglickom Gaydone. Automobilku založili Robert Bamford a Lionel Martin v roku 1914. Vyrábala športové autá, no do sériovej výroby sa dostali až v roku 1921. Automobilka bola zrušená v roku 1972, ale v roku 1975 bola značka obnovená a v rokoch 1988 až 2007 patrila do koncernu Ford. Od roku 2013 spolupracuje s Daimlerom a používa aj ich motory. Po tom čo sa stala zisková bola 3. októbra 2018 uvedená na burzu London Stock Exchange.

História
--------

Aston Martin DB2 Coupé z roku 1952

Modely
------

### Súčasné modely

* **DB 7 Volante**

Tento 2-dverový 4-miestny model s motorom vpredu a s pohonom zadnej nápravy sa vyrábal od roku 1993 (v prevedení kabriolet do roku 2001. Má radový 6-valcový motor s rozvodom DOHC a výkonom 250 kW / 340k, s objemom 3,239 l. Točivý moment tohto modelu je 490 Nm pri 3000 ot/min. Maximálna rýchlosť má hodnotu 266 km/h a akcelerácia z 0 na 100 km/h za 5,7 s.

* **DB 7 Vantage**

Tento novší model DB 7 sa vyrába od roku 1999. Opäť je to 4-miestne 2-dverové kupé s motorom vpredu a s pohonom zadných kolies. Vidlicový 12-valec s rozvodom DOHC a objemom 6 l vytiahne 266 km/h, má výkon 420 k pri 6000 ot/min. Z 0 na 100 km/h zrýchli za 5,1 s.

* **Vanquish V12**

Toto 2-miestne 2-dverové kupé sa vyrába od roku 2001. Vidlicový 12-valec s objemom 6 l a s výkonom 466 koní pri 6800 ot/min zvládne rýchlosť až 315 km/h. Akceleráciu na stovku zvláda za 5,6 s a na 200 za 17,4 s.

* **DB 9**

Aston Martin DB9 Coupé
Opäť 2-dverové 4-miestne kupé s motorom vpredu a s pohonom zadných kolies, vyrába sa od roku 2003 (od roku 2004 aj ako kabriolet).Motor je vidlicový 12-valec s rozvodom DOHC, objemom 6 l a s výkonom 457 koní pri 5750 ot/min.Maximálka je 300 km/h a akcelerácia na stovku za 5,1 s.

* **DBR 9**

Dvojdverové jednomiestne kupé s motorom vpredu a s pohonom zadných kolies je stavané na pretekárske výkony. Vidlicový 12-valec s rozvodom DOHC, objemom 6 l a s výkonom 600 koní spolupracuje so 6-stupňovou sekvenčnou prevodovkou. Vyrába sa od roku 2004.

* **DB AR1**

Dvojdverový dvojmiestny roadster s motorom vpredu a s pohonom zadných kolies sa vyrábal od roku 2003. Vyrobilo sa len 99 kusov tohoto auta. Motor je vidlicový 12-valec s objemom 6 l,rozvodom DOHC, výkonom 420 koní pri 6000 ot/min a s točivým momentom 542 Nm pri 5000 ot/min.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **vozidlá Aston Martin**.

Externé odkazy
--------------

* oficiálna stránka
**Tridentská ofenzíva** (známa tiež ako **Bitka pri Asiagu** alebo **Trestná výprava**, nem. *Strafexpedition*) bola rakúsko-uhorská protiofenzíva na talianskom fronte, odštartovaná 15. mája 1916 počas prvej svetovej vojny. Odohrala sa pri mestečku Asiago, blízko talianskeho regiónu Tridentsko, v tom čase ležiaceho na rakúsko-uhorsko-talianskom pohraničí. Pre Talianov išlo o neočakávaný útok, ktorý prišiel len dva mesiace po skončení piatej bitky na Soči.

Rakúsko-uhorský veliteľ Conrad von Hötzendorf navrhoval *trestnú výpravu* voči Talianom, svojim donedávnym spojencom, mnohokrát. Taliansko, ktoré bolo ešte do predošlého roka súčasťou Trojspolku, obviňoval zo zrady. Hötzendorf si dokonca v uplynulých rokoch nechal vypracovať štúdie prípadnej invázie cez náročný horský terén. Samotné prípravy k útoku začali v decembri 1915, kedy Hötzendorf požiadal svojho nemeckého náprotivka, Ericha von Falkenhayna, o presunutie niekoľkých divízií z východného frontu, kde bojovali proti Rusku. Pretože v tom čase ešte Nemecko nebolo s Talianskom vo vojnovom stave, Falkenhayn túto žiadosť zamietol. Hötzendorf sa tak rozhodol konať na vlastnú päsť. Talianska rozviedka mala informácie o chystanej ofenzíve v Tridentsku už niekoľko týždňov pred jej začiatkom, taliansky veliteľ Cadorna ich však ignoroval s tým, že takýto útok v danej oblasti nemôže nastať.

Bitka
-----

Útok odštartovalo rakúsko-uhorské delostrelectvo, po ktorom sa na 50-kilometrovom fronte vydali vpred pešie jednotky. Tým sa podarilo prelomiť stred talianskej obrany a preniknúť až na hranice benátskej nížiny, čím hrozilo úplne odrezanie talianskych vojakov pri Soči. Cadorna, ktorý si konečne uvedomil kritickosť situácie, vyslal posily pre Prvú armádu a narýchlo sformoval i Piatu armádu, ktorá by čelila nepriateľovi v prípade, že by sa dostal až do spomínanej nížiny.

Vážnu hrozbu talianskej porážky napokon zahnalo až Rusko, ktoré 4. júna prešlo do útoku v Haliči a Hötzendorfa tým donútilo preveliť polovicu svojich síl naspäť na východný front. Zvyšné jednotky už nepredstavovali dostatočnú ofenzívnu silu a boli nútené stiahnuť sa z mnohých dobitých pozícií, zatiaľ čo množstvo talianskych obrancov vďaka posilám naďalej rástlo. V Taliansku mala *trestná výprava*, aj keď s vypätím všetkých síl ubránená, i politickú dohru, ktorá viedla k pádu vlády a výmene na premiérskej stoličke.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Battle of Asiago na anglickej Wikipédii.*
**Churchill War Rooms** je múzeum v Londýne. Pozostáva z **Churchill Museum** a **Cabinet War Rooms**. Nachádza sa v areáli na Horse Guards Road oproti St. James’s Parku v londýnskom obvode Westminster, ktorý sa nachádza na základoch budovy HM Treasury. 

Miestnosti využiteľné pre zasadania vlády boli vybudované v roku 1938 a v čase druhej svetovej vojny ich často využíval Winston Churchill. Miestnosti boli konštruované ako bunker a strop tvorila železobetónová doska. Napriek tomu bola konštrukcia bunkra zraniteľná pri priamom údere a krátko po vojne boli miestnosti uzavreté. Pre verejnosť bolo múzeum sprístupnené roku 1984 a v súčasnosti je v správe Imperial War Museum.

Vstup do múzea pre verejnosť je úzky otvor na rohu na prízemí budovy. V čase vojny bol prístup do miestností z budovy nad nimi prostredníctvom podzemných tunelov. 

Časť *War Rooms* prístupná verejnosti je v skutočnosti iba malou časťou rozsiahlych priestorov. Pôvodne zaujímali plochu 12 000 m² a boli zariadené pre 528 ľudí a vybavené jedálňou, nemocnicou, strelnicou a spálňami. Centrom bunkra je *Cabinet Room*, v ktorom zasadala v čase vojny Churchillova vláda. Vedľa sa nachádza *Map Room*, v ktorej boli plánované vojnové operácie. Je v stave pripomínajúcom vojnovú dobu, vrátane máp na stenách a s telefónmi na okrajoch veľkého stola. Churchill spal v spálni, ktorá susedí s touto miestnosťou a mal k dispozícii priame telefonické spojení s Bielym domom vo Washingtone.

Cabinet War Rooms prešli rekonštrukciou tak, aby boli sprístupnené ďalšie priestory. Roku 2003 boli otvorené izby používané Churchillom a jeho rodinou. Tieto izby sú označované ako *Churchill Suite*. Samostatné Churchillovo múzeum bolo otvorené roku 2005. Chronologicky zobrazuje Churchillov verejný a súkromný život.

Dopravné spojenie
-----------------

Najbližšie stanice London Underground:

* **Westminster** (Central, District a Jubilee Line)
* **Charing Cross** (Northern a Bakerloo Line)

Najbližšie železničné stanice: 

* **Charing Cross**

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Churchill War Rooms**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka

Súradnice: 51°30′09″S 0°07′43″Z﻿ / ﻿51,5025°S 0,128611°Z﻿ / 51.5025; -0.128611

| * z
* d
* u
Londýnske múzeá a galérie |
| --- |
| Múzeá | 
* Freudovo múzeum
* Geffrye Museum
* HMS Belfast
* Horniman Museum
* Churchillovo múzeum a Cabinet War Rooms
* Imperial War Museum
* London’s Transport Museum
* Museum of Performance
* Múzeum dizajnu
* Múzeum Londýna
* National Maritime Museum
* Prírodopisné múzeum
* Science Museum
* Soane Museum
* Victoria and Albert Museum

 | Národná galéria |
| Galérie | 
* Courtauld Institute of Art
* Dulwich Picture Gallery
* Estorick Collection of Modern Italian Art
* Gilbert Collection
* Hayward Gallery
* Národná galéria
* National Portrait Gallery
* Kráľovská akadémia umenia
* Saatchi Gallery
* Serpentine Gallery
* Somerset House
* Tate Britain
* Tate Gallery
* Tate Modern
* Wallace Collection
* Whitechapel Gallery

 |
**Tricksters Lacrosse Team Bratislava** je prvý lakrosový klub na Slovensku. Bol založený v roku 2003 Markom Lichtnerom. Má prezývku "oranžoví", a klubové farby sú: oranžová, čierna a biela.

Od roku 2003 boli Tricksters súčasťou Dunajskej lakrosovej konfederácie. Hlavným cieľom účasti bol rozvoj a stabilizácia klubu. V roku 2006 Tricksters v tejto lige zvíťazili a stali sa tak poslednými držiteľmi trofeje pre víťaza, nakoľko od roku 2006 sa už DLC nehrala. Tricksters LT hral od roku 2003 zároveň aj Národnú boxlakrosovú ligu v Česku.

V roku 2007 sa Tricksters LT stali víťazmi Austrian Open. O rok neskôr sa hráči Tricksters LT pod hlavičkou Slovenskej lakrosovej reprezentácie zúčastnili na svojich prvých majstrovstvách Európy 2008 vo fínskom Lahti, kde obsadili 12. miesto z 18 zúčastnených tímov.

V roku 2010 sa klub opäť pod hlavičkou Slovenské národné lakrosové družstvo mužov zúčastnil na majstrovstvách sveta v anglickom Manchestri a obsadil 17. miesto v konkurencii 30 tímov z celého sveta. Výsledok bol o to cennejší, že tím vyhral 5 zo 7 zápasov a iba vďaka formátu turnaja neskončil na vyšších pozíciách.

Klub sa v súčasnej dobe snaží sa o rozvoj mužského a ženského lakrosu, najmä na Slovensku. Jeho členovia sú pravideľnými účastníkmi reprezentačných výberov.

Pozri aj
--------

* Slovenská lakrosová federácia
* Bats Bratislava Lacrosse

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka klubu
17" LCD monitor spoločnosti LG
**Monitor** je základné výstupné elektronické zariadenie slúžiace na zobrazovanie textových a grafických informácií. Ak je pripojený k počítaču, je prepojený s grafickou kartou, ale môže byť pripojený aj k iným zariadeniam alebo do nich priamo integrovaný (PDA), monitor je priamo pripojený k videokarte vysielajúcou patričné ​​informácie, ktoré budú na monitore (jeho obrazovke) zobrazené. Monitor môže byť tiež súčasťou samostatného počítačového terminálu.

Pri práci farebnej CRT obrazovky sú z troch katód emitované elektrónové zväzky, ktoré sú pomocou jednotlivých mriežok až na tienidlo obrazovky. Na zadnej stene tienidla obrazovky sú nanesené vrstvy tzv. Luminofórov (luminofor = látka premieňajúca kinetickú energiu na energiu svetelnú). Red (červená), Green (zelená), Blue (modrá) pre aditívny model skladania farieb. Vlastné elektrónové zväzky sú bezfarebné, ale po dopade na príslušné luminofóry dôjde k rozsvieteniu bodu zodpovedajúcej farby. Tesne pred tienidlom obrazovky sa nachádza maska ​​obrazovky. Je to v podstate mreža, ktorá má za úlohu prepustiť len úzky zväzok elektrónov. Maska obrazovky musí byť vyrobená z materiálu, ktorý čo najmenej podlieha tepelnej rozťažnosti a pôsobeniu magnetického poľa. Oba dva tieto javy by totiž spôsobili, že elektrónové zväzky nedopadnú presne na svoj luminofor, čo by sa prejavilo nečistotou farieb. Elektrónové zväzky sú vychyľované pomocou vychyľovacích cievok tak, aby postupne opisovali zľava doprava a zhora nadol jednotlivé riadky obrazovky. 

Na rozdiel od televízora nie je zvyčajne vybavený vysokofrekvenčným vstupným obvodom (tunerom), takže k nemu nemožno pripojiť anténu. Signál je do monitora prenášaný buď analógovo alebo digitálne. Monitory môžeme podľa používaných technológií rozdeliť na niekoľko skupín:

* CRT (klasická vákuová obrazovka)
* LCD (tekuté kryštály)
* Plazmová obrazovka
* A ďalšie, menej obvyklé typy (OLED, SED, atď.)

Niektorí významní výrobcovia
----------------------------

* Acer
* ALBATRON
* Amtran
* AOC
* Apple Inc.
* ASUS
* BenQ
* Compal
* Coretronics
* Dell
* Delta
* Eizo
* Foxconn
* Funai
* Hewlett-Packard
* HannStar Display Corporation
* Hisense
* Hitachi
* Changhong
* Chingwa Picture Tubes
* Iiyama Corporation
* JVC
* LaCie
* Lenovo
* Lite-On
* LG Electronics
* NEC Display Solutions
* Panasonic
* Philips
* Proview
* Sampo
* Samsung
* Sanyo
* Sharp
* Sony
* Syntax
* Tatung
* Teco
* Toshiba
* TTE
* ViewSonic
* Visionbank
* Westinghouse

Pozri aj
--------

* CRT
* LCD
* Farebná hĺbka
* Farebná teplota

Externé odkazy
--------------

* Ako sa vyberá monitor: uhlopriečka vs rozlíšenie
* Výber kvalitného LCD monitora – nie LCD ako LCD, kvalita obrazu záleží na použitej technológii (TN, PVA alebo IPS)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Monitor (obrazovka) na českej Wikipédii.*
Trichómy na stonke rastliny *Euphorbia dentata*
**Trichóm** alebo **chlp** je jednobunkový alebo viacbunkový nerozkonárený alebo rozkonárený výrastok pokožky, prípadne aj podkožky rastlín.

Podľa funkcie sa dá rozdeliť na:

* **krycí** (má ochrannú funkciu, okrem toho pomáha chrániť rastlinu proti prehriatiu alebo pri rozširovaní plodov a semien); delí sa na:
	+ papily (vytvárajú zamatový vzhľad rastliny, nájdeme ich napr. na ruži)
	+ hviezdovité chlpy
	+ praslenovito vetvené chlpy (napr. divozel)
* **žľaznatý** (slúži na vylučovanie éterických olejov (mäta) alebo živíc)
* **pŕhlivý** (pri odlomení jeho špičky dochádza k vyliatiu pálivej tekutiny, napr. pri pŕhľave je to kyselina mravčia; jeho premenou vznikajú ostne, je pre ne charakteristické, že sa dajú odlomiť - ruža, egreš)
* **absorpčný** (na koreni, tzv. koreňové vlásky)
* trichómy mäsožravých rastlín (napomáhajúce príjmu látok z tiel živočíchov)

Chlpy vyrastajú z pokožkových buniek rastlín. Ich úlohou je zosilňovať ochranné vlastnosti krycieho pletiva - znížením prúdenia vzduchu v bezprostrednej blízkosti listu znižujú straty vody odparom. Zvýšením odrazivosti svetla (albeda) znižujú teplotu listu, produkciou špecifických látok zase chránia rastliny pred bylinožravcami. Trichómy môžu byť jednobunkové alebo mnohobunkové, rozmanitého tvaru, dĺžky a hustoty. Koreňové vlásky sú vychlípeniny rhizodermálnych buniek s dĺžkou do niekoľko milimetrov.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Trichóm**
Štart rakety Trident II (D-5)
**Trident** je z ponorky odpaľovaná balistická raketa (SLBM), nesúca jadrové hlavice. Navrhla ju americká spoločnosť Lockheed Martin Space Systems. Existuje v dvoch variantoch - UGM-96 Trident I a UGM-133 Trident II. Rakety Trident sú súčasťou výzbroje štrnástich aktívnych amerických atómových raketových ponoriek triedy *Ohio* a štyroch britských ponoriek triedy *Vanguard*.

Popis
-----

Štart rakety prebieha vždy z ponorených ponoriek. Pred štartom je trubica s raketou zaplavená vodou, malá výbušnina na dne trubice potom spôsobí vyparenie vody a prudký nárast tlaku. Tlakový ráz je dostatočný na vystrelenie rakety z trubice takou rýchlosťou, aby zotrvačné sily dokázali vyniesť raketu celým objemom nad hladinu. Inerciálne senzory zaznamenajú klesajúce zrýchlenie po vynorení rakety a naštartujú prvý raketový stupeň. Samotné telo rakety je natlakované dusíkom, aby sa počas prvej fázy štartu zabránilo prieniku vody, ktorá by mohla raketu poškodiť alebo narušiť jej vyváženie. 

Trident má tri raketové stupne na tuhé palivo. Dolet je ešte zvýšený použitím teleskopického aerodynamického hrotu, ktorý je vysunutý počas prvej urýchľovacej fázy. Počas práce tretieho raketového stupňa, približne dve minúty po štarte, už Trident dosahuje rýchlosť 6000 m/s. 

Trident pre korekcie dráhy používa inerciálny navádzací systém, doplnený optickou kontrolou hviezdneho poľa v orbitálnej časti dráhy. Niektoré testovacie varianty obsahovali aj GPS, nepočíta sa však s tým, že by GPS zostal v skutočnej jadrovej vojne funkčný. 

Po dokončení posledných korekcií dráhy sú uvoľnené nezávislé návratové moduly s hlavicami a tiež klamné ciele. Konkrétne podrobnosti tejto fázy sú utajené. Každý návratový modul je potom schopný v okruhu dosahu zasiahnuť nezávislý cieľ. Moduly, ktoré vstupujú do atmosféry s rýchlosťou niekoľkonásobkom rýchlosti zvuku, za sebou zanechávajú dobre viditeľné stopy dráhy, niekedy označované ako *prsty Boha*.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Trident (raketa)**

Zdroje
------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Trident (raketa) na českej Wikipédii.*
**Kyselina chlóroctová** je karboxylová kyselina odvodená od kyseliny octovovej nahradením jedného atómu vodíka atómom chlóru. Za normálnych podmienok je to tuhá biela kryštalická látka. V organickej syntéze je užitočná na prípravu ďalších zlúčenín.

Výroba
------

Priemyselne sa vyrába dvomi spôsobmi. Najčastejšie sa vyrába pomocou chlorácie kyseliny octovej, za prítomnosti katalytického acetanhydridu, kedy prebieha nasledovná reakcia:

CH3COOH + Cl2 → Cl-CH2COOH + HCl

Druhým používaným priemyselným spôsobom výroby je hydrolýza trichlóretylénu s kyselinou sírovou ako katalyzátoru.

Cl2-C=CH-Cl + 2 H2O → Cl-CH2COOH + 2 HCl

Pomocou hydrolýzy sa dá vyrobiť produkt veľmi čistý produkt, čo môže častokrát byť výhodou, pretože kyseliny chlóroctová, dichlóroctová a trichlóroctová sa ťažko oddeľujú destiláciou.

Podľa údajov z roku 2010 sa ročne vyrábalo 706 000 ton za rok. Z toho sa polovica vyrobila v Číne. Okrem toho sa v značných množstvách vyrába aj v Nemecku - 105 000 ton/rok, Holandsku - 100 000 ton/rok, Indii - >65 000 ton/rok a v USA - 55 000 ton/rok.

Reaktivita a využitie
---------------------

Kyselina chlóroctová sa využíva na výrobu mnohých užitočných zlúčenín, ako napríklad liekov, farbív, pesticídov. Vo väčšine takýchto procesov sa využíva reaktivita väzby medzi uhlíkom a chlórom (C-Cl). Používa sa ako prekurzor na výrobu pesticídov ako glyfosát, jej alkyláciou sa vyrábajú pesticídy MCPA a dimetoát. Nahradením chlóru tiolovou skupinou vzniká kyselina tioglykolová, ktorá sa využíva na stabilizáciu PVC a ako zložka v niektorých kozmetických výrobkoch.

Toxicita a bezpečnosť
---------------------

Ako ostatné chlórované deriváty kyseliny octovovej, aj kyselina chlóroctová je nebezpečné alkylačné činidlo, pričom LD50 pre potkany sa udáva 76 mg/kg.

Kyselina chlóroctová sa dokáže do tela vstrebať cez kožu a sliznice. Po vstrebaní narušuje produkciu energie bunkami. Aj keď poškodenie po vystavení koncentrovaným roztokom (napr. 80 %) sa nemusí prejaviť hneď, po niekoľkých hodinách sa začínajú prejavovať až o niekoľko hodín. Vystavenie viac ako 6 % povrchu tela kyseline chlóroctovej môže viesť až k smrti. Jej sodná soľ sa síce nedokáže do tela vstrebať tak dobre ako samotná kyselina, no vystavenie sa jej môže byť rovnako škodlivé pri dlhšom vystavení sa jej alebo pri vystavení väčšieho percenta povrchu tela.

Pri vystavení sa tejto kyseline je potrebné okamžite postihnuté miesto omyť vodou alebo hydrogénuhličitanom sodným (sóda bikarbóna).

Protijedom pri otrave touto kyselinou je dichlóroctan sodný, ktorý sa podáva infúziou v dávkach 50 mg/kg telesnej váhy po dobu 10 minút, opakovane každé 2 hodiny. Pokiaľ sa vykoná hemodialýza, je potrebná dvojnásobná dávka.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5  CHLOROACETIC ACID International Labour Organization (po anglicky)
2. ↑  Monochloroacetic Acid Chemical Economics Handbook (po anglicky)
3. 1 2  Chloroacetic Acids Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry (po anglicky)
4. ↑  ETHYL CYANOACETATE Organic Syntheses (po anglicky)
5. ↑  Monochloroacetic acid - Antidote treatment INCHEM (po anglicky)
**Nanuk** je zmrznutá ochutená voda na drevenej paličke. Vyrába sa zmrazením farebnej, ochutenej tekutiny (napr. ovocnej šťavy) okolo drevenej paličky. Časom sa začali pridávať rôzne príchute, oriešky alebo čokoláda.

Nanuk značky *Magnum*.

Dejiny
------

Prvá zmienka o nanuku pochádza z roku 1905, kedy 11-ročný Frank Epperson zo San Francisca odložil pohár, v ktorom mal prášok sódy zmiešaný s vodou a drevenou paličkou, ktorý mu cez noc zamrzol. Keď sa mladý Epperson vrátil vypiť si svoj schladený nápoj, zistil, že sóda vnútri pohára zamrzla.

Pôvod označenia
---------------

Označenie "nanuk" je prevzaté z češtiny a odvodené z českého názvu slávneho nemého dokumentárneho filmu Nanuk, človek primitívny ang. Nanook of the North amerického režiséra Roberta J. Flahertyho z roku 1922. 
Samotný výraz "Nanuk", či "Nanuq" znamená v inuitčine "biely medveď" a označuje mytologického "pána medveďov", ktorý rozhoduje o tom, či bude mať lovec pri love bieleho medveďa šťastie (alebo či je lovec hodný toho, aby mu dovolil bieleho medveďa uloviť).

Nanuk na Slovensku
------------------

Medzi najznámejšie značky nanukov patrí na Slovensku Tvaroháček, Ruská zmrzlina či zahraničný Magnum alebo Twister. Nanuky vyrába na Slovensku spoločnosť Unilever.

Štatistiky
----------

Odhaduje sa, že viac ako jedna miliarda nanukov sa ročne spotrebuje len v Spojených štátoch, pričom viac ako 1 miliarda nanukov Magnum sa predá každý rok po celom svete.

Pozri aj
--------

* zmrzlina
* Magnum (zmrzlina)
**Šnapser** alebo **šnapsel** je kartová hra typická pre stredoeurópsky priestor. Hrá sa so sedmovými kartami. Môžu ju hrať dvaja, traja alebo štyria hráči; podľa toho sa rozdá po osem, resp. po 6 kariet. Pokiaľ hrajú dvaja, alebo traja, rozdáva sa po 8 kariet. Hráčovi, ktorý dostal prvý karty sa dajú iba prvé 4, a z nich si vyberie tromfa. Ak sa hráč nevie rozhodnúť, tromf bude znak z piatej karty hráča. Po určení tromfa si hráč doberie štyri karty. V prípade hry dvoch hráčov sa zvyšných osem kariet na dobu trvania jednej hry odloží bokom.

Ak hrajú štyria hráči, rozdáva sa po šiestich kartách, pričom hráč, ktorý dostáva prvý tri karty (tzv. forhont) volí nielen farbu tromfa, ale aj spoluhráča - tak, že zahlási najvyššiu kartu z tromfovej farby, ktorú nemá, nie je to však pravidlo. Môže aj inú, ale tromfovej farby - napr. zelená desiatka - znamená, že zeleň je tromf a ten, kto má zelenú desiatku hrá so mnou. Hráč, ktorý túto kartu má, nesmie to oznámiť, a najavo to vyjde až v priebehu hry. Pokiaľ táto karta nebola vynesená, hra nemôže skončiť, aj keď niektorá strana dosiahla 66 bodov.

Táto hra sa hrá bez sedmičiek a osmičiek. Karty sú bodovo hodnotené nasledovne: deviatka 0, dolník 2, horník 3, kráľ 4, desiatka 10 a eso 11. Zmyslom hry je nahrať hodnotu 66 bodov, prípadne sa hrá durch. 

Musí sa ctiť farba a musí sa prebíjať (ak hráč 1 vyloží napr. zeleného dolníka, druhý hráč musí vyložiť - priznať kartu danej farby, a pokiaľ je to možné, prebiť hráča 1. Ak druhý hráč nemá kartu danej farby, musí použiť tromfa. Tromf vždy prebije. Pokiaľ hráč nemá ani tromfa, tak použije akúkoľvek kartu).Ak má hráč horníka a kráľa tej istej farby, môže na začiatku svojho ťahu využiť "štyridsiatku", resp. "dvadsiatku", a to tak, že vyloží jednu kartu z tejto dvojice, ktorá musí byť vynesená ako prvá v štichu/zdvihu. Taktiež musí hráč vyhlásiť "40", resp. "20" a ukázať druhú kartu z dvojice. Ak je dvojica tromfová, hráčovi sa pripočíta 40 bodov a vyhlási "40". Nemusia sa odohrať všetky štichy, ak skôr jedna strana dosiahne 66 bodov – táto povie „dosť" a nehrá sa ďalej. Pokiaľ sa pomýlil vyhlasovateľ „dosť", vyhrala protistrana. Hráč môže vyhrať aj vtedy, keď posledný štich zoberie on, aj keď nemá hodnotu 66. Akýkoľvek hráč má právo pred prvým zdvihom vyhlásiť vyššiu hru, tzv. "za dvanásť" (nahrá 66 bodov v jednom rade bez straty štichu). Taktiež môže vyhlásiť "durch" - musia sa odohrať všetky štichy, a všetky hráč získa. Hráč ktorý nezačína prvý, môže pred prvým štichom vyhlásiť "kontra", čo znamená, že si je istý, že vyhrá.Niekedy sa môžu hráči dohodnúť, že červeň bude za dvojnásobok, tzv. drahší (podoba s mariášom), prípadne sa môže meniť poradie kariet, pokiaľ sa hrá veľký.

Hrával sa tzv. desaťhalierový mariáš. Jednotlivé hry (dvanásť, durch, kontra) majú rôzne hodnoty, zvyčajne to závisí od miestnych zvyklostí.
**Turisas** je folk metalová skupina z fínského mesta Hämeenlinna. Skupina bola pod názvom *Köyliö* založená v roku 1997 Mathiasom Nygårdom a Jussiom Wickströmom a o rok neskôr bola premenovaná na Turisas podľa starodávneho fínskeho boha vojny.

Turisas vo svojej hudbe mieša prvky power metalu, viking metalu a folk metalu. Sami svôj štýl označujú ako battle metal (battle = boj, bitka).

Po dvoch demonahrávkach a jednom EP nahrali v roku 2004 svoj debutový album *Battle Metal*, ktorý prinesol prvý veľký úspech.

Dňa 29. októbra 2005 bol gitarista Georg Laakso ťažko zranený pri autonehode a kvôli poranenej mieche bol donútený ukončiť spoluprácu so skupinou. V roku 2006 mali spoločné turné so skupinou Lordi. V roku 2007 vytvorili další album *The Varangian Way* (podle Vikingov, ktorí v 9.–10. storočí tiahli zo Škandinávie južne až do Konštantinopolu a skladby z albumu práve túto púť popisujú). Celý gitarový part na ňom zahrál Jussi Wickström sám. Na jeseň 2008 vyšlo DVD obsahujúce kompiláciu živých vystúpení zo zatiaľ nejväčšieho turné skupiny po rodnom Fínsku a dokument o tomto turné.

Ich vzhľad stojí za zmienku – nosia vikinské dobové kostýmy a tváre majú natrené červeno-čierno. Sami to komentujú takto: „Áno, ľudia si myslia, že je to šialené, ale máme dôvod prečo to robiť. Nie sme druhí Lordi."[chýba zdroj]

Diskografia
-----------

### Štúdiové albumy

* *Battle Metal* (2004)
* *The Varangian Way* (2007)
* *Stand Up and Fight* (2011)
* *Turisas2013* (2013)

### Single

* „To Holmgard and Beyond" (2007)
* „Rasputin" (2007)
* „Supernaut" (2010)
* „Stand Up and Fight" (2010)
* „For Your Own Good" (2013)

### Demo albumy

* *Taiston Tie - The Battle Path* Demo (1998)
* *Unnamed Promo* (1999)
* *The Heart of Turisas* EP (2001)

### DVD

* *A Finnish Summer with Turisas* (2008)

Členovia
--------

* Mathias "Warlord" Nygård – spev
* Olli Vänskä – husle
* Jesper Anastasiadis – basgtara
* Jussi Wickström – gitara
* Jaakko Jakku – bicie

* Mathias "Warlord" NygårdMathias "Warlord" Nygård
* Olli VänskäOlli Vänskä
* Hannes "Hanu" HormaHannes "Hanu" Horma
* Janne "Lisko" Mäkinen + Mathias "Warlord" NygårdJanne "Lisko" Mäkinen + Mathias "Warlord" Nygård

### Bývalí členovia

* Janne "Lisko" Mäkinen – akordeón
* Antti Ventola – klávesy
* Georg Laakso – gitara
* Ari Kärkkäinen – gitara
* Sami Aarnio – basgitara
* Tino Ahola – basgitara
* Mikko Törmikoski – basgitara
* Netta Skog – akordeón
* Hannes Horma – basgitara
* Tude Lehtonen – bicie
* Jukka-Pekka Miettinen – basová gitara
* Robert Engstrand – klávesy

Referencie
----------

1. ↑  Paganfest 2015: pohanskej mlýnek na maso, *Spark*, No.5/2015, sešit 263, vol. 24, str. 108

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Turisas**
Zvieratníkové svetlo
**Zodiakálne svetlo** alebo **zvieratníkové svetlo** je mierne zvýšenie jasu v okolí Slnka, rozširujúce sa pozdĺž ekliptiky (t. j. pozdĺž súhvezdí zvieratníka). Dá sa dobre pozorovať na začiatku alebo na konci jasnej bezmesačnej noci v čase, keď je poloha ekliptiky vzhľadom na obzor strmšia, teda na jar na západnej oblohe po západe Slnka a skončení súmraku alebo na jeseň na východnej oblohe pred východom Slnka. Oveľa zreteľnejšie vidieť zodiakálne svetlo v menších zemepisných šírkach. Zodiakálne svetlo má kužeľovitý tvar zužujúci sa so vzdialenosťou od obzoru. Smerom k okrajom jeho jas postupne klesá a zaniká asi vo vzdialenosti 90° od Slnka. Zriedka vidieť jemné predĺženie zodiakálneho svetla pozdĺž celej ekliptiky - zvieratníkový pás alebo most. V miestach oblohy, ktoré ležia oproti Slnku, sa pás rozširuje na jasnejšiu škvrnu s priemerom asi 10° až 20° (protisvit). Pri zatmení Slnka sa pozoruje zodiakálne svetlo ako pokračovanie slnečnej koróny (F koróna).

Pôvod zodiakálneho svetla
-------------------------

Vzniká odrazom slnečných lúčov od jemných prachových zrniek medziplanetárnej hmoty rozptýlených vo vnútorných oblastiach slnečnej sústavy a silne koncentrovaných k rovine ekliptiky. Častice medziplanetárnej hmoty sa pritom pohybujú po individuálnych dráhach okolo Slnka so sklonmi zväčša menšími ako 20°. Rozptyl vyvolávajúci úkaz zodiakálneho svetla je najúčinnejší od častíc s rozmermi niekoľko mikrometrov až niekoľko desať mikrometrov (10-6-10-5 m), s pomerne nízkou hustotou ~1 000 kg. m-3) a nepravidelným tvarom. Týchto teliesok (ktoré by zodpovedali meteorom okolo 15. magnitúdy aj slabším) je v medziplanetárnom priestore mnohonásobne viac ako väčších častíc, preto súčet ich povrchov predstavuje veľkú odrazovú plochu v porovnaní s povrchom malého počtu väčších častíc. Keďže častice zodiakálneho svetla sú v stálom pohybe, možno merať ich tok. Merania na umelých kozmických telesách ukázali, že tok častíc s hmotnosťou okolo 10-12 kg je asi 10-4 m-2. s-2 1 vo vzdialenosti 1 AU od Slnka. Koncentrácia častíc zodiakálneho svetla postupne klesá so vzdialenosťou d od Slnka približne ako funkcia d-1,3. Oblak častíc nesiaha až k Slnku, v jeho bezprostrednej blízkosti je prázdna zóna vplyvom obrovských teplôt a silného tlaku slnečného žiarenia. Prachový oblak zodiakálneho svetla si preto možno predstaviť ako veľmi sploštený disk, ktorého obsah je smerom od centra čoraz redší, ale v strede prázdny. Disk nie je celkom homogénny. Ak koncentrovaný oblak častíc zodiakálneho svetla vnikne do atmosféry Zeme, vyvolá vznik nočných svietiacich mračien.

Zdroj
-----

Encyklopédia astronómie
*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*

Iné projekty
------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portálPortál slnečná sústava |

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Zodiakálne svetlo**
**Šok** je ťažký stav, ktorý bezprostredne ohrozuje život. Vyznačuje sa zníženým zásobovaním orgánov krvou. Postupne zlyháva funkcia jednotlivých orgánov a sústav orgánov. Ohrozuje funkciu tzv. životne dôležitých orgánov.

Rozdelenie
----------

### Kardiogénny šok

Vzniká ak srdce nedokáže udržať minútový výdaj krvi, t. j. keď zlyhá ako pumpa. Pri znížení minútového výdaja sa zapoja obranné mechanizmy. Najdôležitejším je zúženie malých arteriol- ich generalizovaná vazokonstrikcia. Niekedy je tento mechanizmus neúčinný a preto sa podávajú vazokonstrikné lieky a ak sa táto liečba preženie, je potrebné podať vazodilatačné lieky. Ak sa nepodarí udržať minútový objem srdca, do jednotlivých orgánov sa nedostane krv a nastane rozvrat vnútorného prostredia a následne smrť.

### Hypovolemický šok

Vzniká:

* pri strate krvi (pri krvácaní do telových dutín, vonkajšie krvácanie)
* pri strate plazmy (popáleniny)
* pri strate telových tekutín (ťažká dehydratácia)

Strata tekutín nižšia, ako 10 % ich celkového objemu sa spravidla neprejaví. Ak chýba 30-60 % tekutín, rozvíja sa ťažký život ohrozujúci hypovolemický šok. Redukcia objemu nad 60 % sa rovná smrti. Organizmus sa snaží nedostatok tekutín nahradiť a preto nastane vasokonstrikcia na úkor ostatných orgánov.

### Septický šok

Bakteriotoxický šok vzniká pri sepse gramnegatívnymi mikroorganizmami. Pri ich rozpade sa uvoľňuje množstvo toxických látok, ktoré sa dostanú do krvného obehu. Spôsobujú vazodilatáciu a tým navodia príznaky šoku v tele.

Klinický obraz
--------------

* neuropsychické zmeny: nepokoj, zmätenosť, apatia, ospalosť až kóma
* zmeny na koži: pacient je bledý, má chladnú a spotenú kožu, niekedy aj periférna cyanóza
* zmeny krvného tlaku: hl. nálezom pri šoku je nízky tlak, niekedy nie je merateľný bežným spôsobom, príznakom je aj zmenšenie rozdielu medzi systolickým a diastolickým tlakom.
* zmeny pulzu: pulz je väčšinou plytký, rýchly, nitkovitý a niekedy nehmatný
* zmeny dýchania: spravidla pacient hyperventiluje
Roland TR-909 a TR-808
**Bicí automat** je elektronický hudobný nástroj resp. prístroj, ktorý dokáže prehrávať zaznamenané rytmické slučky alebo úseky.

Charakteristika
---------------

Bicí automat obsahuje zvukové generátory, ktoré vytvárajú zvuky bicích nástrojov. Podľa spôsobu vytvárania zvuku sa delia na analógové (syntetizujú zvuky podobným spôsobom ako analógové syntetizátory) a digitálne (syntetizujú zvuky digitálne alebo prehrávajú digitálne zaznamenané zvuky). Zvuky bývajú organizované do tzv. sád (drumkitov). Sada obvykle obsahuje najčastejšie používané bicie nástroje: basový bubon = veľký bubon (bass drum, skr. BD), malý bubon (snare drum, skr. SD), tliesknutie (clap, skr. CP), činel (cymbal, skr. CY), Hi-hat činel (skr. HH) atď. Jednotlivé zvuky môžu byť nemenné alebo sa dajú upravovať niektoré ich parametre napr. výšku, dĺžku, hlasitosť, prípadne aj iné znaky.

Druhou hlavnou súčasťou bicích automatov je sekvencer, ktorý riadi okamihy spustenia jednotlivých zvukov a tým vytvára požadované rytmy. Rytmy bývajú pevné alebo sa dajú programovať. Okrem okamihu zaznenia býva možné naprogramovať tiež ďalšie zvukové parametre, najčastejšie akcent, ale aj výšku, dĺžku a iné. Niektoré bicie automaty sa dajú pomocou MIDI spojiť s inými prístrojmi. 

V dnešnej dobe sú hardwarové bicie automaty skoro úplne nahradzované softwarovými verziami.

Najznámejšie bicie automaty
---------------------------

* Roland TR-808
* Roland TR-909
* Oberheim DMX
* Sequential Drumtraks
* Emu Drumulator
* Ace Tone Rhythm Ace
* Alesis SR-16
Monaghan
**Monaghan** (ír. *Muineachán*) je mesto v severovýchodnej časti Írska, správne stredisko grófstva Monaghan.  
 
V roku 2016 tu žilo 8 012 obyvateľov, čím je najľudnatejším sídlom v grófstve, ktoré má len niečo vyše 60-tisíc obyvateľov.

Poloha
------

Mesto leží na kanáli Ulster, v centrálnej časti rovnomenného grófstva, 10 km západne od hranice so Severným Írskom. Nachádza sa na križovatke ciest I. triedy N2, N12, cesty II. triedy N54 a regionálnych ciest č. R162, R186, R188, R189. Najbližšie väčšie mestá sú: Armagh (27 km na severovýchod), Cavan (48 km na juhozápad), Drogheda (51 km na juhovýchod) a Enniskillen (55 km na severozápad).

Dejiny a súčasnosť
------------------

Monaghan s okolím bol dejiskom tzv. bitky pri Clontibret, v máji 1595, medzi anglickou korunou a vojskami Hugha O'Neilla. V roku 1591 sa celé územie dostalo pod kontrolu MacMahonovcov, ktorých vodcu neskôr popravili, čo viedlo k tzv. Deväťročnej vojne. 17. mája 1974 počas večernej dopravnej špičky zahynulo pri bombovom atentáte 7 ľudí. Mesto zaznamenáva v súčasnosti dynamický rast, je centrom stavebníctva, nábytkárskeho priemyslu a cestovného ruchu. Každoročne v septembri sa tu koná hudobný festival Harvest Time Blues Festival.

Historickú časť mesta tvoria štyri navzájom prepojené námestia - Market Square, Church Square, The Diamond a Old Cross Square. Z kultúrnych pozoruhodností tu stojí tzv. Market House z r. 1792 (dnes galéria), múzeum grófstva Monaghan, slnečné hodiny zo 17. storočia, pamätník Rossmore Memorial z r. 1876, budova Aviemore House (1760) a katedrála sv. Macartana (1861-91).

V meste sa narodil Charles Gavan Duffy (1816–1903), prvý premiér Nového Južného Walesu v Austrálii.

Referencie
----------

1. ↑  Placenames Database of Ireland
2. ↑   *Sapmap Area - Settlements - Monaghan* [online]. Central Statistics Office, 2016, [cit. 2018-01-12]. Dostupné online.
3. ↑   *Monaghan (county)* [online]. citypopulation.de, [cit. 2013-12-13]. Dostupné online. (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Monaghan (mesto v Írsku)**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
Olympijské zlatoOlympijské zlato

**Jelena Alexandrovna Remizovová** (rus. Елена Александровна Ремизова – Jelena Alexandrovna Remizova, angl. Elena Remizova; \* 22. september 1986, Petuchovo, Rusko) je ruská reprezentantka v severskom lyžovaní. Zúčastnila sa Zimných paralympijských hier 2014 v Soči. Získala na nich tri zlaté a jednu striebornú medailu.

Športová činnosť
----------------

Lyžovať začala v roku 1995 v Šadrinsku.

### Paraolympijské hry

Na Zimných paralympijských hier 2014 v Soči súťažila v biatlone a v behu na lyžiach. Získala 4 medaily z 32 pre Rusko. Jej prvou medailou bola výhra v 15-kilometrovom behu na lyžiach s časom 49:10,2. S časom 13:23,8 vyhrala beh na 5 kilometrov. Tretie zlato získala za 4x2,5 km zmiešanú štafetu. Striebro získala za šprint na 1 km.

Referencie
----------

1. 1 2 3   *Elena Remizova* [online]. Medzinárodný paralympijský výbor, [cit. 2020-04-05]. Dostupné online.
2. ↑  SCOTT, Roxana. eu.usatoday.com, [cit. 2020-04-05]. Dostupné online.
3. ↑   *Russia Dominating Paralympic Games* [online]. The Moscow Times, 2014-03-10, [cit. 2020-04-05]. Dostupné online.
4. ↑  HOLDER, Gord. ottawacitizen.com, 2014-03-16, [cit. 2020-04-05]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jelena Alexandrovna Remizovová**

Externé odkazy
--------------

* Profil na stránke Medzinárodného paralympijského výboru
Súradnice: 55°45′03″S 37°37′05″V﻿ / ﻿55,750833°S 37,618167°V﻿ / 55.750833; 37.618167

Zvonica Ivana Veľkého
Zlatý nápis Borisa Godunova pod kupolou zvonice
**Zvonica Ivana Veľkého** (rus. Колокольня Ивана Великого) patrí medzi najimpozantnejšie pamiatky Moskvy. Až do stavby Chrámu Krista Spasiteľa bola považovaná za najvyššiu stavbu v Moskve. Nachádza sa na Chrámovom námestí moskovského Kremľa.

História
--------

Prvá zvonica stála na tomto mieste už v roku 1329. Ivan III. sa rozhodol starú zvonicu zbúrať a na jej mieste postaviť novú impozantnú zvonicu, ktorá svojou výškou mala symbolizovať moc cára a pravoslávnej viery. Zvonica sa začala budovať podľa plánov architekta talianskeho pôvodu Bona Frjazinana na osemhrannom základe. Budovala sa v rokoch 1505 až 1600. Dokončená bola za vlády Borisa Godunova. Z týchto čias pochádza aj zlatý nápis pod kupolou o dokončení zvonice. Svojou výškou 81 metrov je najvyššou stavbou v meste. Poškodená bola počas vpádu napoleonských vojsk v roku 1812 a od roku 1917 bola pre návštevníkov Moskvy zatvorená.

### Súčasnosť

Zvonica v súčasnosti opäť plní svoju funkciu pre blízke pravoslávne chrámy na Chrámovom námestí v Kremli. Mnohí ju označujú prezývkou „horiaca svieca", pretože svojou štíhlosťou a zlatou kupolou ju mnohým pripomína. Pred zvonicou turisti môžu obdivovať ďalšie dve pamätihodnosti. Prvou z nich je najťažší zvon na svete Car-kolokol (rus. Царь–колокол) z roku 1735 na žulovom podstavci. Paradoxom je, že nikdy neslúžil k svojmu účelu. Druhou pamiatkou je najväčšie delo na svete Car-puška, (odliate v roku 1586), z ktorého ale nebolo nikdy vystrelené.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Zvonica Ivana Veľkého**
**Jelcz P-01** je model autobusového prívesu, ktorý v 60. a 70. rokoch 20. storočia vyrábal poľský podnik Jelcz.

Konštrukcia
-----------

Renovovaná súprava autobusu Škoda 706 RTO CAR s prívesom Jelcz P-01E (majiteľ ČSAP Nymburk)
Vlečné vozidlo P-01 bolo odvodené z medzimestského autobusu Jelcz 043, ktorý bol vyrábaný v Poľsku na základe licencie k produkcii vozidiel Škoda 706 RTO. Predné aj zadné čelo prívesu je zhodné. Vďaka mechanizmu riadenia spoločne so špeciálnym tiahlom bolo vozidlo za autobusom veľmi stabilné. V pravej bočnici sa nachádzajú jedne mechanické (tzv. búchacie) dvere. Sedačky v interiéri sú usporiadané priečne 2+2 so strednou uličkou.

Pre export (napr. do bývalého Česko-Slovenska) bol príves mierne upravený a označený P-01E.

V súčasnosti sa na území Česka nachádza niekoľko zrenovovaných vlekov Jelcz P-01E (napr. *Dopravný podnik Ostrava* alebo *ČSAP Nymburk*). Technické múzeum v Brne tiež vlastní dva vraky týchto vozidiel, v budúcnosti sa počíta s rekonštrukciou jedného vozidla, ktorý bude doplnený súčiastkami z vozidla druhého.

Technické parametre
-------------------

* Dĺžka: 6 970 mm
* Šírka: 2 460 mm
* Výška: 2 900 mm
* Hmotnosť prázdneho vozidla: 3 640 kg
* Miesta celkom: 43
	+ na sedenie: 31
	+ na státie: 12

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jelcz P-01**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jelcz P-01 na českej Wikipédii.*