recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Canterburská katedrála
**Anglikanizmus** alebo **anglikánstvo** je západokresťanský smer ktorý má korene v anglickej reformácii v 16. storočí. Zahŕňa vierouku štátnej cirkvi v Anglicku (Church of England) a jej dcérskych cirkví po celom svete, ktoré sú zväčša združené v Anglikánskom zväze cirkví. Celkovo Anglikánsky zväz cirkví združuje okolo 70 miliónov veriacich. 

Anglikáni vnímajú svoju zakotvenosť jak v protestantskej tradícii, s ktorou ju spája najmä neuznanie autority rímskeho pápeža, tak v katolíckej tradícii, s ktorou si ponechali napr. hierarchické usporiadanie, liturgické rúcha, sviatostnú teológiu a podobne.

História
--------

 *Pre bližšie informácie pozri Anglikánska cirkev (Church of England)*

Náuka
-----

Kniha spoločných modlitieb z roku 1596
Anglikáni za prameň viery považujú Bibliu, Tradíciu a rozum. Vyznávajú taktiež tri historické vyznania: Apoštolské, Nicejsko-carihradské a Atanaziánske. V náuke má tiež významné postavenie 39 článkov a Kniha spoločných modlitieb. Anglikáni uznávajú sedem sviatostí. Dve veľké (krst a Eucharistia) a päť malých (spoveď, birmovanie, manželstvo, kňazstvo, pomazanie chorých). Eucharistia sa vysluhuje pod obomi spôsobmi (hostie aj víno) a spoveď je spoločná, pri bohoslužbe. Súkromná spoveď kňazovi alebo biskupovi je tiež možná. Celibát kňazov i biskupov je dobrovoľný a to aj po vysviacke. Niektoré anglikánske cirkvi udeľujú svätenie i ženám a niektoré sobášia aj páry rovnakého pohlavia.

Anglikánsky zväz cirkví
-----------------------

Logo Anglikánskeho spoločenstva
Anglikánske cirkvi sú po väčšine združené v Anglikánskom zväze cirkví (nazývanom aj Anglikánske spoločenstvo, angl. Anglican Communion). Anglická cirkev je „matkou" a „hlavou" všetkých anglikánskych cirkví po celom svete.

Pozri aj
--------

* Anglikánska cirkev (Church of England)
* Anglikánsky zväz cirkví

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Anglikánství na českej Wikipédii.*
Canterburská katedrála
**Arcibiskup canterburský** je najvyšší biskup, predstavený Anglikánskej cirkvi, symbolický najvyšší predstaviteľ svetovej anglikánskej komunity a diecézny biskup Canterburskej diecézy.

Prvým arcibiskupom canterburským bol svätý Augustín z Canterbury, ktorý v roku 597 založil prvú anglickú diecézu. Súčasným, v poradí 105. arcibiskupom canterburským je Justin Welby. 

Od čias svätého Augustína až do 16. storočia boli arcibiskupi v spojení so svätou stolicou v Ríme a tak obdržali pálium. V období anglickej reformácie prišlo k odluke cirkvi v Anglicku z vplyvu pápeža a rímskokatolíckej cirkvi. Táto odluka mala zo začiatku prechodný charakter, ale postupne došlo k trvalému oddeleniu oboch cirkví a ustanoveniu nezávislosti Anglikánskej cirkvi.

V stredoveku existovali rôzne variácie nominácie na pozíciu arcibiskupa a biskupov. V niektorých prípadoch bol volený zborom kanonikov Canterburskej katedrály, menovaný kráľom alebo pápežom. Od čias reformácie Anglikánska cirkev získala štatút štátnej cirkvi a výberom arcibiskupa je zákonom poverený panovník. V súčasnosti je menovaný predsedom vlády v mene panovníka a je vyberaný zo zoznamu dvoch kandidátov navrhnutých Kráľovskou nominačnou komisiou.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Arcibiskup canterburský na českej Wikipédii.*
**Oľchovec** je potok v hornom Šariši, v severnej časti okresu Bardejov. Je to ľavostranný prítok Kamenca a meria 6,7 km. Nad obcou Cigeľka vytvorila zrážková voda na ľavom brehu výrazné a rozvetvené rokle.

*Prameň:* v pohorí Busov na južnom úpätí Ostrého vrchu (930,2 m n. m.) v nadmorskej výške približne 720 m n. m. neďaleko slovensko-poľskej štátnej hranice

*Smer toku:* na hornom toku na juhovýchod, potom sa oblúkom postupne stáča na juhozápad

*Geomorfologické celky:* 1.Busov, 2.Ondavská vrchovina

*Prítoky:* sprava prítok (560,1 m n. m.) z oblasti Pálenice, Priehybský potok, zľava spod Javora (723,0 m n. m.), spod Hrbu (764,5 m n. m.) a z doliny Pálenica

*Ústie:* do Kamenca pri obci Petrová v nadmorskej výške cca 435 m n. m.

*Obce:* Cigeľka a Petrová

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Kamenca (Tarnov) |
| --- |
| *Kamenec* → *Topľa* → *Ondava* → *Bodrog* → *Tisa* → *Dunaj* |
| 
* Beskydský potok
* Busovský potok
* Bystrička
* Cigeľský potok
* Holubnícky potok
* **Kamenec**
* Mostík
* Obšarský potok
* Oľchovec
* Pivničný potok
* Priehybský potok
* Rovienka
* Sveržovka
* Vovčinec

 |
Súradnice: 44°35′S 75°41′Z﻿ / ﻿44,583°S 75,683°Z﻿ / 44.583; -75.683

**Brockville** je mesto v kanadskej provincii Ontário. V roku 2021 malo 21 116 obyvateľov. Leží na Rieke svätého Vavrinca pri vyšnom, na brehu oproti je Morristown v štáte New York. Mesto je letoviskom a bránou do oblasti Thousand Islands (Tisíc ostrov).

Dejiny
------

Mesto bolo založené v roku 1784, jeho zakladateľmi boli lojalisti William Buell a Daniel a Charles Jones. V minulosti boli mesto dôležitým prekladiskom, aj dnes je železničnou križovatkou Canadian National Railway. Pôvodne sa volalo aj Elizabethtown. Zaznamenané boli aj názvy Williamstown a Charlestown. V roku 1812 bol po Britsko-americkej vojne premenovaný. Predlohou názvu bol Isaac Brock, britský generál.

Od roku 1832 má štatút „village", od 1859 je „town" a od roku 1962 „city".

Demografia
----------

V sčítaní obyvateľstva v roku 2021 malo mesto 21 116 obyvateľov, v roku 2016 to bolo 21 569. V roku 2021 cca 35 udalo ako etnický pôvod slovenský, cca 25 osôb český a nikto česko-slovenský. Ako rodný jazyk 19 655 uviedlo angličtinu, 590 francúzštinu, 160 oba, 1240 ľudí neoficiálne jazyky z toho nikto jazyky pôvodných obyvateľov.

Doprava
-------

V rokoch 1854 až 1860 bol v meste vybudovaný prvý železničný tunel v Kanade.

Ekonomika
---------

V meste sa rozvinul ľahší priemysel, elektrotechnický, farmaceutický a chemický.

Kultúra a turizmus
------------------

V meste sa nachádza Brockville Arts Centre a Brockville Museum. Od roku 1821 tu vychádza denník *Recorder and Times*, čo je najdlhšie medzi novinami v Ontáriu. Súdna budova Brockville Courthouse z rokov 1842-1844 je jedna z najstarších verejných budov v Ontáriu.

Galéria
-------

* Victoria Hall, dnešná radnicaVictoria Hall, dnešná radnica
* NábrežieNábrežie
* Busta gen. Brocka a budova súduBusta gen. Brocka a budova súdu
* Južný portál najstaršieho železničného tunela v KanadeJužný portál najstaršieho železničného tunela v Kanade

Referencie
----------

1. 1 2 3   *Census Profile, 2021 Census of Population Profile table* [online]. www12.statcan.gc.ca, [cit. 2024-02-08]. Dostupné online.
2. 1 2 3 4  Brockville. In:  *Encyclopædia Britannica* [online]. Encyclopædia Britannica, 1998-07-20, [cit. 2024-02-08]. Dostupné online.
3. 1 2 3 4 5 6 7   *Brockville* [online]. thecanadianencyclopedia.ca, [cit. 2024-02-08]. Dostupné online.
4. ↑   *Cultural Services* [online]. City of Brockville, 2022-11-30, [cit. 2024-02-08]. Dostupné online.
5. *Transit* [online]. portcolborne.ca, [cit. 2024-02-03]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka mesta

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Brockville na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje:
**Edmund Thomas Clint** (\* 19. máj 1976, Koči, India – † 15. apríl 1983) bol indický chlapec, považovaný za zázračné dieťa (nemː *Wunderkind*), ktorý za necelých sedem rokov života stihol namaľovať vyše 25000 obrazov a obrázkov.

Životopis
---------

Meno dostal po hollywoodskom hercovi Clintovi Eastwoodovi. Vo svojej tvorbe sa najradšej sústredil na hinduistické slávnosti a iné festivaly, ktoré sa konali v jeho rodnom meste. Ako päťročný obsadil druhé miesto na maliarskej súťaži určenej umelcom do 18 rokov. Clintove obrazy boli natoľko kvalitné, že niekoľko expertov sa vyjadrilo, že mnohým maliarom trvá roky analytického štúdia a praxe, kým sa dostanú na takú úroveň. Jeho diela boli vystavované medzi rokmi 1995 - 2007 v hlavnom meste federálneho štátu Kérala, odkiaľ pochádzal.

Zomrel vo veku šesť rokov a jedenásť mesiacov z dôvodu zlyhania obličiek. V roku 2017 vznikol o jeho živote film.

Referencie
----------

1. ↑   *The Hindu : She spells hope and happiness* [online]. web.archive.org, 2016-01-13, [cit. 2022-09-09]. Dostupné online. Archivované 2016-01-13 z originálu.
2. ↑  DESK, India TV News. *Wonder Boy: Before dying at 7, Edmund Thomas Clint created 25,000 paintings! - IndiaTV News* [online]. www.indiatvnews.com, 2015-04-06, [cit. 2022-09-09]. Dostupné online. (po anglicky)
3. ↑   *The Hindu : Metro Plus Kochi / People : It is still fascinating...* [online]. web.archive.org, 2012-11-07, [cit. 2022-09-09]. Dostupné online. Archivované 2012-11-07 z originálu.
Náhrobný kameň Stanislava Zocha v banskobystrickom evanjelickom cintoríne
Stanislav Zoch
**Stanislav Zoch** (\* 30. január 1852, Jasenová – † 27. november 1911, Banská Bystrica) bol slovenský pedagóg, publicista, osvetový pracovník. Pseudonym: Cerovan.

Jeho otec bol Ctiboh Zoch, matka Anna rod. Zochová, bratia Ivan Branislav Zoch, Cyril Zoch, Pavol Peter Zoch a synovia Samuel Zoch a Gustáv Zoch.

Životopis
---------

Študoval na Prvom slovenskom gymnáziu v Revúcej, kupecký učeň v Ružomberku, neskôr opäť gymnaziálny študent v Revúcej. V roku 1871 – 1874 učiteľ na evanjelickej ľudovej škole v Ponikách, 1874 – 1908 v Banskej Hodruši a v Cerove, 1909 – 1911 pokladník filiálky Zvolenskej ľudovej banky v Banskej Bystrici. Agilný nár. ľudovýchovný a osvetový pracovník; v učiteľskej praxi realizoval výchovu v národnom duchu, organizoval ochotnícke divadlo. Zriadil cirkevnú školskú knižnicu v Cerove. V miestach pôsobísk podporoval hospodársky pokrok, bol uznávaný ovocinár a včelár. Literárne a publicisticky činný, skladal pohrebné verše, písal pedagogické príspevky, propagoval školské knižnice. Upozorňoval na staré tlače a archeologické pamiatky. Autor početných hospodárskych článkov. Vyznamenaný na hospodárskej výstave v Bratislave.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Indexovaný záznam o narodení a krste v matrike číslo 1 - evanjelická farnosť Jasenová

Autoritné údaje: * NK ČR: mzk2004257488
* SNK: 166058
* VIAF: 84592931
**Stávková kancelária** je podnik, ktorý ponúka stávky; v užšom zmysle jeho „prevádzkáreň".

Stávkové kancelárie sa rozdeľujú na kamenné stávkové kancelárie a on-line stávkové kancelárie.

Kamenné stávkové kancelárie na Slovensku
----------------------------------------

Kamenné stávkové kancelárie sú tie, ktoré prevádzkujú svoju činnosť v rôznych pobočkách. Na Slovensku existujú kamenné stávkové kancelárie spoločností: 

* DoubleStar Bet
* Epermiso (Tipito)
* Fortuna (predtým Terno)
* Niké
* Tipos
* Tipsport (predtým Doxx)
* Victory-Tip

On-line stávkové kancelárie
---------------------------

Na Slovensku vlastní licenciu pre on-line stávkovanie niekoľko spoločností. Prevádzkujú ju:

* DoubleStar Bet
* Fortuna
* Niké
* Tipos
* SynotTip
* Tipsport

Obyvateľom Slovenska svoje služby ponúkajú aj stávkové spoločnosti zo zahraničia. O legálnosti tipovania v cudzine však v prebehla diskusia v celej Európskej únii.

Na Slovensku od roku 2019 platí zákon, ktorý umožňuje u nás legálne podnikať len stávkovým kanceláriam so slovenskou licenciou. Ak teda stávková kancelária nemá licenciu od URHH, podniká u nás nelegálne a slováci by tam tipovať nemali.

Overenie, či stávková kancelária má platnú licenciu na poskytovanie stávkových služieb na Slovensku, je základný predpoklad pre legálnu a bezpečnú stávkovú činnosť.

Slovenské verzie svojich stránok ponúkajú zatiaľ zahraničné stávkové spoločnosti Bwin, Bet365, Expekt a iné. Na slovenský trh však vnikajú aj rôzne stávkové kancelárie, ktoré majú české menu. Napríklad Betfair, Bet-at-home alebo Sportingbet. Slováci však môžu tipovať aj v stávkových kanceláriách bez českého či slovenského jazyka, ale len pokiaľ majú slovenskú licenciu.

Podstata fungovania
-------------------

Stávkové kancelárie zarábajú prostredníctvom payoutu. 
Príklad: Na zápas Dominik Hrbatý - Karol Kučera sú vypísané kurzy: 1.8-1.8. Tipujúci č. 1 vsadí sumu 1 euro na Dominika Hrbatého. Tipujúci č. 2 vsadí sumu 1 euro na Karola Kučeru. Nech vyhrá ktokoľvek - stávková kancelária vyplatí len 0,80 eur na výhre 1 euro späť na vklade a pritom vklady boli 2 eurá. Získava teda 0,2 eur. Kurzy sú určované podľa predpokladaného správania tipujúcich. Väčšinou platí, že čím je kurz vyšší, tým je nižšia šanca na výhru. Niekedy sú kurzy v ponuke dodatočne upravované (napr. ak tipujúci vsadili značnú sumu na Dominika Hrbatého, stúpne kurz na Karola Kučeru a na Dominika Hrbatého klesne).

Stávkové kancelárie ponúkajú rôzny payout, čo využívajú aj ako konkurenčnú výhodu v marketingu. Medzi stávkové kancelárie s najväčším payoutom patria betting exchange ako Betfair a spomedzi bežných stávkových kancelárií napríklad Pinnacle Sports.

1. ↑  REDAKCIA. *Najlepšie Slovenské Stávkové Kancelárie v roku 2024 porovnanie* [online]. Tipy na dnes, 2024-02-12, [cit. 2024-02-14]. Dostupné online.
Pomerné veľkosti niektorých TNO
**Transneptúnsky objekt** (TNO) alebo **objekt Edgeworthovho–Kuiperovho pásu** (najvnútornejšia časť Oortovho oblaku Slnka, objekt Kuiperovho pásu = KBO, Edgeworthov–Kuiperov pás = EKP). Pre takýto objekt musí platiť, že väčšina jeho dráhy musí byť za dráhou planéty Neptún. V podstate ide o akýkoľvek objekt, či už planétku alebo kométu. V tejto vzdialenosti od Slnka sa tieto objekty správajú takmer identicky a preto ich nie je možné od seba rozlíšiť, iba na základe excentricity dráhy a vzdialenosti perihélia. Doteraz sa nepodarilo pozorovať kométu za dráhou Neptúnu, preto sa planétky za dráhou Neptúna nazývajú objekty Edgeworthovho–Kuiperovho pásu. Najznámejším predstaviteľom týchto objektov je trpaslíčia planéta Pluto. O týchto objektoch veľa nevieme (hmotnosti a veľkosti iba tušíme), iba to že sú, preto NASA rozbieha misiu New Horizons ktorá má za úlohu navštíviť Pluto, možno aj niektorý z objektov KBO. Sonda odštartovala 19. januára 2006. Prvý registrovaný TNO (okrem Pluta a jeho mesiaca Cháron) je transneptúnsky objekt (15760) 1992 QB1. Tento objekt doteraz nemá meno pridelené Medzinárodnou Astronomickou úniou.
Transneptúnske objekty sa delia do troch skupín:

1. Skupina kubewano – klasické KBO
2. Skupina plutino – KBO s dráhovou rezonanciou 2:3 s Neptúnom
3. Skupina twotino – KBO s dráhovou rezonanciou 1:2 s Neptúnom

S pribúdajúcim časom narastá aj počet objavených KBO. V roku 2005 presiahol ich počet 200 a každý štvrťrok pribudne do zoznamu asi 6 nových objavov. Je to zásluha mnohých pozorovacích programov a zdokonalenia sledovacích techník. V objavoch môžeme nájsť aj objekty s veľkosťou porovnateľnou ako Pluto (prípadne väčšou) a nie je pochýb, že v dohľadnej dobe týchto objavov ešte pribudne. To nakoniec viedlo k strate štatútu planéty pre Pluto.

Zoznam Transneptúnskych objektov
--------------------------------

Čiastočný zoznam pomenovaných a očíslovaných transneptúnskych objektov: Zoznam transneptúnskych objektov

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Transneptúnsky objekt**

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portálPortál slnečná sústava |

* IAN/Žeň objevů 2003 Archivované 2007-09-28 na Wayback Machine
* IAN/Žeň objevů 2002 Archivované 2005-05-26 na Wayback Machine
* Žeň objevů 2001[nefunkčný odkaz]

| * z
* d
* u
Malé telesá slnečnej sústavy |
| --- |
| 
* Vulkanoidy
* Blízkozemské planétky
* Pásmo planétok
* Trójania
* Kentauri
* Damokloidy
* Kométy
* transneptúnske objekty
	+ Kuiperov pás
	+ Rozptýlený disk
	+ Oortov mrak komét

 |
| **Iné telesá a oblasti**: Skupiny a rodiny planétok, Binárne planétky, mesiace planétok a slnečná sústava; **Kompletný zoznam**: Zoznam planétok |

| * z
* d
* u
Slnečná sústava |
| --- |
|  |
| 
* **Slnko**
* Merkúr
* Venuša
* Zem
	+ Mesiac
* Mars
* *Ceres*
* Jupiter
* Saturn
* Urán
* Neptún
* *Pluto*
	+ *Cháron*
* *Haumea*
* *Makemake*
* *Eris*

 |
| 
* planétky
* kométy
* mesiace
* Pásmo planétok
* Kuiperov pás
* transneptúnske telesá
* Oortov mrak komét
* slnečný vietor
* vznik a vývoj slnečnej sústavy
* dejiny výskumu slnečnej sústavy

 |
Dr. h. c. prof. JUDr. **Karol Rebro**, DrSc. (\* 27. október 1912, Horovce, okres Púchov – † 31. október 2000, Bratislava) bol jedným z najvýznamnejších slovenských univerzitných profesorov v oblasti práva. Bol považovaný za významného znalca dejín štátu a práva, obzvlášť rímskeho práva. Autor prvej slovenskej učebnice rímskeho práva.

Profesné pôsobenie
------------------

Právnické vzdelanie získal na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave v roku 1935. Po ukončení štúdia pokračoval vo vedeckom bádaní u profesorov Salvatoreho Riccobonu a Giorgia Del Vecchio v Ríme. Popri vedeckom pôsobení sa pripravoval na výkon bežnej súdnej služby, pracoval na Hlavnom súde v Bratislave a v roku 1944 zložil jednotnú sudcovskú a advokátsku skúšku. Zapojil sa do SNP. Po skončení II. svetovej vojny pôsobil vo vedúcich pozíciach Povereníctva SNR. Popri tom už od roku 1936 vyučoval a aktívne sa zúčastňoval na pedagogickom procese na Slovenskej univerzite (vtedajšej Univerzite Komenského). V rokoch 1946 – 1947 sa stal dekanom Právnickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave a v rokoch 1949 – 1950 bol rektorom tejto Univerzity. Po roku 1951 prestal pôsobiť vo verejných a pedagogických funkciách z politických dôvodov. Istý čas pracoval ako zamestnanec Univerzitnej knižnice. Od roku 1969 sa vrátil vyučovať rímske právo ako riadny profesor a vedúci katedry rímskeho práva.

Kvalifikačný rast
-----------------

* 1941 Docent
* 1946 Profesor
* 1960 CSc.
* 1969 DrSc.
* 1993 Doctor honoris causa

Najvýznamnejšie publikácie
--------------------------

* Rímske právo (v spoluautorstve s prof. Petrom Blahom, 4. vydania - 1991, 1997, 2002, 2010)
* Praktické cvičenia z rímskeho práva (v spoluautorstve s prof. Petrom Blahom, 2 vydania - 1985,1991)
* Latinské právnické výrazy a výroky (2 vydania - 1984, 1995)
* Rímske právo súkromné (Bratislava: OBZOR, 1980. 278 strán)
* Urbárska regulácia Márie Terézie a poddanské reformy Jozefa II. na Slovensku (1959)
* Juliánova náuka o práve obyčajovom. Kritický príspevok k súčasným teóriám rímskeho práva obyčajového (1944, skonfiškovaná za účasť v SNP)
* Konkubinát v práve rímskom od Augusta do Justiniána (1940)
* Dissenz v kauze pri tradícii (1934)

Literatúra
----------

GREGOR, Martin. Život a dielo profesora Karola Rebra. In *Acta Facultatis Iuridicae Universitatis Comenianae*, 2019, roč. 38, č. 2, s. 54-73. ISSN 1336-6912.

Referencie
----------

1. ↑   *Katedra rímskeho práva, kánonického a cirkevného práva* [online]. www.flaw.uniba.sk, [cit. 2017-06-11]. Dostupné online.
2. ↑  STRÁNOK, Magnetica s.r.o. - výroba webových. *Rebro Karol* [online]. staryweb.uniba.sk, [cit. 2017-06-11]. Dostupné online. Archivované 2016-03-07 z originálu.
3. ↑   *Prof. JUDr. Karol Rebro, DrSc.* [online]. uniba.sk, [cit. 2017-06-11]. Dostupné online.

Autoritné údaje: * abART: 43415
* ISNI: 0000 0001 0913 1996
* LCCN: n84141217
* NK ČR: jn20000402103
* SNK: 173930
* VIAF: 69932174
* WorldCat: lccn-n84141217
**(1963) Bezovec** je planétka, ktorú objavil český astronóm Luboš Kohoutek v skorých ranných hodinách dňa 9. februára 1975 na nemeckom observatóriu Hamburg-Bergedorf. Je pomenovaná podľa vrchu Bezovec.

Okolnosti objavu
----------------

Planétka sa v čase objavu nachádzala v severnej časti súhvezdia Vlasy Bereniky (*Coma Berenices*), asi 3,4° severozápadne od hviezdy {\displaystyle \beta } Com (+4,3 mag). Mala zdanlivá zdanlivú fotografickú jasnosť +14,5 mag a bola 2. planétkou objavenou v prvej polovici februára 1975. Svedčí o tom aj jej predbežné označenie **1975 CB**, ktoré dostala krátko po objave.

V objavovej opozícii bola planétka z Bergedorfu pozorovaná aj v ďalších 7 nociach a celkovo bolo zmeraných 13 pozícií, neskôr zaslaných do MPC. Naposledy bola planétka pozorovaná večer 4.
júna 1975.

Dráha
-----

Planétka obieha okolo Slnka v strednej vzdialenosti 362 mil. km po stredne excentrickej dráhe
s dobou obehu 3,77 roku (1377 dní). K Zemi sa približuje na minimálnu vzdialenosť 139 mil. kilometrov a jej veľkosť je odhadovaná na 26 km.

Očíslovanie planétky bolo zverejnené v cirkulári MPC č. 3905 vydanom dňa 15. decembra 1975.

Pomenovanie
-----------

Planétka je pomenovaná po vrchu **Bezovec** na západnom Slovensku, ktorý bol od roku 1958 miestom konania mnohých meteorických expedícií. Planétka je venovaná všetkým účastníkom expedícií, najmä amatérskym astronómom.

Meno planétky sa stalo oficiálnym po zverejnení v cirkulári MPC č. 4158 vydanom dňa 18. apríla 1977 Medzinárodnou astronomickou úniou.

Pozri aj
--------

* Zoznam planétok 1751 – 2000

Externé odkazy
--------------

* 1963 Bezovec – vlastnosti a orbitálny diagram v JPL Small-Body Database NASA (po anglicky)
* 1963 Bezovec – orbitálne vlastnosti a pozorovania na webe Minor Planet Center (po anglicky)
* 1963 Bezovec – orbitálne vlastnosti na astronomickom serveri Pedagogickej fakulty ZČU v Plzni (po česky)
* 1963 Bezovec – poloha na hviezdnej mape na webe Heavens-Above

  

*… | 1962 Dunant | **1963 Bezovec** | 1964 Luyten | …*
Vstup do vojenského výcvikového priestoru (VVP) Javorina z časti obce Ľubica – „Pod lesom"
**Javorina** bol vojenský obvod na Slovensku v okrese Kežmarok v rokoch 1953 – 2010.

Vznik
-----

Vojenský obvod Javorina bol zriadený v roku 1952. Územie vojenského obvodu bolo vytvorené z celých katastrálnych území štyroch obcí (Ľubické Kúpele, Blažov, Dvorce a Ruskinovce) a z častí katastrálnych území ďalších 22 spišských obcí. Vojenský obvod Javorina mal päť katastrálnych území – Blažov, Ihla, Levočská dolina, Ľubické kúpele, Sypková. Jeho výmera bola 31 623,6 ha. Vojenský obvod bol majetkovoprávne nevysporiadaný (nevysporiadaných bolo 8 586 ha pozemkov).

Zánik
-----

Vojenský obvod bol zrušený s účinnosťou od 1. januára 2011, rozhodnutím vlády SR z 1. decembra 2010. Jeho územie bolo rozdelené medzi 19 priľahlých obcí (Bajerovce, Holumnica, Hradisko, Ihľany, Jakubany, Jurské, Kolačkov, Krásna Lúka, Levoča, Lomnička, Ľubica, Nižné Repaše, Podolínec, Poloma, Šambron, Tichý Potok, Torysky, Tvarožná, Vyšné Repaše) do 26 katastrálnych území.

Referencie
----------

1. 1 2  OFÚKANÝ, Miloslav. *Vojenský obvod Javorina bude minulosťou* [online]. geoinformatika.sk, 2010-12-22, [cit. 2016-01-09]. Dostupné online. [nefunkčný odkaz]
2. 1 2   *Nariadenie vlády SR č. 455/2010 Z. z. SR z 1. decembra 2010 o zrušení Vojenského obvodu Javorina* [online]. Ministerstvo spravodlivosti SR, 2010-12-01, [cit. 2016-01-09]. Dostupné online.
3. ↑  MELNÍKOVÁ, Marie. Zrušili Vojenský obvod Javorina, pozemky pripadnú obciam. *SME* (Bratislava: Petit Press), 2010-12-01. Dostupné online [cit. 2016-01-09]. ISSN 1335-4418.

Súradnice: 49°08′59″S 20°31′46″V﻿ / ﻿49,149763°S 20,529327°V﻿ / 49.149763; 20.529327

  


| * z
* d
* u
Obce a vojenské obvody okresu Kežmarok (3 + 38 + 1) |
| --- |
| Mestá | 
* Kežmarok
* Spišská Belá
* Spišská Stará Ves

 |
| Ostatné obce | 
* Abrahámovce
* Bušovce
* Červený Kláštor
* Havka
* Holumnica
* Hradisko
* Huncovce
* Ihľany
* Jezersko
* Jurské
* Krížová Ves
* Lechnica
* Lendak
* Ľubica
* Majere
* Malá Franková
* Malý Slavkov
* Matiašovce
* Mlynčeky
* Osturňa
* Podhorany
* Rakúsy
* Reľov
* Slovenská Ves
* Spišské Hanušovce
* Stará Lesná
* Stráne pod Tatrami
* Toporec
* Tvarožná
* Veľká Franková
* Veľká Lomnica
* Vlková
* Vlkovce
* Vojňany
* Vrbov
* Výborná
* Zálesie
* Žakovce

 |
| Vojenský obvod | 
* Javorina (1953 – 2010)

 |
**Viktor Križan** (\* 8. august 1927, Preseľany – † 22. jún 1980, Bratislava) bol slovenský lekár – hygienik a organizátor zdravotníctva.

Rodina
------

* otec: Adam Križan
* matka: Veronika rod. Funtavaríková

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Nitre, na Lekárskej fakulte UK v Bratislave, ktorú ukončil v roku 1951. Pracovník Štátneho zdravotníckeho ústavu v Bratislave a Zvolene, vedúci odboru KNV v Banskej Bystrici (1952 – 1953), vedúci Krajskej hygienickej stanice v Banskej Bystrici (1953 – 1955), od roku 1956 hlavný hygienik a vedúci zdravotného odboru NV Bratislavy. Absolvoval študijné pobyty, získal atestáciu z organizácie zdravotníctva a ako jeden z prvých na Slovensku z hygieny a epidemiológie. Venoval sa boju proti niektorým infekčným chorobám a budovaniu detských jaslí, neskôr organizácii zdravotníctva a problémom životného prostredia. Autor účelových publikácií a zdravotnícko-osvetových článkov. Nositeľ viacerých vyznamenaní.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000000055757351
* NK ČR: mzk2005266438
* SNK: 148976
* VIAF: 84602813
**Time, Inc. v. Hill**  (385, U.S. 374, 1967) bol spor pred Najvyšším súdom USA v otázke konfliktu medzi slobodou prejavu a právom na súkromie.

Opis sporu
----------

V roku 1952 sa James Hill, jeho žena a ich päť detí stali
rukojemníkmi troch väzňov na úteku. Po devätnástich hodinách boli oslobodení bez
zranení, dvaja utečenci neskôr zahynuli pri prestrelke s políciou. Román vychádzajúci
z tohoto príbehu bol publikovaný v roku 1953 a stal sa námetom pre divadelnú hru
hranú na Broadway v roku 1955. Časopis Life Magazine uverejnil článok, v ktorom boli
fotografie hercov v dome, v ktorom Hillovci žili počas incidentu. Rodina zažalovala
časopis za porušenie práva na ochranu súkromia a vysúdila od vydavateľa sumu 30 000
USD. Vydavateľ namietal porušenie prvého dodatku. Najvyšší súd pomerom hlasov 6:3
rozhodol, že Ústava chráni uverejňovanie diel, ktoré vychádzajú síce zo skutočnej
udalosti, ale vo svojej podstate sú dramatizáciou a fikciou. Podmienkou však je, že
musia byť zmenené všetky mená.

Externé odkazy
--------------

* Justia.com (anglicky)
**Venera-13** (rusky: Венера-13) bola sovietska planetárna sonda programu Venera, ktorej cieľom bol prieskum planéty Venuša.

Venera-13 a Venera-14 boli postavené identicky a vyštartovali s odstupom 5 dní. Venera-13 odštartovala 30. októbra 1981 o 06:04:00 UTC a Venera-14 4. novembra o 05:31:00 UTC. Obidve sondy mali hmotnosť na obežnej dráhe 760 kg.

Priebeh misie
-------------

Sondu Venera 13 vyniesla do vesmíru raketa Proton-K/D-1 z kozmodróm Bajkonur (rampa PU-200P) ráno 30. októbra 1981. Po štyroch mesiacoch letu sa od nej 1. marca 1982 oddelilo pristávacie puzdro a kým nosná sonda pokračovala v prelete okolo planéty ďalej na heliocentrickú dráhu, puzdro (pristávací modul) sa dostalo na povrch Venuše v oblasti *Phoebe Regio*. Počas letu atmosférou boli vykonávané jej merania. Na povrchu puzdro s pomocou mechanickej vŕtačky dokázalo odobrať vzorky horniny a dostať ich do hermeticky uzatvorenej komory. V nej bola teplota 30 stupňov, tlak 5 atmosfér a fluorescenčný spektrometer, ktorým sa vzorky horniny skúmali. Bol nájdený hlavne urán a draslík. Namerané údaje boli prenášané cez prelietajúcu sondu počas 127 minút na Zem. Sonda taktiež odoslala na Zem prvé farebné snímky Venuše z oblasti pristátia. Po dvoch hodinách puzdro obrovský tlak a teplotu na povrchu planéty nevydržalo a prestalo pracovať.

Konštrukcia
-----------

Hmotnosť sondy je udávaná vrátane dvoch pomocných rakiet a paliva 4363 kg. Samotná sonda s označením 1981-106A mala 2460 kg, pomocné rakety boli označené 106b a 106c, pristávacie puzdro s hmotnosťou 1478 kg bolo katalogizované ako 1981-106D.

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |

* 
* Archivované 2007-06-09 na Wayback Machine

| * z
* d
* u
Program Venera |
| --- |
| 
* 1VA
* Venera-1
* Sputnik 19
* Sputnik 20
* Sputnik 21
* Kosmos-21
* Venera-1964A
* Venera-1964B
* Kosmos-27
* Venera-2
* Venera-3
* Kosmos-96
* Venera-1965A
* Venera-4
* Kosmos-167
* Venera-5
* Venera-6
* Venera-7
* Kosmos-359
* Venera-8
* Kosmos-482
* Venera-9
* Venera-10
* Venera-11
* Venera-12
* Venera-13
* Venera-14
* Venera-15
* Venera-16
* Venera-D

 |
**Belušské vráta** (tiež **Prvé vráta** – prvé z troch skalných „vrát" v Slatinskej doline), sú krátka skalnatá tiesňava vyhĺbená Slatinským potokom vo vápencoch Manínskeho príkrovu. Ľavú stranu tiesňavy tvoria Butkovské bradlá, ich posledná nápadná vyvýšenina „Kavčia skala", prudko zbiehajúca celistvým skalnatým hrebeňom do doliny. Pravú stranu tvorí miernejší, ale nápadnejší a impozantnejší skalný hrebeň z vrchu Hradište (518 m n. m.), známeho z Povesti o Beluši. Zatiaľ čo ľavostranné skaly obrátené na sever sú porastené listnatým bukovo-dubovo-hrabovým lesom, skalný hrebeň Hradišťa otočený na juhozápad je porastený prevažne len krovitým porastom s prevahou drieňa; strmá stena padajúca temer kolmo zo strany od Beluše je holá. 

Za Vrátami tiesňava pokračuje hlbokou a úzkou dolinou medzi Hradišťom na jednej a Butkovom na druhej strane, tvoriac tak klasickú inverznú dolinu s citeľnou „kapsou" chladného vzduchu pri prechode Vrátami z Belušských Slatín smerom na Mojtín. Tiesňava končí pri kameňolome, pod ktorým sa nachádza Studnička pod lomom, dolina sa tu rozširuje do kotliny Ovsiská. Udávaná šírka tiesňavy je najčastejšie 10 metrov, skutočná šírka priervy Slatinského potoka je však len asi 2 metre. Priechod, ktorým dnes vedie cesta na Mojtín, bol vytvorený umelo – vystrieľaný do skaly v dobe medzivojnovej ČSR. Predtým sa tiesňavou dalo prejsť len korytom potoka – drevený senný voz bolo nutné rozobrať, preniesť na druhú stranu tiesňavy a znovu zložiť. Pôvodnú šírku tiesňavy naznačuje ponechaný zvyšok skalného hrebeňa – skalnej ihly čnejúcej uprostred najužšieho miesta.

Za potokom sa v skale Hradišťa nachádza malá jaskyňa, po pravej strane cesty smerom od Beluše je dodnes udržiavaný pomník z 2. svetovej vojny – na pamiatku siedmich Hložanov, vezúcich proviant na salaše v Ovsiskách, ktorých tu zadržali, na mieste odsúdili a popravili nemeckí vojaci za údajnú pomoc partizánom.

Lokalita Belušské vráta je dlhodobo navrhnutá na vyhlásenie za prírodnú pamiatku.

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej mapeSúradnice: 49°01′33″S 18°20′58″V﻿ / ﻿49,025867°S 18,349567°V﻿ / 49.025867; 18.349567

Zdroje
------

* Kočiš, J.: Beluša 1330 – 2002 pohľady do dejín, Vydavateľstvo Jozef Blaha, druhé doplnené vydanie, Žilina 2002
**Veľryba južná** alebo **veľryba čierna** (*Eubalaena australis*, syn. *Balaena antarctica*, *Balaena antipodarum*) je druh veľryby z rodu *Eubalaena*.

Opis
----

Väčšina tela je sfarbená na čierno, ale na chrbte a bruchu môže mať biele škvrny. Je zavalitá. 

Dorastá do dĺžky 13 až 16 metrov, váži približne 90 ton. Na širokom chrbte nemá chrbtovú plutvu. Mláďa má pri narodení dĺžku 3– 5 m od úst ku chvostu. Na hlave sa im tvoria tukové výrastky podobné mozoľom. Tieto mozole sú u každej veľryby špecifické a jedinečné, pretože počas ich života sa nemenia. Podľa nich sa dajú jedince od seba odlíšiť, a tak slúžia podobne ako odtlačky prstov u človeka na ich identifikáciu. Vnútri úst majú na hornej Čeľusti 260 rohovinových platničiek – kostíc. Kostice sú cca 2,5 m dlhých, cez ktoré filtrujú potravu. Ich hlavnou potravou sú veslonôžky *Calanoida* a kril, larvy fúzonôžiek a rôzne kôrovce. Kŕmia sa tak, že plávajú s otvorenými ústami. Hlava veľryby južnej je porastená parazitujúcimi kôrovcami podľa ktorých sú vedci schopní určiť ich vek.

Habitat
-------

Veľryby južné žijú medzi 20 a 60 stupňom zemepisnej šírky. V minulosti existoval severný poddruh *Eubalaena australis* s názvom *Eubalaena glacialis japonica*, ktorý je dnes preradený ako samostatný druh *Eubalaena japonica*. *E. australis* obýva Južný oceán. Odhaduje sa, že medzi rokmi 1770 a 1900 sa ulovilo 150 000 jedincov. Začiatkom 20. storočia bol jej výskyt vzácny. V roku 2009 sa odhadlo, že žilo 16 300 jedincov (Skutočný stav je neznámy). Lov veľrýb veľmi ovplyvňuje ich populáciu, pretože ide o pomaly plávajúcu rybu, ktorej telo ostáva na hladine dokonca aj po smrti. Preto ich v minulosti s obľubou lovili. Telo dospelého jedinca obsahuje až 7 200 litrov oleja. Využívali sa aj kostice. Na konci 19. storočia bol preto stav populácie veľmi nízky. Tieto veľryby majú mláďa len raz za 3 roky, a aj preto sú chránené zákonom a od roku 1984 patrí medzi ohrozené druhy.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Veľryba južná**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Veľryba južná**

Referencie
----------

1. 1 2  Cooke, J.G. & Zerbini, A.N. 2018. Eubalaena australis. The IUCN Red List of Threatened Species 2018: e.T8153A50354147.. Prístup 31. august 2018.
2. ↑  CARWARDINE, Mark. *Veľryby, delfíny a sviňuchy*. Preklad Milan Thurzo; ilustrácie Martin Camm. 1. vyd. Bratislava : Ikar, 2007. 255 s. ISBN 978-80-551-1447-7.
3. 1 2 3  GRZIMEK, Bernhard; KLEIMAN, Devra G.; GEIST, Valerius; SCHLAGER, Neil; Melissa C. McDade, OLENDORF, Donna *Grzimeks Animal Life Encyclopedia (Mammals IV)*. [s.l.] : Gale, 2003. 576 s. ISBN 978-0-7876-5791-8. S. 131.
4. ↑  PERRIN, William F.; WÜRSIG, Bernd; J.G.M. Thewissen. *Encyclopedia of Marine Mammals*. [s.l.] : Academic Press, 2009. 1352 s. ISBN 978-0-08-091993-5.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Eubalaena australis na španielskej Wikipédii a Velryba jižní na českej Wikipédii.*
**Nádej**, alebo **Al-Amal** (arab. مسبار الأمل‎ Misbár al-Amal – Sonda Nádej) alebo **Hope** (angl. Hope – nádej) je prvá planetárna sonda Spojených arabských emirátov. Štartovala 19. júla 2020 na japonskej nosnej rakete H-IIA a od 9. februára 2021 je družicou planéty Mars, ktorú obieha vo výške od 20 000 &do 43 000 km.

Dizajn, vývoj a operácie misie vedie Vesmírne stredisko Muhammada bin Rášida (MBRSC). Kozmickú sondu vyvinuli v MBRSC a v Laboratóriu pre fyziku atmosféry a vesmíru (LASP) na University of Colorado Boulder s podporou Arizonskej štátnej univerzity (ASU) a Kalifornskej univerzity v Berkeley. Zostavili ju na univerzite v Colorade.

Družica bude študovať denné a sezónne cykly poveternostných podmienok v spodnej atmosfére Marsu, ako je napríklad prachová búrka. Jej úlohou je skúmať, ako sa počasie líši v rôznych oblastiach planéty. Tiež to prispeje k našim poznatkom o stratách atmosférického vodíka a kyslíka na Marse a ďalších možných príčinách drastických klimatických zmien planéty. 

Al-Amal bola prvou z troch vesmírnych misií vyslaných na Mars počas štartovacieho okna Marsu v roku 2020. Misie tiež zahájili národné vesmírne agentúry v Číne (Tianwen-1) a USA (Mars 2020 a jeho rover *Perseverance*). Sonda bola vypustená z Tanegashima Space Center v Japonsku s japonskou raketou H-IIA. Všetky tri sondy dorazili k Marsu vo februári 2021. Misia Al-Amal a bola prvá z troch, ktorá dorazila na Mars a vykonala úspešný manéver vstupu na obežnú dráhu dňa 9. februára 2021. Spojené arabské emiráty sa tak stali prvou arabskou krajinou a piatou krajinou, ktorá sa dostala na Mars, a druhou krajinou, ktorá na svoj prvý pokus úspešne vstúpila na obežnú dráhu Marsu. Z tejto trojice sond je tiež najmenšia a najľahšia.

Referencie
----------

1. ↑  MAJER, Dušan; VÁCLAVÍK, Michal. *SLEDUJEME: Al-Amal přilétá k Marsu* [online]. kosmonautix.cz, 2021-02-09, [cit. 2021-03-28]. Dostupné online. (po česky)

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Emirates Mars Mission na anglickej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portálPortál slnečná sústavaKozmonautický portál |
**Robert Edward Lee** (\* 19. január 1807, Stratford Hall, Virgínia, USA – † 12. október 1870, Lexington, Virgínia, USA) bol americký generál, ktorý sa vyznamenal počas americkej výpravy proti Mexiku a najmä ako veliteľ konfederačných vojsk v Americkej občianskej vojne. Je považovaný za jedného z najlepších vojvodcov 19. storočia a majstra obranných a ústupových bojov.

Narodil sa v Severnej Virgínii, po vypuknutí americkej občianskej vojny mu prezident Abraham Lincoln ponúkol funkciu vrchného veliteľa Únie, Lee však zostal verný Severnej Virgínii, ktorá sa pridala ku Konfederácii. Po dlhú dobu aktívnymi výpadmi udržoval v šachu silnejšie severoamerické vojská, v bitke pri Chancellorsville už siahal po cieli svojich snáh: zničení Potomackej armády a víťazstve Konfederácie. Severanom sa však podarilo kvôli smrti generála Jacksona a následnému zmätku včas ustúpiť. V bitke pri Gettysburgu v júli 1863 bol Lee porazený a jeho elitné jednotky utrpeli strašné straty. Po zvyšok vojny vytrvalo vzdoroval zničujúcej presile severoamerických vojsk, ktorým opakovane spôsoboval značné straty, avšak bol postupne zatlačovaný a nakoniec so svojou vyčerpanou armádou kapituloval pri Appomattoxe.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Robert Edward Lee**

Externé odkazy
--------------

* Douglas Southall Freeman: R. E. Lee
* Robert E. Lee: Commanding Confederate General

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Robert Edward Lee na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 123205195
* GND: 118833464
* ISNI: 0000 0001 1934 5832
* LCCN: n80044891
* NK ČR: xx0033982
* ULAN: 500372898
* VIAF: 52983535
* WorldCat: lccn-n80044891
Luna 17 s vozidlom Lunochod 1
**Luna 17**, alebo **Lunochod 1** bola sovietska kozmická sonda, ktorá v roku 1970 pristála na Mesiaci a dopravila tam prvé robotické vozidlo typu Lunochod. Išlo o vôbec prvý prípad použitia vozidla pri kozmickom výskume.

Mesačná sonda typu E-8 sa skladala z univerzálnej pristávacej platformy a samotného roveru Lunochod. Celkovo mala zostava sondy Luna 17 hmotnosť 5 600 kg, z toho vozidlo Lunochod vážilo 756 kg. Lunochod bol umiestnený na vrchnej plošine pristávacej platformy, z ktorej zišiel pomocou jednej z dvoch vyklápacích zjazdových rámp. Vozidlo bolo riadené priamo operátormi zo Zeme a jeho vedecké vybavenie tvoril röntgenový ďalekohľad pre meranie kozmického žiarenia, röntgenový spektroskop pre analýzu povrchových hornín, zariadenie na zisťovanie mechanických vlastností povrchu, laserový odrážač a systém snímacích kamier.

Luna 17 štartovala 10. novembra 1970 z kozmodrómu Bajkonur pomocou nosnej rakety Proton-K. Na selenocentrickú obežnú dráhu bola navedená 15. novembra a po korekciách dráhy úspešne pristála 17. novembra o 03:46 UTC na mesačnom povrchu v severnej časti Mora Dažďov. Toho istého dňa o 06:28 UTC zišlo vozidlo Lunochod 1 z pristávacej plošiny a po uvedení solárnych panelov do pracovnej polohy prešlo prvých 20 metrov. Vozidlo následne pracovalo na mesačnom povrchu až do 4. októbra 1971, pričom prečkalo 11 mesačných nocí, odoslalo vyše 20 000 detailných snímkov povrchu a vyše 200 panoramatických snímkov, uskutočnilo vyše 500 meraní pevnosti povrchu a 25 chemických rozborov. Za ten čas najazdilo po Mesiaci celkovo 10 540 metrov, pričom v pohybe bolo 49 hodín.

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál slnečná sústavaKozmonautický portál |

* Luna 17

| * z
* d
* u
Program Luna |
| --- |
| 
* Luna 1
* Luna 2
* Luna 3
* Luna 4
* Luna 5
* Luna 6
* Luna 7
* Luna 8
* Luna 9
* Luna 10
* Luna 11
* Luna 12
* Luna 13
* Luna 14
* Luna 15
* Luna 16
* Luna 17
* Luna 18
* Luna 19
* Luna 20
* Luna 21
* Luna 22
* Luna 23
* Luna 24
* Luna 25

 |
Sonda Luna
**Luna 21**, alebo **Lunochod 2** bola sovietska kozmická sonda, ktorá v roku 1973 pristála na Mesiac a druhýkrát tam dopravila robotické vozidlo typu Lunochod. 

Mesačná sonda Luna 21 bola z technologického hľadiska takmer rovnaká ako jej predchodkyňa Luna 17. Bolo však na nej uskutočnených niekoľko modifikácii, vďaka čomu celková hmotnosť Lunochodu 2 stúpla na 836 kg.

Luna 21 štartovala 8. januára 1973 z kozmodrómu Bajkonur pomocou nosnej rakety Proton-K. Na selenocentrickú obežnú dráhu bola navedená 12. januára a po korekciách dráhy úspešne pristála 15. januára o 22:35 UTC na mesačnom povrchu v 60 kilometrovom kráteri Le Monnier vo východnej oblasti Mora Jasu. 16. januára o 01:14 UTC zišlo vozidlo Lunochod 2 z pristávacej plošiny a po uvedení solárnych panelov do pracovnej polohy spustilo svoj dlhodobý prieskumný program. Jeho činnosť však bola predčasne ukončená 4. júna 1973 pravdepodobne pre poruchu, ktorú zapríčinila nehoda v malom kráteri, ktorý Lunochod skúmal. Pri jeho výskume sa totiž veko slnečných batérii pravdepodobne dotklo strmej steny krátera, čo spôsobilo ich pokrytie vrstvou regolitu. Keď bolo veko na mesačnú noc zavreté, časť prachu pravdepodobne napadala do termoregulačných radiátorov, čo v konečnom dôsledku spôsobilo fatálne prehriatie roveru a tak sa s ním po skončení mesačnej noci nepodarilo opätovne nadviazať spojenie.

Napriek predčasnému ukončeniu činnosti stihol Lunochod 2 odoslať 80 000 televíznych záberov povrchu a nasnímať 86 panoramatických fotografii. Po mesačnom povrchu navyše najazdil plných 37 km, čo je do dnešných dní rekord v rámci kozmických vozidiel.

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál slnečná sústavaKozmonautický portál |

* Luna 21

| * z
* d
* u
Program Luna |
| --- |
| 
* Luna 1
* Luna 2
* Luna 3
* Luna 4
* Luna 5
* Luna 6
* Luna 7
* Luna 8
* Luna 9
* Luna 10
* Luna 11
* Luna 12
* Luna 13
* Luna 14
* Luna 15
* Luna 16
* Luna 17
* Luna 18
* Luna 19
* Luna 20
* Luna 21
* Luna 22
* Luna 23
* Luna 24
* Luna 25

 |
**Sulpicius Severus** (363 – okolo 420) bol rímsky kresťanský spisovateľ, autor životopisu svätého Martina (*Vita sancti Martini*), ktorým bola zahájená tradícia životopisov svätcov na kresťanskom západe.

Sulpicius Severus sa narodil v zámožnej rodine v oblasti, ktorá sa neskôr stala Akvitániou. V Burdigale (dnes Bordeaux) vyštudoval právo a uplatnil sa ako právnik. Výhodne sa oženil s bohatou dedičkou prestížnej senátorskej rodiny, ale jeho manželka zomrela predčasne. Po tejto udalosti, vo veku okolo 30 rokov sa na radu svojho priateľa Paulina z Noly zriekol svojej sľubnej kariéry a oddal sa askéze. Od roku 396 sa zdržiaval v meste Tours, pôsobisku svätého Martina. Fascinovaný jeho životom sa pustil do písania jeho životopisu. Roku 399 sa úplne vzdal svojho majetku a s finančnou podporou svojej svokry založil kláštor Primuliacum v južnej Galii. Tu zotrval až do svojej smrti okolo roku 420.

Okrem životopisu Martina z Tours zanechal Sulpicius niekoľko menších spisov, medzi nimi *Dialogi* (Rozhovory), dve dielka, v ktorých je konfrontovaný tourský svätec so svojimi kolegami z východných častí rímskeho sveta. Druhým významným dielkom je *Chronica* (Kronika), 2 knihy dejín od stvorenia sveta po udalosti roku 400. Ide o pomerne stručnú prácu opierajúcu sa predovšetkým o Bibliu. *Chronica* je významným prameňom týkajúcim sa kresťanských heterodoxných siekt, predovšetkým arianizmu a tiež Priscillianovej herézie.

Literatúra
----------

* CONTE, Gian Biagio. *Dějiny římské literatury*. Preklad Dagmar Bartoňková et al. Vyd. 1. Praha : KLP, 2003. 790 s. ISBN 80-85917-87-4.

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Literárny portál |

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Sulpicius Severus na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 119257472
* GND: 118757806
* ISNI: 0000000118744639
* LCCN: n79129029
* NK ČR: jn20020619001
* ULAN: 500372051
* VIAF: 30332452
* WorldCat: lccn-n79129029
**Čandraján-1** bola prvá indická sonda, ktorá bola vyslaná na prieskum Mesiaca. Išlo o prvú indickú družicu určenú na prieskum iného vesmírneho telesa ako je Zem. Štart sondy sa uskutočnil v roku 2008 z indického kozmodrómu Šríharikota s pomocou rakety PSLV-XL. Jej nasledovníkom bola sonda Čandraján-2.

Program misie
-------------

V prevádzke mala byť dva roky, počas ktorých sa jednak vyskúšala funkčnosť samotnej sondy a hlavne boli vykonané podrobné snímkovanie povrchu vo viditeľnej, röntgenovej, infračervenej a gama časti spektra. Misia skončila predčasne, ale splnila väčšinu vedeckých cieľov.

Sonda v sonde
-------------

V hornej časti celej sondy bola umiestnená malá (hmotnosť 29 kg) ďalšia sonda MIP, ktorá mala byť vypustená na povrch Mesiaca. Prach a vyvrhnuté horniny pri dopade boli preskúmané prístrojmi materskej sondy. Sonda MIP mala aj vlastné prístroje.

Konštrukcia
-----------

Hmotnosť sondy bola 1380 kg, udávaná vrátane dvoch pomocných rakiet a paliva. Samotná sonda mala 523 kg a tvar kocky s hranou 150 cm. Na strane boli dva slnečné panely. Mala jeden hlavný a osem pomocných motorčekov. Spojenie so Zemou sa dialo cez otočnú parabolickú anténu s priemerom 70 cm. Sonda bola vybavená výkonným počítačom.

Postup misie
------------

Po štarte bola sonda počas 17 minút uvedená na obežnú dráhu Zeme, ktorá sa postupne s pomocou motorčeka stále upravovala, až 3. novembra 2008 prešla na dráhu k Mesiacu. 8. novembra bola navedená na obežnú dráhu Mesiaca. 14. novembra sa zo sondy oddelil 34 kilogramový modul, ktorý následne úspešne dopadol v plánovanej oblasti na mesačnom povrchu. Pri náraze bol impaktor zničený.

20. augusta 2009 sondy Čandraján-1 a Lunar Reconnaissance Orbiter spolupracovali v rámci pokusu nájsť podpovrchový ľad na Mesiaci. Po ľade sa pátralo metódou rádiolokácie, pričom vysielač bol umiestnený na palube sondy Čandraján-1 a prijímač na sonde LRO.

28. augusta 2009 okolo 20:00 UT bolo so sondou Čandraján-1 náhle stratené spojenie, pravdepodobne kvôli problémom s radiáciou a prehrievaním aparatúry. Nasledujúceho dňa bola misia definitívne ukončená.

Referencie
----------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Čandraján-1 na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

1. ↑
2. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2009-06-16]. Dostupné online. Archivované 2012-05-29 z originálu.
3. ↑  http:// digiweb.ihned.cz/c1-30346240-indie-pristala-na-mesici-jako-ctvrta-mocnost-v-historii
4. ↑

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Čandraján-1**

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |

* 
* 
*
**Bezdrôtová komunikácia** je komunikácia, ktorá spočíva v spojení dvoch subjektov drôtom, Podľa typu nosného média môžeme rozlišovať medzi komunikáciou optickou (svetlo), rádiovou a sonickou (zvuk). Vzdialenosť medzi komunikujúcimi bodmi môže byť od niekoľkých metrov (infračervený ovládač televízora) do miliónov kilometrov (komunikácia družíc v kozmickom priestore). Bezdrôtovú komunikáciu vnímame ako jeden z odborov v telekomunikáciách.

Termín **bezdrôtová technológia** je používaný v odbore mobilných zariadení, ako sú mobilné telefóny, PDA, ale nájdeme ju aj v GPS zariadeniach, satelitnej televízii a inde. V zásade sa pri bezdrôtovej komunikácii vždy používa vlnenie určitej frekvencie.

Termín **bezdrôtové pripojenie** označuje pripojenie k počítačovej sieti (najčastejšie Internet) využívajúce bezdrôtovú komunikáciu.

Oficiálnym objaviteľom bezdrôtovej komunikácie je Nikola Tesla.

Typy komunikácie
----------------

* Optická komunikácia (svetlo)
	+ Laserové spoje
	+ Infračervené spoje - periférie k počítačom, diaľkové ovládanie, senzory
	+ Signálna komunikácia - svetelným lúčom, vlajková komunikácia, posunkami, reč tela v námornej doprave, medzi hluchonemými, v uzavretých komunitách a pod.
* Rádiová komunikácia (rádiové vlny)
	+ Periférie k počítačom, dátové mosty, diaľkové ovládanie, vysielačky, televízny prenos a pod.
* Sonická komunikácia (zvuk)
	+ Ultrazvukové spoje - ponorky
	+ Verbálna komunikácia - medziľudská komunikácia

Pozri aj
--------

* 3G
* 3GPP
* Bluetooth
* GSM
* IEEE 802.11
* IrDA (*Infrared Data Association*) - Asociácia pre infračervené dáta
* RFID (*Radio Frequency Identification*) - identifikácia na rádiovej frekvencii
* Ultra-wideband (UWB od WiMedia Alliance)
* Wi-Fi
* WiMAX
* Wireless USB - bezdrôtová USB
* XMax
* ZigBee

Externé odkazy
--------------

* Ako na bezdrôtové spoje

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bezdrátová komunikace na českej Wikipédii.*