recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**US Open 2003** bol grandslamový tenisový turnaj, ktorý sa uskutočnil od 25. augusta do 7. septembra 2003 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom.

Seniori
-------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na US Open 2003*
**USA Andy Roddick** vs. Španielsko Juan Carlos Ferrero  6-3, 7-62, 6-3

### Dvojhra žien

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Ženská dvojhra na US Open 2003*
**Belgicko Justine Heninová** vs. Belgicko Kim Clijstersová  7-5, 6-1

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na US Open 2003*
**Švédsko Jonas Björkman / Austrália Todd Woodbridge** vs. USA Mike Bryan / USA Bob Bryan  5-7, 6-0, 7-5

### Štvorhra žien

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Ženská štvorhra na US Open 2003*
**Španielsko Virginia Ruanová Pascualová / Argentína Paola Suárezová** vs. Rusko Svetlana Kuznecovová / USA Martina Navrátilová  6-2, 6-2

### Zmiešaná štvorhra

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Zmiešaná štvorhra na US Open 2003*
**Slovinsko Katarina Srebotniková / USA Bob Bryan** vs. Rusko Lina Krasnoruckaja / Kanada Daniel Nestor  5-7, 7-5, 7-65

Externé odkazy
--------------

* Profil turnaja na stránkach ATP

  


| * z
* d
* u
US Open |
| --- |
| Open Era | 
* 1968
* 1969
* 1970
* 1971
* 1972
* 1973
* 1974
* 1975
* 1976
* 1977
* 1978
* 1979
* 1980
* 1981
* 1982
* 1983
* 1984
* 1985
* 1986
* 1987
* 1988
* 1989
* 1990
* 1991
* 1992
* 1993
* 1994
* 1995
* 1996
* 1997
* 1998
* 1999
* 2000
* 2001
* 2002
* 2003
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* 2008
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017

 |
**Theognétos** (starogr. *Θεόγνητος* – *Theognétos*) bol olympijský víťaz v zápasení dorastencov v roku 476 pred Kr.

Theognétos z Aiginy zvíťazil na 76. olympijských hrách v zápasení dorastencov (palé paidón). V Olympii sa táto disciplína zaviedla na 37. hrách v roku 632 pred Kr. a jej prvým víťazom bol Hipposthenes zo Sparty.

Socha olympionika Theognéta stála kedysi v olympijskej *Altide*. Ešte v druhom storočí si ju medzi sochami olympijských víťazov mohol prezrieť cestovateľ a spisovateľ Pausanias, ktorý uvádza: „*Aiginskemu Theognétovi bol udelený veniec za zápasenie medzi chlapcami, sochu mu zhotovil Aiginčan Ptolichos. Učiteľom Ptolicha bol otec Synnoón, jeho zase vyučil sikyónsky Aristokles, nemenej slávny brat Kanacha. Prečo nesie Theognétos plod borovice píniovej (šišku s píniovými orieškami) a granátové jablko, nepodarilo sa mi dozvedieť, pravdepodobne sa k tomu viaže nejaká miestna povesť Aiginčanov"*.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Christel Müller, Francis Prost, Francis Croissant, *Identités et cultures dans le monde méditerranéen antique*, str. 330
2. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 247.
3. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
4. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 447.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Symokattova *Morálna epištola* (*Ep(isto)le morales, rurales et amatorie interpretatione latina*), latinské vydanie (Kopernik), 1509
**Theofylaktos Simokattes**, niekedy prepisované aj skrátene ako **Theofylakt**, či ako **Simokattés** (gr. Θεοφύλακτος Σιμοκάτ(τ)ης, lat. *Theophylactus Simocatta*; \* 580, Alexandria, byzantský Egypt – † asi 630) bol byzantský historik a básnik. V mladosti vyštudoval právo v Konštantínopole, kde sa dostal do povedomia patriarchu Sergia, vďaka ktorému získal viacero vyšších úradov. Jeho dielo do latinčiny na začiatku 16. storočia preložil Mikuláš Kopernik. Simokattes bývava označovaný aj ako posledný historik píšuci v antickom historiografickom duchu.

Dielo
-----

* *Oikumeniké historia* (Οικουμενική Ιστορία, *Svetové dejiny*)

V ôsmich knihách dielo opisuje vládu cisára Maurikia (582 – 602). Spis nadväzuje na prácu Menandra Protektora a pravdepodobne vznikali niekedy v rokoch 628 – 638. Dielo je i napriek drobným nepresnostiam považované za spoľahlivé, narozdiel od klasických antických diel je už písané v kresťanskom duchu, obsahuje však aj rôzne mytologické narážky. V diele sú využité viaceré ranejšie diela (napr. Ján z Epifanie) i primárne dobové pramene. Okrem východorímskych (byzantských) dejín dielo popisuje aj geografické a etnografické znaky vtedajších známych krajín, mimo iné o Egypte, Avaroch, či Číne.

V češtine vyšlo ako *Na sklonku věků*.

* *Epistolai éthikai, agroikai, hetairikai*

V češtine vyšlo v rámci zbierky *Listy hetér*.

* niekoľko prírodovedných diel, či spis o predestinácii

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  Theofylaktos Simokat(t)es. In: VAVŘÍNEK, Vladimír; BALCÁREK, Petr. *Encyklopedie Byzance*. 1. vyd. Praha : Libri; Slovanský ústav AV ČR, 2011. 552 s. (Práce Slovanského ústavu AV ČR. Nová řada; zv. 33.) ISBN 978-80-7277-485-2,  978-80-86420-43-1. S. 483.
2. ↑   *Historický časopis 1 (2010)* [online]. [Cit. 2019-10-16]. Dostupné online.
3. 1 2  SEGEŠ, Vladimír a kol. *Kniha kráľov*. 2. vyd. Bratislava : Slovenské pedagogické nakladateľstvo - Mladé letá, 2003. (tvar Theofylakt Simokattes). ISBN 8010003247. S. 16.
4. ↑   *Anna Komnéna* [online]. Encyclopaedia Beliana, [cit. 2019-10-16]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Theofylaktos Simokattes na Encyclopaedia Iranica (anglicky)

Autoritné údaje: * BnF: 130917160
* GND: 118621807
* ISNI: 0000 0001 1827 3291
* LCCN: n85238591
* NK ČR: jn20000701639
* VIAF: 22277871
* WorldCat: lccn-n85238591
Súradnice: 48°18′03″S 18°38′27″V﻿ / ﻿48,300733°S 18,64091°V﻿ / 48.300733; 18.64091

**Šándorky** je chránený areál v správe štátnej ochrany prírody Ponitrie.

Nachádza sa v katastrálnom území obce Nová Dedina v okrese Levice v Nitrianskom kraji. Územie bolo vyhlásené alebo novelizované v roku 2010 na rozlohe 3,1132 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.

Predmetom ochrany je: *Účelom vyhlásenia chráneného areálu je zabezpečenie ochrany biotopov európskeho významu: Suchomilné travinno-bylinné a krovinové porasty na vápnitom substráte s významným výskytom druhov čeľade Orchidaceae (6210), Subpanónske travinno-bylinné porasty (6240), Xerotermné kroviny (40A0), Pionierske porasty zväzu Alysso-Sedion albi na plytkých karbonátových a bázických substrátoch (6110) a druhov rastlín európskeho významu: poniklec veľkokvetý (Pulsatilla grandis) a hadinec červený (Echium russicum).*

Referencie
----------

1. ↑  Šándorky. In:  *Zoznam osobitne chránených častí prírody SR* [online]. Banská Bystrica: Štátna ochrana prírody SR. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Šándorky na českej Wikipédii.*
lišajovec veľkokvetý (*Phalaenopsis amabilis*)
lišajovec
Kvet hybridu *Phalaenopsis* Sogo Yukidian.
**Lišajovec** (*Phalaenopsis* Blume 1825) je rod rastlín z čeľade vstavačovité (*Orchidaceae*), zahrnujúci okolo 60 druhov. Na rozdiel od väčšiny ostatných rodov nevytvárajú pahľuzy, ale zásobnú funkciu majú ich veľké, mäsité listy.

Morfológia
----------

Monopodiálne rastúca stonka má silne skrátené internódiá a rastie vzpriamene až poliehavo. Nesie najčastejšie 2–6 oválnych až podlhovastých mäsitých listov usporiadaných protistojne. V závislosti od druhu majú listy dĺžku od 10 cm do 80 cm (*Phalaenopsis gigantea*).

Korene lišajovcov vyrastajú na spodnej strane stonky alebo spomedzi listov. Sú typicky mäsité, vrátane velámenu dosahujú typicky priemer 1–8 mm. Okrem príjmu vody a živín slúžia aj na upevnenie rastliny k podkladu a vďaka obsahu chlorofylu sa zúčastňujú aj na fotosyntéze.

Zygomorfné kvety vyrastajú v strapcoch na vzpriamenom až ovísavom stvole s dĺžkou až 80 cm. Mnohé druhy kvitnú z toho istého stvolu niekoľko rokov. Kvety môžu mať priemer 1,5–15 cm.

Ekológia
--------

Rastú prevažne epifyticky v tropických dažďových pralesoch Ázie, od Himalájí cez filipínske a indonézske ostrovy až po Novú Guineu a severnú Austráliu. Uprednostňujú zatienený biotop s celoročne vysokou vzdušnou vlhkosťou s teplotami cez deň 25–35 °C a v noci 15–25 °C.

Komerčné využitie
-----------------

Komerčný význam dosiahli jednak vďaka schopnosti prežiť kultiváciu v bežných bytových podmienkach, ako aj vďaka nápadným veľkým kvetom.

Existuje veľký počet kultivarov. Základom hybridizácie, ktorá v komerčnej produkcii posunula do ústrania pôvodné botanické druhy tohto rodu, je veľkokvetá biela orchidea lišajovec veľkokvetý (*Phalaenopsis amabilis*).

Druhy
-----

príklady druhov sú:

* lišajovec veľkokvetý/lišajovec pôvobný (*Phalaenopsis amabilis*/*Phalaenopsis grandiflora*)
* lišajovec Schillerov
* lišajovec Stuartov
* *Phalaenopsis equestris*

Referencie
----------

1. ↑  Slovenské názvy podľa ČERVENKA, Martin, et al. *Slovenské botanické názvoslovie : rastlinná výroba*. 1. vyd. Bratislava : Príroda, 1986. 517 s. S. 347.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Lišajovec**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Lišajovec**
**Grand Hotel Royal** je bývalý hotel v Piešťanoch. Budova sa nachádza v juhovýchodnej časti Sadu A. Kmeťa, na konci Winterovej ulici č. 82.

Hotel dal postaviť v roku 1906 Adolf Rónai, kaviarnik z Budapešti, podľa plánov rakúskeho architekta Adolfa Oberländera. Pri otvorení v roku 1907 mal názov *Grand Hotel Rónai*. Po zmene majiteľa bol premenovaný na *Grand Hotel Royal*, potom v období vlády komunizmu na *Grand Hotel Slovan* a neskôr už niesol meno len *Slovan*. V období prvých desaťročí 20. storočia bol jedným z najluxusnejších hotelov mesta.

Je postavená v secesnom štýle a bola prvou veľkou hotelovou stavbou v Piešťanoch. Prejavuje sa v ňom autorom obľúbená symetrickosť. S početnými vikiermi, 2 arkiermi, arkádami, terasami a strešnou vežičkou je učebnicovým príkladom architektonických termínov a vytvára nepochybne obraz Piešťan.

V roku 1985 bola budova hotela zapísaná na ústredný zoznam pamiatkového fondu. V tomto roku bola aj ukončená prevádzka hotela a začala sa pripravovať obnova. V 90. rokoch 20. storočia prišlo k viacerým zmenám vlastníka a súdnym sporom. Odkladaná rekonštrukcia sa začala až v marci 1993 s termínom ukončenia do roku 1995. Do roku 2020 však stále nebola ukončená, pričom na hoteli neprebiehajú žiadne stavebné práce. Okrem samotnej budovy hotela sa v jeho areáli sa nachádzajú viaceré objekty historickej záhradnej architektúry ako balustrády či podstavce šiestich sôch, ktoré sú z dôvodu ochrany dočasne uskladnené v priestoroch kúpeľov. Dominantou priestoru je 22 metrov dlhá fontána, osovo orientovaná na južný vstup hotela Slovan. Od roku 2019 začali miestni aktivisti viesť diskusie s Mestom Piešťany a vlastníkom objektu o sprístupnení aspoň priestoru okolo fontány. Podľa evidencie Pamiatkového úradu SR je budova bez využitia a jej stav je hodnotený ako *dezolátny*. Objekt patrí Slovenským liečebným kúpeľom Piešťany.

Pred výstavbou Domu umenia sa v sále hotela s výbornou akustikou konali hlavné koncerty Piešťanského hudobného festivalu. V roku 2020 sa v priestoroch hotela nakrúcal jeden z dielov tretej série krátkych filmov z obdobia SNP, Moje povstanie 3.

Referencie
----------

1. 1 2 3   *Pamiatkový objekt – podrobnosti* [online]. Bratislava: Pamiatkový úrad SR, [cit. 2015-09-10]. Dostupné online.
2. 1 2 3  DUSÍKOVÁ, Viera. *Chcú obnoviť fontánu pred Slovanom* [online]. piestanskydennik.sk, 2020-08-30, [cit. 2020-10-16]. Dostupné online.
3. ↑   *Fontánu pred Slovanom do OLKS nesprístupnia* [online]. pnky.sk, 2019-04-23, [cit. 2020-10-16]. Dostupné online.
4. ↑   *Kedysi najluxusnejší hotel, dnes dom duchov: Hotel Slovan je jazvou na tvári slávnych kúpeľov* [online]. dromedar.zoznam.sk, [cit. 2020-10-20]. Dostupné online.
5. ↑   *Hotel Slovan premenili na lazaret* [online]. pnky.sk, 2020-09-05, [cit. 2020-10-16]. Dostupné online.

Zdroj
-----

* *Hotel Slovan – hotel duchov?* [online]. abpiestany.sk, [cit. 2015-09-10]. Dostupné online.

Súradnice: 48°35′24″S 17°50′20″V﻿ / ﻿48,589897°S 17,838868°V﻿ / 48.589897; 17.838868﻿ (Grand Hotel Royal)
**Sklad** alebo **syntagma** je štruktúrne alebo lineárne organizované spojenie aspoň dvoch plnovýznamových slov, ktoré odráža nejaký vzťah z reálnej skutočnosti. 

Podľa niektorých definícií je to každé spojenie určujúceho a určovaného jazykového prvku. Česko-slovenská teória syntaxe však túto definíciu zamieta a chápe sklad ako osobitnú jednotku syntaxe (spojenie morfém napríklad nie je považované za sklad).

Významová stránka skladu
------------------------

Poznáme:

* prisudzovací sklad (predikatívna syntagma) – spája podmet a prísudok (predikát); *pr.* Mama píše
* podraďovací sklad (určovací sklad, determinatívna syntagma) – spája nadradený a podradený vetný člen; *pr.* píše list alebo dlhý list
* priraďovací sklad (koordinatívna syntagma) - spája rovnocenné vetné členy; *pr.* list a pohľadnica

Formálna stránka
----------------

Formálnu stránku skladu tvoria jazykové prostriedky a formy, ktorými sa slová spájajú do skladu, tzv. vzťahov.
**Peter Štefan**, PhD. (\* 1941, Bratislava, Slovensko – † 18. jún 1978, Tryfan, Wales, Spojené kráľovstvo) bol slovenský matematik, ktorý sa zaoberal predovšetkým dynamickými systémami a matematickou teóriou entropie.

Narodil sa v roku 1941 v Bratislave, kde aj maturoval. V roku 1965 absolvoval Karlovu univerzitu v Prahe a po ukončení štúdií na nej tri roky pracoval. V roku 1968 bol pozvaný na konferenciu o dynamických systémoch vo Warwicku. Po invázii vojsk Varšavskej zmluvy v roku 1968 emigroval do Veľkej Británie a v roku 1973 získal titul PhD. Pracoval v teórii regulácie a matematickej teórii entropie. Pôsobil na univerzitách v Manchestri, Bangore a Paríži.

Zahynul 18. júna 1978 počas horolezeckého výstupu na vrch Tryfan vo Walese.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.

Autoritné údaje: * GND: 1217685596
* VIAF: 286755126
Súradnice: 37°24′00″S 111°41′00″Z﻿ / ﻿37,40000°S 111,68333°Z﻿ / 37.40000; -111.68333

**Grand Staircase-Escalante National Monument** je veľké chránené územie na juhu štátu Utah v USA. Má rozlohu 7 571 km² a za národnú pamiatku (*National Monument*) bola vyhlásená prezidentom Billom Clintonom v roku 1996.

Toto miesto je známe tiež ako kraj plný paleontologických lokalít so skamenelinami dinosaurov. Od roku 2000 tu bolo objavené veľké množstvo fosílií starých asi 75 miliónov rokov (krieda). Medzi významné objavy patrí hadrosaurid druhu *Gryposaurus monumentensis* alebo ceratopsidi *Kosmoceratops* a *Utahceratops*.

Iné projekty
------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vedy o Zemi |

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Grand Staircase-Escalante National Monument**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Grand Staircase-Escalante National Monument na českej Wikipédii.*
**Ľudovít Quotidián** (\* 15. október 1886, Liptovská Porúbka – † 13. jún 1955, Svilojevo, Vojvodina) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, náboženský spisovateľ, redaktor a učiteľ náboženstva, ktorý od roku 1911 pôsobil na Vojvodine.

Život
-----

Narodil sa v rodine pekára Jozefa Quotidiána (\* ? – † 1900) a jeho manželky Anny, rod. Schafferovej (\* 1854 – † ?) ako jeden z ich troch synov a šiestich detí.

V rokoch 1898 – 1906 absolvoval gymnaziálne štúdium v Bratislave, Ružomberku a v Kalocsi. V Kalocsi pokračoval v rokoch štúdiom teológie (1906 – 1910). V roku 1910 bol vysvätený za rímskokatolíckeho kňaza. Následne pôsobil ako kaplán v Kapusine a v dedine Hercegszántó na juhu dnešného Maďarska. V rokoch 1911 – 1915 bol kaplánom v Bajmoku pri Subotici vo Vojvodine a následne v Temerine, pričom je zaznamenané jeho pôsobenie ako učiteľa náboženstva v Subotici. Počas prvej svetovej vojny, v rokoch 1916 – 1918, bol vojenským kňazom. V rokoch 1918 – 1920 slúžil ako kaplán v Kanjiži, potom ako farár v Mošoríne (1920 – 1932) a vo Svilojeve (1932 – 1955). Popri pastoračnej práci sa zaoberal náboženskou spisbou a v rokoch 1924 – 1945 pôsobil ako šéfredaktor dvojtýždenníka *Hitélet*, do ktorého prispieval článkami s náboženskou tematikou.

Referencie
----------

1. ↑  „QUOTIDIÁN, Ľudovít", *Lexikón katolíckych kňazských osobností Slovenska* (1. vyd.), Bratislava: Lúč, 2000, str. 1129-1130, ISBN  80-7114-300-6
2. 1 2 3  „QUOTIDIÁN, Ľudovít", *Biografický lexikón Slovenska*, VII. O – Q, Martin: Slovenská národná knižnica, Národný biografický ústav, 2020, str. 714, ISBN  978-80-8149-127-6
Schéma vysielacieho systému DVB-C
**DVB-C** je štandard digitálneho televízneho vysielania v sieťach káblových televízií. Systém je kódovaný pomocou MPEG-2, alebo MPEG-4.

18. februára 2008 bol ohlásený nový štandard, DVB-C2, ktorý bol vo vývoji počas roku 2008. Uvedený má byť začiatkom roka 2009.

Hlavným očakávaním DVB-C2 je, že to bude posledný káblový štandard, čo znamená, že už nebude štandard -C3. K dispozícii má byť koncom roka 2009 alebo v roku 2010.

**DVB-C2** umožňuje dátový prenos až 83.1 Mbit/s na 8 MHz šírke kanála pri použití 4096-QAM modulácií; ďalším rozšírením sa umožní až 97 Mbit/s alebo 110.8 Mbit/s na kanál použitím 16384-QAM alebo 65536-AQAM moduláciou.

| Modulácia | Šírka pásma (MHz) |
| --- | --- |
| 2 | 4 | 6 | 8 | 10 |
| 16QAM | 6,41 | 12,82 | 19,23 | 25,64 | 32,05 |
| 32QAM | 8,01 | 16,03 | 24,04 |  32,05 | 40,07 |
| 64QAM | 9,62 | 19,23 | 28,85 | 38,47 |  48,08 |
| 128QAM  | 11,22 |  22,44 | 33,66 | 44,88 | 56,10 |
| 256QAM | 12,82 | 25,64 |  38,47 | 51,29 | 64,11 |
**Kádrová politika** alebo **kádrová práca** bol nástroj budovania a udržiavania základného, spoľahlivého a pevného jadra, teda kádra, oddaných stúpencov, tvorcov a vykonávateľov politickej línie komunistickej strany.

Kádrová politika sa týkala vnútorného života komunistických strán od ich vzniku a bola jednou zo základných súčastí „leninského štýlu práce" pri výstavbe komunistickej strany, obsiahnutá i v katalógu 21 podmienok Komunistickej internacionály pre uznanie politickej strany ako strany komunistickej. V období komunistickej totality po Februári 1948 bola kádrová politika personálnou politikou svojho druhu slúžiaca na optimalizáciu politického systému/kartelu Národného frontu s tzv. vedúcou úlohou komunistickej strany.

Kádrová politika bol súbor špecifických nástrojov, metód a opatrení na nepretržitú a úplnú kontrolu spoločnosti komunistickou stranou prostredníctvom výberu a rozmiestňovania osôb do funkčných i pracovných pozícií na základe ich „triedneho pôvodu", politickej spoľahlivosti, stupňa oddanosti, politicko-odbornej kvalifikácie a iných podobných kritérií. Súčasťou kádrovej politiky bolo aj premiestňovanie a odstraňovanie osôb z ich dovtedajšieho funkčného postavenia po strate alebo znížení ich „kádrových predpokladov". Kádrová politika sa uskutočňovala tzv. kádrovou prácou, ktorá zahŕňala „výber kádrov" primárne na základe „triedneho prístupu", tvorbu hierarchizovanej „kádrovej nomenklatúry", výchovu, t.j. politickú a ideologickú prípravu „kádrových rezerv", a vlastnú prácu s „kádrami", čiže periodické alebo nárazové „kádrové previerky" a vyhodnocovanie politických postojov i štátno-bezpečnostnej spoľahlivosti „kádra" a jeho rodinného a spoločenského okolia, rozmiestňovanie „kádrov" a dokumentovanie, t.j. tvorbu kádrových materiálov o objektoch kádrovej pozornosti. Orgány kádrovej práce pôsobili na každom pracovisku, podliehali vedeniu a dohľadu KSČ/KSS a viedli dokumentáciu o všetkých pracovníkoch, kádrové materiály a evidenciu tzv. nomenklatúrnych kádrov (armády, bezpečnosti, justície, akadémií vied, vysokých škôl, podnikov a úradov a pod.) viedli osobitné kádrové odbory na ÚV KSČ a ÚV KSS. V Československu dosiahla kádrová politika najvyššiu dokonalosť a účinnosť v období tzv. normalizácie po potlačení tzv. demokratizačného procesu v roku 1968. Od polovice 80. rokov 20. storočia jej účinnosť upadala. V priebehu demokratickej revolúcie v roku 1989 boli kádrové útvary podnikov rozpustené a „kádrové materiály" boli odovzdané jednotlivým osobám, ktorých sa týkali.

Referencie
----------

1. 1 2  ŠÚTOVEC, Milan. *Politické Slovensko : encyklopedická príručka : aktéri, dokumenty, inštitúcie, politické strany, udalosti*. 1. slov. vyd. Bratislava : SLOVART, 2019. 487 s. ISBN 978-80-556-3894-2. S. 177.
Pre každé prirodzené číslo *m* a každé nezáporné celé číslo *n* **multinomická veta** hovorí, ako vyzerá súčet *m* čísiel umocnený na *n*-tú:

{\displaystyle (x\_{1}+x\_{2}+\cdots +x\_{m})^{n}=\sum \_{k\_{1}+k\_{2}+\cdots +k\_{m}=n}{n \choose k\_{1},k\_{2},\ldots ,k\_{m}}x\_{1}^{k\_{1}}x\_{2}^{k\_{2}}\cdots x\_{m}^{k\_{m}}\,.}
kde
{\displaystyle {n \choose k\_{1},k\_{2},\ldots ,k\_{m}}={\frac {n!}{k\_{1}!\,k\_{2}!\cdots k\_{m}!}}}
sa nazýva *multinomický koeficient* a jeho hodnota sa dá chápať ako počet rôznych zoradení *m* druhov predmetov, {\displaystyle k\_{i}} je počet predmetov *i*-teho druhu a {\displaystyle k\_{1}+\cdots +k\_{m}=n}.

Príklad
-------

{\displaystyle (a+b+c)^{3}=a^{3}+b^{3}+c^{3}+3a^{2}b+3a^{2}c+3b^{2}a+3b^{2}c+3c^{2}a+3c^{2}b+6abc.}
koeficienty pri mocninách možno dostať po dosadení do multinomickej vety:

{\displaystyle a^{2}b^{0}c^{1}} má koeficient {\displaystyle {3 \choose 2,0,1}={\frac {3!}{2!\cdot 0!\cdot 1!}}={\frac {6}{2\cdot 1\cdot 1}}=3}
{\displaystyle a^{1}b^{1}c^{1}} má koeficient {\displaystyle {3 \choose 1,1,1}={\frac {3!}{1!\cdot 1!\cdot 1!}}={\frac {6}{1\cdot 1\cdot 1}}=6}.

Pozri aj
--------

* Binomická veta
* Pascalov trojuholník
* Polynóm

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Multinomická věta na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
|  | Matematický portál |

Externé odkazy
--------------

* Základy kombinatoriky
Logo projektu Legie 100
**Légie 100** (čes. *Legie 100*) bol projekt, realizovaný v Česku a čiastočne aj na Slovensku v rokoch 2009 – 2020 v rámci stého výročia založenia československých légií. Prebiehal v spolupráci Československej obce legionárskej, Ministerstva obrany ČR, Vojenského historického ústavu Praha a ďalších zainteresovaných zložiek. Jeho cieľom bolo významne zlepšiť povedomie širokej verejnosti doma aj v zahraničí o zásadnú úlohu, ktorú čs. légie zohrali pri vzniku samostatného Česko-Slovenska a tiež podporiť vlastenectvo, hrdosť na svoju vlasť a rozvoj tradícií v duchu odkazu čs. legionárov.

Projekt zahŕňa web s databázou čs. legionárov s možnosťou parametrického vyhľadávania.

Legiovlak
---------

Legiovlak v Brne (2013)
Súčasťou projektu bolo aj vytvorenie repliky legionárskeho vlaku z obdobia 1918 – 1920, kedy na Transsibírskej magistrále prebiehali vojenské operácie čs. légií (Sibírska anabáza). Súčasťou vlaku bol aj slovenský vozeň a vlak v rokoch 2013 – 2021 ako pojazdná expozícia s výstavou čs. légií navštívil množstvo lokalít v Česku aj na Slovensku.

Referencie
----------

1. ↑   *Légie 100* [online]. Bratislava: Ministerstvo vnútra SR, [cit. 2023-03-12]. Dostupné online.
2. ↑  ŽIAK, Jozef. *Podpis memoranda k projektu Légie 100* [online]. Bratislava: Ministerstvo obrany SR, 2009-06-19, [cit. 2023-03-12]. Dostupné online.
3. ↑   *Legie 100* [online]. Praha: Československá obec legionářská, 2022-05-25, [cit. 2023-03-12]. Dostupné online.
4. ↑   *Seznam legionářů* [online]. legie100.com, [cit. 2023-03-12]. Dostupné online.
5. 1 2   *Legiovlak* [online]. Praha: Československá obec legionářská, [cit. 2023-03-12]. Dostupné online.
6. ↑   *Realizácia projektu "LEGIE 100 - Slovenský vozeň Legiovlak"* [online]. Bratislava: Úrad vlády SR : Centrálny register projektov, 2014-08-11, [cit. 2023-03-12]. Dostupné online.
7. ↑   *Spanilá jízda Legiovlaku na Slovensku* [online]. Praha: Československá obec legionářská, 2017-12-13, [cit. 2023-03-12]. Dostupné online.
8. ↑   *Legiovlak opäť na Slovensku* [online]. Praha: Československá obec legionářská, 2020-08-07, [cit. 2023-03-12]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Československá obec legionárska
* Česko-slovenské légie

Externé odkazy
--------------

* Legie 100 – oficiálny web
* Legie 100 – informácie o projekte na webe Československej obce legionárskej
* Databáza legionárov na webe projektu

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Legie 100 na českej Wikipédii.*
**Noel Gallagher’s High Flying Birds** (alebo **High Flying Birds**) je debutový album britskej rockovej skupiny Noel Gallagher’s High Flying Birds. Album sa volá rovnako ako kapela. Vyšiel 17. Októbra (Británia) a je to prvý sólový materiál Noela Gallaghera od rozpadu Oasis.

Výroba
------

Album bol nahraný v rokoch 2010 a 2011 v Los Angeles producentom Daveom Sardym (pracoval s Oasis pri začiatku ich kariéry). Nahrávacia spoločnosť Noela Gallaghera sa volá Sour Mash Records.

Piesne
------

Album obsahuje 10 piesní, z toho väčšinu tvoria oficiálne nikdy nevydané skladby Oasis. Prvý singel z albumu vyšiel 19. Augusta a volá sa The Death Of You And Me. Druhý singel If I Had A Gun vyšiel len v USA a tretí s názvom AKA… What a Life! je "iný" od ostatných piesní, ktoré kedy Noel zložil, najmä kvôli tomu, že je to tanečná pieseň. 26. Decembra vyšiel singel If I Had A Gun taktiež v Británii. 

### Zoznam skladieb

1. Everybody's on the Run
2. Dream On
3. If I Had a Gun...
4. The Death of You and Me
5. (I Wanna Live in a Dream in My) Record Machine
6. AKA… What a Life!
7. Soldier Boys and Jesus Freaks
8. AKA... Broken Arrow
9. (Stranded On) The Wrong Beach
10. Stop the Clocks

#### Strany B

*Tieto piesne sa nenachádzajú na albume, ale na samostatnom singly:*

* Alone on a Rope
* Let The Lord Shine A Light On Me (AKA… What a Life!)
* I'd Pick You Up Everytime (If I Had A Gun...)
* The Good Rebel (The Death Of You And Me)
**Mundus intelligibilis** je inteligibilný svet, teda myšlienkový svet, nevnímateľný zmyslami, uchopiteľný iba myslením. Je to svet ktorý je v protiklade k svetu javov, svetu zmyslov.

Názory na mundus intelligibilis
-------------------------------

U Platona ide pri inteligibilnom svete nielen o ríšu ideí, jestvujúcu mimo času, ale aj o duchovnú súvislosť, ktorá ako taká tvorí a určuje vnútornú podstatu skutočnosti.

V Aristotelovej kritike platónskeho výkladu sa tento ostrý protiklad inteligibilného a senzibilného sveta stiera. Aristoteles ho označil ako prostý dualizmus a postavil proti nemu tézu, že každá skutočná vec nemôže mať svoju podstatu v niečom inom, ale len v sebe samej.

V novovekej filozofii sa tento protiklad na jednej strane redukuje na protiklad nepoznateľného sveta a poznaného sveta, a na druhej strane na protiklad rozumu a zmyslovosti ako rozdielnych dimenzií ľudskej skutočnosti.

Zdroj
-----

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Modul Pirs
**Pirs** (slov. mólo) alebo **SO-1** (rus. Stykovočnyj Otsek 1) alias **DC-1** (angl. Docking Compartment 1) bol modul ISS. Slúžil na pripájanie ruských vesmírnych lodí (Sojuz, Progress). Mohol byť použitý aj ako prechodová komora na výstup dvoch kozmonautov do voľného kozmu. Modul bol vajcovitého tvaru s dĺžkou 4,05 m a maximálnym priemerom 2,55 m. Modul vyniesla loď Progress-M SO-1 14. septembra 2001 a k stanici sa pripojil 16. septembra.

Po takmer dvadsaťročnej činnosti sa od stanice odpojil 26. júla 2021 spolu s kozmickou loďou Progress MS-16. Obe telesá v ten istý deň plánovane vstúpili do atmosféry, zhoreli, a ich zvyšky dopadli do Tichého oceánu. Pirs svojím odpojením urobil na ISS miesto novému laboratórnemu modulu Nauka.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |

| * z
* d
* u
 Medzinárodná vesmírna stanica |
| --- |
| Komponenty | 

|  |  |
| --- | --- |
| Moduly | Ruský segment: Zaria • Zvezda • Pirs • Poisk • Rassvet  Americký segment:  Unity • Destiny • Quest • Harmony • Columbus • Kibó • Tranquility • Cupola • Leonardo |
| Konštrukcie | Integrated Truss Structure • Canadarm2 • ExPRESS Logistics Carrier |

 |  |
| Lode | 

|  |  |
| --- | --- |
| Pilotované | Aktívne: Sojuz • Crew Dragon • Vyradené: Space Shuttle |
| Bezpilotné | Aktívne: Progress • Cygnus • HTV • Vyradené: ATV • Dragon |

 |
| Lety, posádky | Bezpilotné lety • Pilotované lety • Posádka na stanici (Základné posádky • Návštevné posádky) • Výstupy do vesmíru |
**Askold** (rus. Аскольд) bol ruský krížnik postavený pre cárske ruské loďstvo nemeckou firmou Deutsche Werft Kiel. Začali ju stavať v roku 1898 v Kruppovej lodenici. Bola vybavená deviatimi kotlami novovyvinutého typu Schulz-Thornycroft.

Na vodu bol spustený 3. marca 1900 a slúžil v ruskej pacifickej flotile počas rusko-japonské vojny a prvej svetovej vojny. Asistovala v Šanghaji po boji v Žltom mori a v roku 1906 sa stala vlajkovou loďou sibírskej flotily krížnikov v Port Arthure. V roku 1915 odplávala do Stredozemného mora a zúčastnila sa operácie Dardanely spolu s britskými spojencami. Po ruskej revolúcii bola obsadená kráľovským námorníctvom a premenovaná na Glory IV. (anglický preklad). Po ruskej občianskej vojne bola v roku 1921 zošrotovaná v Nemecku. Loď bola pomenovaná po legendárnom Varangianovi Askoldovi.

  

* Askold v Port Arthure (1904)Askold v Port Arthure (1904)
* Askold, rok 1902Askold, rok 1902
* Askold počas prvej svetovej vojnyAskold počas prvej svetovej vojny

Zdroj
-----

* Veľká Encyklopédia lodí (Chris Marshall 1996)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Askold (ruský krížnik)**
Aeskulapova palica
**Asklepiova palica** (iné názvy: **Asklépiova palica, Aeskulapova palica, Eskulapova palica, eskulap, aeskulap, eskulapka**) je znak lekárov a farmaceutov. Symbol má svoj počiatok už v starovekom Grécku a bol súčasťou mytológie. Pomenovanie pochádza od Asklepia, boha lekárstva, syna boha Apolóna, ktorý liečil všetky choroby a dokázal oživovať mŕtvych. Aeskulapova palica ovinutá hadom je znamením životnej sily a zdravia. Tento znak možno uvidieť na všetkých lekárskych objektoch. Podľa iných teórií však nie je okolo palice ovinutý had, ale vlasovec medinský, parazitický červ žijúci v ľudskej koži a pri liečbe je namotávaný na kúsok dreva.

Symbolika
---------

Tento starogrécky symbol má značiť silu, zdravie a predovšetkým zdarné hojenie. Má byť tiež symbolom pre prítomnosť božej pomoci pri liečbe a dodávať všetkým ľuďom silu a nádej v úspešné uzdravenie. Okolo špecifickej palice sa obtáča had, ktorý je tradične označovaný ako užovka stromová. Dnes sa však vynárajú, vyššie opísané teórie o tom, že had je v skutočnosti vlasovec medinský ovinutý okolo kúska dreva. Napriek tomu je však tradičný popis užovky, ktorá je vďaka tomu nazývaná Asklepiovým hadom. Tento had žije predovšetkým v južnej Európe a Malej Ázii.

Dejiny symbolu
--------------

"Hviezda života", medzinárodný znak zdravotníckej záchrannej služby
Tento symbol, jeho pôvod a význam sa vyskytujú vo viacerých kultúrach a dobách vzniku.

### Grécka teória

Základná je starogrécka povesť o Asklepiovi, ktorý bol žiakom Chiróna. Asklepios bol známy tým, že dokázal liečiť každú chorobu a hlavne privádzal mŕtvych späť k životu. Tým však rozhneval Apolóna a Dia, pretože porušoval božský poriadok na Zemi a Zeus ho zrazil bleskom do Tartaru. Bol však neskôr prepustený a v trójskej vojne ošetroval zranených a zachránil Filokteta po uhryznutí hadom.

### Teória červa

Podľa tejto teórie je námetom k symbolu vlasovec medinský (lat. *Dracunculus medinensis*), ktorý parazituje pod kožou človeka, najčastejšie na nohe alebo ruke, kde vytvorí svrbivý vred. Pri pokuse ochladiť vred vo vode tento praská a vzniknutým otvorom kladie parazit svoje vajíčka do vody, čím zaistí novú populáciu. V tejto chvíli možno vyčnievajúci koniec červa zachytiť a opatrne ho namotávať na kus drievka.

### Biblická teória

Táto verzia hovorí, že keď Izraelitov na púšti napadli jedovaté hady, Boh dal Mojžišovi pokyn zhotoviť bronzového hada a zavesiť ho na kôl. Kto bol uhryznutý hadom a pozrel sa na hada bronzového, bol uzdravený.

Reprezentácia v počítači
------------------------

Aeskulapova palica je obsiahnutá v znakovej sade Unicode ako symbol U+2695 (⚕).

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Aeskulapova hůl na českej Wikipédii.*
**Public domain** (doslova „verejná oblasť") je pojem (najmä) z anglosaského právneho systému. Znamená:

* Verejné vlastníctvo, teda pôdu a vody v držbe a vlastníctve Spojených štátov a jednotlivých štátov USA na rozdiel od pôdy vlastnenej jednotlivcami a právnickými osobami.
* V autorskom práve: publikácie, dokumenty, fotografie, výtvarné umelecké diela a podobne, ktoré majú postavenie verejného vlastníctva, verejného majetku, čiže ich ľubovoľné použitie nie je v rozpore s (autorským a iným) právom.

V slovenskom autorskom ide o nový fenomén (pozri napr. Web umenia). Na Slovensku sa autor nemôže vzdať svojich autorských (osobnostných) práv a tie sa nedajú ani kúpiť. (Tieto práva zabezpečujú ochranu autorstva a integrity diela. Ide napr. o právo označiť svoje dielo menom a právo na nedotknuteľnosť diela). K obrazom, sochám a výtvarným dielam sa viažu aj vlastnícke a autorské majetkové práva. Nadobudnutím vlastníckeho práva k veci, ktorej prostredníctvom je dielo vyjadrené (napr. kúpou konkrétneho obrazu galériou), sa nestáva jeho nový majiteľ nositeľom autorských práv k dielu. Na to, aby galéria mohla dielo použiť, musí získať súhlas autora alebo jeho dedičov prostredníctvom licenčnej zmluvy, ktorá rieši autorské výhradné majetkové práva. Ak dielo nie je voľné, tak jeho použitie bez explicitnej licencie je možné až po uplynutí trvanie autorských práv. Dielo je zvyčajne voľné týmto spôsobom až po 70 rokoch po smrti (posledného) autora. Druhou možnosťou je, že autor môže ponúknuť verejnosti bezúplatnú licenciu (napríklad licenciu Creative Commons) na ľubovoľné použitie diela, a prípadne možno predpokladať, že autor, ktorý svoje dielo takto označil, sa svojich práv nebude domáhať. V slovenskom autorskom zákone existuje je voľným dielom, aj také, ktorého autor nemá dedičov alebo dedičia odmietnu dedičstvo prijať, a to aj pred uplynutím doby trvania majetkových práv.

Referencie
----------

1. ↑   *Časté otázky* [online]. LITA - Autorská spoločnosť, [cit. 2022-08-25]. Dostupné online.
Zástava Asjútskeho guvernorátu
**Asjút** (arab. أسيوط‎) je hlavné mesto rovnomenného guvernorátu v Egypte. Meno je odvodené zo staroeg. *s3wtj* – **Saut** (do koptčiny prešlo ako Ϲοουτ – **Sjút**). Gréci a Rimania ho nazývali starogr. Λύκων πόλις / Λυκόπολις – **Lykónpolis**, lat. **Lykopolis**, **Lykon** alebo **Lyko**, čo v preklade znamená „Mesto vlkov".

Staroveký Asjút
---------------

V staroveku bol Saut (st. alt. Sawet) hlavným mestom 13. nomu Horného Egypta. Ležal na západnom brehu Nílu. Dve kultové božstvá mesta boli Anup a vlčí boh Vepuauet.

Počas Prvého prechodného obdobia stáli vládcovia mesta – Chetej I. Itefibi a Chetej II. – na strane kráľov z Herakleopolu (9. a 10. dynastia). Ich nom tvoril južnú hranicu územia spadajúceho pod vplyv týchto kráľov. Po víťazstve 11. dynastie sídliacej v južnejšie položenom Vesete Saut stratil na význame. V Asjúte bol objavený štít kráľa menom Recamaj, ktorý vládol v Hornom Egypte pravdepodobne počas nadvlády „pastierskych kráľov" v Dolnom Egypte.

Z mesta sa nezachovali žiadne významnejšie pamiatky, ale v neďalekom skalnom údolí sa nachádzajú pohrebné komory s múmiami vlkov, ktoré súhlasia s gréckym názvom mesta aj s rozprávaním Diodora Sicílskeho, podľa ktorého útočiacu etiópsku armádu zahnali až k Elefantíne svorky vlkov. Usir bol v meste uctievaný v podobe vlka. Podľa jedného mýtu v tejto forme prišiel na pomoc Eset a Horovi v boji s Apopom (Tyfónom). K ďalším pamiatkam Asjútu patrí pohrebisko (západne od moderného mesta), hroby z 9. 10. a 12. dynastie a hrobky Siesa a Amenhotepa z ramesseovského obdobia.

V grécko-rímskej dobe sa v Asjúte používalo miestne nárečie známe ako „lykopolčina". Zriedkavejšie sa toto nárečie označuje aj ako asjútčina alebo subachminčina.

Moderný Asjút
-------------

Dnes má Asjút približne 1,5 milióna obyvateľov. Je to mesto s najvyššou koncentráciou koptských kresťanov. Koptským ortodoxným metropolitom Asjútu bol v rokoch 1946 – 2014 Anba Michail (1921 – 2014). Zomrel v roku 2014 ako v tom čase najdlhšie úradujúci orientálny ortodoxný biskup na svete. V meste sa nachádzajú Asjútska univerzita, jedna z najväčších v Egypte, a sirotinec Lillian Trasherovej.

V Asjúte sa údajne zjavila Panna Mária. Zjavenie potvrdila ako pravé Koptská ortodoxná cirkev.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Asjút (mesto)**
**Asle Toje** (nar. 16. februára 1974) je podpredsedom Nórskeho Nobelovho výboru (2018-2024), politológom špecializujúcim sa na oblasť zahraničnej politiku a bývalým výskumným riaditeľom v Nórskom Nobelovom inštitúte. V popredí jeho záujmu figurujú otázky jadrového odzbrojenia, mieru a geopolitiky. Pravidelne prispieva do diskusie o nórskej zahraničnej politike ako publicista tématizujúci otázky demokracie, trhovej ekonomiky, právneho štátu a konzervativizmu. Metodologicky patrí k zástancom neoklasicistického realizmu a má blízko k intelektuálnym pozíciám Francisa Fukuyamu. 

Po štúdiu histórie a politológie na univerzitách v Oslo a Tromsø Toje obhájil doktorát v obore medzinárodné vzťahy na univerzite v Cambridge (2006). V r. 2004-2005 pôsobil ako Fulbright Fellow na Kolumbijskej univerzite, pod vedením Kennetha Waltza. 

V r. 2007-2008 bol Toje vedeckým pracovníkom Nórskeho inštitútu pre obranné štúdie (Institutt for forsvarsstudier). V r. 2008 hosťoval na Inštitúte Európskej únie pre bezpečnostné štúdie (EU Institute for Security Studies) v Paríži. V tomto období vypracoval tézu o „transatlantickom vyjednávaní" na príklade vzájomného prepojenia prítomnosti Spojených štátov v Európe prostredníctvom NATO a európskej integrácie na platforme EÚ.  V monografii *The European Union as a small power - after the post Cold War (2010)* Toje analyzoval miesto Európskej únie vo vznikajúcom multipolárnom usporiadaní medzinárodných vzťahov. Štúdia zaznamenala viacero pozitívnych ohlasov, o.i. na stránkach *The Financial Times* alebo *The Economist*.

Bibliografia
------------

* *Gullbrikkespillet: Et Europa i ruiner* (Oslo, Dreyer, 2020)
* *The Causes of Peace: What We Know Now* (zost. spolu a B. N. Vik Steen, Houston, Nobel Press, 2019)
* *Will China's Rise Be Peaceful?: Security, Stability, and Legitimacy* (zost. Oxford University Press, 2018)
* *Jernburet – Liberalismens krise* (Oslo, Dreyer Forlag, 2014)
* *Rødt, Hvitt & Blått – Om demokratiet i Europa* (Oslo, Dreyer Forlag, 2012)
* *Neoclassical Realism in European Politics* (zost. spolu s B. Kunz, Manchester University Press, 2012)
* *The European Union as a small power - after the post Cold War* (London, Palgrave-Macmillan, 2010)
* *America, the EU and Strategic Culture: Renegotiating the Transatlantic Bargain* (London, Routledge, 2008)

Odkazy
------

 

1. ↑  Lundestad, G. (2008) Spalte, Aftenposten, 23 March
2. ↑    -11df-a42b-00144feab49a.html
3. ↑   Parameter "periodikum" je povinný!. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Blog

* Search WorldCat
* ()
* 
* Search WorldCat
* ()
* 

Autoritné údaje: * BnF: 16057054n
* GND: 1049333594
* ISNI: 0000 0001 2017 7020
* LCCN: n2007065415
* NK ČR: jo2013781013
* VIAF: 36371436
* WorldCat: lccn-n2007065415
**Vladimir Alexandrovič Džanibekov** (rus. Владимир Александрович Джанибеков, rod. **Vladimir Alexandrovič Krysin**; \* 13. máj 1942, Iskandar) je bývalý sovietsky kozmonaut. V roku 1978 velil kozmickej lodi Sojuz 27 a absolvoval pobyt v kozmickej stanici Saľut 6. V roku 1981 velil kozmickej lodi Sojuz 39 (s pobytom na Saľute 6), roku 1982 Sojuzu T 6 (s pobytom na Saľute 7) a roku 1983 Sojuzu T 12 (s pobytom na Saľute 7).

Život
-----

Narodil sa ako Vladimir Alexandrovič Krysin, Džanibekov je priezvisko po prvej manželke. Vo svojich 11 rokoch začal navštevovať Suvorovské učilište. Vďaka výbornému vysvedčeniu sa dostal na štátnu univerzitu v Leningrade, dnešnom Petrohrade. Dúfal, že bude môcť skĺbiť štúdium s lietaním. Časom sa rozhodol univerzitu opustiť, prešiel na letecké učilište a venoval sa naplno svojej hlavnej záľube, lietaniu. Po čase sa stal leteckým inštruktorom. Potom ho získal kozmonaut German Titov na absolvovanie náročnej lekárskej prehliadky a vstupu do Hviezdneho mestečka. V roku 1970 vstúpil do Komunistickej strany. Bol zaradený do záložnej posádky sovietsko-amerického letu a potom do skupiny určenej pre program Sojuz – Saľut. Získal hodnosť kapitána. 

Do vesmíru sa dostal z kozmodrómu Bajkonur dvakrát, v roku 1978 so Sojuzom 27 spoločne s Makarovom, keď pracovali na stanici Saľut 6 a po šiestich dňoch v poriadku pristáli. Po druhýkrát letel v roku 1981 na palube Sojuzu 39 spoločne s kozmonautom Gurragčá z Mongolska, opäť na Saľut 6, 8 dní vo vesmíre, aj tentokrát pristátie v poriadku. Už rok potom letel tretíkrát v lodi Sojuz T-6 na novou stanici Saľut 7. Na tejto stanici to bola prvá pilotovaná posádka. Aj tento let bol takmer osemdenný. Na rovnakú orbitálnu stanicu sa dostal o dva roky neskôr s loďou Sojuz T-12. Naposledy vzlietol v roku 1985 na svoj piaty let v kozmickej lodi Sojuz T-13, cieľom bola opäť stanica Saľut 7, tentoraz však to bol dlhodobý pobyt - 113 dní. Vo vesmíre strávil Džanibekov spolu 145 dní. 
Neskôr dosiahol hodnosť generálmajora a v roku 1990 sa stal veliteľom Hviezdneho mestečka.

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Vladimir Džanibekov na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Autoritné údaje: * LCCN: n82239617
* VIAF: 72755873
* WorldCat: lccn-n82239617
**Vladimir Grigorievič Šuchov** (\* 28. august 1853 – † 2. február 1939) bol ruský architekt, poverený stavbou budovy GUM.

Stavba tohoto obchodu, nazývaného GUM (Štátny univerzálny obchod), sa začala v roku 1883 na nariadenie cára Alexandra III. Projektom boli poverení ruskí architekti Alexandr Nikolajevič Pomeraznev a Vladimir Grigorievič Šuchov. Budova bola postavená v neoklasickom štýle spájajúcom v sebe elementy ruskej stredovekej architektúry a nových konštrukčných prvkov, akými sú oceľová kostra a sklenená strecha.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vladimir Grigorievič Šuchov**

Externé odkazy
--------------

* stránka o Šuchovovi (po anglicky)/(po rusky)
* The Origins of Modernism in Russian Architecture (po anglicky)

Autoritné údaje: * abART: 18065
* BnF: 12219743c
* GND: 118900234
* ISNI: 0000 0000 8389 3609
* LCCN: n81110397
* NK ČR: js2005303620
* ULAN: 500472393
* VIAF: 64805894
* WorldCat: lccn-n81110397
**Meropé** alebo **Meropa** (starogr. *Μερόπη* – *Meropé*) je v gréckej mytológii dcéra Kypsela z Arkádie.

Keď Heraklovci porazili na Peloponéze posledného mykénskeho vládcu Tisamena a polostrov si podrobili, krajinu si synovia Heraklovca Aristomacha rozdelili žrebom. Temenos sa stal vládcom v Argu, kde predtým vládol Tisamenos, keďže Aristodéma počas záverečných bojov zabil blesk, Lakónia so svojim kráľovským sídlom v Sparte bola pridelená jeho synom Eurysthenovi a Proklovi a Kresfontes sa stal kráľom Messénie.

Kresfontes sa následne oženil s Meropou, dcérou arkádskeho kráľa Kypsela a manželia sa stali rodičmi troch synov. Kresfonta a jeho dvoch starších synov nespokojní Messénčania po krátkom čase zavraždili a Polifontes, ktorý bol tiež rodený Heraklovec, donútil Meropu k sobášu a zmocnil sa trónu. Meropa však svojho najmladšieho syna Aipyta dala do výchovy svojmu otcovi do Arkádie a tak smrti unikol. Keď potom mladý Aipytos dospel, tajne sa vrátil, Polyfonta zabil a v Messénii nastúpil na kráľovský trón.

Referencie
----------

1. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 4,3,6.
2. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,8,4.
3. ↑  Apollodoros, *Kronika*, 2,8,2.
4. ↑  Strabón, *Geographica*, 8,8,389.
5. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,18,4.
6. 1 2 3  Hyginus, *Fabulae* 137.
7. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,8,5.
**Vladimir Tatlin** (\* 28. december 1885, Charkov, Ukrajina - † 31. máj 1953, Moskva, Rusko) bol ruský architekt a maliar.

Štúdium
-------

Narodil sa na Ukrajine, ako syn železničného inžiniera a poetky. Začal pracovať ako námorník, čo znamenalo, že trávil veľa času v zahraničí. Študoval na Moskovskej škole umenia sochárstvo a architektúru na škole v Penze. Svoje umelecké schopnosti zdokonaľoval maľovaním ikon v Moskve.

Práca
-----

Poštová známka z roku 2000, Robotník, kolchozníčka a Tatlinova veža
Zatiaľ čo pracoval v Moskve ako maliar, navrhol najvýznamnejšie dielo svojej kariéry: Masívny Monument tretej internacionály, alebo ako je dodnes známe, Tatlinovej veže, ktorá nemala byť iba stavbou, ale aj symbolom socialistickej Moskvy. Pamätník mal byť výškou 400 m najvyššou stavbou sveta. Obvod by bol z dvojitého závitnicového plášťa, v jednom smere nakloneného, vnútri mali byť tri otáčajúce sa sklenené hmoty sál a úradov. Spodná hmota by mala tvar kocky, slúžila by zákonodarnému zhromaždeniu a otočila by sa raz za rok. V strede by bol ihlan, ten by slúžil výkonným orgánom, a otočil by sa raz za mesiac. Horné teleso malo byť valec, malo sa otočiť okolo svojej osi raz za deň. Projekt to bol technicky nedoriešený a i na dnešnú dobu fantastický.

Čo sa týkalo umenia, boli Tatlinove myšlienky jedinečné a rozmanité. Vzbúril sa proti tradičnému obrazu „visiacemu" na stene a konštruoval diela, ktoré sa inštalovali do rohov miestností. Tvorbou týchto diel z dreva a železa, založil Tatlin ruský konštruktivizmus a onedlho mal na svojej strane umelcov ako Naum Gabo, László Moholy-Nagy a Antoine Pevsner pokúšajúcich sa prispieť svojou rukou ku konštruktivizmu.

Ku koncu svojho života sa venoval štúdiu všetkých objektov a subjektov a bola to táto bádavá povaha, ktorá ho viedla k skúmaniu ako uskutočniť dávny ľudský sen: let.

Vladimir Tatlin zomrel 31 mája 1953 a pochovaný je na Novodievčom cintoríne v Moskve.

Pozri aj
--------

* Tatlinova veža

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vladimir Jevgrafovič Tatlin**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Vladimir Tatlin na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
* 
* 

Autoritné údaje: * abART: 17847
* BnF: 12169573m
* GND: 118753975
* ISNI: 0000 0001 1757 4244
* LCCN: n83042971
* NK ČR: xx0023586
* ULAN: 500021874
* VIAF: 34497985
* WorldCat: lccn-n83042971