recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
PhDr. **Vojtech Dangl**, CSc. (\* 15. apríl 1937, Šahy – † 8. júl 2018, Bratislava) bol slovenský historik, spoluzakladateľ, popredný predstaviteľ a popularizátor vojenských dejín na Slovensku.

Život
-----

V rodných Šahách absolvoval základnú a strednú školu a po maturite (1955) nastúpil na České vysoké učení technické v Prahe, no zakrátko prestúpil na Filozofickú fakultu Karlovej univerzity, kde absolvoval štúdium v odbore história – filozofia. Následne v rokoch 1962 – 1968 pôsobil ako odborný pracovník v Múzeu Slovenského národného povstania v Banskej Bystrici a po vojenskej prezenčnej službe pracoval v Slovenskom ústave pamiatkovej starostlivosti a ochrany prírody v Bratislave (1965 – 1970). V rokoch 1970 – 2004 pôsobil ako vedecký pracovník vo Vojenskom historickom ústave (VHÚ) v Bratislave, kde v rokoch 1990 – 1994 zastával funkciu zástupcu náčelníka a v rokoch 1994 – 1999 riaditeľa Odboru vojensko-historických výskumov. V rokoch 1999 – 2004 pôsobil ako predseda vedeckej rady VHÚ.

V roku 2004 odišiel z VHÚ a vo svojej vedecko-výskumnej práci pokračoval v Historickom ústave Slovenskej akadémie vied. Bol členom Slovenskej historickej spoločnosti, Slovensko-maďarskej historickej komisie a Spolku slovenských spisovateľov.

Zomrel 8. júla 2018 a 12. júla 2018 bol skremovaný v Krematóriu v Bratislave.

Dielo
-----

Dangl sa vedecko-výskumne i organizačne podieľal na etablovaní vojenských dejín ako historickej disciplíny na Slovensku. Stál pri zakladaní a konštituovaní VHÚ, ktorý naďalej slúži ako inštitucionálna základňa výskumu vojenských dejín. Spoluzaložil a dlhoročne viedol vedecký časopis *Vojenská história* vydávaný týmto ústavom. Systematicky skúmal vojenské dejiny Slovenska. Je autorom 14 monografií a vyše 50 štúdií a spoluautorom 10 kolektívnych monografií a 11 encyklopedických diel.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  Kušniráková, Ingrid (2018), „In memoriam PhDr. Vojtech Dangl, CSc.", *Historický časopis* 66 (3): 571, ISSN 0018-2575
2. 1 2  *DANGL, Vojtech*, [Bratislava]: Spolok slovenských spisovateľov, c2013, dost. 2019-01-15
3. ↑  „Zomrel vojenský historik Vojtech Dangl", *Teraz.sk* ([Bratislava]: Tlačová agentúra Slovenskej republiky), 2018, 2018-07-11, dost. 2019-01-15

Autoritné údaje: * GND: 128059699
* ISNI: 0000 0000 8080 8165
* LCCN: n85084084
* NK ČR: ola2002149890
* SNK: 161414
* VIAF: 1053293
* WorldCat: lccn-n85084084
**Balmerova séria** je séria spektrálnych čiar (**Balmerove čiary**) v spektre atómov vodíka, ktorá vznikajú pri prechode elektrónov medzi druhou energetickou hladinou a vyššími hladinami. Pri prechode elektrónu medzi druhou a treťou energetickou hladinou sa utvára pri astronomických pozorovaniach veľmi dôležitá červená čiara Hα (s vlnovou dĺžkou 656,3 nm), pri prechode medzi druhou a štvrtou hladinou vzniká čiara Hß (486,1 nm), medzi druhou a piatou čiara Hγ (434,2 nm), medzi druhou a šiestou čiara Hδ (410,1 nm), medzi druhou a siedmou čiara Hε (397,0 nm) atď.

Balmerova séria spektrálnych čiar
Prvé štyri čiary Balmerovej série ležia vo viditeľnej oblasti spektra, ďalšie čiary série sú v ultrafialovej oblasti spektra. Všetky čiary Balmerovej série sa čoraz viac zhusťujú k hrane Balmerovej série, ktorá má vlnovú dĺžku 364,6 nm; za touto hranou v smere kratších vlnových dĺžok sa začína Balmerovo kontinuum, ktoré sa vytvára zachytením voľných elektrónov na druhú energetickú hladinu atómov vodíka (voľne viazané prechody). V oblasti hrany Balmerovej série nastáva v spektrách hviezd pokles intenzity kontinua (Balmerov skok), vyvolaný absorpciou svetla viazane voľnými prechodmi elektrónov z druhej energetickej hladiny. Balmerova séria sa prejavuje najvýraznejšie v spektrách hviezd typu A, ktoré majú povrchovú teplotu okolo 10 000 K. Táto teplota je vhodná na to, aby boli elektróny v atómoch vodiča vzbudené do druhej energetickej hladiny a z nej do vyšších hladín, nie je však taká vysoká, aby atómy ionizovali.

Balmerova séria je pomenovaná po švajčiarskom matematikovi Johannovi Jakobovi Balmerovi (1825 – 1898), ktorý zistil, že jej spektrálne čiary tvoria jednu sériu.

Referencie
----------

1. ↑   Súpis termínov z astronómie. *Kultúra slova* (Bratislava: Jazykovedný ústav Ľ. Štúra SAV a Matica Slovenská), 2014, roč. 48, čís. 2, s. 19. Dostupné online [cit. 2017-07-07]. ISSN 0023-5202.

|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Fyzikálny portálChemický portálAstronomický portál |

Encyklopédia astronómie
*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*
Mapa japonských provincií so zvýraznenou provinciou Nagato
**Nagato** (jap. 長門国 – Nagato no kuni), nazývaná aj **Čóšú** (長州), bola bývalá japonská provincia na najzápadnejšom cípe ostrova Honšú. Na jej území sa dnes rozkladá západná časť prefektúry Jamaguči. Nagato susedila s provinciami Iwami a Suó.

Hoci starobylým hlavným mestom provincie bývalo Šimonoseki, sídlom lénnych pánov Nagata bolo obvykle Hagi. Pred aj po bitke pri Sekigahare vládol provincii rod Móri.

Keď bol po reformách Meidži v roku 1871 zrušený systém provincií a nahradený prefektúrami, vznikla spojením provincií Nagato a Suó prefektúra Jamaguči.

Rodáci z Čóšú mali silné zastúpenie v skupine oligarchov, ktorí sa dostali k moci po roku 1868. Patrili medzi nich Hirobumi Itó, Aritomo Jamagata a Kóin Kido (tiež známy ako Kogoró Kacura). Ďalšími významnými osobnosťami Japonska obdobia Meidži pochádzajúcimi z Čóšú boli napr. Šóin Jošida, Šinsaku Takasugi a Genzui Kusaka.

Japonská vojnová loď *Nagato* bola pomenovaná podľa tejto provincie.

| * z
* d
* u
Bývalé japonské provincie |
| --- |
| 
* Aki
* Awa (Kantó)
* Awa (Šikoku)
* Awadži
* Biččú
* Bingo
* Bizen
* Bungo
* Buzen
* Cušima
* Čikugo
* Čikuzen
* Čišima
* Dewa
* Eččú
* Ečigo
* Ečizen
* Harima
* Hida
* Hidaka
* Higo
* Hitači
* Hizen
* Hjúga
* Hóki
* Iburi
* Iga
* Ijo
* Iki
* Inaba
* Ise
* Išikari
* Iwami
* Izu
* Izumi
* Izumo
* Jamaširo
* Jamato
* Kaga
* Kai
* Kawači
* Kazusa
* Kii
* Kitami
* Kózuke
* Kuširo
* Mikawa
* Mimasaka
* Mino
* Mucu
* Musaši
* Nagato
* Nemuro
* Noto
* Oki
* Ómi
* Ošima
* Ósumi
* Owari
* Sacuma
* Sado
* Sagami
* Sanuki
* Seccu
* Suó
* Suruga
* Šima
* Šimocuke
* Šimósa
* Šinano
* Širibeši
* Tadžima
* Tanba
* Tango
* Tešio
* Tokači
* Tosa
* Tótómi
* Wakasa

 | Vlajka Japonska |
**Vojtech Horváth** (\* 23. november 1899, Užhorod – † 12. január 1973, Bratislava) bol robotník a funkcionár KSČ.

Rodina
------

* otec František Horváth
* matka Mária rod. Ožvártová

Životopis
---------

Vojtech Horváth študoval na gymnáziu v Užhorode a v rokoch 1914 – 1916 sa vyučil ako čašník. Od roku 1919 pracoval ako čašník na viacerých miestach, o. i. v Banskej Bystrici. Bol funkcionár Komunistickej strany Československa, revolučných odborov a Federatívnej robotníckej telovýchovnej jednoty (FRTJ) a účastník Slovenského národného povstania. Od roku 1951 bol riaditeľ Ľanárskych a konopárskych závodov v Bratislave. Je autorom spomienok a článkov v straníckej a odborárskej tlači.

Ocenenie
--------

* Roku 1945 vyznamenaný Radom SNP I.tr. 1959 Radom práce, Radom Červenej hviezdy, 1969 Radom republiky

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Suchá gangréna na ľavej nohe 85-ročnej ženy
Pokročilá gangréna prstov na pravej ruke
**Gangréna** alebo **sneť** je označenie pre druhotne zmenenú nekrózu. Ide teda o odumreté (poranenie, omrzlina, popálenina, trombóza a podobne) a následne ďalej zmenené telesné tkanivo, obvykle pôsobením bakteriálnej infekcie. Ku gangréne sú náchylné hlavne poranenia nedostatočne krvou zásobovaného tkaniva končatiny diabetikov.

Akákoľvek infekčná gangréna je smrteľné nebezpečná - baktérie sa šíria do okolitých tkanív a vytvárajú toxíny. Nakoniec dochádza ku celkovej sepse a smrti. Základnou chirurgickou liečbou pri rozvinutej gangréne je amputácia postihnutej oblasti. Ak je podchytená včas, je možné sa pokúsiť odstrániť príčinu nedostatočného prekrvenia tkaniva. Gangréna sa delí na suchú, mokrú a plynatú. Pokiaľ človek na svojom tele zaznamená príznaky začínajúcej gangrény, musí bezpodmienečne vyhľadať lekársku pomoc.

Typy gangrén
------------

* Suchá gangréna *(gangraena sicca)* – mumifikácia - prerušenie krvného obehu a pôsobenie vzduchu na nekrózu, spôsobuje vyschnutie, tkanivo je čierne (najčastejšie dolné končatiny, pupočník)
* Vlhká gangréna *(gangraena humida)* – príčinou je masívna bakteriálna infekcia, zelená, silne zapácha
* Plynatá gangréna *(gangraena emphysematosa)* – infekcia anaeróbnou baktériou *Clostridium perfringens* tvoriacou plyn, na dotyk počuteľné praskanie

Iné projekty
------------

CommonsWikislovník
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Gangréna**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Gangréna****
Naginatajutsu
**Naginatadžucu** je japonské bojové umenie s naginatou. Táto zbraň je podobná európskej halapartni. V dnešnej dobe je väčšina boja s naginatou modernizovaná formou tzv. atarashii naginata (nová naginata), v ktorej sa taktiež súťaží.
Existuje mnoho teórií o skutočnom vzniku a pôvode zbrane. Jedna z týchto teórií je, že sa zbraň vyvinula podobne ako zbraň kobudó, teda ako pôvodná farmárska pomôcka. Iná teória zas hovorí, že naginata je výsledkom vylepšenia čínskej halapartne, ktorá má podobný vzhľad. Iné teórie tvrdia, že kreatívni samuraji, ktorí potrebovali dlhšie zbrane, nasadili svoj meč na drevenú tyč.
V dávnej histórii sa naginata používala primárne ako zbraň proti jazde. Neskôr sa stala symbolom žien zo samurajských tried, ktoré ju mali ako primárnu zbraň na obranu svojich domov v dobe, keď boli ich manželia preč, vo vojne.

Zoznam Rjú (škôl) vyučujúcich naginatadžucu
-------------------------------------------

* Araki-rjú
* Fuma-Rjú
* Higo Ko-rjú
* Kašima Šinrjú
* Kogen Itto-rjú
* Maniwa Nen-rjú
* Ryoen Ryu Naginatajutsu
* Šingjoto-rjú
* Suio-rjú
* Takenouči-rjú
* Tendo-rjú
* Tenšin Šoden Katori Šinto-rjú
* Toda-ha Buko-rjú
* Jagju Šingan-rjú
* Jošin-rjú

Pozri aj
--------

* naginata
* halapartňa
* jari (zbraň)
KStars
**KStars** je voľne licencovaný planetárny program využívajúci platformu KDE. Je k dispozícii pre systémy Linux, BSD, MacOS a Microsoft Windows. Odľahčená verzia KStars je k dispozícii pre Android. Poskytuje presné grafické znázornenie nočnej oblohy z ktoréhokoľvek miesta na Zemi, v ľubovoľnom termíne a čase. Obsahuje až 100 miliónov hviezd (s ďalšími doplnkami), 13 000 objektov hlbokého vesmíru, konštelácie súhvezdí z rôznych kultúr, všetkých 8 planét, Slnko a Mesiac a tisíce komét, asteroidov, satelitov a supernov. Má vlastnosti, ktoré môžu apelovať na používateľov na všetkých úrovniach, od informatívnych hypertextových článkov o astronómii, po robustné ovládanie ďalekohľadov a CCD kamier a zaznamenávanie pozorovaní konkrétnych objektov.

KStars podporuje nastaviteľné rýchlosti simulácie, aby bolo možné sledovať javy, ktoré sa vyskytujú v dlhých časových intervaloch. Astronomická kalkulačka sa pri astronomických výpočtoch môže používať na predpovedanie konjunkcii, zatmení Mesiaca a vykonávanie mnohých bežných astronomických výpočtov.

KStars bol zabalený do mnohých distribúcií Linux/BSD, vrátane Red Hat Linux, OpenSUSE, Mandriva Linux a Debian GNU/Linux.

Najnovšia verzia KStars je 3.3.6.

Pozri aj
--------

* Cartes du Ciel
* Celestia
* Hallo Northern Sky (HNSky)
* SkytechX
* Stellarium
* TheSky
* WorldWide Tlescope

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portál |

* Oficiálny web
**„Mutter"** (nem. matka) je pieseň nemeckej skupiny Rammstein, ktorá sa nachádza na rovnomennom albume. 

Text hovorí príbeh o dieťati bez mena, ktoré nebolo zrodené v pošve, ale v experimente, takže nemá skutočného otca 
ani matku. Till Lindemann a Richard Kruspe potvrdili, že je to narážka na zlé vzťahy s ich vlastnými matkami počas detstva. Depresívny text opisuje plán hlavnej postavy na zabitie matky. Chce na ňu zoslať chorobu, pretože ho nikdy neporodila.

Videoklip nasleduje dej textu, kde hlavný hrdina (Till) zabil svoju matku a vhodil jej telo do rieky.
V klipe sa striedajú pasáže, kde je Till zatvorený v podzemnej klietke s pasážami plavby na člne po rieke.

Singel obsahuje inštrumentálnu pieseň „5/4", ktorá bola od roku 2000 hrávaná ako intro pre živé predstavenia, ale nebola vydaná až do roku 2002.

Zoznam skladieb
---------------

1. Mutter (Radio Edit) – 3:40
2. Mutter (Vocoder Mix) – 4:32
3. 5/4 – 5:30
4. Mutter (Sono's Inkubator Mix) – 7:22

Externé odkazy
--------------

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Mutter (song) na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
* Videoklip Mutter s anglickými titulkami na YouTube
* Pieseň 5/4 na YouTube
* Český preklad textu Mutter
Hrob Louis Blériot.
**Cimetière des Gonards** je cintorín vo Versailles, založený v roku 1879 na ploche 130 000 m². Je tu viac ako 12 000 hrobov. Je zasadený do prírodného terénu, s promenádami a alejami stromov.

Hroby
-----

* Marc Allégret (\* 1900 – † 1973), režisér
* Louis Blériot (\* 1872 – † 1936), aviatik
* Louis Cartier (\* 1875 – † 1942), klenotník a hodinár
* Gabriel Monod (\* 1844 – † 1912), historik
* Robert de Montesquiou (\* 1855 – † 1921), básnik
* Armand Renaud (\* 1836 – † 1895), básnik
* Edith Wharton (\* 1862 – † 1937), americký spisovateľ
* Gabriel de Yturri (\* 1864 – † 1905), básnik

Časť pozemku je vyhradená 534 hrobom nemeckých vojakov z oboch svetových vojen s pomníkmi z ružového pieskovca.

Je tu aj pamätník pochovaných v severnej Afrike.

* Hebrejský hrobHebrejský hrob
* Hroby nemeckých vojakovHroby nemeckých vojakov

Externé odkazy
--------------

* Cimetière des Gonards

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Cimetière des Gonards na českej Wikipédii.*
O rovníku na vzducholodi alebo balóne pozri *rovník (letectvo).*
Zemský rovník prechádzajúci vodorovne stredom obrázka
**Rovník** je najdlhšia rovnobežka kozmického telesa. Rovina prechádzajúca rovníkom sa používa ako základná rovina pre určovanie súradnicovej šírky na danom telese. Na rovníku je šírka nulová (0°), smerom k severnému pólu telesa nadobúda zvyčajne kladné hodnoty a k južnému záporné.

Na rozdiel od nultého poludníka je určenie polohy rovníka u približne guľatých telies jednoznačné, pretože rovník je vždy miestom s najväčšou uhlovou vzdialenosťou od jeho rotačných pólov. Na rovníku je preto rotačná rýchlosť telesa najvyššia a na objekty nachádzajúce sa na rovníku pôsobí najväčšia odstredivá sila. Z tohto dôvodu je väčšina kozmických telies na rovníku mierne vydutých a ich rovníkový priemer je väčší ako polárny. Rovník rozdeľuje teleso (planétu alebo mesiac či hviezdu) na severnú a južnú pologuľu.

Zemský rovník
-------------

Na Zemi je rovník najdlhšou rovnobežkou (zemepisná šírka 0°). Rozdeľuje Zem na severnú a južnú pologuľu. Meria približne 40 075 km a jeho poloha na Zemi je stanovená na základe rotácie Zeme okolo svojej osi. Predĺžená rovina zemského rovníka vytvára kružnicu – svetový rovník.

Slnko sa na svojej zdanlivej dráhe po oblohe nepohybuje rovnobežne s rovníkom, ale pod uhlom približne 23,5°. Počas roka tak Slnko nad rovníkom prejde dvakrát, a to v dňoch jarnej a jesennej rovnodennosti. Rovnobežky, nad ktorými sa Slnko po svojej zdanlivej dráhe po oblohe pohybuje od rovníka najďalej, sa nazývajú obratník Kozorožca a obratník Raka.

Miesta na rovníku takmer nepociťujú striedanie ročných období a dostávajú najvyšší príjem slnečného svitu a tepla na Zemi. Patria taktiež medzi miesta na Zemi s najvyšším prídelom zrážok. Nachádzajú sa tu tropické dažďové lesy. Pás okolo rovníka sa nazýva tropickým pásmom.

Krajinou, ktorá bola pomenovaná podľa rovníka je Ekvádor.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Rovník**
prof. RNDr. **Viktor Svitek** (\* 22. apríl 1908, Dohňany – † 13. jún 1971, Bratislava) bol slovenský matematik.

Životopis
---------

Narodil sa v Dohňanoch v okrese Považská Bystrica. Na reálku v Žiline sa dostal až po I. svetovej vojne. Po maturite v roku 1928 študoval matematiku a deskriptívnu geometriu na Karlovej univerzite a na ČVUT v Prahe. Absolvoval aj trojročný kurz poisťovacej matematiky.

Po skončení vojenskej služby pôsobil od r. 1936 ako profesor na gymnáziách v Lučenci, Žiline a Bratislave. Od r. 1943 prednášal ako honorovaný docent niektoré geometrické disciplíny na Prírodovedeckej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave. V povojnových rokoch pôsobil na pedagogickej fakulte, kde bol profesorom, od r. 1947 vedúcim matematického ústavu. Po celý čas existencie Vysokej školy pedagogickej v Bratislave v rokoch 1953 – 1959 bol na jej fakulte prírodných vied vedúcim katedry matematiky a jedno funkčné obdobie aj prodekanom. Ako externý učiteľ sa zaslúžil aj o rozvoj pedagogických fakúlt v Nitre a Trnave. Od r. 1959 až do smrti bol pracovníkom katedry matematiky (od r. 1960 katedry geometrie) Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského. V školskom roku 1969 – 1970 bol prodekanom tejto fakulty.

Vo vedeckej práci sa zaoberal syntetickými aj algebraickými metódami projektívnej a deskriptívnej geometrie, špeciálne projektívno-geometrickým prístupom k štúdiu kriviek a plôch. Okrem časopiseckých publikácií vydal monografiu Nové riešenie kriviek a plôch. V dizertačnej práci obhájenej r. 1942 a neskôr v päťdesiatych rokoch sa zaoberal premietacími metódami vo viacrozmerných priestoroch. V poslednom období svojho života sa venoval fundamentálnym problémom elementárnej geometrie, ktoré zhrnul v monografii Logické základy geometrie. Napísal celý rad učebných textov z rôznych geometrických disciplín. Prof. Svitek bol oduševneným pedagógom, ktorý vychoval niekoľko generácií učiteľov matematiky a deskriptívnej geometrie pre stredné školy na Slovensku. Vynikal v projektívnej geometrii, v ktorej rozsah jeho vedomostí a zručnosť v aplikáciách boli obdivuhodné. Vychoval niekoľko úspešných ašpirantov a bol činný ako člen i predseda v niekoľkých komisiách. Bol dlhoročným funkcionárom mnohých odborných a poradných orgánov od úrovne školy až po ministerstvo včítane orgánov verejnej správy a národných výborov. Záslužná práca prof. Sviteka bola ocenená vyznamenaniami vysokých škôl a verejných inštitúcií. V JČSMF bol členom v ústrednom výbore JSMF a predsedom pobočky v Bratislave.  
 
Zomrel 13. júna 1971 v Bratislave.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5744 3866
* NK ČR: ola2003175259
* SNK: 175253
* VIAF: 84983962
**Cinabarit** je minerál kryštalizujúci v trigonálnej sústave, chemicky sulfid ortutnatý - HgS. Starší názov je **rumelka**.

Charakteristika
---------------

Cinabarit vytvára tabuľkovité, romboédrické alebo stĺpcovité kryštály, ktoré sú veľmi často zdvojčatené. Niekedy má celistvý, kôrovitý alebo zrnitý habitus. Tento minerál je charakteristický svojou hnedočervenou alebo šarlátovou farbou. Je priehľadný až nepriesvitný a vyznačuje sa diamantovým alebo polokovovým alebo matným leskom.

Vznik
-----

Vzniká v okolí sopečných sopúchov a termálnych prameňov. Sprievodnými minerálmi bývajú pyrit, kalcit, markazit, niekedy opály a auripigment. Vyskytuje sa aj na hydrotermálnych žilách a v usadených horninách súvisiacich s nedávnou sopečnou aktivitou.

Poznávanie
----------

Na rozdiel od podobného realgáru, rumelka na vzduchu ani po dlhom čase farbu nemení.

Výskyty na Slovensku
--------------------

* Rudňany
* Ortúty-Malachov pri Banskej Bystrici.

Pozri aj
--------

* Zoznam minerálov

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **cinabarit**.

Externé odkazy
--------------

* Mineraly.sk – zdroj, z ktorého (pôvodne) čerpal tento článok.
* www.mindat.org - cinabarit na mineralogickej databáze (po anglicky)
**Nagy de Tarczál** je šľachtický rod žijúci v Zempínskej stolici, ktorý dostal šľachtický titul od Rudolfa II. dňa 25. septembra  roku 1592 na Pražskom hrade. Rod bol pomerne bohatý, až do revolúcie, ktorá vypukla v rokoch 1848-49. Majetok začal upadať po poprave Jozefa Nagya v Arade dňa 6. októbra 1849, ktorý bol generálom v Kossuthovom povstaní. Po tejto udalosti stratili dve tretiny pôdy, ktorá im bola odobratá z dôvodu rebélie proti Habsburgovcom a Rakúsku. Do tejto doby však vlastnili množstvo polí, lesov, viníc a lúk v okolí Tarczálu. Rod bol silne maďarsko orientovaný a to bol jeden z dôvodov, prečo sa postavili na stranu Kossutha. Boli spriaznení s množstvom významných zemianskych rodín. Prevažne sa ženili a vydávali v rámci okolia Tarczálu, ale tiež aj okolitých stolíc. Živili sa predovšetkým ako statkári. Ich rodokmeň sa dá podrobne sledovať od Štefana, ktorý získal zemiansky titul. Napriek tomu od 1. svetovej vojny o nich nemáme žiadne informácie.
Pohľad na areál Novej hute
**Nová huť**, skôr **Nová huť Klementa Gottwalda** je hutnický a strojársky komplex nacházajúci sa v južnej časti Ostravy v priestore mestských častí Ostravy (Kunčic, Kunčiček a Bartovic). V súčasnosti patrí väčšina výrobných kapacít komplexu spoločnosti *ArcelorMittal Ostrava a. s.*; medzi ďalšie podniky pôsobiace v areále patria *Hayes Lemmerz Autokola, a.s.* a *Hayes Lemmerz Alukola, s.r.o.*

Vznik Novej hute
----------------

Vznik závodu iniciovali Vítkovické železiarne, pretože ich ďalší rozvoj bol obmedzený umiestnením priamo v meste. V roku 1942 začali Vítkovické železiarne stavať tzv. *Južný závod* v Kunčiciach. V rokoch 1947 až 1948 bolo prijate rozhodnutie o výstavbe hutníckeho kombinátu v katastri obcí Kunčice, Kunčičky a Bartovice. V tejto dobe sa ešte stále jednalo o súčasť Vítkovických železiarni; k osamostatneniu závodu došlo až 31. decembra 1951, kedy bol zriadený národný podnik Nová huť Klementa Gottwalda so sídlom v Ostrave-Kunčiciach.

Výstavba hutníckeho komplexu
----------------------------

Vystavené časti železiareň boli dané do prevádzky postupne v rokoch 1951 až 1958. Išlo predovšetkým o päť koksárenských batérií, dve vysoké pece, štyri siemens-martinské pece, päť hlbinných pecí, jedna blokovňa, valcovňa, zlievareň a časť energetiky spolu s vodným hospodárstvom.

V rokoch 1958 až 1961 prebiehalo predovšetkým rozširovanie kapacít pre produkciu základných surovín (koks, surové železo, oceľ), ale tiež výstavba liniek na spracovanie týchto produktov. V tomto období tak bola daná do prevádzky nová valcovacia trať, linky na výrobu automobilových kolies a iné.

Najdôležitejšími krokmi v rokoch 1993 až 1999 bol prechod od odlievania oceli do ingotov k plynulému odlievaniu oceli. Ďalšími významnými investíciami bola výstavba novej valcovne na výrobu širokého za tepla valcovaného pásu, rozšírenie výroby surového železa a rozvoz v tekutom stave v špeciálnych vagónoch, tzv. *veronikách*.

Pred dnešným názvom *ArcelorMittal* Ostrava sa spoločnosť v rokoch 2005 až 2007 volala *Mittal Steel* Ostrava, v rokoch 2003 až 2005 *ISPAT Nová Huť*.

Literatúra
----------

* Káňa Otakar, *O vzniku a vývoji Nové huti Klementa Gottwalda v Ostravě-Kunčicích*, 1979.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Nová huť na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
**Muséum national d'histoire naturelle** (slov. *Národné prírodopisné múzeum*) je múzeum so zbierkami z odborov zoológie, anatómie, paleontológie a geológie v Paríži vo Francúzsku. Známe je najmä svojimi zbierkami kostier súčasných i vyhynutých stavovcov a bezstavovcov.

Múzeum bolo formálne založené 10. júna roku 1793 (za Francúzskej revolúcie). Jeho základy však spočívajú už v staršej Kráľovskej botanickej záhrade, založenej Ľudovítom XIII. v roku 1635. Pôvodne ju spravovali kráľovskí lekári. Počas 18. storočia bol položený väčší dôraz na zbierky spojené s históriou prírody a začali byť vo veľkom zhromažďované napríklad fosílie. Medzi známych správcov múzea patrili prírodovedci Jean Baptiste de Lamarck a Georges Cuvier, zakladateľ paleontológie stavovcov a porovnávacej anatómie.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Muséum national d'histoire naturelle**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Muséum national d'histoire naturelle na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Biologický portálPortál vedy o Zemi |
Súradnice: 37°J 144°V﻿ / ﻿37°J 144°V﻿ / -37; 144

**Viktória** (angl. Victoria, skrátene **VIC**) je rozlohou najmenší, no najhustejšie obývaný a urbanizovaný austrálsky štát rozkladajúci sa na juhovýchode krajiny. Pôvodne bola obývaná prevažne farmármi, no objavenie zlata ju zmenilo na centrum obchodu a priemyslu. V roku 2005 počet obyvateľov prekročil 5 000 000, pričom viac ako 70% z nich žije v hlavnom meste štátu, Melbourne.

Dejiny
------

Po založení austrálskej kolónie Nový Južný Wales v roku 1788 bola Austrália rozdelená na dve polovice - východný Nový Južný Wales a západné Nové Holandsko, ktoré však podliehalo koloniálnej vláde v Sydney. Prvým sídlom na území dnešnej histórie bol Portland, Melbourne bolo založené v roku 1835 Johnom Batmanom.
Samostatná kolónia Viktória vznikla v roku 1851. V tom istom roku bolo na jej území objavené zlato a následná zlatá horúčka podnietila rozvoj priemyslu a prudké zvýšenie počtu obyvateľov. V roku 1901 sa Viktória stala jedným zo štátov Austrálskeho zväzu a na prechodné obdobie sa Melbourne stalo jeho prvým hlavným mestom, kým bolo vybrané miesto trvalého hlavného mesta. Tým sa v roku 1927 stala Canberra.

Vláda
-----

Viktória má parlamentnú formu demokracie s dvojkomorovým parlamentom. Hlavou štátu je de jure kráľ Karol III. zastupovaný generálnym guvernérom. Generálny guvernér má obmedzené právomoci a jeho funkcia je najmä ceremoniálna. Premiérom Viktórie je zvyčajne vodca politickej strany alebo koalície s väčšinou v dolnej komore parlamentu. Členmi jeho vlády sú poslanci z oboch komôr parlamentu. Súčasným premiérom Viktórie je od roku 2010 Ted Baillieu, a guvernérem David de Kretser.

Viktória má vlastnú ústavu z roku 1975, ktorá je založená na koloniálnej ústave z roku 1855.

Vo federálnom parlamente zastupuje Viktóriu 12 poslancov v Senáte a 37 v dolnej komore.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Viktória (Austrália)**

Zdroj
-----

*Informácie v infoboxe sú sčasti alebo úplne prebrané z infoboxu článku Victoria (Australia) zverejneného na anglickej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Austrália Štáty a teritóriá Austrálie |
| --- |
| Štáty | 
* Južná Austrália Južná Austrália
* Nový Južný Wales Nový Južný Wales
* Queensland Queensland
* Tasmánia Tasmánia
* Viktória Viktória
* Západná Austrália Západná Austrália

 |
| Vnútorné teritóriá | 
* Severné teritórium Severné teritórium
* Teritórium austrálskeho hlavného mesta Teritórium austrálskeho hlavného mesta
* Teritórium Jervis Bay

 |
| Vonkajšie teritóriá | 
* Ashmorov a Cartierov ostrov
* Austrálske antarktické teritórium
* Heardov ostrov
* Kokosové ostrovy Kokosové ostrovy
* Norfolk Norfolk
* Ostrovy Koralového mora
* Vianočný ostrov Vianočný ostrov

 |
Umiestnenie MIM-1 (na obrázku MRM-1) na ruskom orbitálnom segmente ISS
**Rassvet** (rus. Рассвет), konštrukčné označenie **MIM-1** (Malý výskumný modul-1, rus. МИМ-1, Малый исследовательский модуль 1), je jedným z modulov ruského segmentu Medzinárodnej vesmírnej stanice (ISS). Je druhým z troch príspevkov Ruska do výskumného programu stanice ISS. Aj napriek veľkej podobe v pomenovaní s blokom MRM-2 sa mu tento tvarovo, ani veľkostne vôbec nepodobá. U MRM-2 sa skôr vychádzalo z tvaru modulu Pirs, avšak MRM-1 je vyrobený na základe úplne nových projektov a preto je tvarovo veľmi odlišný. Modul obsahuje dva čelné stykové uzly, jedným z ktorých bol pripojený k spodnému stykovému portu modulu Zarja a druhý slúži na prijímanie ruských lodí Sojuz alebo Progress. Modul vyniesol americký raketoplán *Atlantis* pri misii STS-132 v máji 2010.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Rassvet na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

| * z
* d
* u
 Medzinárodná vesmírna stanica |
| --- |
| Komponenty | 

|  |  |
| --- | --- |
| Moduly | Ruský segment: Zaria • Zvezda • Pirs • Poisk • Rassvet  Americký segment:  Unity • Destiny • Quest • Harmony • Columbus • Kibó • Tranquility • Cupola • Leonardo |
| Konštrukcie | Integrated Truss Structure • Canadarm2 • ExPRESS Logistics Carrier |

 |  |
| Lode | 

|  |  |
| --- | --- |
| Pilotované | Aktívne: Sojuz • Crew Dragon • Vyradené: Space Shuttle |
| Bezpilotné | Aktívne: Progress • Cygnus • HTV • Vyradené: ATV • Dragon |

 |
| Lety, posádky | Bezpilotné lety • Pilotované lety • Posádka na stanici (Základné posádky • Návštevné posádky) • Výstupy do vesmíru |
Súradnice: 48°08′39″S 17°06′34″V﻿ / ﻿48,144256°S 17,109446°V﻿ / 48.144256; 17.109446

**Nová radnica** (tiež **Magistrát mesta Bratislavy**) je budova na Primaciálnom námestí v Bratislave od autora Emila Belluša.

Prudký povojnový rozvoj mesta Bratislava zapríčinil, že Primaciálny palác už kapacitne nepostačoval radničným účelom. Preto bola vypísaná u nás prvá povojnová architektonická súťaž na budovu novej radnice. V historickom centre mesta sa mala postaviť budova, ktorá by vytvorila so staršou radnicou a palácom jednotný celok. Výsledný návrh od Emila Belluša bol posudzovaný kladne v rámci prístupu k historickým pamiatkam. Autor sa otázkou postavenia novej radnice zaoberal aj teoreticky, a to už v roku 1939 v časopise Technický obzor slovenský, kde bola uverejnená jeho štúdia s názvom *Problém novej radnice hlavného mesta Slovenska*. 

Nová radnica stojí na mieste bývalého jezuitského kláštora, ku ktorému sa plánovalo pristavať len nové, moderné krídlo. Avšak už pri prípravných prácach sa zrútila čelná časť kláštora, teda bolo nevyhnutné navrhnúť a postaviť aj čelnú fasádu, orientovanú priamo do Primaciálneho námestia. V budove našli svoje priestory všetky administratívne zložky každodennej správy, pričom pôvodne používané budovy a priestory boli prenechané pre reprezentačné, galerijné, muzeálne a expozičné účely, zasadnutia a svadobné obrady. 

Budova má pôdorys tvaru písmena "T" s čistou administratívnou prevádzkou. Štyri nadzemné podlažia vrcholia šikmou strechou s vikiermi. Parter ukončuje kordónová rímsa, nad ktorou sa nahádza pás francúzskych okien prvého poschodia. Vo vyšších podlažiach sa fasáda zjednodušuje. Celkovo nie je koncipovaná symetricky, autor tu vytvoril priechodný parter v podobe prístavkom na štyroch stĺpoch. Kolmé krídlo je dlhšie, kŕčkom napojené na hlavnú budovu a ukončené plochou strechu. V hmote je akcentovaná zasadacia miestnosť, čo sa na fasáde prejavuje ako arkier s reliéfnou výzdobou. Konštrukcia bola vyhotovená ako skelet s výplňovým tehlovým murivom. Vonkajšia povrchová úprava je riešená obkladom plochými kamennými platňami. Fasáda svojím článkovaním reaguje na historické okolie. 

Stavba bola zrealizovaná v roku 1948 a nachádza sa na mieste bývalého Ormosdyho paláca.

Referencie
----------

1. ↑   *Pamiatkový objekt – podrobnosti* [online]. Bratislava: Pamiatkový úrad SR, [cit. 2016-03-01]. Dostupné online.

Literatúra
----------

* Dulla, M.: *Slovenská architektúra od Jurkoviča po dnešok*. Perfekt, Bratislava, 2007
* Dulla, M. Moravčíková, H.: *Architektúra Slovenska v 20. storočí*. Slovart, 2002
* Projekt 7- 8, 1969, s. 59
* Kusý, M.: Emil Belluš /profily/, TATRAN, Bratislava, 1984
**Viktória Hornáková** (rod. Hašpelová) (\* 20. december 1909, Zvolen – † 23. február 1983, Bratislava) bola pedagogička a prekladateľka.

Rodina
------

* otec Martin Hašpel
* matka Mária rod. Leiererová

Životopis
---------

V roku 1915 – 1923 študovala na reálnom gymnáziu v Banskej Bystrici, 1927 – 1932 slovenský a nemecký jazyk na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Pôsobila ako stredoškolská profesorka nemeckého jazyka v Bratislave, Banskej Štiavnici a v Turčianskych Tepliciach, prednášala na Pedagogickej fakulte UK v Trnave, od roku 1967 externe na Vysokej škole ekonomickej v Bratislave. Propagátorka nemeckej kultúry. Od roku 1935 prekladala umeleckú prózu z nemčiny, najmä literatúru 19. a 20. stor. Viktória Hornáková je aj autorkou vysokoškej učebnice o dejinách a kultúre Nemecka.

Dielo
-----

* Deutsche Geschichte, Bratislava roku 1971

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 146970
* ISNI: 0000 0000 7919 1890
* NK ČR: xx0117570
* SNK: 156942
* VIAF: 306143211
**Mínium** je minerál kryštalizujúci v štvorcovej kryštálovej sústave.
Ide o prírodne vyskytujúcu sa formu oxidu olovnato-olovičitého (Pb3O4). Má svetlo až sýto červenú farbu, ale môže mať žlté až hnedé odtiene. Mínium je pomerne vzácny minerál a vyskytuje sa v ložiskách s inými minerálmi olova, kde vzniká oxidáciou týchto minerálov. Okrem toho môže taktiež vzniknúť pri banských požiaroch. Chemickou štruktúrou je podobný minerálom ako ceruzit, galenit, masikot a wulfenit.

Vyskytuje sa v malých množstvách v: V Nemecku v Hesensku, Bádensku-Württembersku, Eifeli, v obciach Badenweiler a Bleialf, Vyskytuje sa aj v Slovinsku, v Škótsku v obciach Leadhills a Lanarkshire, v USA sa vyskytuje v Arizone v okrese Maricopa County, v Idahu v okrese Alturas County. Pri požiari v bani vznikol napríklad v Austrálii v Novom Južnom Walese.

Taktiež sa zistilo, že bol použitý ako pigment na chráme Angkór Vat.

Referencie
----------

1. 1 2  Informácie o minerále (archivované na Wayback Machine, po anglicky)
2. ↑  galéria minerálov (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mínium**
Chlapec s husou, rímska mramorová kópia z 2. storočia gréckeho bronzového originálu od Boéta z Chalkédónu z 2. stor. pred Kr.
**Boéthos** (starogr. *Βόηθος*) bol grécky sochár v 2. storočí pred Kr.

Boéthos pochádzal z maloázijskeho Chalkédónu. Patril medzi slávnych helenistických bronziarov. Činný bol pravdepodne v druhom storočí pred Kr.

V helenistickej dobe sa mnoho starých diel idylického rázu stvárnilo s novým, pôvabnejším akcentom. Takým dielom bolo i dieťa zápasiace s husou, pôvabný výjav vyznačujúci sa ihlanovou kompozíciou, ktoré by mohlo byť paródiou atletických výjavov z predchádzajúcich storočí. Súsošie chlapca s husou viackrát kopírovali, jej originál bol podľa starovekých písomných prameňov dielom Boétha z Chalkédónu.

Toto pôvodné dielo bolo kedysi uložené vo svätyni boha lekárstva Asklépia na gréckom ostrove Kos (dielo mohlo byť aj alegóriou boja proti chorobám). Repliky tejto sochy sú vystavené v múzeách vo Vatikáne, Mníchove, Ženeve a v parížskom múzeu Louvre (susošie z múzea Louvre objavili v roku 1792 vo Villa dei Quintili pri ceste Via Appia, južne od Ríma.)

Medzi Boéthove diela je možné zaradiť aj jeho menom signovaný bronzový pilier s hlavou boha Herma (alebo Dionýza), ktorý objavili vo vraku potopenej lode z okolo roku 100 pred Kr. v oblasti Stredozemného mora pri tuniskom meste Mahdia. Boéthovi sa často pripisujú i signatúry z iných sochárskych diel, je to ale zavádzajúce, pretože v staroveku bolo známych niekoľko rovnomenných umelcov.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4 5  Musée du Louvre, *Inventaire MR 168 (n° usuel Ma 40)*
2. 1 2  José Pijoan. *Dejiny umenia 2*. Bratislava : Tatran, 1982. 61-377-82. S. 171.
3. ↑  José Pijoan. *Dejiny umenia 2*. Bratislava : Tatran, 1982. 61-377-82. S. 179.
4. ↑  Plínius, *Naturalis Historia*, 34,84.
5. ↑  Pierre Paris, *Promenades archéologiques en Espagne*, str. 265
6. ↑  Brunilde Sismondo Ridgway, *Fourth-century Styles in Greek Sculpture*, str. 252

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Boéthos z Chalkédónu**
Plechovka so syntetickým emailom
**Email** (iné názvy: **smalt**, nesprávne *glazúra*) je druh náterovej látky. Možné definície sú: "vrchná náterová látka s vyšším obsahom laku" alebo (podľa STN 91 0000:2009) "náterová látka s nízkym obsahom pigmentov a plnív vytvárajúca na povrchu predmetu nepriehľadný povlak; spravidla sa používa na vrchné nátery".

Email je odolná krycia náterová hmota, ktorá sa používa na ochranu a dekoráciu plôch v interiéri a exteriéri. Na podklad, napríklad kovový alebo z mäkkého dreva, sa obyčajne musí najprv naniesť základná farba. Na takto upravený povrch je ďalej možné nanášať vrchnú vrstvu emailu. Hlavnými zložkami sú pigmenty (farbivo), plnivá a spojivá. Ako spojivo sa v minulosti používal olej, dnes sa však vzhľadom na dlhší čas schnutia olejových emailov väčšinou používajú prevažne syntetické emaily, napríklad na báze alkydovej živice. Na riedenie a čistenie náradia od emailu sa používa riedidlo S 6006. Po niekoľkohodinovom vytvrdnutí na vzduchu sa povlak vyznačuje hladkým, jednoliatym povrchom s rôznou mierou lesku.[chýba zdroj]

Email sa používa tam, kde je potrebné chrániť natretý predmet pred vonkajšími vplyvmi a kde sa povrch zakrytý bežným náterom nepovažuje za vizuálne estetický. Náter okien a dverí budov bielym emailom je jedným z jeho najčastejších použití.[chýba zdroj]

Referencie
----------

1. ↑  náterové hmoty. In: Malá encyklopédia chémie, S. 468
2. ↑  HORECKÝ, J. Stavebnícky náučný slovník. In: Československý terminologický časopis, č. 3, 1962, S. 179
3. ↑  email. In: Malá slovenská encyklopédia, 1993, S. 182
4. ↑  STN 91 0000:2009

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Email (barva) na českej Wikipédii.*
**Emil Černaj** (\* 1. február 1923, Žiar nad Hronom – † 26. máj 2000, Chicago) bol slovenský misionár na Filipínach, v Indonézii, USA a v Austrálii.

Rodina
------

* otec Michal Černaj, nar. 19. január 1894
* matka Emília Černajová rod. Filúsová, nar. 31. október 1896
* sestra Mária Kršiaková rod. Černajová
* brat Daniel Černaj, nar. 21. júla 1934
* neter Jana Michalovská rod. Kršiaková
* synovec Daniel Černaj nar. 1. mája 1959
* synovec Dušan Černaj nar. 13. júla 1961
* synovec Ivan Černaj, nar. 1. júla 1963

Životopis
---------

Gymnázium študoval v Nitre, filozofiu vo Vidinej a teológiu v Ríme, kde ho v roku 1951 vysvätili za kňaza. Tesne po vysvätení ho Rím vyslal na 20 rokov ako misionára do Indonézie na ostrov Flores. Počas svojho pôsobenia tu postavil kostol, niekoľko kaplniek a škôl, ale aj kníhkupectvo a seminár pre kňazskú výchovu domorodcov. Po 20 rokoch odchádza na Filipíny. Do jeho tamojšej farnosti patril aj prezident Filipín, od ktorého sa mu dostalo pocty viackrát s ním povečerať. Z Filipín odišiel na 5 rokov do Spojených štátov amerických, kde pôsobil medzi americkými Slovákmi, hlavne v mestách Chicago, New York, Cleveland a Pittsburgh. V roku 1975 odchádza do Austrálie na misiu medzi tamojších Slovákov v Sydney, Brisbane, Wollongongu a Canberre. Získal pozemok v Sydney a v roku 1982 dal postaviť slovenský kostol zasvätený sv. Cyrilovi a sv. Metodovi. V Austrálii zorganizoval zbierku na národný poklad, začo bol aj vyznamenaný. Páter Černaj sa zaslúžil aj o postavenie nového kostola v jeho rodnom meste Žiar nad Hronom. Na tento kostol vyzbieral podstatnú časť finančných prostriedkov od krajanov po celom svete. Po jeho smrti všetky jeho celoživotné úspory boli venované na dostavbu kostola v Žiari nad Hronom. V máji roku 2000 umrel v štáte New York a pochovaný je v meste Chicago.

Galéria
-------

* Hrob Emila Černaja v Chicagu, štát IllinoisHrob Emila Černaja v Chicagu, štát Illinois

Zdroj
-----

* Jozef Minka, *Významné osobnosti Žiaru nad Hronom a okolia* (MÚ Žiar nad Hronom, 2005)
**Vstrekovanie komprimovaného plynného paliva** je spôsob prípravy zmesi vznetových motorov na plynné palivá. Plynné palivo je stlačené na vysoký tlak 4 až 8 MPa (niekedy 20 až 25 MPa), a pomocou vstrekovačov sa vstrekuje priamo do stlačeného čistého vzduchu vo valci motora. Vstrekovací sytém je podobný pneumatickému vstrekovaniu kvapalného paliva (nafty). Na stláčanie plynu sa používajú dvoj- až štvorstupňové kompresory.

Výhody
------

Oproti zmiešavaniu plynného paliva so vzduchom ešte pred nasávaním do valca má vstrekovanie nasledovné výhody:

* Priebeh spaľovania je možné čiastočne ovládať voľbou zákona vstreku, aj keď podstatne horšie ako pri vstrekovaní kvapalného paliva.
* Je možné dokonalejšie prepláchnutie spaľovacieho priestoru, pretože do valca prúdi čistý vzduch a nehrozí únik zmesi do výfukového potrubia, ktorý by spôsoboval vyššiu spotrebu paliva a zvýšenie emisií.

Zdroje
------

Trnka J. Urban J.: *Spaľovacie motory*. Alfa Bratislava, 1992.
**Emil Øelund** (\* 5. február 1983, Kodaň, Dánsko) je dánsky gitarista a spevák. Je známy ako člen skupín Grumpynators a Taggy Tones a je bývalým členom skupiny Nekromantix.

Životopis
---------

Je jedným z detí Petra Mogensa Øelunda a Helle Øelundovej a bratom Jakoba Øelunda. Navštevoval Hanssted Skole a Veste Borgerdyd Gymnasium (dnes Københavns åbne Gymnasium) v Kodani. Neskôr v štúdiu pokračoval na Den Kongelige Veterinær- og Landbohøjskole (dnes Prírodovedecká fakulta Kodanskej univerzity) vo Frederiksbergu v odbore potravinársky inžinier.

Medzi rokmi 1994 a 1995 pôsobil ako gitarista na turné v skupine Nekromantix. V roku 2003 sa pridal ku skupine Taggy Tones a v roku 2011 spolu s gitaristom Christianom Nørgaardom založili skupinu Grumpynators.

Diskografia
-----------

### So skupinou Taggy Tones

* 2003: *Rockin'*

### So skupinou Grumpynators

* 2011: *Grumpynators* (EP)
* 2013: *666 RPM* (EP)
* 2015: *Wonderland*
* 2017: *City of Sin*
* 2020: *Still Alive*

Referencie
----------

1. ↑   *Helle Øelund* [online]. oelund.com, [cit. 2020-03-28]. Dostupné online.
2. ↑   *Peter Øelund* [online]. oelund.com, [cit. 2020-03-28]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Emil Øelund na Discogs
**CAB** je komprimačný achrivovaci formát vyvinutý a používaný pre Microsoft Windows. Podporuje kompresiu a digitálne podpisy a je používaný v rade inštalačných enginoch ktoré používa Microsoft: setup API, Device Installer, AdvPack (pre inštaláciu ActiveX komponentov pre Internet Explorer) a Windows Installer.

Pôvodný názov bol Diamond. CAB súborový formát umožňuje tri dáta komprimačné metódy:

* DEFLATE, naprogramovane Phil Katzom, autorom ZIP súborového formátu.
* Quantum, licencovaný Davidom Staffordom, autorom Quantum archiveru.
* LZX, naprogramovaný Jonathanom Forbesom a Tomi Poutanenom, táto metóda bola venovaná Microsoftu keď sa Jonathan pripojil ku firme.

CAB súborové rozšírenie je taktiež používané v mnohých inštalátoroch (InstallShield a iné), aj keď to nemá rovnaký súborový formát. Formát InstallShield nemôže byt spracovaný alebo editovaný vo väčšine alebo pravdepodobne v žiadnom z nástrojov ktoré dokážu editovať hore uvedené súborové formáty. Avšak sú pomocné programy ktoré dokážu extraktovať tento špecifický patentovaný formát.
Poloha v Nórsku
**Hordaland Fylke** je územnosprávna jednotka v juhozápadnom Nórsku. Správnym centrom územia je mesto Bergen, správcom kraja je *Fylkesmann i Hordaland*. Leží tu 33 obcí a počet obyvateľov dosiahol v roku 2005 448 343. Rozloha kraja je 15 450 km².

Kraj Hordaland hraničí s krajmi Sogn og Fjordane na severe, Buskerud a Telemark na východe a Rogaland na juhu. Na západe jeho brehy obmýva Severné more, z ktorého sa do pevniny zarezávajú fjordy Kvinnheradsfjorden a Hardangerfjorden, ktoré akoby objímali pohorie Folgefonna, pokryté rovnomenným ľadovcom. Na východe na hraniciach s krajom Buskerud a Telemark je náhorná plošina Hardangervidda.

Územím prechádzajú cesty E16, E39 a E134, severnou časťou územia prechádza železničná trať z Oslo do Bergenu. Bergen je významným prístavným mestom Nórska a jeho štvrť Bryggen je na Zozname svetového dedičstva UNESCO. Zaujímavosťou kraja je okolo roku 1790 vznik Hardangerskej výšivky podľa vzoru talianskej čipky *Reticella*.

Obce
----

* Askøy
* Austevoll
* Austrheim
* Bergen
* Bømlo
* Eidfjord
* Etne
* Fedje
* Fitjar
* Fjell
* Fusa
* Granvin
* Jondal
* Kvam
* Kvinnherad
* Lindås
* Masfjorden
* Meland
* Modalen
* Odda
* Os
* Osterøy
* Radøy
* Samnanger
* Stord
* Sund
* Sveio
* Tysnes
* Ullensvang
* Ulvik
* Vaksdal
* Voss
* Øygarden

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hordaland**

Externé odkazy
--------------

* Fylkesmannen i Hordaland

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hordaland na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Administratívne členenie Nórska |
| --- |
| Časti krajiny | 
* Nord-Norge
* Sørlandet
* Trøndelag
* Vestlandet
* Østlandet

 | Vlajka Nórska |
| Kraje | 
* Akershus
* Aust-Agder
* Buskerud
* Finnmark
* Hedmark
* Hordaland
* Møre og Romsdal
* Nordland
* Nord-Trøndelag
* Oppland
* hlavné mesto Oslo
* Østfold
* Rogaland
* Sogn og Fjordane
* Sør-Trøndelag
* Telemark
* Troms
* Vest-Agder
* Vestfold

 |
| Závislé územia | 
* Svalbard
* Jan Mayen
* Bouvetov ostrov
* *Ostrov Petra I.*
* *Zem kráľovnej Maud*

 |
| **^1** súčasť Antarktídy |
Súradnice: 47°1′10″S 8°24′4″V﻿ / ﻿47,01944°S 8,40111°V﻿ / 47.01944; 8.40111

**Vierwaldstattské jazero** (-normovaný názov; iné názvy: **Vierwaldstättské jazero**, zriedkavo *Jazero štyroch kantónov, Luzernské jazero* ; nem. Vierwaldstättersee – doslova: *jazero štyroch lesných lokalít*, franc. Lac des Quatre Cantons – doslova: *jazero štyroch kantónov*, tal.  Lago dei Quattro Cantoni, Lago di Lucerna, rétorom. Lai dals Quatter Chantuns) je jazero obklopené vrchmi, ležiace v hornatej krajine stredného Švajčiarska (434 m n. m. 114 km², do 214 m hlboké). Celková dĺžka pobrežia jazera je 129 km. Väčšina pobrežia strmo stúpa do hôr až 1 500 m nad hladinou jazera, ako napr. Pilatus a Rigi.

Názov
-----

Jeho názov je odvodený od slova Waldstätte, ktorý označuje tzv. lesné kantóny, zvané aj prakantóny, ktoré obklopovali jeho brehy: kantóny Uri, Unterwalden, Schwyz a Luzern. Dnes leží v piatich kantónoch – *Unterwalden* sa v roku 1648 rozdelil na Obwalden a Nidwalden.

Vznik
-----

Vierwaldstattské jazero vzniklo v poslednej dobe ľadovej pri ústupe ľadovca Reussgletscher. Jazero bolo vytvorené ľadovcovou formáciou pred 12 000 rokmi na konci doby ľadovej.

Vodný režim
-----------

Jazerom preteká rieka Reuss, ktorá vteká pri Flüelene a vyteká v Luzerne. Pri výtoku v Luzerne dosahuje priemerný prietok 109 m³/s. Ďalšími prítokmi sú Sarner Aa, Engelberger Aa a Muota.

Kvalita vody a teplota
----------------------

V priemere zostáva voda v jazere tri a pol roka a má akosť pitnej vody. V lete dosahuje teplota vody 22 °C. V rokoch 1929 a 1963 zamrzlo Alpnachersee a Luzernský záliv. Zo 17. a 19. storočia sú zdokumentované zmrznutia celého povrchu Vierwaldstattského jazera.

Referencie
----------

1. 1 2 3   [Cit. 2013-04-20]. Dostupné online. (po nemecky)
2. ↑  Lucernské jazero je presnejšie názov len časti Veiwaldstattského jazera pri meste Luzern -

Pozri aj
--------

* Zoznam najväčších jazier vo Švajčiarsku

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vierwaldstattské jazero**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Vierwaldstättersee na nemeckej Wikipédii a Lake Lucerne na anglickej Wikipédii.*
**C/2013 A1** (Siding Spring) je kométa pôvodom z Oortovho oblaku objavená 3. januára 2013 Robertom H. McNaughtom v Siding Spring Observatory za pomoci použitia 0,5 metrového Schmidtovho teleskopu. Kométa bola predobjavená 8. decembra 2012. V dobe objavu bola kométa vzdialená 7,2 AU od Slnka.

Riziko kolízie s Marsom
-----------------------

Je malá šanca, že táto kométa sa 19. októbra 2014 zrazí s Marsom. Kométa preletí 0,005 AU (750 000 km) od jadra Marsu. Vzhľadom na neistotu oblasti je možné, že minie Mars o vzdialenosti 0,02 AU (3 000 000 km).

Novšie merania a výpočty Leonida Elenina z 27. februára 2013 však naznačujú, že priblíženie by mohlo byť oveľa tesnejšie, až na 41 300 km (0,000276 AU) od stredu Marsu - asi 37 000 km od povrchu, pričom zrážka nie je vylúčená. Relatívna rýchlosť kométy voči Marsu bola predbežne určená na 56 km/s.

Referencie
----------

1. ↑  MPEC 2013-A14 : COMET C/2013 A1 (SIDING SPRING), IAU Minor Planet Center. 5.1.2013

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku C/2013 A1 na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*