recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ján Figeľ, predseda Kresťanskodemokratického hnutia (2009 – 2016), z ktorého iniciatívy vznikla Ľudová platforma
**Ľudová platforma** bolo voľné zoskupenie slovenských stredopravicových politických strán tvorené Kresťanskodemokratickým hnutím (KDH), Slovenskou demokratickou a kresťanskou úniou – Demokratickou stranou (SDKÚ-DS) a stranou MOST – HÍD, ktoré vzniklo 17. novembra 2012. Jej založenie iniciovalo KDH v júni 2012, navrhujúc užšiu spoluprácu medzi stranami patriacimi do Európskej ľudovej strany (MOST – HÍD sa v tom čase o členstvo uchádzal). Jej zakladajúci členovia tento akt deklarovali ako vytvorenie stredopravej alternatívy voči ľavicovej koaličnej strane SMER – sociálna demokracia (SMER-SD). Platforma definitívne zanikla 18. marca 2014 vystúpením strany MOST – HÍD.

Predseda SDKÚ-DS Pavol Frešo spätne skritizoval nedodržanie záväzkov zo strany ostatných dvoch strán platformy, keďže MOST – HÍD aj KDH vytvorili volebné koalície so Smerom vo voľbách do orgánov samosprávnych krajov v roku 2013. Predseda strany Most-Híd Béla Bugár označil za ďalšiu príčinu nefunkčnosti zoskupenia zdĺhavé rokovania o spoločnom kandidátovi na prezidenta a následný neúspech nimi nominovaného kandidáta Pavla Hrušovského, ktorý sa v prvom kole prezidentských volieb v roku 2014 umiestnil na šiestom mieste s podielom platných hlasov 3,3 %, zatiaľ čo Robert Fico (SMER-SD) a Andrej Kiska (NEKA) získali 28,0 a 24,0 %.

Podľa politológa Michala Horského Ľudová platforma stroskotala na neschopnosti lídrov strán spolupracovať, ilustrovanej už vyššie zmieňovanými župnými a prezidentskými voľbami, pričom sa prílišne ideovo zamerala na vymedzenie sa proti SMERu-SD namiesto predkladania vlastných politických návrhov, nedokázala sa jasne vymedziť voči liberálnej Slobode a Solidarite Richarda Sulíka, ktorý spôsobil pád vlády Ivety Radičovej, ako aj voči poslaneckému zoskupeniu okolo Igora Matoviča. Politológ Tomáš Koziak označil platformu za prakticky už od počiatku „mŕtvy projekt".

Referencie
----------

1. ↑  TASR. *KDH chce s SDKÚ a Mostom vytvoriť ľudovú platformu* [online]. SME, 2012-06-10, [cit. 2014-03-31]. Dostupné online.
2. ↑  DILONG, Martin. *Čo môže Ľudová platforma priniesť pre Slovensko?* [online]. Postoy.sk, 2012-05-22, [cit. 2014-03-31]. Dostupné online. Archivované 2016-03-07 z originálu.  (archivovaná verzia zo 7. marca 2016)
3. 1 2  TASR; SITA. *Ľudová platforma končí, Most z nej vystúpil* [online]. SME, 2014-03-18, [cit. 2014-03-31]. Dostupné online.
4. ↑  TASR. *Ľudová platforma je minulosťou, pripustil Bugár* [online]. SME, 2014-03-17, [cit. 2014-03-31]. Dostupné online.
5. ↑  PIŠKO, Michal; HOLÚBEK, Tomáš. *Sen pravice o alternatíve k Smeru sa rozplýva. Ľudová platforma je z formy* [online]. SME, 2013-05-28, [cit. 2014-03-31]. Dostupné online.
6. ↑  PACHEROVÁ, Soňa. *Po platforme zostanú len vtipy* [online]. Pravda, 2014-03-18, [cit. 2021-11-22]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne webové sídlo KDH
* Oficiálne webové sídlo SDKÚ-DS (archivovaná verzia z 19. decembra 2012)
* Oficiálne webové sídlo MOST – HÍD


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Slovenský portálPolitický portál |
**Ľudové noviny** je týždenník a webový portál slovenskej menšiny, žijúcej v Maďarsku. Portál vznikol ako online dostupná a aktualizovaná verzia rovnomenného slovenského týždenníka, poskytujúceho aktuality z rôznych oblastí slovenského (prevažne národnostného) života v krajine.

Cieľom Ľudových novín je „*zachovanie a rozvíjanie identity, materinského jazyka a kultúry podľa odhadov viac ako 100 tisíc Slovákov, žijúcich asi v 110 osadách a 11 župách Maďarska*". Vydavateľom periodika je nezisková organizácia SlovakUm.

Dejiny
------

Zakladateľom a majiteľom tlačového orgánu, ktorý vznikol v roku 1957, je Celoštátna slovenská samospráva v Maďarsku (CSSM, maď. *Országos Szlovák Önkormányzat*).

K tlačenému týždenníku pribudla v októbri 2004 aj internetová verzia Ľudových novín, čím vznikol celosvetovo dostupný portál Slovákov v Maďarsku, prezentujúci aktuality, no prostredníctvom archívu aj už realizované akcie a podujatia. Dostupné sú tiež staršie vydania tlačenej verzie Ľudových novín, ako aj prehľad slovenskej a maďarskej tlače, s dôrazom na Slovákov v Maďarsku. 

V slovenčine vydávaný magazín ponúka širokú paletu vecných a nestranných článkov z kultúry, politiky, náboženského života, literatúry či hospodárstva, ktoré ponúkajú významnú informačnú hodnotu slovenským samosprávam a organizáciám. Portál poskytuje priestor aj na prezentáciu reálneho obrazu života slovenskej menšiny, vrátane reportáží, rozhovorov a zverejňovania materiálov, objasňujúcich pozadie udalostí.

Referencie
----------

1. ↑   *Redakcia / Impressum / Predplatné* [online]. luno.hu, [cit. 2016-10-24]. Dostupné online.
2. 1 2   *Ľudové noviny : Týždenník Slovákov v Maďarsku* [online]. Országos Idegennyelvű Könyvtár, [cit. 2016-10-24]. Dostupné online.
3. 1 2 3   *O nás / Bemutatkozás* [online]. luno.hu, [cit. 2016-10-24]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Domovská stránka
* Facebook
**μClinux** skracuje názov "MicroController Linux" a podľa oficiálnej webstránky je vyslovovaný ako "you see Linux" (teda nie so správnou výslovnosťou písmena μ). Je odnožou Linuxového kernelu pre microcontrollery bez MMU. Od verzie 2.5.46 integrovaný do hlavnej vývojovej vetvy. Projekt pokračuje vo vyvíjaní patchov a nástrojov pre microcontrollery.

Vývoj
-----

Pôvodne ho vytvorili D. Jeff Dionne a Kenneth Albanowski v roku 1998. Spočiatku bol cielený na Motorola Freescale DragonBall procesory na Linux kerneli 2.0.33. Po vydaní ich pôvodnej práce vznikla komunita vývojárov, rozširujúca μClinux pre novšie kernely a iné architektúry mikroprocesorov. Začiatkom roku 1999 bola pridaná podpora pre sériu procesorov Motorola Freescale ColdFire. Neskôr v tom roku tiež pribudla podpora procesorov s architektúrou ARM. 

Dnes sú k dispozícii porty pre kernely Linux 2.4 a Linux 2.6. μClinux nikdy nebol portovaný pre kernel 2.2.

Od verzie Linux kernelu 2.5.46 boli značné časti μClinuxu začlenené do hlavnej línie kernelov. Greg Ungerer, ktorý pôvodne μClinux portoval pre ColdFire procesory, pokračoval v údržbe a snažil sa zabezpečiť podporu 2.6 kernelu. V tomto ohľade μClinux už v podstate nie je oddelenou odnožou.

Projekt pokračuje vo vyvíjaní patchov a nástrojov pre využitie Linuxu na microcontrolleroch. Podporovaných je mnoho architektúr, a je na ňom založených mnoho produktov, ako routery, DVD a mp3 prehrávače, bezpečnostné kamery alebo VoIP telefóny.

Podporované architektúry
------------------------

K momentálne podporovaným patria

* Altera NIOS
* ADI Blackfin
* ARM
* ETRAX CRIS
* Freescale (vrátane DragonBall, ColdFire, PowerQUICC a iných)
* Fujitsu FR-V
* Hitachi H8
* Intel i960
* MIPS
* NEC
* Xilinx MicroBlaze

Súčasný stav
------------

Kvalita podporu je rôzna. Niektoré porty už nie sú aktívne vyvíjané. Vývoj pre niektoré architektúry sa odohral mimo komunity, väčšinou v komerčnom prostredí. Preto aj unifikované zdroje, ako napríklad uclinux.org, neposkytujú informácie o všetkých architektúrach.

V rámci projektu vznikla aj C knižnica nazvaná uClibc a "userland" (časť operačného systému, ktorá nepatrí ku kernelu). Tieto spolu môžu byť použité ako úplný operačný systém, zvaný "μClinux-dist".

Balík "μClinux-dist" obsahuje knižnice, aplikácie a nástroje. Prvýkrát bol vydaný Gregom Ungererom v roku 1999 pod menom "μClinux-coldfire". 
Utility userlandu obsahujú minimalistický HTTP server a shell. Tiež obsahuje mnohé open source balíky ako Samba a FreeS/WAN. 

Napríklad iPodLinux používa kernel μClinuxu, tak isto aj Matellom vyrábaný multimediálny prehrávač Juice Box, alebo známy port pre Nintendo DS, DSLinux, menej známy PlayStation port Runix a PlayStation Portable port.

Tiež bol použitý v miniatúrnych počítačoch Pictouxe a na Blackfine založený Minotaur BF537

Externé odkazy
--------------

* domovská stránka μClinuxu Archivované 2006-10-04 na Wayback Machine
* ucdot - fórum pre μClinux a Embedded Linux
* The μClinux Directory
* μClinux - Príprava vývojového prostredia Archivované 2008-01-18 na Wayback Machine
* Začíname s μClinuxom
Možný prvý pohyb v hre: biely premiestnil figurku z d1 na d9 a vystrelil šíp na g9
**Amazonky** (v španielčine, *El Juego de las Amazonas;* často skracované na Amazonky) je abstraktná dosková hra pre dvoch hráčov vytvorená Walterom Zamkauskasom z Agentíny v roku 1988. Patrí do rodiny teritoriálnych hier ako je napríklad Go. El Juego de las Amazonas (Hra Amazoniek) je ochranná známka Ediciones de Mente.

Pravidlá
--------

Hra sa hrá na hracej doske o rozmeroch 10x10 políčok. Políčka na hracej doske môžu byť jednofarebné. Jeden z hráčov je biely a druhý je čierny. Každý hráč má k dispozícii štyri figúrky (*amazonky*), ktoré sa na začiatku hry nachádzajú v štartovacej pozícii (biely na a4, d1, g1, f4 a čierny na a7, d10, g10, j7). 

V každom ťahu musí hráč vykonať jeden pohyb amazonkou a jeden výstrel šípom. Výstrel musí vykonať amazonka, ktorá vykonala pohyb v danom ťahu. Hru začína biely a po každom ťahu sa hráči striedajú. 

Amazonky sa pohybujú rovnako ako dáma v šachu: o ľubovolný počet políčok v priamom smere - ortogonálne alebo diagonálne. Po každom pohybe amazonka musí vystreliť šíp z pozície na ktorú prišla svojim ťahom. Šíp musí byť vystrelený o jedno alebo viac políčok v diagonálnom alebo ortogonálnom smere. Políčko na ktorom šíp pristane sa potom vyznačí značkou (minca,...), ktorá značí blokované políčko. Žiadny šíp ani amazonka nesmie prejsť cez blokované políčko. 

Posledný hráč, ktorý je schopný vykonať pohyb víťazí. Hra obvykle končí vtedy, keď sú všetky amazonky v oddelených regiónoch, pretože hrať do posledného možného pohybu býva nudné. V takomto prípade víťazí hráč s najväčšou plochou regiónov.

Stratégia
---------

Stratégia hry je založená na použití šípov (a amazoniek), za pomoci ktorých je možné blokovať pohyb súperových amazoniek. Hráči sa snažia dostať súpera do pasce v menších regiónoch a zároveň získať väčšie regióny pre seba. Každý ďalší herný pohyb zmenšuje voľnú hraciu plochu a každá amazonka, ktorá sa ocitne v regióne je odrezaná od ostatných amazoniek.

História
--------

Hra bola po prvýkrát vydaná v v španielčine v argentínskom magazíne El Acertijo (číslo 4, december 1992). Verziu v angličtine napísal Michael Keller a článok sa po prvýkrát objavil v šachovom magazíne NOST-Algia.

Michael Keller vytvoril v roku 1994 prvý počítačový program na hru Amazonky (vo Fortrane; neskôr vo Visual Basicu). Niekoľko ďalších programov vytvorili neskôr rôzni vývojári.

Externé odkazy
--------------

* Little Golem - Amazonky online (po anglicky)
* Amazonky na boardgamegeek.com (po anglicky)
* Game of the Amazons (po anglicky)
* Gamazons Archivované 2009-02-20 na Wayback Machine - opensource program pre Linux (po anglicky)
* Amazons - shareware program pre Windows (po anglicky)
* Iggamecenter - možnosť hrať Amazonky online na iGoogle (po anglicky)
**Ľudovít Kováčik** (\* 22. máj 1913, Čierny Balog – † 23. jún 1985, Praha) bol slovenský ekonóm.

Pseudonymy: Juraj Kuniak, Peter Oravský, Ľudo Čudo, Ľukov

Rodina
------

* otec Matej Kováčik-Kuniak
* matka Mária rod. Muránska

Životopis
---------

V roku 1919 – 1924 navštevoval ľudovú školu v Čiernom Balogu, 1924 – 1927 meštiansku školu v Brezne, 1927 – 1932 študoval na Obchodnej akadémii v Banskej Bystrici. V roku 1962 získal titul docent. Pracoval v bankovníctve na viacerých miestach na Slovensku a v Česku. Pôsobil ako riaditeľ devízového dohľadu Štátnej banky československa v Prahe. Zakladateľ ČSOB, jej generálny riaditeľ (1965 – 1975)

Externe prednášal na Fakulte politickej ekonómie a Fakulte financií a úveru VŠE v Prahe. Člen Československej ekonomickej spoločnosti ČSAV, medzinárodných rád a spoločností. Autor kníh z histórie bankovníctva, odborných štúdií a článkov. Účastník protinacistického odboja, počas SNP poverený odvozom drahých kovov z Banskej Bystrice do Moskvy. Nositeľ viacerých vyznamenaní.

Ocenenie
--------

* Roku 1964 vyznamenaný Za zásluhy o výstavbu

Dielo
-----

* Boj o banky, Bratislava roku 1950
* Slovensko v sieti nemeckého finančného kapitáli, Bratislava roku 1955

Referencie
----------

1. ↑   *Kováčik Ľudovít* [online]. nbs.sk, [cit. 2015-05-24]. Dostupné online.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5633 8589
* NK ČR: jn19981228092
* SNK: 162475
* VIAF: 83989251
**-123 min.** je česká hudobná skupina, ktorá vo svojej hudbe prepojuje viac žánrov, hlavne však jazz, blues, funky a world music. Jej sila spočíva predovšetkým v živých vystúpeniach, ktoré sú z veľkej časti tvorené improvizáciou.

Dejiny
------

Skupina -123min. vznikla v roku 1997, kedy po určitej dobe spoločného hrania gitaristu a speváka *Zdeňka Bíny* a bubeníka *Dominika Tůmy* prichádzajú ako tretí hráč basgitarista Fredrik Janáček. Ústredné duo Bína-Janáček od tej doby zostáva rovnaké, často sa však mení osoba bubeníka. V roku 1999, kedy skupina nahráva prvý album *Shooba Dooba*, je ním Václav Zima. O rok neskôr ho nahradzuje Emil Valach, ktorý v skupine zostáva až do konca roku 2002 a stačí nahrať albumy *Try* a *Home?*. Od januára 2003 až do októbra 2008 za bicími sedel Martin Vajgl, potom ho nahradil Miloš Dvořáček. 

2016 návrat kapely s novým bubeníkom Danielom Šoltisom.

Názov skupiny vznikol podľa slov Zdeňka Bíny celkom náhodne, len ako hra slov, a nemá hlbší význam.

K popularite -123 min. značne prispel zisk ceny *Akademie populární hudby* za rok 1999 v kategórii *Objev roku*.

Členovia
--------

* Zdeněk Bína – spev, gitara
* Fredrik Janáček – basa, spev
* Daniel Šoltis – bicie

Hostia živých vystúpení
-----------------------

* Imran Musa Zangi – perkusie
* Michal Žáček – flauta, saxofón
* Miloš Vacík – perkusie
* Zdeněk Zdeněk – klávesy

Diskografia
-----------

* *Shooba Dooba* (1999 Intermusic)
* *Try* (2001 Intermusic)
* *Home?* (2002 Indies Records)
* *XL Live* (2004 Indies Records)
* *Mom* (2005 Universal Music)
* *Dream* (2009 Universal Music)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **-123 min.**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka skupiny Archivované 2007-12-26 na Wayback Machine
*
Winchesterská katedrála
Pôdorys plánov z roku 1911
**Winchesterská katedrála** je jedna z najväčších katedrál Anglicka, s najdlhšou hlavnou chrámovou loďou medzi gotickými katedrálami v Európe, zasvätená Najsvätejšej Trojici, Svätému Petrovi, Svätému Pavlovi a Svätému Swithunovi. Je sídlom Winchesterskej diecézy.

História výstavby
-----------------

Stavba prvej katedrály začala v roku 642 v bezprostrednom susedstve miesta, kde stojí súčasná katedrála. Svätého Swithuna, jedného z prvých biskupov Winchesterskej diecézy pochovali neďaleko tejto stavby, neskôr boli jeho pozostatky premiestnené do katedrály a po výstavbe súčasnej katedrály do nej. Pôvodnú stavbu bola zbúraná v roku 1093.

Stavba novej katedrály bola začatá v roku 1079 a 8. apríla 1093 sa mnísi presťahovali, za účasti takmer všetkých anglických biskupov, do novej budovy. Najstaršou časťou súčasnej stavby je krypta z 11. storočia. Je tu pochovaný Viliam Ryšavý, syn Viliama Dobyvateľa, zabitý nešťastnou náhodou pri love v neďalekom *New Forest*. V roku 1202 bola začatá stavba štvorcovej hlavnej veže. Nahradila pôvodnú vežu, ktorá sa zrútila vplyvom nestability základov uložených v nestabilnom podloží.

Dostavby pokračovali i v neskoršom období. V 14. storočí prešla hlavná chrámová loď prestavbou a v 15. storočí bola postavená ubytovňa pre veľké množstvo pútnikov k hrobu Svätého Swithuna. Benediktínske priorstvo bolo zrušené v roku 1539, kláštor a kapitula boli zrúcané, ale katedrály sa rušenie anglických kláštorov nedotklo.

V rokoch 1905 až 1912 prebiehala, pod vedením T. G. Jacksona, obnova katedrály, ktorá zahŕňala aj známu záchranu budovy pred zrútením. Niektoré podmáčané základy pod južným a východným múrom vystužil potápač William Walker, ktorý stabilizoval základy viac než 25000 betónovými vakmi, 115 000 betónovými blokmi a 900 000 tehlami. Pracoval šesť hodín denne v rokoch 1906 až 1912 v úplnej tme v úrovni 6 m pod zemou a jeho akcia je považovaná za hlavný dôvod záchrany katedrály.

V súčasnosti je katedrála atraktívna pre priaznivcov Jane Austenovej, ktorá zomrela vo Winchesteri a je pochovaná v severnej bočnej lodi. Kaplnka Zjavenia pána je zaujímavá mozaikovými oknami, ktoré navrhol Edward Burne-Jones. V katedrále sa nachádza aj jediná diatonická zostava 14 zvonov na svete s najťažším zvonom s hmotnosťou 1,83 ton.

Galéria
-------

* Hlavná loďHlavná loď
* PriečeliePriečelie

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Winchesterská katedrála**

Externé odkazy
--------------

* Winchesterská katedrála
* Virtuálny sprievodca katedrálou Archivované 2007-03-10 na Wayback Machine

Súradnice: 51°03′39″S 1°18′47″Z﻿ / ﻿51,0607°S 1,3131°Z﻿ / 51.0607; -1.3131
PhDr. **Ľudmila Benkovičová**, CSc. (\* 27. november 1948, Šurany) je slovenská sociologička, bývalá predsedníčka Štatistického úradu Slovenskej republiky. Vo funkcii bola od 16. februára 2007 do rezignácie 19. októbra 2016.

Život
-----

### Vzdelanie a začiatky kariéry

Ľudmila Benkovičová vyštudovala v rokoch 1967 až 1972 Filozofickú fakultu Univerzity Komenského v Bratislave v odbore sociológia. V roku 1982 vykonala rigoróznu skúšku, v roku 1984 dizertáciu. Po ukončení vzdelania pôsobila na svojej alma mater ako odborná pracovníčka (1972 – 1978), vedecká ašpirantka (1979 – 1983), samostatná vedecká pracovníčka (1984 – 1988). Súčasne v tých rokoch pôsobila aj na Ústave filozofie a sociológie Slovenskej akadémie vied.

### Verejné funkcie

Svoju dráhu v Štatistickom úrade začala v roku 1989, keď pracovala ako vedúca oddelenia výskumu v Ústave pre výskum verejnej mienky pri Štatistickom úrade SR (1989 – 1995). Nasledovne bola zamestnaná na Úrade vlády SR ako vedúca oddelenia analýz a odborná poradkyňa na Tlačovom a informačnom odbore (1995 – 1998). Od roku 2000 bola odbornou asistentkou na katedre politológie Univerzite svätého Cyrila a Metoda v Trnave. V rokoch 2000 až 2006 pracovala v odbore mediálneho výskumu Slovenského rozhlasu. Od 1. septembra 2006 do 15. februára 2007 bola poradkyňou predsedu vlády SR pre komunikáciu a verejnú mienku. Nasledujúci deň bola Prezidentom Slovenskej republiky vymenovaná do funkcie predsedníčky Štatistického úradu SR na päťročné obdobie. Po jej rezignácii 19. októbra 2016 vláda do úradu navrhla Alexandra Balleka. Ballek sa funkcie ujal po vymenovaní prezidentom Kiskom 24. novembra 2016.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6   *Životopis predsedníčky* [online]. Bratislava: Štatistický úrad Slovenskej republiky, rev. 2007-04-16, [cit. 2012-01-24]. Dostupné online.
2. 1 2   *Novým šéfom Štatistického úradu SR bude Alexander Ballek* [online]. Bratislava: TASR, 2016-10-19, rev. 2016-10-19, [cit. 2017-05-30]. Dostupné online.
3. ↑   *O nás* [online]. Bratislava: Štatistický úrad Slovenskej republiky, [cit. 2012-01-24]. Dostupné online.
4. ↑   *Novým šéfom Štatistického úradu SR je Alexander Ballek* [online]. Bratislava: TASR, 2016-11-24, [cit. 2017-05-30]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Webstránka Štatistického úradu SR

Autoritné údaje: * SNK: 169657
**Ľudmila Georgijevna Karačkinová** (ukr. Людмила Георгіївна Карачкіна – Ľudmyla Heorhijivna Karačkina, rus. Людмила Георгиевна Карачкина – Ľudmila Georgijevna Karačkina; \* 3. september 1948, Rostov nad Donom, Rusko) je ukrajinská astronómka.

Životopis
---------

Dcéra matematika, pracuje v Inštitúte pre teoretickú astronómiu Krymského observatória. od roku 1978. V roku 2004 získala Ph.D. z astronómie na univerzite v Odese.

Objavila 131 asteroidov, okrem iných asteroid (5324) Lyapunov a trójana 3063 Makhaon.
Bol po nej pomenovaný asteroid 8019 Karachkina.

Spolu s Ľudmilou Žuravľovovou, s ktorou pracuje v Krymskom observatóriu, pomenovala v roku 1982 asteroid 3067 Akhmatova po poetke Anne Achmatovovej. V tom istom roku pomenovala ďalšie vesmírne objekty po režisérovi Andrejovi Tarkovskom (3345 Tarkovskij), spisovateľovi Michailovi Bulgakovovi (3469 Bulgakov) a poetke Marine Cvetajevovej (3511 Tsvetaeva). Planéty sa snažila pomenovať po tých osobnostiach sovietskej kultúry, ktoré boli režimom zaznávané.

Má dve dcéry, klaviristku Mariju a Renatu.

Referencie
----------

1. ↑
2. 1 2  МУЗЫКА КАК СУДЬБА Archivované 2012-07-11 na Wayback Machine (russ.) in СОВЕТСКАЯ РОССИЯ" N 66 (12409) vom 21. Juni 2003
3. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2016-06-15]. Dostupné online. Archivované 2008-08-20 z originálu.
4. ↑  
 *uk:Чи можна "купити" зірку?* [online]. day.kiev.ua, [cit. 2009-10-22]. Dostupné online. (anglicky)
5. ↑   *uk:Библиотечный каталог российских и украинских диссертаций* [online]. VEDA, [cit. 2009-10-22]. Dostupné online. Archivované 2016-03-03 z originálu. (po ukrajinsky)
6. ↑  Minor Planet Discoverers
7. ↑  Verena Auffermann, Gunhild Kübler, Ursula März, Elke Schmitter: *Leidenschaften: 99 Autorinnen der Weltliteratur*, C. Bertelsmann Verlag, 28. September 2009, strana 11. ISBN 978-3-570-01048-8[prebraná citácia]

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portál |

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ljudmila Georgijewna Karatschkina na nemeckej Wikipédii.*
**Šivaizmus** (veľmi zriedkavo *šaivizmus*) je najstarší hinduistický smer, kde boh Šiva je absolútnym Bohom. Šiva, v sanskrite 'Ten, kto je milý a priateľský', je Bohom absurdít a paradoxov, čo dosvedčuje fakt, že má na sebe ako časť odevu alebo ozdôb odevu (často je tak zobrazovaný) lebky, okolo krku hadov (čím sa zdôrazňuje jeho absolútne víťazstvo nad smrťou) – pre **šivaistov**, teda nasledovníkov tohto boha, je Pánom vesmíru a jeho fyzickým miestom tu na Zemi je svätý vrch Kailása (po hindsky Kailáš, po tibetsky Gangs rin-po-čhe) v Tibete – vrch hákového kríža, vysoký 6 638 m. Šivaisti robia k tomuto vrchu púte.

Šiva má dvoch synov, ktorí sa volajú Ganéša a Murugan. Symbolom šivaizmu je popol, keďže – ako hinduisti veria – Šiva predstavuje zničenie, pri ktorom ohňom všetko spáli až do tla. Hoci niektorí stúpenci hinduizmu zastávajú názor, že jeho ničiteľský atribút skôr prichádza zo Západu, nie je to celkom pravda, možno iba v chápaní absolútnej deštrukcie, v ktorej nevidieť nijaký zrod. Vibhúti je znak nasledovníkov tohto boha, teda šivaistov. Vibhúti sú tri horizontálne čiary nakreslené pod sebou popolom na čele; príslušníci hinduistických denominácií sa takto poznávajú – višnuisti majú pravdaže na čele iný symbol a šaktisti tiež.

Dejiny a školy
--------------

Niektoré hinduistické stránky uvádzajú, že Kába (najdôležitejší objekt islamskej viery v Mekke) obsahuje písmená v sanskrite a hovorí sa, že je to dávnoveký chrám boha Šivu. Šivaizmus je monoteistické náboženstvo, kde Ganéša a Murugan (Šivovi synovia) sú uctievaní ako Šivova energia. Šivaizmus má veľa škôl – napr. kašmírsky šivaizmus, šivádvaita atď. Šivaizmus je dosť silne zameraný aj na tantry.

Externé odkazy
--------------

* Zdroj, odkiaľ bol text čerpaný
**ABC** je skratka anglických slov **A**irway (dýchacie cesty), **B**reathing (dýchanie) a **C**irculation (cirkulácia-obeh). Je to pomôcka na zapamätanie priorít pri kontrole a liečbe mnohých akútnych situácií v medicíne od prvej pomoci až po nemocničnú liečbu. Dýchacie cesty, dýchanie a (krvná) cirkulácia sú životne dôležité a v tomto poradí ich treba riešiť.

A - Airway - Dýchacie cesty
---------------------------

Ak sú dýchacie cesty pacienta blokované, kyslík sa nedostane do pľúc a tým ani do krvného obehu. Zaistenie voľných dýchacích ciest je prvý krok pri liečbe každého pacienta. Obvyklým problémom dýchacích ciest je ich blokovanie jazykom alebo dáveným jedlom.

Úvodné spriechodnenie dýchacích ciest sa často dosiahne „záklonom hlavy - povytiahnutím brady" alebo technikou zvanou uvoľnenie čelustí; niekedy je však nutné pristúpiť aj k iným postupom - intubácii alebo koniotómii.

B - Breathing - Dýchanie
------------------------

Po zabezpečení priechodnosti dýchacích ciest pacienta sa pristupuje ku kontrole jeho dýchania. Obvykle sú zistené nasledovné stavy: normálne dýchanie, hlučné dýchanie, lapavé dýchanie (dýchavica) alebo kašľanie. Záchranca postupuje podľa natrénovaných inštrukcií. Obvykle v tomto bode sa ujasní, či pacient bude potrebovať záchrannú akciu - umelé dýchanie alebo stabilizovanú polohu.

C - Circulation - Cirkulácia (krvný obeh)
-----------------------------------------

Ak môže byť kyslík dopravený do pľúc čistými dýchacími cestami a efektívnym dýchaním, potrebná je cirkulácia krvi na prenos kyslíka po organizme. Kontrola aktívnej cirkulácie krvi sa realizuje viacerými spôsobmi - zistením pulzu, analýzou EKG alebo zistením času pre znovunaplnenie kapilár (vlásočníc).

Diskusia
--------

Techniky aplikované v uvedených 3 krokoch sa budú líšiť podľa tréningu, praxe a často aj podľa národnosti záchrancu, pretože jednotlivé národné inštitúcie určujúce predpisy pre poskytovanie prvej pomoci môžu určiť priority odlišne.

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Prvá pomoc*

Pozri aj
--------

* Kardiopulmonálna resuscitácia

Externé odkazy
--------------

* Resuscitačná rada (UK)
* Resuscitačné postupy podľa smernice Európskej resuscitačnej rady (schémy, aktuálne v súčasnosti)
* Doporučené postupy pro resuscitaci ERC 2015: Souhrn doporučení Archivované 2017-12-01 na Wayback Machine (kompletný preklad, po česky)
**ŠK Senec** je bývalý slovenský futbalový klub so sídlom v Senci. V roku 2014 zmenil klub názov z ŠK SFM Senec na ŠK Senec. V roku 2016 futbalový klub získali noví majitelia a presťahovali ho do Gabčíkova.

História
--------

ŠK SFM Senec vznikol v roku 1994 z iniciatívy rodičov športovo nadaných detí, sponzorských firiem Agrisem Galanta, Sekostav Senec a Turček-plynové infražiariče Nitra. Od roku 1994 je ŠK SFM Senec registrovaný ako občianske združenie na MV SR. ŠK SFM Senec vznikol s jedným žiackym mužstvom, dnes sú v jeho štruktúre 1 seniorské mužstvo, 3 dorastenecké mužstvá, 4 žiacke mužstvá, 4 prípravky a 2 mužstvá pusiniek, tj. cca 300 aktívnych športovcov - futbalistov. V roku 2014 sa klub pretransformoval z občianskeho združenia na akciovú spoločnosť a prijal názov ŠK Senec. 

Od roku 1999 každoročne organizuje futbalový turnaj mládeže *OKRES SENEC a jeho PRIATELIA*. ŠK SFM Senec je občianske združenie, má záujem podieľať sa na výchove mládeže v Senci a jeho okolí. Hlavným poslaním klubu je vychovať zo športovo nadaných detí nielen dobrých športovcov, ale aj slušných ľudí, ktorí budú reprezentovať nielen ŠK ale aj svoje mesto, školu a možno raz aj svoju vlasť.

Športové výsledky
-----------------

| Sezóna | Liga | P | Z | V | R | P | Skóre | Body |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010/2011 | II. Liga | 5. | 33 | 13 | 9 | 11 | 39:39 | 48 |
| 2011/2012 | II. Liga | 4. | 33 | 13 | 11 | 9 | 41:33 | 50 |
| 2012/2013 | II. Liga | 3. | 33 | 16 | 9 | 8 | 48:32 | 57 |
| 2013/2014 | II. Liga | 5. | 33 | 13 | 10 | 10 | 39:32 | 49 |

Externé odkazy a zdroj
----------------------

* Oficiálna stránka klubu
**ATAKA - národný zväz** (bulh. Национален съюз Атака) je krajne pravicová politická strana v Bulharsku. Založená bola v roku 2005 a získala úspechy v bulharských parlamentných voľbách, ako aj vo voľbách do Európskeho parlamentu. Predsedom strany je bulharský nacionalistický politik Volen Siderov.

Program strany
--------------

Strana sa profiluje ako národná a vlastenecká. Upozorňuje na negatívne javy v bulharskej politike a spoločnosti. Vystupuje euroskepticky a snaží sa o národné pozdvihnutie národného povedomia Bulharov. Kriticky vystupuje proti príslušníkom tureckej a cigánskej národnostnej menšiny. Snaží sa zrušenie vysielania programov v tureckom jazyku. Upozorňuje na vysoký podiel Turkov a Cigánov na kriminalite v Bulharskej republike. Usiluje sa o zákaz predaja poľnohospodárskej pôdy cudzincom, zákaz výpredaja národného majetku cudzím spoločnostiam a o vystúpenie krajiny z NATO. Strana zdôrazňuje význam pravoslávia pre bulharské národné tradície a snaží sa o spoluprácu s inými národnými stranami v Európe. Odmieta vyhlásenie samostatnosti Kosova a Metohije, kozmopolitizmus a multikulturalizmus.

Volebné výsledky strany
-----------------------

Európsky parlament| Voľby | # počet získaných mandátov | # počet získaných hlasov |  % percento získaných hlasov |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | 3 | 275,237 | 14.2% |
| 2009 | 2 | 308,052 | 12.0% |

Národné zhromaždenie Bulharska| Election | # počet získaných mandátov | # počet získaných hlasov |  % percento získaných hlasov |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | 21 | 296,848 | 8.1% |
| 2009 | 21 | 395,733 | 9.4% |

Významní politici
-----------------

* Volen Siderov - zakladateľ strany
* Desislav Čukolov - poslanec Európskeho parlamentu (2007-09)
* Prof. Stanislav Stanilov - poslanec Bulharského parlamentu (2005-)
* Dimitar Stojanov - poslanec Európskeho parlamentu (2007-)
* Slavčo Binev - poslanec Európskeho parlamentu (2007-)

Externé odkazy
--------------

Оficiálna stránka zväzu«АTAKA» Archivované 2008-09-28 na Wayback Machine
Situácia **šach** je taká situácia v šachovej partii, keď je priamo ohrozený kráľ. V minulosti, ak hráč vykonal ťah, ktorým ohrozil súperovho kráľa, zvolal *Šach!.* Podľa súčasných pravidiel je takéto konanie považované za vyrušovanie súpera a býva penalizované.

V prípade, že jeden z hráčov dostal šach, musí v nasledujúcom ťahu pohnúť tak, aby sa šachu zbavil. Vo všeobecnosti existujú tri možnosti: 

* pohnúť kráľom na políčko, ktoré nie je ohrozené
* pohnúť inou figúrkou tak, aby zakryla kráľa
* vyhodiť súperovu figúrku, ktorá dáva šach

Večný šach
----------

Pri věčnom šachu jedna zo strán opakovane šachuje súperovho kráľa tak, že súper nemá možnosť šachovanie prerušiť. Toto šachovanie ma periodický charakter a väčšinou ho aplikuje strana, ktorá je na tom materiálne horšie. Takéto postavenie je remizové.

Referencie
----------

1. ↑   *Šachová terminológia* [online]. sach.7x.cz, [cit. 2020-06-24]. Dostupné online. Archivované 2020-11-27 z originálu.

Pozri aj
--------

* Mat
* Pat (šach)
* Garde
Šardžá na mape
**Šardžá** (arab. الشارقة – *aš-Šárika*) je tretí najväčší emirát Spojených arabských emirátov a zároveň jeden zo šiestich zakladajúcich členov tejto federácie. Emirát má rozlohu 2600 km² a v roku 2008 mal 800 000 obyvateľov. Ako jediný leží ako na pobreží Perzského zálivu, tak aj na pobreží Ománskeho zálivu. Metropolou emirátu je mesto Šardžá.

Geografia
---------

Emirát sa skladá z niekoľkých oddelených častí:

* Väčšej západnej, prevažne púštnej časti, ležiacej pri pobreží Perzského zálivu, v ktorej sa nachádza aj jeho metropola
* Niekoľko oddelených exkláv ležiacich v horách na východe a v takmer všetkých prípadoch obmývaných vodami Ománskeho zálivu:
	+ Dibbá al-Hisn (arab. دبا الحصن)
	+ Kalbá’ (arab. كلباء)
	+ Khúrfakkán (arab. خورفكان)
	+ An-Nahwa (arab. النحوة)

Správne členenie
----------------

Emirát sa v súčasnosti člení na 6 obcí :

* Šardžá
* Ad-Daíd (arab. الذيد)
* Al-Hamríja (arab. الحمرية)
* Kalbá’
* Khúrfakkán
* Dibbá al-Hisn

Historický prehľad
------------------

Mesto Šardžá patrilo k najbohatším mestám v oblasti s osídlením trvajúcim vyše 5000 rokov. Začiatkom 18. storočia ovládol mesto kmeň Kásimovcov a v roku 1727 tu vyhlásil nezávislý štát.

8. januára 1820 podpísal emir, šejk Sultán bin Sakr al-Kásimí, ako aj predstavitelia ďalších štátov v oblasti Perzského zálivu, s Britmi Generálnu mierovú zmluvu (*General Maritime Treaty*), v ktorej sa zriekli prevádzkovania pirátstva a obchodu s otrokmi. Roku 1853 potom nasledovala zmluva o večnom mieri (*Perpetual Maritime Truc*), ktorú prijal britský protektorát a bol potom spravovaný v rámci Britskej Indie.

Roku 1892 potom nasledovala ďalšia protektorátna zmluva, čím sa emirát Šardžá stal jedným zo štátov tzv. Zmluvného Ománu. K emirátu Šardžá pôvodne patril celý severovýchod dnešných Spojených arabských emirátov, ale v priebehu 19. a 20. storočia došlo k oddeleniu niektorých jeho východných častí, pričom niektoré z nich vládcovia emirátu Šardžá neskôr opätovne pripojili k svojmu územiu. Tak došlo roku 1866 k osamostatneniu emirátu Rás al-Chajmá (v rokoch 1900-1921 ho však emirát Šardžá opäť ovládal) a roku 1901 k osamostatneniu emirátu Fudžajra. V prípade k emirátu neskôr trvalo znovupripojených častí išlo o tieto štáty: Dibbá al-Hisn (emirát v rokoch 1871-1951), Al-Hamríja (emirát v rokoch 1875-1922), Hira (emirát v rokoch 1915-1942), Kalbá’ (emirát v rokoch 1903-1952).

Roku 1971 sa potom stal emirát Šardžá jedným zo zakladajúcich štátov Spojených arabských emirátov.

Referencie
----------

1. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2015-05-11]. Dostupné online. Archivované 2013-07-18 z originálu.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Šardžá (emirát) na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Spojené arabské emiráty |
| --- |
| 
* Abú Zabí
* Adžmán
* Dubaj
* Fudžajra
* Rás al-Chajmá
* Umm al-Kuvajn
* Šardžá

 |
**Amfiares** alebo **Amfiarés** (starogr. *Ἀμφιάρης* – *Amfiares*, iný prepis: *Amfiarés*) bol olympijský víťaz v zápasení v roku 296 pred Kr.

Amfiares zo Sparty bol na 121. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v zápasení. Olympijské víťazstvo Amfiara je zaznamenané na papyruse (P.Oxy XVII. 2082) z egyptského náleziska v Oxyrhynchu, editovanom britským papyrológom Arthurom Huntom v roku 1927. Tento papyrusový zvitok je rozpadnutý na niekoľko malých fragmentov. Olympionik Amfiarés, jeho domovská krajina (Lakónia) a športová disciplína (palé) je na tomto značne poškodenom papyruse uvedená na fragmente č. 4, a to v devätnástom riadku.

Zápasenie zaradili do programu olympijských hier v roku 708 pred Kr. a prvým víťazom tejto disciplíny bol Eurybatos zo Sparty.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Walter de Gruyter, *Biographischer Index der Antike*, str. 50
2. 1 2  Oxyrhynský papyrus XVII. 2082, *Amfiares zo Sparty*, fr. č. 4, 19. riadok  Archivované 2016-01-30 na Wayback Machine
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Štandardná varieta** alebo **štandard** alebo **štandardná forma (jazyka)** alebo **bežná varieta** je (v deleniach jazyka podľa Horeckého a podobných deleniach) je varieta/forma národného jazyka používaná v každodennom pracovnom a mimopracovnom styku. Na rozdiel od spisovnej variety je výraznejšie regionálne diferencovaná, podľa niektorých názorov v slovenčine možno hovoriť o západoslovenskom, stredoslovenskom a východoslovenskom variante štandardnej variety. V slovenčine je štandardná varieta v podstate identická s hovorovým štýlom jazyka. 

Delenie jazyka podľa Horeckého a podobne je takéto: *spisovná varieta (celonárodná spisovná forma) - štandardná varieta (štandardná spisovná forma) - subštandardná varieta (subštandardná spisovná forma) [- nadnárečová varieta (nadnárečová forma)] - nárečová varietu (nárečovú formu) [- a ako špecifická skupina jazyk umeleckej literatúry]*. 

Horecký vymedzuje štandardnú varietu (uňho "štandardná forma") pre slovenčinu týmito znakmi:

* zachovávanie gramatickej stavby zhodnej so spisovnou formou
* nezachovávanie zásady vzornej výslovnosti
* voľné používanie niektorých väzieb (zahájiť činnosť).
* prenikanie niektorých českých slov ako citátov (presňidáfka); vznik a používanie veľa neologizmov (pripomienkovať)
* na rozdiel od spisovnej variety prevláda hovorená podoba
* ľahšia infiltrácia z iných jazykov (závisieť na niečom; kočka)

Pozri aj
--------

* spisovný jazyk

Zdroje
------

* 
* slovenský jazyk. In: MISTRÍK, Jozef, et al. *Encyklopédia jazykovedy*. 1. vyd. Bratislava : Obzor, 1993. 513 s. ISBN 80-215-0250-9. S. 399.
použitie NACE v softvérovej aplikácií
**Štatistická klasifikácia ekonomických činností v Európskom spoločenstve**, skratka **NACE** (angl. Statistical Classification of Economic Activities in the European Community), je štandardizovaný klasifikačný systém v európskom priemysle, ktorý pozostáva zo 6 znakov. 

V EÚ je záväzný. Zavedený bol nariadením z roku 1990 (NACE Rev. 1), upravený nariadením z roku 2002 (NACE Rev. 1.1) a potom značne zmenený s platnosťou od roku 2008 (NACE Rev. 2 ).

Slovensko
---------

Na Slovensku existovala slovenská implementácia NACE spočiatku pod názvom odvetvová klasifikácia ekonomických činností (skratka OKEČ), neskôr (od roku 2003) pod názvom štatistická odvetvová klasifikácia ekonomických činností .

Implementácia platná na Slovensku od roku 2008 sa nazýva **Štatistická klasifikácia ekonomických činností SK NACE Rev. 2**  .

Využitie
--------

NACE používajú napríklad katalógy firiem, ktoré klasifikujú spoločnosti do kategórií.

Zdroje
------

1. ↑
2. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2013-01-19]. Dostupné online. Archivované 2016-03-06 z originálu.
3. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2013-01-19]. Dostupné online. Archivované 2013-03-19 z originálu.
4. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2010-08-01]. Dostupné online. Archivované 2010-03-28 z originálu.
5. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2010-08-01]. Dostupné online. Archivované 2010-10-25 z originálu.
6. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2010-08-01]. Dostupné online. Archivované 2010-05-07 z originálu.
7. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2010-08-01]. Dostupné online. Archivované 2011-01-21 z originálu.
**Šiesta hodinka** (alebo **šiesty čas**) je oficiálna modlitba cirkví byzantského obradu, ktorá sa modlí okolo dvanástej hodiny napoludnie.

Jej základná štruktúra je nasledujúca: zvyčajný začiatok, žalmy (53, 54, 90), tropáre, *Pane príď nám…*, Trojsvätá pieseň až po Otče náš, kondák, 40× *Pane, zmiluj sa*, *V každom čase…*, Čestnejšia si…, *Bože a Pane mocností…* a prepustenie.

Štruktúra šiestej hodinky je trocha odlišná počas Veľkého pôstu a keď je súčasťou kráľovských hodiniek. Celkom osobitnú štruktúru má počas Svetlého týždňa, kedy pozostáva prevažne z paschálnych (veľkonočných) tropárov.

Externé odkazy
--------------

* Šiesta hodinka – text modlitby s krátkym vysvetlením
* Šiesta hodinka (Šiesty čas) Archivované 2008-10-25 na Wayback Machine
* Hodinky (časy), povečerie a polnočnica na svätú Paschu Archivované 2013-05-07 na Wayback Machine

| * z
* d
* u
Denný okruh bohoslužieb v byzantskom obrade (časoslov) |
| --- |
| Nočná časť | 
* Večiereň
* Povečerie
* Polnočnica
* Utiereň

 |
| Denná časť | 
* 1. hodinka
* 3. hodinka
* 6. hodinka
* 9. hodinka
* Obednica

 |
**Yann Arthus-Bertrand** (\* 13. marec 1946, Paríž, Francúzsko) je francúzsky fotograf známy predovšetkým svojimi leteckými fotografiami.

Bertrand bol spočiatku veľký špecialista na fotografiu zvierat. Posledných pätnásť rokov sa však venuje projektu, ktorý si kladie za cieľ zachytiť našu planétu pre dokumentačné a politické účely. Odvtedy už publikoval cez šesťdesiat kníh fotografii snímok prevažne snímaných z vrtuľníka alebo z teplovzdušného balóna a stal sa jedným z najväčších odborníkov na leteckú fotografiu. Jeho snímky sa často objavujú v prestížnych časopisoch ako National Geographic.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Yann Arthus-Bertrand**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
* Asociace Goodplanet
* TV stanica France2
* Agentura altitude-photo.com
* Interview s Arthusem Bertrandem
* Filmografie
* Najnovší filmový projekt Home

Autoritné údaje: * BnF: 118892529
* GND: 119276755
* ISNI: 0000 0001 2138 5841
* LCCN: n82074386
* NK ČR: jn20020716268
* ULAN: 500340514
* VIAF: 71386536
* WorldCat: lccn-n82074386
**Štefan Fajnor** (\* 16. február 1844, Brezová pod Bradlom – † 26. apríl 1909, Viedeň, pochovaný v Senici) bol slovenský hudobný skladateľ a advokát. Je po ňom pomenované Fajnorovo nábrežie v Bratislave.

Rodinné väzby
-------------

* otec Ján, mäsiar, (\* 11. február 1812)
* matka Judita, sestra Samuela Jurkoviča (\* 2. apríl 1815)
* manželka: Emília Anna, rodená Jurenková (\* 1. november 1850 – † 30. december 1930)
* synovia
	+ Ivan
	+ Vladimír (\* 1875 – † 1952)
	+ Dušan (\* 1876 – † 1933)
	+ Štefan (\* 1888 – † 1918)

Život
-----

Študoval na evanjelickom lýceu v Bratislave, teológiu a právo v Budapešti a Bratislave. Bol advokátskym koncipientom u J. Francisciho v Liptovskom Mikuláši, u M. Mudroňa v Bratislave a Koronthályho v Senici. Od r. 1869 bol samostatným advokátom v Senici.

Bol hudobným skladateľom a propagátorom Smetanovho diela. Udržiaval kontakty s českou hudbou a kultúrou (J. Vlček, V. J. Novotný, L. Kuba, F. Šubert, J. Rauscher, A. Pokorný, bratia Mrštíkoci a Úprkovci), v r. 1879 prednášal v Umeleckej besede v Prahe o slovenskej ľudovej piesni. Jeho tvorbu ovplyvnilo dielo B. Smetanu, Z. Fibicha, F. Liszta a F. Chopina.

Zbieral a harmonizoval ľudové piesne, skladal klavírne a zborové skladby, príležitostne vystupoval aj koncertne. Komponoval na texty slovenských a českých básnikov. Jeho skladby vyšli v *Zbierke slovenských mužských zborov* M. Ruppeldta, v *Hlahole*, v hudobnej prílohe Knihovny československej, v almanachu K. Salvu a K. Kálala *Od Šumavy k Tatrám*.

Roku 1887 usporiadal Výstavu všetkých výrobkov slovenského ľudu v Martine, študoval kroje, výšivky, keramiku a vydal fotografie významných slov. osobností.

V politických procesoch obhajoval perzekuovaných príslušníkov Slovenského národného hnutia - M. Boora, J. Lešku, K. Salvu, J. Markoviča, L. Čulíka, S. Hattalu, F. Veselovského a Š. Jurovatého.

Dielo
-----

* skladby pre klavír
	+ *Pochod požunských Slovákov*, 1863
	+ *Sväto-martinský pochod*, na text. P. O. Hviezdoslava, 1885
	+ *Mor ho*, na text S. Chalupku
* klavírne variácie
	+ *Bojovník*, na text J. Kalinčiaka
	+ *Dobrú noc*
	+ *Hej, Slováci*
	+ *Kukučka*
	+ *Nitra*
	+ rôzne polky, mazurky, kadrily
* pre organ
* pre spev a klavír
	+ *Modlitba*, na text S. H. Vajanského
* mužské zbory
* miešané zbory
* ženské zbory
* a i.

Zdroj
-----

* FAJNOR, Štefan. In:  *Slovenský biografický slovník II E – J*. Martin : Matica slovenská, 1987. 599 s. S. 49 – 50.

Externé odkazy
--------------

* *Sväto-Martinsky pochod. Nápev...* Text: Pavol Országh Hviezdoslav, 2. Bohuslav Laciak: Slovenské zvuky. Klavír. 3. Milan Lichard: Drobnosti. Klavír. 4. Fel. Bulla: Dve slovenské nár. priesne. Pre miešaný zbor harm. - dostupné v Digitálnej knižnici UKB
* Záznam o narodení a krste v matrike - evanjelická cirkev v Brezovej pod Bradlom; pokrstený ako Stephanus Fainor

Autoritné údaje: * GND: 101930149X
* ISNI: 0000 0000 5332 7390
* LCCN: no2001094680
* NK ČR: xx0187558
* SNK: 174710
* VIAF: 48886960
* WorldCat: lccn-no2001094680


1. ↑   *Po kom je pomenované Fajnorovo nábrežie* [online]. www.historicky.sk, 2016-02-16, [cit. 2022-09-07]. Dostupné online.
**Štefan Kamenický** (\* 22. júl 1932, Pác – † 28. január 2009 Bratislava) bol významný slovenský režisér sociálnych dokumentárnych filmov s publicistickými prvkami.

Tvorba
------

Vyštudoval žurnalistiku a dlhé roky pôsobil v Spravodajskom filme. Z tohto obdobia je významným dielom *Týždeň vo filme č. 51*, kde autor zaznamenal tragickú situáciu dôchodcov z kopaníc. Dokument mal taký účinok, že ich situácia sa na jeho podnet zmenila. Získal aj ocenenie v Karlových Varoch. K jeho najznámejším dokumentárnym filmom patrí napríklad film *Zakliata dolina* (1966), ktorý pojednáva o neľahkej situácii na východnom Slovensku, kde muži odchádzajú za prácou do moravských baní a ženy ostávajú žiť v biede. Poukazuje tu na tabuizované otázky ako alkoholizmus, bieda a zaostalosť. Film získal Striebornú plaketu sv. Marka na filmovom festivale v Benátky|Benátkach 1967. V ďalšom dokumente *Ideály* (1968) porovnáva postavenie a osudy ľudí z 50. rokov a rieši otázku zmysluplnosti hodnôt. V roku 1968 natočil film *Zasľúbená zem*, kde rieši tému vzťahu Čechov a Slovákov. Filmy *Zakliata dolina* a *Zasľúbená zem* boli v čase normalizácie zakázané a znovu zverejnené až v 90. rokoch 20. storočia. 

V časoch normalizácie sa Kamenický zameral na portréty hrdinov socialistickej práce. V 70. a 80. rokoch nakrúcal aj inštruktážne filmy a fejtóny.

Dielo
-----

* 1958 – *Neodkladaj na zajtra* (réžia)
* 1959 – *Očami kamery* (réžia)
* 1961 – *Kvety na silnici* (réžia)
* 1962 – *Medzevskí kováči* (réžia)
* 1962 – *Ropa, ropa,ropa* (réžia)
* 1964 – *Muži vo výškach* (réžia)
* 1964 – *Zabudnuté doliny* (réžia)
* 1966 – *Ján Cikker* (réžia)
* 1966 – *Slovenské kúpele* (réžia)
* 1966 – *Zakliata dolina* (réžia)
* 1966 – *Týždeň vo filme č. 51* (réžia)
* 1967 – *Dovolenka vo Vysokých Tatrách* (réžia)
* 1967 – *Slovenské ľudové rozprávky* (réžia)
* 1968 – *Zasľúbená zem* (réžia)
* 1968 – *Ideály* (réžia, námet, scenár, komentár)
* 1971 – *Lotyšskí rybári* (réžia)
* 1975 – *Premeny rodnej zeme* (réžia)
* 1975 – *Hockova brigáda* (réžia)
* 1977 – *Komplexná čata* (réžia)
* 1979 – *Sobáš* (réžia)
* 1985 – *Počítačová grafika* (réžia)
* 1990 – *Posledný list* (réžia, námet, scenár, komentár)
* 1991 – *Novohradské impresie* (réžia)
* 1999 – *Historická panoráma* (réžia TV cyklus, 1. diel, scenár)

Literatúra
----------

* Daniel Rubes: *Uzavřené osudy*
* Václav Macek, Jelena Paštéková: *Dejiny slovenskej kinematografie*, Osveta, 1997, ISBN 9788021704008.

Externé odkazy
--------------

* Štefan Kamenický na FDb.cz
* Štefan Kamenický na Film.sk

Autoritné údaje: * abART: 75642
* BnF: 166594381
* ISNI: 0000 0004 0004 4855
* VIAF: 295580971
Trolejbus 9 Tr v Brne
Trolejbus 9 Tr, Jalta
**Škoda 9 Tr** je krátke trolejbusové vozidlo, vyvinuté na konci 50. rokov a vyrábané vo veľkých sériách od 60. do 80. rokov 20. storočia. Vo svojej dobe to bol prevratný typ, rozšíril sa do mnohých krajín sveta a býva prirovnávaný k električkám typu ČKD Tatra T3.

Dejiny
------

Prvý prototyp z typovej rady týchto trolejbusov sa vyrobil v roku 1958 a po štyroch rokoch jeho skúšobnej prevádzky začala sériová výroba v roku 1962, ktorá trvala až do roku 1982, kedy ho nahradili modernejšie vozidlá - Škoda 14 Tr. Dlhá zotrvačnosť sériovej výroby bola vyvolaná hlavne obľubou tohto vozidla u najväčšieho odberateľa, Sovietskeho zväzu, väčšina veľkých miest zväzu postavených prevažne v druhej polovici 20. storočia má trolejbusovú dopravu, ako aj obmedzenými možnosťami socialistickej ekonomiky. Škoda 9 Tr sa veľmi dobre osvedčila, vykazovala vysokú životnosť, nenáročnosť a odolnosť tiež v ťažkých prevádzkových podmienkach.

Prevádzka
---------

Trolejbusy typu Škoda 9 Tr zaujímajú veľmi významné miesto v histórii vozidiel nekoľajovej elektrickej trakcie nielen v bývalom Česko-Slovensku, ale aj v mnohých významných mestách ďalších krajín, okrem ZSSR aj v Poľsku, Bulharsku, NDR, Indii, Afganistane a Nórsku. Celkovo bolo vyrobených v rokoch 1961 až 1981 okrem prototypov takmer 7 a pol tisíca týchto trolejbusov, z toho len necelých tisíc jazdilo v Česko-Slovensku. Vozidlá sa vyrábali v dvojdverovej aj trojdverovej verzii. V 70. rokov prichádza výrobca s inováciemi v podobe hydraulického posilovača riadenie a tyristorovou výzbrojou. V súvislosti s dodávkami vozidiel rady 14 Tr sa skončila prevádzka trolejbusov 9Tr v českých a slovenských mestách v 90. rokov, avšak v niektorých krajinách trvá podnes (Ukrajina, Bulharsko).

Dve vozidlá vlastní Dopravný podnik Bratislava, kde sú evidované ako historické vozidlá. 

V Česku majú svoje historické vozidlá 9 Tr dopravné podniky v Brne, Ostrave, Zlíne, Pardubiciach, Plzni a v Českých Budejoviciach dokonca aj upravený vozeň pre napätie 750V. Teplický vozeň č. 105 je tiež historický, avšak na rozdiel od iných nebol nikdy vyradený z pravidelnej prevádzky (administratívne zrušený). Iné vozidlá sú v súkromných rukách.

Externé odkazy
--------------

* Fotogaléria týchto vozidiel v Pardubiciach
* Fotogaléria vozidiel 9Tr v Brne

| * z
* d
* u
Trolejbusy vyrábané spoločnosťou Škoda v Plzni a v Ostrove nad Ohří |
| --- |
| Štandardné vozy | 
* 1Tr
* 2Tr
* 3Tr
* 6Tr
* 7Tr
* 8Tr
* 9Tr
* T 11
* 14Tr (TV – 14Tr)
* 14TrM
* 14TrE
* 14TrSF
* 17Tr
* 21Tr
* 24Tr
* 26Tr
* 28Tr
* 30Tr
* 32Tr
* 36Tr

 |  |
| Kĺbové vozy | 
* 15Tr
* 15TrM
* 15TrSF
* 22Tr (22TrG)
* 25Tr
* 27Tr
* 31Tr
* 33Tr
* 35Tr

 |
| Ďalšie typy | 
* Sanos 115Tr
* Sanos 200Tr
* ŠEAL 100
* Škoda-Solaris 24m

 |
| Autobusy | 21Ab |
| Nerealizované trolejbusy Škoda |