**Pindaros** (starogr. *Πίνδαρος* – *Pindaros*) (\* 522/518 pred Kr. Boiótia – † 446/442 pred Kr.) je považovaný za najvýznamnejšieho starogréckeho predstaviteľa zborovej lyriky.

Bol známy hlavne pre svoje *epinikiá* (piesní, ktorými sa v starom Grécku oslavovali víťazstvá) zložených na oslavu víťazov olympijských, pýtických, isthmických a nemejských hier.

Biografia
---------

Pindaros sa narodil v roku 522 alebo 518 pred Kr. v boiótskej obci *Kynoskefalai*, nachádzajúcej sa pri Tébach. O jeho živote je známe len málo. Keďže pochádzal z aristokratického rodu, stál ideologicky na pozícii svojej triedy. Bol prívržencom kultu delfského Apolóna, rozumel si so sicílskymi tyranmi, ale svoje sympatie prejavoval aj k demokratickým Aténam, kde strávil kus svojho života. Grécko-perzských vojen sa nezúčastnil (Téby boli spojencom Peržanov), lebo pre vojnovú slávu nemal porozumenie. Dokazujú to jeho výroky: *„vojna je len pre toho skvelá, kto ju sám nepoznal"* alebo *„kto svojej vlasti zdar chce poskytnúť, ten musí svetlo vypátrať, ktoré žiari v mieri vznešenom"*. Jeho svetom bol ruch hier na štadiónoch a hipodrómoch, svet hier, ktorý Grékov spájal. So svojimi rodákmi sa občas aj nepohodol; raz bol dokonca odsúdený na pokutu 1000 drachiem za oslavnú báseň na Atény, ale Aténčania mu to vynahradili odmenou 10 000 drachiem a postavením sochy.

Pindaros sa svojimi básňami, ktoré zložil vo všetkých hlavných typoch zborovej lyriky, preslávil už za svojho života a prijímal pozvania mnohých panovníkov gréckeho sveta. V roku 476 pred Kr. odišiel na Sicíliu, kde v službách tyrana Hieróna I. napísal oslavné ódy na počesť jeho víťazstiev, ktoré dosiahol na olympijských (prvá Pindarova Olympijská óda) a pýtických hrách v pretekoch dvojkolesových vozov so štvorzáprahom a dostihoch. Na svoj kráľovský dvor ho pozval i macedónsky kráľ Alexandros I. Filhellén, ktorý sa pokúšal svoje kráľovstvo helenizovať. Alexandros I. sa stal prvým Macedónčanom, ktorého nakoniec prijali na hrách v Olympii. Pindaros si získal aj priazeň Arkesilaa IV. ôsmeho kráľa z rodu Battovcov, ktorého ospieval vo svojich ódach za víťazstvo z pretekov štvorzáprahov koní na pýtických hrách. Z úctou ho prijal aj Thérón, tyran Akragantu, podporujúci umenie, ktorý Akragas prebudoval na krásne grécke mesto. Staroveký grécky cestovateľ a spisovateľ Pausanias uvádza, že hrob Pindara ležal neďaleko tébskeho *gymnasia* (inštitúcie slúžiacej pre telesnú a duševnú výchovu mládeže).

Diela
-----

Pindaros, ako básnik, vynikal všestrannosťou a plodnosťou. Charakterom svojich básní ostal spojený so staršou tradíciou. Jeho štýlová archaická jednoduchosť v tvorbe sa stala vzorom mnohých antických tvorcov. Tento jednoduchý archaický štýl napodobnil aj slávny historik Thukydides. Historik Diogenes Laertios vo svojich *Životopisoch slávnych filozofov* uvádza, že filozof Arkesilaos z Pitany o Pindarovi hovoril: *je schopný naplniť ústa zvukmi a poskytnúť hojnosť slov i výrokov.*

Pindaros napísal dovedna sedemnásť zbierok. Alexandrijskí učenci rozdeli jeho 17 kníh podľa typu na: epinikiá, enkómia, thrény, pajány, hymny, dithyramby, prosodiá, hyporchémy a partheneie. *Enkómion* bol oslavnou zborovou piesňou. Enkómia sa často spievali na konci hostín. Iným typom enkómia bol *thrénos*, žalospev na zomrelého. *Paján*, ktorý bol pôvodne hymnom na počesť boha Apolóna liečiteľa, sa neskôr spieval i ostatným bohom pri obetách pred symposiami. *Hymnos* bola pieseň k pocte boha alebo héroa. *Dithyramb* bol druh zborovej lyriky k pocte boha Dionýza. *Prosedion* (pieseň na cestu) bola procesná pieseň, ktorá existovala už v polovici 8. stor. pred Kr. *Hyporchéma* (pieseň k tancu) bola živou formou zborovej lyriky, doprevádzanou výrazovým tancom. *Partheneion* (dievčenský spev) bol formou zborovej lyriky spievaný zborom dievčat pri náboženských príležitostiach. Pindarove ódy boli pri dithyramboch doprevádzané hrou na *aulos*, dlhšiu píšťalu s až 16 dierkami. Zborovú lyrickú poéziu spieval zbor v doprovode hudby (hrou na lýre a aulos) a niekedy aj tancom (*chóros* znamenal tanec, ale zborová hudba nebola vždy sprevádzaná tancom).

Z Pindarových diel sa zachovali len štyri knihy epinikií a zlomky, väčšinou z pajánov. Jeho slávne epinikie (od epi, „pri", a niké, „víťazstvo") v starogréčtine znejú *Olympionikais, Pythionikais, Istmionikais a Nemeonikais*. Obsahujú 45 básní (ód) na počesť víťazov celogréckych hier, z toho štrnásť na počesť víťazov v Olympii. Všetky zložil na objednávku a za nemalý honorár, jeho klienti ale radi zaplatili, lebo im cez básne zabezpečil nesmrteľnosť.

Odraz v kultúre
---------------

Pindaros dodnes uchvacuje bohatstvom výrazov, obraznosťou, silou epitet, „lyrickým nadšením" (lesk jeho básní sa žiaľ pri preklade zo starogréčtiny, do veľkej miery stráca) Jeho diela sú najkoplexnejším fragmentom starogréckej lyriky. *„Márne počítam, koľko je piesku v mori. A predsa pre všetko a všetkému je určená medza: je dobré ju poznať."* Tento Pindarov verš sa hodí aj k ohodnoteniu toho, že akou mierou staroveká grécka poézia obohatila našu kultúru. Nik už nespočíta, koľko veršov ich básnici zložili, ani koľko ich básní zmizlo v mori vekov. Ale aj to, čo sa zachránilo, stojí za poznanie, lebo básnicke umenie, aké Gréci dosiahli je pre svoju brilantnosť vzorom i dnes.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 172.
2. ↑  Mária Ivanová-Šalingová, Zuzana Maníková. *Slovník cudzích slov*. Bratislava : Slovenské pedagogické nakladateľstvo, 1983. 67-001-83. S. 256.
3. 1 2 3 4 5  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 294.
4. 1 2 3  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 173.
5. ↑  Polybios. *Déjiny II*. Praha : Arista, 2009. ISBN 978-80-86410-60-9. S. 132.
6. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 278.
7. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 64.
8. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 45.
9. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 54.
10. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 85.
11. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 229.
12. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 9,23,1-2.
13. ↑  Thukydides. *Dejiny peloponézskej vojny, I*. Martin : THETIS, 2010. ISBN 978-80-970115-4-3. S. 21.
14. ↑  Diogenes Laertios. *Životopisy slávnych filozofov*. Bratislava : Vydavateľstvo Spolku slovenských spisovateľov, 2007. ISBN 978-80-8061-286-3. S. 160.
15. 1 2  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 271-273.
16. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 280.
17. ↑  Vojtech Zamarovský. *Grécky zázrak*. Bratislava : Mladé letá, 1990. ISBN 80-06-00122-7. S. 222-223.

Autoritné údaje: * abART: 31242
* BnF: 119920037
* GND: 118594427
* ISNI: 0000 0001 2145 1036
* LCCN: n79138879
* NK ČR: jn19990210493
* VIAF: 100181310
* WorldCat: lccn-n79138879