**Električka SBPD číslo 150** bol prototypový dvojnápravový obojsmerný električkový vozeň, vyrobený v roku 1931 vo vlastných dielňach Spoločnosti brnianskych elektrických pouličných dráh. K ďalšej produkcii tohto typu už nedošlo, takže vyrobená električka ostala v brnianskej prevádzke unikátom. Zničená bola v roku 1945 pri požiari vozovne Pisárky.

Historické pozadie
------------------

V 20. rokoch 20. storočia sa v Severnej Amerike a neskôr aj v západnej Európe rozšírili električky novej konštrukcie so stredným vstupom (typ Peter Witt a odvodené). Koncepcia sa dostala aj do Česko-slovenska, kde boli od roku 1930 vo veľkom množstve vyrábané pre Prahu podobne konštruované vlečné vozne „Krasin", ktoré doplnila skúšobná štvorica motorových vozňov, všetky pochádzajúce z Ringhofferovej vagónky. Bratislavský dopravca si objednal zo studéneckej vagónky šesť luxusných vozňov tejto koncepcie (č. 201 – 206). Společnost brněnských pouličních drah elektrických (SBPD) sa vydala inou cestou a počas roka 1931 si vyrobila vo vlastných dielňach skúšobný prototypový vozeň so stredným vstupom.

Konštrukcia
-----------

Obojsmerný prototypový vozeň č. 150 sa výrazne odlišoval od električiek z Královopolskej, ktoré boli vtedy dodávané do Brna. Pojazd vozňu bol dvojnápravový volnoosý s rázvorom 3 800 mm. Každú z náprav poháňal trakčný motor Sécheron s výkonom 50 kW, prenos hnacích síl sa uskutočňoval dvojstupňovými prevodovkami. K brzdenia slúžila u každej nápravy brzdová sústava tvorená dvoma kotúčmi a dvoma čeľusťami. Vozňová skriňa bola tvorená oceľovým rámom, na ktorom spočívala oceľová kostra. Tá bola zvonku obložená drevenými peřejkami, v hornej medziokennej časti bola oplechovaná. Strecha bola drevená, valená a pokrytá nepremokavým plátnom.

Vozeň bol vybavený dvoma dverami v strednej časti (v každej bočnici jednými), ktoré boli dvojkrídlové, posuvné a pneumatické diaľkovo ovládané zo stanovišťa vodiča. Stredná nástupná plošina sa nachádzala vo výške 650 mm nad temenom koľajnice (TK). V krajných častiach vozňu sa nachádzali dva salóny pre cestujúcich (s podlahou 840 mm nad TK), ktoré boli od plošiny oddelené priečnymi stenami bez dverí. Kožou potiahnuté sedadlá boli usporiadané pozdĺžne. V oboch čelách vozňa sa nachádzali stanovišťa vodiča. Električka bola vybavená kontrolérami BBC a pantografom AEG. V zime boli zapojené odporníky v salónoch pre cestujúcich, ktoré tak zároveň zabezpečovali teplotný komfort pasažierov (odtiaľ prezývka vozidla „Tepluška"), v lete boli využívané odporníky na streche.

Dodávky električiek
-------------------

V roku 1931 bol vyrobený jediný vozeň tohto typu.

| Súčasný stať | Mesto | Stránka | Roky dodávok | Počet vozňov | Evidenčné číslapri dodaní | Zdroj |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Česko  Česko | Brno | stránka | 1931 | 1 | 150 |  |

Prevádzka
---------

Električka č. 150 bola v dielňach SBPD dokončená v závere roka 1931 a ešte pred Vianocami vykonala technickú skúšku. Do prevádzky bol vozeň zaradený 17. januára 1932. Prevádzkovaný bol sólo, prevažne na linku 5, prevádzka s vlečnými vozňami nie je doložená. Využívaný bol aj pre komerčné objednané jazdy (napr. svadba, a pod.). Električka trpela, ako väčšina prototypov, radom detských chorôb a jej prevádzka nebola príliš spoľahlivá. Okrem menších závad išlo napr. o odpory, ktoré sa prehrievali a ktoré museli byť už v septembri 1932 rekonštruované. Časté problémy boli s diaľkovým pneumatickým systémom zatvárania dverí. V lete 1934 a na jeseň 1938 prerobila električka celkové hlavné opravy. Po roku 1939 častejšie hnevala ručná brzda. Vozeň sa aj prežil niekoľkých menších nehôd. Naposledy je električka č. 150 doložená v prevádzke k 17. septembra 1942, však dochované prevádzkové záznamy z obdobia existencie protektorátu Čechy a Morava sú značne neúplné, teda možno predpokladať, že vozeň jazdil aj po tomto dátume. S ohľadom na jej problematickú prevádzku a rad závad asi bol často odstavený vo vozovni, alebo sa nachádzal v dielňach. Isté je, že v apríli 1945 vyhorela vozovňa Pisárky, ktorú pravdepodobne zapálili ustupujúce nemeckí vojaci a v ktorej zhorelo viac ako 30 električiek, vrátane prototypového vozňa č. 150.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5  TLÁSKAL, Miloš; KAZATEĽ, Jiří. Motorový vůz číslo 150 Společnosti brněnských pouličních drah. *Československý dopravák*, 2013, čís. 3, s. 8 – 11.
2. 1 2  NESIBA, Zdeněk, a kol. *100 let elektrické pouliční dráhy v Brně 1900–2000*. [s.l.] : Vojtěch Wolf – vydavatelství WOLF & Tramvajklub Brno, 2000. S. 60 – 61.
3. ↑   *Evidence DPMB: vozy mv6.6* [online]. Bmhd.cz, [cit. 2019-01-06]. Dostupné online.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tramvaj SBPD číslo 150 (Brno) na českej Wikipédii.*

Literatúra
----------

* NESIBA, Zdeněk, a kol. *100 let elektrické pouliční dráhy v Brně 1900–2000*. [s.l.] : Vojtěch Wolf – vydavatelství WOLF & Tramvajklub Brno, 2000. S. 60 – 61.
* TLASKAL, Miloš; KAZATEL, Jiří. Motorový vůz číslo 150 Společnosti brněnských pouličních drah. *Československý dopravák*, 2013, čís. 3, s. 8 – 11.

Iné projekty
------------


| * z
* d
* u
Dvojnápravové električky dodávané do Brna (1899 – 1954) |
| --- |
| Motorové | 
* električky Graz série 1 – 41
* električky KPS série 1 – 5
* električky KPS série 6 – 7
* električky Graz série 50 – 55
* električky CMg série 56 – 58, 153 – 155
* električky Graz série 59 – 73
* električky KPS série 74 – 149, 151 – 152, 400 – 405
* električka SBPD číslo 150
* električky 4MT (série 117 – 146)

 |
| Vlečné | 
* vlečné vozne Graz série 60 – 71
* vlečné vozne q2 (série 101 – 112)
* vlečné vozne m (série 201 – 210)
* vlečné vozne Ringhoffer série 211 – 260
* vlečné vozne KPS série 261 – 296
* vlečné vozne KPS série 297 – 326

 |
| Ostatné | 
* elektrické rušne Graz série 1 – 4
* čistič koľajových žliabkov Schörling
* kropiace vozne KPS série 1 – 3
* koľajový brus Schörling

 |