recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Drahomíra zo Stodoranov
**Drahomíra zo Stodoranov**, tiež Dragomira (\* 890, podľa iných zdrojov 877 – † po 934 alebo 936) bola česká kňažná, manželka kniežaťa Vratislava I.

Pochádzala z kmeňa polabských Slovanov, Stodoranov (alebo Havolanov), jedného z členov kmeňového zväzu Luticov (alebo Veletov), ktorý bol ešte začiatkom 10. storočia pohanský. O roku jej vydaja za knieža Vratislava sa vedú dohady. Podľa historikov to bolo niekedy medzi rokmi 900 - 915. Súčasne nie sú historici ani zajedno, či je Drahomíra matkou oboch Vratislavových synov - Václava a Boleslava. Jednotné názory panujú na fakt, že pri sobáši bola už pravdepodobne pokrstená.

Drahomíra bola prudkej a ctižiadostivej povahy. Po manželovej smrti ťažko niesla, že jej syn Václav, budúce knieža, bol zverený do opatery jej svokry Ludmily. Preto ju dala 15. septembra 921 zavraždiť a okrem svojho syna získala i Ludmilin majetok. Už v nasledujúcom roku dosiahol jej syn Václav plnoletosť a ujal sa vlády.

Na jeho príkaz musela Drahomíra opustiť kniežací dvor. Počas internácie žila na Budči. Po čase jej syn odpustil a dovolil jej vrátiť sa. Usudzuje sa, že na znak toho, že svoj čin oľutovala, nechala na mieste, kde bola Ludmila pochovaná - na Tetíne - postaviť kostol zasvätený sv. Michalovi.

Neskôr žila na dvore mladšieho syna Boleslava v Starej Boleslavi. Tu žila i v čase Václavovej vraždy. V tejto súvislosti i jej samej hrozilo zo strany mocichtivého Boleslava nebezpečenstvo. V obave o svoj život utiekla v roku 935 na bližšie neznáme miesto Charvátsko. Vo vyhnanstve (pravdepodobne na dvore niektorej príbuznej) i zomrela.

Literatúra
----------

* KAREŠOVÁ, Z.; PRAŽÁK, J. *Královny a kněžny české*. 1. vyd. Praha : X-Egem, 1996.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Drahomíra zo Stodoranov**

Externé odkazy
--------------

* Busta Drahomíry, matky sv. Václava author: Ivo Durec (foto)
* Článek o Drahomíře a jejích vnučkách, Doubravce a Mladě

Autoritné údaje: * NK ČR: jx20091202002
* VIAF: 103104666
Slnko počas polárneho dňa v Antarktíde
**Polnočné slnko** alebo **polárny deň** je prírodný úkaz, ktorý sa vyskytuje severne od severného polárneho kruhu a južne od južného polárneho kruhu. Slnko vtedy ostáva viditeľné aj počas polnoci. Na póle trvá približne 6 mesiacov a jeho doba sa skracuje tým viac, čím je pozorovateľ bližšie k polárnej kružnici. Na polárnej kružnici trvá polárny deň len 24 hodín.

Na severnom póle nastáva polárny deň v období od jarnej rovnodennosti do jesennej rovnodennosti, čiže spravidla od 21. marca do 23. septembra. Na južnom póle sa začína polárny deň v čase jesennej rovnodennosti a končí sa v čase jarnej rovnodennosti. Na póle, na ktorom práve nie je polárny deň, panuje v tej dobe polárna noc.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Polnočné slnko**

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portál |

* Polárna noc
* Nebeská sféra
| GAZ 46 |
| --- |
| GAZ 46GAZ 46 |
| **Základná charakteristika** |
| Posádka | 2+3 |
| Dĺžka | 4,93 m |
| Šírka | 1,74 m |
| Výška | 1,77 m |
| Hmotnosť | 1850 kg |
| **Pancierovanie a výzbroj** |
| Pancierovanie |  |
| Hlavná zbraň |  |
| Sekundárne zbrane |  |
| **Pohon a pohyb** |
| Pohon | 4-valcový zážihový motor s objemom 2,112 l 40,5 kW |
| Odpruženie | listové perá |
| Max. rýchlosť | 80 km/h na ceste |
| Pomer výkon/hmotnosť |  |
| Dojazd |  |
| Priechodnosť |  |

**GAZ-46** je obojživelný automobil, ktorý vznikol po druhej svetovej vojne. Je to v podstate okopírovaný americký Ford GPA.

Vznik a vývoj
-------------

Počas 2. svetovej vojny dodali Američania ako vojenskú pomoc na základe zmluvy o prenájme a pôžičke, Sovietom 9500 vozidiel Ford GPA. Po vojne bolo v ZSSR bežné, že osvedčené typy zahraničných vozidiel boli okopírované, upravené a vyrábané bez akejkoľvek licencie. GAZ-46 je toho typickým príkladom. Jeho výroba začala v roku 1956. Toto vozidlo je plne obojživelné.

Technický popis
---------------

Základ vozidla tvorí podvozok automobilu GAZ 69, ktorý patril v päťdesiatich rokoch do výzbroje všetkých armád Varšavskej zmluvy. Vodotesná pontónová karoséria bola zváraná z oceľového plechu. V prednej časti bol štvorvalcový vodou chladený zážihový motor s objemom 2,112 l. Výfukové potrubie bolo vyvedené na pravej strane, vedľa krytu motora. Prevodovka bola trojstupňová s dvojstupňovou prídavnou prevodovkou a špeciálnou rozvodovkou pre pohon lodnej skrutky a vodného čerpadla. Zadná náprava bola poháňaná trvalo a redukciu bolo možné zaradiť iba pri zapnutom pohone prednej nápravy. Obidve nápravy boli tuhé a odpružené listovými perami. Boli poháňané kĺbovými hriadeľmi. Vo vode bol automobil poháňaný trojlistou vrtuľou. Zmenu smeru zabezpečovalo kormidlo umiestnené za lodnou skrutkou. V prednej časti karosérie bol vyklápací vlnolam. V zadnej časti karosérie boli dve 45 l nádrže na palivo. Predné okno sa dalo sklopiť a v prípade potreby sa dala na trubkovú konštrukciu natiahnuť plátená strecha. Vozidlo mohlo prepravovať 5 osôb.

Zaujímavosti
------------

Vozidlo sa objavilo vo filme Nevera po slovensky ako auto Karčiho Tarambulu.

Zdroj
-----

* http://www.vojenskatechnika.sk prístup 24.7.2008

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **vojenské vozidlá GAZ**
**Diecéza** (vo východných cirkvách je obdobou *eparchia*, v evanjelickej cirkvi a.v. je obdobnou štuktúrou *dištrikt*) je spoločenstvo farností rímskokatolíckej cirkvi na určitom území, stanovenom vedením cirkvi - biskupstvo. Na čele diecézy stojí diecézny biskup, ktorý môže mať pomocných biskupov. Jeho cirkevnoprávna jurisdikcia sa vzťahuje na celé územie ním spravovanej diecézy. Biskupa za správcu diecézy menuje pápež. Podobnú štruktúru má aj anglikánska cirkev a starokatolícka cirkev. 

Územný celok. V niektorých kresťanských cirkvách je to správny obvod (správne územie) biskupa. Považuje sa aj za základnú jednotku cirkevnej správy rímskokatolíckej cirkvi. Ďalej sa delí na dekanáty a farnosti.

Dejiny
------

Na konci 3. storočia po Kr. cisár Dioklecián usporiadal Rímsku ríšu do 12 (13) správnych oblastí – diecéz. Každá diecéza združovala niekoľko provincií, riadená bola cisárskym prefektom, nazývaným vicarius.

Diecézy na Slovensku
--------------------

Diecézy rímskokatolíckej cirkvi na Slovensku
* **Rímskokatolícka cirkev:**
	+ Západná provincia:
		- Bratislavská arcidiecéza (2008)
		- Trnavská arcidiecéza (1977)
		- Banskobystrická diecéza (1776)
		- Nitrianska diecéza (880/1110)
		- Žilinská diecéza (2008)
	+ Východná provincia:
		- Košická arcidiecéza (1804)
		- Rožňavská diecéza (1776)
		- Spišská diecéza (1776)

Pozri aj
--------

* Biskupstvo
* Eparchia
Ricchi e Poveri (2005)
**Ricchi e Poveri** je popová kapela z Talianska, populárna najmä v Európe i Latinskej Amerike. 

Vznikla v roku 1967 (niektoré zdroje uvádzajú 1968) a najväčšiu popularitu zaznamenala v 70. a 80. rokoch 20. storočia. Zakladajúcimi členmi boli Franco Gatti, Angela Brambati, Angelo Sotgiu a Marina Occhiena. V roku 1978 sa zúčastnili hudobnej súťaže Eurovision Song Contest s piesňou *Questo Amore* a umiestnili sa na 12. mieste. Medzi ich najznámejšie piesne patria hity ako *Sarà perché ti amo*, *Me enamoro de ti*, *Mamma Maria*, *Ciao Italy* alebo *Made in Italy*. Skupina vydala 29 albumov, z ktorých predala viac ako 20 miliónov hudobných nosičov.

Cover verzie
------------

Piesne Ricchi e Poveri boli často predlohou rôznych *cover* verzií. V Česko-Slovensku to boli známe *Triky a Pověry* Jaroslava Uhlířa, Karla Šípa a Petry Janů, neskôr Jitky Zelenkovej a v Česku aj skupina Těžkej Pokondr.

Diskografia
-----------

* *Un diadema di successi* (1976)
* *Ricchi & Poveri* (1976)
* *I musicanti* (1976)
* *Come eravamo* (1980)
* *E penso a te* (1982)
* *Mamma Maria* (1982)
* *Voulez vous danser* (1983)
* *Sarà perche ti amo* (1983)
* *Ieri & oggi* (1983)
* *Dimmi quando* (1985)
* *Cocco bello Africa* (1987)
* *Nascerà Gesù* (1988)
* *Buona giornata e...* (1989)
* *I grandi successi* (1994)
* *Parla col cuore* (2001/2002)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ricchi e Poveri**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky Ricchi e Poveri - www.ricchiepoveri.com
* Fanklub Archivované 2009-04-17 na Wayback Machine

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ricchi e Poveri na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
**Samu Aleksi Haber** (\* 2. apríl 1976, Helsinki, Fínsko) je fínsky spevák, gitarista a skladateľ. Je hlavným spevákom a frontmanom pop rockovej skupiny Sunrise Avenue.

Haber v roku 1992 založil skupinu Sunrise so svojím priateľom Janom Hohenthalom. Hohenthal odišiel zo skupiny v roku 2002, keď sa chcel sústrediť na svoju sólovú kariéru. V roku 2002 Haber zmenil názov skupiny na Sunrise Avenue. V rokoch 2002 až 2005 navštívil Haber 102 nahrávacích spoločností a agentov, ktorí sa snažili nájsť vydavateľstvo pre hudbu Sunrise Avenue. Prvý album vznikol za finančnej pomoci Haberovho priateľa Mikka Virtala, ktorý predal svoj dom, aby zaplatil náklady na štúdio.

Haber je fanúšikom ľadového hokeja a jeho obľúbeným tímom je Helsingfors IFK. Haber hrával hokej za Espoon Kiekkoseura do 14 rokov ako obranca a zúčastňoval turnajov aj v Kanade a USA. Medzi ďalšie Haberove záľuby patrí tréning so závažím a jogging.

Haberova skupina Sunrise Avenue vydala tri štúdiové albumy, z ktorých sa predalo viac ako 2 000 000 kópií a 2 000 000 singlov po celom svete. Haber je hlavným textárom Sunrise Avenue a všetky piesne skupiny napísal sám alebo s producentom a skladateľom. Posledný medzinárodný hit, „Hollywood Hills", Haber napísal sám.

Haber pracuje ako co-manager pre nové fínske hudobné skupiny a umelcov spolu s CoMusic Management. V rokoch 2007 a 2010 vlastnil štúdio Sonic Kitchen s producentmi Jukkom Backlundom a Akuom Sinivalom. Haberov vojenský status je seržant fínskeho námorníctva.

Rodina Haberovho otca je z Nemecka, ale jeho rodina vždy žila vo Fínsku.

Haber má jednu sestru Sannu (\* 23. január 1978) a jedného brata Santtu (\* 29. január 1989).

V roku 2020, Haber sa spojil s Reom Garveym ako trénerský tím dvoch na tému *The Voice of Germany*, vyhral sezónu, ale bol aj sólovým trénerom v rokoch 2013, 2014, 2016 a 2017.

Referencie
----------

1. ↑  Sunrise Avenue: \"«Vocea României» este un concurs foarte greu\" > EVZ.ro
2. ↑  "Voice of Germany": Caro Trischler im Halbfinale - Aktuelle Nachrichten, Themen, Bilder und Videos aus dem Enzkreis und dem Landkreis Calw - Pforzheimer Zeitung
3. ↑  Rock & Pop: BZ-Interview: Samu Haber von Sunrise Avenue über die Single "Hollywood Hills" - badische-zeitung.de
4. ↑  Unerkannt ausrasten - Nachrichten Print - WELT KOMPAKT - Kultur (Print DWK) - DIE WELT
5. ↑  V2.fi | Sunrise Avenue sulki vieraskirjansa - erotettu kitaristi tilittää
6. ↑   *Sunrise Avenue und die wilde Ode an die Freude | WAZ.de* [online]. [Cit. 2021-04-01]. Dostupné online. Archivované 2018-11-11 z originálu.
7. ↑  Speed Academy: News: Sunrise Avenue rockten beim DTM-Saisonfinale: Ein bunter Mix aus Pop & Rock Archivované 2013-12-16 na Wayback Machine
8. ↑  Sunrise Avenuen keulakuva saapuu arvioimaan finalistikolmikon - MTV.fi - Ohjelmat - Idols
9. ↑  Sunrise Avenue - Sex, Pingpong und Hollywood

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Samu Haber na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Autoritné údaje: * GND: 135453917
* VIAF: 102365577
**Čierny potok** je potok na Orave, na rozhraní okresov Dolný Kubín a Námestovo. Je to pravostranný prítok Hruštínky, meria 2,6 km a je tokom V. rádu.

Potok tečie v Oravskej Magure, pramení v podcelku Kubínska hoľa na severnom svahu Čierneho vrchu (1 319,0 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 220 m n. m. Tečie viac-menej smerom na sever, z pravej strany priberá prítok (910,6 m n. m.) z oblasti Dvoch pňov a vytvára výrazný oblúk prehnutý na západ. Sprava potom ešte priberá prítok z oblasti Nad Zábavou a západne od osady Zábava, juhozápadne od obce Hruštín, ústi v nadmorskej výške cca 790 m n. m. do Hruštínky.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Hruštínky |
| --- |
| *Hruštínka* → *Biela Orava* → *Orava* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Blažkovky
* Bučníkový potok
* Čierny potok
* Dielnický potok
* Feračová
* **Hruštínka**
* Klimovka
* Kúty
* Laz
* Lipový potok
* Lokciansky potok
* Petrenkov potok
* Predalka
* Priekopa
* Skalnatý potok
* Šubovka
* Tinorka
* Vaňovský potok
* Vyšeháj

 |
Súradnice: 41°17′34″J 147°12′18″V﻿ / ﻿41,2928°J 147,2051°V﻿ / -41.2928; 147.2051

**Underwood** je vidiecke sídlo v oblasti miestnej samosprávy Launceston v severnom regióne Tasmánie. Nachádza sa asi 22 km severovýchodne od mesta Launceston.

Pri sčítaní ľudu v roku 2021 malo Underwood 391 obyvateľov.

História
--------

Oblasť bola prvýkrát osídlená v roku 1854 a v 60. rokoch 19. storočia sa sídlo nazývalo Underwood.

Geografia
---------

Rieka Pipers pramení na severovýchode a preteká na severozápad.

Cestná infraštruktúra
---------------------

Zo severu na juhozápad prechádza cesta B81 (Lilydale Road), na ktorú sa na juhozápade pripája B83, no tiež lokálne komunikácie C823 a C824.

Referencie
----------

1. ↑   *2021 Underwood (Tas.), Census All persons QuickStats | Australian Bureau of Statistics* [online]. www.abs.gov.au, [cit. 2023-08-23]. Dostupné online.
2. ↑  Underwood, Tasmania na Google maps, 13 May 2020
3. ↑   *Tasmanian Road Route Codes* [online]. Department of Primary Industries, Parks, Water & Environment, May 2017, [cit. 2020-05-18]. Dostupné online. Archivované 2017-08-01 z originálu.

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Underwood, Tasmania na anglickej Wikipédii.*
**Skalnatý potok** je potok na hornej Orave, na území okresu Námestovo. Je to pravostranný prítok Hruštínky, meria 2,9 km a je tokom V. rádu.

Pramení v Oravskej Magure, v podcelku Budín, pod Babínskou hoľou v nadmorskej výške približne 860 m n. m. Tečie výhradne severozápadným smerom, vstupuje do Oravskej kotliny, do podcelku Hruštínske podolie, kde preteká obcou Babín. V obci priberá pravostranný prítok zo severozápadného svahu Prípora (1 105,8 m n. m.) a ľavostranný prítok z oblasti Pod Magurou. Za obcou ešte zľava priberá prítok z oblasti Bučiny, stáča sa na sever a v blízkosti obce ústi v nadmorskej výške cca 656 m n. m. do Hruštínky.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Hruštínky |
| --- |
| *Hruštínka* → *Biela Orava* → *Orava* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Blažkovky
* Bučníkový potok
* Čierny potok
* Dielnický potok
* Feračová
* **Hruštínka**
* Klimovka
* Kúty
* Laz
* Lipový potok
* Lokciansky potok
* Petrenkov potok
* Predalka
* Priekopa
* Skalnatý potok
* Šubovka
* Tinorka
* Vaňovský potok
* Vyšeháj

 |
**Zemianska Dedina** je pôvodne samostatná obec na hornej Orave v okrese Tvrdošín. V súčasnosti je administratívnou súčasťou obce Nižná.

Nachádza sa v geomorfologickom celku Oravská vrchovina na severozápadnom úpätí vrchu Ostražica (767,8 m n. m.), na sútoku Ráztoky s Hldočínom, v nadmorskej výške 620 m n. m. Leží 3 km severne od obce (vzdušnou čiarou 1,5 km) a 4 km juhozápadne od centra Tvrdošína.

Obec sa prvýkrát spomína v roku 1355, kedy kráľ Ľudovít I. daroval časť chotára Dominikovi a Dionýzovi z Revišného. Za zakladateľa obce pod názvom Dedina Nobilium sa pokladá Dionýzov brat Peter. Hranice katastrálneho územia boli vytýčené v roku 1612. V roku 1778 tu žilo 52 obyvateľov, r. 1890 už 240 obyvateľov, odvtedy počet obyvateľov klesal (v r. 1940 žilo v 39 domoch len 139 obyvateľov).

22. novembra 2003 bol dokončený moderný kostol sv. Joachima a sv. Anny, ktorého základný kameň posvätil pápež Ján Pavol II. ešte v júni 1995 pri návšteve Slovenska.

Galéria
-------

* Zemianska Dedina.Zemianska Dedina.
* Zemianska Dedina.Zemianska Dedina.
* Kostol sv. Joachima a sv. Anny.Kostol sv. Joachima a sv. Anny.

Externé odkazy
--------------

* Zemianska Dedina na stránke Nižnej

Súradnice: 49°19′22″S 19°30′50″V﻿ / ﻿49,322813°S 19,51395°V﻿ / 49.322813; 19.51395
**École supérieure des sciences commerciales d'Angers** je európska biznis škola nachádzajúca sa v Angersi, Boulogne-Billancourte, Cholete, Aix-en-Provence, Lyone, Bordeaux, Budapešťi a Šanghaji. Bola založená v roku 1909.

Charakteristika
---------------

ESSCA je trojnásobne akreditovaná medzinárodnými AMBA, EQUIS a AACSB.[1] Škola má cca 15 000 absolventov. Významnými absolventmi sú Louis Le Duff (CEO groupe Le Duff) a Dominique Schelcher (CEO Système U).

Študijné programy
-----------------

ESSCA má svoj Master in Management program, niekoľko Masters programov v rôznych oblastiach ako napríklad marketing, financie, médiá, ľudské zdroje. V portfóliu sú tak isto Executive MBA a MEB, ktoré je podobné dennému štúdiu MBA. ESSCA udeľuje aj PhD titul.

Umiestnenia v rebríčkoch
------------------------

V roku 2019 sa program Master in Management umiestnil na 63. mieste v globálnom rebríčku Financial Times.[2]

Referencie
----------

1. ↑  Triple accredited business schools (AACSB, AMBA, EQUIS)
2. ↑  Masters in Management 2019

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
* Stránka absolventov
**Wellerizmus** je osobitný paremiologický žáner, ktorý sa vyznačuje tým, že má pevne ustálenú nielen vlastnú výrokovú časť (factum), ale aj uvádzaciu vetu, v ktorej sa určujú okolnosti platnosti samotného výroku.

V slovenskej ľudovej slovesnosti nemá výraznejšie zastúpenie, i keď isté náznaky aj tam existujú. Vo folklóre niektorých národov však existuje ako živý žáner, hoci jeho pomenovanie podľa Dickensovej postavy (Sam Weller) by napovedalo skôr umelý pôvod. Wellerizmus máva záväznú dvojčlennú štruktúru, pričom sám výrok môže už byť hotovým iným útvarom (napr. príslovím alebo prirovnaním) alebo aktuálnou myšlienkou. Druhá časť jeho výstavby máva podobu súvetia, a to priraďovacieho alebo podraďovacieho. V súčasnej komunikácii sa tento žáner uplatňuje najčastejšie na vyjadrenie humorných alebo sebaironizujúcich výpovedí, napr.: *„Všade dobre, doma najlepšie, ako povedal ten ujo, keď nedostal devízový prísľub."* *„Uvidíme – povedal slepý hluchému a pobrali sa na farebný film."*

*Článok pôvodne čerpal z diela ĎURČO, Peter (ed.). Frazeologická terminológia (1995) uverejneného na webe Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied.*
**Zlatný potok** je potok na hornej Orave, v severozápadnej časti okresu Námestovo. Je to pravostranný prítok Mútňanky, meria 3,1 km a je tokom V. rádu.

Potok tečie v Oravských Beskydách, v podcelku Pilsko, pramení na severnom svahu Polomu (973,2 m n. m.) v nadmorskej výške cca 920 m n. m. približne 50 metrov od štátnej hranice s Poľskom. Tečie juhovýchodným smerom, najprv priberá pravostranný prítok z južného svahu Polomu, následne preteká okrajom močaristého územia v lokalite Spálený grúnik na ľavom brehu, pričom zľava priberá prítok prameniaci južne od kóty 1 028,8 m (na cca 400 metroch tečú rovnobežne) a sprava prítok (2 km) zo severného svahu Hrubej bučiny (1 131,8 m n. m.). Výrazne rozšíreným korytom ústi severozápadne od Mútňanskej Píly v nadmorskej výške približne 830 m n. m. do Mútňanky.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-02-07]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-03-07]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Mútňanky |
| --- |
| *Mútňanka* → *Biela Orava* → *Orava* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Beňadovský potok
* Bystrý potok
* Čierny potok
* Dilovačky
* Duľovský potok
* Furandovský potok
* Huták
* Jelení potok
* Kormanov
* Košiarový potok
* **Mútňanka**
* Pasečný potok
* Podgrúňový potok
* Podskalník
* Poduhrovský potok
* Práčka
* Priehybský potok
* Skladiskový potok
* Zagrúň
* Zlatný potok

 |
**Simplexová metóda** alebo **simplexový algoritmus** je iteračný výpočtový postup na hľadanie optimálneho riešenia úlohy lineárneho programovania (ak také riešenie existuje). Je založená na tom, že sa sústava rovníc úlohy lineárneho programovania prepíše do podoby matice, ktorá sa potom postupne podľa určitých zásad (najmä zásad úprav sústav rovníc) postupne premieňa na iné matice, až kým sa nedospeje k riešeniu.

Začiatočným bodom tohto algoritmu je nájdenie začiatočného základného riešenia úlohy lineárneho programovania (LP). Ak je už takéto riešenie k dispozícii, potom simplexová metóda v jednotlivých krokoch vypočíta vždy nové základné riešenie s lepšou alebo aspoň rovnakou – v prípade maximalizácie vyššou – hodnotou účelovej funkcie. Po konečnom počte krokov musí tento výpočtový postup viesť k nájdeniu základného riešenia s najlepšou hodnotou účelovej funkcie alebo k zisteniu, že také riešenie neexistuje. Pri jeho hľadaní musí podľa základnej vety LP ísť o optimálne riešenie.

Postup výpočtu pomocou simplexovej metódy sa niekedy delí na dve fázy:

1. hľadanie začiatočného základného riešenia
2. iteračný postup vedúci k optimalizácii účelovej funkcie

V niektorých špeciálnych prípadoch je nájdenie počiatočného základného riešenia natoľko ľahké, že I. fáza výpočtu vlastne odpadá. V takom prípade sa celý postup označuje ako jednofázová simplexová metóda. Vo všeobecnom prípade nemusí byť však nájdenie počiatočného základného riešenia úlohy LP jednoduché. Potom hovoríme o dvojfázovej simplexovej metóde.

Zdroje
------

* Archivované 2008-12-08 na Wayback Machine
*
**Wolffov prešmyk** je reakcia s prešmykom, ktorá tvorí z α-diazo-ketónu ketén. Táto reakcia bola prvýkrát publikovaná Ludwigom Wolffom v roku 1902.

Wolffov prešmykWolffov prešmyk
Prešmyk je katalyzovaný svetlom, teplom, alebo prechodným kovom ako napríklad oxid strieborný. Pri tvorení karbénového intermediátu sa vylučuje dusík. Následný 1,2-prešmyk je kľúčovým krokom v Arndt-Eistertovej syntéze.

Reakcia nemusí nutne prebiehať dohodnutým mechanizmom. Karbénový intermediát sa v niektorých prípadoch nevytvorí. Štúdie mechanizmov sú zamerané na zistenie či je preskupenie spojené s uvoľnením dusíka. Prekvapivé bolo aj zistenie, že karbén sa vytvorí fotochemickou reakciou, ale aj v závislosti od tepelných podmienok.

Príkladom reálneho použitia Wolffovho prešmyku je electrochemický dej v ktorej katalyzátor oxid strieborný je redukovaný na elementárne striebro vo forme monodisperzných nanočastíc (priemer 2-4 nm) ktoré spúšťajú rozpad diazoketónu vytvorením radikálneho katiónu.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Wolff rearrangement na anglickej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |
Vodočet na Jakubovianskej priehrade, hĺbka vody 11,44 metra
**Vodočet** alebo **hladinomer** je vodohospodárske zariadenie, napríklad lata so stupnicou, ktoré slúži na meranie okamžitej výšky vody v rieke alebo vo vodnej nádrži.

Všeobecne
---------

Zvislé a šikmé vodočty tvorí stupnica označená priamo na vhodnom povrchu, alebo označená na late, ktorá je k vhodnému povrchu pripevnená. Je súčasťou každej vodomernej stanice.

Stupnica
--------

Môže byť na zvislej alebo šikmej ploche s pevne osadenou číselnou stupnicou alebo pevnými výškovými znakmi, ktoré sa vzťahujú na nulu vodočtu. Číslice a znaky musia byť čitateľné a umiestnené tak, aby sa ich hodnota dala jednoznačne odčítať. Na väčšine tokov v našich podmienkach je delenie stupnice 20 mm, so striedajúcimi sa svetlými a tmavými dielmi. Čiernymi arabskými číslami sú vyznačené decimetre. Metre označujú väčšie červené arabské alebo čierne rímske číslice. Číslice stupnice sa vzťahujú na nulu vodočtu. Vodočty majú obyčajne dĺžku 1 meter, a šírku nie menšiu ako 90 milimetrov.

Odčítanie vodného stavu
-----------------------

Okamžitý vodný stav je hodnota na vyznačenej stupnici, po ktorú dosahuje vodná hladina v čase merania. Obťažne je stanovenie vodného stavu pri značnom vlnení vodnej hladiny počas veľkej vodnosti, resp. pri silnom vetre. Vtedy sa odčíta vodný stav niekoľkokrát za sebou‚ určí sa priemerná hodnota a táto predstavuje okamžitý vodný stav. Pri systematickom pozorovaní vo vodomerných staniciach sa odčítava vodný stav minimálne jedenkrát denne.

Umiestnenie a inštalácia vodočtu
--------------------------------

Vodočet má byť prednostne umiestňovaný v priamom úseku toku alebo na návodnom brehu. Vodočet by mal byť ľahko dostupný a umožňovať pozorovateľovi odčítať z čo najmenšej vzdialenosti a vo výške čo najbližšej k úrovni očí.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vodočet**

Externé odkazy
--------------

* Vodočet Vodné dielo Gabčíkovo Archivované 2022-10-05 na Wayback Machine
**Mútnik** je potok na hornej Orave, na území okresu Námestovo. Je to pravostranný prítok Veselianky, má dĺžku 6,1 km a je tokom V. rádu. 

Pramení v Podbeskydskej brázde na západnom svahu Vojtašovej (857,2 m n. m.) v nadmorskej výške približne 830 m n. m. na katastrálnom území obce Mútne. Najprv tečie juhovýchodným smerom, priberá krátky pravostranný prítok prameniaci v blízkosti intravilánu obce a oddeľuje vlastnú obec Mútne na pravom brehu od miestnej časti Druhá Strana na ľavom brehu. Následne sa stáča, pokračuje východným smerom, preteká intravilánom obce, kde sprava priberá prítok zo severozápadného svahu Blahutova (920,2 m n. m.), ďalší zo severného svahu Blahutova a tiež prítok zo západného svahu Sochovho vrchu (927,4 m n. m.). Zľava následne priberá vedľajšie rameno Randovej, vetví sa na dve ramená a priberá aj hlavné koryto Randovej. Za obcou výrazne rozširuje svoje koryto, opäť sa na krátkom úseku rozvetvuje a sprava priberá niekoľko krátkych prítokov zo severných svahov Sochovho vrchu, pričom koryto sa výraznejšie vlní. Zľava potom priberá Hlboký potok a dva kratšie prítoky z juhovýchodných svahov Galvanovho vrchu (839,8 m n. m.) a pri obci Oravské Veselé ústi v nadmorskej výške cca 715 m n. m. do Veselianky.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-03-07]. Dostupné online.
2. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2023-10-20]. Dostupné online.
3. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-03-07]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Veselianky |
| --- |
| *Veselianka* → *Biela Orava* → *Orava* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Balcerčíkov potok
* Grebáčovský potok
* Hlboký potok
* Hraničný Kriváň
* Javorový potok
* Lopatov
* Magura
* Magurský Mútnik
* Malý potok
* Mrazový potok
* Mútnik (prítok Veselianky)
* Olexovka
* Pasečný jarok
* Poperačský potok
* Potok
* Rakovec
* Randová
* Rejdugovský potok
* Riečka
* Straniansky potok
* Vahanovský potok
* Vajdovský potok
* **Veselianka**
* Zimný potok

 |
**Povinský potok** je potok na dolných Kysuciach, tečie vo východnej časti okresu Kysucké Nové Mesto. Je to ľavostranný prítok Kysuce, má dĺžku 8,4 km a je tokom IV. rádu.

Prameň
------

Pramení v Kysuckej vrchovine, v podcelku Vojenné, na juhozápadnom svahu Černatína (922,2 m n. m.), západne od sedla Meriadov (769,9 m n. m.), v nadmorskej výške približne 730 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie na západ cez Povinskú dolinu, sprava najprv priberá prítok zo západného svahu Černatína, potom zľava zo SSZ svahu Obelca (841 m n. m.), nasleduje ľavostranný prítok zo západného svahu Obelca a pravostranný z juhovýchodného svahu Priehybu (812,6 m n. m.). Pri chate Jedľovina priberá zľava významný prítok tečúci cez osadu Tatárovci a vytvára oblúk prehnutý na sever, pričom sprava priberá prítok prameniaci západne od Priehybu. Následne preteká osadou Belanovci a zľava priberá významný prítok, Sidorovský potok. Následne vstupuje do geomorfologického celku Javorníky (podcelok Nízke Javorníky, časť Kysucká kotlina), kde pokračuje intravilánom obce Povina. Tu sa tok stáča viac smerom na ZSZ tu postupne priberá pravostranný prítok zo západného svahu Skáčkovej hory, ľavostranný prameniaci západne od osady Sidorovci, pravostranný z juhovýchodného svahu Pleše (686,5 m n. m.), ľavostranný spod kóty 535 m a pravostranný z lokality Predná Pleš. Stáča sa na severozápad, podteká štátnu cestu I/11, opúšťa intravilán obce a západne od nej ústi v nadmorskej výške cca 354 m n. m. do Kysuce.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2023-10-31]. Dostupné online.
2. 1 2  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2023-10-31]. Dostupné online.
3. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2023-10-31]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Povinského potoka |
| --- |
| *Povinský potok* → *Kysuca* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Bernátov potok
* Besný potok
* Kanový potok
* Mazákov potok
* Mostkov potok
* Pleš
* **Povinský potok**
* Sidorovský potok
* Skaličný potok
* Stankov potok
* Uhliskový potok
* Vyšný potok

 |

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Kysuce** (spod Čierňanky po ústie) |
| --- |
| *Kysuca* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Bartkov potok
* Blažkov potok
* Bojasov potôčik
* Brehový potok
* Brodnianka
* Bukovský potok
* **Bystrica**
* Drozdov potok
* Dunajov
* Gavlasovský potok
* Gundašov potok
* Hore jarkami
* Jantov potôčik
* Klimkov potok
* Korcháň
* Lehoťanka
* Liešovský potok
* Lodnianka
* Marusov potok
* Medzivretie
* Nemčákov potok
* **Neslušanka**
* **Ochodničanka**
* **Oščadnica**
* Paršov hraničný potok
* Podhájsky potok
* Povinský potok
* Rieka
* Rudinka
* Snežnica
* Šerkov
* Urbanov potok
* **Vadičovský potok**
* Vlčovský potok
* Vranie
* Za vody
* Zbunov potôčik

 |
**Koss Corporation** je americká spoločnosť, zaoberajúca sa navrhovaním a výrobou slúchadiel.

Dejiny
------

John C. Koss založil J.C. Koss Hospital Television Rental Company v roku 1953. Po krátkej dobe Koss hľadal nové nápady a začal spolupracovať s Martinom Langom. Spoločne vyvinuli stereo slúchadlá.

V roku 1991 začala spoločnosť Koss Audio & Video Electronics s výrobou a predajom výrobkov spotrebnej elektroniky ako samostatná spoločnosť v meste Hazelwood v americkom štáte Missouri. Spoločnosť Koss vlastní viac ako 75 % stále rodina Koss.

V roku 1991 Michael J. Koss, syn zakladateľa John C. Kossa, prevzal spoločnosť ako prezident a generálny riaditeľ.

Produkty
--------

Slúchadlá Koss Pro/4AA
Spoločnosť Koss sa zameriava na výrobu slúchadiel.

Okrem predaja slúchadiel pod značkou Koss, sú slúchadlá tiež predávané ako Radio Shack slúchadlá na základe licencie v obchodoch Radio Shack.

Všeobecne možno produkty Koss rozdeliť na:

* profi slúchadlá
* domáce slúchadlá
* prenosné slúchadlá
* slúchadlové sady

### Koss Porta Pro

Slúchadlá Koss Porta Pro
Koss Porta Pro je najrozšírenejší produkt spoločnosti Koss a radí sa medzi prenosné slúchadlá a sú jedny z najpopulárnejších slúchadiel súčasnosti od spoločnosti Koss. Unikátny dizajn bol prvýkrát navrhnutý v roku 1984 a od tej doby sa nezmenil.

Doživotná záruka
----------------

Firma Koss ponúka doživotnú záruku na všetky svoje slúchadlá. Pre splnenie podmienok doživotnej záruky je nutné sa registrovať aktivačným kódom na webe spoločnosti Koss. Za servis je na Slovensku zodpovedná firma BIS Audio.

Referencie
----------

1. 1 2 3   *Koss History* [online]. Koss, [cit. 2023-11-11]. Dostupné online.
2. ↑   *John C. Koss Receives Wisconsin History Maker Award* [online]. Wisconsin Historical Society, 2007-05-09, [cit. 2023-11-11]. Dostupné online.
3. ↑   *Michael J. Koss* [online]. Bloomberg. Dostupné online. Archivované 2018-10-02 z originálu.
4. ↑   *KOSS doživotná záruka* [online]. Zvolen: BIS Audio, [cit. 2023-11-11]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Koss Corporation**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny web
Olympijský bronzOlympijský bronz
Barón **Umberto Louis de Morpurgo** (\* 12. január 1896, Terst, Taliansko – † 26. február 1961, Ženeva, Švajčiarsko) bol taliansky tenista židovského pôvodu. Medzi jeho najväčšie úspechy v tenise patria bronzová medaila z mužskej dvojhry z olympijských hier v Paríži v roku 1924 a účasť v štvrťfinále grandslamového turnaja Wimbledonu v roku 1928.

Narodil sa v Terste, ešte keď mesto bolo súčasťou Rakúsko-Uhorska, zmenil si občianstvo na talianske po postúpení mesta Taliansku po prvej svetovej vojne. Jeho matka bola Angličanka, študoval v Oxforde, kde sa zoznámil s tenisom, reprezentoval Veľkú Britániu v roku 1911 ako juniorský majster. 
V roku 1928 sa dostal na Wimbledonskom turnaji do štvrťfinále, v roku 1929 vo French Open sa tiež dostal do štvrťfinále, v roku 1930 do semifinále.

Taliansko reprezentoval v Davisovom pohári v rokoch 1923 – 1933, odohral celkovo 79 zápasov, z toho 53 v dvojhre (39 výhier, 14 prehier) a 26 v štvorhre (16 výhier, 10 prehier). V oboch svojich zápasoch s Jackom Crawfordom, ktorý patril medzi svetovú špičku, De Morpurgo zvíťazil.

V roku 1993 bol zaradený do Medzinárodnej židovskej športovej siene slávy.

Externé odkazy
--------------

* Informácie na International Jewish Sports Hall of Fame

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Umberto De Morpurgo na anglickej Wikipédii a Umberto de Morpurgo na talianskej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 166940198
* ISNI: 0000 0004 5099 3477
* VIAF: 316738050
**Univerzitné centrum vo Vincennes** (*Centre universitaire de Vincennes*), nazývané aj **Experimentálne univerzitné centrum vo Vincennes** (*Centre universitaire expérimental de Vincennes*), vzniklo na jeseň roku 1968 rozhodnutím francúzskeho ministra školstva Edgara Faureho ako dôsledok študentského hnutia z mája 1968 v oblasti univerzitného vzdelávania. Malo ambíciu byť centrom radikálnej inovácie, pre ktoré bude charakteristická otvorenosť voči súdobému svetu. Inovatívnosť zahŕňala zamestnávanie osôb bez adekvátneho vzdelania (tzv. druhá šanca), zavedenie disciplín, ktoré sa dovtedy na univerzitách nevyučovali (umenie, územné plánovanie atď.), množstvo prednášok vo večerných hodinách, vyučovanie založené na malých skupinách, širokú slobodu výberu, ponúknutú študentom pri tvorbe ich učebného programu.

Dejiny
------

Táto experimentálna univerzita, „enfant terrible májového hnutia", otvorila svoje brány v januári 1969, po troch mesiacoch formovania jednotlivých tímov učiteľov-vedcov. Získala totiž zvláštny status, ktorý jej umožňoval samostatne definovať disciplíny. V 1970-1971 sa premenovala na Univerzitu Paris VIII-Vincennes, a potom, po presune do Saint-Denis, na Univerzitu Paris 8-Paríž Saint-Denis. Na začiatku bola ponímaná ako dvojča Univerzitného centra Dauphine (*Centre universitaire de Dauphine*, teraz Univerzita Paríž IX-Dauphine), ktoré bolo založené v rovnakom čase intelektuálneho vrenia v máji 1968. No história týchto dvoch univerzitných centier sa hneď od počiatku vyvíjala odlišnými cestami.

Medzi učiteľov-vedcov, ktorí tu učili, patrilo mnoho filozofov, napr. François Châtelet, Gilles Deleuze, Jean-François Lyotard, Michel Foucault,, Alain Badiou, René Scherer, Michel Serres, sociológ Robert Castel, arabista André Miquel, geograf Yves Lacoste, historik Jean Bouvier, matematici Claude Chevalley (zakladajúci člen skupiny Bourbaki) a Denis Guedj, ktorí zakladali katedru matematiky, Giorgio Agamben atď. Jacques Lacan tu predniesol iba jednu rýchlo prerušenú prednášku.

Toto experimentálne centrum charakterizovali veľká sloboda, ktorej sa tu tešili študenti a ľavicové politické hnutia zrodené v máji 1968, a veľké politické vrenie.

Centrum bolo vybudované v Bois de Vincennes, na pozemku vo vlastníctve mesta Paríž, a bolo zbúrané v roku 1980 po presťahovaní univerzity do Saint-Denis proti vôli vedenia aj študentov. Neostala po ňom nijaká fyzická stopa.

Referencie
----------

1. ↑  « Un rêve, deux facs », *Le Monde*, 29 mai 2008.
2. ↑  « Vincennes : La nef des fous », *Le Nouvel Observateur*, 13 février 2009.
3. ↑   *Voir sur* liberation.fr*.* [online]. [Cit. 2018-05-02]. Dostupné online. Archivované 2013-09-25 z originálu.
4. ↑  *Magazine Littéraire*, « Spécial Lacan », n° 121, février 1977.
5. ↑   *Vincennes ’70s - Le site de 1969 à 2015* [online]. [Cit. 2018-05-02]. Dostupné online. Archivované 2018-06-17 z originálu.
Domáci ajvar
**Ajvar** (cyrilikou: *ajвар*, výslovnosť [ajvar]) pripravovaná predovšetkým z červených paprík s baklažánom, cesnakom a chilli. Ajvar pochádza zo srbskej kuchyne, a bol preto dlho známy ako „srbský šalát" alebo „srbský zeleninový kaviár". Po druhej svetovej vojne sa stal v Juhoslávii populárny ako šalát (príloha) a dnes je populárny na Balkáne. Pôvodný domáci ajvar je vyrobený z pečených paprík, zatiaľ čo niektorí výrobcovia používajú priemyselné varené papriky, čo vedie k nižšej kvalite. Podľa množstva kapsaicínu v paprikách a množstvo pridaných chilli paprík, môže byť sladký, pikantný (najčastejšie), alebo veľmi pálivý.

Ajvar sa môže konzumovať ako nátierka na chlieb, príloha, alebo šalát.

Pozri aj
--------

* Ľutenica
* Zacuscă, podobné jedlo v Rumunsku

Referencie
----------

1. ↑  Slavonic Encyclopaedia, edited by Joseph Slabey, 1949, 338; Lovett Fielding Edwards, Introducing Yugoslavia, 1954, 79; The World and it's peoples, 1965, 45; Pavla Zakonjsek, Praktična kuharica (Slovenian cookbook), 1966, 123; Joseph Wechsberg, The Cooking of Vienna's Empire, 1960, 164; Thelma Barer-Stein, You eat what you are: a study of ethnic food traditions, 1979, 576; John Masson, Letts go to Yugoslavia, 1977, 70; Vera Lévai, Culinary delights, 62, 169; see also Malcolm Burr, Slouch hat, 1935, 165
2. ↑  Joseph Wechsberg, The Cooking of Vienna's Empire, 1960, 164; Thelma Barer-Stein, You eat what you are: a study of ethnic food traditions, 1979, 576; John Masson, Letts go to Yugoslavia, 1977, 70

Externé odkazy
--------------

* Recept na ajvar
* Článok o srbskom Ajvare a jeho príprave (anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ajvar na českej Wikipédii.*
**Vladimir Borisovič Kramnik** (rus. Владимир Борисович Крамник; \* 25. júna 1975, Tuapse na Čiernom mori) je ruský veľmajster a majster sveta od roku 2000 v klasickom šachu. V októbri 2006 mal ELO 2750 bodov.

Víťazstvo proti Kasparovovi
---------------------------

V októbri 2000 v Londýne hral Vladimir Kramnik zápas proti 13. majstrovi sveta, Kasparovovi. V zápase na 16 partií vyhral Vladimir Kramnik bez porážky po 15 partiách 8,5-6,5 (+2=13-0) a stal sa nasledovníkom Kasparova na šachovom tróne. Vladimir Kramnik, ktorému pomáhali Joël Lautier, Miguel Illescas Córdoba a Jevgenij Barejev, prekvapil Kasparova hlavne s čiernymi kameňmi, hral berlínsky variant španielskej hry. Garry Kasparov nezískal výhodu v tomto otvorení.

Obrana titulu
-------------

V roku 2004 obhájil Vladimir Kramnik svoj titul. Hralo sa v Brissagu (25. septembra až 18. októbra 2004) proti Petrovi Lékóvi, ktorý sa kvalifikoval víťazstvom v kandidátskom turnaji v Dortmunde 2002 (proti Veselínovi Topalovovi 2,5-1,5). Zápas sa skončil po dramatickom priebehu nerozhodne 7-7 (+2=10-2), čo stačilo Kramnikovi na obhajobu titulu. Až v poslednej 14. partii sa podarilo Kramnikovi vyrovnať.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vladimir Borisovič Kramnik**

Externé odkazy
--------------

* Homepage (anglicky)
* 20 pozícii z jeho partií (anglickyh)
* Kramnik - Kasparow, majstrovstvá sveta, všetkých 15 partií Archivované 2006-11-07 na Wayback Machine
* "Brains in Bahrain" 2002
* Všetky partie Kramnika

Autoritné údaje: * BnF: 17027938d
* GND: 119188481
* ISNI: 0000 0000 9383 0337
* LCCN: no95000460
* NK ČR: mzk20221141040
* VIAF: 50030162
* WorldCat: lccn-no95000460
Súradnice: 42°32′S 13°31′V﻿ / ﻿42,54°S 13,51°V﻿ / 42.54; 13.51

**Národný park Gran Sasso a Monti della Laga** (tal. *Parco nazionale del Gran Sasso e Monti della Laga*) je taliansky národný park, ktorý leží prevažne v regióne Abruzzy (v provinciách L’Aquila, Teramo a Pescara), v strednej časti Talianska. Ďalej tiež zasahuje do regiónov Lazio (provincia Rieti) a Marky (provincia Ascoli Piceno). Park má rozlohu 1 413 km² a bol založený v roku 1991.

Geografia
---------

Dominantu národného parku tvorí najvyšší horský masív Apeninského pohoria Gran Sasso s najvyšším vrchom Corno Grande (2 912 m). Gran Sasso vystupuje z náhornej plošiny *Campo Imperatore* rozkladajúcej sa v nadmorskej výške 1 800 m. Na severnom svahu Gran Sassa sa nachádza najjužnejšie položený ľadovec v Európe *Calderone*. Severne od Gran Sassa leží horské pásmo Monti della Laga. Väčšina tohto pohoria je zalesnená, rastú tu predovšetkým buk, jedľa, gaštan jedlý a dub cerový.

Flora a fauna
-------------

V parku sa nachádza viac ako dvetisíc druhov rastlín, z ktorých niektoré rastú len v tejto oblasti, napríklad abruzzský plesnivec alpínsky. Zo živočíchov tu žijú vlci, srnce, mačky divé, diviaky, veverice alebo vzácne kamzíky vrchovské. Z vtákov sa tu vyskytujú orol skalný, myšiak hôrny, sokol sťahovavý, jastrab veľký alebo ďateľ bielochrbtý. Z hmyzu napríklad ohrozený jasoň červenooký.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Národný park Gran Sasso a Monti della Laga**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Národní park Gran Sasso e Monti della Laga na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Národné parky v Taliansku |
| --- |
| 
* Abruzzo, Lazio a Molise
* Alta Murgia
* Appennino Lucano – Val d’Agri – Lagonegrese
* Appennino Tosco-Emiliano
* Arcipelago di la Maddalena
* Toskánske ostrovy
* Asinara
* Aspromonte
* Cilento, Vallo di Diano a Alburni
* Cinque Terre
* Circeo
* Dolomiti Bellunesi
* Foreste Casentinesi, Monte Falterona a Campigna
* Gargano
* Golfo di Orosei a Gennargentu
* Gran Paradiso
* Gran Sasso a Monti della Laga
* Majella
* Monti Sibillini
* Pollino
* Sila
* Stelvio
* Val Grande
* Vezuv

 |
**Treonín** (skratka **Thr** alebo **T**) je esenciálna glukoplastická aminokyselina, jej L-forma je aminokyselina biogénna, jedna zo základných stavebných zložiek proteínov. Treonín je polárna aminokyselina s dvoma chirálnymi uhlíkmi.

Počas proteosyntézy je kódovaná tripletmi ACU, ACA, ACC a ACG. Treonín je súčasťou bielkovín a často podlieha potranslačným modifikáciám, vo fosfoproteínoch je jeho hydroxylová skupina fosforylovaná zvyškom kyseliny fosforečnej, v *O-*glykoproteínoch je na jeho postranný reťazec naviazaný reťazec oligosacharidov.

Biosyntéza
----------

Pre živočíchy je treonín esenciálnou aminokyselinou, ktorú musia prijímať v potrave. Mikroorganizmy a rastliny syntetizujú treonín z kyseliny asparagovej, cez α-aspartyl-semialdehyd a homoserín. Fosforyláciou homoserínu vznikne fosfohomoserín, ktorý je následne hydrolyzovaný a pri tomto procese je k uhlíkovej kostre pripojená OH skupina.

Biosyntéza treonínu

Treonín v potrave
-----------------

Treonín je súčasťou rastlinných aj živočíšnych bielkovín – vyskytuje sa v mäse, vajciach, mliečnych výrobkoch aj strukovinách.

Degradácia
----------

Treonín je štiepený na acetaldehyd a glycín. Glycín môže byť ďalej premenený na pyruvát, ktorý je substrátom pre glukoneogenézu. Treonín je preto radený medzi glukoplastické aminokyseliny.

Referencie
----------

1. ↑   *Nomenclature and Symbolism for Amino Acids and Peptides* [online]. iupac.qmul.ac.uk, [cit. 2023-04-07]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Treonín**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Threonin na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Proteínogénne aminokyseliny |
| --- |
| 
* alanín
* arginín
* asparagín
* cysteín
* fenylalanín
* glutamín
* glycín
* histidín
* izoleucín
* kyselina asparágová
* kyselina glutámová
* leucín
* lyzín
* metionín
* prolín
* serín
* treonín
* tryptofán
* tyrozín
* valín

 |
| 
* esenciálne aminokyseliny
* pyrolyzín
* selenocysteín
* bielkovina
* peptid
* genetický kód

 |
Mapa hlavných európskych povodí
**Úmorie** (zriedkavo *pomorie*) je územie, kde rieky odvodňujú do jedného mora.

Úmoria na Slovensku
-------------------

Územie Slovenska patrí k úmoriu Čierneho mora (prevažná časť, cca 96 %) a k úmoriu Baltského mora (malá časť na severe, cca 4%). Hranica medzi nimi je súčasťou hlavného európskeho rozvodia.

### Úmorie Baltského mora

Úmorie Baltského mora tvoria povodia riek Dunajec a Poprad, ktoré odvodňujú 1 950 km² plochy nášho štátu. Rozvodie medzi Čiernym a Baltským morom prebieha z Poľska hrebeňom Čergova a Levočských vrchov, pokračuje rozhraním Podtatranskej kotliny s Hornádskou kotlinou, odtiaľ prechádza Podtatranskou kotlinou na hrebeň Tatier a naspäť do Poľska na Beskydy.

### Úmorie Čierneho mora

Úmorie Čierneho mora je na území Slovenska rozdelené rozvodiami na tri hlavné povodia. Rozvodie, ktoré vedie cez Myjavskú pahorkatinu a Malé Karpaty, oddeľuje povodie Moravy od povodia riek na Slovensku, ktoré vtekajú do Dunaja na území Slovenska a to povodia riek Váh, Hron a Ipeľ, včítanie čiastkových povodí Dunaja. Rozvodie prebiehajúce Kráľovou hoľou v Nízkych Tatrách, Slovenským rudohorím a Cerovou vrchovinou oddeľuje na západe na východe povodie Tisy, do ktorého spadajú čiastkové povodia riek Slaná, Bodva, Hornád a Bodrog včítane Tisy, ktoré sa vlieva do Dunaja v Srbsku. Odvodňované územie je 47 084 km². plochy Slovenska.

Referencie
----------

1. ↑   *Tab.2.2 Plocha národného povodia Visly tvorená povodiami Dunajca a Popradu* [online]. [Cit. 2015-03-30]. Dostupné online. Archivované 2015-04-02 z originálu.
2. ↑   *Tab. 2.1 Plocha národného územia povodia Dunaja* [online]. [Cit. 2015-03-30]. Dostupné online. Archivované 2015-04-02 z originálu.

Pozri aj
--------

* Povodia na Slovensku
* Hydrologické poradie na Slovensku

Zdroj
-----

* presun z článku povodie


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vedy o Zemi |
Súradnice: 23° s.š. 46° v.d.

Satelitná snímka Arabského polostrova
**Arabský polostrov** alebo **Arábia** (arabs. جزيرة العرب, *Džazíra al-Arab*) je polostrov, ktorý sa nachádza na Blízkom východe, je križovatkou medzi Áziou a Afrikou.

Geografia
---------

Na juhozápade je ohraničený Červeným morom a Akabským zálivom, na juhovýchode Arabským morom a na severovýchode Ománskym a Perzským zálivom. Jeho rozloha je 2 780 000 km², je to najväčší polostrov na Zemi. Povrch je zložený prevažne z púští, iba južné pobrežie je úrodné a poľnohospodársky využívané. Na západnom a južnom pobreží sa nachádzajú pohoria. Vo svetovom meradle zohráva oblasť Arabského polostrova veľmi dôležitú úlohu, pretože sa tam nachádzajú obrovské zásoby ropy a zemného plynu a islamské pútnické miesta Mekka a Medína.

Kultúra
-------

Z kultúrneho hľadiska je súčasťou tzv. arabského sveta. Arabi sú tu dominujúcim etnikom a islam prevažujúcim náboženstvom. Najväčším veľkomestom je Rijád, hlavné mesto Saudskej Arábie.

Štáty
-----

* Saudská Arábia
* Spojené arabské emiráty
* Jemen
* Omán
* Katar
* Kuvajt
* Bahrajn

Referencie
----------

1. ↑  ČEMAN, Róbert. *Neživá príroda*. 1. vyd. Bratislava : MAPA Slovakia, 1999. ISBN 80-967723-9-2.
Súradnice: 42°38′16.0″S 24°48′20.5″V﻿ / ﻿42,637778°S 24,805694°V﻿ / 42.637778; 24.805694

**Patevov dom** (bulh. Патевата къща – *Patevata kăšta*) je meštiansky dom z obdobia bulharského národného obrodenia nachádzajúci sa v tesnej blízkosti Patevovej maazy v architektonickej rezervácii Staré Karlovo v centre mesta Karlovo v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku. Má štatút kultúrnej pamiatky.

Charakteristika
---------------

Meštiansky Patevov dom dnes slúži ako múzeum miestneho záhradkárstva od čias bulharského národného obrodenia do súčasnosti a predovšetkým ako múzeum pestovania a spracovania ruže damascénskej, čo je jedna z hlavných tradícií mesta Karlovo. Každá z miestností má svoju osobitú tému a okrem prehliadky si tu návštevníci môžu nakúpiť miestne výrobky spojené s tradičným pestovaním a spracovaním predovšetkým ruže, ale aj iných aromatických bylín.

Galéria
-------

* Predná (južná) fasáda budovyPredná (južná) fasáda budovy
* Celkový pohľad od Patevovej maazyCelkový pohľad od Patevovej maazy
* Kašna vo dvore Patevovho domuKašna vo dvore Patevovho domu

Referencie
----------

1. ↑   *karlovo.bg* [online]. [Cit. 2017-08-05]. Dostupné online. Archivované 2017-08-30 z originálu.
2. ↑  karlovobg.eu
3. ↑   *starinnokarlovo.com* [online]. [Cit. 2017-08-05]. Dostupné online. Archivované 2017-08-05 z originálu.