recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Aşub Sultan** (cca 1627 - 4. decembra 1689) bola konkubína osmanského sultána Ibrahima I. a matka sultána Sulejmana II.

Život
-----

Jej pôvod je neznámy. V apríli 1642 porodila svojho jediného syna, Sulejmana II. ktorý bol mladším bratom Mehmeda IV. (vládol v letech 1648-87), syna jej sokyne Turhan Hatice Sultán. Počas Ibrahimova panovania jej plat činil 1300 asper denne. Syn jej tiež daroval panstvo v Bolu Sandžaku. Byla opísaná ako žena bez citov s neúctivým charakterom.

Po zosadení a smrti sultána Ibrahima, Aşub spolu s ostatnými konkubínami a ďalšími členmi Ibrahimova dvora, boli poslaní do starého paláca. Dúfala, že konflikty medzi ňou a prvou manželkou Ibrahima, ukrajinskej konkubíny Turhan sa urovnajú a nahradí matku sultána Mahpeyker Kösem Sultán. Kösem Sultán chcela svoju nevestu zabiť a zosadiť z trónu svojho vnuka sultána Mehmeda IV (1648-1687), za pomoci niektorých vysokých dôstojníkov v janičiarského zboru. Na miesto sultána by nastúpil Sehzade Suleiman, syn Aşub. Avšak, Melek Hatun varovala Turhan, ktoré sa podarilo uškrtiť košom s pomocou eunuchov v háreme.To prinieslo Aşub tridsať deväť rokov väzenia v starom paláci. V roku 1687 bol Mehmed IV. zosadený a na trón bol dosadený Sulejman II. syn Aşub a ona sa stala ďalšia Valide Sultan. Vo funkcii vytvorila nadáciu pre Istanbul.

Zomrela v decembri 1689 a bola pochovaná v mauzeleu Sulejmana Nádherného v Istanbule.

Referencie
----------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Aşub Sultan na českej Wikipédii.*
**Angelión** (starogr. *Ἀγγελίων*) bol grécky sochár v 6. storočí pred Kr.

Angelión, syn Dionysa, bol žiakom sochárskych majstrov Dipoina a Skyllida a neskôr učiteľom Kallóna z Aiginy. Činnosť tohto umelca neznámeho pôvodu datujú približne do 6. storočia pred Kr. Grécky cestovateľ Pausanias vo svojej sprievodcovskej príručke po Grécku uvádza, že spolu so svojim bratom Tektaiom zhotovili sochu boha Apolóna na ostrove Délos: „*Angelión a Tektaios, synovia Dionysa, ktorí zhotovili pre Délčanov Apolóna, vytvorili na jeho ruky tri Charitky. Rovnaký počet týchto bohýň majú tiež Aténčania pri vchode na Akropolu; vykonávajú pri nich slávnosť verejnosti neprístupnú.*"

Podobizeň tejto sochy bola zobrazená na aténskych bronzových minciach. Na ostrove Délos boli objavené fragmentárne nápisy z neskorších storočí obsahujúci inventár chrámu, ktorý podľa znalcov pravdepodobne uvádzajú i túto sochu. Podľa kresťanského spisovateľa Athénagora so svojim bratom zhotovil i sochu bohyne Artemis.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4 5  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Angelion*
2. ↑  SCHMUCK, Hilmar. *Biographischer Index der Antike*. Berlin : Walter de Gruyter, 2001. 1073 s. ISBN 978-31-1095-441-8. S. 59. (po nemecky)
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 193.
4. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 245.
5. ↑  Jane Ellen Harrison, Cambridge University Press, 2010, Themis: *A Study of the Social Origins of Greek Religion*, str. 389
6. ↑  Johann Joachim Winckelmann. *Dějiny umění starověku Stati*. Praha : Odeon, 1986. 01-519-86. S. 208.
7. ↑  Athénagoras z Atén, *Legatio pro Christianis*, 14

Autoritné údaje: * ULAN: 500072487
* VIAF: 96189607
**Marcel Šterbák** (\* 18. august 1980, Košice) je bývalý slovenský hokejový obranca.

Životopis
---------

Syn trénera Ján Šterbáka začínal s hokejom ako štvorročný v Košiciach. Začínal v juniorke HC Košice kde v sezóne 95/96 získal až 56 plusových bodov. Za juniorku hral aj ďalšie dve sezóny a v sezóne 98/99 si to namieril do Spišskej Novej Vsi. Tam zažil aj svoj extraligový debut. V sezóne 99/00 zažil Marcel spoločne so Spišskou Novou Vsou ústup z pozície, keď vypadli hráči HK VTJ z extraligy. 

Pred sezónou 2000/01 sa vrátil do Košíc. Tam odohral 39 zápasov a získal šesť bodov za tri góly a tri asistencie ktoré pomohli Košiciam obsadiť piatu priečku. O sezónu neskôr už hral iba 26 zápasoch a v nich nazbieral 3 body a 10 plusové body. V sezóne 02/03 hral v Košiciach a odohral 36 zápasov bez bodu a prvoligovom Trebišove spolu odohral 13 zápasov so 6 bodmi za dva góly a štyri asistencie. O sezónu neskôr odohral za Košice 18 zápasov bez bodu a 1 zápas za "B" mužstvo Košíc (Trebišov), kde nebodoval. Následne zamieril do Martina v ktorom za "A" mužstvo odohral 32 zápasov bez bodu a zaznamenal 18 mínusových bodov. Sezónu dohral v Košiciach v play-off hral 8 osem zápasov a nezaznamenal ani bod. Táto sezónu bolo najhoršia v jeho kariére. Kde minulú sezónu skončil tam aj začal. V rodných Košiciach za ktoré odohral 36 zápasov zasa bez bodu. Nastal prechod na farmu do Trebišova za ktorý odohral 5 zápasov s bilanciou 2+3 a potom odišiel do Liptovského Mikuláša, kde odohral 12 zápasov v základnej časti a 5 v play-off bez bodu. V sezóne 05/06 odohral na Liptove 52 zápasov v ktorých zaznamenal 5 asistencií a pomohol Liptovskému Mikulášu udržať sa v extralige. 

Od sezóny 2006/07 pôsobil v Košiciach, kde sa mu začalo dariť a v 51 zápasoch zaznamenal 20 bodov za 11 gólov a 9 asistencii, čím si vyslúžil aj miesto v Slovenskej reprezentácii. V sezóne 2008/09 získal titul s klubom HC Košice.

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
|  | Košický portálŠportový portálBiografický portál |

* Marcel Šterbák štatistiky na *eurohockey.net*
* Marcel Šterbák klubová štatistika na *hockeyDB.com*
* Marcel Šterbák na eliteprospects.com
**Separátne votum** (lat. *votum separatum*) je odlišné stanovisko prehlasovaného člena súdneho senátu alebo pléna určitého súdu k prijatému rozhodnutiu. Ak rovnaké stanovisko zastáva viac sudcov, ide o *menšinové (minoritné) votum*. Odlišné stanovisko ale slúži iba na vyjadrenie právneho názoru, nemá na prijaté rozhodnutia žiadny vplyv, neovplyvňuje jeho záväznosť či platnosť. Navyše je právom sudcu (nie povinnosťou) svoje odlišné stanovisko vyjadriť, teda ho využiť môže, a nemusí.

Podľa zamerania nesúhlasu sa rozlišuje:

* disent (*dissenting opinion*) - nesúhlas s celým rozhodnutím
* konkurencia (*concurring opinion*) - nesúhlas iba s jeho odôvodnením

Svoj pôvod má na anglických súdoch, kde bola váha rozsudkov daná autoritou konkrétnych sudcov a ich názorov, odtiaľ sa rozšírilo do celej angloamerickej právnej oblasti. Až neskôr začalo byť využívané aj u niektorých vyšších súdov kontinentálnych (napr. u nemeckého Spolkového ústavného súdu), kde inak prevažovala zásada tajnosti sudcovských porád a myšlienka nenarušovať autoritu rozhodnutie odlišnými pohľadmi jednotlivých sudcov.

Na Slovensku majú právo uviesť svoje odlišné stanoviská s odôvodnením nielen sudcovia Ústavného súdu, ale aj sudcovia všeobecných súdov vo veciach rozhodovaných v senáte.

Referencie
----------

1. 1 2  MAHMOUD, Martina. *Disenty soudců (diplomová práce)* [online]. Brno: is.muni.cz, 2009, [cit. 2019-04-20]. Dostupné online. (po česky)
2. ↑  Zákon č. 314/2018 Z. z. o Ústavnom súde Slovenskej republiky a o zmene a doplnení niektorých zákonov, § 67. Dostupné online.
3. ↑  Zákon č. 757/2004 Z. z. o súdoch a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov, § 3 ods. 9. Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Separátní votum na českej Wikipédii.*
Stranu-jeden štítok USA vinyl singel
**Angel of the Morning** je populárna pieseň, ktorá bola mnohokrát nahratá známymi umelcami.

Originál a umiestnenia v rebríčkoch
-----------------------------------

Hudbu a text zložil newyorský hudobník slovensko-nemeckého pôvodu Chip Taylor. 

Verzia od Merilee Rush sa stala veľkým hitom na jar a na jeseň roku 1968. V rebríčku Billboard Hot 100 sa umiestnila na siedmom mieste. Pieseň dosiahla vrcholy hitparád v Kanade, Austrálii a na Novom Zélande, v Holandsku dosiahla štvrté miesto.

Verzia od Juicy Newton bola v roku 1981 na štvrtom mieste Billboard Hot 100.

V roku 2001 spevák Shaggy v refréne skladby "Angel" použil melódiu, ale s iným textom. Pieseň dosiahla prvé miesto rebríčka v USA.

Švédska speváčka Jill Johnson naspievala „Angel of the Morning" v angličtine v roku 2007; táto verzia sa dostala vo švédskej hitparáde na 30. miesto. 

V češtine ju naspievala Věra Martinová v roku 1989 s názvom „Dál jen vejdi". Neskôr ju naspievala tiež Hana Horecká a kapela Fešáci, s novým textom Michaela Žantovského a názvom „Anděl tvého rána".

Cover verzie
------------

|  |  |
| --- | --- |
| 1968 | Joya Landis |
| 1968 | Percy Faith |
| 1968 | P.P. Arnold |
| 1968 | Ray Conniff |
| 1969 | Skeeter Davis |
| 1971 | Nina Simone |
| 1973 | Olivia Newton-Johnová |
| 1977 | Guys ’n’ Dolls |
| 1978 | Pat Kelly |
| 1981 | Elisabeth Andreassen vo švédčine *En enda morgon* |
| 1982 | Wizex vo švédčine „Nattens sista ängel" |
| 1987 | The Tremeloes |
| 1987 | Courtney Melody & Danny Dread |
| 1995 | The Pretenders |
| 1998 | Bonnie Tyler |
| 2002 | Maggie Reilly |
| 2003 | The Shocker |
| 2004 | Barbara Jones |
| 2005 | Juice Newton |
| 2007 | Girlyman |
| 2007 | Jill Johnson |
| 2011 | Hanne Boel |

Pieseň bola nahraná v ďalších šiestich jazykoch. 

* v holandčine ako „Vlinder van een zomer" v roku 1968, Willeke Alberti.
* vo francúzštine ako „Au revoir et à demain" v roku 1967, Liliane Saint-Pierre.
* vo fínčine v roku 1968 ako „Kaipuu", Pertti Willberg ; v roku 1985 ako „Jos Itket Silloin", Pirjo Lehti.
* v taliančine ako „Gli occhi verdi dell’amore", Profeti v roku 1969.
* v nemčine ako „Der Engel der Verdammten", Juliane Werding v roku 1975; v roku 1981 ako „Ich bin dein Engel bis zum Morgen", Suzanne Klee.
* v španielčine v roku 1975 ako „Ángel de la Mañana", Enrique Guzmán; v roku 2006 Lalo y los descalzos

Film a televízia
----------------

Väčšina filmov používa verziu od Melanee Rush. V seriáli *Charlieho anjeli* a filme *Súkromná vojna pána Wilsona* sa objavuje verzia od Juicy Newton.

* 1999 – film *Narušenie*
* 1978 – film *Fingers*
* 1995 – v seriáli *Priatelia* (Friends)
* 1996 – film *Jerry Maguire*
* seriál *Charlieho anjeli* (Charlie’s Angels)
* 2007 – film *Súkromná vojna pána Wilsona* (Charlie Wilson’s War)
* 2016 - film DeadPool

V roku 2010 bola pesnička použitá v reklame na SUV Toyota Highlander.

Referencie
----------

1. ↑   *Juice Newton – Angel Of The Morning* [online]. Discogs, [cit. 2011-10-06]. Dostupné online. (anglicky)
**Neurčitok** alebo **infinitív** je neurčitý slovesný tvar, ktorý je z významového hľadiska v jazyku základný (presnejšie definície sa rôznia).

V slovenčine ho možno spoznať podľa zakončenia na -ť (napríklad otvoriť), v češtine na -t(i), v ruštine -ť/-ti, v poľštine na -ć/-c, v nemčine a holandčine na -en (občas len -n), v škandinávskych jazykoch -e/-a, v latinčine -are/-ere/-ire, v španielčine -ar/-er/-ir, v taliančine -are/-ere/-ire, vo francúzštine -re/-er/-ir, v maďarčine na -ni, v japončine -u, v esperante na -i. V angličtine ho spoznáme podľa slova "to" stojaceho pred slovesom.

Neurčitok neexistuje napríklad v arabčine, mnohých indiánskych jazykoch a balkánskych jazykoch (novogréčtina, bulharčina, macedónčina; v srbčine existuje, ale prestáva sa používať).

V mnohých jazykoch (nie napríklad v latinčine alebo maďarčine, a samozrejme nie v jazykoch, v ktorých neurčitok ani neexistuje) je vo zvyku slovesá uvádzať v slovníkoch v neurčitku.

Zdroj
-----

* DVONČ, Ladislav, et al. *Morfológia slovenského jazyka*. 1. vyd. Bratislava : Vydavateľstvo SAV, 1966. 895 s. Dostupné online. S. 486 – 487.
**Neuroendokrinné bunky** (iné názvy: **endokrinno-parakrinné bunky, paraneuróny, difúzny (neuro)endokrinný systém, difúzne endokrinné bunky**, najmä staršie: **bunky APUD/systém APUD**) sú endokrinné bunky s neuronálnymi vlastnosťami, presnejšie: bunky vylučujúce a syntetizujúce molekuly, ktoré (zladenými procesmi) spôsobujú regulované uvoľňovanie neuropeptidov, neurotransmiterov alebo hormónov, a ktoré na rozdiel od nervových buniek netvoria synapsy. Je to teda typ buniek medzi nervovými bunkami a (klasickými) endokrinnými bunkami.

APUD
----

APUD je skratka z "amine precursor uptake and decarboxylation" a tento pojem zo 60. rokov pôvodne označoval systém endokrinných buniek, ktoré sa nachádzajú vo viacerých tkanivách, obsahujú veľa flurogenických amínov, a sú schopné vychytáť amínové predstupne (amine precursor uptake) a dekarboxylovať ich na peptidické hormóny. Odhliadnuc od skutočnosti, že autor pojmu APUD sa mylne domnieval, že všetky tieto bunky majú rovnaký pôvod - v neurálnej lište -, čo sa ukázalo byť omylom, táto definícia pokrýva značnú časť neuroendokrinných buniek a dnes sa pojmy používajú ako synonymá.

Literatúra
----------

* Fritsch - Kühnel: *Color atlas of human anatomy*, zv. 2, 2007
* Korček J.: *Vybrané kapitoly z brušnej chirurgie*,Nitra 2007, Tlač: Michel Angelo, ISBN 978-80-969120-6-3
* Santamaría - Ingelmo - Pozuelo - Rodriguez: *Neuroendocrine cells and peptidergic innervation in human and rat prostate*, 2007
* Scherübl - Hescheler: *The electrophysiology of neuroendocrine cells*, 1995
**Klement III.** (lat. *Clemens Tertius*), vl. menom **Guibert z Ravenny**, (\* okolo 1029, Parma – † 8. september 1100, Civita Castellana) bol taliansky duchovný a protipápež (v období rokov 1080 – 1100). Bol protipápežom až štyroch pontifikov – Gregora VII. Viktora III. Urbana II. a Paschala II.

Guibertovo verejné účinkovanie prebiehalo v čase vrcholiaceho boja o investitúru medzi cisárskou a pápežskou mocou. Ako obľúbenec nemeckého cisárskeho dvora bol vymenovaný za cisárskeho kancelára pre Taliansko a v roku 1072 cisárom Henrichom IV. za ravennského arcibiskupa. S veľkou nevôľou bol v tejto funkcii potvrdený pápežom Alexandrom II.

Po Alexandrovej smrti sa novým pápežom stal Gregor VII. s ktorým spočiatku arcibiskup Guibert spolupracoval, no čoskoro sa od neho odvrátil a prešiel k jeho protivníkom. Jeho účasť na zhromaždení Gregorových oponentov, požadujúcich pápežovo zosadenie, mu „vyniesla" exkomunikovanie.

Zvolenie za Gregorovho protipápeža bolo odpoveďou cisára Henricha IV. na vypuknutie roztržky s Gregorom VII. kvôli spôsobu obsadzovania biskupských úradov. V júni 1080 ho v severotalianskom meste Brixen nechal zvoliť za pápeža. O štyri roky nato, keď sa Henrich zmocnil Ríma, bol v tomto úrade potvrdený aj rímskym klérom a ľudom. 24. marca sa v Lateránskej bazilike konala intronizácia, na ktorej prijal meno Klement III. Gregor VII. bol nútený hľadať útočisko v Anjelskom hrade. 

Obrat vo vývoji udalostí nastal keď Henrich musel pod nátlakom opustiť Rím. Klement sa uchýlil do Ravenny odkiaľ riadil svoj neúspešný boj proti gregoriánskej strane.

Do Ríma sa opäť vrátil, keď na Petrov stolec po Gregorovej smrti zasadol Viktor III. Vyvíjal všemožné aktivity na uznanie svojej legitímnosti. Po počiatočnej podpore zboru kardinálov začal v polovici deväťdesiatych rokov jeho vplyv slabnúť; v roku 1098 musel z Ríma opäť utiecť. V exile prežil celý zvyšok pontifikátu Viktora III. aj jeho nástupcu Urbana II. Po nástupe Paschala II. v roku 1099 hodlal opäť bojovať, no okolnosti boli proti nemu. Uchýlil sa do, od Ríma severne položeného Civita Castellana, kde začiatkom septembra nasledujúceho roku zomrel.

Zdroj
-----

* KLEMENT III. In: KELLY, J. N. D. *Pápeži dvoch tisícročí : od sv. Petra po Jána Pavla II*. Preklad Otto Havrila; ilustrácie Monika Čulenová. Vyd. 1. Bratislava : Roal, 1994. 288 s. ISBN 80-88706-00-9. S. 126 – 127.

  


| * z
* d
* u
Protipápeži |
| --- |
| 
* Hippolitos
* Novacián
* Félix II.
* Ursinus
* Eulalius
* Vavrinec
* Dioscorus
* Teodor
* Paschal
* Konštantín II.
* Filip
* Ján VIII.
* Anastasius
* Christoforus
* Bonifác VII.
* Ján XVI.
* Gregor VI.
* Benedikt X.
* Honorius II.
* Klement III.
* Theodorich
* Adalbert
* Silvester IV.
* Gregor VIII.
* Celestín II.
* Anaklét II.
* Viktor IV. (1138)
* Viktor IV. (1159 – 1164)
* Paschal III.
* Kalixt III.
* Inocent III.
* Mikuláš V.
* Klement VII.
* Benedikt XIII.
* Alexander V.
* Ján XXIII.
* Klement VIII.
* Benedikt XIV. (1424 - 1429)
* Benedikt XIV. (1430 - 1437)
* Félix V.

 |

Autoritné údaje: * BnF: 119526183
* GND: 118640194
* ISNI: 0000 0003 8235 0890
* LCCN: n83033004
* NK ČR: skuk0003422
* VIAF: 265031709
* WorldCat: lccn-n83033004
Nositeľ Nobelovej cenyNositeľ Nobelovej ceny

**Bertil Gotthard Ohlin** (\* 23. apríl 1899 – † 3. august 1979) bol švédsky ekonóm a politik.

Vedecká kariéra
---------------

V roku 1924 získal doktorát na univerzite v Štokholme. V roku 1925 sa stal profesorom na univerzite v Kodani. V rokoch 1929 - 1965 pôsobil ako profesor ekonómie na Štokholmskej ekonomickej škole.

V roku 1933 publikoval Ohlin dielo s názvom „Medziregionálny a medzinárodný obchod". V ňom prezentoval ekonomickú teóriu medzinárodného obchodu, vychádzajúcu z práce Heckschera a jeho vlastného výskumu. Dnes je známa ako Heckscherov-Ohlinov model (Heckscherova-Ohlinova teória), a je jedným zo štandardných modelov teórie obchodu. Neskôr Ohlin a iní členovia tzv. „Štokholmskej školy" vytvorili teóriu makroekonómie, ktorá sa stala predchodcom Keynesovej teórie ekonómie (keynesiánstvo).

V roku 1977 mu bola udelená Nobelova cena za ekonómiu spoločne s britským ekonómom Jamesom Meadeom „za priekopnícky príspevok k teórii medzinárodného obchodu a pohybu medzinárodného kapitálu".

Politická kariéra
-----------------

Ohlin bol vodcom Ľudovej strany, sociálno-liberálnej strany, ktorá bola v tom čase najväčším opozičným politickým subjektom. V rokoch 1944 - 1945 krátko pôsobil ako minister obchodu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bertil Ohlin**

| * z
* d
* u
Nositelia Nobelovej ceny za ekonómiu |
| --- |
| 
* Milton Friedman (1976)
* Bertil Ohlin / James Meade (1977)
* Herbert Simon (1978)
* Theodore Schultz / Arthur Lewis (1979)
* Lawrence Klein (1980)
* James Tobin (1981)
* George Stigler (1982)
* Gérard Debreu (1983)
* Richard Stone (1984)
* Franco Modigliani (1985)
* James M. Buchanan (1986)
* Robert Solow (1987)
* Maurice Allais (1988)
* Trygve Haavelmo (1989)
* Harry Markowitz / Merton Miller / William Forsyth Sharpe (1990)
* Ronald Coase (1991)
* Gary Becker (1992)
* Robert Fogel / Douglass North (1993)
* John Harsanyi / John Forbes Nash / Reinhard Selten (1994)
* Robert Lucas, Jr. (1995)
* James Mirrlees / William Vickrey (1996)
* Robert C. Merton / Myron Scholes (1997)
* Amartya Sen (1998)
* Robert Mundell (1999)
* James Heckman / Daniel McFadden (2000)

 |
| 
* 1969 – 1975
* **1976 – 2000**
* 2001 – 2025

 |

Autoritné údaje: * BnF: 12277816h
* GND: 119096684
* ISNI: 0000 0001 0931 3044
* LCCN: n79106758
* NK ČR: jn20000604251
* VIAF: 66527069
* WorldCat: lccn-n79106758
**Martin Lenko** (\* 3. september 1913, Liptovský Mikuláš – † 24. september 1969, Ružomberok) bol slovenský verejný činiteľ a pedagóg.

Rodina
------

* otec: Martin Lenko
* matka: Zuzana rod. Hollá
* manželka: Mária rod. Pagáčová

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Liptovskom Mikuláši, v roku 1928 – 1932 na učiteľskom ústave v Banskej Bystrici. Učiteľ na rôznych miestach Liptova, neskôr riaditeľ ZŠ v Ružomberku. Účastník protifašistického odboja. Organizátor záujmovej umeleckej činnosti, najmä umeleckej fotografie v Stredoslovenskom kraji, roku 1968 sa zúčastnil pri zakladaní Zväzu slovenských fotografov. V roku 1948 – 1954 poslanec SNR.

Literatúra
----------

* LENKO, Martin. In:  *Biografický lexikón Slovenska*. Zväzok V Km – L. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2013. 852 s. ISBN 978-80-8149-011-8. S. 708.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Końskowola na mape Poľska
erb Końskowoly
**Końskowola** je dedina v juhovýchodnom Poľsku, situovaná medzi mestami Puławy a Lublin, neďaleko Kurówa, na brehu rieky Kurówka. Je hlavným strediskom rovnomennej gminy v powiate Puławy (Lubelské vojvodstvo). V roku 2004 v nej žilo 2188 obyvateľov.

Dejiny
------

Dedina bola založená pravdepodobne v 14. storočí, pod názvom *Witowska Wola*. Súčasné pomenovanie nesie od 19. storočia. V roku 1532 získala mestské práva, štatút mesta jej patril do administratívnej reformy v roku 1870. Počas druhej svetovej vojny tu vzniklo židovské geto, do ktorého boli sústreďovaní aj židia zo zahraničia, najmä Slovenska, odkiaľ boli v roku 1942 odvezení do koncentračného tábora Sobibor. V roku 1944 tu prebiehali ťažké boje medzi partizánmi a nacistickými vojskami.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Końskowola**

Externé odkazy
--------------

* Końskowola počas vojny - fotky
* Dejiny Końskowoly
**Martin Kulich** (\* 13. január 1906, Zvolenská Slatina – † 2. december 1979, Poľana) bol slovenský verejný činiteľ a poľovnícky odborník.

Rodina
------

* otec: Ján Kulich
* matka: Mária rod. Husáriková

Životopis
---------

Študoval na meštianskej škole vo Zvolene (1920 – 1924), na melioračnej škole v Košiciach (1926 – 1928). Referent Štátnych lesov v Bratislave, Krajskej správy lesov v Malackách a v Pezinku, pracovník ÚV Slovenského poľovníckeho zväzu a i. Účastník protifašistického odboja, SNP, člen povstaleckej SNR a tajomník Demokratického klubu v Banskej Bystrici, po prechode SNP do hôr partizán. Roku 1945 – 1948 člen a funkcionár DS, spoluzakladateľ Strany slovenskej obrody. Poslanec NZ a SNR. Spoluautor publikácií a autor článkov a zlepšovacích návrhov v oblasti poľovníctva, strelectva, ornitológie a včelárstva.

Ocenenie
--------

* 1945 – Rad SNP I.triedy
* 1947 – Československý vojnový kríž
* rezortné a pamätné vyznamenia

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5641 4537
* NK ČR: mzk2005266436
* SNK: 167329
* VIAF: 84602799
**Martin Kramár** (\* 10. november 1817, Martin – † 1. júl 1895, tamtiež) bol slovenský evanjelický kňaz, pedagóg, kultúrny činiteľ, jeden z predstaviteľov matičného obdobia.

Narodil sa v rodine Pavla Kramára a Judity rod. Krpelecovej. Študoval vo viacerých mestách: Martin, Necpaly, Rožňava, Levoča, Bratislava a Jena.

Prvý riaditeľ nižšieho Slovenského evanjelického patronátneho gymnázia v Turčianskom Sv. Martine (1867 – 1875). Spolu s Jozefom Nedobrým (1841 – 1921) prvý z interných členov profesorského zboru gymnázia.
Druhý tajomník Matice slovenskej. Autor a zostaviteľ výročných správ a krátkeho článku o seniorálnej škole v Turci. V školskom roku 1868/1869 vyučoval: náboženstvo vo všetkých triedach (6 hod.), latinčina vo všetkých triedach (18 hod.), prírodopis vo všetkých triedach (4 hod.) a krasopis v II.triede (1 hod.). Týždenný úväzok : 29 hod.

Referencie
----------

1. ↑  Kramár, Martin. In: *Encyklopédia Slovenska*.
2. ↑  Kramár, Martin. In: *Pedagogická encyklopédia Slovenska* 1 A-O. 1. vyd. Bratislava: Veda, 1984. s. 458.

Odporúčaná literatúra
---------------------

* PŠENÁK, Jozef. *Kapitoly z dejín slovenského školstva a pedagogiky*. Bratislava : Univerzita Komenského, 2000. 204 s. ISBN 8022312649.
* MÁTEJ, Jozef, a kol. *Dejiny českej a slovenskej pedagogiky*. 1. vyd. Bratislava : Slovenské pedagogigcké nakladateľstvo, 1976. 501 s.

 Externé odkazy
---------------

* Záznam o narodení a krste v matrike - evanjelická farnosť Martin

Autoritné údaje: * NK ČR: mzk2002142323
* SNK: 152710
* VIAF: 84522218
Železničná výhybka
**Koľajová doprava** je druh dráhovej dopravy, pozemnej alebo podzemnej. Využíva koľaje, obyčajne zostavené z dvoch koľajníc, ktoré vedú koľajové vozidlá po pevnej dráhe. Prevažujúcim druhom koľajovej dopravy je železničná doprava.

Ďalšími druhmi koľajovej dopravy sú metro a električková doprava. Tieto druhy dopravy väčšinou bývajú súčasťou mestskej hromadnej dopravy.

Patrí sem aj pozemná lanovka, priemyselná železnica napríklad v baniach a lomoch, prípadne koľajové mechanizmy strojov a zariadení, napríklad na pohyb žeriavov alebo pracovnej plošiny.

Hlavnou výhodou koľajovej dopravy oproti cestnej doprave je vysoká energetická účinnosť, pretože kolesá majú pri pohybe nízky valivý odpor. Nevýhodou je nutnosť náročnejšej infraštruktúry a viazanosť dopravy iba na túto infraštruktúru.

Okrem najobvyklejšieho systému železného dvojkolia na železných koľajniciach boli vykonávané aj pokusy s vlakmi na gumových kolesách, vzduchovom vankúši alebo jednokoľajové systémy. Na magnetických dráhach Maglev sú vlaky nad koľajami držané magnetickým poľom.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **koľajová doprava**.
**Tesla Model X** je prvým elektrickým automobilom typu SUV na svete, ktorý vyrába známa kalifornská automobilka Tesla Motors. Je postavený na platforme sedanu Tesla model S a spadá do triedy veľkých luxusných športovo-úžitkových vozidiel. Predaj Modelu X bol spustený v septembri roku 2015. Za rok sa ich predalo viac ako 10 000 kusov. Vozidlo disponuje výlučne pohonom 4x4, ktorý zabezpečujú 2 samostatné elektromotory na každej náprave. Vyrába sa v 5, 6 a 7-miestnej verzii. 

Model X na prvý pohľad zaujme predovšetkým svojimi zadnými krídlovými dverami, ktoré automobilka nazýva Falcon WIngs. Tie sa elektricky vyklápajú smerom nahor, čo umožňuje pohodlný nastupovanie a vystupovanie v rámci tretieho radu sedadiel pri 6 a 7-miestnej verzii.

Batérie a dojazd
----------------

Model X v ponuke s batériami o kapacite 75 a 100 kWh, pričom jeho dojazd sa pohybuje od 417 do 565 km. Dojazd je udávaný na základe európskej metodiky NEDC.

Jazdné vlastnosti
-----------------

Predchádzajúce elektromobily Tesla vynikali výbornou akceleráciou. Nie je tomu inak ani v prípade takmer 2,5 tonového kolosu Model X. Najvýkonnejšia verzia P100D zrýchli z 0 na 100 km/h za 3,1 sekundy, pričom dokáže prešprintovať napríklad väčšinu super-športovým automobilov Ferrari. Okrem toho je Model X veľmi dobre ovládateľným vozidlom, a to hlavne vďaka nízkemu ťažisku, ktoré má na "svedomí" batéria integrovaná do podlahy.

Galéria
-------

* 
* 
* 
*

Referencie
----------

1. ↑   *Tesla Model X - podrobné informácie na jednom mieste* [online].. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tesla Model X**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tesla\_Model\_X na anglickej Wikipédii.*
**Omega-oxidácia** alebo **ω-oxidácia** je alternatívny spôsob oxidácie mastných kyselín, odlišný od omnoho známejšej beta-oxidácie. Z označenia je zrejmé, že dochádza k oxidácii na uhlíku ω (teda na „poslednom uhlíku") miesto bežnej oxidácie na β-uhlíku. V typickom prípade ide o veľmi minoritnú dráhu pre oxidáciu stredne dlhých mastných kyselín (s dĺžkou 10 – 12 uhlíkov). Do popredia sa ω-oxidácia dostáva vtedy, keď je β-oxidácia narušená. U stavovcov sa enzýmy pre ω-oxidáciu nachádzajú prevažne v endoplazmatickom retikule pečeňových a obličkových buniek.

Reakcie ω-oxidácie sa dajú zhrnúť do troch krokov:

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| **Typ reakcie** | **Enzým** | **Opis** | **Reakcia** |
| Hydroxylácia | oxidáza so zmiešanou funkciou | V prvom kroku dochádza k naviazaniu hydroxylovej skupiny na ω-uhlík. Kyslík v tomto hydroxyle pochádza z molekulárneho kyslíka a dostáva sa tam v zložitej reakcii, ktorej sa zúčastňuje cytochróm P450 a NADPH. |  |
| Oxidácia | alkoholdehydrogenáza | V ďalšom kroku sa hydroxylová skupina oxiduje na karbonylovú (pomocou NAD+) |  |
| Oxidácia | aldehyddehydrogenáza | V treťom kroku sa karbonylová skupina oxiduje na karboxylovú skupinu (opäť pomocou NAD+). Vzniká mastná kyselina s karboxylom na oboch koncoch. |  |

Po dokončení týchto troch krokov môže byť mastná kyselina napríklad pripojená (akýmkoľvek koncom) na koenzým A. Následne môže zlúčenina vstúpiť do mitochondrie a podstúpiť beta-oxidáciu. Konečným produktom beta-oxidácie takej mastnej kyseliny je napr. sukcinát, ktorý môže vstúpiť do Krebsovho cyklu, a kyselina adipová.

Literatúra
----------

* NELSON, David L.; COX, Michael M.. *Lehninger principles of biochemistry*. 5. vyd. New York : W. H. Freeman and Company, 2008. ISBN 978-0-7167-7108-1.

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portálBiologický portál |

* Schéma omega-oxidácie

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Omega-oxidace na českej Wikipédii.*
Vzorec testosterónu
**Testosterón** je najdôležitejší mužský hormón, ktorý vzniká v semenníkoch činnosťou Leydigových buniek. Jeho produkciu a vylučovanie riadi hormón adenohypofýzy - luteinizačný hormón. Podobné účinky ako testosterón majú androgény kôry nadobličiek (nepodliehajú vplyvu LH.)

Funkcia testosterónu
--------------------

Testosterón pôsobí na primárne a sekundárne pohlavné znaky. Primárne – rast pohlavných orgánov samcov, sekundárne – mužské proporcie, svalstvo, zarastanie, ochlpenie, rast hrtanu, mutácia. Krátko pred pubertou sa zvýši jeho produkcia a spôsobí relatívne rýchly rast pohlavných orgánov. (v testes sa vyskytuje aj malé množstvo estrogénov a u žien androgény.) Testosterón riadi aj pohlavnú aktivitu samcov. Má podobné účinky v tele muža ako estrogény v tele ženy.

Napr. v 7. týždni po počatí (u plodov s chrozómom Y) - mení aj štruktúru mozgu - znižuje sa počet elektrických prenosov medzi pravou a ľavou hemisférou. Následky: pomalšie vytváranie názorov (najmä v citových otázkach), menej výrečnosti, neskorší nástup reči, sklon vynikať v matematike, prírodovede… Testosterón ovplyvňuje celý život - sklon k riskovaniu, súťaživosti, bojovnosti, hádkam,...

Testosterón, klasicky ponímaný ako mužský pohlavný hormón, sa vyskytuje aj u žien, lenže v nižšej koncentrácii. Zďaleka tiež neobmedzuje svoj účinok na pohlavné orgány a reprodukčné zdravie. Má vplyv na telesnú stavbu a spolu s estrogénmi zohráva kľúčovú úlohu v rozdielnom vzhľade mužov a žien (pohlavný dimorfizmus). Najfascinujúcejším zistením posledných desaťročí je, že testosterón má vplyv aj na pohlavne dimorfné (dvojtvárne) správanie a myslenie človeka. Svoj vplyv uplatňuje už vo vnútromaternicovom živote, kedy hladiny testosterónu u chlapcov dosahujú hodnoty ako v neskorej puberte, a zrejme vplýva na formovanie štruktúry nervových sietí v špecifických oblastiach mozgu. Výskumy na dospelých jedincoch potvrdzujú vplyv testosterónu a estrogénov na poznávacie schopnosti, konkrétne na priestorovú predstavivosť a pamäťové funkcie.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portálBiologický portál |
**Wang Ja-pching** alebo **Ja-pching Wangová** (\* 27. január 1980, Jen-tchaj, Čína) je druhá čínska kozmonautka. V roku 2013 sa na lodi Šen-čou 10 zúčastnila 14-dňového letu na prvú čínsku kozmickú stanicu Tchien-kung 1.

Životopis
---------

Narodila sa v meste Jen-tchaj vo východočínskej provincii Šan-tung. V roku 1997 sa stala vojenskou pilotkou a v Leteckých silách čínskej ľudovej armády dosiahla hodnosti kapitána, má nalietaných vyše 1 600 hodín.

V rokoch 2009 – 2010 sa zúčastnila 5. výberu čínskych kozmonautov, ktorým v marci 2010 úspešne prešla a spolu s Liou Jang tak prvýkrát rozšírili oddiel čínskych kozmonautov o ženy. V roku 2012 bola menovaná ako Liouovej náhradníčka pre let Šen-čou 9. 

Vlastného letu do vesmíru sa dočkala už nasledujúci rok, keď sa v júni 2013 na lodi Šen-čou 10 zúčastnila spolu s kozmonautmi Nie Chaj-šengom a Čang Siao-kuangom vyše 14 dňovej expedície na stanicu Tchien-kung 1. Počas letu sa stala známa hlavne tým, že z jej paluby viedla unikátnu naživo vysielanú edukačnú prednášku pre žiakov základných a stredných škôl.

Let do vesmíru
--------------

* Šen-čou 10 (11. jún 2013 - 26. jún 2013)

Externé odkazy
--------------

* Wang Yaping
**Gabriel Steiner** alebo **Gábor Steiner** (maď. Steiner Gábor; \* 9. september 1887, Komárno † 8. október 1942, Buchenwald) bol komunistický politik maďarského pôvodu v období medzivojnového Česko-Slovenska. 

Už od svojich 13 rokov pracoval ako tlačiarenský učeň v Budapešti. V roku 1906 sa už politicky angažoval v sociálnodemokratickej strane. Po vzniku Maďarskej republiky rád v roku 1919 pôsobil ako komisár pre zásobovanie. Po jej páde bol väznený režimom Miklósa Horthyho. 

Neskôr utiekol do Česko-Slovenska. Znovu začal pôsobiť v politike. Najskôr sa činil v maďarskej sociálnej demokracii. No už v roku 1921 bol jedným z tých, ktorí založili komárňanskú organizáciu Komunistickej strany Česko-Slovenska (KSČ). Podporoval boľševický trend strany a postavil sa za „gottwaldovskú" líniu. Bol zvolený do jej ústredného výboru. Bol aj významným funkcionárom strany na Slovensku, kde sa stal tajomníkom krajského výboru.

V parlamentných voľbách v roku 1925 bol za KSČ zvolený do Národného zhromaždenia, v ktorom zotrval aj po parlamentných voľbách v roku 1929. Po voľbách v roku 1935 prestúpil do jeho hornej komory. Mandát stratil v závere roku 1938 v súvislosti s rozpustením KSČ na Slovensku.

Počas španielskej občianskej vojny sa angažoval v pomoci španielskym republikánskym silám. Po zákaze strany jeho ilegálna stranícka práca v Prahe spočívala v organizovaní emigrácie bývalých komunistov. Tu ho v marci 1939 zatkli. Šesť mesiacov bol pravidelne vypočúvaný. Z väznice Pankrác ho transportovali do koncentračného tábora v Drážďanoch, odtiaľ o tri mesiace neskôr do Dachau a krátko nato do koncentračného tábora Buchenwald, kde bol v roku 1942 zastrelený.

Referencie
----------

1. ↑  STEINER, Gabriel. In:  *Slovenský biografický slovník*. Zväzok V. R – Š. Martin : Matica slovenská, 1992. 560 s. ISBN 80-7090-216-7. S. 346 – 347.
2. ↑   Az igaz forradalmár. *Új Ifjúság*, 1987-09-02, roč. XXXV, čís. 35, s. 4.
3. ↑   *Register-menný* [online]. Spoločná česko-slovenská digitálna parlamentná knižnica, [cit. 2023-01-04]. Dostupné online.
4. ↑   Steiner Gábor. *A Hét*, 1967-09-17, roč. XII, čís. 38, s. 1.

Autoritné údaje: * GND: 1038568196
* ISNI: 0000 0001 0996 5878
* NK ČR: xx0091379
* PIM: PIM105627
* VIAF: 85909137
**Blackacidevil** (niekedy nazývaný **Danzig 5: Blackacidevil** alebo **5blackacidevil**) je piaty radový album americkej skupiny Danzig. Vyšiel v roku 1996. 

Piaty album skupiny Danzig je výnimočný dvoma skutočnosťami. Prvou je absencia pôvodných členov skupiny, ktorí nahrali prvé štyri radové albumy (zostal len spevák Glenn Danzig), ktorí boli nahradení novou zostavou. Druhou skutočnosťou je, že Blackacidevil predstavuje najexperimentálnejší albumom Glenna Danziga. Namiesto drsného, no melodického hard-rocku posledných albumov sa stretávame s industriálnym zvukom. Mnohí kritici Danzigovi vyčítali, že najcharakteristickejší znak skupiny, jeho vlastné vokály, „pochoval" pod nánosom industriálneho „hluku". Album *Blackacidevil* a jeho komerčný neúspech je považovaný za dôvod, prečo Danzig stratil väčšinu svojich priaznivcov.

Zaujímavosti
------------

* *Blackacidevil* bol v roku 2000 nanovo vydaný s troma pridanými skladbami („Deeper", „Bleedangel", „Don't Be Afrai").

* "Blackacidevil" je slovnou hračkou z „black as a devil", teda „čieny ako diabol".

Zoznam skladieb
---------------

1. „7th House"
2. „Blackacidevil"
3. „See All You Were"
4. „Sacrifice"
5. „Hint Of Her Blood"
6. „Deeper" (verzia z r. 2000)
7. „Serpentia"
8. „Come To Silver"
9. „Hand Of Doom: Version"
10. „Bleedangel" (verzia z r. 2000)
11. „Power Of Darkness"
12. „Ashes"
13. „Don't Be Afraid" (verzia z r. 2000)

Všetky pesničky napísal Glenn Danzig okrem „Hand of Doom" (pôvodný interpret bol Black Sabbath).
Súradnice: 49°39′59″S 16°05′27″V﻿ / ﻿49,666428°S 16,090949°V﻿ / 49.666428; 16.090949

**Milovský rybník** je rybník, ktorý sa nachádza v osade Milovy patriacej do obce Sněžné v okrese Žďár nad Sázavou v Kraji Vysočina. Geograficky sa nachádza v Milovskej kotline v pohorí Žďárské vrchy patriacom do Hornosvrateckej vrchoviny.

Popis rybníka a jeho histórie
-----------------------------

Milovský rybník sa nachádza v Milovoch v rekreačnej oblasti na území Chráněnej krajinnej oblasti Žďárské vrchy. Rybník bol založený v roku 1610 Vilémom Dubským z Třebomyslic. Rybník má plochu 6,5 ha a jeho najväčšia hĺbka dosahuje 4 m. Brehy rybníka sú poväčšinou trávnaté. Pri rybníku sa nachádza Hotel Orea Resort Devět skal a tiež kep Milovy a niekoľko ďalších rekreačných zariadení. Prístup k rybníku a parkovanie nie sú spoplatené. Areál rybníka je významným rekreačným strediskom.

Zdrojom vôd rybníka je Černý potok, prítok rieky Svratky (povodie riek Dyje a Moravy). Milovský rybník je súkromným rybárskym revírom. V rokoch 2021 a 2022 rybník s okolím prešli stavebnou rekonštrukciou a revitalizáciou v súlade s ochranou vzácneho a chráneného Rdestu alpského.

Milovský rybník je východiskom turistických trás na okolné skaly Dráteničky, Malínská skála, Černá skála, Bílá skála, Devět skal, Čtyři palice a Milovské perničky.

Galéria
-------

* Večer pri Milovskom rybníku (v pozadí Malinská Skála)Večer pri Milovskom rybníku (v pozadí Malinská Skála)
* 
* 
* 
*

Referencie
----------

1. 1 2 3  REDAKCIA. *Milovský rybník v srdci Žďárských vrchů* [online]. Výlety a zábava s dětmi, [cit. 2022-05-15]. Dostupné online.
2. 1 2   *Milovský rybník* [online]. Bystřice nad Pernštejnem: Destinační společnost Koruna Vysočiny, [cit. 2022-05-15]. Dostupné online.
3. ↑   *Milovský rybník* [online]. Hradec Králové: Turistika.cz s.r.o. [cit. 2022-05-15]. Dostupné online. (po česky)
4. ↑   *Milovský rybník* [online]. Hradec Králové: [cit. 2022-05-15]. [www.soukromerybarskereviry.cz Dostupné online.] (po česky)
5. ↑   *Ve Žďárských vrších začnou po letní sezoně opravy Milovského rybníka - Seznam Zprávy* [online]. Seznam Zprávy, [cit. 2022-05-15]. Dostupné online. (po česky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Milovský rybník**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Milovský rybník na českej Wikipédii.*
**Milota Vetráková** (\* 8. marec 1950, Málinec) je vysokoškolská pedagogička a ekonómka.

Životopis
---------

Vysokú školu ekonomickú v Bratislave, špecializácia Ekonomika a riadenie vnútorného obchodu ukončila v roku 1974. Vedecko- pedagogickú hodnosť kandidát ekonomických vied získala v roku 1982, 1987 bola menovaná doc. 2002 bola inaugurovaná za prof. Pre profesionálnu kariéru sú významné jej študijné pobyty a kurzy v zahraničí, najmä na University of West a Manchester Metropolitan v Anglicku, Fachhochshule Kempten a Freundenstadt v Nemecku, University of South Carolina v USA, vzdelávací program priemyselnej politiky v Japonsku. V roku 1974 – 1975 stredoškolská profesorka na gymnáziu v Považskej Bystrici, od 1974 – doteraz členka Katedry cestovného ruchu a spoloč. stravovania Ekonomickej fak. UMB v Banskej Bystrici, 1990 – 1993 prodekanka pre pedagogickú činnosť, 1994 – 1999 dekanka Ekonomickej fak. UMB v Banskej Bystrici, 2000 – 2002 prodekanka pre pedagogickú činnosť Ekonomickej fak. UMB v Banskej Bystrici, od 2003 dekanka Ekonomickej fak. UMB v Banskej Bystrici. Svoju odbornosť v pedagogickej činnosti orientuje na riadenie ľudských zdrojov, personálny manažment, manažérsku komunikáciu. Pod jej vedením v roku 1999 získala Ekonomické fak. medzinárodný certifikát systému kvality podľa normy ISO 9001 ako prvá na Slovensku, po certifikačnom audite v 2003 bol fakulte udelený certifikát podľa noriem ISO 9001:2000 a Ekonomická fak UMB v Banskej Bystrici získala medzinárodné akreditácie v študijných programoch na dvoch katedrách. Je členkou vo vedeckých radách na fakultách univerzít doma aj v zahraničí. Výsledky pedagogickej a vedeckovýskumnej činnosti publikovala v učebných textoch, v monografii, v odborných knižných publikáciách, vedeckých a odborných prácach, recenziách a posudkoch knižných publikácií. Na publikované práce je 121 citácií doma a v zahraničí. Svoje odborné vedomosti úspešne prezentovala na 25 konferenciách doma i zahraničí.

Literatúra
----------

* UMB Banská Bystrica

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5724 0583
* NK ČR: xx0056016
* VIAF: 85661720
*Menelaos a Hektor bojujú nad Euforbovým mŕtvym telom*, cca 600 pred Kr.
**Euforbos** (starogr. *Εὔφορϐος* – *Euforbos*, lat. *Euphorbus*) je v gréckej mytológii syn Panthoa a jeho manželky Frontidy, trójsky bojovník.

Euforbos bol mladý odvážny trójsky bojovník. V boji sa vyznačoval statočnosťou, ale svoj najslávnejší čin neprežil. Stalo sa to potom čo boh Apolón, ochranca Trójanov, zrazil v neľútostnom boji achájskemu hrdinovi Patroklovi prilbu, ktorá rovnako ako celá jeho zbroj patrila Achillovi a Euforbos uvidel, že pred ním nestojí veľký Achilles, rýchlo sa spamätal a svojou kopijou pichol Patrokla do odkrytého chrbta. Zraneného Patrokla následne dorazil Hektor.

Ani si to však Euforbos nestačil uvedomiť a už v zápätí padol zasiahnutý oštepom spartského kráľa Menelaa.

Referencie
----------

1. ↑  Homér, *Iliada*, 16,777.
2. ↑  Pseudo-Apollodoros, *Epitoma*, E,4,6.
3. ↑  Homér, *Iliada*, 17,44.

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Euforbos na českej Wikipédii.*
**Lucius Octavius Cornelius Publius Salvius Iulianus Aemilianus**, označovaný ako **Salvius Iulianus**,(100 – 170) bol rímsky právnik a politik pôsobiaci počas vlády cisárov Hadriána, Antonina Pia a Marca Aurelia. Je považovaný za jedného z najvýznamnejších právnikov antických čias vôbec. 

Salvius Iulianus sa narodil pravdepodobne v dedine Pupput neďaleko mesta Hadrumetum v severnej Afrike (dnes Sousse), kde bol odkrytý nápis zaznamenávajúci jeho úradnú činnosť. Študoval právo u Iavolena Prisca, čelného predstaviteľa sabinskej školy práva. Už v mladosti sa tak preslávil svojimi znalosťami, že ho okolo roku 130, teda v čase, kedy mal Iulianus sotva 30 rokov, poveril cisár Hadrián revíziou prétorských editkov (*edictum praetorium*). Po dokončení tohoto rozsiahleho diela boli prétorské edikty, pôvodne určené ako výklady občianského práva k jednotlivým konkrétnym prípadom, uvedené v trvalú platnosť ako *edictum perpetuum*. Neskôr na základe vlastného súboru ediktov vytvoril redigovanú priručku práva *Digesta* o 90 knihách. Z tejto príručky čerpala všetká ďalšia právna veda i prax v antike.

Za vlády cisára Hadriána sa Salvius Iulianus stal postupne kvestor, tribún ľudu, prétor, *prefectus aerarium Saturnii* (aprávca štátnej pokladnice) a *praefectus aerarium militarii* (správca armádnej pokladnice). Roku 148 dosiahol hodnosť konzula. Ako prokonzul zastával úrad v provincii *Germania Inferior* (Dolná Germánia) za vlády cisára Antonina Pia a *Hispania Citerior* (Predná Hispánia) za vlády Marca Aurelia. V závere svojej verejnej dráhy slúžil ako prokonzul v provincii Africa v rokoch 168 – 9. Pravdepodobne zomrel krátko nato.

Iulianovo dielo slúžilo nasledujúcim generáciam právnikov a právnych teoretikov ako základ. Obzvlášť to platí o zborníku *Digesta* vydaného z podnetu cisára Justiniána I. v 6. storočí. Mnohé zo Salviových právnických spisov vydal jeho žiak Caecilius Africanus.

Literatúra
----------

* CONTE, Gian Biagio. *Dějiny římské literatury*. Preklad Dagmar Bartoňková et al. Vyd. 1. Praha : KLP, 2003. 790 s. ISBN 80-85917-87-4.

Autoritné údaje: * GND: 118642154
* LCCN: n93074823
* VIAF: 224428656
* WorldCat: lccn-n93074823
Cibetka africká
**Cibetkorodé** alebo **cibetky** (lat. Viverrinae) sú podčeľaď malých mäsožravcov z čeľade cibetkovitých, charakteristická dlhým štíhlym telom s pretiahnutou hlavou, špicatou tlamou a dlhým huňatým chvostom, niektoré druhy majú zatiahnuteľné pazúry. Je to starobylá forma radu mäsožravce. 

Nie všetky rody z podčeľade sa volajú cibetka a nie všetko, čo sa volá cibetka, patrí do tejto podčeľade.

Cibetkorodé sú rozšírené od Ázie cez Afriku po južnú Európu.

Živia sa hmyzom a tropickými plodmi, ale aj plodmi kávovníkov. Zberači v pralese pátrajú po ich truse, z ktorého zrnká kávy vyberajú. Vďaka vlastnostiam ich tráviaceho ústrojenstva sú aj po jeho priechode neporušené. Z týchto zŕn sa po dôkladnom očistení vyrába údajne najlepšia a najdrahšia káva na svete. Pre zberačov by bolo jednoduchšie chovať cibetky v zajatí a nevyhľadávať ich v lesoch, ale cibetky sa v zajatí kávovými zrnami neživia.

Väčšina cibetkovitých má v pohlavnom ústrojenstve pachové žľazy vylučujúce ostro páchnucu látku - cibet, predtým používanú v parfumériách.

Systematika
-----------

cibetkorodé (Viverrinae):

* rod † Orangictis
* rod † Vishnuictis
* rod † Megaviverra
* rod Civettictis - cibetka/cibeta
* rod Genetta - ženetka/ženeta (vrátane rodu Osbornictis)
* rod Poiana - linsang
* rod Viverra - cibetka/cibeta
* rod Viverricula - cibetka/cibeta

Staršie sa do tejto podčeľade zaraďovali aj rody Nandinia a Prionodon.

Referencie
----------

1. ↑  LUPTÁK, Peter. *Slovenské mená cicavcov sveta*. [1. vyd.] Bojnice : Zoologická záhrada, 2003. 218 s. ISBN 80-969059-9-6. S. 65.
2. ↑

Literatúra
----------

* Wilson, D. E. und D. M. Reeder: *Mammal Species of the World*. Johns Hopkins University Press, 2005

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Cibetkorodé**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Cibetky na českej Wikipédii.*
**Saltasaurus** bol dlhokrký bylinožravý dinosaurus. Žil pred 70 miliónmi rokov, nájdený bol v Argentíne. Jediný druh je **Saltasaurus loricatus**.

Opis
----

Tento pomerne malý, len 13 m dlhý, no mohutný sauropód bol vybavený vysokou lebkou, ktorá sa smerom k rypáku prudko znižovala. Podobne ako iné titanosaury (*Titanosauria* resp. Titanosauridae), aj tento tvor mal veľké prsné kosti, pomerne krátky chvost a krk, zato však široký trup. Okrem kostených pozostatkov z približne 20 exemplárov poznáme aj jeho kostené brnenie, ktoré mu chránilo chrbát. To sa skladalo z veľkého množstva malých kostených dosák a väčších kostených hrboľov. Nevýhodu malej veľkosti mu vynahradila schopnosť vztýčiť sa na dlhšiu dobu na zadné končatiny, pričom sa opieral o mocný chvost. Podobné kostené brnenie, aké mal Saltasaurus, už bolo zistené u viacerých ďalších rodov a je pravdepodobné, že obrnené boli mnohé menšie titanosaury dlhé pod 20 m. Navyše, posledné štúdie dokázali, že brnenie mávali mnohé, dokonca aj primitívne druhy skupiny Titanosauria. Krk Saltasaurov a iných titanosaurov býva niekedy zobrazovaný podobne ako krk rodu Diplodocus, teda v jednej vodorovnej línii s trupom. Takto ho síce titanosaury najčastejšie nosili počas chôdze, je však pravdepodobné, že ho dokázali načiahnuť aj zdvihnúť do korún stromov, hoci nie až tak prudko ako u brachiosauridov. Svedčí o tom aj veľkosť predných končatín, ktoré sú málo menšie od zadných končatín.

Galéria
-------

* Rekonštrukcia vzhľaduRekonštrukcia vzhľadu
* Vajce rodu SaltasaurusVajce rodu Saltasaurus
* Veľkostné porovnanie s človekomVeľkostné porovnanie s človekom

Pozri aj
--------

* Argentinosaurus
* Alamosaurus