**Mylonit** (gr.) je metamorfovaná hornina, ktorá vznikla dynamometamorfózu za vyšších tlakov a teplôt z pôvodných hornín (predovšetkým magmatických a metamorfovaných) pozdĺž tektonických zón a následným spevnením.

Mylonit možno charakterizovať ako súdržnú horninu s rozoznateľnou foliáciou, možným výskytom porfyroklastov alebo litických úlomkov, ktorá je charakteristická intenzívnou syntektonickou redukciou zŕn pôvodnej horniny a súčasným procesom rekryštalizácie, ktorá veľkostne neprekračuje pôvodnú zrnitosť horniny.

Termín mylonit zaviedol v roku 1886 Charles Lapworth ako mikrobrekcia s prúdovitou štruktúrou, ktorej základná hmota je len čiastočne rekryštalizovaná.

Vznik
-----

Mylonity patria k premeneným horninám, niekedy tiež označovaným ako metamorfné tektonity, ktoré vznikli pri deformačnej metamorfóze. Na rozdiel od kataklazitov vznikajú pri plastickej deformácii pri teplotách od 300 do 900 °C a nižších deformačných rýchlostiach od 10-14 po 10-12 sekundy. Takýto typ metamorfózy je súčasťou mechanizmu plastického toku. Pri tomto procese nedochádza k úplnej strate súdržnosti horniny, ani k úplnej rekryštalizácii. Mylonity a kataklazity sú však v prírode bežne zastupujúce sa horniny, a to nielen pozdĺž zlomov a strižných zón. K vzniku mylonitov môže dochádzať napr. i vo vysoko deformovaných ramenách vrás.

Rozdelenie
----------

Mylonitické horniny sa neklasifikujú podľa minerálneho zloženia, ale iba na základe textúrnych vlastností. Hornina má v dôsledku rozdrvenia minerálnych zŕn jemnozrnnú štruktúru, niekedy vzniká aj foliácia a čiastočná rekryštalizácia.

Ak už nie sú pozorovateľné znaky pôvodnej horniny, hovoríme o *ultramylonite*. *Fylonit* je mylonit bridličnatého vzhľadu (vplyvom rekryštalizácie alebo rastom nových minerálov). Ak nastala po skončení mylonitizácie rekryštalizácia mylonitu, hovoríme o *blastomylonite*. Existujú aj ďalšie, menej bežné typy mylonitov: hyalomylonit, vrstevnatý mylonit, protomylonit...

Výskyt
------

Mylonity bežne sprevádzajú duktilné strižné zóny. V Západných Karpatoch sú známe napr. z oblasti hrádockej línie v Považskom Inovci, alebo z Tatier.

Využitie
--------

Mylonit v polarizačnom mikroskope pri rovnobežných nikoloch. Viditeľné rotované zrná. Zóna Strona-Cenery, Južné Alpy (Taliansko).
Mylonit prakticky nemá hospodárske využitie, kvôli svojej nesúdržnosti (až ílovitosti, plasticite) je nevhodný, niekedy až nebezpečný pri ťažbe hospodársky využívaných nerastov (rúd, stavebného a dekoračného kameňa...).

Referencie
----------

1. ↑  Hók, J. 2006, Mylonit a blastomylonit. in Plašienka, D. 4. výročný predvianočný seminár Slovenskej geologickej spoločnosti, Mineralia Slovaca, 38, 2, s. 3-4
2. ↑   *Přehled názvů hornin* [online]. geologie.estranky.cz, [cit. 2008-09-11]. Dostupné online.
3. 1 2  Putiš, M. 2004: *Petrografia metamorfovanýh hornín.* Univerzita Komenského, Bratislava, 131 s.
4. ↑  Krist, E. Krivý, M. 1985: *Petrológia.* Alfa, Bratislava, 464 s.
5. ↑  Putiš, M. 1993: *Petrotektonika.* Univerzita Komenského, Bratislava, 126 s.
6. 1 2 3  PETRÁNEK, J. *On-line geologická encyklopedie - mylonit* [online]. geology.cz, [cit. 2008-09-11]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **mylonit**.