recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Rádio Hey!** bola súkromná komerčná rozhlasová stanica, ktorá vysielala od 17. júla 2005 do 3. septembra 2012 z Bratislavy.

Začiatok vysielania tohto rádia zameraného na česko-slovenskú tvorbu sprevádzali ťažkosti, kvôli vysielacím frekvenciám po zaniknutom Rádiu Hviezda FM. Spoločnosť GES Slovakia, s.r.o. získala najskôr iba frekvencie v Poprade a Rimavskej Sobote a až rozhodnutím súdu aj v Bratislave, Nitre, Banskej Bystrici a Ružomberku.

Multiregionálne rádio s pokrytím veľkej časti Slovenska (51% územia) vysielalo výhradne slovenskú a českú hudbu, informácie z regiónov, kultúry a ciest.

Po finančných ťažkostiach sa novým majiteľom stala spoločnosť Prvé finančné družstvo z Piešťan. Za finančné problémy mohla najmä prevádzka vysokovýkonných tzv. ženevských frekvencií, nachádzajúce sa v Banskej Bystrici a v Nitre, na ktoré prevádzku týchto frekvencií rádio nemalo dostatok financií. Veľké ekonomické a technické problémy viedli až k prerušeniu vysielania vo februári 2011, ktoré sa obnovilo až v posledných dňoch mesiaca.

3. septembra 2012 bolo na frekvenciách Rádia Hey! spustené nové rádio s názvom Anténa hitrádio s novým hudobným formátom.

Vysielače
---------

| FrekvenciaMHz | Vysielač | Vyžiarený výkon kW |
| --- | --- | --- |
| 88,8 | Nitra - Zobor | 10 |
| 94,8 | Košice - Heringeš | 1 |
| 97,6 | Banská Bystrica - Suchá hora | 100 |
| 98,1 | Čadca - Jurošovský vrch | 0,2 |
| 98,8 | Ružomberok - Úložisko | 5 |
| 100,3 | Bratislava - Horský park | 1 |
| 102,4 | Rimavská Sobota - Vinice | 0,1 |
| 107,3 | Poprad - Hranovnica | 2 |
|

Počúvanosť
----------

Rádio Hey! bola s počúvanosťou 1,6% desiata najpočúvanejšia rozhlasová stanica na Slovensku podľa prieskumu Market & Media & Lifestyle spoločnosti Median SK (1Q+2Q/2011).

Referencie
----------

1. ↑

Zdroj
-----

* Stránky rádia

| * z
* d
* u
Rozhlasové stanice na Slovensku |
| --- |
| Stanice SRo | 
* ▉ Slovensko
* ▉ \_FM
* ▉ Devín
* ▉ Regina
* ▉ Patria
* ▉ RSI
* ▉ Klasika/Pyramída
* ▉ Litera
* ▉ Junior

 |
| Multiregionálne stanice | 
* Rádio 7
* Best FM
* Dobré rádio
* Europa 2
* Expres
* Fun
* Melody
* Lumen
* Rock
* Vlna

 |
| Regionálne stanice | 
* Beta
* Frontinus
* Goldies
* Košice
* Liptov
* Mária
* Mirjam
* Rebeca
* SiTy
* Sky
* Šírava
* Trnavské
* Viva
* WOW
* Záhorácke

 |
| Lokálne stanice | 
* Aetter
* BB FM
* Modra
* New Model
* Piešťany
* The End
* Topoľčany

 |
| Internetové stanice (výber) | 
* Dychovka
* Extra
* G-Radio
* Janko Hraško
* Kiks
* Rusyn FM
* Slobodný vysielač

 |
| Študentské stanice | 
* TLIS

 |
| Zaniknuté stanice (výber) | 
* Aktual
* Aligator
* Anténa
* Anténa Rock
* Bratislavské
* DCA
* Hey!
* Jazz
* Kiss
* Max
* Okey
* Prešov
* Ragtime
* Roma
* Sever
* Slobodný slovenský vysielač
* Superádio
* Šport
* Twist
* Viva
* Yes
* Zet

 |
Generál **Radola Gajda**, rodným menom **Rudolf Geidl** (\* 14. február 1892 Kotor – † 15. apríl 1948 Praha) bol český dôstojník, jeden z hlavných veliteľov česko-slovenských légií v Rusku (koncom roka 1918 už velil celej prvej česko-slovenskej divízii a bojoval aj na strane ruských bielogvardejcov, 1918–1919 zastával významný post v armáde admirála Kolčaka). Generálom sa stal už ako 26-ročný.

Bol považovaný za jedného z najschopnejších českých veliteľov v Rusku. Po návrate z tejto krajiny (1920) úspešne vyštudoval francúzsku Vysokú vojnovú školu, medzi rokmi 1922-1924 velil divízii v Košiciach, 1. decembra 1924 sa stal členom hlavného štábu čs. armády, 20. marca 1926 sa stal jeho náčelníkom. Po intrige z kruhov Hradu bol z armády vyštvaný a stal sa vodcom Národní obce fašistickej, hnutia organizovaného podľa vzoru talianskeho fašizmu. 

V tridsiatych rokoch bol považovaný za neformálnu hlavu českého fašizmu. V roku 1933 bol odsúdený na pol roka ťažkého väzenia kvôli údajnému podieľaniu sa na pokuse fašistov o puč 21. a 22. januára 1933. V období Mníchovskej krízy sa angažoval v prospech obrany ČSR, v čase druhej republiky bol funkcionárom pravicovej Strany národnej jednoty. Počas nacistickej okupácie sa po dohode s Rudolfom Beranom z politiky stiahol.

Podporoval odboj financovaním českých dôstojníkov, ktorí v roku 1939 utekali do Poľska, či krytím odbojových aktivít svojho syna. V roku 1947 bol v procese (ktorý dnes vzbudzuje prinajmenšom pochybnosti) odsúdený na dva roky väzenia, čo bol skoro presne čas, ktorý už strávil vo väzbe. Vo väzobnej väznici bol kruto týraný, prakticky prišiel o zrak.

Galéria
-------

* Hrob generála Radola Gajdu na Olšanských cintorínochHrob generála Radola Gajdu na Olšanských cintorínoch
* Radola Gajda ako generál čs. armády v roku 1922Radola Gajda ako generál čs. armády v roku 1922

Referencie
----------

1. ↑  PRECLÍK, Vratislav. Masaryk a legie (Masaryk and legions), váz. kniha, 219 str. vydalo nakladatelství Paris Karviná, Žižkova 2379 (734 01 Karviná, CZ) ve spolupráci s Masarykovým demokratickým hnutím (Masaryk Democratic Movement, Prague), 2019, ISBN 978-80-87173-47-3, pp.17 - 25, 33 - 45, 70 – 96, 100- 140, 159 – 184, 187 - 199

Externé odkazy
--------------

* Životopis na životopisy online.
* Kto bol kto Archivované 2007-08-26 na Wayback Machine
* Radola Gajda

Autoritné údaje: * abART: 78423
* GND: 119469405
* ISNI: 0000000080858381
* Légie 100: 23118
* LCCN: n90675400
* NK ČR: jk01032260
* SNK: 174441
* VIAF: 6558420
* WorldCat: lccn-n90675400
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Obchvat* pozri *Obchvat (rozlišovacia stránka)*.
Obchvat Bratislavy
**Obchvat** je v cestnej doprave označenie pozemnej komunikácie (spravidla cesta alebo miestna komunikácia), ktorá je určená na obchádzanie obce alebo jej časti, väčšinou preto, aby centrum obce nebolo zahltené veľkým množstvom vozidiel.
V súčasnosti má obchvat už takmer každé mesto.

V súčasnej dobe sa obchvaty okolo miest a obcí budujú väčšinou v podobe rýchlostných komunikácií.

Obchvaty na Slovensku
---------------------

### Vybudované obchvaty tvorené samostatne značenými cestami

* vonkajší obchvat Bratislavy -
* obchvat Čadce -
* obchvat Púchova -
* obchvat Trnavy - 51C
* obchvat Martina -
* obchvat Skalice - 426A

### Vybudované obchvaty tvorené úsekmi iných ciest

* Severný obchvat Banskej Bystrice -
* obchvat Figy -
* obchvat Tornale -
* vnútorný obchvat Bratislavy -
* vnútorný obchvat Košíc -
* obchvat Rožňavy -
* obchvat Dunajskej Stredy -
* obchvat Starej Ľubovne -
* obchvat Trebišova -

### Plánované obchvaty

* obchvat Žiliny -
* juhovýchodný diaľničný obchvat Košíc -
* obchvat Žiaru nad Hronom -
* východný obchvat Prešova -
* obchvat Brezna


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál cesty |
**Ivan Ivanovič Dmitrijev** (rus. Ива́н Ива́нович Дми́триев) (\* 21. september 1760, Bogorodickoe, Ruské impérium — † 15. október 1837, Moskva, Ruské impérium) — ruský spisovateľ, sentimentalistický básnik. Člen Ruskej akadémie (1797).

Život a dielo
-------------

Ivan Ivanovič Dmitriev sa narodil 21. septembra 1760 na vidieckom statku svojho otca, Ivana Gavriloviča Dmitrieva, v Bogorodickom v Kazanskej (neskôr Simbirskej) gubernii. Vzdelanie nadobudol v penzióne v Simbirsku.
Pugačovovo povstanie donútilo rodiny Dmitrieva presťahovať sa do Moskvy.
Ivan Ivanovič debutoval v roku 1777 básňou *Nápis k portrétu kniežaťa A. D. Kantemira* (*Надпись к портрету князя А. Д. Кантемира*). Jeho inšpiráciou bola tvorba Lomonosova, Sumarokova.
V 1783 sa zoznámil s Karamzinom. Pod jeho vplyvom sa Dmitrijev začal zaoberať francúzskou literatúrou. Neskôr sa spriatelil aj s Deržavinom. 
Začiatkom roku 1796 sa Dmitriev stal kapitánom. Smrť Kataríny II. ho však donútila odísť do Petrohradu, kde bol zatknutý po obvinení z prípravy atentátu na Pavla I. Po vyjasnení nedorozumenia ho panovník omilostil. Neskôr sa stal ministrom spravodlivosti.
Písal protiklasicistické satiry, ossianovské balady, napr. *Jermak* (1794), žartovne ladené básnické poviedky *Vyslúžilý strážmajster* (1796) a bájky. Najväčšmi ho preslávili sentimentalistické cituplné milostné piesne a romance v štylizovanom ľudovom duchu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ivan Ivanovič Dmitrijev**

Zdroje
------

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Дмитриев, Иван Иванович na ruskej Wikipédii.*
* PAROLEK, Radegast - HONZÍK, Jiří: *Ruská klasická literatura*. Svoboda, Praha: 1976. 629 s.

Autoritné údaje: * BnF: 164480682
* GND: 121204553
* ISNI: 0000000110431865
* LCCN: n86060913
* NK ČR: js20020805883
* VIAF: 20531611
* WorldCat: lccn-n86060913
**BOM** ( **Byte Order Mark**, v slovenčine „označenie poradia bajtov") je hexadecimálne zapísaný znak ako FEFF (v desiatkovej sústave 65279).

V kódovaní UTF-8 je tento znak reprezentovaný trojicou bajtov 0xEF 0xBB 0xBF („UTF-8 signatúra"), v kódovaní UTF-16 big-endian dvojicou bajtov 0xFE 0xFF ako aj v kódovaní UTF-16 little-endian 0xFF 0xFE. Grafický význam znaku je „nedeliteľná medzera nulovej šírky" ( *zero-width no-break space* ), čím je podobný znaku U+2060 ( *word joiner* ). 

Hlavným dôvodom použitia tohto znaku je rozlíšenie poradia ukladania bajtov big-endian alebo little-endian v UTF-16 a jeho odlíšenie sa od UTF-8. V prípade zámeny poradia bajtov nie je znak U+FFFE platným Unicode znakom, pričom v kódovaní UTF-8 sa bajty 0xFE a 0xFF nesmú vyskytovať. Pre účely rozpoznania poradia ukladania bajtov je použitie BOM v UTF-8 zbytočné a slúži len napríklad aplikáciám operačného systému Microsoft Windows ktoré tento znak používajú na začiatku súboru aby rozlíšili súbory uložené vo formáte UTF-8. V niektorých systémoch ( napr. POSIX ) sa táto signatúra nepoužíva.

Používanie alebo nepoužívanie BOM môže byť zdrojom problémov. Napríklad Internet Explorer verzie 6 zobrazoval pri súboroch HTML s BOM netlačiteľné znaky na začiatku, teda ešte pred obsahom HTML.

| BOM
(hexa) | Veľkosť 
priestoru Unicode | Kódovanie | Veľkosť
(B, 1B=8b) | Počet | Maximálna 
dĺžka znaku
(B, B=8b) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| EF BB BF | 21b, väčšie ako BMP | UTF-8 | 1B | 1 až 4 | 4B |
| FE FF | 21b, väčšie ako BMP | UTF-16, variant UTF-16BE, (big-endian) | 2B | 1 až 2 | 4B |
| FF FE | 21b, väčšie ako BMP | UTF-16, variant UTF-16LE, (little-endian) | 2B | 1 až 2 | 4B |
| 00 00 FE FF | 32b, väčšie ako BMP | UTF-32, variant UTF-32BE, (big-endian) | 2B | 2 | 4B |
| FF FE 00 00 | 32b, väčšie ako BMP | UTF-32, variant UFT-32LE, (little-endian) | 2B | 2 | 4B |
| EF BB BF | 31b, väčšie ako BMP | UFT-8, rozšírenie | 1B | 1 až 6 | 6B |
| FF FE | 16b, rovné BMP | UCS-2, variant UCS-2BE, (big-endian) | 2B | 1 | 4B |
| FF FE | 16b, rovné BMP | UCS-2, variant UCS-2LE, (little-endian) | 2B | 1 | 4B |
| - | 8b, menšie ako BMP | ASCII + code page | 1B | 1 | 4B |
| - | 7b, menšie ako BMP | ASCII | 1B | 1 | 4B |

Referencie
----------

1. ↑  Byte Order Mark FAQ
**Douglas B-18 Bolo** bola vojenská verzia Douglasu DC 2 navrhnutá tak, aby spĺňala 

požiadavky na pobrežný viacmotorový bombardér. Douglas B-18 bol americký ťažký bombardér vyvinutý spoločnosťou Douglas Aircraft Company ako náhradu za Martin B 10.

Vznik a vývoj
-------------

Chvostová časť
Douglas B-18 bol vyvinutý v roku 1935 na základe požiadavky US Army ako náhrada za lietadlo Martin B-10. Prvý prototyp DB-1 bol poháňaný dvoma hviezdicovými motormi Wright R-1820 o výkone 930 koní. Krídlo malo rovnakú základnú konštrukciu ako DC-2 s výnimkou toho, že rozpätie bolo kratšie o 1,68 m a bolo namontované ako stredné krídlo namiesto dolného krídla. Chvostové plochy boli zväčšené a dosahoval maximálnu rýchlosť 348 km/h. No mal nový a priestrannejší trup. Obrannú výzbroj tvorili guľomety umiestnené v odstredivkách na prove, na chrbte a na bruchu. Douglas B-18 bol zaradený do sériovej výroby pod označením B-18. Prvých 134 sériových lietadiel mohli niesť 2 948 kg bômb namiesto pôvodných 1 966 kg. Ďalší dopyt viedol k výrobe 217 kusov verzie B – 18A so silnejšími motormi, zahrotenou a viac presklenou prednou časťou trupu a zmeneným chrbtovým streleckým stanovišťom.

Prevádzková história
--------------------

Formácia B-18A počas cvičenia na Havaji, 1940–1941.
Keď vstúpili Spojené štáty do druhej svetovej vojny, Douglas B-18 boli už zastaralé ako frontové bombardéry, ale armáda používala Douglas B-18 na výcvik bombardérov, navigátorov a pilotov. Neskôr vo vojne ich Americká armáda a kráľovské kanadské letectvo používali na protiponorkové hliadky  a na transporty .

Špecifikácia
------------

nákres 
### Všeobecné charakteristiky

* **Posádka:** Šesť
* **Dĺžka:** 17,63 m
* **Rozpätie:** 27,28 m
* **Výška:** 4,62 m
* **Plocha krídel:** 89,1 m 2
* **Prázdna hmotnosť:** 7 403 kg
* **Hrubá hmotnosť:** 10 886 kg
* **Maximálna vzletová hmotnosť:** 12 552 kg
* **Pohonná jednotka:** 2 x Wright R-1820 ďeväťvalcový vzduchom chladený radiálny piestový motor, každý s výkonom 1 000 k

### Výkony

* **Maximálna rýchlosť:** 348 km/h, vo výške 3 000 m
* **Cestovná rýchlosť:** 269 km/h
* **Dosah:** 1 400 km
* **Servisný strop:** 7 300 m
* **Stúpavosť:** 3 000 m za 9 minút 54 sekúnd
* **Zaťaženie krídla:** 120 kg/m 2

### Výzbroj

* **Guľomety:** 3 × 7,62 mm
* **Bomby:** 910 kg normálne; Maximálne 2 000 kg

Referencie
----------

1. 1 2   *Douglas B-18 Bolo* [online]. www.aviation-history.com, [cit. 2024-04-03]. Dostupné online.
2. ↑   *Douglas B-18 Bolo* [online]. National Museum of the United States Air Force™, [cit. 2024-04-03]. Dostupné online. (po anglicky)
3. 1 2   *Douglas B-18 Bolo – Druhá světová válka – druhasvetova.com* [online]. www-druhasvetova-com.translate.goog, [cit. 2024-04-03]. Dostupné online.
4. ↑   *Douglas B-18 Bolo | Wings Over the Rockies Air & Space Museum* [online]. Wings Over The Rockies, [cit. 2024-04-03]. Dostupné online. (po anglicky)
5. 1 2 3  FRANCILLON, René J.. *McDonnell Douglas aircraft since 1920*. Annapolis, Md : Naval Institute Press, 1988. ISBN 978-0-87021-428-8.
Spätné pretlačovanie
**Pretlačovanie** (iný názov **pretláčanie**) je tvárnenie materiálu vysokým tlakom, ktorý spôsobí jeho tečenie. Tvárniac nástroj sa nazýva *pretlačovadlo* a výsledný výrobok – 
výtvarok sa nazýva *prietlačok*.

Operácie pretláčania
--------------------

Pretlačovanie sa podľa STN 22 6001 rozdeľuje na nasledovné operácie:

* *Spätné pretlačovanie* - tvárnený materiál sa premiestňuje proti pohybu nástroja.
* *Dopredné pretlačovanie* - tvárnený materiál sa premiestňuje v smere pohybu nástroja. Je ním možné vytvárať súčiastky do pomeru priemeru k dĺžke až 1:24.
* *Združené pretlačovanie* - tvárnený materiál sa premiestňuje v smere aj proti smeru pohybu nástroja. Používa sa pre tvárnenie výrobkov, ktoré majú dutiny z oboch strán.
* *Stranové pretlačovanie* - tvárnený materiál sa premiestňuje kolmo k smeru pohybu nástroja.
* *Vtlačovanie* - tvarovaný nástroj vniká do materiálu za účelom vytvorenia funkčnej dutiny.

Pretlačovadlo
-------------

Tvárniaci nástroj - pretlačovadlo sa skladá z dvoch častí:

* *Prietlačnica* je pevná časť nástroja do ktorej sa vkladá tvárnený materiál. Je v nej vytvorená dutina, ktorú má materiál počas tvárnenia vyplniť.
* *Prietlačník* je pohyblivá časť nástroja ktorá tlačí na materiál resp. do neho vniká.

Na pretlačovanie sa používajú kľukové lisy s vysokým zdvihom a presným vedením barana.

Stupeň deformácie
-----------------

Stupeň deformácie je definovaný ako pomer redukcie prierezu po pretláčaní k prierezu polotovaru. Prierez sa posudzuje kolmo na smer nástroja:

{\displaystyle Z={\frac {D-d}{D}}.100} 
kde:

* **Z** – stupeň deformácie [-]
* **D** – prierez polotovaru [mm2]
* **d** – prierez výrobku [mm2]

Použitie
--------

Pretlačovanie sa používa najmä na výrobu dutých a rúrkovitých súčastí z materiálov: olovo, cín, meď, hliník, zinok a ich zliatin. Pretlačovať 
možno aj nízkouhlíkové ocele. Medzi je ho výhody patria: skrátenie výrobného času, zníženie nákladov, menší odpad, menší potrebný počet operácií.

Východiskovým polotovarom pre pretlačovanie je zvyčajne malý valec alebo doštička materiálu. Spôsob pretlačovania sa zvolí podľa rozmerov a tvaru výsledného prietlačku. Poda stupňa 
deformácie sa určí počet operácií a veľkosť potrebnej sily. S rastúcim stupňom deformácie sa tvárnený materiál spevňuje a tým narastá aj požiadavka na veľkosť tvárniacej sily. Tvárniaci 
tlak môže dosiahnuť až 3 000 MPa.

Referencie
----------

1. 1 2   *STN 22 6001. Názvosloví technologie tváření kovů (prevzatá ČSN 22 6001).*. Praha : Vydavatelství Úřadu pro 
normalizaci a měření, 1967-8-2. 27 s. (česky)
2. ↑   HLUCHÝ, Miroslav, a kol. *Technológia*. Bratislava : Alfa, vydavateľstvo technickej a ekonomickej literatúry, n.p. 1977. 368 s.
3. ↑   NOVOTNÝ, František; DUDÍK, Drahomír; FRANK, Augustin. *Výrobné konštrukcie*. Bratislava : Slovenské vydavateľstvo technickej literatúry, n.p. 1964. 365 s.
**Fraňo Kráľ** (\* 9. marec 1903, Barton, Ohio – † 3. január 1955, Bratislava) bol slovenský medzivojnový básnik, prozaik socialistického realizmu a politik.

Život
-----

Narodil sa v rodine slovenského vysťahovalca v USA, no ako dvojročný sa s matkou vrátil späť na Slovensko, pričom finančná situácia rodiny bola veľmi zlá. Vzdelanie získal v Smrečanoch, kde bývali po návrate z USA, neskôr pokračoval v štúdiu v Liptovskom Mikuláši a zmaturoval na učiteľskom ústave v Spišskej Novej Vsi. Počas štúdia musel ťažko pracovať a i kvôli zlému stravovaniu ochorel na týfus, ktorý zanechal v jeho tele trvalé stopy a neskoršie pľúcne ochorenie bolo jeho priamym dôsledkom. Narukoval na vojenskú službu, no ochorel na tuberkulózu. Liečil sa v Tatranských Matliaroch. Neskôr prešiel do českého sanatória Prosečnice. Ešte nie riadne doliečený bol zo sanatória prepustený a začal pracovať ako učiteľ v Okoličnom, neskôr bol preložený do malej dedinky Kováčovce v okrese Modrý Kameň a na ďalšie miesta. V roku 1931 sa dostal do Bratislavy, no pre svoju komunistickú ideológiu bol predčasne penzionovaný. Po vojne pracoval na Povereníctve školstva, bol členom ÚV KSS, poslancom Slovenskej národnej rady a členom predsedníctva Zväzu československých spisovateľov. V roku 1953 bol vymenovaný za národného umelca.

Tvorba
------

Počiatky jeho literárnej činnosti sa datujú do obdobia jeho liečenia v Tatranských Matliaroch, kde napísal a publikoval svoje prvé verše (Pravda a Nový život). Na jeho tvorbu mali veľký vplyv i stretnutia s českými avantgardnými spisovateľmi, s ktorými sa stretol počas svojho liečenia v Česku – Jiří Wolker, Vítězslav Nezval, Pavel Hora a Stanislav Kostka Neumann a iní. Spočiatku bol ovplyvnený proletárskou poéziou, neskôr poetizmom a symbolizmom, no tiež aj vojnovým utrpením. V románoch zachytil spoločenské a politické pomery Slovenska medzi svetovými vojnami; spojil v nich dokumentárnosť s lyrickými výrazovými prostriedkami. Okrem tvorby pre dospelých sa tiež venoval písaniu próz pre deti a mládež.

Dielo
-----

### Poézia

* 1930 – *Čerň na palete*, zbierka básní
* 1931 – *Balt*, zbierka básní
* 1936 – *Pohľadnice*, zbierka básní
* 1945 – *Z noci do úsvitu*, zbierka básní
* 1952 – *Jarnou cestou*, zbierka básní

### Próza

* 1934 – *Cesta zarúbaná*, román
* 1945 – *Stretnutie*, román (napísaný bol už v roku 1937)
* 1949 – *Za krajší život*, čiastočne spomienková kniha
* 1952 – *Bude ako nebolo*, román

### Diela pre deti a mládež

* 1931 – *Jano* – autobiografická próza
* 1932 – *Čenkovej deti*

### Ostatné diela

* 1946 – *Keď sa časy menia*, dráma
* 1961 – *Fraňo Kráľ učiteľom*, zbierka prejavov, článkov, listov a iných dokumentov

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Fraňo Kráľ**

Autoritné údaje: * abART: 33951
* GND: 118777904
* ISNI: 0000000109656629
* LCCN: n84121811
* NK ČR: jn20000603546
* SNK: 167019
* VIAF: 40174340
* WorldCat: lccn-n84121811
**Klokočovská ikona Bohorodičky** je divotvorná ikona z obce Klokočov.

V roku 1670 sa v Klokočovskom chráme modlil pred ikonou Bohorodičky zhromaždený ľud keď pred Michalovcami stálo heretické vojsko. Letopisec uvádza, že počas bohoslužby sa obraz zatemnil a z očí Bohorodičky začali padať slzy. Tento zázrak videli nielen miestni obyvatelia ale aj heretické vojsko, ktoré prišlo až sem. Heretici strhli ikonu z ikonostasu, tvár Bohorodičky prerezali nožom a ikonu prebodli kopijou. Obraz však namiesto slzenia začal silno plakať. V noci heretici cerkev zapálili. Ikona však bola zachránená a odnesená do Prešova.

Ikona sa potom dostala do Mukačeva, neskôr na nejaký čas do Turecka, napokon bola odnesená do Viedne. Prešovský magistrát žiadal jej navrátenie, ale nebolo mu vyhovené. Bola však vyhotovená jej kópia, ktorá bola privezená do Prešova. Z nej boli v Prešove vytvorené ešte dve kópie. Jedna z nich je dnes v Užhorode, druhá v Klokočovskej gréckokatolíckej cerkvi.

Referencie
----------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Umelecký portál |

1. ↑  Svedectvo historických prameňov o klokočovskej ikone ako duchovné dedičstvo našich predkov: "Obraz Prečistoj Ďivy Bohorodyci pod čas Svjatoj Služby Božoj potemňil sja i počaly padaty velyky slezy iz oč Ľubeznoj Našej Materi."

Externé odkazy
--------------

* Ikona Klokočovskej Bohorodičky v našom chráme Archivované 2016-03-05 na Wayback Machine
Súradnice: 77°0′0″J 27°30′0″V﻿ / ﻿77,00000°J 27,50000°V﻿ / -77.00000; 27.50000

Ľadové útesy na pobreží Coatsovej zeme (1915)
**Coatsova zem** (-slovenský normovaný názov) (angl. Coats Land) je územie vo východnej Antarktíde, ktorá leží na západ od Zeme kráľovnej Maud a zo západu je obmývaná Weddellovým morom na východe. Coatsova zem sa rozkladá z juhozápadu na severovýchod medzi 20° a 36° stupňom západnej zemepisnej dĺžky. 

Severovýchodná časť bola objavená v roku 1904 Williamom Speirs Bruceom z paluby lode *Scotia*. Bruce viedol škótsku národnú antarktickú expedíciu (1902–4). Bruce oblasť pomenoval podľa Jamesa Coatsa Jr. (1841–1912) a Andrewa Coatsa (1862–1930), dvoch najvýznamnejších podporovateľov expedície. 

V decembri 1914 a januári 1915 pokračoval britský polárny bádateľ Ernest Shackleton s prieskumom v južnom smere a k oblasti tak *pripojil* územie, ktoré objavil nemecký bádateľ Wilhelm Filchner v roku 1912 z paluby lode *Deutschland*.

Referencie
----------

1. ↑   *Zoznam exoným* [online]. Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, rev. 2011-06-01, [cit. 2017-07-09]. Dostupné online.
2. ↑   *Geographic Names Information System: Coats Land* [online]. United States Geological Survey, [cit. 2017-07-09]. Dostupné online. Archivované 2020-02-19 z originálu. (angličtina)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Coatsova zem**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Coats Land na anglickej Wikipédii.*
**Nils Ericson** (skôr *Ericsson*; 31. január 1802 Långbanhyttan, Švédsko – 8. september 1870 Štokholm) bol švédsky inžinier, staviteľ a vojak. Bol starším bratom vynálezcu Johna Ericssona.

Životopis
---------

Socha Nilsa Ericsona pred Centrálnou stanicou v Štokholme
Nils bol rovnako ako jeho brat vo švédskej armáde. V roku 1823 bol podporučíkom v inžinierskom zbore, v roku 1828 bol povýšený do hodnosti poručíka. V roku 1830 sa stal kapitánom, 1832 majorom a v roku 1850 plukovníkom mechanizovaného práporu švédskeho námorníctva.

Od roku 1855 pôsobil Nils ako vedúci štátnych železničných stavieb. Jeho inžinierske diela sú známe hlavne stavbou *Trollhättenského kanálu* v rokoch 1837 – 1844, veľkého kanálu medzi riekou Saimen vo Fínsku a Fínskym zálivom (1849 – 1856) a v poslednej rade vďaka zbudovaniu švédskych železníc, ktoré sú jeho najznámejším dielom. Potom, čo v roku 1862 odstúpil z vedenia švédskych železníc, mu bola poslancami schválená doživotná renta vo výške 15 000 riksdolarov ročne. V roku 1854 bol povýšený do šľachtického stavu a v roku 1860 dostal titul *Slobodný pán*.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Nils Ericson**

Autoritné údaje: * GND: 1245966537
* LCCN: n2017008710
* VIAF: 54121519
* WorldCat: lccn-n2017008710
Štvorec zo stometrovými stranami má plochu jeden hektár
**Hektár** (symbol **ha**) je plošná metrická jednotka. Nie je súčasťou sústavy SI, ale je všeobecne uznávaná. Základnou jednotkou plochy SI je štvorcový meter.

Definícia
---------

1 ha je plocha 10 000 m², čo je napríklad plocha štvorca so stranou 100 metrov.

Pôvod
-----

Názov je zložený zo SI prefixu *hecto* (sto) a *árov*.

Opis
----

Hektár sa používa najmä v oblastiach ako sú poľnohospodárstvo, lesníctvo, pôdohospodárstvo a podobne. Používa sa najmä v krajinách s metrickým systémom.

Prevody
-------

*Jeden hektár je:*

* 10 árov
* 10 000 štvorcových metrov = 100 m × 100 metrov
* 1 štvorcový hektometer (štvorec s dĺžkami strán 100 metrov)
* 0,01 štvorcového kilometra
* 2,471 053 8 medzinárodných akrov
* 2,471 043 9 U.S. akrov
* 107,639 štvorcových stôp
* 0,003 861 02 štvorcovej míle
* 15 mu (Čína)
* 10 dunam (Stredný východ)
* 6,25 rai (Thajsko)

Pozri aj
--------

* Prevod jednotiek

Iné projekty
------------

CommonsWikislovníkWikicitáty
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hektár**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Hektár****
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Hektár**

Externé odkazy
--------------

* Nástroj na prepočet plošných mier (Anglický)
Cornelia Funkeová, 2023
**Cornelia Funkeová** (\* 11. december 1958, Dorsten) je nemecká autorka kníh pre deti a mládež.

Život
-----

Narodila sa v Dortmunde, vo Westfálsku.

Po maturite sa presťahovala do Hamburgu, kde dosiahla vzdelanie diplomovanej pedagogičky, neskôr pracovala 3 roky ako vychovávateľka a a súčasne študovala knižnú ilustráciu na vysokej škole výtvarnej v Hamburgu. Ku kariére spisovateľky sa dostala cez pôvodné povolanie ilustrátorky, zvrat v jej kariére spôsobilo rozhodnutie ilustrovať svoje vlastné knihy (príkladom spisovateľsko-ilustrátorskej práce autorky je aj jej svetoznámy román Pán zlodejov). Dodnes je autorkou niekoľkých desiatok takýchto kníh. Pracovala tiež ako scenáristka televízneho seriálu. 

Do mája 2005 žila so svojím manželom a deťmi v Hamburgu, potom sa presťahovali obaja spolu so svojimi dvoma deťmi do Los Angeles. Tu v roku 2006 jej manžel po 25 ročnom manželstve s Corneliou ako 58 ročný zomrel.

Spisovateľská dráha
-------------------

Jej román Atramentové srdce vyšiel v septembri 2003 v Nemecku, vo Veľkej Británii, V USA, v Kanade a v Austrálii, v roku 2004 tiež anglický preklad knihy Dračí jazdec. Celkový náklad jej kníh prekročil v r. 2005 niečo nad 10 miliónov kusov. Jej knihy boli postupne prekladané do 30-tich jazykov. Podľa TIME magazínu patrí v roku 2005 medzi 100 najvplyvnejších osobností sveta. 

Mnohí kritici ju nazvali nemeckou J.K. Rowlingovou. Jej knihy boli preložené do mnohých jazykov. Po vydaní v anglickom jazyku sa viaceré jej knihy dostali i na popredné miesta zoznamov knižných bestsellerov v New Yorku. 

Viaceré Funkeovej knihy boli sfilmované americkou spoločnosťou Warner Brothers.

Tvorba
------

* Pán zlodejov
* Dračí jazdec
* Atramentový svet - trilógia

Externé odkazy
--------------

* Archivované 2007-09-02 na Wayback Machine

Autoritné údaje: * BnF: 144733321
* GND: 119523604
* ISNI: 0000000121035139
* LCCN: no2016056047
* NK ČR: xx0012087
* ULAN: 500459801
* VIAF: 102395980
* WorldCat: lccn-no2016056047
**Fiodor Fiodorovič Radeckij** (rus. Фёдор Фёдорович Радецкий, \* 28. júl 1820, Kazaň – † 14. január 1890) bol ruský generál.

Pochádzal z nižšej šľachtickej rodiny. V roku 1839 sa stal ženijným dôstojníkoma a slúžil na Kaukaze. V roku 1849 sa v Uhorsku stal generálnym štábnym majorom generála Rüdigera, 1853 plukovník armády na Kaukaze, 1860 šéf generálneho štábu kozáckej armády v Tereku a generálmajor, v 1868 generálporučík, 1876 veliteľ 8. armády.

V júni 1877 prekročil Dunaj pri meste Zimnicea a od augusta do septembra úspešne bránil Šipčenský priesmyk proti tureckej armáde. Dňa 9. januára 1878 zajal turecké vojská v Šipčenskom priesmyku a 22. januára postúpil k Adrianopolu.

Dňa 19. septembra 1878 sa stal veliteľom 5. armády v Poľsku, 1881 veliteľom delostreleckej armády v Moskve a v roku 1882 generálnym guvernérom v Charkove.

Pozri aj
--------

* Prvá bitka pri Šipčenskom priesmyku
* Druhá bitka pri Šipčenskom priesmyku
* Tretia bitka pri Šipčenskom priesmyku
* Štvrtá bitka pri Šipčenskom priesmyku
Košické privilégium
**Košické privilégium** (poľ. Przywilej koszycki) bol súbor práv a slobôd udelených uhorským a poľským kráľom Ľudovítom I. Veľkým poľskej šľachte v roku 1374. Svoj názov dostalo privilégium podľa miesta vydania – mesta Košice.

Poľská šľachta v zásade získala tieto privilégiá:

* vyňatie z platenia daní
* vyňatie z povinnosti stavby a opravy kráľovských hradov, ciest a miest
* vyňatie z povinnosti pohostenia kráľa a jeho úradníkov
* obmedzenie zastávania krajinských úradov iba na zástupcov domácej šľachty
* vyplácanie mzdy šľachticom, ktorí sa zúčastnia bojov v kráľovskom vojsku

Na oplátku šľachta garantovala kráľovi, že po jeho smrti nastúpi na poľský trón jedna z jeho dcér (Katarína, Mária alebo Hedviga). Dovtedajšie poľské právo, na rozdiel od uhorského, nepoznalo dedenie trónu v ženskej línii. Podľa Košickej dohody z roku 1384 nastúpila na poľský trón Ľudovítova najmladšia dcéra Hedviga z Anjou.

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Košický portálHistorický portál |

* Dokument *Pactum regis Ludovici cum nobilibus a. D. MCCCLXXIIII* v latinskom prepise (po anglicky) (po poľsky) (po nemecky) (po rusky)
Súradnice: 33° 30′ 42.3″ s.š. 36° 18′ 02.1″ v.d.

Saladinova socha
**Saladinova socha** (arab. تمثال صلاح الدين الأيوبي‎) je nadrozmerná jazdecká bronzová socha zobrazujúca ajjúbovského sultána Saladina, ktorá sa nachádza pred citadelou v Damasku v Sýrii. Socha, ktorú navrhol sýrsky sochár Abdallah al-Sayed, vznikla na štátne náklady a odhalil ju sýrsky prezident Hafez Assad v roku 1993 pri 800. výročí Saladinovej smrti.

Opis
----

Socha, ktorá tróni hlavnému námestiu v meste, opisuje Saladina v rovnakej póze a v rovnakých šatách, v akých účinkuje v mnohých západných opisoch križiackych výprav z 19. storočia. Pri každej strane Saladinovho koňa stoja dvaja pešiaci a Sufi. Za koňom kľačia dvaja známi križiaci, Guy z Lusignanu a Renaud de Châtillon. Podľa sochára Saladin nie je zobrazený ako individuálny bojovník, ale ako vodca stelesňujúci vlnu populárneho cítenia voči Frankom. Sufi reprezentuje jedno náboženstvo ľudu, zatiaľ čo pešiaci reprezentujú skromných ľudí, ktorí sa všetci spojili s ich hrdinom pod spoločnou vlajkou islamu.

Referencie
----------

1. 1 2  PAGDEN, Anthony. *Worlds at War*. [s.l.] : [Oxford University Press US, 2008. ISBN 0-19-923743-3. S. 196-197.
**Almaaz A**| Pozorovacie dátaEpocha J2000 |
| --- |
| **Súhvezdie** | Povozník |
| **Rektascenzia** | 05h 01m 58,1s |
| **Deklinácia** | 43° 49′ 24″Súradnice: Hviezdna mapa 05h 01m 58s; 43° 49′ 24″ |
| **Zdanlivá magnitúda (V)** | 3,04 |
| Spektrálne charakteristiky |
| **Spektrálny typ** | A8 Iab |
| **U-B farebný index** | 0,30 |
| **B-V farebný index** | 0,54 |
| **R-I farebný index** | - |
| **Typ premennosti** | zákrytová |
| Astrometria |
| **Radiálna rýchlosť (Rv)** | −2,5 km/s |
| **Vlastný pohyb (μ)** |  RA: 0,18 mas/r  Dek.: −2,31 mas/r |
| **Paralaxa (π)** | 1.60 ± 1.16 mas |
| **Vzdialenosť** | približne 2000 ly (približne 600 pc) |
| **Absolútna magnitúda (MV)** | −5,95 |
| Fyzikálne charakteristiky  |
| **Hmotnosť** | 15–19 *M*☉ |
| **Polomer** | 100 *R*☉ |
| **Svietivosť** | 47 000 *L*☉ |
| **Teplota** | 7 800 K |
| **Metalicita** |  ? |
| **Rotácia** |  ? |
| **Vek** |  ? rokov |
| Iné označenia |
|  Haldus, Al Anz, Epsilon Aurigae, 7 Aurigae, HR 1605, BD +43°1166, HD 31964, SAO 39955, FK5 183, GC 6123, ADS 3605, CCDM 05020+4350, HIP 23416.  |
| Databázové referencie |
| **SIMBAD** | dáta |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portál Astronomický portálHviezdny portál Hviezdny portál |

 |

 
**Almaaz** (Maaz) alebo **Epsilon Aurigae** (ε Aur/ε Aurigae) je zákrytová dvojhviezda s neviditeľným sprievodcom v súhvezdí Povozník, ktorej jasnosť klesá z 2,7m na 3,8m raz za 27 rokov. 

Primárna zložka je nadobor spektrálneho typu F0 a triedy svietivosti Ia, s hmotnosťou 15 M☉ a s polomerom 100-násobne väčším ako polomer Slnka v štádiu po opustení hlavnej postupnosti. Jeho svietivosť je až 200 000-krát väčšia ako svietivosť Slnka a jeho priemer je 300 miliónov km, čo je priemer obežnej dráhy Zeme okolo Slnka. Sekundárna zložka je protohviezda alebo dvojhviezda s hmotnosťou 10-20 M☉, obklopená akréčnym diskom s polomerom 1 100 R☉. Teplota vonkajšieho okraja disku je 520 K. Družica IRAS merala infračervené žiarenie, na ktoré sa zmenilo svetlo sprievodcu a jeho ultrafialové žiarenie v chladnom prachovom obale. Z priebehu krivky svetelných zmien sa dá usúdiť, že okolo sprievodcu je rozsiahly prstenec materiálu prerušený veľkou medzerou. Vzdialenosť je približne 2 000 ly.

Hviezda epsilon Aurigae má podľa našich súčasných poznatkov najdlhšiu periódu medzi zákrytovými premennými hviezdami. Perióda je 27,1 roka a počas nej klesne jasnosť hviezdy zhruba na polovicu, z 3,1 na 3,8 magnitúd. Ploché minimum trvá 330 dní, pokles k minimu a výstup z neho trvá vždy 140 dní. Celý zákryt trvá 610 dní. Zákryt je pravdepodobne spôsobený tým, že počas doby minima je hlavná zložka zakrytá oblakom obklopujúcim sprievodcu. Zákryt tejto dvojhviezdy nastal medzi 2. júlom 1982 a 25. júnom 1984. Ďalší zákryt sa nastal v roku 2009.

Zdroje
------

* Encyklopédia astronómie – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok (s láskavým dovolením autorov a podporou SZA)
* PLAUCHOVÁ, Jana. *Súhvezdia od Andromedy po Žirafu*. Redakcia Eduard Koči; ilustrácie Peter Zimnikoval; Beata Zimnikovalová, Michal Mojžiš, Tibor Krátky. prvé vyd. Hurbanovo : Slovenská ústredná hvezdáreň Hurbanovo, 2023. 592 s. ISBN 978-80-89998-357. Kapitola Povozník, s. 379 – 380.
**Karol V. Lotrinský** (\* 3. apríl 1643, Viedeň, Rakúsko – † 18. apríl 1690, Wels) bol v rokoch 1675 až 1690 lotrinský vojvoda. Po celú dobu vládol iba titulárne, pretože od roku 1669 územie obsadila armáda francúzskeho kráľa Ľudovíta XIV. Na vojvodskom stolci vystriedal svojho strýka Karola IV. Jeho vnuk František I. sa v roku 1745 stal cisárom Svätej ríše rímskej.

Jeho otcom bol lotrinský vojvoda Mikuláš František, mladší syn vojvodu Františka II. a matkou dcéra vojvodu Henricha II. Klaudia Lotrinská.

Kariéra
-------

Cisár ho menoval poľným maršalom a dal mu k dispozícii vojsko s ktorým proti Francúzom bojoval. Dosiahol niekoľko víťazstiev, v apríli 1676 obsadil Philippsbourg, ale útok na Lotrinsko sa mu nepodaril.

Novým pólom jeho pôsobnosti sa stal boj proti Turkom. Stál v čele cisárskeho a ríšskeho vojska a zásadnou mierou sa podieľal na porážke tureckej armády v roku 1683 v bitke pri Viedni. O dva roky neskôr oslobodil spod tureckej nadvlády Ostrihom, Nové Zámky, v roku 1686 dobyl Budín a v roku 1687 porazil Turkov v druhej bitke pri Moháči.

Dvakrát bol habsburským kandidátom na poľský trón. Prvýkrát v roku 1669 a potom v roku 1674, ale ani raz neuspel.

Na krátky čas sa stiahol kvôli chorobe z verejného života, ale v roku 1689 opäť prevzal velenie vojsk, bojujúcich proti Francúzom. Podarilo sa mu dobyť Mainz, ale čoskoro nato 18. apríl 1690 zomrel.

Rodina a potomstvo
------------------

V roku 1678 uzavrel manželstvo s dcérou cisára Ferdinanda III. a Eleonóry Magdalény Gonzagovej, Eleonórou Máriou (\* 1653 – † 1697). Tá sa pôvodne v roku 1670 vydala za poľského kráľa Michała Korybuta Wiśniowieckieho a o tri roky neskôr ovdovela. Karolovi porodila šesť detí:

* Leopold I. (\* 11. september 1679 – † 27. marec 1729), lotrinský vojvoda ∞ 1698 Alžbeta Šarlota Orleánska (\* 1676 – † 1744)
* Karol Jozef (\* 24. november 1680 – † 4. december 1715), biskup olomoucký a arcibiskup trierský
* Eleonóra (\*/† 1682)
* Karol Ferdinand (\* 1683 – †  1685)
* Jozef Inocenc Emanuel (\* 1685 – †  1705), cisársky generál
* František Anton Jozef (\* 8. december 1689 – † 25. júl 1715), opát v Malmede a v Stavelote v Belgicku

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Karol V. (Lotrinsko)**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Karel V. Lotrinský na českej Wikipédii.*

  


|  |
| --- |
| Karol V.**Lotrinskí** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Karol IV.** | **Lotrinský vojvoda**1675 – 1690 | Nástupca**Leopold I.** |

Autoritné údaje: * BnF: 120493755
* GND: 118720902
* ISNI: 0000000081104469
* LCCN: n84045237
* NK ČR: ola2014848922
* SNK: 158337
* VIAF: 30932910
* WorldCat: lccn-n84045237
**The Ronettes** boli v 60. rokoch 20. storočia dievčenská spevácka skupina, ktorá pochádzala z New Yorku. Vo svojej dobe patrili tieto dievčatá k najpopulárnejším skupinám. Mali v rebríčku Billboard Hot 100 osem songov, z ktorých päť sa dostalo do Top 40.

Trio z Manhattanu pozostávalo zo speváčky Veroniky Bennettpvej (neskôr známa pod pseudonymom Ronnie Spectorová), jej staršej sestry Estelle Bennettovej a ich sesternice Nedry Talleyovej. Divčatá začali spolu spievať pod názvom „The Darling Sisters" už ako tínedžerky. Prvú nahrávaciu zmluvu uzavreli v roku 1961 s vydavateľom Colpix Records, v marci roku 1963 prešli k Spectorovmu labelu Philles Records. Táto skupina bola jedinou dievčenskou formáciou, ktorá sa zúčastnila spoločného koncertného turné s kapelou The Beatles.

V repertoári speváčok bolo viacero významných hitov medzi ktoré patria: „Be My Baby" (znie aj na soundtracku filmu *Hriešny tanec*), „Baby, I Love You", „(The Best Part Of) Breakin' Up" a „Walking in the Rain". Všetky sa dostali do rebríčka Billboard Hot 100. Posledná z menovaných, „Walking in the Rain", získala v roku 1965 cenu Grammy. V roku 1999 bola ich pieseň „Be My Baby" uvedená do Siene slávy Grammy (Grammy Hall of Fame). V roku 2004 časopis *Rolling Stone* dal ich song „Be My Baby" na 22. miesto zoznamu 500 najlepších skladieb všetkých čias. Táto istá pieseň je aj na 253. mieste zoznamu skladieb 20. storočia (organizované pod záštitou RIAA a ďalších kultúrnych a vzdelávacích inštitúcií v Spojených štátoch).

Táto hudobná formácia vydala iba jediný štúdiový album. Vyšiel v roku 1964 pod názvom *Presenting the Fabulous Ronettes Featuring Veronica* a v rebríčku *Billboardu* sa dostala na 96. pozíciu. V roku 2009 tento album dal časopis *Rolling Stone* na 422. miesto svojho zoznamu 500 najlepších albumov všetkých čias. V roku 2004 boli The Ronettes uvedení do siene slávy vokálnych skupín (Vocal Group Hall of Fame) a 12. marca 2007 do Rokenrolovej siene slávy. V roku 2010 boli The Ronettes uvedení do siene slávy rokenrolových legiend.

Hudobný štýl The Ronettes ovplyvnil niekoľkých ďalších umelcov. Ako svoj vzor ich citujú napríklad aj Brian Wilson zo skupiny The Beach Boys, Billy Joel, či Bruce Springsteen. Ich štýl obliekania bol vzorom pre britskú speváčku Amy Winehouse.

Diskografia
-----------

Štúdiové albumy
* 1964 – *Presenting the Fabulous Ronettes Featuring Veronica*

Referencie
----------

1. ↑   *Ronnie Spector Biography* [online]. Ronniespector.com, 2010-11-09, [cit. 2012-11-10]. Dostupné online. Archivované 2012-11-06 z originálu.
2. ↑  The Ronettes
3. ↑   *Rolling Stone's 500 Greatest Albums of All Time* [online]. [Cit. 2014-07-03]. Dostupné online. Archivované 2012-05-23 z originálu.
4. ↑   *The People's Hall of Rock 'n' Roll Legends* [online]. Thepeopleshall.blogspot.com, 2011-04-01, [cit. 2012-04-10]. Dostupné online.
5. ↑  Rolling Stone. "The Ronettes Archivované 2007-11-09 na Wayback Machine"

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **The Ronettes**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku The Ronettes na anglickej Wikipédii.*
Busta Theodosia II. v parížskom Louvri
**Theodosius II.** alebo **Theodosios II.** (plným menom **Flavius Theodosius**; apríl 401 – 28. júl 450) bol východorímsky cisár v rokoch 408–450. Jeho otcom bol cisár Arkadius (vládol 395–408), matkou Eudoxia, dcéra *magistra militum* Bautona.

Theodosius je historikmi považovaný za cisára s mizivými panovníckymi schopnosťami. To isté bolo známe už jeho otcovi Arkadiovi. Veľmi ho ovplyvňovala jeho najstaršia sestra Pulcheria, ktorá mala významné postavenie pri formovaní cisárových politických názorov aj kresťanskej viery. Jej postava stojí napríklad za Theodosiovými antisemitskými postojmi, ktoré vedli k zničeniu židovských synagóg.

V roku 421 sa oženil s poetkou Aeliou Eudociou. Roku 429 ustanovil komisiu, ktorá mala zhromaždiť všetky zákony od čias Konštantína a vytvoriť formalizovaný systém rímskeho práva. Tento jeho zámer nebol dokončený, avšak výsledky práce druhej komisie, ktorá sa schádzala v Konštantínopole, boli roku 438 zhromaždené do zbierky s názvom *Codex Theodosianus*. Zákonník Theodosia II. zahŕňal všetky edikty vydané od uznania kresťanstva ako povoleného náboženstva a stal sa podkladom pre vznik Justiniánovho zákonníka v nasledujúcom storočí. Theodosius II. má tiež zásluhy na vzniku Konštantínopolskej univerzity. 

Theodosius nechal popraviť deti za to, že sa hrali s pozostatkami "pohanských" sôch a to len pre snahu dodržovať kresťanstvo. To, čo urobil. kresťanskí kronikári označovali ako: "úzkostlivo dodržoval kresťanské učenie".

Za Theodosiovej vlády začali Východorímsku ríšu ohrozovať Huni, ktorých moc v Karpatskej kotline sa významne upevnila a počas vlády náčelníka Attilu dosiahla vrchol. Theodosius zomrel v roku 450 na následky zranení spôsobené nehodou pri jazde na koni.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Theodosius II. (Byzantská ríša)**

Externé odkazy
--------------

* Rodokmeň valentiniánsko-theodosiovskej dynastie
* Rímske právo Archivované 2006-06-13 na Wayback Machine

  


|  |
| --- |
| Theodosius II.**Theodosiovská dynastia** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Arkadius** | **cisár**408 – 450 | Nástupca**Markian** |

Autoritné údaje: * BnF: 13573325s
* GND: 118756885
* ISNI: 0000000121312669
* LCCN: n93049411
* NK ČR: jo20181006217
* ULAN: 500312816
* VIAF: 46929243
* WorldCat: lccn-n93049411
**USS *Yorktown* (CV-5)** bola lietadlová loď, ktorá slúžila počas druhej svetovej vojny námorníctvu Spojených štátov. Bola pomenovaná podľa bitky pri Yorktowne, ktorá sa udiala v roku 1781. Do prevádzky bola zavedená v roku 1937. Loď *Yorktown* bola hlavnou loďou triedy *Yorktown*. Navrhnutá bola na základe skúseností získaných z operácií s upravenými bojovými krížnikmi triedy *Lexington* a menšími účelovými loďami USS *Ranger*.

Prevádzka
---------

Loď *Yorktown* sa s loďou *Lexington* na Koralovom mori pokúsili zastaviť inváziu do Port Moresby v Papuy-Novej Guiney. 7. mája potopili ľahkú lietadlovú loď *Šóhó*. S hlavnou japonskou silou, loďami *Šókaku* a *Zuikaku* sa stretli až nasledujúci deň. Lietadlá z *Lexingtonu* a *Yorktownu* ťažko poškodili Šókaku, ale japonské lietadlá kriticky poškodili *Lexington* (neskôr potopenú priamo posádkou) a poškodili aj *Yorktown*.

Napriek poškodeniu sa loď bola schopná vrátiť na Havaj. I keď sa predpokladalo, že opravenie poškodenia bude trvať dva týždne, loď sa vrátila na more po 72 hodinách. Neskôr zohrala loď klúčovú úlohu počas bitky o Midway v júni 1942. Lietadlá *Yorktownu* boli dôležité pri potopení dvoch japonských lodí. *Yorktown* bola takisto cieľom oboch japonských vzdušných protiútokov v Midwayi, ktoré by inak mierili na USS *Enterprise* a *Hornet*.

*Yorktown* bola neskôr počas bitky o Midway niekoľkokrát poškodená. Keď však pokusy o opravy už nevyzerali nádejne, posádka lode bola evakuovaná a loď sa potopila ráno 7. júna 1942. Jej vrak našiel Robert Ballard v máji 1998.

Poloha vraku
------------

Oceánograf Robert Ballard, ktorý našiel vraky RMS *Titanic* a nemeckej bojovej lode *Bismarck*, našiel a odfotografoval vrak *Yorktownu* 19. mája 1998. Vrak sa našiel v zvislej polohe v hĺbke 5 kilometrov a bol v excelentnom stave. Napriek tomu, že bol pod hladinou mora 56 rokov, stále bolo vidieť väčšinu laku i vybavenia. V septembri 2023 prebehol rozsiahlejší prieskum pomocou EV *Nautilus*.

Referencie
----------

1. 1 2  PARSHALL, Jonathan B.; TULLY, Anthony P.. *Shattered sword: the untold story of the Battle of Midway*. Washington, D.C : Potomac Books, 2005. ISBN 978-1-57488-923-9. S. 63 – 67, 374 – 375, 383.
2. ↑   *Titanic explorer finds Yorktown* [online]. CNN, 4 June 1998, [cit. 2007-07-01]. Dostupné online.
3. ↑  ROUSSELLE, Christine. *Undersea video of lost WWII aircraft carriers provides new clues about their dramatic last moments* [online]. Fox News, 5 October 2023. Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku USS Yorktown (CV-5) na anglickej Wikipédii.*

|  |  |
| --- | --- |
| **Lietadlové lode: Trieda Yorktown** |  |
| Yorktown · Enterprise · Hornet |
Súradnice: 48°48′42″S 18°05′16″V﻿ / ﻿48,81167°S 18,08778°V﻿ / 48.81167; 18.08778

**Jastrabské sedlo** (hovorovo **Sedlo Jarky**) je prirodzená a viditeľná terénna zníženina, ktorá tvorí hranicu medzi pohoriami Strážovské vrchy a Považský Inovec. Nachádza sa medzi obcami Mníchova Lehota a Trenčianske Jastrabie v okrese Trenčín.

Leží na mieste jastrabianskeho tektonického zlomu, ktorý oddeľuje druhohorné príkrovové formácie Strážovských vrchov od kryštalických bridlíc Považského Inovca. V mieste zlomu vystupuje na povrch viacero minerálnych prameňov, z ktorých najpopulárnejší pri Trenčianskych Miticiach možno navštíviť z odpočívadla pri ceste prvej triedy, prechádzajúcej sedlom. V blízkosti sedla sa nachádza v telese dolomitov a vápencov chočského príkrovu rozsiahly kameňolom.

Doprava
-------

Sedlo je dôležitým dopravným koridorom medzi oblasťou Trenčína a regiónom Hornej Nitry. Vedie ním frekventovaná cestná komunikácia I/9 ako aj železničná trať Trenčín – Chynorany.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vrchov, dolín, priesmykov a sediel* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2023-11-26]. Dostupné online. Archivované 2022-06-27 z originálu.

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej mape

Zdroj
-----

* *Autoatlas Českej republiky a Slovenskej republiky 1 : 100 000*. Harmanec : VKÚ, akciová spoločnosť, 1998. S. 42.

Autoritné údaje: * SNK: 90799
RVZ-6
**RVZ-6** (rus. РВЗ-6) je typ sovietskej električky vyrábanej medzi rokmi 1960 a 1990 v závode Rižskij vagonostrojitelnyj zavod. 

Ide o električku klasickej štvornápravovej koncepcie, vychádzajúcu z koncepcie PCC. Pod touto koncepciou sa v sovietskom zväze vyrábali električky od roku 1946 pod názvom MTV-82, vo Vojenskom závode č.82 v Rige (od toho odvodený názov električky) a tiež od 1949 v Leningradskom závode na opravu vozňov pod označením LM-49.

Prvé vozidlá boli dodané do Moskvy a Ufy, do roku 1963 ich bolo vyrobených celkom 400 a do roku 1966 okolo 900. Ďalšie série boli modernizované, objavili sa ako RVZ-6M (1966 až 1974, vyrobených 1988 kusov) a RVZ-6M2 (1974 až 1990, vyrobených 3110 kusov). Ešte dnes sú v prevádzke v mnohých ruských električkových prevádzkach.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **RVZ-6**

Externé odkazy
--------------

* Informácie a fotografie (v ruštine) Archivované 2011-10-23 na Wayback Machine
* Fotogaléria (Bielorusko)
* Informácie o električkách tohto typu v Kolomne (Rusko)

Archivované 2007-08-24 na Wayback Machine

1. ↑   *KTM-5* [online]. [Cit. 2024-03-11]. Dostupné online. Archivované 2007-02-12 z originálu.
**Pedofília** je v odbornom poňatí trvalá alebo dlhodobá náklonnosť či reaktivita s erotickým rozmerom prevažne alebo výlučne voči chlapcom alebo dievčatám, u ktorých ešte nie sú vyvinuté sekundárne pohlavné znaky. V štatistických manuáloch (DSM, MKCH) je radená medzi parafílie, niektorí odborníci (napr. F. Berlin) ju zároveň označujú ako sexuálnu orientáciu. Človek, u ktorého je takáto náklonnosť rozoznaná, je nazývaný *pedofil*. Označenie pochádza z gréckeho slova *paidofilia* (παιδοφιλια) = láska k deťom, zloženého zo slov *pais* (παις) = dieťa, chlapec a *filia* (φιλια) = láska, priateľstvo. Pôvodne starogrécky výraz umelo zaviedol, ako súčasť psychiatrického termíne "pedophilia erotica", v roku 1886 v spise Psychopathia Sexualis viedenský psychiater Richard von Krafft-Ebing.

V antickom Grécku údajne slovo používali niektorí básnici ako synonymum bežného výrazu pederastia, a to z dôvodov skôr metrických, než významových. Slovo *pederastia* neoznačovalo ani trvalý osobnostný sklon, ani obyčajnú sexuálnu praktiku, ale *typ medziosobného vzťahu*.

V neodbornom použití a najmä v masmédiách je často používaná pedofília v posunutom význame, ako označenie pre sexuálne aktivity s deťmi (prípadne vôbec s osobami pod tzv. zákonnou vekovou hranicou) alebo nakladanie s detskou pornografiou (výroby, vlastníctva, šírenie, užívanie).

Vzhľadom na neustálenosti a nepresnosti definície nemožno výskyt pedofílie v populácii vyčísliť spôsobom, ktorý by presahoval kontext konkrétnej metódy zisťovania.

Šablóna:Výhonok zaso