recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Šablóna:Infobox - hráč videoher**David Čerňanský** (\* 18. júl 2002 ), prezývaný **Frozen**, je slovenský profesionálny hráč počítačovej hry *Counter-Strike 2* a štvornásobný majster Českej republiky v tejto hre.

Hru *Counter-Strike* hrá od roku 2010, kedy hru spoznal vďaka bratovi, ktorý hral verziu 1.6 pravidelne. Hra ho zaujala a tak postupne získal prvé skúsenosti pri hre v tíme. V roku 2014 prestúpil z Counter-Strike 1.6 scény na novú verziu Global Offensive. Táto verzia ho zaujala a ešte toho istého roku sa zúčastnil svojho prvého LAN turnaja. V nasledujúcom roku sa angažoval v československom tíme Cyborg Factory, odkiaľ jeho ďalšie kroky viedli do Neophyte, kde po boku spoluhráčov ecko, queztone, barb1 a DEV7L získal titul Majstra Českej republiky 2015. Ďalším krokom v jeho kariére bol prestup do tímu eXtatus v prvej polovici roku 2016. V eXtatuse vyhral ďalšie dve majstrovstvá Českej republiky a to v roku 2016 a 2017. Tu sa prvýkrát začal ukazovať aj na svetovej scéne, kde si ho obľúbilo aj niekoľko zahraničných fanúšikov. Po rozpade CS:GO sekcie v organizácii eXtatus 5. júla 2018 vytvoril spoločne s ďalšími poprednými hráčmi československej športovej scény tím warmup. V septembri 2018 sa spoločne so svojimi súčasnými spoluhráčmi z tímu warmup pripojil k organizácii Majestic Lions. Krátko na to ale prestúpil z Majestic Lions do ďalšieho českého tímu Gunrunners v ktorom na majstrovstvách SR v počítačových hrách 2018 získal svoj štvrtý titul majstra SR v rade. V marci roku 2019 opäť prestúpil, tentoraz už do zahraničia, a to do nemeckého tímu Mousesports. 5. decembra 2023 prestúpil do tímu FaZe clan, ktorý bol v tom čase podľa rebríčka HLTV najlepším tímom na svete.

Referencie
----------



1. ↑   *OFICIÁLNĚ: Slovenský střelec frozen je nejnovější posilou FaZe | PLAYzone.cz* [online]. www.playzone.cz, [cit. 2024-02-11]. Dostupné online. (po česky)
Rôzne tvary sekerovitých čepelí
**Kopija** je najstaršia bodná žrďová zbraň pre pechotu a jazdectvo. Spočiatku to bola drevená tyč (tzv. drevec, často viac než 2 m dlhý) so zašpicateným koncom (hrotom). Neskôr to bola dýka pripevnená na koniec drevenej tyče, kvôli zvýšenému účinku. Z tohoto štádia sa vyvinula na celý rad zbraní, vo všeobecnosti nazývaných tyčové. Vyvíjala sa podobne ako dýka: spočiatku s hrotmi z pipika, cez bronzové a železné až po hroty z ocele.

História
--------

Halapartne
Hneď ako vznikol nápad zbrane na tyči, začali sa objavovať rôzne varianty hlavice. Vidlica či trojzubec urobili kopiju vražednejšou, „partizánska" kopija (skrátene partizána) mala pod hlavicou krídlovité ostrie, čím spôsobovala väčšie zranenia. Niekedy mala hlavica tvar bojovej sekery. Halapartňa, podobná nožu, bola dlhá čepeľ s jedným ostrím, prípadne mala ešte sekerovitú čepeľ pod čepeľou kopije. Tieto druhy sa často používali na strhnutie jazdca z koňa vďaka sekerovitej čepeli, ktorú bolo možné použiť aj ako hák.

U jazdectva bola kopija spočiatku zbraňou používanou obojručne. Zavedenie strmeňov medzi 6. až 8. storočím n.l. znamenalo, že jazdec mohol držať kopiju pod pazuchou a napriahnuť ju do útoku silou celého svojho pohybu a nie iba silou paže. Následkom toho sa zmenil aj tvar kopije, ktorá získala na hmotnosti. Postupne ako sa z bojísk strácali jazdci v brnení, aj kopija strácala na dôležitosti. Jej ľahkú formu naďalej používali v Európe najmä Poliaci v bojoch s Friedrichom Veľkým. Potom ju prebrali Napoleonove vojská, čím ju zase rozšírili do celej Európy. Súčasťou výzbroje kavalérie bola až do prvej svetovej vojny. V poľskej armáde bola používaná až do roku 1939, teda do začiatku 2. svetovej vojny.

Súčasnosť
---------

Všeobecné používanie tyčových zbraní zaniklo s príchodom palných zbraní. V Afrike a na Ďalekom východe sa kopije používali proti palným zbraniam až do 19. storočia. Na mnohých miestach sa však zachovali ako ceremoniálne zbrane či ako symboly hodnosti, ktoré bolo možné v boji ľahko spozorovať a identifikovať. Britskí poddôstojníci nosili halapartne ako symbol hodnosti ešte v 19. storočí.

Delenie
-------

* *Bodná* - má výhody dané jej hmotnosťou a účinkom.
* *Vrhacia* - sústredená hmostnosť tyče pôsobí ako stabilizátor pre let hrotom vpred a súčasne zabezpečuje dobrú prieraznosť hrotu v cieli.
* *Pika* - používala sa ako zbraň na boj muža proti mužovi a ako obrana proti jazdectvu až do doby palných zbraní.

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Kopija**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kopija**
***Nočný let*** (franc. názov: ***Vol de Nuit***) je druhým románom francúzskeho autora Antoine de Saint-Exupéryho. Prvýkrát bol publikovaný v roku 1931 a stal sa medzinárodným bestsellerom.

Podklad
-------

Kniha je založená na zážitkoch Saint-Exupéryho, ktoré získaval ako vojenský pilot a ako riaditeľ argentínskej spoločnosti Aeroposta založenej v Argentíne.

Príbeh
------

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Fabien je pilotom leteckej pošty v Patagónii. Jednej noci sa počas letu v búrke stratí. Dispečer Rivière, ktorý vysiela ľudí na nočné lety, prestane čakať na nedoručenú poštu a pomaly sa zmieruje s touto situáciou. Oznámi Fabienovej žene, čo sa stalo. Ale svojej práce naháňania poštovej služby a riskovania životov ďalších letcov sa nevzdáva. Rivière sa stotožňuje s myšlienkou: "Nemôžeme vyžadovať večnosť. To čo môžeme žiadať, nie je vidieť činy a veci náhle strácajúce svoj zmysel. Prázdnota, ktorá nás obklopuje bude na nás potom zívať z každej strany."

Postavy a ich charaktery boli zachytené na základe skutočných ľudí, ktorých Saint-Exupéry poznal v Južnej Amerike. Viac detailov sa možno dozvedieť z jeho pamätí *Vietor, Piesok a Hviezdy* (1939).

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Preklady
--------

*Vol de Nuit* bola preložená do anglického jazyka Stuartom Gilbertom ako *Night Flight* (Desmond Harmsworth, London, 1932). Tento preklad vyšiel a vychádza po dnes vo viacerých vydaniach. U nás vyšla napríklad vo vydavateľstve Slovart v roku 2004.

Film
----

Kniha bola zfilmovaná do filmu režiséra Clarenca Browna v roku 1933, v ktorom si zahrali Clark Gable, Helen Hayesová, Myrna Loy, John Barrymore, Lionel Barrymore, a Robert Montgomery.

Ocenenia
--------

*Vol de Nuit* vyhrala v roku 1931 Prix Femina, a literárne ocenenie udeľované ženskou porotou. V tom čase bol Saint-Exupéry len málo poznaný a práve týmto dielom si získal dobré meno.

Referencie
----------

1. ↑  *Saint Exupéry: A Biography* by Stacy Schiff, page 210

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Literárny portálFrancúzsky portál |

* Saint-Exupéry biography
* Vol de Nuit at netlabs.net (accessed 24 August 2007)
* Vol de Nuit at french.about.com (accessed 24 August 2007)
* Saint-Exupery.org – official site (accessed 24 August 2007)
**Jozef Gregás** (\* 19. február 1915, Čaradice – † 7. november 1989, Čaradice) bol slovenský ľudový rezbár.

Rodina
------

* otec Ján Gregás \*7.11.1876 † 10.7.1924
* matka Františka, rod. Pavlovičová \* 10.4.1880 †
* manželka Irena, rod. Rumanová \* 18.7.1916 † 7.5.2006
* deti: Ernest \* 1.3.1940 † 2004, Jozef \* 23.1.1947 † 10.8.2023, Milan \* 6.2.1953 † 2.9.2003, Ján \* 18.6.1958, Irena \* 5.3.1948, Mária \* 31.10.1949, Valéria \* 25.4.1954

Životopis
---------

Drevársky robotník na lúpačke v Žarnovici a hutný robotník na peciach v Žiari nad Hronom prežil svoj život v malebnej dedinke Čaradice na úpätí Veľkeho Inovca (Pohronský Inovec) neďaleko Slovenskej brány. S pokusmi o tvorbu začal v dospelom veku. Jeho prvotnou pohnútkou bolo zhotoviť drevenú hračku (koníka) pre svojho syna Ernesta. Drevo ho však zaujalo natoľko, že sa rezbárstvu vo voľných chvíľach začal venovať naplno. Tvoril plastiky a reliéfne obrazy, zachytávajúc dianie na vidieku a taktiež výjavy z vojnového obdobia. Väčšinou vyrezával sošky menších rozmerov z lipového dreva, no neodolal ani výzvam vo forme plastiky Jánošíka v životnej veľkosti. Taktiež sa niekoľkokrát zúčastnil folklórneho festivalu vo Východnej, kde vytvoril tematické monumentálne sochy. Jednou z nadživotne veľkostných plastík bola „Krojovaná matka s dieťatom na rukách" a ďalšou skupinovou plastikou boli „Tancujúci mládenec a deva". Na veľkú škodu sa ani jedna so spomínaných plastík nezachovala, keďže organizátori ich vystavovali pod holým nebom a vystavené neustálym vplyvom počasia boli zničené. Našťastie existuje dokument Martina Slivku „Kresané do dreva"(1976),ktorý ukazuje a hovorí o zámeroch a dôvodoch realizácie daných plastík ľudovými rezbármi a zobrazuje aj samotné diela v rôznych fázach vyhotovenia. Posledným dielom, ktoré starnúci a chorľavejúci umelec vytvoril, bol jeho vlastný drevený pomník osadený dvomi reliéfnymi obrazmi s výjavmi z biblie a plastikou hlavy ukrižovaného Ježiša Krista.

Jeho práce sú zastúpené aj v zbierkach Hist. ústavu SNM a SNG.

Dielo
-----

* drevená plastika: Vítanie Sovietskej armády (1965) (Etnografické zbierky SNM-HM, evid. Č. E 12201.)
* reliéf v30cm x š82,5cm : 30 rokov Budovania (1974) (Slovenská národná galéria, inv.č. NL224)
* skulptúra v33cm x š123cm : Oslobodenie (1974) (Slovenská národná galéria, inv.č. NL223)
* Krojovaná matka s dieťatom na rukách (1976)
* Tancujúci mládenec a deva
* Jánošík

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Autoritné údaje: * Web umenia: 3274
**Charles Arthur Bassett II** (\* 30. december 1931, Dayton – † 28. február 1966, St. Louis) bol americký elektrotechnický inžinier, skúšobný pilot Vzdušných síl USA a astronaut NASA, ale do vesmíru neletel. Tragicky zahynul pri jednom z letov s nadzvukovým cvičným prúdovým lietadlom T-38.

Životopis
---------

Stredoškolské štúdium na Bera High Scholl v Ohiu ukončil roku 1949 a rok potom vstúpil do americkej armády, kde zotrval až do konca života. V roku 1960 získal titul inžiniera elektrotechniky na fakulte technológie univerzity v Texase. Na Edwardsovej základni vzdušných síl v Kalifornii absolvoval v roku 1963 pilotnú školu. Postgraduálne štúdium ukončil na univerzite v severnej Kalifornii. V októbri 1963 bol zapísaný v tretej skupine do výcvikového strediska amerických astronautov v NASA. Oženil sa, bol otcom dvoch detí. Bol vymenovaný za pilota hlavnej posádky pre misiu Gemini 9. 

Pri jednom z letov s nadzvukovým cvičným prúdovým lietadlom Northrop T-38 Talon, ktorými NASA disponovala, došlo k nehode a Bassett spolu s kolegom, astronautom Elliotom Seeom, zahynuli pri pristávacom manévri za veľmi zlého počasia po zrážke s budovou spoločnosti McDonnell na letisku v St. Louis, kde mali prevziať práve dokončovanú kozmickú loď Gemini 9. V tom čase mal hodnosť kapitána letectva.

Referencie
----------

1. ↑  CODR, Milan. *Sto hvězdných kapitánů*. Praha : Práce, 1982. Kapitola Američtí astronauti pro lety na raketoplánech, s. 456.

Pozri aj
--------

* Fallen Astronaut

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Charles Arthur Bassett**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny životopis na stránkach NASA (po anglicky)
* Charles Bassett na stránkach spacefacts.de (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Charles Bassett na českej Wikipédii.*
Účastník olympijských hierÚčastník olympijských hier
**Michalis Kalomiris** (\* 9. október 1986) je grécky právnik a amatérsky vytrvalostný bežec, ktorý sa nevedomky kvalifikoval na Letné olympijské hry 2016. Zúčastnil sa olympijského maratónu, ktorý dokončil na 132. mieste s celkovým časom 2:37:03.

Kvalifikácia
------------

Pravidelne sa začal venovať behu v roku 2011, kedy sa zamestnal v právnickej firme v Aténach. Trénoval najčastejšie po práci, prípadne si zavčasu ráno privstal. Pohyboval sa v rôznych častiach mesta a za týždeň zvykol nabehať 110 - 200 kilometrov. V marci 2015 sa zúčastnil Rímskeho maratónu, ktorý dobehol za dve hodiny a dvadsaťdeväť minút. Do splnenia limitu potrebného pre kvalifikáciu na olympijské hry mu chýbalo celých desať minút, napriek tomu si ale zabezpečil miestenku na najslávnejšie športové podujatie, nakoľko sa umiestnil v prvej desiatke bežcov.

Kalomiris si nebol vedomý tohto pravidla, keďže sa pretekov zúčastnil čisto z lásky ku športu, a preto zostal veľmi prekvapený, keď v zozname športovcov reprezentujúcich Grécko na olympiáde, našiel vlastné meno. Neskôr sa vyjadril, že vysoké priečky na Rímskom maratóne obsadil vďaka tomu, že v deň pretekov silno fúkalo a pršalo, kvôli čomu sa viacero skúsenejších atlétov rozhodlo nepostaviť na štartovaciu líniu.

Kalomirova kvalifikácia na hry vzbudila zmiešané reakcie v Grécku. Jedna časť kritizovala rozhodnutie gréckeho olympijského výboru poslať Kalomira do Ria, keďže krajina disponovala skúsenejšími bežcami, ktorí na celonárodnom maratóne gréckeho právnika predbehli. Iní naopak príležitostnému bežcovi fandili, nakoľko je zriedkavosťou, aby sa amatérsky športovec kvalifikoval na olympijské hry.

Olympiáda
---------

Tri mesiace pred zahájením hier si vzal voľno v práci, aby sa k pretekom pripravil. Cieľovú pásku na olympijskom maratóne preťal ako 132. v poradí.

Referencie
----------

1. ↑  PAPADOPOULOS, Yiannis. *Athens lawyer unexpectedly qualifies for marathon at Rio Olympics | eKathimerini.com* [online]. www.ekathimerini.com, 2016-07-16, [cit. 2023-12-02]. Dostupné online. (English)
2. ↑   *KALOMIRIS Michael - Olympic Athletics | Greece* [online]. web.archive.org, 2016-08-18, [cit. 2023-12-02]. Dostupné online. Archivované 2016-08-18 z originálu.
3. ↑  . Dostupné online.
**Elliot McKay See, Jr.** (\* 23. júl 1927, Dallas – † 28. február 1966, St. Louis) bol americký letecký inžinier, námorný pilot, skúšobný pilot a astronaut NASA, ale do vesmíru neletel. Tragicky zahynul pri jednom z letov s nadzvukovým cvičným prúdovým lietadlom T-38.

Životopis
---------

V roku 1949 vyštudoval vojenskú námornú akadémiu a potom slúžil u námorného letectva ako pilot. Titul leteckého inžiniera získal v roku 1962 po ukončení štúdia na Kalifornskej univerzite v Los Angeles a ešte v tom istom roku sa dostal do druhej skupiny amerických astronautov v NASA. Po absolvovaní výcviku bol vymenovaný za záložného pilota pre misiu Gemini 5 a potom za veliaceho pilota hlavnej posádky Gemini 9. Bol vedený ako nevojak, civilista. Elliot See bol ženatý a mal tri deti.

Bol tiež námorným a skúšobným pilotom. Pri jednom z letov s nadzvukovým cvičným prúdovým lietadlom Northrop T-38 Talon, ktorými NASA disponovala, došlo k nehode a See spolu s kolegom, astronautom Charlesom Bassettom, zahynuli pri pristávacom manévri za veľmi zlého počasia po zrážke s budovou spoločnosti McDonnell na letisku v St. Louis, kde mali prevziať práve dokončovanú kozmickú loď Gemini 9.

Referencie
----------

1. ↑  CODR, Milan. *Sto hvězdných kapitánů*. Praha : Práce, 1982. Kapitola Američtí astronauti pro lety na raketoplánech, s. 456.

Pozri aj
--------

* Fallen Astronaut

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Elliot McKay See**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny životopis na stránkach NASA (po anglicky)
* Elliot See na stránkach spacefacts.de (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Elliott See na českej Wikipédii.*
**Władysław Eugeniusz Sikorski** (\* 20. máj 1881, Tuszów Narodowy – † 4. júl 1943, Gibraltár) bol poľský vojenský a politický líder, vojak, generálporučík poľskej armády, predseda vlády a minister vojenských záležitostí druhej Poľskej republiky, od 30. septembra 1939 predseda poľskej exilovej vlády, najprv vo Francúzsku, potom vo Veľkej Británii, zakladateľ a hlavný veliteľ poľských ozbrojených síl na Západe.

Pred prvou svetovou vojnou Sikorski založil niekoľko tajných organizácií, ktoré podporovali vec poľskej nezávislosti, a zúčastnil sa na ich činnosti. Počas prvej svetovej vojny bojoval s vyznamenaním v Poľských légiách a neskôr v novovytvorenej poľskej armáde počas poľsko-sovietskej vojny v rokoch 1919 až 1921. V tejto vojne zohral významnú úlohu v rozhodujúcej bitke o Varšavu (1920). V prvých rokoch druhej poľskej republiky zastával Sikorski vládne funkcie vrátane funkcie predsedu vlády (1922 až 1923) a ministra vojenských záležitostí (1923 až 1924). Po májovom prevrate Józefa Piłsudského v roku 1926 a hoci ostal počas samotného prevratu neutrálny, v roku 1928 sa postavil do opozície. Po nastolení sanačnej vlády upadol v nemilosť nového režimu.

Počas druhej svetovej vojny sa Sikorski stal predsedom poľskej exilovej vlády, vrchným veliteľom poľských ozbrojených síl a energickým obhajcom poľskej veci v diplomatickej oblasti. Podporoval obnovenie diplomatických vzťahov medzi Poľskom a Sovietskym zväzom, ktoré boli prerušené po sovietskom pakte s Nemeckom a invázii do Poľska v roku 1939, avšak sovietsky vodca Josif Stalin prerušil sovietsko-poľské diplomatické vzťahy v apríli 1943 po Sikorského žiadosti, aby Medzinárodný Červený kríž vyšetril masaker v Katyňskom lese.

V júli 1943 sa lietadlo so Sikorským zrútilo do mora hneď po štarte z Gibraltáru, pričom zahynuli všetci na palube okrem pilota. Presné okolnosti Sikorského smrti boli sporné a dali vzniknúť viacerým rôznym teóriám o havárii a jeho smrti. Sikorski bol najprestížnejším vodcom poľských exulantov.

Rady a vyznamenania
-------------------

Okrem mnohých iných radov a vyznamenaní bol Sikorski nositeľom týchto československých vyznamenaní:

* Československý vojnový kríž 1914 – 1918
* Česko-slovenský vojnový kríž 1939

Referencie
----------

1. ↑   *Wladyslaw Sikorski | Biography & Facts | Britannica* [online]. www.britannica.com, [cit. 2023-03-28]. Dostupné online. (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Władysław Sikorski**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Władysław Sikorski na anglickej Wikipédii a Władysław Sikorski na poľskej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 119646132
* GND: 118614282
* ISNI: 0000000121223439
* LCCN: n81039214
* NK ČR: jn20000701637
* VIAF: 17265702
* WorldCat: lccn-n81039214
**Anja Snellman**, vlastným menom **Anja Kauranen** (\* 23. máj 1954, Helsinki, Fínsko) je fínska spisovateľka, poetka, novinárka, moderátorka a terapeutka. Je jednou z popredných súčasných severských autoriek, jej diela boli preložené do viac ako 20 jazykov. Jej debutový román Bola tu Soňa O. (fín. *Sonja O. kävi täällä*) z roku 1981 patrí dodnes k najpredávanejším knižným debutom fínskej literárnej histórie.

Životopis
---------

Narodila sa v Helsinkách, kde vyrastala vo štvrti Kallio. Od mladého veku sa venovala baletu, krasokorčulovaniu, šprintu a moderným tancom. Od svojich sedemnástich praktizuje jogu a je vegetariánkou. Na Helsinskej univerzite vyštudovala psychológiu a svetovú literatúru. V roku 2017 získala magisterský titul a momentálne študuje na doktorandskom štúdiu. V roku 2015 dokončila štvorročný program psychoterapie na Helsinskom inštitúte krátkej terapie, pričom absolvovala dvojročný program so špecializáciou na sexuálnu terapiu. Okrem toho študovala scenáristiku v americkom Los Angeles.

Z prvého manželstva so Saska Saarikoskim má dve dcéry Almu a Elsu. Je druhykrát vydatá za skladateľa a gitaristu Jukka Orma. Väčšinu roka žije vo svojom druhom domove na gréckej Kréte.

Literárna tvorba
----------------

V roku 1980 napísala Snellman spolu s ďalším spisovateľom Esom Saarinenom článok, v ktorom ostro kritizovali vtedajšie fínske romány. Nasledujúci rok vydala svoju debutovú knihu Bola tu Soňa O. (fín. *Sonja O. kävi täällä*), ktorá sa rovno stala jej literárnym prelomom. Dielo má povesť kultovej knihy, dodnes patrí k najčítanejším románom a je zároveň najpredávanejší debut vo Fínsku. 

Kľúčové témy jej diel sú ženská sexualita, vzťahy medzi matkou a dcérou, láska a smrť, identita prisťahovalcov druhej generácie, marginalizované skupiny, ktoré sa uchyľujú k extrémnym riešeniam či ďalšie ťažšie témy, ku ktorým sa Snellman stavá s vycibreným umeleckým jazykom a svojským humorom. V dielach tiež kombinuje dokumentaristický štýl s fikciou.

Jej diela boli preložené do viac ako dvadsiatich jazykov. V slovenskom preklade vyšiel v roku 2007 román *Svetadiely lásky* (fín. *Rakkauden maanosat*, 2005). Je držiteľkou ocenenia Pro Finlandia Medal za rok 2007.

Referencie
----------

1. ↑   *About Anja Snellman* [online]. anjasnellmanbooks.com, [cit. 2024-01-29]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑  DATABAZEKNIH.CZ. *Anja Snellman-Kauranen - životopis a ocenění* [online]. www.databazeknih.cz, [cit. 2024-01-29]. Dostupné online.
**Blanka Poliaková**, pseudonym *Andrea Kohútová* (\* 19. júl 1936, Banská Bystrica) je slovenská poetka, redaktorka.

Životopis
---------

Študovala na gymnáziu v Banskej Bystrici (maturovala 1954). Roku 1954 pracovala ako hlásateľka miestneho rozhlasu, 1955 kalkulantka Stavoindustrie, 1956 – 1958 kreslička Vojenského kartografického ústavu, 1958 – 1968 pracovníčka Múzea SNP v Banskej Bystrici, 1969 redaktorka vydavateľstva Mladé letá, 1970 – 1993 redaktorka časopisu Slovenka v Bratislave. Debutovala básnickou zbierkou Požičaj mi deň (1963), v ktorej prevažujú prírodné motívy a pocitové vnímanie sveta. V ďalších zbierkach intímnej lyriky sa zamyslena nad krehkosťou ľubostného citu, dočasnosťou šťastia a trvalými hodnotami v ľudskom živote, pričom nezabudla ani na spoločenské väzby. Zložitý vnútorný svet mladých ľudí zobrazila v próze Dedičstvo (1968), reportáže z ciest po Bulharsku zhrnula do knihy V mojich stopách more (1987). Pre deti predškolského veku napísala verše, v ktorých bez moralizovania vštepuje deťom zmysel pre dobro, krásu a ľudskosť.

Dielo
-----

### Poézia pre dospelých

* Požičaj mi deň (1963)
* Zaklínadlá (1965)
* Malý svet (1977)
* Listy (1984)
* Nepovedala som nahlas (1998)
* Skôr ako potemnie slnko (2002)
* Leto v kolíske jabloní (2015)
* Tam, kde počuť srdce stromu (2018)
* Viem, kde sídli láska (2018)
* Stretneme sa v básni (2020)
* Rozviaž slovám krídla (2021)

autorka ešte publikovala:

* Za ranného šera pohladiť ružu šiel som (variácie veršov, ktorými sa autorka podieľala spolu s prekladateľkou Gabrielou Valehrachovou na knihe ukážok z poézie staroperzského básnika Hafeza zo Šírazu) (2015)

* Zo záhrady srdca (výber z autorkinej poetickej tvorby) (2016)

* Verš na notovej osnove (inšpirované textami piesní Leonarda Cohena) (2016)

* Jeseň s kľúčom od raja (spolu s G. Lenčom) (2019)
* Pieseň mora (spolu s G. Lenčom) (2020)

### Poézia pre deti

* Aha, mama, ja už viem (1985)
* Aha, oco, ako rastiem (1990)
* Aha, máme bračeka (2011)

### Prozaická tvorba pre dospelých

* Dedičstvo (spoločenská novela) (1968)
* V mojich stopách more (umelecké reportáže z Bulharska) (1987)

Literatúra
----------

* Slovenský literárny kalendár

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* 

Autoritné údaje: * ISNI: 0000000058718366
* NK ČR: ola2002152871
* VIAF: 84966058
***Morská obluda*** (1901, *Les histoires de Jean–Marie Cabidoulin*) je dobrodružný fantastický román francúzskeho spisovateľa Julesa Verna z jeho cyklu *Podivuhodné cesty* (*Les Voyages extraordinaires*). Vo francúzštine znie názov knihy *Príbehy Jeana-Marie Cabidoulina*.

Obsah románu
------------

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Dej knihy sa odohráva na francúzskej veľrybárskej lodi *Svätý Enoch*, ktorej plavby sa ako svojej poslednej zúčastnil starý debnár Jean-Marie Cabidoulin. Cabidoulin bol však samá povera a postupne zdemoralizoval celú posádku svojím presvedčením, že loď sa stretne s obrovským morským netvorom, ktorý ju zničí. Táto predtucha sa v podobe neznámeho prírodného úkazu vyplnila v čase, keď loď súperila o úlovky s konkurenčnou anglickou loďou *Repton*.

Posádka *Svätého Enocha* totiž v Ochotskom mori najprv spozorovala podivné zdvihnutie vody, ktoré považovala za tajfúnovú vlnu. Vzápätí sa ozvalo dunenie a za záhadných okolností bola anglická veľrybárska loď *Repton* zničená. V nasledujúcich dňoch bol *Svätý Enoch* v zajatí záhadnej, na mapách nevyznačené plytčiny. Problémy lode potom vyvrcholili v momente, keď sa jej zmocnila neznáma sila a vliekla ju do voľných vôd Tichého oceánu a potom na sever, a to takou rýchlosťou, že posádka musela zaľahnúť na palubu, inak by ju tlak vzduchu zmietol do vody. Nakoniec bola loď vyvrhnutá na ľadové pole v Severnom ľadovom oceáne. Stroskotancov zachránila zhruba za mesiac anglická loď *World*.

Hodnoverné vysvetlenie záhadnej príhody chýba, Jean-Marie Cabidoulin bol však presvedčený, že sa lode zmocnil obrovský morský had. Jeho druhovia s ním nesúhlasili, ale rozumnejšie vysvetlenie, než že to bola nejaká prírodná zvláštnosť, podať nevedeli.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Morská obluda**

Externé odkazy
--------------

* Francúzsky text románu (po francúzsky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Záhadné dobrodružství velrybářské lodi na českej Wikipédii.*
**Ferrari 250 GTO** je grand tourer, ktorý v rokoch 1962 – 1964 vyrábala automobilka Ferrari. Aktuálne najdrahšie auto na svete, bolo vyrobených len 39 kusov.

Bolo stavané predovšetkým na pretekárske účely ako napr. preteky FIA GT, preto nesie aj legendárne označenie GTO (Gran Turismo Omologato) čo je ultimátne označenie pre isté špeciálne druhy áut. Časopis Motor Trend Classic umiestnil Ferrari 250 GTO na prvú priečku a označil ho za najlepšie Ferrari všetkých čias, podobne ako magazín *Sports Car International*.

Ferrari 250 GTO vydražil neznámy Brit (želal si zostať v anonymite) na Londýnskej aukcii za rekordnú sumu 15,7 milióna libier, čo je v prepočte približne 17,6 mil. €. V rokoch 1962, 1963 a 1964 zvíťazilo v pretekoch World Manufacturer's Championship.

S výkonom 220 kW/300 koní patrí aj dnes k najvýkonnejším automobilom. Označuje sa ako legenda medzi autami.

Referencie
----------

1. ↑   *Exactly how many Ferrari 250 GTOs were built?* [online]. Autoweek, 2014-07-31, [cit. 2023-07-06]. Dostupné online. Archivované 2023-07-07 z originálu. (po anglicky)
2. ↑
3. ↑   *The Greatest Ferraris Of All Time - Coupe - Motor Trend Classic* [online]. MotorTrend, 2005-11-22, [cit. 2023-07-06]. Dostupné online. (po anglicky)
4. ↑   *1964 World Sportscar Championship* [online]. www.dlg.speedfreaks.org, [cit. 2023-07-06]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ferrari 250 GTO**
***Čierne Indie*** (1877, *Les Indes noires*) je menej známy dobrodružný fantastický román francúzskeho spisovateľa Julesa Verna z jeho cyklu *Podivuhodné cesty* (*Les Voyages extraordinaires*).

Obsah románu
------------

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Kniha má trochu čudný názov, ktorý nemá nič spoločného s Indiou. Ide totiž o preklad anglického termínu "black Indies", ktorým sa označujú rozsiahle britské uhoľné revíry. A román sa tiež skutočne odohráva na Britských ostrovoch, konkrétne v škótskom grófstve Stirlingshire. Jules Verne v ňom opisuje vznik a históriu ideálneho baníckeho mesta Coal-City (Uhoľné mesto), vybudovaného v jaskyni Nová Aberfoylie. Na začiatku príbehu stojí objav rozsiahlych uhoľných slojov banským predákom Simonom Fordom v starej vyťaženej bani, kde Ford býval aj so svojou rodinou v chate hlboko pod zemou. Toto bohatstvo podnietilo banského inžiniera Jamesa Starra k výstavbe veľkého podzemného mesta, v ktorom bývali zamestnanci bane aj so svojimi rodinami.

Mesto ležalo 450 metrov pod zemským povrchom na brehu podzemného jazera Malcolm a so svetom ho spájal tunel dlhý takmer 11 km (dopravu zaisťovala železnica). Srdcom mesta bola elektráreň. Elektrina sa využívala nielen na svietenie, ale aj na ťažbu uhlia. Pre veriacich tu bola na prirodzenej terase nad jazerom vybudovaná kaplnka. Obyvateľom sa v meste tak páčilo, že len zriedka vychádzali na povrch.

Vlastný dej románu sa točí okolo rôznych podivných a nebezpečných udalostí, ktoré boli obyvateľmi mesta najprv pripisované nadprirodzeným bytostiam (banským škriatkom), ale za ktorými v skutočnosti stál bývalý zamestnanec bane Silfax, ktorý so svojim vycvičeným výrom baňu tiež od jej uzavretia obýval. Nechýba ani ľúbostný motív (Fordov syn Harry sa zamiluje do dievčaťa Nell, ktorá bola nájdená v nepreskúmaných častiach jaskyne).

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.
* Čierne Indie, pôvodné ilustrácie Julesa Férata.**Čierne Indie**, pôvodné ilustrácie Julesa Férata.
* Čierne Indie, pôvodné ilustrácie Julesa Férata.**Čierne Indie**, pôvodné ilustrácie Julesa Férata.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Čierne Indie**

Externé odkazy
--------------

* Francúzsky text románu (po francúzsky)

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Literárny portálFrancúzsky portál |

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Černé indie na českej Wikipédii.*
***Denník stroskotanca*** (1875, *Le Chancellor*) je dobrodružný román francúzskeho spisovateľa Julesa Verna z jeho cyklu *Podivuhodné cesty* (*Les Voyages extraordinaires*).

Obsah románu
------------

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Román rozpráva formou denníka jedného z cestujúcich menom J.R. Kazallon príbeh zániku trojsťažníka Chancellor uprostred Atlantického oceánu. Autor rozpráva o tom ako v priebehu plavby lode z Charlestonu v Južnej Karolíne do Liverpoolu vypukol na lodi požiar, keď sa vznietil náklad bavlny. Popisuje márne pokusy posádky loď zachrániť a jej následné utrpenie na plti, ktoré si musela vyrobiť z trosiek lodi. Okolo plte krúžia žraloky, stroskotanci trpia hladom a smädom, majú halucinácie a mnohí z nich spáchajú samovraždu. V kritických situáciách vychádza najavo skutočná povaha niektorých z postáv (neschopnosť, zbabelosť, sebectvo, chtivosť, závisť, sadizmus aj kanibalizmus), ktorú do tej doby skrývali pod povrchom civilizácie. Iba záchrana v poslednej chvíli zabráni tomu, aby na plti prišlo k vražde a zjedeniu jedného z cestujúcich.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Denník stroskotanca**

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Literárny portálFrancúzsky portál |

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Chancellor na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
**Clifton Curtis „C.C." Williams, Jr.** (\* 26. september 1932, Mobile – † 5. október 1967, neďaleko Tallahassee) bol americký skúšobný pilot, pilot Zboru Námornej pechoty USA, strojný inžinier a astronaut NASA, ale do vesmíru neletel. Tragicky zahynul pri jednom z letov s nadzvukovým cvičným prúdovým lietadlom T-38.

Životopis
---------

Mal titul strojného inžiniera z Auburn University. Bol tiež pilotom námornej pechoty a skúšobným pilotom. V roku 1963 ho zapísali do tretej skupiny výcvikového strediska amerických astronautov v NASA. Oženil sa, bol otcom dvoch detí. Vybrali ho ako záložného pilota misie Gemini 10 a neskôr na misie programu Apollo.

Dňa 5. októbra 1967 Williams letel s nadzvukovým cvičným prúdovým lietadlom Northrop T-38 Talon, ktorými NASA disponovala, z Cape Kennedy späť do Houstonu s medzipristátím v Mobile v Alabame, aby navštívil svojho otca, ktorý zomieral na rakovinu. Neďaleko Tallahassee na Floride sa lietadlo vo výške 6 800 m náhle v dôsledku zaseknutého krídelka prevrátilo doľava, dostalo sa do nekontrolovateľného pádu a v rýchlosti 1 130 km/h sa takmer kolmo zarylo do zeme. Williams sa katapultoval vo výške 460 m, ale lietadlo letelo príliš rýchlo a príliš nízko na to, aby mohol bezpečne pristáť. Hovorca vzdušných síl uviedol: *„Lietadlo sa rozpadlo a telo spolu s ním."* Williams mal v tom čase hodnosť majora námornej pechoty.

Referencie
----------

1. ↑  CODR, Milan. *Sto hvězdných kapitánů*. Praha : Práce, 1982. Kapitola Američtí astronauti pro lety na raketoplánech, s. 456.
2. ↑   *Clipped From Mt. Vernon Register-News* [online]. newspapers.com, [cit. 2022-10-16]. Dostupné online.
3. ↑   *The Tuscaloosa News - Google News Archive Search* [online]. news.google.com, [cit. 2022-10-16]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Fallen Astronaut

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Clifton Curtis Williams**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny životopis na stránkach NASA (po anglicky)
* Clifton Williams na stránkach spacefacts.de (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Clifton Williams na českej Wikipédii.*
**Monika Kristine Fagerholm** (\* 26. február 1961, Helsinki, Fínsko) je fínsko-švédska spisovateľka píšuca po švédsky. Je považovaná za jednu z najlepších súčasných severských spisovateliek. Je držiteľkou viacerých ocenení, napríklad Severskej ceny Švédskej akadémie za rok 2016 či Runebergovej ceny za rok 1995.

Životopis
---------

Narodila sa 26. februára 1961 v Helsinkách v švédskojazyčnej rodine profesora Nilsa-Erika Fagerholma a pracovníčky v knižnici Kristiny Herrgård. V roku 1987 získala na Helsinskej univerzite bakalársky titul zo psychológie a literatúry. Momentálne žije v Raasepori. Považuje sa dobrovoľne bezdetnú a otvorene rozpráva o svojom alkoholizme.

Literárna tvorba
----------------

Vo svojich dielach tématizuje vývoj dievčat a mladých žien v neprajnom prostredí, sexuálne orientácie či iné marginalizované skupiny a faktory.

Debutovala v roku 1987 zbierkou poviedok *Sham*. Skutočný prelom v jej literárnej kariére zaznamenala v roku 1994 románom Nádherné ženy pri vode (švéd. *Underbara kvinnor vid vatten*). Román bol nominovaný na prestížnu literárnu cenu Finlandia. V roku 1995 získala za román Runebergovu cenu a medailu Vďaka za knihu (fín. Kiitos kirjasta). Kniha bola preložená do deviatich jazykov a režisér Claes Olsson podľa nej v roku 1998 natočil rovnomenný film.

V roku 1998 vyšiel Fagerholm druhý román s názvom *Diva*. Jej ďalší román Americké dievča (švéd. *Den ameriska flickan*) z roku 2004 bol ocenený Augustovou cenou. Román mal veľký úspech, len vo Švédsku sa predalo vyše 150 tisíc kópií. V roku 2007 bolo inscenované vo Švédskom divadle v Turku a o rok päť rokov neskôr v helsinskom divadle Takomo.

Štvrtý román, nezávislé pokračovanie úspešného románu Americké dievča, s názvom Glitterscény (švéd. *Glitterscenen*) vyšiel v roku 2009. Ďalší román Lola hore nohami (švéd. *Lola uppochner*) vyšiel o tri roky neskôr a na jeho námet vznikol televízny seriál. V roku 2019 vydala Fagerholm román Kto zabil Bambiho (švéd. *Vem dödade bambi?*), ktorý sa zaoberá skupinovým znásilnením. Spisovateľka zaň získala v roku 2020 Tollanderovu cenu a Cenu Severskej rady. Román bol v roku 2023 inscenovaný v helsinskom švédskom divadle Viirus a vo fínčine v Mestskom divadle v Helsinkách.

Referencie
----------

1. 1 2   *Fagerholm, Monika Kristine* [online]. Nordic Women's Literature, [cit. 2024-01-30]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑   *Kulttuurivieras Monika Fagerholm ei pelkää puhua alkoholismistaan: Vahva tahto on pahasta, piru voittaa aina* [online]. Yle Uutiset, 2017-01-15, [cit. 2024-01-30]. Dostupné online. (po fínsky)
3. ↑   *Monika Fagerholm | teos.fi* [online]. web.archive.org, 2013-06-19, [cit. 2024-01-30]. Dostupné online. Archivované 2013-06-19 z originálu.
4. ↑   *Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto Monika Fagerholmille – "En uskonut, että saisin sitä koskaan"* [online]. Yle Uutiset, 2020-10-27, [cit. 2024-01-30]. Dostupné online. (po fínsky)
**Šivarná** je potok v hornom Šariši, v severovýchodnej časti okresu Svidník. Je to ľavostranný prítok Ladomirky, meria 6,2 km a je tokom VI. rádu.

Prameň
------

Pramení v Laboreckej vrchovine, na území CHKO Východné Karpaty západne od kóty 597 m, pod sedlom pod Beskydom, VJV od obce Príkra, v nadmorskej výške približne 560 m n. m. v jedľovom a bukovom poraste, v tesnej blízkosti hranice s Poľskom. Juhovýchodne, z druhej strany kopca vo vzdialenosti asi 300 m, vyviera Chotčianka.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie najprv na sever, sprava priberá krátky prítok spod Sedla pod Beskydom a stáča sa na SSZ. Z pravej strany potom priberá prítok spod sedla Javoriny a pokračuje severozápadným smerom cez lokalitu Jaruhy severne od Príkrej. Následne preteká Šivarnou dolinou, stáča sa na západ a v blízkosti južného okraja územia národnej prírodnej rezervácie Komárnická jedlina priberá pravostranný prítok prameniaci na severozápadnom svahu kóty (624,4 m, poľský názov Pstrzynska). Vzápätí priberá ľavostranný prítok vznikajúci na východnom svahu Čierťažíka (578,9 m n. m.), pravostranný Komárnický potok a prechodne tečie smerom na juhozápad. Z ľavej strany ešte priberá prítok zo západného svahu Čierťažíka, mení smer toku na západ a preteká južným okrajom intravilánu obce Nižný Komárnik. Na okraji obce (juhozápadne od miestnej drevenej cerkvi ústi v nadmorskej výške cca 339,5 m n. m. do Ladomirky.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Ladomirky** |
| --- |
| *Ladomirka* → *Ondava* → *Bodrog* → *Tisa* → *Dunaj* |
| Blichov potok · Bodružalík · Černinec · Dlhonec · Duklianka · Hlboký potok · Hrišov potok · Kamenný potok · Kapišovka · Komárnický potok · Kyjovský potok · Kytkaňa · **Ladomirka** · Levkovec · Licová · Lysý potok · Mazgalica · Porúbsky potok · Príkranský potok · Svidničanka · Šivarná · Timofejka · Vagrinčík · Vápenícky potok · Žabí potok |
**Hyaluronan** (vo forme soli **hyaluronát** alebo **hyaluronan**, v protonizovanej forme **kyselina hyalurónová**) je polysacharid, glykosaminoglykán, tvorený z opakujúcich sa jednotiek N-acetylglukozamínu a kyseliny glukurónovej (glukuronátu). Molekulová hmotnosť hyaluronátu je veľmi variabilná. V jednej molekule môže byť od 50 až 15 000 takýchto disacharidických podjednotiek a celková molekulová hmotnosť môže dosahovať až 6 MDa.

Výskyt
------

Hyaluronan je doležitým komponentom extracelulárneho matrixu. Nachádza sa v celom organizme, telo človeka obsahuje asi 15 g. Koža obsahuje asi polovicu celkového množstva, ale v značnom množstve ho možno nájsť aj vo vnútrokĺbovom priestore, v sklovci oka, či v pupočnej šnúre. Zaujímavé je, že niektoré baktérie tiež dokážu tvoriť hyaluronan, ktorý má pre nich ochranný význam, pretože vytvára kapsulu okolo celej baktérie.

Stmeľuje vrstvy spojivového tkaniva a napríklad zabraňuje látkam a baktériám prenikať cez tkanivo.

Vlastnosti
----------

### Fyzikálno chemické vlastnosti

Hyaluronan má unikátne hygroskopické, reologické a viskoelastické vlastnosti. Vytvára veľmi viskózne gely, dokáže pohltiť až tisícnásobné množstvo kvapaliny.

### Biologické vlastnosti

Hyaluronan je doležitý pri mnohých biologických a patobiologických procesoch ako sú morfogenéza, oprava tkaniva a rast nádorov. Biologické vlastnosti hyaluronanu veľmi záležia od veľkosti polyméru. Vysokomolekulárny hyaluronan môže mať veľmi odlišné dokonca opačné biologické vlastnosti ako nízkomolekulárny.

#### Syntéza hyaluronanu

Hyaluronan je syntetizovaný na vnútornej strane plazmatickej membrány, rastúci reťazec je postupne pretláčaný cez bunkovú membránu. Enzýmy zodpovedné za syntézu hyaluronanu sa nazývajú hyaluronan syntázy. V ľudskom organizme existujú tri rôzne hyaluronan syntázy.

#### Hyaluronidáza

Enzým hyaluronidáza štiepi hyaluronan na menšie fragmenty hyaluronanu t.z. nízkomolekulárne hyaluronany poprípade oligosacharidy hyaluronanu. Hrá úlohu pri šírení bakteriálnej infekcie, umožňuje rast nádorov a prestup spermie cez stenu vajíčka. Používa sa aj v medicíne na zvýšenie prestupnosti tkanív.

#### Receptory hyaluronanu

Hyaluronan interaguje s receptormi na bunkách. Najznámejšie sú CD44 a RHAMM. Po naviazaní hyaluronanu tieto receptory prenašajú signál dovnútra bunky a tak bunka vie, že má v okolí hyaluronan a dokonca vie „zmerať" aj jeho veľkosť.

Použitie
--------

### V medicíne

Hyaluronan si našiel mnoho aplikácii v medicíne, napríklad pri operáciach oka, liečení osteoartritídy a obsahujú ho prípravky na hojenie zložitých a chronických rán.

### V kozmetike a výžive

Injekovaním modifikovaného hyaluronanu do kože a podkožia sa dosahuje vyhladzovanie vrások.

Výroba
------

V zásade existujú dva hlavné sposoby výroby hyaluronanu. Prvý a starší spočíva v extrakcii z kohútich hrebienkov. Navrhol ho slovenský chemik akademik Anton Blažej. Novšia biotechnológia je založená na fermentačnom procese pomocou nepatogéneho kmeňa baktérie *Streptococcus* sp.

Referencie a linky
------------------

* Hyaluronan Today Archivované 2008-02-19 na Wayback Machine, Glycoforum


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |
Kopa galaxií Panna - názvy galaxií a ich zdanlivá jasnosť
**Kopa galaxií Panna** alebo **kopa Virgo** je kopa galaxií vo vzdialenosti od 15 do 22 Mpc od Mliečnej cesty, obsahujúca okolo 1 300, možno však až 2 000 galaxií. Kopa tvorí jadro Miestnej superkopy galaxií, kam patrí aj Miestna skupina galaxií.

Tento rozľahlý systém sa nachádza vo vzdialenosti asi 60 miliónov svetelných rokov. Jej vzdialenosť bola určená pomocou cefeíd v galaxii M100. Táto kopa čiastočne presahuje aj do súhvezdia Vlasy Bereniky. Niekedy je nazývaná aj „**Ríša galaxií**". Niekoľko desiatok sa ich dá vidieť ďalekohľadom s priemerom aspoň 15 cm. Messierov katalóg zahŕňa celkove 16 najjasnejších: M49, M58, M59, M60, M84, M85, M86, M87, M88, M89, M90, M91, M98, M99 a M100. Messier ich nazýval „kopa hmlovín", lebo nepoznal ich skutočnú podstatu.

Väčšina galaxií v kope (asi 75 %) je špirálových (podobne ako naša Galaxia), ostatné sú eliptické a len niekoľko ich je nepravidelných. Eliptické galaxie sú sústredené v strede kopy, špirálové skôr na jej okraji. Kopa galaxií v Panne je stredom Supergalaxie (Miestnej nadkopy galaxií) a svojou obrovskou gravitáciou pôsobí na všetky galaktické kopy, ktoré do Supergalaxie patria. Miestna skupina galaxií je priťahovaná ku kope galaxií v Panne, napriek tomu sa však od nej v dôsledku rozpínania vesmíru vzďaluje a to rýchlosťou asi 950 km/s. Napriek tomu sa niektoré galaxie z kopy pohybujú smerom k nám. Napríklad galaxia IC 3258 sa podľa spektra k nám približuje rýchlosťou 520 km/s. Niektoré galaxie sa zase od nás vzďaľujú a to rýchlosťami cez 2500 km/s. Rekordnou rýchlosťou 2535 km/s sa vzďaľuje galaxia NGC 4388.
V priestore medzi galaxiami je žeravá plazma s teplotou niekoľko desiatok miliónov stupňov a má väčšiu hmotnosť, ako všetky galaxie dohromady. Astronóm Jan Oort však upozornil na skutočnosť, že ani žiariaca hmota všetkých galaxií nemôže ani zďaleka vysvetliť rýchlosť, akou sa pohybujú. V kope musí byť oveľa viac hmoty, ktorá nežiari, ale napriek tomu má gravitačnú silu. To bol prvý nepriamy dôkaz o existencii tmavej hmoty. 

V strede kopy sa nachádza jej najjasnejšia, najmasívnejšia a najaktívnejšia dominantná cD galaxia M87 (NGC 4486) nazývaná aj Virgo A.

Referencie
----------

1. ↑  Josip Klezcek. *Velká encyklopedie vesmíru*. [s.l.] : Academia, 2002. ISBN 80-200-0906-X. S. 234.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portál |
Poľská hvezdáreň na hore Suhora (Suchora)
**Hvezdáreň Suhora** je poľská hvezdáreň na hore Suhora (niekedy aj Suchora) vo výške 1000 m nad morom. Leží na území Národného parku Gorce (Gorczański Park Narodowy) a je najvyššie položenou poľskou hvezdárňou. Hvezdáreň je výskumné pracovisko katedry astronómie Pedagogickej akadémie v Krakove (Katedra Astronomii Akademii Pedagogicznej).

Hvezdáreň bola postavená v roku 1987. O výberu rozhodla pomerne veľká vzdialenosť od obcí, málo priemyselných závodov a zároveň okolité zalesnenie parku. Má teda čistú a neosvetlenú oblohu.

Od roku 1991 pracuje hvezdáreň v systéme celopoľskej siete observatórií, ktoré v presne určenom čase uskutočňujú pozorovanie rovnakej hviezdy. Sú to hlavne veľmi husté hviezdy, tzv. bieli trpaslíci.

Hvezdáreň je blízko turistickej cesty z dedinky Koninki cez vrch Tobołów (vedie tam aj sedačková lanovka) na Turbacz. Ako vedecké pracovisko je iba zriedka sprístupňovaná návštevníkom.

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portál |
Značenie magistrály
**Hlavná beskydská magistrála Kazimierza Sosnowského** (poľ. *Główny Szlak Beskidzki imienia Kazimierza Sosnowskiego*, skrátene **GSB**) je pešia turistická magistrála značená červenou farbou, vedúca z Ustroňa v Sliezskych Beskydách do Wołosatého v Bukovských vrchoch (poľ. Bieszczady). 

Najdlhší chodník v poľských horách má približne 496 km a prechádza cez Sliezske a Živiecke Beskydy, Gorce, Beskid Sądecki, Nízke Beskydy a Bieszczady. Prechádza cez najvyššie časti poľských Beskýd a vrchy Stożek Wielki, Barania Góra, Babia hora, Polica, Turbacz, Lubań, Przechyba, Radziejowa, Jaworzyna Krynicka, Rotunda, Cergowa, Chryszczata, Smerek a Halicz. Zo sídiel vedie cez Ustroň, Węgierska Górka, Jordanów, Rabka-Zdrój, Krościenko nad Dunajcem, Rytro, Krynica-Zdrój, Iwonicz-Zdrój, Rymanów-Zdrój, Komańcza, Cisna, Ustrzyki Górne a ďalšie.

Hlavná beskydská magistrála bola vyznačená v medzivojnovom období. Trasu západnej časti (Ustroň – Krynica) vytýčil Kazimierz Sosnowski a bola dokončená v roku 1929. Východná časť, podľa návrhu Mieczysława Orłowicza, bola dokončená v roku 1935 a viedla až do Čornohory, ktorá sa nachádzala v tom čase na území vtedajšieho Poľska. Medzi rokmi 1935 a 1939 bola pomenovaná podľa Józefa Piłsudského..

GSB a Slovensko
---------------

Hlavná beskydská magistrála vedie slovensko-poľskou hranicou na vrchu Kruhliak v Bukovských vrchoch a medzi Babou horou a Pilskom v Oravských Beskydách / Žywieckych Beskydách.

Rekordy
-------

V súčasnosti najkratší čas absolvovania celej magistrály patrí Maciejovi Więcekovi (inov-8 team PL) a má hodnotu 114 hodín a 50 minút. Tento výkon dosiahol v dňoch 20. – 24. júna 2013.. Predtým takmer 7 rokov tento rekord patril Piotrovi Kłosowiczovi, ktorému v septembri 2006 absolvovanie celej magistrály zabralo 168 hodín. Rovnaký čas ako Maciej Więcek dosiahol aj Piotr Kłosowicz (ten však bez podporného tímu). Obaja absolvovali GSB z východu na západ.

Galéria
-------

* Vrchol Babej hory (1725 m, najvyšší bod magistrály)Vrchol Babej hory (1725 m, najvyšší bod magistrály)
* Turbacz a Hala Długa ("dlhá lúka/hoľa")Turbacz a Hala Długa ("*dlhá lúka/hoľa*")
* Budova PTTK (Poľskej turistickej spoločnosti) na Turbaczu (Gorce)Budova PTTK (Poľskej turistickej spoločnosti) na Turbaczu (Gorce)
* Pohľad na Kiczoru z hrebeňa LubańaPohľad na Kiczoru z hrebeňa Lubańa
* Hrebeň Lubańa videný z PieninHrebeň Lubańa videný z Pienin
* Vrchol RadziejowejVrchol Radziejowej

Pozri aj
--------

* Hlavná sudetská magistrála Mieczysława Orłowicza.

Referencie
----------

1. ↑  Główny Szlak Beskidzki, wyd. Compass 2011, ISBN 978-83-7605-191-8
2. ↑   *PTTK Dąbrowa Górnicza* [online]. [Cit. 2015-03-04]. Dostupné online. Archivované 2015-02-23 z originálu.
3. ↑
4. ↑

Externé odkazy
--------------

* Presná trasa magistrály
* Správa z GSB (august 2011) Archivované 2014-12-27 na Wayback Machine
* Stránka o GSB
* Presný opis trasy magistrály
* Všetko o Hlavnej beskydskej magistrále Archivované 2018-01-28 na Wayback Machine
* Komplexná fotogaléria z magistrále
Chrám Najsvätejšej Trojice
**Chrám Najsvätejšej Trojice** (rus. Троицкий собор – Troickij sobor, rus. Троице-Измайловский собор) je pravoslávny chrám v Sankt Peterburgu. Nachádza sa na Trojičnom námestí.

História
--------

Chrám bol postavený v rokoch 1825 až 1835 v empírovom klasicistickom štýle podľa projektu architekta V.P. Stasova. Vo vnútri chrámu sa nachádza vzácny relikviár s ostatkami sv. Alexandra Nevského, ktorý je v Rusku uctievaný ako svätec. Okrem toho je tu veľa hodnotných ikon a mozaík. V roku 1938 bol cirkvi odobraný a využívaný na iné účely (napr. ako obchod).

V roku 1990 bol chrám po rokoch opäť vrátený pravoslávnej cirkvi. V roku 2006 ho poškodil silný požiar, bola preto nutná rozsiahla a finančne náročná rekonštrukcia.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka chrámu Archivované 2010-11-11 na Wayback Machine
* Народный каталог православной архитектуры
* Внешний вид Троицкого собора до пожара 2006 года

Súradnice: 59°54′58″S 30°18′21″V﻿ / ﻿59,91611°S 30,30583°V﻿ / 59.91611; 30.30583

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chrám Najsvätejšej Trojice**