recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kopala studienku** je slovenská ľudová pieseň. 

Jej melódiu Janko Matúška roku 1844 odporučil pre svoj hymnický text Nad Tatrou sa blýska, s ktorým sa neskôr stala oficiálnou hymnou Slovenska, napred ako druhá časť česko-slovenskej hymny, neskôr ako samostatná slovenská hymna. Rovnakú melódiu má aj maďarská ľudová pieseň „Azt mondják, nem adnak engem galambomnak", ktorú zaznamenal Béla Bartók v zbierke ľudových piesní z roku 1908, 10 Easy Pieces, Sz.39. Bartók sa od roku 1906 venoval zbieraniu slovenských ľudových piesní a v knihe Slovenské ľudové piesne zaznamenal ešte dve ďalšie verzie tejto piesne s mierne odlišným textom a melódiou.

Text
----

Kopala studienku pozerala do nej,
Kopala studienku, pozerala do nej.
Aká je hlboká,taká je široká, skočila by do nej. 
Aká je hlboká, taká je široká, skočila by do nej. 

/: A na tej studienke napájala páva:/ 
/:Milý sa spytuje, milý sa spytuje, čieho je to pána:/ 

/:A ja ti nepoviem, lebo sama neviem:/ 
/:Príď navečer do nás, príď navečer do nás, Ja sa mamky dozviem:/ 

/:A keď prídeš do nás,na vranom koníčku:/ 
/: Priviaž si ho u nás, priviaž si ho u nás o našu jedličku:/ 

/:Tá naša jedlička,pekne vyrastená:/ 
/:Či v lete, či v zime, či v lete, či v zime, vždycky je zelená:/

Referencie
----------

1. ↑  BARTÓK, Béla. *Slovenské ľudové piesne* [online]. Hudobné centrum, 2019, [cit. 2021-06-03]. Kapitola 585. Kopala stuďienku, s. 216. Dostupné online. ISBN 978-80-89427-43-7.

Externé odkazy
--------------

* Kopała studzienkę
* 10 Easy Pieces, Sz.39 - Béla Bartók na IMSLP.
* 8. Slovak folksong - Béla Bartók - 10 Easy Pieces, Sz.39 na MuseScore.
Odpojenie ideálnych zdrojov napätia a prúdu
Lineárny obvod, pri ktorom chceme zistiť prúd na rezistore {\displaystyle R\_{2}}
**Théveninova poučka (Théveninov teorém) o náhradnom zdroji napätia** tvrdí, že možno ľubovoľne zložitý lineárny obvod nahradiť obvodom skutočného zdroja napätia, pripojeným k ľubovoľným dvom svorkám. Tento postup sa dá aplikovať v obvodoch, kde je potrebné spočítať iba prúd v jednej vetve obvodu. Obdobou je Nortonova veta.

Princíp objavil Hermann von Helmholtz v roku 1853, v roku 1883 ho znovuobjavil francúzsky telegrafný inžinier Léon Charles Thevenin, po ktorom je dnes nazývaný.

Postup
------

1. Označíme si 2 svorky
2. Obvod si rozdelíme na dve časti - záťaž (prvok, vetva na ktorej chceme vypočítať tečúci prúd) a druhá časť bude zvyšok lineárnej sústavy
3. Podľa Théveninovej ​​vety možno zvyšok lineárnej sústavy nahradiť skutočným zdrojom napätia. Ten je tvorený vnútorným napätím (ten určíme ako napätie naprázdno medzi svorkami) a vnútorným odporom (ten určíme ako celkový odpor lineárnej sústavy medzi svorkami pri odpojenej záťaži, keď zdroje vyradíme)
4. Pri výpočte nahradíme zdroje ich vnútornými odpormi, t.j. ideálny zdroj napätia (IZN) skratom a ideálny zdroj prúdu (COI) rozpojíme.

Príklad
-------

Majme obvod, u ktorého chceme vypočítať prúd na rezistore {\displaystyle R\_{2}}. Viď obrázok.

Najskôr si označíme svorky (napr. X A {\displaystyle Y}) Na rezistore R2 a tento rezistor odpojíme. Tento rezistor tvorí tzv. záťaž. (Obr. 1)

Obr. 1
V tomto obvode bez pripojeného rezistora R2 vypočítame prúd, ktorý preteká obvodom. Ten sa rovná podľa Ohmovho zákona:

{\displaystyle I\_{0}={\frac {U}{R1+R3+R4}}}
Vnútorné napätie náhradného zdroja určíme ako napätie medzi svorkami X A {\displaystyle Y}. Prúd {\displaystyle I\_{0}} vytvára na jednotlivých rezistoroch úbytky napätia {\displaystyle U\_{1}}, {\displaystyle U\_{3}}, {\displaystyle U\_{4}}. Tie sa rovnajú:

{\displaystyle U\_{1}=R\_{1}I\_{0}}
{\displaystyle U\_{3}=R\_{3}I\_{0}}
{\displaystyle U\_{4}=R\_{4}I\_{0}}
Obvod si môžeme pre lepšie pochopenie prekresliť (Obr. 2)

Obr. 2
 a zapojenie vlastne vytvára nezaťažený delič napätia. V tomto prípade sa napätie medzi svorkami {\displaystyle XY} Rovná:

{\displaystyle U\_{XY}=U-U\_{1}=U\_{3}+U\_{4}}
Pri výpočte vnútorného odporu náhradného zdroja najprv odpojíme zdroj napätia, a to tak, že tento zdroj nahradíme skratom. Prekreslený obvod je na obrázku č. 3. 

Obr. 3
Tento obvod zjednodušíme a výsledný odpor sa rovná vnútornému odporu zdroja ({\displaystyle R=R\_{i}}):

{\displaystyle R\_{i}={\frac {R\_{1}(R\_{3}+R\_{4})}{R\_{1}+R\_{3}+R\_{4}}}}
Výsledná schéma náhradného obvodu so skutočným zdrojom napätia je vidieť na obrázku č. 4.

Obr. 4
 Teraz, keď poznáme svorkové napätie a vnútorný odpor zdroja, môžeme vypočítať prúd tečúci rezistorom {\displaystyle R\_{2}}:

{\displaystyle I\_{2}={\frac {U\_{xy}}{R\_{i}+R\_{2}}}}

Pozri aj
--------

* Nortonova veta
* Kirchhoffove zákony

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Théveninova věta na českej Wikipédii.*
Umelcova predstava planéty (NASA)
Poloha planéty na oblohe
**OGLE-2005-BLG-390Lb** je exoplanéta, obiehajúca hviezdu OGLE-2005-BLG-390L, ktorá sa nachádza 21 500 ± 3 300 ly od Zeme, blízko galaktického stredu Mliečnej cesty. Jej objavenie bolo oznámené 25. januára 2006 a je to zatiaľ (január 2006) exoplanéta najviac podobná Zemi, aká bola doteraz objavená.

Fyzikálna charakteristika
-------------------------

**OGLE-2005-BLG-390Lb** obieha okolo svojej materskej hviezdy v priemernej vzdialenosti od 2,0 do 4,1 AU. Keby sa nachádzala v našej Slnečnej sústave, obiehala by okolo Slnka niekde medzi obežnými dráhami planét Mars a Jupiter. Kolísanie vzdialenosti od hviezdy predstavuje možnú odchýlku merania; neznamená to, že by mala planéta excentrickú obežnú dráhu. Až do tohto objavu nebola známa žiadna exoplanéta podobnej veľkosti, ktorá by obiehala vo väčšej vzdialenosti ako 0,15 AU od materskej hviezdy. Jeden obeh okolo tejto hviezdy trvá planéte približne 10 pozemských rokov.

Materská hviezda planéty (nachádzajúca sa v súhvezdí Škorpión, rektascenzia 17:54:19.2, deklinácia −30°22′38″, J2000, 6.6 ± 1.0 kpc vzdialenosť)  Archivované 2012-07-16 na Wayback Machine je buď studený červený trpaslík (pravdepodobnosť 95%) alebo biely trpaslík (pravdepodobnosť 4%). Je tiež možné, avšak veľmi nepravdepodobné, že je to neutrónová hviezda alebo čierna diera (pravdepodobnosť menšia ako 1%). Isté je, že vyžaruje značne menej energie ako Slnko.

Odhaduje sa, že planéta je päťkrát väčšia ako Zem. Niektorí astronómovia špekulujú, že by mohla mať pevné jadro (ako Zem) a riedku atmosféru. Jej vzdialenosť od materskej hviezdy a relatívne nízka teplota tejto hviezdy znamenajú, že povrchová teplota na planéte môže byť okolo 53 K (−220 °C, −364 °F). Ak je naozaj zložená z hornín, pri tejto teplote je pravdepodobné, že povrch bude tvorený látkami, ktoré sa na Zemi nachádzajú v plynnom alebo kvapalnom skupenstve: voda, amoniak, metán a dusík by všetky boli zamrznuté pevné látky. Ak to nie je pevná planéta z hornín, bude skôr pripomínať ľadové plynné planéty, ako napríklad Urán, hoci omnoho menšiu.

Planéta nie je pozoruhodná pre svoju veľkosť alebo možné zloženie — hoci tieto sú nezvyčajné — ale pre skutočnosť, že tak malá exoplanéta bola nájdená v relatívne veľkej vzdialenosti od svojej hviezdy. Predtým boli malé exoplanéty objavované len veľmi blízko svojich hviezd, ako napríklad Gliese 876 d, ktorej „rok" trvá iba tri pozemské dni. Planéty veľkosti Zeme alebo menšie boli objavené, ale zatiaľ len okolo milisekundových pulzarov, akým je napríklad PSR B1257+12.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portál |
**Chua Kuo-feng** ; 16. februára 1921 – 20. augusta 2008), vlastným menom **Su Ču** bol čínsky komunistický politik, jeden zo štyroch politikov, o ktorých politológovia hovoria ako o Najvyššom vodcovi (*paramount leader*) Čínskej ľudovej republiky v 20. storočí (určenie najvyššieho vodcu nie je v čínskom politickom systéme priamočiare, najväčší vplyv nie je vždy zaručený formálne významnou funkcií). Chua Kuo-feng bol druhým vodcom komunistickej Číny po Mao Ce-tungovi, a to v rokoch 1976 – 1978. Bol to on, kto zastavil tzv. Gang štyroch, ktorý uvrhol Čínu do chaosu. Zastával v tom čase niekoľko kľúčových funkcií: premiéra, alebo predsedu štátnej rady (1976 – 1980), predsedu Ústredného výboru Komunistickej strany Číny (1976 – 1978) a predsedu Ústrednej vojenskej rady Číny (1976 – 1981). Jeho politická ideológia je známa pod ťažko preložiteľným názvom „Dve akékoľvek" (两个凡是) (podľa jeho hesla *„Budeme rozhodne dodržiavať akékoľvek politické rozhodnutia, ktoré urobil predseda Mao, a neochvejne sa budeme riadiť všetkými pokynmi, ktoré dal predseda Mao"*).

V rokoch 1949 – 1971 bol regionálnym politikom v provincii Chu-nan. V neskoršom období Kultúrnej revolúcie sa dostal na čelo komunistického vedenia v Chu-nane. Okolo roku 1976 sa presunul do mocenského centra a získal si dôveru Mao Ce-tunga vďaka vernosti jeho učeniu. Po Čou En-lajovej smrti pomerne prekvapivo získal funkciu premiéra a po Mao Ce-tungovej smrti potom aj ďalšie dve kľúčové politické funkcie, k nevôli takzvaného Gangu štyroch, ktorý sa tiež usiloval o moc. Z politického zápasu vyšiel víťazne Chua Kuo-feng, keď nechal členov Gangu štyroch zatknúť a uväzniť. Oficiálne ukončil Kultúrnu revolúciu a zabránil v vyčíňaní Červených gárd a pokračovaní najhorších excesov. Bol však odhodlaný držať sa Mao Ce-tungovho učenia a chcel zrejme nastoliť režim sovietskeho typu. To ho však vyšachovalo z hry, keď začal stúpať vplyv Teng Siao-pchingovej skupiny, ktorá sa usilovala o oveľa zásadnejšie, najmä ekonomické reformy. Bodom zlomu sa stalo Tretie plenárne zasadnutie Ústredného výboru Komunistickej strany Číny roku 1978, kde bol Chua podrobený kritike a moci sa de facto ujal Teng Siao-pching, a hoci Chua nominálne ďalej zostával vo svojich funkciách, tie postupne strácal na začiatku 80. rokov.

Keďže jeho vláda trvala zhruba len dva roky, a to v čase značného chaosu, a pretože je politický systém Číny dosť zložitý, nie je Chua na Západe príliš známy, na rozdiel od piatich ďalších „Najvyšších vodcov" (Mao Ce-tung, Teng Siao- pching, Ťiang Ce-min, Chu Ťin-tchao, Si Ťin-pching), a to napriek tomu, že ako prvý čínsky vodca od roku 1949 navštívil roku 1979 Európu a stretol sa napríklad s Margaret Thatcherovou, s ktorou dohodol obrysy budúcich dohôd o Hongkongu.

Chua zmenil text čínskej hymny, aby obsahovala oslavu Maa a Komunistickej strany Číny, tieto zásahy však boli neskôr zrušené.

Zomrel 20. augusta 2008 počas 29. letných olympijských hier v Pekingu, zmienka o jeho smrti sa do médií dostala iba okrajovo. Po skončení olympiády bol pochovaný za účasti najvyšších čínskych predstaviteľov - prítomní boli okrem iného Chu Ťin-tchao, Wen Ťia-pao či Jiang Ce-min.
Busta Jána Šajnoviča
**Ján Šajnovič** maď. Sajnovics János (\* 12. máj 1733, Tordas, Maďarsko – † 4. máj 1785, Pešť) bol maďarský astronóm a jazykovedec.

Životopis
---------

Narodil sa v Tordasi. Stredoškolské štúdiá absolvoval v Győri a Budíne, v roku 1748 vstúpil do jezuitského rádu a v rokoch 1749– 1750 pôsobil ako učiteľ v Trenčíne, Bratislave a v Egeri.  

Od roku 1751 študoval na trnavskej univerzite, kde absolvoval filozofické ročníky, neskôr sa venoval štúdiu teológie, matematiky a astronómie na univerzite vo Viedni. V rokoch 1758– 1760 bol asistentom Maximiliána Hella na astronomickom observatóriu vo Viedni, 1765– 1773 adjunktom univerzitnej hvezdárne v Trnave, od roku 1773 profesorom matematiky na kráľovskej akadémii v Budíne, po presťahovaní univerzity z Trnavy v roku 1777 zároveň adjunktom hvezdárne. V týchto funkciách prispieval do astronomických ročeniek daných observatórií a zúčastnil sa na ich redigovaní. V rokoch 1768– 1770 sa po boku M. Hella zúčastnil vedeckej expedície na ostrov Vardö v severnom Nórsku, ktorej prvoradým cieľom bolo pozorovanie prechodu Venuše pred slnečným diskom. Podrobnosti o tejto expedícii sa dozvedáme práve zo Šajnovičovho, neskôr aj publikovaného denníka, ktorý má mimoriadnu dokumentačnú hodnotu.  

Počas expedície sa zúčastnil nielen astronomických, meteorologických a prírodovedných pozorovaní, ale venoval sa aj skúmaniu jazyka Laponcov v súvislosti s diskutovanou otázkou príslušnosti maďarčiny ku skupine ugrofínskych jazykov. V svojom diele *Demonstratio…* vydanom ešte počas expedície v Kodani (1770) ako prvý podal exaktný dôkaz príbuznosti týchto jazykov, čím sa stal zároveň priekopníkom porovnávacej jazykovedy. Bol autorom aj jednej menej významnej astronomickej príručky.  

Zomrel 4. mája 1785 v Budapešti.

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portál |

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.

Autoritné údaje: * BnF: 12246417w
* GND: 119438429
* ISNI: 0000 0000 8375 2427
* LCCN: no2003111568
* PIM: PIM69244
* VIAF: 40188647
* WorldCat: lccn-no2003111568
**Bitka pri Sečanoch** sa odohrala 4. – 5. apríla 1562 pri Sečianskom hrade. V bitke porazil sandžak-beg Fiľakovského sandžaku Hasan Prodovič spojené vojská Zvolenskej stolice a hornouhorských banských miest o sile asi 10 000 mužov.

Pozadie
-------

Na jar roku 1562 sa kapitán zvolenského hradu Ján Balaša rozhodol využiť neprítomnosť budínskeho pašu a napadnúť hrad Sečany. Súčasne sa dozvedel že sečiansky beg Mahmud odišiel do Sedmohradska pomôcť pri obliehaní Satmáru, zhodou okolností ho bránil jeho mladší brat Melchior. Mal v úmysle prelomiť okruh tureckých pevností ohrozujúcich banské mestá.

Vyzval banské mestá, aby mu dodali vojakov. V dramatickom liste v marci sa na ne obrátil s výzvou, aby využili bohom danú a od mnohých rokov nebývalú príležitosť. Zhromaždil armádu 10 – 12 tisíc vojakov, no minimálna časť z nich mala aj vojenský výcvik. Pechota sa skladala z milícií banských miest. Mali iba dve delá a bolo treba priameho rozkazu cisára, aby štiavničania dodali pušný prach.

Posádka hradu sa udatne bránila a požiadala o pomoc bega Hasana vo Fiľakove. Balaša taktiež žiadal posily, Juraj Bebek mu poslal 1 000 jazdcov a z Jágru 200 pešiakov.

Priebeh
-------

Skoro ráno 4. apríla 1562 turecká jazda napadla uhorskú jazdu ešte v tábore a rozprášila ju, súčasne s tým dorazila na bojisko aj posila žoldnierov z Jágru a bola taktiež zničená pri prechode Ipľa. Jej veliteľ Demeter Matyus sa utopil v rieke. Posádka uskutočnila výpad z hradu a napadla pechotu. Po porážke a úteku jazdy dal Balaša rozkaz k ústupu. Nevycvičená pechota nedokázala odolávať útokom tureckej jazdy a v priebehu nasledujúceho dňa bola zničená. Balaša sa vrátil do Zvolena s tromi vojakmi. Do Banskej Bystrice sa vrátilo zo 700 mužov šesť, do Kremnice deväť.

Bola to najkrvavejšia bitka od Moháča. Padlo okolo 10 000 ľudí, skoro všetci zo stredného Slovenska. Turci premárnili jedinečnú príležitosť obsadiť stredné Slovensko, pretože mestá zostali prakticky bez vojenských posádok. Prodovič precenil ich vojenskú silu a nechcel riskovať svoju malú armádu, stal sa budínskym pašom, čo bola druhá najvyššia pozícia v Osmanskej ríši po veľkovezírovi.

Referencie
----------

1. ↑  KOPČAN, Vojtech. *Turecké nebezpečenstvo a Slovensko*. 1. vyd. Bratislava : Veda, 1986. 222 s.
2. ↑  Vojtech Dangl: *Bitky a bojiska*

Súradnice: 48°04′47″S 19°31′46″V﻿ / ﻿48,079785°S 19,529572°V﻿ / 48.079785; 19.529572
**Google Nexus 7** je prvý tablet, ktorý nechala firma Google vyrobiť. Tento 7" tablet bol predstavený v júni 2012 na Google I/O. Tablet oslavuje úspech po celom svete najmä vďaka skvelému pomeru cena/výkon. Google sa o svoje zariadenie náležite stará a tak rodina NEXUS dostáva vždy systémové aktualizácie ako prvá. Aktuálny operačný systém je Android 5.0.2 Lollipop. Je možné si vybrať z variantu s 3G a bez. 3G je však k dispozícii iba v 32 GB variante.

Konfigurácia
------------

Na prednej strane má tablet 7 "dotykový IPS LCD displej s HD rozlíšením. Boky sú plastové, pôsobiace chrómovo. Chrbát je tiež plastový, pokrytý Soft Touch (mäkčeným plastom). Na pravej hornej hrane je zapínacie tlačidlo a dvojkolíska hlasitosti. V hornej časti je web kamera s rozlíšením 1,3 Mpx. Na dolnom boku je microUSB konektor pre nabíjanie a pripojenie k PC a 3,5 mm jack. Zvuk je zaznamenávaný stereo mikrofónom a na chrbte je hlasný reproduktor.

Konektivita a hardvér
---------------------

Tablet sa predáva v dvoch variantoch - 8/16/32 GB bez SIM karty alebo v 32 GB variante so SIM kartou. Na zadnej strane tabletu sa nachádza NFC pre rýchly prenos súborov medzi zariadeniami. WiFi a Bluetooth je samozrejmosťou.

Vďaka procesoru od nVidie Tegra 3 je tento tablet jedným z najvýkonnejších. Taktovanie procesora je na 1,3 GHz a je sprevádzaný 1 GB RAM pamäťou. Grafický čip ULP GeForce bez problémov spracúva aj tie náročnejšie hry ako napríklad GTA III, Real Racing 3 alebo Vector. Kapacita batérie je 4325 mAh a udávaná výdrž pri aktívnom používaní je 10 hodín.

Chrbát Nexusu 7
Nexus 7 s Androidom 4.3

|
|  |
| Pamäťové varianty | 8/16/32 GB / 32 GB + 3G |
| Operačný systém | Android 5.0.2. Lollipop, štandardne 4.1 |
| Rozmery | 199 x 120 x 10,5 mm |
| Hmotnosť | 340 g |
| Uhlopriečka a rozlíšenie | 7 "1280 x 720 |
| Typ a jemnosť displeja | IPS LCD, 216 DPI |
| Dátové prenosy | WiFi, HSPA, GPRS, EDGE, 3G |
| Konektivita | microUSB, 3,5 mm jack, NFC, GPS, Bluetooth |
| Pamäťová karta | Nie |
| Procesor | nVidia Tegra 3 (4x) |
| Takt procesora | 1300 MHz |
| Grafický čip | RLP GeForce |
| Veľkosť pamäte RAM | 1024 MB |
| Kapacita batérie | 4325 mAh |
| Rozlíšenie fotoaparátu | Predné - 1,3 MPx |

Budúcnosť Nexusu 7
------------------

24. 7. 2013 bol na konferencii Googlu predstavený druhý Nexus 7. Vzbudil minimálne rovnakú pozornosť ako originálny Nexus 7 a to najmä vďaka opäť dobre prepracovanému hardvéru. Dá sa povedať, že výkon vzrástol na dvojnásobok (presnejšie 1,8x). Kompletné informácie pozri v článku Nexus 7 (2013).

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Nexus 7 na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Google Nexus |
| --- |
| Telefóny | 
* Nexus One
* Nexus S
* Galaxy Nexus
* Nexus 4
* Nexus 5
* Nexus 6
* Nexus 5X
* Nexus 6P

 |
| Tablety | 
* Nexus 7
	+ 1. generácia
	+ 2. generácia
* Nexus 10
* Nexus 9

 |
| Digitálne prehrávače médií | 
* Nexus Q
* Nexus Player

 |
**Bekim Aziri** (\* 14. júl 1988, ČSSR), známy aj ako **Bekim**, je slovenský raper, stand-up komik a bývalý profesionálny cyklista s albánskym menom a macedónskymi koreňmi.

Životopis
---------

Detstvo prežil v Pezinku. Do roku 2005 bol profesionálnym cyklistom, kedy jeho kariéru ukončila vážna nehoda na bikrosových pretekoch v českom Přerove. Zlomil si pri nej štvrtý krčný a rozdrvil piaty krčný stavec, ktoré zatlačili na miechu a spôsobili jeho ochrnutie. V dôsledku trvalých následkov skončil na invalidnom vozíku.

Neskôr začal svoju hudobnú kariéru ako raper. Medzi jeho skladby patria „Ona", „Zmena", „Desperado", „Nie je hanbou byť iný" a „Spoločná pesnička". V roku 2015 vydal aj album *Koleso Šťastia.*

Tiež je známym stand-up komikom (alebo ako on uvádza: „*sit down tragedy*") účinkujúcim v Temných kecoch. Učinkuje aj v reklamách spoločnosti Telekom a je spoluvlastník tréningového centra CrossFit v Pezinku.

Od mája 2022 moderuje talk show *Bekimovo horúce kreslo* na Europa 2. V júni 2023 získal podcast ocenenie *SOWA Social Awards Slovakia* v kategórii *Podcasty*.

Diskografia
-----------

* 2015 *Koleso šťastia*
* 2019 *Uvolni sa*

Podcasty
--------

* od 2021 - *To nemyslíš vážne!*
* od 2022 - *Bekimovo horúce kreslo*

Filmografia
-----------

* 2023: *Jedeme na teambuilding*

Referencie
----------

1. 1 2  MIKUŠOVIČ, Dušan. *Raper a stand-up komik Bekim Aziri: Na ruke mám vytetované „Nezabudni si vozík"* [online]. Denník N, 2016-12-25, [cit. 2019-06-10]. Dostupné online.
2. 1 2  SZABÓ, Ján. *Bekim Aziri a jeho životný príbeh* [online]. Vozickar.info, 13. júl 2016, [cit. 2019-05-05]. Dostupné online.
3. ↑
4. ↑   *Bekim (2) - Koleso Šťastia* [online]. Discogs, [cit. 2019-06-10]. Dostupné online. (po anglicky)
5. ↑

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
* Bekim Aziri na Discogs
**Ladislav Hyža** (\* 18. august 1941, Liptovský Mikuláš, Slovensko – † 1. august 2017, Banská Bystrica, Slovensko ) bol slovenský režisér a dramatik.

Životopis
---------

V rokoch 1958 – 1964 študoval dramaturgiu a divadelnú vedu na Divadelnej fakulte Vysokej školy múzických umení v Bratislave. Od roku 1964 pôsobil v Slovenskom rozhlase, štúdio Banská Bystrica ako režisér, vedúci režisér a od roku 1996 riaditeľ. Režíroval približne 250 – 300 rozhlasových hier domácich i svetových autorov, rozprávok a inscenácií, spolupracoval s ochotníckymi divadelníkmi a pripravil rôzne rozhlasové pásma, poviedky, napísal aj viacero rozhlasových hier a rozhlasových dramatizácií. Svoje spomienky zhrnul v knihe s názvom *Diagnóza: Rozhlasom urieknutý*.

Ocenenie
--------

* 1988 - cena za rozhlasovú tvorbu

Literatúra
----------

* *Encyklopédia dramatických umení Slovenska*

Referencie
----------

1. ↑  
 *Zomrel slovenský režisér a dramatik Ladislav Hyža* [online]. aktuality.sk, 2017-08-02, [cit. 2017-10-16]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Prof. PhDr. **Ján Pauliny**, PhD. (\* 4. jún 1939, Martin – † 25. január 2021) bol slovenský arabista, ktorý preložil do slovenčiny príbehy Tisíc a jednej noci (2010).

Vo vedeckej práci sa Ján Pauliny najskôr venoval arabskej autobiografickej literatúre, neskôr výskumu arabskej ľudovej literatúry – náboženskej a svetskej. Monografickými prácami a štúdiami inicioval vznik novej arabistickej disciplíny: arabská ľudová stredoveká náboženská literatúra. Väčšinu odborných článkov publikoval v zborníku FiF UK Graecolatina et Orientalia a v ročenke SAV Asian and African Studies. Jeho vedecké práce zhodnotili a citujú poprední zahraniční odborníci.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Literárne informačné centrum: Ján Pauliny
* *Zomrel Ján Pauliny* [online]. Bratislava: Literárne informačné centrum, 26,1.2021, [cit. 2021-01-26]. Dostupné online.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0001 1564 8422
* LCCN: no97026425
* NK ČR: ola2002113917
* SNK: 148161
* VIAF: 32303528
* WorldCat: lccn-no97026425
**Rošáda** je jediný ťah v šachu, keď hráč ťahá súčasne dvomi figúrkami. Ide o ťah kráľom a súčasne vežou. Rozlišuje sa malá rošáda, ak sa rošáda vykoná na strane veže kráľa alebo veľká rošáda na strane veže dámy. Účelom rošády je premiestniť kráľa do bezpečnejšej oblasti a zároveň vyvinúť vežu. Kráľ sa posúva o dve polia smerom k veži a veža sa premiestni na pole vedľa kráľa, na opačnú stranu, než na ktorej bola. Rošádu nemožno vykonať, ak je kráľ v šachu, ak by prechádzal cez ohrozené pole, ak by bol v šachu po vykonaní rošády, ak by bolo medzi kráľom a vežou obsadené pole alebo ak hráč kráľom alebo danou vežou už predtým ťahal. 

Pri rošáde hráč musí najskôr ťahať kráľom a potom vežou. Ak by to urobil naopak, protivník môže tento ťah reklamovať a hráč by musel ťahať iba vežou. Premiestnenie oboch figúr súčasne sa podľa pravidiel považuje za nemožný ťah, teda ťah proti pravidlám. Malá rošáda má notačnú značku O-O, veľká O-O-O.

 Postavenie pred veľkou rošádou

 Postavenie po veľkej rošáde

 Postavenie pred malou rošádou

 Postavenie po malej rošáde

 Medzi kráľom a vežou je jazdec, nie je možné vykonať rošádu

 Kráľ by prechádzal cez ohrozené pole d1, nie je možné vykonať rošádu


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál šach |
**Novoveská Huta** je mestská časť Spišskej Novej Vsi, ktorá sa nachádza 6 km južne od centra mesta. 

Novoveskú Hutu tvoria väčšinou staršie rodinné domy. Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1383. 
Po zastavení banskej činnosti tu v roku 1891 vznikli kúpele s kapacitou 150 lôžok, v ktorých sa liečili nervové choroby a katary dýchacích ciest. Kúpele slúžili do roku 1939. V minulosti teda bola významným kúpeľným centrom na Spiši, kúpele však zanikli a pripomínajú ich už len pozostatky kúpeľných domov. Novoveská Huta bola v minulosti tiež baníckou osadou. Dnes sa v územných plánoch navrhuje obnovenie tejto tradície a vybudovanie regeneračno-klimatických kúpeľov.

Dodnes tu prebieha ťažba a spracovanie sadrovca. Obyvateľom Novoveskej Huty je k dispozícii predajňa potravín, pekáreň a pohostinstvo. V obci sa nachádza kostol sv. Cyrila a Metoda a cintorín. Novoveská Huta je východzím bodom do Národného parku Slovenský raj. Doprava do tejto miestnej časti je zabezpečená linkou mestskej hromadnej dopravy č. 3, č. 12 a prímestskými autobusovými linkami.

Po roku 1993 tu skončila stavebná uzávera, vďaka čomu mestská časť znovu začala ožívať. V súčasnosti aj napriek snahám súkromných investorov je novodobá ťažba uránu nezlúčiteľná s rozvojom rekreácie, cestovného ruchu a športu, s ktorým mesto v budúcnosti počíta pri svojom rozvoji.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Novoveská Huta**

Externé odkazy
--------------

* www.novoveskahuta.sk

Súradnice: 48°54′05″S 20°30′57″V﻿ / ﻿48,901451°S 20,515766°V﻿ / 48.901451; 20.515766
**Alfréd Bolladrt** (\* 8. december 1916, Podlanig, Rakúsko-Uhorsko – † 6. február 2015, Modra, Slovensko) bol slovenský hokejista.

Niekdajší obranca Slovana, ktorý víťazným gólom v súboji s Prostějovom zariadil pred takmer šesťdesiatimi rokmi postup bratislavského klubu do celoštátnej ligy, prežil mladosť v Malackách, hokejovú kariéru v Bratislave, ale zvyšok života trávil v Modre.

Narodil sa 8. decembra 1916 na rakúsko-talianskom pohraničí v meste Podlanig, odkiaľ sa s rodičmi presťahoval do Malaciek. Dres 1. ČsŠK Bratislava obliekol po prvý raz už v sedemnástich rokoch. Onedlho založil spolu s bratom Walterom hokejový klub v Malackách, kde obaja pôsobili.

Do Slovana sa útly obranca vrátil v 32 rokoch a v defenzíve vytvoril dvojicu s Rudolfom Horským. Hrával aj v OAP, VŠ, HC a TŠKNB Bratislava, vo Švajčiarsku nastúpil za reprezentáciu Slovenska.

Zomrel v roku 2015 vo veku 98 rokov.

Referencie
----------

1. ↑  MACEJKA, Martin. *Alfréd Bollardt – Posledný z prvých* [online]. malackepohlady.sk, 2015-03-20, [cit. 2020-03-10]. Dostupné online.
2. ↑  ZELINKA, Adam. Alfréd Bollardt: Najstarší veterán z bratislavského ľadu. *pravda.sk* (Bratislava: Perex), 2013-02-26. Dostupné online [cit. 2020-03-10]. ISSN 1336-197X.
3. ↑  Pravda. Zomrel Alfréd Bollardt, najstarší hokejový reprezentant. *pravda.sk* (Bratislava: Perex), 2015-02-06. Dostupné online [cit. 2020-03-10]. ISSN 1336-197X.

Autoritné údaje: * SNK: 159050
**Andrej Palacko** (\* 6. máj 1955, Bratislava - † 22. august 2023, Dunajská Streda) bol fotograf, ktorý sa zameriaval na fotografovanie zákulisia osobností, života ulice, filmu, divadla, opery, džezu a populárnej hudby. Fotografii sa venoval od veku 12 rokov.

8. júna 2014 ohlásil kandidatúru na primátora Bratislavy ako nezávislý kandidát.

Kariéra
-------

Profesionálne začínal ako reprodukčný fotograf v URBION-e – Štátnom inštitúte urbanizmu a územného plánovania. Neskôr pracoval v týždenníkoch *Mladé rozlety* a *Rozhlas*, časopisoch *Hudobný život*, *Slovenka*, *STOP Auto-moto-revue* a iných tlačových médiách v bývalom Česko-Slovensku. Spolupracoval s Československou televíziou, Československým rozhlasom, štúdiom Koliba, Slovenským národným divadlom, Umeleckým súborom Lúčnica, hudobnými festivalmi Bratislavské džezové dni a Bratislavské hudobné slávnosti a agentúrou Slovkoncert.

Po vysťahovaní sa do Nemeckej spolkovej republiky v auguste roku 1989 spolupracoval s odborným hudobným mesačníkom *Opernglas*, denníkmi *Baden-Württembergische Zeitung*, *Göppinger Kreisnachrichten* a *Ludwigsburger Kreiszeitung*. Pracoval ako fotograf pre Filmakademie Baden-Württemberg. V roku 1995 sa fotograficky spolupodieľal na knižnej publikácii, vydanej k 50. výročiu Württembergische Philharmonie Reutlingen. Fotograficky dokumentoval operné predstavenia Aida a Carmen na opernej scéne v Stuttgarte.

Svoje reportážne a umelecko-reportážne dielo vystavoval na Slovensku v Bratislave, Košiciach a Trenčíne, v zahraničí v roku 2006 v kubánskych mestách Havana a Santiago de Cuba. Po tom, ako vystavované dielo daroval kubánskemu ľudu, putovala výstava po všetkých provinciách Kubánskej republiky.

Referencie
----------

1. ↑   Kandidáti na primátora Bratislavy. *pravda.sk*, 2014-09-28. Dostupné online.
2. ↑  SITA. Ďalším kandidátom na primátora Bratislavy je fotograf Andrej Palacko. *Pravda*, 2014-06-08. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka Archivované 2014-06-03 na Wayback Machine
* Andrej Palacko - Fotoscéna | ePhoto.sk - foto, fotografie, fotoaparáty
* Rozhovor so svetoznámym fotografom Andrejom Palackom Archivované 2014-07-12 na Wayback Machine
* HOSŤ V ŠTÚDIU: A. Palacko o stretnutí s legendárnym T. Stevensonom Archivované 2014-07-12 na Wayback Machine
* HOSŤ V ŠTÚDIU: A. Palacko o svojom stretnutí s Hugom Chávezom Archivované 2014-07-12 na Wayback Machine
* Rozhovory cez polnoc z 24. mája Archivované 2014-07-14 na Wayback Machine
PhDr. **Darina Abrahámová** (rod. Benešová; \* 16. apríl 1959, Dunajská Streda) je slovenská dramaturgička, herečka, vysokoškolská pedagogička a režisérka.

Životopis
---------

Narodila sa v Dunajskej Strede v učiteľskej rodine, vyrastala v Bratislave. Počas detstva sa zapájala do recitácií a účinkovala vo viacerých mládežníckych divadlách ako napríklad Ludus, Slniečko či Takmer Lyrické divadlo.

Divadelná kariéra
-----------------

Začínala v amatérskych divadlách. V roku 1979 sa stala členkou Radošinského naivného divadla. Odohrala v ňom niekoľko sezón, najmä v hrách *Jááánošííík*, *Ženské oddelenie*, *Vygumuj a napíš*, *Len tak prišli*, ktoré boli aj sfilmované. V roku 2000 začala účinkovať v alternatívnom autorskom divadle GUnaGU. V oboch divadlách pôsobila ako herečka i dramaturgička.

Na Vysokej škole múzických umení vyštudovala divadelnú a filmovú vedu. Od absolvovania štúdií v roku 1984 pôsobila v Slovenskom národnom divadle, kde začínala ako lektorka a neskôr sa stala šéfdramaturgičkou. Dve sezóny pracovala v Mestskom divadle v Žiline. Od sezóny 2012/2013 opäť dramaturgicky pôsobí v Činohre SND. Pracovne bola spojená aj s bratislavským alternatívnym tanečným divadlom Elledanse a divadlom V podpalubí.

Abrahámová spoluzakladala súťaž autorských dramatických textov *Dráma*, festival *Nová dráma*, pôsobila aj v dramaturgii festivalu Kremnické gagy. Prednášala na Bratislavskej medzinárodnej škole liberálnych štúdií.

Osobný život
------------

Prvým manželom D. Abrahámovej bol dramaturg Martin Porubjak (1944 – 2015). Abrahámovej druhým manželom je politológ Samuel Abrahám (1960), rektor súkromnej vysokej školy BISLA. Dcérou z prvého manželstva je herečka Zuzana Porubjaková. Žije v Bratislave.

Dielo (výber)
-------------

### Divadlo

* Fanny a Alexander
* Odvrátená strana mesiaca
* Socík, sladký socík
* Herečky

### Film

* Ordinácia v ružovej záhrade
* Horúca krv
* Za sklom
* Kriminálka KRAJ

Referencie
----------

1. 1 2 3  TASR. Jubilantka Darina Abrahámová: Herectvo sa mi jednoducho prihodilo. *teraz.sk* (Bratislava: TASR), 2017-08-16. Dostupné online [cit. 2021-03-25].
2. 1 2 3 4  ANDREJČÁKOVÁ, Eva. Divadelníčka Darina Abrahámová: Decko premúdrelé, budeš hrať divadlo?. *sme.sk* (Bratislava: Petit Press), 2010-08-26. Dostupné online [cit. 2021-03-25]. ISSN 1335-4418.
3. ↑   *Darina Abrahámová | Slovenské národné divadlo* [online]. snd.sk, [cit. 2022-11-28]. Dostupné online.
4. 1 2   *Abrahámová Darina: dramaturgyně a režisérka* [online]. studiodva.cz, [cit. 2021-03-25]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Darina Abrahámová – profil na webe Slovenského národného divadla

Autoritné údaje: * NK ČR: mzk2007423758
* SNK: 162566
* VIAF: 84725031
Tzv. **Mních sázavský** († 12. storočie) bol český anonymný kronikár, jeden z tzv. pokračovateľov Kosmových, autor tzv. *Kroniky Mnícha sázavského*.:9-32

Kronika vznikla ako doplnenie Kosmovej kroniky o letopisné údaje z rokov 1126 – 1162 (obdobie panovania kniežaťa Soběslava I. a Vladislava II.) a o dejiny Sázavského kláštora od jeho založenia svätým Prokopom. Kosmova kronika bola vtedy uložená práve v Sázavskom kláštore, o ktorého existencii sa Kosmas ako zástanca latinského liturgického jazyka vo svojej kronike tendenčne nezmieňuje, lebo ako bohoslužobný jazyk bola v ňom používaná až do roku 1096 cirkevná slovančina. V pokračovaní dejinného pojednávania sa zaoberal okrem všeobecných českých cirkevných dejín aj dejinami sázavského kláštora, najmä za obdobie opáta Silvestra, ktorý zomrel roku 1161, v čase, keď mních dokončuje svoju kroniku.

*Kronika mnícha sázavského* je prvou českou kláštornou kronikou. Zachovala sa v dvoch rukopisoch vo forme prípiskov k jednotlivým rokom Kosmovej kroniky a jej rozšíreniu. Prvým z nich bol tzv. *Drážďanský rukopis* (prelom 12. a 13. storočia), ktorý zhorel počas druhej svetovej vojny, druhým je tzv. Viedenský rukopis zo 14. storočia.

Dlho bola tiež riešená otázka, či kroniku vytvoril jeden alebo celá skupina kronikárov (hovorilo sa dokonca až o štyroch). Dnes sa v súlade so závermi českého historika Václava Novotného považuje kronika za dielo jedného autora.

Poznámky
--------

1. ↑  Vladislav bolo od roku 1140 druhé přemyslovské knieža tohto mena (Vladislav II.), no v roku 1152 bol korunovaný ako kráľ Vladislav I.

Referencie
----------

1. ↑  
HRDINA, Karel; TOMEK, Václav Vladivoj; BLÁHOVÁ, Marie. *Pokračovatelé Kosmovi*. Praha : Svoboda, 1974.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Mnich sázavský na českej Wikipédii.*
Príklad rozhrania open source GIS softvéru QGIS.
**Geografický informačný systém** (GIS) je informačný systém na získavanie, ukladanie, analyzovanie a manažovanie dát a príslušných vlastností, ktoré sú viazané k určitému priestoru, zvyčajne k Zemi. Inak povedané, je to počítačový systém schopný integrácie, uchovávania, úpravy, analýzy, zdieľania a zobrazovania geografických informácií. 

GIS je predovšetkým nástroj, ktorý umožňuje používateľom vytvárať interaktívne požiadavky, vyhodnocovať priestorové informácie, upravovať dáta a prezentovať výsledky všetkých týchto činností. Technológia geografických informačných systémov môže byť použitá na vedecké výskumy, vo vojenstve, pôdohospodárstve, pri ochrane životného prostredia, plánovaní výstavby miest, kartografii, histórii, marketingu, pri návrhu výstavby ciest, elektrických alebo telekomunikačných vedení alebo pri ochrane proti prírodným katastrofám. Napríklad pri protipovodňovej ochrane možnou pomocou GIS vypočítať možnú úroveň zaplavenia.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Geografický informačný systém**

Externé odkazy
--------------

* Geoinformatika.sk  Slovensko-český geokomunitný portál o využívaní GI, GIS a GIT v geovedách, propagujúci najmä geoinformatiku
* SAGI  Slovenská asociácia pre geoinformatiku
Súradnice: 49°13′30″S 18°44′31″V﻿ / ﻿49,225094°S 18,741967°V﻿ / 49.225094; 18.741967

Pohľad z námestia na Burianovu vežu, Katedrálu Najsvätejšej Trojice a Farské schody
Bronzová socha Andreja Hlinku na podstavci s nápisom „Andrej Hlinka - Otec národa"
**Námestie Andreja Hlinku** je námestie v Žiline. Je pomenované po slovenskom buditeľovi Andrejovi Hlinkovi. 

Námestie je ďalším významným žilinským kultúrnym centrom po Mariánskom námestí a súčasťou pešej zóny. Bronzová socha Andreja Hlinku bola odhalená v roku 1994, jej autorom je žilinský sochár Ladislav Berák. Námestí sa nachádza stupňovitá fontána a budovy, v ktorých sídlia Považská galéria umenia (na budove je pamätná tabuľa pripomínajúca konanie výstavy maliarov v roku 1903), banky a obchodné centrum Mirage.

Na námestie nadväzuje nedávno rekonštruovaný najstarší žilinský mestský park Sad SNP s hudobným pavilónom a fontánou. V sade je pamätník odhalený pri príležitosti 10. výročia oslobodenia Žiliny (1955) od sochára Rudolfa Pribiša. Vznik sadu sa datuje medzi roky 1902 až 1908.

Z námestia je pohľad na jeho dominantu – Kostol Najsvätejšej Trojice a Burianovu vežu (zvonicu). Medzi námestím a kostolom je balustráda z roku 1940, na ktorej sa nachádza súsošie sv. Cyrila a Metoda.

Pohľad na námestie z balustrády, na dominantnú stupňovitú fontánu, vianočný stromček v strede a šedú budovu Považskej galérie umenia v pravej polovici

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Námestie Andreja Hlinku (Žilina)**

Externé odkazy
--------------

* Virtuálna panoráma námestia Archivované 2008-08-03 na Wayback Machine


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Žilinský portál |
**Gymnázium Exnárova** bolo gymnázium, ktoré sa nachádzalo na Exnárovej ulici v Košiciach na sídlisku Dargovských hrdinov. Gymnázium vzniklo 26. februára 2001 na základe zaradenia školy Ministerstvom školstva SR do siete stredných škôl.

História
--------

V roku 2001 Ministerstvo školstva SR zaradilo gymnázium do siete stredných škôl a 3. septembra 2001 sa na ňom začalo vyučovanie v štyroch triedach 1. ročníka. Celkový počet študentov bol v tom čase 135 a pedagogický zbor tvorilo 8 zamestnancov. V roku 2002 sa rozšírilo študijné zameranie školy - okrem všeobecného zamerania škola vytvorila aj triedy so zameraním na matematiku a triedy s rozšíreným vyučovaním cudzích jazykov. Študenti začali s tvorbou školského časopisu *Gymex*.

Od roku 2005 na škole prebieha maturita podľa novej koncepcie Ministerstva školstva. Študenti sa aj v tomto roku zapájali do rôznych súťaží a projektov. V celoštátnej súťaži športových aktivít stredných škôl na Slovensku škola obsadila 4. miesto.

Gymnázium bolo zapojené aj do projektu *SOCRATES*. V rámci tohto projektu sa spolupracovalo so zahraničnými partnerskými školami v Nemecku a Taliansku.

Od roku 2008 sa v rámci projektu *Comenius* študenti zúčastňovali návštev v Taliansku a na škole sa začal realizovať projekt *ProVek*, ktorého cieľom bolo zaviesť vyučovanie formou videokonferencií.

V roku 2011 bolo gymnázium zrušené a presťahovalo sa do budovy Gymnázia Alejová.

Vedenie školy
-------------

* Mgr. Vojtech Karpáty
* Mgr. Viola Tormová
* Mgr. Jaroslav Kaminský

Referencie
----------

1. ↑  KIZEK, Marián. V Košickom kraji zrušia deväť stredných škôl. *SME* (Bratislava: Petit Press), 2011-02-21. Dostupné online [cit. 2021-01-23]. ISSN 1335-4418.

Súradnice: 48°44′34″S 21°16′57″V﻿ / ﻿48,742711°S 21,282583°V﻿ / 48.742711; 21.282583


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Košický portál |
Súradnice: 48°30′20″S 17°44′39″V﻿ / ﻿48,505525°S 17,744046°V﻿ / 48.505525; 17.744046

**Lančársky potok** je potok na Dolnom Považí, v západnej časti okresu Piešťany. Je to významný ľavostranný prítok Chtelničky, meria 13 km a je tokom V. rádu.

Prameň
------

Pramení v Trnavskej pahorkatine, pod výbežkom Malých Karpát (podcelok Brezovské Karpaty), na východoseverovýchodnom úpätí Dubníka (297,7 m n. m.), na okraji obce Lančár v nadmorskej výške cca 221 m n. m.

Opis toku
---------

Na svojom hornom toku tečie juhovýchodným smerom najprv cez Podmalokarpatskú pahorkatinu, potom územím úrodnej Trnavskej tabule, pričom v lokalite Prostredná tabla priberá krátky pravostranný prítok vznikajúci juhovýchodne od obce Dolný Lopašov. Na strednom toku pokračuje východojuhovýchodným smerom, zľava priberá Kočínsky potok a výraznejšie rozšíreným korytom tečie znovu juhovýchodným smerom. Ďalej tečie v blízkosti obce Veselé na ľavom brehu, následne podteká cestu II. triedy 504 a oddeľuje Ťapkové na ľavom a Dubovany na pravom brehu. Tu sa prechodne stáča na východ, zľava priberá Veselský kanál, potom tečie na juhojuhozápad okrajom obce Dubovany už v geomorfologickej časti Dudvážska mokraď. V blízkosti obce priberá sprava krátky prítok pritekajúci z obce a zľava Borovský kanál. Napokon sa stáča juhojuhovýchodným smerom a východne od obce Veľké Kostoľany ústi v nadmorskej výške približne 149 m n. m. do Chtelničky.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2023-12-16]. Dostupné online.
2. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2023-12-16]. Dostupné online.
3. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2023-12-15]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Chtelničky** |
| --- |
| *Chtelnička* → *Horný Dudváh* → *Váh* → *Dunaj* |
| Vodné toky | 
Borovský kanál · 
Bukovinský potok · 
**Chtelnička** · 
Kasovský potok · 
Kočínsky potok · 
Lančársky potok · 
Lopašovský potok · 
Ráztocký potok · 
Šteruský potok · 
Veselský kanál · 
Výsadbový kanál
 |
| Vodné plochy | 
Vodná nádrž Chtelnica · 
Vodná nádrž Výtok
 |
**HAT-P-5** alebo **Chasoň** je hviezda 12. magnitúdy v súhvezdí Lýra vzdialená približne 1 000 svetelných rokov od Zeme. Je to hviezda spektrálneho typu G, s hmotnosťou zhruba 1,16-násobku hmotnosti Slnka a polomerom 1,1-krát väčším než ten slnečný. Jej povrchová teplota je od tej slnečnej vyššia o 200 K a vek je odhadovaný na 2,6 miliardy rokov. V októbri roku 2007 bol ohlasený objav planéty – horúceho Jupitera s obežnou dobou necelé tri dni. Hustota planéty je menšia, než hustota vody, zhruba 0,7 g/cm3 a okolo hviezdy obieha so sklonom 87°.

V rámci projektu NameExoWorlds dostalo Slovensko možnosť vybrať meno pre túto hviezdu a jej planétu. 17. decembra 2019 boli vyhlásené výsledky hlasovania, kde s počtom vyše 800 hlasov zvíťazil návrh Chasoň (hviezda) – Kráľomoc (planéta). Tieto názvy sú staroslovenskými pomenovaniami Slnka a Jupitera a budú používané spoločne s existujúcim vedeckým označením.

Referencie
----------

1. ↑  TASR. Slovenská exoplanéta sa volá Kráľomoc a jej materská hviezda Chasoň. *SME* (Košice: Petit Press), 2019-12-17. Dostupné online [cit. 2019-12-17].

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portálHviezdny portál |

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku HAT-P-5 na anglickej Wikipédii.*
**Ján Procner** (\* 13. január 1943, Vyhne) je slovenský umelecký rezbár.

Svoj život prežil v Handlovej, pracoval 33 rokov v handlovských baniach. Jeho diela zaznamenali úspech na výstavách, sú zastúpené v galerijných zbierkach (napr: Slovenské banské múzeum, Slovenské národné múzeum, Slovenská národná galéria – Banícky šach), získali mnohé ocenenia.

Celé cykly Procnerových diel čerpajú z hlbokého poznania baníckej práce. Často vedome volí prostriedky grotesky a irónie, zostreným pohľadom satirika si všíma ľudské slabosti, ktoré v tvrdých podmienkach hnedouhoľnej bane sú o to viditeľnejšie (dielo *Rekordéri*). Inokedy s láskou a humorom rozpráva o živote v bani (cyklus *Banícke desiaty*, *Neznámy pach sa šíri zo steny*). Zaoberá sa aj ľudovou tematikou. V roku 1978 sa po prvýkrát predstavil na rezbárskom sympóziu vo Východnej, ktoré pod názvom „Kresané do dreva" organizoval scénograf, architekt a folklorista Viliam Ján Gruska.

Práve od Grusku dostával Procner nevšedné objednávky. Pre filmovú rozprávku *Mahuliena zlatá panna* vytvoril päťmetrovú plastiku Zlatovlada a pre filmový prepis opery Eugena Suchoňa – *Svätopluk*, monumentálnu plastiku Peruna (výška 12 m, priemer 90 cm). Pre filmovú rozprávku režiséra Juraja Jakubiska – *Perinbaba* vytvoril viacero umelecko-úžitkových predmetov napr: izbový svietnik v podobe svätej, žezlá prencipála, feruľu richtára, drevené lyžice a pod.

V roku 2001 založil súkromné múzeum a galériu, ktoré sa nachádzajú v jeho dome v Handlovej. Exponáty mapujú vývoj baníctva na Hornej Nitre a galéria obsahuje viac ako 70. drevorezieb majstra Procnera. Pamätník obetí banskej činnosti na Hornej Nitre, ktorého autorom je J. Procner a ktorý je umiestnený na cintoríne v Handlovej sa v roku 2010 stal Národnou kultúrnou pamiatkou. V roku 2016 získal Ján Procner ocenenie Senior roka. V roku 2022 sa Ján Procner, za celoživotný prínos v oblasti udržovania banských tradícií, reprezentáciu mesta doma i zahraničí prostredníctvom jeho umeleckej tvorby stal čestným občanom mesta Handlová.

Referencie
----------

1. 1 2  Ján Procner. In:  *Web umenia* [online]. Bratislava: Slovenská národná galéria, [cit. 2022-10-28]. Dostupné online.
2. ↑  TASR. Handlovský rezbár Procner si v dome buduje súkromné banícke múzeum. *SME* (Bratislava: Petit Press), 2001-12-23. Dostupné online [cit. 2022-10-28]. ISSN 1335-4418.

Externé odkazy
--------------

* Múzeum Jána Procnera na webe mesta Handlová
* Z bývalého baníka rezbár – reportáž TV Žiar (2013)
* Bývalý baník Ján Procner: Drevu som dal obraz aj zvuk – rozhovor v denníku SME (2020)

Autoritné údaje: * Web umenia: 8130
Kaštieľ Orlové
**Kaštieľ Orlové** je barokový kaštieľ, ktorý sa nachádza na miernom svahu nad riekou Váh v Orlovom, mestskej časti Považskej Bystrice.

História
--------

Kaštieľ postavil roku 1612 Žigmund Balassa ako prízemný renesančný objekt. V prvej tretine 18. storočia ho prestavali a rozšírili. Roku 1773 kaštieľ dokončili úpravou kaplnky. Menšie úpravy sa vykonali v 1. tretine 19. storočia, obnova začiatkom 20. storočia. Roku 1982 sa dokončila jeho nákladná oprava.

Exteriér a interiér
-------------------

Kaštieľ je štvorkrídlová poschodová budova, stavaná okolo ústredného arkádového dvora s priľahlým parkom. Neskorobaroková fasáda so stredným prevýšeným trojosovým rizalitom je bohato zdobená členenými oknami a priebežnou balustrovou atikou z čias obnovy kaštieľa. Nad neskorobarokovým vstupným portálom sa nachádza nápisová tabuľa, vzťahujúca sa na stavbu z roku 1773. V priechode sa nachádza kamenný dvojitý erb a v bočných nikách poškodené plastiky rytierov. Na prízemí kaštieľa sa nachádza kaplnka sv. Jána Nepomuckého. V kaplnke sa zachovali neskorobarokové časti vnútorného zariadenia.

Súčasný stav
------------

V objekte bola donedávna expozícia múzea, múzeum však bolo pred niekoľkými rokmi presťahované. V súčasnosti je kaštieľ nevyužitý, nachádza sa v súkromných rukách a prebieha v ňom ďalšia rekonštrukcia. Od roku 2016 sa v jeho priestoroch nachádza Hotel Gino Park Palace\*\*\*\*.

Referencie
----------

1. ↑   *Kaštieľ v Orlovom* [online]. slovenskehrady.sk, [cit. 2015-06-07]. Dostupné online.
2. ↑  PITOŇÁKOVÁ, Detta. Orlovský kaštieľ po rokoch rekonštruujú. *SME* (Bratislava: Petit Press), 2014-05-23. Dostupné online [cit. 2015-06-07]. ISSN 1335-4418.
3. ↑   *Historický kaštieľ Orlové sa premenil na hotel* [online]. slovakia.travel. Dostupné online.

Súradnice: 49°07′51″S 18°25′29″V﻿ / ﻿49,130772°S 18,424651°V﻿ / 49.130772; 18.424651
**Obliehanie Brna** (3. máj – 23. august 1645) bolo významnou bitkou poslednej fázy tridsaťročnej vojny. Brnianska posádka, tvorená 500 vojakmi a asi tisícovkou príslušníkov mestskej domobrany, ubránila mesto proti asi dvadsaťosemtisícovej armáde generála Lennarta Torstensona. Úspech obrancov odštartoval skvelú kariéru ich veliteľa Louisa Raduita de Souches v službách Habsburgovcov, zamestnal na takmer štvrť roka v zbytočnom a nákladnom úsilí najlepšiu švédsku armádu a prispel tiež k tomu, že sa Brno nakoniec definitívne stalo metropolou Moravy (na úkor dobytého Olomouca).

Povesť
------

S obliehaním Brna je spätá najznámejšia brnianska povesť, ktorá vysvetľuje prečo sa zvoní na Petrove poludnie o hodinu skôr. Švédi podľa nej obliehali mesto už viac ako štyri mesiace a ich útoky ani snaha mesto vyhladovať neviedli k cieľu. 15. augusta podnikol veliteľ švédskeho vojska Torstenson generálny útok s tým, že pokiaľ mesto nepadne do poludnia, obliehanie skončí a odtiahne preč. Jeho výrok sa mal doniesť Brňanom a keď bolo švédske vojsko veľmi blízko úspechu, obrancovia sa uchýlili ku ľsti a začali zvoniť poludnie o hodinu skôr. Generál Torstenson mal potom obliehanie ukončiť a Brno bolo zachránené. Na pripomenutie tejto udalosti zvonia každý deň zvony katedrály svätého Petra a Pavla poludnie už o jedenástej hodine. 

Povesť však podľa historikov nie je pravdivá a v skutočnosti trval posledný generálny útok až do večera 15. augusta. Útok bol obrancami mesta odrazený, načo Torstenson pre vyčerpanie svojich vojsk a nedostatok času obliehanie vzdal. Posledných osem dní obliehania sa už švédske jednotky sťahovali a odvážali delá, 23. augusta už k žiadnemu útoku nedošlo a územie mesta opustili poslední švédski vojaci.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  ENGLUND, Peter. *Nepokojná léta*. Praha : Nakladatelství lidové noviny, 2000. ISBN 80-7106-355-X. (po česky)
2. ↑  ČTK. *Brno si připomíná konec obléhání Švédy za třicetileté války* [online]. www.christnet.cz, 15.8.2008. Dostupné online. (po česky)

Literatúra
----------

* Němčík, B.: Švédové před Brnem. Bpress, Brno 1995
* Matějek, František: Švédové na Moravě za třicetileté války 1. Acta Musei Moraviae, Scientiae sociales, 73, 1988, s. 127-161.
* Matějek, František: Švédové na Moravě za třicetileté války 2. Acta Musei Moraviae, Scientiae sociales, 75, 1990, s. 141-172.
* PERNES, Jiří; FUČÍK, Josef; HAVEL, Petr, a kol. *Pod císařským praporem. Historie habsburské armády 1526-1918*. Praha : Elka Press, 2003. 555 s. ISBN 80-902745-5-2.

Externé odkazy
--------------

* Dva muži v bitvě o jedno město (po česky)
* Švédové na Kraví hoře (po česky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Obléhání Brna (1645) na českej Wikipédii.*