recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Poloha ostrova na mape Chorvátska
Prístav v Supetare
Bračské pláže sú vyhľadávaným cieľom turistov
**Brač** je chorvátsky ostrov v Jadranskom mori. S rozlohou 396 km² je tretím najväčším (najväčším v Dalmácii). Jeho najvyšší vrch, Vidova gora meria 778 m (najvyšší bod na dalmátskych ostrovoch).

Základné informácie
-------------------

Žije tu približne 13 000 obyvateľov, v početných osadách. Najväčšie sídlo Supetar má okolo 3 500 obyvateľov.

Ďalšími mestečkami a osadami sú Bol, Selca, Škrip (najstaršia obec z prerománskych čias), Pučišća, Splitska, Postira, Nerežišća, Donji Humac, Mirca, Gornji Humac, Dol, Sutivan, Sumartin, Pražnica, Murvica, Povlja, Dračevica, Ložišća, a mnoho ďalších.

Hospodárstvo
------------

Hospodárstvo Brača je založené predovšetkým na turistickom ruchu, dôležité sú aj rybárstvo a poľnohospodárstvo (najmä vinič a olivy), ako aj ťažba bieleho kameňa (bol napr. použitý na výstavbu Diokleciánovho paláca v Splite a Bieleho domu vo Washingtone). Plínius starší spomínal syr z mlieka tunajších kôz, ako aj víno a olivový olej.

Martin Kukučín
--------------

Známy slovenský spisovateľ Martin Kukučín pôsobil od roku 1893 v obci Selca ako obecný lekár.

Pozri aj
--------

* Chorvátske ostrovy

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Brač**

Externé odkazy
--------------

* Fotogaléria
* Fotogaléria

| * z
* d
* u
Sídla na Brači |
| --- |
| Obec Bol | 
* Bol
* Murvica

 | Znak Chorvátska |
| Obec Milna | 
* Bobovišća
* Bobovišća na Moru
* Ložišća
* Milna
* Podhume

 |
| Obec Nerežišća | 
* Donji Humac
* Dračevica
* Nerežišća

 |
| Obec Postira | 
* Dol
* Postira

 |
| Obec Pučišća | 
* Gornji Humac
* Pražnica
* Pučišća

 |
| Obec Selca | 
* Novo Selo
* Povlja
* Selca
* Sumartin

 |
| Mesto Supetar | 
* Mirca
* Splitska
* Supetar
* Škrip

 |
| Obec Sutivan | 
* Sutivan

 |

| * z
* d
* u
Chorvátske ostrovy |
| --- |
| 
* Biševo
* Brač
* Cres
* Čiovo
* Drvenik Mali
* Drvenik Veliki
* Dugi otok
* Hvar
* Ilovik
* Ist
* Iž
* Kaprije
* Koločep
* Kornat
* Korčula
* Krapanj
* Krk
* Lastovo
* Lopud
* Lošinj
* Male Srakane
* Mljet
* Molat
* Murter
* Olib
* Ošljak
* Pag
* Pašman
* Premuda
* Prvić
* Rab
* Rava
* Rivanj
* Sestrunj
* Silba
* Susak
* Šipan
* Šolta
* Ugljan
* Unije
* Vele Srakane
* Vir
* Vis
* Vrgada
* Zlarin
* Zverinac
* Žirje

 | Vlajka Chorvátska |
**Jakub Zabler** (Zabeler; \* 10. apríl 1670, Bardejov – † 21. január 1753, Toruň, Poľsko) bol evanjelický kňaz, pedagóg a spisovateľ.

Životopis
---------

Jeho otec bol Jakub Zabler (1639 – 1709) a matka Margaréta rod. Spléniová. Navštevoval školy v Prešove a Bardejove, 1688 – 1691 študoval na univerzite vo Wittenbergu.

Rok pôsobil ako vychovávateľ v Drážďanoch, 1694 vysvätený za evanjelický kňaza. Farár v Bardejove, 1699 v protireformačných časoch vyhnaný, ukrýval sa v Šarišskej a Spišskej stolici, 1701 – 1711 farár v Banskej Štiavnici, do 1714 opäť v Bardejove, po 1714 farár pre všetky národnosti v Banskej Bystrici, od 1718 mimoriadny, 1720 riadny profesor na gymnáziu v Toruni.

Autor viacerých historických diel, dišpút, statí a latinských príležitostných veršov.

Dielo
-----

* *De veteri Sirmio*, Wittenberg roku 1690
* *Commentatio de matalleotica veteris Graeciae*, Toruň roku 1718
* *Memoria medicorum Thorunensium*, Toruň roku 1719
* *De incrementis letterarum per studium augustamque liberaritatem principum*, Toruň roku 1732

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * GND: 101761201
* ISNI: 0000 0000 0192 0379
* VIAF: 34828366
**Jakub Pribicer** (Pribicerus, Jacobus; Pribitzer, Priwitzer; prímeno Neosoliensis; \* október 1539, Banská Bystrica – † december 1582, Košice) bol slovenský astronóm, pedagóg.

Jeho otec bol Šebastián Pribicer a manželka rod. Szüszmundová.

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, na univerzitách v Lipsku a 1575 – 1577 vo Wittenbergu. V roku 1577 – 1580 profesor mestskej latinskej školy v Banskej Bystrici, býval v dome č. 12 (11) na Námestí v Banskej Bystrici. Autor prvej knihy s astronomickou tematikou na Slovensku, *Traktát o kométe* (lat. *Tractatus de cometa*), ktorá 10. novembra 1577 zažiarila v súhvezdí Kozorožca a opísal aj výskyt astronomických, meteorologických a seizmických javov v Banskej Bystrici a okolí v 16. storočí. Knihu vydala tlačiareň Krištofa Škultétyho v Banskej Bystrici (1578).

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portál |

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Synagóga v Bytči
**Synagóga v Bytči** je synagóga nachádzajúca sa v okresnom meste Bytča. Dodnes je budova synagógy výraznou pamiatkou v meste.

Budova bola postavená v roku 1886 na podnet baróna Poppera. Počas druhej svetovej vojny, bol zničený interiér. Dnes je budova opustená a chátra. 

Tehlová budova bola postavená na pôdoryse tvaru T v novorománskom štýle. Priečelie zdobia početné umelecké a geometrické ozdobné prvky. Vnútro tvorí trojloďová priestor s galériou nad vchodom a na oboch stranách miestnosti. Tu sa nachádzajú ak početné ozdoby a štuky.

Referencie
----------

1. ↑   *Karta NKP* [online]. Pamiatkový úrad SR. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Synagóga v Bytči**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Synagoga w Bytčy na poľskej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Súradnice: 49°13′15″S 18°33′36″V﻿ / ﻿49,22071°S 18,56004°V﻿ / 49.22071; 18.56004
**Argyfié** alebo **Argyfia** (starogr. *Ἀργυφίη, Ἀργυφία* – *Argyfié, Argyfia*) je v gréckej mytológii manželka egyptského kráľa Aigypta.

Argyfié, manželka egyptského kráľa Aigypta, bola matkou šiestich jeho synov, Lynkea, Prótea, Bousirida, Enkelada, Lyka a Daifróna. Aigyptos bol otcom päťdesiatich synov, ostatné deti mal so svojimi družkami. Synovia Aigypta sa uchádzali o päťdesiat dcér jeho brata Danaa, ktorý vládol v susednej Líbyii. Keďže Danaos so svadbou nesúhlasil, Aigyptos mu vypovedal vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.

Keď sa potom chystala hromadná svadba, Danaos dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Poslúchli ho všetky dcéry okrem najmladšej Hyperméstry, ktorá sa do svojho manžela Lynkea zaľúbila a otcov rozkaz nesplnila. Za tento hrozný skutok boli dcéry Danaa bohmi odsúdené na večný trest nosiť v podsvetí do deravého suda vodu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4 5  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,1,5.
2. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 32.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 314.
Čelenky
**Čelenka** je ozdobný alebo funkčný predmet. Nosí sa na čele, alebo je vložený vo vlasoch. Používa sa ako športový, alebo módny doplnok. Ide o dlho používanú súčasť odevu.

História
--------

Začiatky môžeme vidieť už napríklad u indiánov, používali sa pre módne a praktické účely a niektorí bojovníci si za čelenku dávali orlie perá. Podobné ozdoby hlavy ako je čelenka, môžeme vidieť aj u ďalších starodávnych kultúr. Väčšinou je čelenka urobená z textilu, alebo kože. Iný variant je čelenka z umelej hmoty v tvare podkovy alebo len stuha uviazaná okolo hlavy.

Využitie
--------

Čelenka môže mať rôzne využitie. Väčšinou sa nosí na čele alebo vo vlasoch ako praktická pomôcka, ktorá udrží vlasy z tváre, preto je vhodná ako športová pomôcka. Alebo sa využíva ako módny doplnok, v tom prípade, môže mať rôzne ozdoby a rozmanité farby. Môžeme ju vidieť na hlavách tenistov, futbalistov alebo tiež modeliek a známych osobností.

Referencie
----------

1. ↑  www.ehow.com

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Čelenka**
**Symptotermálna metóda** (**STM**) je prirodzená metóda antikoncepcie. Svetová zdravotnícka organizácia formulovala svoje požiadavky na ideálnu metódu antikoncepcie takto: Musí zodpovedať celkovej psychickej, telesnej, kultúrnej a náboženskej situácii páru. Okrem toho by antikoncepčná metóda mala byť prijateľná, dostupná a lacná.

Slovo *symptotermálna* zahŕňa v sebe 2 slová: *symptóm a termal*. Symptóm = prirodzený príznak napr. hlieň krčku maternice alebo zmenu krčku maternice(**cervix**) / Termal = bazálna telesná teplota (BTT)). 

Sledovaním týchto prirodzených príznakov si žena vie určiť svoje *plodné a neplodné dni* vo svojom menštruačnom cykle bez vysokých nákladov. Táto metóda je známa už od antiky, ale len moderné znalosti našej doby zvýšili jej presnosť. Presnosť antikoncepcie určí PI (*Pearl-Index*, je marker bezpečnosti jednej antikoncepcii. Udáva, pre koľko žien zo 100 otehotnie v priebehu roka napriek tej antikoncepcii ). Symptotermálna metóda, správne vykonávaná, sa vyrovná hormonálnej antikoncepcii s rozdielom, že nemá žiadne vedľajšie účinky a je v úplnej harmónii so ženským telom / cyklom.

Symptotermálna metóda sa môže na jednej strane používať ako účinná a prirodzená antikoncepcia a na strane druhej ako veľmi úspešná metóda na prirodzené plánovanie rodičovstva

Pozri aj
--------

* Prirodzené plánovanie rodičovstva

Referencie
----------

1. ↑  HESSMANN-KOSARIS, Anita. *Natürlich Verhüten ohne Pille*. Lünen : systemed Verlag, 2010. S. 36.
2. ↑  HESSMANN-KOSARIS, Anita. *Natürlich Verhüten ohne Pille*. Lünen : systemed Verlag, 2010. S. 19.
3. ↑  Eva Šarközyová. *PPR* [online]. www.elep.sk. Dostupné online.
**Abstinencia** v ekonómii bol termín používaný v 19. storočí na označenie šetrenia v podobe dobrovoľného zníženia spotreby. Prvýkrát ho použil anglický ekonóm Nassau William Senior vo svojej teórii úrokovej sadzby. Tvrdil, že tvorba kapitálového tovaru vyžaduje úspory s cieľom zvýšiť zásobu kapitálu a vytvoriť tak predpoklad na zvýšenie spotreby v budúcnosti. Ďalší anglický filozof a ekonóm John Stuart Mill toto chápanie rozšíril o odmenu za obetovanú spotrebu kapitálu: trvá totiž určitý čas, kým kapitálové tovary vyrobia príslušné spotrebné komodity a jednotlivec tak musí na zisk z investície čakať. Ide vlastne o platbu vo forme úroku. Obidva tieto aspekty abstinencie tvoria teóriu ponuky úspor ktorá v spojení s dopytom po investíciách vysvetľuje existenciu kladnej úrokovej sadzby. Zdôvodňuje morálny základ zisku ako odmeny za abstinenciu.

Zdroj
-----

* abstinencia. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 33.
Vlajka Uzbekistanu
**Vlajka Uzbekistanu** – pozostáva z troch vodorovných pruhov: svetlo modrého, bieleho a zeleného, ktoré sú rozdelené úzkymi červenými prúžkami. Na svetlo modrom pruhu je vľavo umiestnený polmesiac a vedľa je dvanásť päťramenných hviezd. Vlajka bola prijatá 18. novembra 1991.

Súčasná vlajka vznikla úpravou vlajky bývalej Uzbeckej sovietskej republiky. Modrá na vlajke je farba Timura (v Európe známeho pod menom Tamerlán), ktorý bol v 14. storočí vládcom veľkej ríše s centrom v Uzbekistane. Biela je farba mieru a zelená symbolizuje vegetáciu miestnej krajiny. Červená v dvoch tenkých pruhoch je znakom životaschopnosti. Dvanásť hviezd reprezentuje mesiace islamského kalendára, polmesiac je vyjadrením moslimskej viery obyvateľov Uzbekistanu.

Galéria
-------

* Vlajka Uzbeckej SSR (Sovietskej socialistickej rep.)Vlajka Uzbeckej SSR (Sovietskej socialistickej rep.)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vlajka Uzbekistanu**

| * z
* d
* u
Vlajky ázijských krajín |
| --- |
| 
* Afganistan Afganistan
* Arménsko Arménsko
* Azerbajdžan Azerbajdžan
* Bahrajn Bahrajn
* Bangladéš Bangladéš
* Bhután Bhután
* Brunej Brunej
* Cyprus Cyprus
* Čína Čína
	+ Hongkong Hongkong
	+ Macao Macao
	+ Taiwan Taiwan
* Filipíny Filipíny
* Gruzínsko Gruzínsko
* India India
* Indonézia Indonézia
* Irak Irak
* Irán Irán
* Izrael Izrael
* Japonsko Japonsko
* Jemen Jemen
* Jordánsko Jordánsko
* Kambodža Kambodža
* Katar Katar
* Kazachstan Kazachstan
* Kirgizsko Kirgizsko
* Kórejská ľudovodemokratická republika Kórejská ľudovodemokratická republika
* Kórejská republika Kórejská republika
* Kuvajt Kuvajt
* Laos Laos
* Libanon Libanon
* Malajzia Malajzia
* Maldivy Maldivy
* Mjanmarsko Mjanmarsko
* Mongolsko Mongolsko
* Nepál Nepál
* Omán Omán
* Pakistan Pakistan
* Palestína Palestínske autonómne územia
* Rusko Rusko
* Saudská Arábia Saudská Arábia
* Singapur Singapur
* Spojené arabské emiráty Spojené arabské emiráty
* Srí Lanka Srí Lanka
* Sýria Sýria
* Tadžikistan Tadžikistan
* Thajsko Thajsko
* Turecko Turecko
* Turkménsko Turkménsko
* Uzbekistan Uzbekistan
* Vietnam Vietnam
* Východný Timor Východný Timor

 |  |
Oficiálna vlajka Tokelau (*vlajka Nového Zélandu*)
**Vlajka Tokelau** - na tomto nesamosprávnom zámorskom území Nového Zélandu, sa oficiálne používa vlajka Nového Zélandu. 

Obyvateľmi ostrova je tu často používaná alternatívna a neoficiálna vlajka. Je veľmi pravdepodobné že ak Tokelau získa nezávislosť, tak táto nová vlajka bude vlajkou úradnou a oficiálnou. Zatiaľ čo referendum o osamostatnení v roku 2006 neuspelo (bolo podporované, ale nie s dostatočnou väčšinou), ďalšie je naplánované na november 2007.

Tri hviezdy v neoficiálnej vlajke reprezentujú tri atoly ktoré tvoria ostrovy Tokelau.

  

* Neoficiálna, navrhovaná vlajka TokelauNeoficiálna, navrhovaná vlajka Tokelau

| * z
* d
* u
Vlajky krajín Austrálie a Oceánie |
| --- |
|  Austrália | 
* Austrália
* Vianočný ostrov
* Kokosové ostrovy
* Norfolk

 |
|  Melanézia | 
* Fidži
* Nová Kaledónia
* Papua-Nová Guinea
* Šalamúnove ostrovy
* Vanuatu
* Východný Timor

 |
|  Mikronézia | 
* Guam
* Kiribati
* Marshallove ostrovy
* Nauru
* Severné Mariány
* Mikronézia (štát)
* Palau

 |
|  Polynézia | 
* Americká Samoa
* Cookove ostrovy
* Francúzska Polynézia
* Nový Zéland
* Niue
* Pitcairnove ostrovy
* Samoa
* Tokelau
* Tonga
* Tuvalu
* Wallis a Futuna

 |
**Ján Faludi**, tiež **Fuchs** (\* 10. marec 1836, Agóstyán – † ?) bol slovenský pedagóg a autor učebníc.

Životopis
---------

Narodil sa v Agóstyáne, neďaleko Komárna. Absolvoval 4 triedy gymnázia. Po smrti otca matka ho nevládala vydržiavať na štúdiách, preto sa stal pomocným učiteľom. Keď zložil maturitnú skúšku na učiteľskom ústave, potom pod vedením vzorného učiteľa Jozefa Jannyho 5 rokov vyučoval v dievčenskej škole v Stoličnom Belehrade. R. 1861 sa stal peštianskym učiteľom a odvtedy tam stále pôsobil, s výnimkou dvojročného prerušenia, keď bol úradníkom na ministerstve školstva. Priaznivé podmienky peštianskeho pobytu ho podnecovali k tvorivej aktivite, pričom využíval aj svoje jazykové znalosti. Okrem maďarčiny perfektne ovládal nemecký a slovenský jazyk.

### Práca

Výsledky jeho tvorby sú obdivuhodné. Jeho meno nachádzame v 34 učebniciach. Z toho 13 vyšlo aj v nemeckom a 4 v slovenskom jazyku. Fuchsove učebnice sa dotýkajú takmer všetkých vedných odborov. Napísal aj učebnicu obchodnej korešpondencie a Učebnicu pre obchodné učňovské školy. Prekvapujúci je aj počet následných vydaní viacerých jeho učebníc. V r. 1879 Fuchs (Faludi) napísal *Naukosklad prostonárodnej školy*, ktorý obsahuje 4 samostatné učebnice: 1. *Stručný prehľad krajín uhorskej koruny*, 2. *Základy dejepisu Uhorska*, 3. *Začiatky prírodopisu*, 4. *Počiatky silozpytu* (fyziky). Samostatné počiatky silozpytu vyšli v 18 vydaniach. Učivo v nich je rozdelené do VI oddielov: I. Telesá, vlastnosti a zjavy, II. Zvuk, III. Teplo, IV. Svetlo, V. Električnosť (mluno), VI. Magnetičnosť.
V učebnici Počiatky silozpytu sa autor podpisuje bez prímenia Faludi. Szinnyeiho lexikón uvádza, že Ján Fuchs (FALUDI) si od r. 1882 píše svoje meno Ján Faludi.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.
**Druhá londýnska námorná zmluva** (ang. *Second London Naval Treaty*) alebo **Londýnska zmluva z roku 1936** je medzinárodnou zmluvou, ktorá bola podpísaná 25. marca 1936. Bola podpísaná na základe *Druhej londýnskej konferencie o odzbrojení*, ktorá sa konala v Londýne v Spojenom kráľovstve od 9. decembra 1935.

Zmluvu podpísalo Spojené kráľovstvo (a jej domíniá), Francúzsko a Spojené štáty americké. Japonsko, ktoré podpísalo prvú londýnsku námornú zmluvu, z konferencie odstúpilo 15. januára, teda zmluvu nepodpísalo. Taliansko taktiež odmietlo podpísať zmluvu, najmä kvôli sporu v druhej taliansko-etiópska vojne, vďaka ktorej bolo prenalsedované Ligou národov.

Obsah zmluvy
------------

Zámerom konferencie bolo obmedziť rast námorných zbraní až do roku 1942. 

Japonsko bolo v tej dobe významnou námornou mocnoťou, tým pádom jej absencia, nepodpísanie zmluvy Spojenému kráľovtsvu, Francúzsku a Spojeným štátom americkým zťažilo rokovanie o vrcholnom počte vlastnenia vojnových lodí. 

Rozpis podmienok *Druhej londýnskej námornej zmluvy*| Typ | Obmedzený počet | Poznámka |
| --- | --- | --- |
| Vojnové lode | Maximálne 35 562 tonové lode a zbrane s kalibrom dlhým maximálne 356 mm (14 palcov) | Mocnosti sa dohodli, že ak Japonsko zmluvu nepodpíše do 1. apríla 1937, tak veľkosť kalibrov zvýšia na 406 mm (16 palcov) |
| Ponorky | Maximálne 2000 tonové ponorky a zbrane s kalibrom dhým maximálne 130 mm (5,1 palcov) | - |
| Krížnik | Maximálne 8000 tonové krížniky s maximálnou dĺžkou kalibra 155 mm (6,1 palcov) | - |
| Lietadlové lode | Maximálne 23 000 tonové | - |
| Bojove lode | Maximálne 45 000 tonové | - |

Koniec platnosti
----------------

Platnosť *Druhej londýnskej námornej zmluvy* sa *de facto* skončila začiatkom druhej svetovej vojny, teda 1. septembra 1939, tri roky pred vypršaním platnosti.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑   *LONDON NAVAL TREATY BILL. (Hansard, 20 July 1937)* [online]. api.parliament.uk, [cit. 2020-06-21]. Dostupné online.
3. ↑   *National Security | Encyclopedia.com* [online]. www.encyclopedia.com, [cit. 2020-06-21]. Dostupné online.
4. ↑  WRIGHT, Matthew. *Navy General Board* [online]. 2018-10-09, [cit. 2020-06-21]. Dostupné online. (po anglicky)

Literatúra
----------

* Stephen. E. Pelz: *Race to Pearl Harbor: The Failure of the Second London Naval Conference and the Onset of World War II.*

Pozri aj
--------

* Londýnska námorná zmluva
* Washingtonská zmluva


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Politický portál |
**Agnosticizmus** (z gr. a- = ne-, gnosis = poznanie) je filozofický názor, stanovisko, podľa ktorého nie je možné poznať podstatu vecí alebo sveta. Ide predovšetkým o metafyzické tvrdenia o živote alebo o existencii Boha, bohov či samotnej podstaty sveta. Poznanie sa obmedzuje iba na skúsenosť, na javy a podobne. K zástancom agnosticizmu zaraďujeme Huma, Kanta a pozitivistov. Filozofiu agnosticizmu ďalej rozvíjali Thomas Henry Huxley, Robert G. Ingersoll a Bertrand Russell. 

Termín agnosticizmus je plodom 19. storočia (Th. H. Huxley) a označuje vtedy pozitivistický názor, že problémy metafyzickej pravdy a najmä náboženské otázky nie sú zodpovedateľné. Táto tendencia pokračuje v neopozitivizme 20. storočia a radikalizuje sa natoľko, že agnosticizmus považuje princípy náboženstva z hľadiska jazykovej analýzy a tautológie za nezmysel (porovnaj s ignosticizmom), pretože ich pravdivosť nemožno empiricky ani potvrdiť ani vyvrátiť.

Agnostici vo väčšine prípadov nie sú ateisti, pretože *a priori* neodmietajú existenciu Boha.

Agnosticizmus podľa Huxleya
---------------------------

Agnosticizmus je metóda, ktorá spočíva v prísnej aplikácii jedného jediného základného
princípu: pozitívne sa tento princíp dá vyjadriť takto: vo veciach rozumu používaj rozum bez toho, aby si sa dal rušiť inými vplyvmi.

Negatívne sa dá tento princíp vyjadriť takto: vo veciach rozumu nepovažuj
za isté tvrdenia, ktoré neboli dokázané alebo ktoré sa dokázať nedajú.

Podľa V. Neffa
--------------

Agnosticizmus je náuka, podľa ktorej je ľudské poznanie obmedzené iba na vonkajšiu, zmyslovú
podobu a hmotnú tvárnosť vecí, ktorú nemožno prekročiť.

Agnosticizmus podľa katolíckej vierouky
---------------------------------------

Agnosticizmus má viacero foriem. V určitých prípadoch agnostik odmieta popierať Boha, ba naopak, požaduje jestvovanie transcendentnej bytosti, ktorá sa však vraj nemôže zjaviť a o ktorej nikto nemôže nič povedať. V iných prípadoch sa agnostik nevyslovuje o existencii Boha a vyhlasuje, že ju nemožno dokázať, ba ani potvrdiť alebo poprieť.

Referencie
----------

1. ↑

Pozri aj
--------

* Epistemológia
* Vedecká metóda
* Svetonázor
* Ignosticizmus

Zdroje
------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Kekrops
**Kekrops** (starogr. Κέκροψ – *Kekrops*, latinsky *Cecrops*) je v gréckej mytológii zakladateľ Atén a prvý aténsky kráľ.

Kekrops sa narodil bez rodičov zo zeme. Bol bytosťou, ktorá bola napoly človekom a napoly hadom, hornú časť tela mal ľudskú, nohy mal však zrastené v podobe hada. V mýtoch figuruje ako zakladateľ mesta Atény.

Keď Kekrops mesto zakladal, vznikol medzi bohom Poseidónom a bohyňou Aténou spor o vládu nad týmto krajom. Bohovia aby tento problém vyriešili zišli sa na Akropole. Najvyšší boh Zeus pozval aj Kekropa a vyhlásil, že vládu dostane ten z bohov, ktorý dá mestu cennejší dar. O tom, ktorý dar je cennejší mal rozhodnúť Kekrops. Poseidón zapichol trojzubec do skaly a v tom okamihu z neho vytryskla morská voda. Aténa vrazila do zeme oštep s ktorého vyrástla oliva. Kekrops sa rozhodol pre dar bohyne Atény, lebo jej dar bol užitočnejší, mohol totiž budúcim Aténčanom poskytnúť plody olív prinášajúce bohatstvo. Po prehratom spore bol Poseidón taký nahnevaný, že nechal morskými vlnami zaplaviť planinu pred Aténami. Aby bol Poseidónov hnev zmierený, boli budúce aténske ženy zbavené práva voliť a mužom bolo zakázané nosiť meno svojej matky.

Kekrops dal krátko nato víťaznej Aténe postaviť na Akropole chrám, kde sa jeho tri dcéry – Aglauros, Hersé a Pandrosos stali jeho prvými kňažkami. Jeho dcéram zverila bohyňa Aténa do opatery malého Erichthonia, ktorého pôvod bol nejasný a jeho údajný otec boh Hefaistos sa k nemu nehlásil. Malý Erichtónios mal totiž namiesto nôh hadí chvost, takže bola rozšírená tá domnienka, že Kekrops je jeho otcom.

Aténa dieťa uložila do posvätného košíka a trom dcéram Kekropa prísne nariadila košík neotvárať. Najstaršia Aglauros však nezvládla svoju zvedavosť a košík otvorila. Keď dievčatá videli dieťa s hadím chvostom, navyše vedľa neho ležal veľký had, vydesili sa k smrti a z panickej hrôzy sa vrhli z Akropole do priepasti. Erichtónios sa stal neskôr aténskym kráľom.

Kekrops dal pri Areopágu, malom pahorku boha vojny Area zriadiť prvý súdny orgán, nazývaný Areopág. Miesto bolo zvolené preto, že tu Ares zabil zvodcu svojej dcéry a potom bol omilostený. Mýty hovoria, že Kekrops prispel ku skultúrneniu Aténčanov tým, že nariadil skoncovať s prinášaním ľudských obetí bohom.

Aténčania zasvätili Kekropovi na Akropole posvätný okrsok tzv. Kekropion, kde sa údajne mal nachádzať jeho hrob. V blízkosti tohto miesta zasadila Kekropova dcéra Pandrosos olivu *Aténinu olivu*, ktorá rastie dodnes. (naposledy ju zasadili v roku 1917)

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kekrops na českej Wikipédii.*

Pozri aj
--------

* Zoznam mýtických panovníkov Atén
**Kelaineus** (starogr.  *Κελαινευς* – *Kelaineus*) je v gréckej mytológii syn mykénskeho kráľa Élektryóna a jeho manželky Anaxo.

Podľa antického autora Apollodora z Atén, Kelaineus bol syn mykénskeho vládcu Élektryóna, ktorý mal okrem neho ešte ďalších deväť synov, Stratobata, Gorgofona, Fylonoma, Amfimacha, Lysinoma, Cheirimacha, Anaktora, Archelaa, nemanželského syna Likymnia a dcéru Alkménu, ktorá mala s najvyšším bohom Diom syna Hérakla.

Keď do Mykén prišli s vojskom šiesti synovia Pterelaa, kráľa ostrova Tafos, ktorých starý otec Méstor bol brat Elektryóna, aby si nárokovali podiel na kráľovstve, Élektryón rázne odmietol s nimi o tom rokovať. Premožení hnevom mu preto odišli ukradnúť dobytok. Synovia Élektryóna sa s nimi dali do boja a zahynuli všetci okrem najmladšieho Likymnia. Zo synov Pterelaa prežil Euéres, pretože strážil lode. Tafančania, ktorí unikli, predali potom dobytok élidskemu kráľovi Polyxenovi. Dobytok neskôr kúpil Élektryónov synovec Amfitryón a vrátil mu ho.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,4,5.
2. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 124.
3. 1 2 3  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,4,6.
Mramorová fasáda kostola S. Bernardino v Perugii
**Agostino di Duccio** (\* 1418, Florencia, Taliansko - † asi 1481, Perugia) bol taliansky sochár v období renesancie.

Pôsobil v Prate s Donatellom a Michelozzom, ktorí ho značne ovplyvnili. Roku 1441 bol obvinený z krádeže vzácnych materiálov z kláštora vo Florencii a vyhnaný z rodného mesta. Nasledujúci rok pokračoval v práci na oltári sv. Geminiani pre katedrálu Nanebovzatia Panny Márie v Modene.

Roku 1446 študoval neskorogotické sochárske diela v Benátkach a stretol sa s Matteom de 'Pasti, ktorý ho pozval vyzdobiť Tempio Malatestiano v Rimini, kde sa Agostino zdržiaval v rokoch 1449 až 1457. 

V rokoch 1457 a 1462 pracoval na mramorovej fasáde kostola sv. Bernardina v Perugii a v nasledujúcich rokoch až do roku 1470 vytvoril mnoho diel, najmä vo Florencii. Napríklad *Madonnu d'Auvillers* pre Piera Cosima Medici, teraz v Louvri. Roku 1473 navrhol bránu kostola S.Pietro v Perugii. Tento návrh sa však nikdy nerealizoval.

Literatúra
----------

* Mina Bacci (a cura di), *Agostino di Duccio*, Fabbri, Milano 1966.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Agostino di Duccio**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Agostino di Duccio na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 13772850g
* GND: 119036363
* ISNI: 0000 0001 2141 2416
* LCCN: nr89016564
* ULAN: 500005732
* VIAF: 79408383
* WorldCat: lccn-nr89016564
**Keleos** (starogr. Κελεός – Keleos, lat. *Celeus*) je v gréckej mytológii eleusínsky kráľ, otec synov Triptolema a Démofoónta.

Kráľ Keleos so svojou manželkou Metaneirou poskytli prístrešie a pohostinnosť bohyni Demeter, keď v hlbokom žiali blúdila svetom a hľadala svoju dcéru Persefonu, ktorú uniesol boh podsvetia Hádes .

Demeter, potom z vďačnosti naučila ich staršieho Triptolema pestovať obilie a prikázala mu, aby sa stal učiteľom poľnohospodárstva pre všetky národy. Mladšiemu Démofoóntovi chcela darovať večnú slávu, ale nešťastnou zhodou okolností mu spôsobila smrť.

Keď kráľ Keleos odišiel z Eleusíny dal vybudovať pri prameni Kallichore bohyni Demeter veľkolepý chrám, ktorý sa stal strediskom budúcich *eleuzínskych mystérií*, veľkolepých každoročných slávností na prelome septembra a októbra.

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Keleos na českej Wikipédii.*
Borovicové lesy nad Vltavou, Česko
**Suchomilné borovicové a borovicové zmiešané lesy** sú zmiešané lesy s prevládajúcou borovicou na slnečných a suchých stanovištiach.

Výskyt a stav na Slovensku
--------------------------

Podľa Katalógu biotopov Slovenska ide o základnú klasifikačnú jednotku s presným názvom Ls6 Suchomilné borovicové a borovicové zmiešané lesy patriacu do formačnej skupiny Ls Lesy, patria sem najmä biotopy **Dubové a borovicové lesy kyslomilné** (2115000) a **Vápnomilné a reliktné borovicové lesy** (2116000). Skladá sa z nasledujúcich mapovacích jednotiek:

* Ls6.1 Kyslomilné borovicové a dubovo-borovicové lesy
* Ls6.2 Reliktné vápnomilné borovicové a smrekovcové lesy
* Ls6.3 Lesostepné borovicové lesy

Referencie
----------

1. 1 2  STANOVÁ, Viera; VALACHOVIČ, Milan; (eds.). *Katalóg biotopov Slovenska*. 1. vyd. Bratislava : DAPHNE - Inštitút aplikovanej ekológie, 2002. 225 s. Dostupné online. ISBN 80-89133-00-2. S. 103.
2. ↑  RUŽIČKOVÁ, H.; HALADA, Ľ.; JEDLIČKA, J.; KALIVODOVÁ, E. (eds.) *Biotopy Slovenska : príručka k mapovaniu a katalóg biotopov*. [Bratislava] : Ústav krajinnej ekológie SAV, 1996. 192 s. ISBN 80-967527-3-1. S. 48, 49.
BcA. **Braňo Holiček**, vlastným menom **Branislav Holíček** (\* 14. august 1985, Košice), je slovenský dabér, divadelný herec a režisér. Herecky a režisérsky pôsobí v pražskom súbore Ypsilonka.

Životopis
---------

Braňo Holiček pochádza z Košíc. Jeho rodičia sú Ľubica a Jaroslav Holičkovci. Má dvoch bratov.
Keďže mal herecký a spevácky talent, študoval na Základnej umeleckej alternatívnej škole v Košiciach. Tam tiež účinkoval v detských hrách a muzikáloch. Zúčastnil sa rôznych speváckych súťaží. Neskôr vyštudoval Pražské konzervatórium, v súčasnosti je študentom DAMU, odbor réžia alternatívneho divadla.

V roku 1997 získal hlavnú rolu v muzikáli *Oliver!*, ktorý uvádzalo Východoslovenské štátne divadlo v Košiciach.

V roku 1998 mu vyšlo jeho prvé debutové CD *Kik Flip* s 11 pesničkami rôznych žánrov (k piesni „Naša trieda" si dokonca zložil text a hudbu sám). Naspieval tiež dve pesničky na soundtracku k filmu *Fontána pre Zuzanu 3*.

Hral tiež hlavnú úlohu v koprodukčnom filme *Sokoliar Tomáš*.

Už počas štúdia na DAMU sa začal profesionálne venovať divadelnej réžii, v súčasnosti pôsobí ako kmeňový režisér divadla Ypsilon, ale aj v pražskej Meet Factory a iných.

V roku 2012 bol nominovaný na cenu *Český tučňák* so svojím absolentským predstavením z DAMU *Masakr v Paříži*. V decembri 2012 uviedol v pražskom divadle Ypsilon satirickú politickú hru *Demo Demokracie*.

V marci 2013 získal *Cenu Alfréda Radoka* ako *Talent roku*. 

S manželkou Vendulou majú 3 deti – syna Huga a dvojčatá Dorotu a Žofiu (2016).

Referencie
----------

1. ↑   *Braňo Holiček* [online]. Praha: [cit. 2012-06-19]. Dostupné online. (po česky)

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Košický portálDivadelný portálFilmový portál |

* Oficiálna stránka
* Braňo Holiček v Internet Movie Database (po anglicky)
* Braňo Holiček v Česko-Slovenskej filmovej databáze
* Braňo Holiček vo Filmovej databáze
* Braňo Holiček na Kinobox.cz
* Braňo Holiček na Osobnosti.cz

Autoritné údaje: * GND: 1061310469
* ISNI: 0000 0001 3134 8366
* NK ČR: xx0136826
* VIAF: 171350710
**Kelsos** (starogr. Κέλσος, lat. *Celsus*; žil okolo roku 170) bol helenistický filozof z Alexandrie, zaraďovaný k platonizmu.

Spísal prvú filozofickú kritiku kresťanstva, o ktorej sa zachovala zmienka – spis *Logos Aléthés* (starogr. Λόγος Ἀληθής – „Pravdivé slovo"). Samotné dielo sa nedochovalo, známe sú len útržky obsiahnuté v polemike kresťanského apologéta Órigena *Kata Kelsú* (starogr. Κατὰ Κέλσου – „Proti Kelsovi"). Podľa týchto poznatkov Kélsos kritizoval kresťanskú vieru v zjavenie, misionársku prax a väzbu kresťanstva na starozákonné židovstvo. Mal za to, že všetkým ľuďom spoločný logos je prístupný nie cez zjavenie, ale prostredníctvom intelektuálnej námahy a ctnostného života.

Referencie
----------

1. 1 2  FLOSS, Karel. *Filosofický slovník*. Olomouc : Nakl. Olomouc, 2002. (2. rozš. vyd. reprint.) Dostupné online. ISBN 80-7182-064-4. S. 211.
2. ↑   *CELSUS - JewishEncyclopedia.com* [online]. www.jewishencyclopedia.com, [cit. 2022-09-04]. Dostupné online.

Autoritné údaje: * BnF: 11895733n
* GND: 118519883
* ISNI: 0000 0000 6851 1852
* LCCN: n50060680
* NK ČR: uk2005272019
* VIAF: 268390697
* WorldCat: lccn-n50060680
**Tatran** je názov spevokolu sídliacom v meste Liptovský Mikuláš.

V roku 1873 založil Karol Ruppeldt v Liptovskom Mikuláši spevokol Tatran. Zbor pod jeho vedením, neskôr pod vedením dirigentov Miloša Ruppeldta a Pavla Gallu, dosahoval vysokú umeleckú úroveň. Počas I. svetovej vojny sa však odmlčal a po roku 1918 zanikol. Po II. svetovej vojne sa o jeho oživenie pokúšal MUDr. Karol Wurm. V školskom roku 1954 - 1955 zanietení učitelia Ondrej Ševčík a Jozef Macko činnosť spevokolu znovu obnovili. Svoju činnosť pod názvom Okresný učiteľský spevokol vykonával až od roku 1967. Pri príležitosti 100. výročia založenia pôvodného liptovsko – svätomikulášskeho spevokolu Tatran mu bol v roku 1973 udelený čestný názov TATRAN. Jeho dirigentmi sa stali Ján Klaučo a Martin Žákovič. V rokoch 1976 – 1978 viedol spevokol Alfonz Juriga, v rokoch 1978 - 1993 stál za dirigentským pultom Jaroslav Lauko, po jeho odchode prevzal vedenie spevokolu Štefan Jakoby. V rokoch 1996 - 2001 viedla spevokol Mgr. Viera Bystrická a od roku 2001 je jeho dirigentom PhDr. Ľubomír Raši, PhD. Počet členov spevokolu kolíše od 25 do 40.

Repertoár volili dirigenti tak, aby obsahoval skladby slovenských hudobných skladateľov, ale aj skladby svetovej zborovej tvorby. Od svojho založenia absolvoval spevokol okolo 500 vystúpení a nacvičil približne 250 zborových skladieb. Činnosť je zaznamenaná v kronike založenej v roku 1955. Za 25 rokov svojej činnosti bol najlepším speváckym zborom okresu vo svojej kategórii. V 90-tych rokoch dvakrát úspešne absolvoval zájazd do Grécka - mesta Solún, v roku 1993 sa zúčastnil na oslavách Slovenských národných dní v maďarskom meste Kiskőrös. Pod dirigentskou taktovkou Ľubomíra Rašiho spevokol reprezentoval mesto v Opave na „Dni družobných miest" v septembri 2004 a v novembri 2004 sa podieľal na veľkej udalosti akou bolo hudobné dielo Ľubomíra Rašiho „Requiem" pre sólistov, zbor, orchester a rockovú skupinu. Spolu s členmi evanjelického cirkevného zboru naštudoval „Českú omšu vianočnú" od Jakuba Jána Rybu a „Pašie podľa sv. Matúša" od Melchiora Vulpiusa. Melchior Vulpius: Pašie podľa sv. Matúša Pôvodne latinské pašie s "turba" zbormi a textom v kralickej češtine doplnil Dr. Karol Wurm. Na základe jeho práce transkripciu do slovenčiny a s použitím ekumenického prekladu urobil Ľubomír Raši a so spevokolom Tatran premiéroval a nahral pre rádio Lumen v roku 2002Všetky tieto diela vyšli aj na CD.
Súradnice: 49°12′13″S 19°37′15″V﻿ / ﻿49,203722°S 19,620972°V﻿ / 49.203722; 19.620972

**Suchá priehyba** (iné názvy: **Sedlo pod Homôľkou**, **Sedlo pod Suchým vrchom**; poľ. *Sucha Przehyba Sielnicka*) je sedlo v Západných Tatrách na Slovensku s nadmorskou výškou 1 451 m n. m..

Polohopis
---------

Nachádza sa v západnej rázsoche Ostrej medzi samotnou Ostrou (1 703 m) na východe a Suchým vrchom (1 477 m) na západe. Severné svahy spadajú zo sedla do Suchej doliny, južné do doliny Pod Homôľkou (bočná vetva Huňovej doliny). Rôzne varianty slovenského názvu sú zapríčinené tým, že Suchý vrch sa občas nazýva Homôľka. V minulosti spájala Suchú priehybu a sedlo Predúvratie neznačená turistická cesta. V súčasnosti nie je oblasť turisticky prístupná, pretože leží na území národnej prírodnej rezervácie Suchá dolina.

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej mape

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Suchá priehyba na českej Wikipédii.*
**Ján Duchaj** (\* 12. marec 1869, Blatnica - † 2. apríl 1954, Blatnica) bol slovenský statkár a politik.

Rodina
------

* otec Ján Duchaj
* matka Anna rod. Dullová

Životopis
---------

Študoval na gymnáziách v Přerove a v Banskej Bystrici. Pôsobil v Kežmarku, potom hospodáril na rodinnom majetku v Blatnici. Príslušník Slovenskej národnej strany, Republikánskej strany poľnohospodárskeho a maloroľníckeho ľudu. Roku 1918 člen SNR, signatátor martinskej Deklarácie slovenského národa. Funkcionár hospodárskych spolkov a organizácií agrárnej strany, člen redakčnej rady Hospodárskeho obzoru. Roku 1919-1920 poslanec Národného zhromaždenia a podpredseda Klubu slovenských poslancov, 1920-1925 senátor NZ.

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrike riadok 21
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 158986
Čelný stop psa je označený číslom 1
**Čelný stop** alebo **čelový sklon** je prechod medzi čelom a chrbtom nosa psa. Stop sa popisuje tiež pri hodnotení exteriéru niektorých plemien mačiek, typicky mačiek perzských, kde je vyžadovaný stop v podobe krátkeho hlbokého prehnutia línie medzi čelom a nosom.

Stop tvorí hranicu medzi mozgovňou a nosovou partiou psa. Jeho utváranie je jedným z nápadných plemenných znakov, psi niektorých plemien majú stop tvoriaci uhol skoro 90°, u iných sa jedná o sotva poznateľný, postupný prechod.

Výrazný stop je vyžadovaný napríklad u čivavy, kanárskej dogy, bandoga, westíka, alebo anglického setra, dobre viditeľný u hovawarta či slovenského čuvača, mierny stop je požadovaný u československého vlčiaka, beaucerona alebo aljašského malamuta. Škótsky teriér či jazvečík majú stop iba naznačený. Sotva znateľný stop je vyžadovaný u kaukazského ovčiaka, dlhosrstej kólie či barzoja.

Galéria
-------

* Príklady utvárania stopu
* Schéma – výrazný, dobre viditeľný, mierny, naznačený a sotva znateľný stopSchéma – výrazný, dobre viditeľný, mierny, naznačený a sotva znateľný stop
* Hlboký a výrazný stop japan-chinaHlboký a výrazný stop japan-china
* Dobre viditeľný stop hovawartaDobre viditeľný stop hovawarta
* Mierny stop malamutaMierny stop malamuta
* Naznačený stop jazvečíkaNaznačený stop jazvečíka
* Sotva znateľný stop airedale teriéraSotva znateľný stop airedale teriéra
* Stop perzskej mačky - línia medzi čelom a nosom je lomenáStop perzskej mačky - línia medzi čelom a nosom je lomená

Literatúra
----------

* PROCHÁZKA, Zdeněk. *Chov psů*. Litomyšl : Paseka, 2005. ISBN 80-7185-768-8. Kapitola 3.1. biologie a anatomie psa, s. 41-42.
* SMRČKOVI, Lea a Martin. *Kapesní atlas psů*. druhé. vyd. Praha : Ottovo nakladatelství, 1999. 264 s. ISBN 80-7181-341-9.
* VERHOEF-VERHALLEN, Esther. *PSI - velký atlas plemen*. Dobřejovice : Rebo International, 2002. 544 s. ISBN 978-80-255-0433-8.

Pozri aj
--------

* pes domáci
* exteriér psa

Externé odkazy
--------------

* ČMKU - štandardy plemien

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Čelní stop na českej Wikipédii.*
*Staropražské zákoutí*, olej, plátno, 1907- 1909
**Jakub Schikaneder** (\* 27. február 1855, Praha – † 15. november 1924, Praha) bol český maliar.

Život
-----

Pochádzal z rodiny colného úradníka, bol umelecky veľmi nadaný, rodinné zázemie, aj keď mierne biedne, mu však poskytlo možnosť štúdia. Toto pochopenie pre Jakubove umelecké zameranie vychádzalo z divadelnokultúrnej tradície rodiny, ktorej príslušníkom bol aj Emanuel Schikaneder (koniec 18. storočia), preslávený ako libretista Mozartovej Čarovnej flauty. Študoval v Prahe a Mníchove. Bol súčasťou tzv. "Generácie českého Národného divadla". Maľoval často melancholicky ladené obrazy so starenami. Jeho obľúbeným námetom bola jeseň; častými motívmi v pokročilej starobe boli pražské zákutia a nábrežia na Vltave. Jeho prvým známym obrazom boli *Lollardé*.

Z diela
-------

* *Výminkářka*
* *O dušičkách*
* *Vražda v domě*
* *Soumrak*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jakub Schikaneder**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jakub Schikaneder na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* quick.cz/rpinkava

Autoritné údaje: * abART: 2780
* GND: 121246736
* ISNI: 0000 0000 8236 051X
* LCCN: n86028989
* NK ČR: jk01110926
* ULAN: 500292908
* VIAF: 54999030
* Web umenia: 1719318
* WorldCat: lccn-n86028989
Vlajka Tuvalu
**Vlajka Tuvalu** – vlajkový list zachováva podobu britskej modrej služobnej vlajky, jeho farba je však svetlo modrá (ako u vlajky Fidži). V kantone je britský *Union Jack*, vo vlajúcej polovici listu je deväť žltých päťramenných hviezd (päť ich je obrátených hrotom dole), ktorých umiestnenie odpovedá skutočnej geografickej polohe ostrovov, keď sa sever na vlajke premiestni na jej ľavý, žrďový okraj. Sú to – od severu – ostrovy Nanumea, Nanumanga, Niutao, Nui, Vaitupu, Nukufetau, Funafuti, Nukulaelae a Niulakita (obývaný len v sezóne zberu kokosových orechov).

Vlajka bola zavedená roku 1978 pri vyhlásení nezávislosti Tuvalu a vystriedala len krátko používanú modrú služobnú vlajku s bielym kruhovým poľom vo vlajúcej časti, kde bol umiestnený štít tuvalského znaku.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vlajka Tuvalu**

| * z
* d
* u
Vlajky krajín Austrálie a Oceánie |
| --- |
|  Austrália | 
* Austrália
* Vianočný ostrov
* Kokosové ostrovy
* Norfolk

 |
|  Melanézia | 
* Fidži
* Nová Kaledónia
* Papua-Nová Guinea
* Šalamúnove ostrovy
* Vanuatu
* Východný Timor

 |
|  Mikronézia | 
* Guam
* Kiribati
* Marshallove ostrovy
* Nauru
* Severné Mariány
* Mikronézia (štát)
* Palau

 |
|  Polynézia | 
* Americká Samoa
* Cookove ostrovy
* Francúzska Polynézia
* Nový Zéland
* Niue
* Pitcairnove ostrovy
* Samoa
* Tokelau
* Tonga
* Tuvalu
* Wallis a Futuna

 |
Budova burzy v New Yorku
**New York Stock Exchange** (skratka **NYSE**), je americká burza, ktorá sídli v New Yorku na Wall Street na Manhattane. Je považovaná za najväčšiu, najlikvidnejšiu a najznámejšiu burzu cenných papierov. Obchod sa tu uskutočňuje prezenčným systémom s podporou počítačov.

Dejiny
------

NYSE vznikla v New Yorku v roku 1792, podpisom dohody o obchode s cennými papiermi (Buttonwoodská dohoda). Túto prvú dohodu podpísalo 24 brokerov. Súčasný názov vznikol v roku 1863.

Organizácia
-----------

Členom tejto burzy sa môže stať iba fyzická osoba. Počet členov je 1 366, členstvo je možné odkúpiť alebo prenajať. Samotná správa burzy funguje podobne ako akciová spoločnosť, členovia volia najvyšší orgán burzy, ktorým je tzv. Rada riaditeľov.

Kontrola obchodov na tejto burze je veľmi problematická, preto sa vytvoril štvorstupňový systém kontroly, ktorého najvyšším orgánom je kongres Spojených štátov. Obchodovanie jednotlivých titulov je pod kontrolou tzv. burzového špecialistu, ktorý musí udržiavať likviditu, teda nakupovať a predávať neuspokojené príkazy. Okrem toho sú tu makléri, ktorí veľké obchody dohadujú pomocou open outcry so špecialistom.

Reprezentatívnym indexom je Dow Jones Industrial Average (DJIA).
Oficiálna vlajka Wallis a Futuny (*vlajka Francúzska*)
**Vlajka Wallis a Futuny** - úradnou a oficiálnou vlajkou Wallis a Futuny je vlajka francúzska, pretože tieto ostrovy sú Francúzskym teritóriom.

Neoficiálnou vlajkou na Wallis a Futuna je vlajka s červeným listom na ktorom je vo vlajúcej časti štylizovaný biely kríž, pozostávajúci zo štyroch trojuholníkov (alternatívne, sa používa aj vlajka s väčším realistickejším bielym krížom). V ľavom hornom rohu vlajky je umiestnená menšia vlajka francúzska. 

Pre oficiálne príležitosti sa používa vlajka francúzska.

Galéria
-------

* Neoficiálna vlajka Wallis a FutunyNeoficiálna vlajka Wallis a Futuny
* Neoficiálna (alternatívna) vlajka Wallis a FutunyNeoficiálna (alternatívna) vlajka Wallis a Futuny

| * z
* d
* u
Vlajky krajín Austrálie a Oceánie |
| --- |
|  Austrália | 
* Austrália
* Vianočný ostrov
* Kokosové ostrovy
* Norfolk

 |
|  Melanézia | 
* Fidži
* Nová Kaledónia
* Papua-Nová Guinea
* Šalamúnove ostrovy
* Vanuatu
* Východný Timor

 |
|  Mikronézia | 
* Guam
* Kiribati
* Marshallove ostrovy
* Nauru
* Severné Mariány
* Mikronézia (štát)
* Palau

 |
|  Polynézia | 
* Americká Samoa
* Cookove ostrovy
* Francúzska Polynézia
* Nový Zéland
* Niue
* Pitcairnove ostrovy
* Samoa
* Tokelau
* Tonga
* Tuvalu
* Wallis a Futuna

 |


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Francúzsky portál |
**Ján Duchoň** (\* 24. jún 1596, Kvačany – † 1637, Banská Bystrica) bol slovenský pedagóg, spisovateľ a filozof.

Rodina
------

* otec Ján Duchoň
* matka Zuzana rod. Paulínyová

Životopis
---------

Vzdelával sa u otca, v Banskej Bystrici, v Banskej Štiavnici, u evanjelického farára a rektora v Liptovskom Jáne a Ľubici, 1622 študoval na univerzite vo Wittenbergu, potom v Rostocku a Dánsku, magister. Krátko učiteľ a vychovávateľ v Markušovciach, 1626 v Nemeckej Ľupči, 1626 konrektor, 1627 rektor evanjelický mestskej školy v Banskej Bystrici. 

V pedagogickom pôsobení v duchu reformačného humanizmu upevňoval a rozvíjal princípy klasického cirkevného rétorizmu a protestantského aristotelizmu. Popri teoretickej činnosti venoval sa aj praktickej, zavádzaním vecne encyklopedických učebníc Jána Amosa Komenského.

Vo filozofickom kurze sa zameral okrem tradičných filozofických disciplín aj na poznatky reálnych vied vychádzjúcich z potrieb mestskej civilizácie. Pozdvihol úroveň banskobystrickej školy, k jeho žiakom okrem iného patril filozof M. Rakšáni a spisovateľ Štefan Pilárik. Autor filozoficko-teologických dišpút, panegyrickej básne venovanej šľachtickému rodu Mariášiovcov, básne na počesť prešovského evanjelického farára M. Madarása (zachovaná v Rezikovej Gymnaziológii). Tlačou vyšli aj jednotlivé programy verejných rečníckych cvičení a akadémií na banskobystrickom gymnáziu.

Referencie
----------

1. ↑  REZIK, Ján. *Gymnaziológia 1. diel. Školy magnátov a šľachticov* [online]. Zlatý fond SME, [cit. 2015-10-09]. Dostupné online.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Immatrikulation von Ioannes Duchon v Rostocker Matrikelportal

Zdroj
-----

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**New rave** (**nu rave** či **neu rave**) je termín aplikovaný na niekoľko typov hudby, ktoré zjednocujú prvky elektronickej hudby, new wave, rock, indie, techno, hip house, electro a breakbeat hardcore.
Na hudobnej scéne sa objavil medzi rokmi 2005 a koncom roka 2008 z fast-tempe electro-indie hudby.
Britský hudobný magazín NME je z veľkej časti zodpovedný za popularizáciu termínu v priebehu roka 2006 a 2007, napriek tomu, že tvrdil v polovici roku 2008, že "New Rave končí". Žáner sa uvádza ako "nová" verzia ravu rovnako ako hra s názvom "New Rave". 

Klaxons, Trash Fashion, New Young Pony Club, Hadouken!, Late of the Pier a Shitdisco sú všeobecne prijímané ako hlavní predstavitelia tohto žánru. 
Predovšetkým o Klaxons sa hovorí ako o zakladateľoch, tí to však s úsmevom popierajú a tvrdia, že išlo len o vtip, ktorý sa trocha vymkol ich kontrole. 

Estetika New Rave scény je veľmi podobná tej z pôvodnej rave scény. Svietiace tuby, neónové svetlá a iné sú častými prvkami, a stúpenci scény majú často šaty v extrémne svetlých a fluoreskujúcich farbách. Mnohí považujú New rave za viacej imidžový a estetický. Ale, používanie elektronických nástrojov, hudobné fúzie rocku a tanečných štýlov, a najmä anarchické, gýčovité energie sú určite kľúčové prvky.
**Jakub Wagner** (\* 1560, Banská Bystrica - † 1600, Sabinov) bol evanjelický kňaz, pedagóg, básnik.

Jeho brat Martin Wagner (1547-1590)

* syn Martin Wagner (1587-1666) , Leonard Wagner
* manželka Anna rod. Heidtová

Životopis
---------

Základné a stredné školy navštevoval v Banskej Bystrici, Ľubietovej (1570-1573). Študoval v Poľsku (Głubczyce), Bardejove, na univerzite Tübingene (1583-1584). Do 1583 rektor evanjelický školy v Ľubietovej a na neznámom mieste v Nemecku 1584 rektor v Prešove, 1586 diakon v Bardejove, 1586 vysvätený za evanjelický kňaza vo Wittenbergu, od 1590 evanjelický kňaz v Bardejove , Spišskom Podhradí, v Sabinove. Autor príležitostných lat. veršov v zborníku venovanom P. Hrabovskému a v i. zborníkoch, s T. Fabrim a S. Škultétym vydavateľ diela svojho brata M. Wagnera *Apologia examinis ecclesiae et scholae Bartphensis...* (1590). Účastník synody 1588 v Košiciach, 1593 a 1595 v Prešove, 1594 v Bardejove.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník
* Ev. v dejinách slovenskej kultúry

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.