recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Mapa približného rozšírenia khmérskych dialektov
**Khmérčina** alebo **kmérčina** je jazyk Khmérov a úradný jazyk Kambodže. Je to druhý najvýznamnejší jazyk austroázijskej rodiny (po vietnamčine). Je materinským jazykom asi pre 85 % obyvateľov Kambodže a používajú ho aj menšiny v Thajsku a Vietname.

Khmérske nápisy na stene chrámu Angkór Vat
Pri nárečiach sa rozlišuje severozápadná a juhovýchodná skupina, no líšia sa medzi sebou len minimálne. Na literárny jazyk mali výrazný vplyv jazyky sanskrit a páli.

Písmo
-----

Khmérsky nápis na tabuľke pred budovou kambodžského veľvyslanectva v Berlíne
Spoluhlásky khmérskej abecedy
Jazyk má starú literárnu tradíciu. Už od siedmeho storočia sa zapisoval khmérskym písmom. Ide o písmo indického pôvodu, odvodeného od písma boromat, ktoré sa vyvinulo z pálíjskeho písma.

Gramatika
---------

Khmérčina je značne analytický jazyk. Sufixy a infixy sa zachovali len v niektorých slovách zo starej khmérčiny a prefixy tiež nie sú veľmi časté. Prevládajúci slovosled je podmet – prísudok – predmet. Pri podstatných menách sa nerozlišujú rod a číslo ako gramatické kategórie. Prízvuk býva na poslednej slabike slova.

Číslovky
--------

Khmérske číslice
Číslovkový systém starej khmérčiny bol založený na päťkovom princípe, čo vidno aj v dnešnom jazyku. Číslovky 6 až 9 sa tvoria od výrazu pre číslovku 5 (šesť je doslova „päť jeden", sedem – „päť dva"...). Khmérske písmo má svoje vlastné číslice. 

V nasledujúcej tabuľke sú uvedené čísla 1 – 10 v arabských a khmérskych čísliciach, ich názov v khmérčine a výslovnosť v IPA.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1** | ១ | មួយ | /muəj/ | **6** | ៦ | ប្រាំមូយ | /pram muəj/ |
| **2** | ២ | ពីរ | /piː/ | **7** | ៧ | ប្រាំពីរ | /pram piː/, /pram pɨl/ |
| **3** | ៣ | បី | /ɓəːj/ | **8** | ៨ | ប្រាំបី | /pram ɓəːj/ |
| **4** | ៤ | បួន | /ɓuən/ | **9** | ៩ | ប្រាំបួន | /pram ɓuən/ |
| **5** | ៥ | ប្រាំ | /pram/ | **10** | ១០ | ដប់ | /ɗɑp/ |

Číslovky sa nespájajú s podstatnými menami priamo, ale pomocou numeratívov (klasifikátorov). Tento systém je pomerne zložitý. Existujú napríklad numeratívy pre bežných ľudí (នាក់ – *nĕək*), rešpektované osoby (រូប – *rūp*), stromy a podlhovasté predmety (ដើម – *daəm*)...

Slovná zásoba
-------------

Slovná zásoba obsahuje výpožičky zo sanskritu, pálíjskych jazykov, tajských jazykov, čínštiny a vietnamčiny. Počas francúzskej nadvlády v Kambodži (1863 – 1953) mala na khmérčinu značný vplyv aj francúzština.

Referencie
----------

1. ↑  Slovenské slovníky
2. 1 2   *Malá slovenská encyklopédia*. [s.l.] : Encyklopedický ústav Slovenskej akadémie vied, 1993. 822 s. ISBN 9788085584127.
3. 1 2 3 4 5 6  GENZOR, Jozef. *Jazyky sveta: história a súčasnosť*. 1. vyd. Bratislava : Lingea, 2015. 686 s. ISBN 978-80-8145-114-0. S. 379 – 380.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Khmérčina**
Svetové dedičstvo UNESCOSvetové dedičstvo UNESCO

**Osada Taos**, Taos Pueblo (alebo španielsky *Pueblo de Taos*) je starobylá osada - pueblo patriace indiánskemu kmeňu Taos, ktorý hovorí po taosky (Tiwa). Leží asi 1,6 km severne od moderného mesta Taos v Novom Mexiku, USA. Pueblo sa považuje za jednu z najstarších nepretržite obývaných komunít v Spojených štátoch. V roku 1992 bolo zaradené na zoznam svetového dedičstva UNESCO.

Taos Pueblo je členom ôsmich severných osád. Domorodci takmer nikdy nehovoria o svojich náboženských zvykoch s cudzincami, a keďže ich jazyk nebol nikdy zapísaný, veľká časť kultúry zostáva zvyšku sveta neznáma. K pueblu patrí kmeňové územie s rozlohou 38 000 ha, na ktorom žije približne 4 500 ľudí.

Osada
-----

Dobová pohľadnica, Taos
Najvýraznejším architektonickým prvkom mesta Taos Pueblo je viacposchodový obytný komplex z červenohnedých tehál postavený na oboch stranách rieky Rio Pueblo. Na webovej stránke Puebla sa uvádza, že bol postavený pravdepodobne medzi rokmi 1000 a 1450.

Pueblo bolo 9. októbra 1960 vyhlásené za národnú historickú pamiatku USA. V roku 1992 bolo zaradené na zoznam kultúrneho dedičstva UNESCO. Od roku 2010 žije v historickom pueble približne 150 ľudí. 

Taos vykazuje mnoho podobností s miestami osídlenia predkov Pueblov, ktoré sa zachovali na neďalekých miestach, ako sú Chaco Canyon a Mesa Verde. Napriek tomu je jeho architektúra pre tento región jedinečná a nie je odvodená od mezoamerických vzorov. Objekt zahŕňa opevnenú dedinu s dvoma viacpodlažnými stavbami z nepálených tehál, sedem kív (podzemných obradných komôr), ruiny predchádzajúceho puebla, štyri strediská, trať pre tradičné pešie preteky, ruiny prvého kostola postaveného v roku 1600 a súčasný katolícky kostol San Geronimo. Pueblo sa nachádza v pohorí Taos (pohorie Sangre de Cristo v Skalnatých vrchoch). V týchto horách sa nachádza oblasť divočiny Taos Pueblo Blue Lake s rozlohou 19 425 ha, ktorá je zdrojom s rozhodujúcim významom pre živú kultúru a udržateľnosť poľnohospodárstva Puebla.

Referencie
----------

1. ↑  CENTRE, UNESCO World Heritage. *Taos Pueblo* [online]. UNESCO World Heritage Centre, [cit. 2023-01-18]. Dostupné online. (po anglicky)

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Taos Pueblo na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
Súradnice: 49°13′15″S 19°55′25″V﻿ / ﻿49,22086°S 19,92362°V﻿ / 49.22086; 19.92362

Pohľad do Tomanovskej doliny
**Tomanovská dolina** (niekedy uvádzaná aj ako *Tomanova dolina*) je dolina v Západných Tatrách.

Odbočuje z Tichej doliny smerom na západ. Jej ústie je vo výške cca 1 200 m n. m. a záver cca 1 600 m n. m. Preteká ňou Tomanovský potok, ktorý padá do Tichej doliny Tomanovským vodopádom. V jej závere sa nachádzajú Nižné a Vyšné Tomanovské pleso. Nie je turisticky prístupná.

V oblasti Tomanovskej doliny boli nájdené vo vrchnotriasových horninách tatrickej obalovej série odtlačky stôp dinosaurov. Dosiaľ jediné pozostatky po živote dinosaurov na území Slovenska.

Referencie
----------

1. ↑  NIEDŹWIEDZKI, G.. *A Late Triassic dinosaur−dominated ichnofauna from the Tomanová Formation of the Tatra Mountains, Central Europe* [online]. Acta Palaeontologica Polonica 56 (2): 291–300, 2011. Dostupné online.
2. ↑  Michalík, J. Plenderová, E. Sýkora, M. 1976, To the stratigraphic and paleogeographic position of the Tomanová−Formation in the Upper−most Triassic of the West Carpathians. Geologický Zborník, Geologica Carpathica, 27, s. 299–318

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tomanovská dolina**

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej mape
Úrad Taoiseacha vo Vládnych budovách na Merrion Street v Dubline
**Taoiseach** je predseda vlády Írska. Taoiseach je menovaný prezidentom Írska na návrh Dáil Éireannu, čo je dolná komora Oireachtasu. Aby zostal v úrade, musí si udržať väčšinovú podporu Dáilu. Súčasný Taoiseach je Enda Kenny TD, ktorý bol vymenovaný 9. marca 2011.

Slovo Taoiseach znamená *šéf* v írskom jazyku. Najstaršie známe použitie tohto termínu pochádza z 5. až 6. storočia v oghamskom texte.

Prehľad
-------

Podľa írskej ústavy, Taoiseach je nominovaný väčšinovým hlasovaním Dáil Éireannu. Nato je Taoiseach menovaný prezidentom Írska. 
V Prípade že Taoiseach stratí väčšinovú podporu v Dáil Éireann, nie je automaticky odvolaný z funkcie ale skôr je nútený odstúpiť z funkcie alebo presvedčiť prezidenta aby rozpustil Dáil. Taoiseach môže stratiť podporu Dáil Éirannu ak prejde hlasovanie o vyslovení nedôvery. Ak Taoiseach podá demisiu, pokračuje vo vykonávaní svojich povinností a funkcie v úrade až pokiaľ nie je vymenovaný jeho nástupca.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Taoiseach**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Taoiseach na anglickej Wikipédii.*
**Thomas Andrew Parker**, známy ako **plukovník Tom Parker** (vlastným menom **Andreas Cornelis** (**Dries**) **van Kuijk**; \* 26. jún 1909, Breda, Holandsko – † 21. január 1997, Las Vegas, Nevada, USA) bol americký hudobný manažér holandského pôvodu (jeho skutočná identita vyšla najavo až v roku 1982).

Životopis
---------

Narodil sa ako siedme z jedenástich detí, školu nedokončil a od detstva sa živil ako púťový vyvolávač, v pätnástich rokoch začal pracovať v rotterdamskom prístave, v osemnástich bol obvinený z vraždy a utiekol pred policajným stíhaním do USA. Aby pozametal stopy, poameričtil si meno a narukoval do armády, avšak kvôli dezerciám bol hospitalizovaný na psychiatrii a potom predčasne prepustený, potom sa živil kočovaním s cirkusom (jeho najúspešnejším trikom údajne boli sliepky tancujúce na rozpálenom plechu).

Od roku 1938 úspešne pôsobil v zábavnom priemysle, bol manažérom Gena Austina a medzi jeho zverencami boli tiež Eddy Arnold, Tommy Sands a Hank Snow. V roku 1948 mu guvernér štátu Louisiana Jimmie Davis udelil za zásluhy v oblasti kultúry čestný titul *colonel* (slov. *plukovník*). V roku 1955 sa stal manažérom začínajúceho Elvisa Presleyho, zabezpečil mu zmluvu s významnou spoločnosťou RCA Records a poberal 25 percent z jeho honorárov.

Parkerova spolupráca s Elvisom priniesla novátorský prístup k budovaniu hviezdneho kultu v modernom šoubiznise: predaj najrôznejších reklamných predmetov, časté účinkovanie vo filmoch a televízii, vymýšľanie senzačných historiek pre novinárov. Parker nikdy nenechal Presleyho vystupovať mimo USA a zvyšoval tým dopyt po koncertoch, aj keď hlavným dôvodom bolo to, že ako ilegálny prisťahovalec nemal cestovný pas. Manažérsku obratnosť dokázal aj tým, že aj v rokoch 1958 až 1960, kedy Presley nemohol spievať kvôli výkonu základnej vojenskej služby, jeho popularita vďaka Parkerovej mediálnej všadeprítomnosti ďalej rástla. V roku 1967 zorganizoval spevákovu okázalú svadbu s Priscillou Beaulieu.

Po Presleyho smrti prepadol hazardným hrám, ktoré ho pripravili o väčšinu majetku.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tom Parker (manažér)**

Externé odkazy
--------------

* Tom Parker v Internet Movie Database (po anglicky)
* Tom Parker collection and interviews with co workers Archivované február 11, 2021, na Wayback Machine
* ED Bonja Interview Elvis Photographer - the Elvis Information Network exclusive
* Colonel Tom Parker's home (former), 409 Park Ridge Avenue, Temple Terrace, Fl.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tom Parker (manažer) na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 12122094X
* ISNI: 0000 0000 5484 2028
* LCCN: n87892962
* VIAF: 47612333
* WorldCat: lccn-n87892962
**Amaury Nolasco**, rodený **Amaury Nolasco Garrido**, (\* 24. december 1970, Portoriko) je americký herec, známy najmä pre úlohu Fernando Sucre v televíznom seriáli *Prison Break*.

Mladosť
-------

Nolasco sa narodil v Portoriku, kde študoval biológiu ako riadny študent na univerzite v snahe stať sa lekárom. Spočiatku nemal v úmysle stať sa hercom. Po niekoľkých živých hereckých vystúpeniach sa presťahoval do New Yorku, kde študoval v Americko-britskej škole dramatických umení.

Kariéra
-------

Onedlho Nolasco hosťoval v rôznych televíznych seriáloch ako *Arlim*, *CSI: Crime Scene Investigation* a *ER*. Jeho prvou úlohou vo filme bola postava "Orange Julius" vo filme *2 Fast 2 Furious*. Ďalšou bola úloha vo filme *Mr. 3000* po boku Bernie Maca. Neskôr účinkoval v ďalších televíznych a filmových projektoch. Jeho doteraz najväčšou úlohou je hit televízie FOX seriál *Prison Break* známy u nás s podtitulom *Útek z väzenia*.

Filmografia
-----------

### Film

| Rok | Názov | Úloha |
| --- | --- | --- |
| 2000 | *V zajatí Yakuzy* | Victor |
| 2002 | *Final Breakdown* | Hector Arturo |
| 2003 | *The Librarians* | G-Man |
| *Rýchlo a zbesilo 2* | Orange Julius |
| 2004 | *Mr. 3000* | Minadeo |
| 2006 | *Fušeri zo striedačky* | Carlos |
| 2007 | *Transformers* | Figueroa |
| 2008 | *Street Kings* | Santos |
| *Max Payne* | Jack Lupino |
| 2009 | *Ozbrojení a nebezpeční* | Palmer |

### Televízia

| Rok | Názov | Úloha |
| --- | --- | --- |
| 1999 | *Arli$$* | Ivory Ortega |
| *Early Edition* | Pedro Mendoza |
| 2000 | *The Dukes of Hazzard: Hazzard in Hollywood* | Cypriano |
| *The Huntress* | Flaco Rosario |
| 2001 | *CSI: Crime Scene Investigation* | Hector Delgado |
| 2002 | *ER* | Ricky |
| 2003 | *George Lopez* | Young Manny |
| 2004 | *Eve* | Adrian |
| 2005 | *C.S.I.: Kriminálka New York* | Ruben DeRosa |
| 2005–2009 | *Prison Break* | Fernando Sucre |
| 2007 | *Mind of Mencia* | Himself |

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Amaury Nolasco**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Amaury Nolasco na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Autoritné údaje: * GND: 1143742788
* ISNI: 0000 0001 1479 0232
* LCCN: no2008124155
* VIAF: 102355298
* WorldCat: lccn-no2008124155
**Jozef Šošoka**, prezývaný *Dodo* (\* 16. marec 1943, Hronské Kosihy – † 21. november 2008, Piešťany) bol slovenský džezový hudobník. Pôvodným povolaním pedagóg. Nestor a propagátor džezu na Slovensku.

Diskografie:CD
"BOP-TOP"
The Czecho- Slovak- American Jazz Quartet
J.Gardner-piano
A.Praskin-altosax
J.D.Šošoka- drums
P.Kořínek- bass

Producent by Art and jazz agendy
1992

Štúdiá
------

V roku 1959 zmaturoval na gymnáziu v Komárne. Potom pokračoval v štúdiu na Pedagogickej fakulte v Nitre, kde promoval v roku 1963. V roku 1988 skončil Berklee College of Music v americkom Bostone.

Hudobná kariéra
---------------

Množstvo kontaktov na významných zahraničných hudobníkov získal počas svojho štúdia na Berklee College Of Music v Bostone. Hral napríklad s osobnosťami ako Charlie Mariano, Hans Koller, Lee Konitz, Atilla Zoller, Aladar Pege, Linda Sharrock, Larry Smith, Tomasz Stanko, Bireli Lagrene, Piotr Baron, Barbara Dennerlein, Jan Jankeje, Marek Balata, Harry Sokal, Wolfgang Puschnig, John Purcell a s mnohými ďalšími.

Z jeho diskografie sú významné: album Už sa ženiť nebudeme s Ladislavom Gerhardtom, Bratislava Blue s Petrom Cardarellim, Jazz At Philharmonic s Larrym Smithom a prvé slovenské džezové CD – Meditation Jazz Trio.

Počas svojho života získal niekoľko významných ocenení, medzi inými aj americkú Cenu Leo Danihelsa za hudbu. Slovenský hudobný fond mu udelil Cenu za celoživotné dielo, propagáciu džezu doma i v zahraničí a za vernosť džezu. 

Na konci života sa usadil v Piešťanoch, kde žil s výtvarníčkou Ivetou Schwarzbacherovou. Svadbu mali v roku 2007 počas európskeho festivalu poézie, divadla a hudby Capalest v Banskej Štiavnici. Pár vlastnil aj známu Jazz Art Gallery v Piešťanoch, kde Šošoka pozýval popredných hudobníkov na koncerty.

Diskografia
-----------

* **1982** – Various – Bratislava Jazz Days 1982, dvojalbum LP vinyl Opus – 9115 1404—05, Opus – 9115 1404-05
* **2008** - Jozef Dodo Šošoka - Slovak Jazz Trio, Drums & Percussion Acoustic Music 2CD
* **2008** – Jan Jankeje Mobil Band Live Piestany. Jan Jankeje, Frantisek Havlicek, Manfred Ferro, Mirislav Klimes, Dodo Sosoka

Literatúra
----------

* Matzner, Poledňák, Wassenberger a kol.: Encyklopedie jazzu a moderní popularni hudby. Část jmenná – československá scena. (Praha 1990)

Referencie
----------

* Jozef „Dodo" Šošoka na Osobnosti Sk

Autoritné údaje: * abART: 10206
* NK ČR: jn20040209003
* SNK: 158298
* VIAF: 84103241
**Jozef Šimčisko** (\* 5. máj 1905, Příbor – † 16. november 1984, Bratislava) bol banský odborník, vysokoškolský pedagóg.

Rodina
------

* otec Ján Šimčisko
* matka Anna Šimčisková
* manželka Viera rod. Stará

Životopis
---------

Pôsobil ako riad. pracovník banských podnikov na Slovensku, vedúci Revírneho banského úradu a banského inšektorátu v Banskej Bystrici (1934-1940). Venoval sa bezpečnosti a ochrane zdravia pri práci, banskej doprave, banskému a pracovnému právu. Vypracoval projekt znárodnenia baní a hút na Slovenska. Pričinil sa o vznik Baníckej fak. VŠT v Košiciach, na kt. pôsobil. Autor vysokoškolských učebných textov. Prekladal odbornú lit. z ruš. Jeden zo zakladateľov, podpredseda neskôr predseda Lyžiarskeho zboru KSTL v Banskej Bystrici (od 25. januára 1939), organizátor a člen organizačných výborov lyžiarskych podujatí v Banskej Bystrici. Nositeľ viacerých vyznamenaní.

Dielo
-----

* *Banícky terminologický slovník*, Bratislava roku 1955 (spoluautor)
* Banícky almanach 1967, Košice 1967 (spoluautor)

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * NK ČR: mzk2004261345
* VIAF: 23138649
**C43 - C44: MELANÓM A INÉ ZHUBNÉ NÁDORY KOŽE** patria do II.kapitoly MKCH-10 - Nádory (MKCH-10, C00 - D48).

**C43 - MALÍGNY MELANÓM KOŽE**

Zahŕňa morfologické kódy M872 - M879 s kódom správania/3.
  
Nezahŕňa zhubný melanóm kože pohlavných orgánov (C51 - C52, C60.-, C63.-)

C43.0 - Malígny melanóm pery

Nezahŕňa jasnočervený okraj pery (C00.0 - .2).
C43.1 - Malígny melanóm mihalnice vrátane kútika
  
C43.2 - Malígny melanóm ucha a vonkajšieho zvukovodu
  
C43.3 - Malígny melanóm iných a nešpecifikovaných častí tváre
  
C43.4 - Malígny melanóm vlasatej časti hlavy a krku
  
C43.5 - Malígny melanóm trupu

Análny(a)
okraj
koža
Perianálna koža
Koža prsníka
Nezahŕňa anus NS (C21.0).
C43.6 - Malígny melanóm hornej končatiny vrátane pleca
  
C43.7 - Malígny melanóm dolnej končatiny vrátane bedra
  
C43.8 - Presahujúci malígny melanóm kože
  
C43.9 - Nešpecifikovaný malígny melanóm kože

Melanóm (malígny) NS
**C44 - INÉ ZHUBNÉ NÁDORY KOŽE**

Zahŕňa: 

* zhubný nádor

mazových žliaz
potných žliaz
Nezahŕňa:

* Kaposiho sarkóm (C46.-)
* malígny melanóm kože (C43.-)
* kožu pohlavných orgánov (C51 - C52, C60.-, C63.-)

C44.0 - Koža pery

Bazocelulárny karcinóm pery
Nezahŕňa zhubný nádor pery (C00.-).
C44.1 - Koža mihalnice vrátane kútika

Nezahŕňa spojivové tkanivo mihalnice (C49.0)
C44.2 - Koža ucha a vonkajšieho zvukovodu

Nezahŕňa spojivové tkanivo ucha (C49.0)
C44.3 - Koža iných a nešpecifikovaných častí tváre
  
C44.4 - Koža vlasatej časti hlavy a krku
  
C44.5 - Koža trupu

Análny(a)
okraj
koža
Perianálna koža
Koža prsníka
Nezahŕňa anus NS (C21.0).
C44.6 - Koža hornej končatiny vrátane pleca
  
C44.7 - Koža dolnej končatiny vrátane bedra
  
C44.8 - Presahujúca lézia kože
  
C44.9 - Nešpecifikovaný zhubný nádor kože

Zdroj
-----

* Národné centrum zdravotníckych informácií
Súradnice: 49°13′59″S 19°15′47″V﻿ / ﻿49,233°S 19,263°V﻿ / 49.233; 19.263

**Beňova Lehota** je mestská časť Dolného Kubína, nachádzajúca sa asi 3 km severozápadne od mesta.

Dejiny
------

Obec založili v roku 1370 ako osadu v lesnej oblasti. V 16.storočí Thurzovci kolonizovali časť obce valašskými osadníkmi. Obyvateľstvo sa zaoberalo prevažne roľníctvom. V 17. storočí tu bola známa valcha na súkno a mlyn.   

Beňová Lehota vznikla na základe upraveného nemeckého práva okolo roku 1370. Prvá zmienka pochádza z roku 1380, keď kráľ Ľudovít Veľký vydal listinu Vavrincovi Lewkesovi na škultétstvo v dedine (ktorú založili na klčoviskách) a tiež na mlyn. Listinu dal prepísať v roku 1420 Žigmund pre druhého Lewkesovho syna Demetera a jeho brata Beňadika. Po ňom sa volala Beňová Lehota. V roku 1574 uviedla Ostrihomská kapitula do dražby majetok v Beňovej Lehote.

Súčasnosť
---------

V súčasnosti sa v Beňovej Lehote realizuje výstavba individuálnej bytovej zástavby, je to zároveň aj vstupná brána na Kubínsku hoľu, čo jej dáva vlastnosti turisticky atraktívneho miesta s možnosťou ubytovania s súkromných penziónoch.

Zdroj
-----

Viliam Galvánek a kol. *Slovenské Beskydy*, 1968, Vydavateľstvo SV ČSTV, Bratislava str. 128  

Peter Huba a kol. "Dolný Kubín",2008, Vydavatelstvo Peter Huba, Dolný Kubín , ISBN 978-80-88803-64-5, str.21

  


| * z
* d
* u
Mestské časti Dolného Kubína (9) |
| --- |
| 
* Beňova Lehota
* Kňažia
* Malý Bysterec
* Medzihradné
* Mokraď
* Srňacie
* Dolný Kubín
* Veľký Bysterec
* Záskalie

 |
**Victoria Cup** je hokejový turnaj, ktorého prvý ročník sa odohral v roku 2008. Victoria Cup sa koná každoročne medzi víťazmi novovzniknutej hokejovej ligy majstrov a klubom z NHL. Víťaz tohto zápasu zinkasuje 1 milión švajčiarskych frankov.

V ročníku 2008, konanom v Berne v PostFinance Arene proti sebe nastúpili víťaz Super Six 2008 Metallurg Magnitogorsk proti New Yorku Rangers.

Prvý ročník sa odohral pri príležitosti stého jubilea medzinárodnej hokejovej federácie. Názov Victoria Cup je odvodený od Victoria Skating Rink - ihriska v Montreale, kde sa odohral prvý hokejový zápas.

Prehľad zápasov
---------------

| Rok | Domáci | Skóre | Hosť | Štadión | Mesto |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008 | Rusko  Metallurg Magnitogorsk | 3:4 | USA  New York Rangers | PostFinance Arena | Švajčiarsko  Bern, Švajčiarsko |
| 2009 | Švajčiarsko  ZSC Lions | 2:1 | USA  Chicago Blackhawks | Hallenstadion | Švajčiarsko  Zürich, Švajčiarsko |

| * z
* d
* u
Victoria Cup |
| --- |
| 
* 2008
* 2009

 |
**Victor Adler** (\* 24. jún 1852, Praha – † 11. november 1918, Viedeň) bol rakúsky politik, spoluzakladateľ a tvorca programu rakúskej sociálnej demokracie.

Životopis
---------

Pochádzal z bohatej židovskej rodiny a vyštudoval medicínu na Viedenskej univerzite. Výrazne sa angažoval v ľavicovej politike, ku ktorej ho doviedol Friedrich Engels, jeho celoživotný priateľ. Vydával socialistické tlačoviny *Gleichheit* a *Arbeiter Zeitung*, patril k zakladateľom II. internacionály. Poslancom sa stal v roku 1905. Jeho internacionalizmus sa prejavoval i v podpore zachovania Rakúsko-Uhorska ako demokratického mnohonárodného zväzku. Po jeho rozpade ako minister zahraničných vecí Rakúska presadzoval pripojenie krajiny k Nemeckej ríši.

Jeho syn bol Friedrich Wolfgang Adler.

Zdroje
------

* Adler, Victor. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 54.
* "Victor Adler." *Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica Online.* Encyclopædia Britannica Inc. 2013. Web. 20. február 2013. Dostupné online.

Autoritné údaje: * BnF: 121315047
* GND: 118647075
* ISNI: 0000 0001 0969 131X
* LCCN: nb98070891
* NK ČR: nlk20010092686
* VIAF: 47555431
* WorldCat: lccn-nb98070891
**Roman Turek** (\* 21. máj 1970, Strakonice, Česko-Slovensko) je bývalý český hokejový brankár, ktorý s tímom Dallas Stars získal v roku 1999 Stanleyho pohár. Preslávil sa najmä pôsobením v tíme St. Louis Blues v National Hockey League, kde v rokoch 1999 až 2001 zastával pozíciu prvého brankára. Aktuálne pôsobí ako prezident klubu HC České Budějovice.

V roku 2000 bol nominovaný na Vezina Trophy pre najlepšieho brankára sezóny v NHL. V roku 1999 získal spolu s Edom Belfourom William M. Jennings Trophy za najnižší priemer inkasovaných gólov na zápas a túto trofej obhájil v roku 2000 spolu s Jamiem McLennanom. Jedenkrát bol súčasťou All-Star Teamu NHL (2000). 

V Českej hokejovej extralige bol v roku 2008 vyhlásený za najužitočnejšieho hráča sezóny 07/08 a v roku 1994 za najlepšieho českého hokejistu roka. 

V roku 1996 sa stal najlepším brankárom Majstrovstviev sveta v ľadovom hokeji. Celkovo v reprezentačnom hokeji získal jednu zlatú a jednu bronzovú medailu z Majstrovstiev sveta (1993,1996), dve bronzové medaile z Majstrovstiev sveta hráčov do 20 rokov (ešte s výberom Česko-Slovenska, 1989, 1990) a jednu zlatú medailu z Majstrovstiev sveta do 18 rokov (taktiež s výberom Česko-Slovenska, 1988). Zúčastnil sa Zimných olympijských hier v rokoch 1994 a 2002.

Referencie
----------

1. ↑   *Roman Turek at eliteprospects.com* [online]. www.eliteprospects.com, [cit. 2022-07-20]. Dostupné online. (po anglicky)

Autoritné údaje: * NK ČR: xx0011866
* VIAF: 85376867
Niekoľko ukážok typického vzhľadu tykadiel u hmyzu
Vzhľad tykadiel u motýľov Lepidoptera podľa názoru C.T.Binghama (1905)
**Tykadlo** je párový orgán, ktorý sa nachádza na hlave (*caput*) prakticky každého jedinca z triedy hmyzu. 

Tykadlá majú zvyčajne článkovaný charakter a pre jedinca hmyzu majú veľký význam, lebo sa na nich nachádzajú niektoré významné zmyslové orgány: čuchové, hmatové a u niektorých zrejme i sluchové orgány. U niektorých druhov hmyzu je tykadlo typickým orgánom, ktorý ho charakterizuje. Napr. u fuzáčov, alebo u motýľov z čeľade okáňovitých (Saturnidae = Attacidae). Latinsky sa tykadlá označujú, ako *antennae*. Denné motýle majú zvyčajne kyjovitý tvar tykadiel, ktoré bývajú hladké. U nočných motýľov (Heterocera) sa vyskytujú viaceré tvary tykadiel. Popisujú sa tykadlá nitkovité, štetinovité, obrvené, ozubené, pílkovité, vretenovité, tyčinkovité, hrebeňovité, dvojito hrebeňovité a pod. Typickým sú tykadlá u známej čeľade chrobákov – fuzáčov (Cerambycidae), kde im tento typický vzhľad ich tykadiel dal aj ich slovenský názov. Tykadlá pôvodne vznikli ako článkované končatiny druhého hlavového článku, ktoré sa ďalším vývojom funkčne i morfologicky zmenili a prebrali funkciu zmyslových orgánov. U niektorých radov hmyzu sú na tykadlách vytvorené štruktúry, ktoré slúžia ako dôležitý determinačný znak. V embryonálnom štádiu sa tykadlá spočiatku zakladajú na hlave ventrálne, ale neskôr - počas vývoja jedinca sa presúvajú dorsálne medzi zložené oči. Tykadlá u väčšiny druhov hmyzu majú podobnú základnú štruktúru. Vyrastajú na hlave z tzv. tykadlovej jamky. Skladajú sa zo základného článku, ktorý sa nazýva *scapus*. Okolo základu tykadla prebieha tzv. *tykadlový šev* = (*sutura antennalis*). Ako druhý v poradí nasleduje menší článok, ktorý sa nazýva *pedicel*. Zvyšné články tykadla, ktoré sú veľmi podobné vytvárajú spolu tzv. bičík. Počet článkov tohto bičíka, ale aj ich tvar je u jednotlivých druhov hmyzu rozličný.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tykadlo**

Zdroj
-----

* Jasič, J.: 1984, *Entomologický náučný slovník*. Bratislava, Príroda, 680 pp: (heslo: tykadlá, 508).
Stretnutie cisárov uprostred rieky Neman.
**Tylžský mier** označuje dve dohody, prvá medzi Francúzskom a Ruskom a druhá medzi Francúzskom a Pruskom, uzavreté vo východopruskom Tilsite (dnešný Sovietsk) v júli 1807 po francúzskom víťazstve v bitke pri Frýdlante. Prvá bola podpísaná 7. júla ruským cárom Alexandrom I. a Napoleonom I. počas ich stretnutia uprostred rieky Neman. Druhá dohoda bola uzavretá s Pruskom 9. júla. 

Rusko vyšlo z vojny proti Francúzsku bez územných strát a navyše získalo Białystok. Muselo ale uznať Rýnsky spolok, Varšavské kniežatstvo a ďalšie štáty v západnej Európe pod francúzskym vplyvom. Takisto sa muselo zaviazať k spolupráci na uzmierení britsko-francúzskeho konfliktu a pokiaľ by sa to nepodarilo, stať sa spojencom Francúzska a pridať sa ku kontinentálnej blokáde. Francúzsko sa zase zaviazalo sprostredkovať mier medzi Ruskom a Osmanskou ríšou. Ďalšími súvisiacimi dohodami potom boli rozdelené sféry vplyvu v Európe.

V druhej zmluve sa Prusko vzdalo ľavého brehu Labe v prospech Vestfálskeho kráľovstva a zabraného poľského územia z druhého a tretieho delenia Poľska. Na tomto území potom vzniklo Varšavské kniežatstvo pod francúzskym vplyvom. Ďalej sa zaviazalo platiť vysoké vojenské kontribúcie, zabezpečiť pozemné spojenie medzi Saskom a Varšavskom, pripojiť sa ku kontinentálnej blokáde a obmedziť veľkosť svojej armády na 42-tisíc mužov. Do doby, než zaplatí kontribúciu, mala na území Pruska zostať francúzska armáda.

Spojenectvo Ruska a Francúzska trvalo len do roku 1810, keď Rusko odstúpilo od kontinentálnej blokády a už v roku 1812 Napoleon vpadol do Ruska.

Literatúra
----------

* BOBOKOVÁ, Jarmila: Tylžský mier 1807 a Rusko. In: *Annales historici Presovienses*, roč. 18, 2018, č. 2, s. 39 – 55.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tylžský mier**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Tylžský mír na českej Wikipédii a Treaties of Tilsit na anglickej Wikipédii.*
**František Kalesný** (\* 19. február 1918, Stará Halič  –  † 10. apríl 2007) bol spisovateľ literatúry faktu, etnograf, kultúrny historik. Pseudonym: **František Haličan**, **F. Matúchov**.

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Lučenci, v rokoch 1937-1941 slovanskú a germánsku filológiu na Filozofickej fakulte UK, respektívne Slovenskej univerzity v Bratislave, pokračoval na univerzite vo Viedni (1940-1941).

V roku 1941-1942 bol profesorom na gymnáziu v Banskej Bystrici, pôsobil ako redaktor vo viacerých denníkoch a časopisoch (1942- 1950), ako pracovník ÚĽUV-u (1950-1955), Slovenského domu Ústredia ľudovej umeleckej tvorby (1955-1958), družstva Kroj (1958-1962), Mestského múzea v Bratislave (1962-1984).

Ako etnograf a múzejník sa zaoberal problematikou ľudovej umeleckej výroby, remesiel a vinohradníctva. Spoluautor viacerých slovenských aj inojazyčných príručiek a sprievodcov po bratislavských múzeách. Osobitnú pozornosť venoval habánskej kultúre. Publikoval množstvo etnografických a muzeologických štúdií v odbornej a domácej i zahraničnej tlači. Popri národopise a muzeológii sa orientoval aj na širší vlastivedný a historický výskum. Spoluautor vlastivedných monografií, pričom jeho práce z tejto oblasti majú populárno-náučný charakter v intenciách literatúry faktu. Popularizátor etnografie, múzejníctva a histórie v časopisoch *Múzeum*, *Slovenský národopis*, *Vlastivedný časopis* a i.

Dielo
-----

* *Ľudové umenie na Slovensku* (1956)
* *Ľudové výtvarné umenie,* (1956)
* *Ornament a jeho použitie vo výtvarnej tvorivosti* (1959, spoluautor)
* *Čipky Eleny Holéczyovej* (1976)
* *Habánska keramika na Slovensku* (1976)
* *Habáni na Slovensku* (1981)
* *Matej Bel v Bratislave* (1984)
* *Po stopách Jana Amosa Komenského* (1993)

Literatúra
----------

* *Slovník slovenských spisovateľov 20. storočia*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * GND: 1201625505
* ISNI: 0000 0001 1600 1196
* LCCN: nr88002166
* NK ČR: ola2002151407
* SNK: 153882
* VIAF: 17065980
* WorldCat: lccn-nr88002166
**Tyndall Air Force Base** (skratka: **Tyndall AFB**; doslova: *Tyndallova základňa vzdušných síl*) je letecká základňa amerického vojenského letectva (*United States Air Force*), ktorá sa nachádza 19 km východne od mesta Panama City na Floride.

Ide o domovskú základňu 325. stíhacieho krídla (*325th Fighter Wing*), ktoré patrí pod Veliteľstvo vzdušného boja (*Air Combat Command*). Hlavnou úlohou 325. krídla je bojový výcvik pilotov na stíhacích lietadlách Lockheed Martin F-22 Raptor a výcvik technického personálu.

Základňa bola uvedená do prevádzky dňa 13. januára 1941, vtedy pod názvom Tyndall Field (*Tyndallovo letisko*). Bola pomenovaná na počesť nadporučíka Franka Benjamina Tyndalla (1894 – 1930), amerického pilota z prvej svetovej vojny, držiteľa tretieho najvyššieho vojenského vyznamenania Silver Star.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tyndall Air Force Base**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka Tyndall Air Force Base

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tyndallova letecká základna na českej Wikipédii.*
**Tyllios** (starogr. *Τύλλιος* – *Tyllios*) bol olympijský víťaz v boxe v rokoch 141 a 145.

Markos Tyllios (tretie jeho meno je nečitateľné) z bithýnskeho mesta Apameia si na 230. a 231. olympijských hrách vybojoval víťazstvo v boxe. Epigrafický nález *IG II² 3163* (IG II², Inscriptiones Graecae, ed. Johannes Kirchner. Berlin 1913-1940) okrem tejto informácie uvádza, že sa v tejto disciplíne presadil aj na panhelénskych hrách v Istmii a v Nemei, na panaténajských hrách v Aténach, na neapolských hrách Sebasta (oslavovaných na počesť rímskeho cisára Augusta), na kapitolských hrách v Ríme a na hrách *Koina Asias* usporadúvaných v maloázijských mestách v Smyrne a v Efeze.

Markos Tyllios zomrel vo veku 32 rokov a troch mesiacov, pravdepodobne v Aténach (kde získal čestné občianstvo), a po smrti bol poctený pamätníkom, ktorý mu dal postaviť jeho brat Markos Tyllios Eutyches a bratranec Kleitoris.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Inscriptiones Graecae, *IG II² 3163*
2. 1 2 3  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2003. ISBN 0-203-49732-5. S. str. 170.
3. ↑  Robert Alan Gurval, *Actium and Augustus*, str. 75
4. ↑  Patrick Gouw, *Griekse atleten in de Romeinse keizertijd (31 v. Chr. - 400 n. Chr.)*, str. 103

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Liturgika** (z gréckeho λειτουργία verejná služba, služba ľudu) je jednou z oblastí teológie, ktorá sa odborne zaoberá liturgiou. Skúma bohoslužobný život cirkvi a jeho vývoj. Snaží sa o interpretáciu a vysvetlenie významu úkonov pre potreby veriacich.

Pojem prvýkrát použil Georg Cassander (1513 – 1566), ktorý ním označuje vedeckú reflexiu kresťanskej bohoslužby. Pojem liturgika sa však v katolíckom a protestantskom prostredí presadil až v 18. storočí. Z hľadiska teologickej klasifikácie je liturgika súčasťou pastorálnej teológie, niekedy sa však chápe ako súčasť dejín teológie. S liturgikou súvisí štúdium cirkevných dejín, estetiky, hudobnej vedy, divadelnej vedy, folkloristiky a komunikácie.

Literatúra
----------

* Adolf, Adam, *Liturgika: křesťanská bohoslužba a její vývoj*. Vyšehrad 2001.
* Josef Foltýnovský, *Liturgika*, Olomouc: Lidové knihkupectví, 1936.
* Břetislav, Horyna *Úvod do religionistiky*, Praha : Oikumené, 1994.
* Pavel Kopeček, *Slavení křesťanského tajemství, I. díl - Fundamentální liturgika*, Brno: Katechetické centrum biskupství brněnského, 2006.
* Otto H. Pesch, *Druhý vatikánský koncil 1962-1965. Příprava, průběh a odkaz*, Praha : Vyšehrad, 1996.
Doc. Ing. arch. **František Kalesný**, PhD. (\* 23. február 1951, Bratislava) je slovenský architekt a stály pedagóg na Fakulte architektúry Slovenskej technickej univerzity v Bratislave.

Životopis
---------

Narodil sa 23. februára 1951 v Bratislave. V rokoch 1969 - 1975 študoval na Stavebnej fakulte Slovenskej vysokej školy technickej, odbor architektúra. Po úspešnom ukončení vysokoškolského štúdia najskôr pracoval v rokoch 1975 - 1987 v ŠPÚO Brno, neskôr, v rokoch 1987 - 1990 v ŠPTU Bratislava. V januári 1990 založil vlastný architektonický ateliér SUAD Studio. František Kalesný je autorizovaným architektom Slovenskej komory architekov. Od roku 2000 je stálym pedagógom Fakulty architektúry Slovenskej technickej univerzity v Bratislave v odbore architektúra. Na škole prednáša a aktívne vedie výučbu architektonických ateliérov. Od roku 2008 je docentom v odbore konštrukcie v architektúre.

Ako aktívny architekt spolupracoval na súťažiach s J. Chovancom, ale aj s J. M. Bahnom, M. Žitňanským či F. Milučkým. Je autorom niekoľkých významných realizácií, najmä obchodných domov. Je nositeľom ceny ZSA.

Výber z prác a projektov
------------------------

### Obchodné a kultúrne stavby

* Dom odievania - 2. etapa, dostavba, Námestie SNP, Bratislava, rekonštrukcia a dostavba. (architektonická štúdia; 1980; Bahna - Kalesný; 3. cena)
* Združený obchodný dom Ružinov, Bratislava. (realizácia; 1985; Bahna - Mihálik - Kalesný - Čížek - Minarovič; cena ZSA za rok 1985)
* Obchodný dom Prior Prešov, Prešov. (realizácia; 1986; Kalesný - Minárik)
* Obchodný dom Prior Svit, Svit, rekonštrukcia a dostavba. (realizácia; 1987)
* Bratislavské preluky - Polyfunkčný objekt hotel, obchodný dom - dostavba a revitalizácia Nám. SNP v Bratislave, Bratislava. (architektonická štúdia; študijná úloha ZSA; 1989; Kalesný - Žitňanský)
* Obchodné centrum OTEX - Námestie SNP v Bratislave, Bratislava. (súťaž; architektonická štúdia; 1991; Kalesný - Mackovič)

Zdroje
------

* BAHNA, Ján Miloslav. 2011. *Utópie 70. - 80. rokov v kresbách a projektoch Jána Bahnu, Andreja Gürtlera, Františka Kalesného.* Bratislava : Vydavateľstvo SAS.
**Carlos Mauricio Funes Cartagena** (\* 18. október 1959, San Salvador) je salvádorský novinár a politik, v rokoch 2009 až 2014 salvádorský prezident.

Počas salvádorskej občianskej vojny pôsobil hlavne ako televízny reportér a aj neskôr pokračoval v žurnalistickej kariére, pričom sa stal úspešným moderátorom viacerých publicistických relácii a bol známym kritikom pravicovej vlády. Neskôr sa stal viac aktívny v miestnej politike a v r. 2007 ho ľavicovo orientovaný Front národného oslobodenia Farabunda Martího nominoval ako kandidáta do prezidentských volieb v marci 2009. Tie so ziskom 51.32% hlasov vyhral a stal sa prvým ľavicovo orientovaným prezidentom v novodobej histórii Salvádora. Úrad prevzal 1. júna 2009. Hoci v zahraničnej politike udržuje dobré vzťahy s USA, je zároveň prvým salvádorským prezidentom, ktorý po 50 rokoch obnovil diplomatické styky s Kubou.

Referencie
----------

1. ↑  Journalist Mauricio Funes wins El Salvador presidency. *The Guardian* 2009-03-16. Retrieved on 2009-03-16.

Autoritné údaje: * GND: 141147652
* ISNI: 0000 0000 3923 8252
* LCCN: no94008627
* VIAF: 66045998
* WorldCat: lccn-no94008627
Súradnice: 41° 54' 13" s. š. 12° 29' 18" v. d.

Tritónova fontána na Piazza Barberini
**Tritónova fontána** (tal. *Fontana del Tritone*) je názov barokovej fontány na rímskom námestí Piazza Barberini, ktorú v roku 1642 vytvoril sochár a architekt Gian Lorenzo Bernini.

Zadávateľom diela bol Berniniho veľký mecenáš, pápež Urban VIII. ktorý si prial ňou dotvoriť priestor námestia Piazza Barberini pred svojím palácom. 

Všeobecne možno povedať, že Bernini je tvorcom novej koncepcie fontán. Fontánu v klasickom ponímaní preniesol z uzavretých priestorov víl a záhrad do otvoreného prostredia ulíc a námestí čím vytvoril z fontány mestotvorný architektonický prvok. Tým dal fontáne novú formu, kedy sa stala súčasťou verejného, živo pulzujúceho spoločenstva, jeho neustáleho prúdenia, prirovnateľnému k nepretržitému kolobehu vody v prírode. Bernini vytvoril z fontán jednu z charakteristických foriem baroka. 

Základňu fontány tvorí štvorica delfínov so zdvihnutými chvostami, ktorú Bernini umiestnil do stredu nádrže. Pripomienku objednávateľa diela predstavuje rodový znak pápežovho rodu. Na chvostových plutvách pridržiavajú obrovskú mušľu, na ktorej sedí svalnatý Tritón, morský boh, napoly človek a napoly ryba. V zdvihnutých rukách si pri ústach pridržiava lastúru, z ktorej vyfukuje vysoký prúd vody.

Ako vodný zdroj boli použité vodné prúdy akvaduktu Acqua Felice.

Ako zaujímavosť vyznieva skutočnosť, že tvorca neskoršej Fontány di Trevi Nicola Salvi sa nechal inšpirovať Berniniho architektonickým a sochárskym náčrtom Tritónovej fontány z rokov 1635 - 1641.

Pozri aj
--------

* Fontány v Ríme

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tritónova fontána**

Zdroje
------

* O. J. Blažíček, *Gianlorenzo Bernini*, Nakladatelství československých výtvarných umělců, Praha 1964
* B. Hitzen-Bohlen, *Řím - umění a architektura*, Slovart, Praha, 2008, ISBN 978-80-7391-061-7
Súradnice: 48°31′S 9°3′V﻿ / ﻿48,517°S 9,050°V﻿ / 48.517; 9.050

**Tübingen** je staré nemecké univerzitné mesto neďaleko (35 km) od Stuttgartu na rieke Neckar. V súčasnosti má cca 83 tisíc stálych obyvateľov a cca 26 tisíc študentov. Je sídlom zemského okresu Tübingen. Administratívne patrí do spolkovej krajiny Bádensko-Württembersko.

Dejiny
------

Prvá písomná zmienka o Tübingene pochádza z roku 1078, kedy sa spomína ako *Twingia*. V polovici 13. storočia získal status mesta. Miestna Univerzita Eberharda Karla vznikla na konci 15. storočia na podnet grófa Eberharda z Barte.

Centrum mesta
-------------

Historické centrum je tvorené najmä stredovekými hrazdovými domami a dvoma námestiami – *Marktplatz* s radnicou a Holzmarkt s kostolom Stiftskirche. Mesto púta pozornosť turistov svojim malebným riečnym nábrežím, na ktorom si jeho obyvatelia v stredoveku postavili svoje domy, priamo na mestských hradbách. Stojí tu aj známa Hölderlinova veža, v ktorej býval nemecký lyrik Friedrich Hölderlin. Dnes sa v nej nachádza jeho múzeum.

Nad centrom mesta sa týči zámok Hohentübingen prvýkrát zmienený, rovnako ako mesto, v roku 1078 a to ako *castrum twingia*. V súčasnosti tu sídli časť fakulty kultúrnych vied a archeologické múzeum s veľkou expozíciou sadrových odliatkov antických sôch.

Okolie mesta
------------

V okolí mesta sa nachádza veľa historických pamiatok, ako je cisterciánsky kláštor v Bebenhausene, zámok Lichtenstein, Wurmlingenská kaplnka alebo vzdialenejší hrad Hohenzollern. Severne od mesta sa rozkladá prírodná rezervácia Schönbuch.

Mestské časti
-------------

* Bebenhausen (najsevernejšia časť)
* Bühl
* Derendingen (najjužnejšia časť)
* Hagelloch
* Hirschau
* Kilchberg
* Lustnau (najväčšia časť)
* Pfrondorf
* Unterjesingen
* Weilheim

Partnerské mestá
----------------

* Švajčiarsko  Aigle, Švajčiarsko, 1973
* Francúzsko  Aix-en-Provence, Francúzsko, 1960
* USA  Ann Arbor, USA, 1965
* Spojené kráľovstvo  Durham, Veľká Británia, 1969
* Švajčiarsko  Monthey, Švajčiarsko, 1959
* Taliansko  Perugia, Taliansko,1984
* Rusko  Petrozavodsk, Rusko, 1987
* Peru  Villa El Salvador, Peru, 2006

Galéria
-------

* mesto približne v roku 1900mesto približne v roku 1900
* námestie Marktplatznámestie *Marktplatz*
* staré mestostaré mesto
* nábrežie rieky Neckernábrežie rieky Necker

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tübingen (mesto)**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
* Informácie o meste
* Múzeum na zámku
* Webová kamera snímajúca námestie Marktplatz

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tübingen na českej Wikipédii.*
**Udržateľná móda** je jednou z oblastí udržateľného dizajnu a je zároveň opakom takzvanej fast fashion (rýchlej módy), ktorá je typická pre svoju nadprodukciu a negatívnym vplyvom na životné prostredie. Oproti fast fashion sa zameriava udržateľná móda pri výrobe na dodržiavanie ekologickej, sociálnej a ekonomickej udržateľnosti. Udržateľne vyrobené oblečenie, obuv či doplnky najľahšie spoznáte podľa certifikácií ako sú GOTS (Global Organic Textile Standard) či Fair Trade.

Tragédia v Rana Plaza
---------------------

Hlavným momentom, kedy sa zvýšilo povedomie o vplyvoch fast fashion a zároveň sa spopularizovala udržateľná móda bolo zrútenie bangladéšskej továrne Rana Plaza v roku 2013, v ktorej vyrábalo svoje oblečenie množstvo populárnych fast fashion značiek. Pri zrútení budovy prišlo o život 1 129 zamestnancov fabriky a táto tragédia vyvolala celosvetovú kritiku textilného priemyslu.

Udržateľná móda na Slovensku
----------------------------

Záujem o udržateľnú módu na Slovensku počas roka 2019 stále stúpal. Čísla hovoria, že až 87 % opýtaných z celkového počtu 6 000 respondentov má záujem o nákup oblečenia vyrobeného lokálne na Slovensku. Bohužiaľ 70 % z nich nevie, kde sa dá táto lokálna a udržateľná móda kúpiť.

Referencie
----------

1. ↑   *Eco Hero* [online]. [Cit. 2020-09-02]. Dostupné online.
2. ↑   *Ako rozoznať udržateľnú módu? Týchto 5 znakov by ste pri nakupovaní nemali prehliadnuť* [online]. interez.sk, 2019-07-31, [cit. 2020-09-02]. Dostupné online.
3. ↑   *Za udržateľnú módu sme ochotní zaplatiť aj o polovicu vyššiu cenu* [online]. openiazoch.zoznam.sk, 2019-03-07, [cit. 2020-09-02]. Dostupné online.
4. ↑   *Máte na sebe tričko? Pozrite si, ktoré krajiny navštívilo ešte predtým, ako ste si ho kúpili* [online]. interez.sk, 2019-08-31, [cit. 2020-09-02]. Dostupné online.
**Kreontiades** alebo **Kreontiadés** (starogr. *Κρεοντιάδης* – *Kreontiades/iný prepis Kreontiadés*) je v gréckej mytológii syn hrdinu Herakla a jeho prvej manželky Megary.

Keď hrdina Herakles oslobodil Téby od orchomenských vyberačov potupných daní, tébsky kráľ Kreón mu dal z vďaky za manželku svoju dcéru Megaru.

Manželia žili potom dlho šťastne. Narodili sa im synovia, Kreontiades, Thérimachos a Déikoón. Do ich pokojného živata však náhle vstúpila bohyňa Héra, ktorá Herakla už od narodenia prenasledovala. Kým bol Herakles pred manželstvom pastierom, videlo sa jej všetko v poriadku, len čo však dosiahol všetko, po čom môže túžiť smrteľný človek, zoslala na neho šialenstvo. Herakles potom v zatemnení mysle svoje deti zabil. Pomstychtivá Héra mu vzápätí rozum vrátila, aby videl čo urobil. Po tomto hroznom čine musel Herakles mesto i manželku opustiť. Veštba potom Haraklovi prikázala odísť do Tiryntu a v službách mykénskeho kráľa Eurysthea svoj zločin odčiniť.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,4,11.
2. 1 2 3  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 184-185.
3. ↑  Homér, *Odysea*, 11,260-270.
4. ↑   *Atlas mytológie*. Bratislava : Ikar, 2001. ISBN 80-551-0152-3. S. 22.
pohorie Harz, Bodetal, Nemecko
**Lipovo-javorové sutinové lesy** typom lesov vyskytujúcich sa na prudkých svahoch a roklinách od 150 – 1 200 m n. m.. Podľa smernice Európskej únie o biotopoch je to súčasne rovnomenný prioritný európsky významný biotop s kódom **9180**. Pre európsky významné biotopy sa vyhlasujú v každej krajine Európskej únie v rámci siete Natura 2000 územia európskeho významu.

Vytvárajú ho najmä typické lipa malolistá a veľkolistá, jaseň štíhly, javor mliečny a horský. Ďalšie dreviny môžu byť jedľa, smrek i tis, z listnatých druhov hrab, buk i dub zimný. V podraste sú typické druhy bažanka trváca a mesačnica trváca.

Výskyt a stav na Slovensku
--------------------------

Podľa Katalógu biotopov Slovenska ide o mapovaciu jednotku Ls4 Lipovo-javorové sutinové lesy (formačná skupina Lesy), biotopy **Lipovo-javorové lesy** (2113100) a **Javorové horské lesy** (2113200) - menšia časť, je súčasne rovnomenný prioritný európsky významný biotop 9180 Lipovo-javorové sutinové lesy.
Na Slovensku sa vyskytuje na ploche približne 14 000 ha a v 141 územiach európskeho významu.

Referencie
----------

1. 1 2 3  VICENÍKOVÁ, Andrea; POLÁK, Pavol; (eds.). *Európsky významné biotopy na Slovensku*. 1. vyd. Banská Bystrica : Štátna ochrana prírody SR, 2003. 151 s. ISBN 80-89035-24-8. S. 118 – 119.
2. 1 2 3  STANOVÁ, Viera; VALACHOVIČ, Milan; (eds.). *Katalóg biotopov Slovenska*. 1. vyd. Bratislava : DAPHNE - Inštitút aplikovanej ekológie, 2002. 225 s. Dostupné online. ISBN 80-89133-00-2. S. 97 – 98.
3. ↑  RUŽIČKOVÁ, H.; HALADA, Ľ.; JEDLIČKA, J.; KALIVODOVÁ, E. (eds.) *Biotopy Slovenska : príručka k mapovaniu a katalóg biotopov*. [Bratislava] : Ústav krajinnej ekológie SAV, 1996. 192 s. ISBN 80-967527-3-1. S. 41 – 42.
4. ↑   *Natura 2000 - Sústava chránených území členských krajín EÚ, biotop 9180* [online]. sopsr.sk, [cit. 2020-07-26]. Dostupné online.
**Trnava** je vodný tok v Dolnom Zemplíne, v severozápadnej časti okresu Trebišov. Je to pravostranný prítok Trnávky, má dĺžku 8,6 km a je tokom VI. rádu.

Pramení v Slanských vrchoch, v podcelku Bogota, na juhovýchodnom svahu Malého Žiaru (732,1 m n. m.) v nadmorskej výške približne 440 m n. m. Na hornom toku tečie juhovýchodným smerom, následne vstupuje do Východoslovenskej pahorkatiny, do podcelku Podslanská pahorkatina a stáča sa východoseverovýchodným smerom. Ďalej priberá ľavostranný prítok z oblasti Zámkovky a tečie na východojuhovýchod. Potom sa dvakrát esovito stáča, juhovýchodným smerom preteká cez obec Zbehňov, za obcou sa prudko stáča na severovýchod a následne na východ. Vzápätí preteká južným okrajom intravilánu mesta Sečovce, sprava priberá krátky prítok prameniaci západne od osady Vrbovce a opätovne mení smer toku na severovýchod. Napokon sa stáča na sever a juhovýchodne od centra mesta ústi v nadmorskej výške cca 119 m n. m. do Trnávky.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Trnávky (Ondava) |
| --- |
| *Trnávka* → *Ondava* → *Bodrog* → *Tisa* → *Dunaj* |
| Vodné toky | 
* Albínovský kanál
* Berecký kanál
* Bočný kanál
* Čapliny
* Čeriacky kanál
* Číža
* Čížsky potok
* Drieňovec
* Hrčeľský potok
* Hriadčanský kanál
* **Chlmec**
* Kamenný potok
* Kašín
* Kinčešský kanál
* Komárovský kanál
* Kubišov kanál
* Kystiansky potok
* Lieskovec
* Manov kanál
* Miľač
* Močiarny potok
* Pecový jarok
* Polianka
* Ruskovský kanál
* Sopot
* Stančiansky potok
* Teplica
* Trebišovský kanál
* Trnava
* **Trnávka**
* Višňovský kanál
* Višňovský potok
* Weissov kanál
* Žiarsky potok
* Žipovský potok

 |
| Vodné nádrže | 
* Vodná nádrž Hrčeľ
* Vodná nádrž Malý Ruskov
* Vodná nádrž Nižný Žipov
* Vodná nádrž Parchovany
* Vodná nádrž Sečovce
* Teplický rybník
* Vodná nádrž Veľké Ozorovce

 |