recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Möbius House** alebo **Moebius House** je rodinný dom z roku 1993 v Het Gooi, v Holandsku. Bol navrhnutý architektonickým štúdiom UN Studio.

Základné údaje
--------------

Projekt rodinného domu vznikol roku 1993, postavený bol do roku 1998. Navrhlo ho architektonické štúdio UN Studio z Holandska, ktorého hlavnými predstaviteľmi sú Ben van Berkel a Caroline Bos. Podlažná plocha objektu je 520 m² s objemom 2 250 m³. Pozemok má veľkosť 20 000 m².

Filozofia
---------

Möbiov dom spája pracovný plán, kolobeh a štruktúru bez konkrétnych hraníc. Dom, ako súkromný priestor, premiešava a prepletá rozličné aktivity do jedného objektu; práca, spoločenský život, rodinný život a voľný čas, to všetko si nájde miesto v tejto kompozícii záhybu. Dynamika záhybu sleduje charakter a režim aktívneho dňa. Möbiov pásik tu nie je použitý s matematickou prísnosťou, ale je namiesto toho interpretovaný ako diagram kde si architektonické zložky ako svetlo, priestor, materiály, čas a pohyb nájdu miesto v usporiadanej štruktúre.

Použitie Möbiovho pásika v tomto návrhu transformuje bývanie v dome na prechádzku v krajine. Pásik nedelí priestor tradičným spôsobom na interiér a exteriér, ale umožňuje plynulý prechod medzi interiérom stavby a exteriérom pozemku. Berkel a Bos rozdelili pozemok do štyroch rôznych charakteristických častí. Dom je orientovaný tak by prechádzal všetkými týmito časťami rozdelenej krajiny. Zo záhybov budovy sa vytvárajú štyri charakteristické výhľady, kde sa pribúdajúcimi záhybmi vytvárajú stále nové možnosti vnímania okolitej krajiny a posunov v budove.

Priestory v dome
----------------

Funkčný diagram spracovaný novou aktualizáciou upresňuje funkcie priestorov, bývanie sa štruktúruje na obývačku, kuchyňu, verandu a strešnú záhradu, práca sa delí na dve zložky, odpočinok obsahuje dve spálne a hosťovskú izbu so sociálnymi zariadeniami. Ostatné priestory Berkel nazval cirkulácie, kde sú umiestnené všetky schodiská v budove. Nie sú to však len chodby prepájajúce jednotlivé záhyby naplnené funkciami, ale aj miesta kde sa formuje hlavný ohyb Möbiovho pásu. Dom má dva takéto body ohnutia, v ktorých sa obracia celá štruktúra zvnútra von a z vonku dovnútra. Takisto sa v týchto bodoch menia materiály a tiež vertikálne steny na horizontále a opačne. Tiež sa tu intímne, resp. súkromné priestory menia na spoločenské miesta a opačne.

Materiály
---------

Štruktúry pohybov v budove sú vyjadrené v rozvrhnutí dvoch hlavných materiálov – sklo a betón. Tieto dva materiály sa súbežne pohybujú a vymieňajú si miesta. Betónová konštrukcia sa stáva nábytkom a fasádne zasklenie sa mení na deliacu priečku.

Pozri aj
--------

* Möbiova páska
* Penroseov trojuholník
* Kleinova fľaša

Zdroje
------

* *kol. autorov: UN Studio – Design models. Thames and Hudson, London, 2006*
* *Uhrík Martin: Möbius house – Diagram, UN Studio, Ben van Berkel a Caroline Bos. In: Projekt, roč. XLIV, č. 6/2002, s. 13 – 15*
Štáty uznávajúce Ženevský protokol
**Medzinárodný dohovor o zákaze použitia plynov a bakteriologických zbraní vo vojne** (väčšinou nazývaný **Ženevský protokol**) je medzinárodná dohoda zakazujúca ako prvý použiť chemické či biologické zbrane vo vojne.

Dohovor bol podpísaný vo švajčiarskom meste Ženeva 17. júna 1925 a uvedená do platnosti 8. februára 1928, načo bola zaregistrovaná do *League of Nations Treaty Series* 7. septembra 1929. Tento dohovor rieši použitie chemických či biologických zbraní, avšak nezaväzuje signatárske štáty tieto zbrane nevyrábať, skladovať či transportovať. Tieto aspekty nakladania s týmito zbraňami riešia až neskoršie dohovory, konkrétne Dohovor o biologických zbraniach z roku 1972 a Dohovor o chemických zbraniach z roku 1993.

Referencie
----------

1. ↑  *League of Nations Treaty Series*, číslo 94, str. 66-74.

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |

* Znenie dohody (anglicky)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ženevský protokol na českej Wikipédii.*
**Adriana Kohútková** (\* 6. jún 1966, Bratislava) je slovenská operná speváčka. Študovala spev na Vysokej škole múzických umení v Bratislave u profesorky Hany Štolfovej-Bandovej.

Kariéra
-------

V roku 1993 sa stala sólistkou opery Slovenského národného divadla v Bratislave, kde stvárnila množstvo rolí svetového repertoáru (Gildu v *Rigolettovi*, Konstanzu v *Únose zo serailu*, Donnu Annu v *Don Giovannim*, Neddu v *Komediantoch*, Aminu v Belliniho *Námesačnej*, Violettu v *La traviate*, *Luciu di Lammermoor*, Máriu v *Dcére pluku*, Tatianu v *Eugenovi Oneginovi* a ďalšie).

So súborom opery Slovenského národného divadla tiež hosťovala v Paríži (Olympia – *Hoffmannove poviedky*) a v Japonsku (*Musetta* - *Bohéma*). Roku 1996 naspievala titulnú postavu vo svetovej premiére CD nahrávky opery E. Chabriera – *Gwendoline* pod taktovkou Jeana Paula Penina. Pre spoločnosť HNH International nahrala dve Respighiho opery. Za stvárnenie postáv *Melisandy* (1996), Šemachánskej cárovnej (2002) a *Tatiany* (2006) jej bola udelená cena Slovenského literárneho fondu. V lete 2002 spievala s veľkým úspechom *Konstanzu* v *Únose zo serailu* na opernom festivale v Budapešti. 

V zime roku 2003 sa predstavila ako *Mařenka* v *Predanej neveste* v divadle G. Verdiho v Terste, na jeseň v ďalšej produkcii v Zürichu. V októbri 2004 hosťovala so Slovenským národným divadlom v Japonsku ako *Violetta* (opera *La traviata* od Giuseppe Verdiho). Potom nasledovali koncerty v Tokiu s Českou filharmóniou (Janáčkova *Glagolská omša*, Dvořákova *Stabat Mater*) pod taktovkou Z. Mácala. 

V roku 2005 do jej repertoáru pribudli postavy *Armgard* v opere *Rýnske nymfy* Jacquesa Offenbacha, ktorej produkcia sa konala v Ljubljane ako svetová premiéra, *Rusalka* (7. mája - premiéra v Štátnej opere Praha) a Tatiana v *Eugenovi Oneginovi* (v legendárnej réžii Petra Konwitschneho). V júli sa predstavila ako Violetta na opernom festivale v Ljubljane pod taktovkou L.Voltoliniho a v októbri na festivale v Salzburgu. V decembri sa Adriana Kohútková po prvý raz predstavila publiku ako operetná speváčka v Lehárovej *Veselej vdove* (Hana Glawari). 

Adriana Kohútková je stálym hosťom Národního divadla Praha, Štátnej opery v Prahe, spolupracuje s orchestrami: Slovenská filharmónia, Symfonický orchester Slovenského rozhlasu, Orchester Suisse Romande, Symfonický orchester Düsseldorf, Janáčkova filharmónia Ostrava, Bamberskí symfonici, Česká filharmónia, Symfonický orchester hl.mesta Prahy FOK, a dirigentmi ako O. Lenárd, J. Bělohlávek, P. Maag, Z. Mácal, S. Cambrelling, Y. Darlington, O. Dohnányi, R. Weikert, J. Kovatchev, J. Judd, F. Haider, S. Baudo, P. Altrichter, V. Válek, R. Štúr a ďalší.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Adriana Kohútková**

Externé odkazy
--------------

* SND.sk
* Hudobné centrum
* Operaslovakia.sk
* Opera +. cz
* Operabase.com

Autoritné údaje: * GND: 130297011
* ISNI: 0000 0000 5808 5757
* LCCN: n96025529
* NK ČR: xx0165045
* SNK: 169490
* VIAF: 6036156
* WorldCat: lccn-n96025529
**Žanna Vladimirovna Friske** (rus. Жа́нна Влади́мировна Фри́ске; \* 8. júl 1974, Moskva, Sovietsky zväz, dnes Rusko – † 15. jún 2015, Balašicha, Rusko) známa ako **Žanna Friske** rus. Жанна Фриске) bola ruská speváčka, modelka a herečka. V rokoch 1996 až 2003 bola členkou dievčenskej skupiny Blesťašije (rus. Блестящие) a od roku 2004 do roku 2013 sa venovala sólovej kariére. Patrí k najpopulárnejším ruským speváčkam.

Detstvo a mladosť
-----------------

Jej otec bol Vladimir Kopylov (neskôr známy ako Vladimir Friske) bol nemeckého pôvodu a matka Paulina bola tiež nemeckého pôvodu ale pochádzala z Odeskej oblasti, vo vtedajšom Sovietskom zväze. Friske študovala žurnalistiku na Moskovskej univerzite, ale štúdium ukončila.

Kariéra
-------

Známou sa stala vďaka ruskej dievčenskej hudobnej skupine Blestyashchiye, kde Friskeová vystupovala od roku 1996 do roku 2003. Následne skupinu opustila, aby sa mohla venovať sólovej kariére. Jednou z jej najúspešnejších piesní, bola pieseň „Ja byla" (rus. Я была), ktorá sa dostala na vrchol ruských hitparád. Pieseň tiež dosiahla úspech vo viacerých rusky hovoriacich krajinách. V roku 2005 vyšiel jej prvý sólový album, kde bolo viacero populárnych piesní „La-la-la-la-la" (rus. Ла-ла-ла-ла-ла), „Ťomnyje i Svetlyje" (rus. Тёмные и Светлые) a iné.

Venovala sa tiež modelingu a herectvu. Objavila sa vo viacerých ruských filmoch.

Súkromný život
--------------

Bola vydatá za Dmitrija Šepeleva, ktorému porodila v apríli 2013 syna.

Úmrtie
------

Friskeová sa začala sťažovať na bolesti hlavy v septembri 2013, pár mesiacov po pôrode svojho syna. Neskôr jej diagnostikovali nádor na mozgu. Liečbu absolvovala v USA a Nemecku.

Na jeseň 2013 prestala vystupovať a zverejňovať fotografie na sociálnej sieti Instagram. Prvé informácie o tejto chorobe sa objavili v médiách 15. januára 2014 a 20. januára jej otec diagnózu potvrdil. Bol jej diagnostikovaný neoperovateľný multiformný glioblastóm.

Ruská televízna stanica *Pervij kanal*, získal peniaze na jej liečbu; k 24. januáru 2014 sa vyzbieralo 66 447 800 rubľov a prostredníctvom Rusfondu sa vyzbieralo 1 307 615 rubľov. Časť nevyužitých financií bola darovaná deťom s rakovinou.

Od leta 2014 absolvovala rekonvalescenciu v Lotyšsku a potom sa liečila v Číne. Aj napriek úsiliu špecialistov sa jej stav stále zhoršoval. Posledné tri mesiace svojho života bola v kóme. Zomrela 15. júna 2015 vo svojom dome v Balašiche, neďaleko Moskvy okolo 22:30.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Žanna Friske**

Externé odkazy
--------------

* Žanna Friske v Internet Movie Database (po anglicky)
* Žanna Friske v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Zhanna Friske na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0003 7296 6253
* LCCN: nb2017008489
* VIAF: 316879657
* WorldCat: lccn-nb2017008489
**Rodion Ruslanovič Amirov** (rus. Родион Русланович Амиров; \* 2. október 2001, Salavat, Rusko – † 14. august 2023, Mníchov, Nemecko) bol ruský hokejový útočník, odchovanec tímu Salavat Julajev Ufa. Patril medzi veľké hokejové nádeje, v roku 2020 bol draftovaný do NHL v prvom kole tímom Toronto Maple Leafs. Zomrel vo veku 21 rokov na nádor mozgu.

Hokejová kariéra
----------------

### Klubová kariéra

V drese Salavatu Julajev Ufa debutoval v sezóne 2019/20. Väčšinu daného ročníka odohral v lige KHL, na konci ktorého sa dočkal výberu na drafte. Vybralo si ho Toronto Maple Leafs z 15. pozície.

V drese Ufy odohral celú kariéru, ktorú bol nútený prerušiť na jeseň 2021, kedy mu diagnostikovali nádor na mozgu.

### Reprezentácia

Rodion Amirov reprezentoval Rusko na majstrovstvách sveta osemnástok v roku 2019. Na turnaji bol najlepším strelcom svojho tímu, v siedmich zápasoch strelil šesť gólov, a výraznou mierou sa podieľal na zisku strieborných medailí.

Do národného tímu sa vrátil na šampionáte hráčov do dvadsať rokov v 2021. V tíme zastával funkciu asistenta kapitána. V seniorskej reprezentácii sa prvý a posledný raz predstavil v sezóne 2020/21. Zanechal veľmi dobrý prvý dojem, v troch prípravných zápasoch strelil rovnaký počet gólov.

Smrť
----

Vo februári 2022 oznámil verejnosti, že mu na mozgu našli nádor a odcestoval do Nemecka, kde podstúpil liečbu. Chorobe podľahol 14. augusta 2023 vo veku nedožitých 21 rokov.

Referencie
----------

1. ↑   *Rodion Amirov Selected 15th Overall By Maple Leafs In 2020 NHL Draft* [online]. [Cit. 2023-08-15]. Dostupné online.
2. ↑   *Hokejový svet smúti. Ruský talent prehral boj s nádorom na mozgu* [online]. Šport.sk, 2023-08-14, [cit. 2023-08-15]. Dostupné online.
3. ↑   *IIHF - SWE - RUS 28.04.2019 - 2019 IIHF ICE HOCKEY U18 WORLD CHAMPIONSHIP - Game Centre Play by play* [online]. IIHF International Ice Hockey Federation, [cit. 2023-08-15]. Dostupné online. (po anglicky)
4. ↑  . Dostupné online.
**Pavol Tonkovič** (\* 13. január 1907, Podkonice – † 22. máj 1980, Bratislava) bol slovenský hudobný skladateľ, dirigent, folklorista, etnomuzikológ, hudobný pedagóg, rozhlasový pracovník, spoluzakladateľ a prvý umelecký vedúci SĽUKu.

Životopis
---------

Jeho otec bol Martin Tonkovič a matka Júlia rod. Šípková. Navštevoval meštianku v Slovenskej Ľupči, 1924 – 1927 študoval na Štátnom učiteľskom ústave v Banskej Bystrici, žiak Viliama Figuša-Bystrého. Spoluzakladateľ a umelecký vedúci SĽUK-u. Zbieral a upravoval ľudové piesne a tance. Komponoval aj scénickú hudbu a hudbu k filmom s folklórnou tematikou. Jeden z priekopníkov výskumu a uchovávania slovenskej ľudovej hudobnej tradície. Výsledkom jeho dlhodobej zberateľskej a dokumentačnej práce bolo vybudovanie archívov a publikovanie materiálu i vedeckých štúdií. Publikoval recenzie, úvahy a články z oblasti koncertného života, sféry ľudovej hudby a folklorizmu.

Ocenenie
--------

* Roku 1972 vyznamenaný Za vynikajúcu prácu, 1977 Zaslúžilý pracovník kultúry

Pamiatky
--------

* Hudobná pozostalosť sa nachádza v Literárnom a hudobnom múzeu v Banskej Bystrici

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * GND: 120169444
* ISNI: 0000 0000 5889 6402
* LCCN: no2008186925
* NK ČR: mzk2004258585
* SNK: 162583
* VIAF: 84595471
* WorldCat: lccn-no2008186925
**Zuzana Bartková** (rod. Paľová; \* 22. november 1949, Hnúšťa) je slovenská historička umenia, dcéra maliara Jána Paľa.

Životopis
---------

Vyštudovala odbor výtvarná výchova na Pedagogickej fakulte v Banskej Bystrici (1968 – 1972) a v roku 1982 absolvovala štúdium odboru veda o výtvarnom umení na Filozofická fakulta Univerzity Komenského v Bratislave.

Od roku 1977 pracuje v Štátnej galérii v Banskej Bystrici, od roku 1983 ako historička umenia. Oblasť jej umenovedného výskumu je zameraná na súčasné slovenské umenie, umenie regiónu stredného Slovenska, na grafické slovenské umenie a na grafické medzinárodné umenie. Pôsobí ako usporiadateľka výstav, vydavateľka, zostavovateľka katalógov, skladačiek a autorka štúdií. Od roku 1989 je členkou Slovenskej výtvarnej únie – asociácie historikov, teoretikov a kritikov výtvarného umenia.

Literatúra
----------

* Kto bol kto v Banskej Bystrici v roku 2001

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * NK ČR: xx0302410
**Robert Pershing Wadlow** (\* 22. február 1918, Alton, Illinois, USA – † 15. júl 1940, Manistee, Michigan), tiež známy ako **Alton Giant** a **Giant of Illinois**, bol Američan, ktorý bol najvyššou osobou v zaznamenanej histórii, o ktorej existujú nezvratné dôkazy. Narodil sa a vyrastal v Altone v Illinois, malom meste blízko St. Louis v Missouri.

Wadlowova výška bola 272 cm, pričom jeho hmotnosť dosiahla 199 kg pri jeho smrti vo veku 22 rokov. Jeho veľká veľkosť a pokračujúci rast v dospelosti boli spôsobené hypertrofiou jeho hypofýzy, čo má za následok abnormálne vysokú hladinu ľudského rastového hormónu (HGH). Dokonca ani v čase jeho smrti nič nenasvedčovalo tomu, že by sa jeho rast skončil.

Skorý život
-----------

Wadlow (vľavo) vo veku desať rokov
Wadlow sa narodil v Altone v štáte Illinois 22. februára 1918 Haroldovi Franklinovi a Addie May (Johnson) Wadlowovej a bol najstarším z piatich detí. Vo veku 8 rokov bol vyšší ako jeho otec a na základnej škole bol pre neho vyrobený špeciálny stôl. V čase, keď v roku 1936 absolvoval Alton High School, mal 254 cm. Zapísal sa na Shurtleff College s úmyslom študovať právo.

Dospelosť a smrť
----------------

Wadlowova topánka (veľkosť USA 37 AA, britská veľkosť 36 alebo približne európska veľkosť 75) v porovnaní s veľkosťou USA 12
Wadlow potreboval pri chôdzi ortézy na nohy a nohy a chodidlá si takmer necítil. Nikdy nepoužíval invalidný vozík.

Wadlow sa stal celebritou po svojom turné po USA v roku 1936 s Circusom Ringling Brothers, keď sa objavil v Madison Square Garden a Boston Garden v stredovom kruhu (nikdy nie na vedľajšej show). Počas svojich vystúpení sa obliekal do svojich každodenných šiat a odmietol požiadavku cirkusu, aby nosil cylinder.

V roku 1938 začal propagačné turné s International Shoe Company, ktorá mu bezplatne poskytla topánky, opäť len v každodennom pouličnom oblečení. Wadlow sa videl ako človek pracujúci v reklame, nie ako čudák. Až do posledných dní svojho života disponoval veľkou fyzickou silou.

Wadlow patril k Rádu DeMolay, slobodomurárskej organizácii pre mladých mužov, a neskôr bol slobodomurárom. V novembri 1939 bol murárskym majstrom pod jurisdikciou Veľkej lóže Illinois AF a AM.

Rok pred svojou smrťou predbehol Johna Rogana ako najvyšší človek vôbec. 27. júna 1940 (18 dní pred smrťou) mu lekári namerali 272 cm.

4. júla 1940, počas profesionálneho vystúpenia na Manistee National Forest Festival, chybná ortéza podráždila jeho členok, čo viedlo k infekcii. Bol liečený transfúziou krvi a operovaný, ale jeho stav sa zhoršil v dôsledku autoimunitného ochorenia. Zomrel v spánku 15. júla.

Jeho rakva merala 328 cm na dĺžku, 81 cm na šírku a 76 cm na hĺbku, vážil viac ako 450 kg a niesli ho dvanásti nosiči a osem pomocníkov. Bol pochovaný na cintoríne Oakwood v Upper Alton, Madison County, Illinois.

Wadlowova socha v životnej veľkosti bola postavená oproti Altonskému múzeu histórie a umenia v roku 1986.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Robert Wadlow na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 4628 2681
* LCCN: no2007088743
* VIAF: 36701185
* WorldCat: lccn-no2007088743
**Teodor II.** alebo **Tawadros II.** (po koptsky (v prepise zo starobohairickej výslovnosti): *Tawadros*; po novogrécky (v prepise) *Theodoros*; po arabsky: البابا تواضروس الثاني – al-bábá Tawádurús at-Tání; \* 4. november 1952, Al-Mansúra, Egypt) je 118. koptský pápež.

Životopis
---------

V civilnom živote najskôr získal v roku 1975 titul z farmácie na Alexandrijskej univerzite a neskôr v danom obore pracoval. V roku 1986 sa stal mníchom vo Wádí an-Natrún, v roku 1989 sa stal kňazom a v roku 1997 biskupom Koptskej pravoslávnej cirkvi. 4. novembra 2012 bol zvolený za nástupcu zosnulého koptského pápeža Šenudu III. Do úradu nastúpil 18. novembra toho istého roku ako 118. v poradí.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Teodor II. (koptský pápež)**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Theodoros II. (papež) na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 107321835X
* LCCN: n2018019593
* VIAF: 316508888
* WorldCat: lccn-n2018019593
**Magnus liber organi** alebo **Magnus liber**, celým názvom **Magnus liber organi de graduali et antiphonario pro servitio divino**, je zbierka polyfonného (viachlasného) repertoáru, ktorú zostavili francúzski skladatelia Leoninus (prvá verzia) a Perotinus (druhá, modernizovaná a skrátená verzia) pre katedrálu Notre Dame v Paríži v období od konca 12. do začiatku 13. storočia. Patrí k produkcii tzv. notredamskej školy, ktorá významne prispela k rozvoju viachlasu. Ten bol v stredovekej hudbe hlavným rysom obdobia *ars antiqua*. Slovo organum v názve nemá nič spoločné s organom (hudobným nástrojom), ale označuje techniku ranej formy polyfónie, dvojhlasný spev.

Obsah diela
-----------

*Magnus liber organi* bola vytvorená v čase, keď sa prevažná väčšina ostatných záznamov vtedajšej doby prenášala len ústnym podaním. Dielo je významné predovšetkým tým, že reprezentuje začiatok moderného výkladu hudobnej kompozície. Obsahuje 33 omšových melódií a 13 liturgických hodín. Každá časť začína adventnými témami a pokračuje námetmi podľa postupnosti cirkevného roku. Všetky spevy sú písané pre dva hlasy v štýloch diskantu a organa. Chorálne pasáže sú písané v jednohlase, sólové pasáže vo viachlase.

Verzia diela
------------

*Magnus liber* bola (ako sa spomína vyššie) revidovaná, prepísaná a skrátená, de facto modernizovaná. Perotin prepísal mnoho častí Léoninových skladieb do iných foriem, Léonin totiž používal iba diskantu. Rozdiely medzi verziami sú aj v pokročilejšej rytmike. Pridaním nových rytmických foriem predznamenal Perotinus ďalší vývoj hudby. Nesúhlasil navyše zjavne s prílišnou rozvláčnosťou pasáží bez zmien, čím zdôraznil potrebu priebežného vnútorného vývoja hudobnej skladby, čo je ďalším jeho významným prínosom. Formálnymi príspevkami oboch autorov bolo zavedenie novej skladobnej techniky organum purum (Léonin) a zdokonalenie techniky diskantu (Pérotin).

Originál diela sa nezachoval, existuje však v opisoch (napr. Pluteus – rukopis, uložený vo Florencii).

Pozri aj
--------

* Stredoveká hudba

Externé odkazy
--------------

* Magnus Liber Organi
**Telo** je oživené, oduševnené teleso, ktoré sa vo filozofii, náboženstve atď. neraz exponuje v súvislosti (neraz v protiklade) s duchom alebo dušou. Konkrétne definície sa líšia.

Podľa Platóna je telo zložka človeka, ktorou človek prináleží vonkajšiemu svetu; väzenie duše, z ktorého duša sa stále túži vrátiť do čistého sveta ideí. Telo zaniká v čase. Cieľom tela je to, čo je zmyslové. Telo podlieha pôsobeniu nestáleho javového sveta. 

V stredoveku bolo telo *odporným odevom duše* (Gregor Veľký), príčina nerestí a zla. V 13. storočí sa postupne oslobodzuje a uplatňuje sa v lekárstve (anatómia), hygiene (kúpele) a v umení (akty). Pre feudálnu triedu vždy znamenalo nástroj fyzickej sily.

Z hľadiska fenomenológie telo vystupuje jednak ako telo-objekt (skúmaný biológiou, medicínou atď.), ktorý podlieha vonkajškovosti a vecnému mechanizmu, rovnako ako vlastné telo, ktoré je konštitutívnou súčasťou mojej osobnosti, v ktorej tvorí stred vzťahovania (referencie).

Podľa J. Miltona je telo viditeľný a zmyslový druh.

Podľa A. Schopenhauera je telo zvonkajštená vôľa. Ľudské telo – tak ako každá iná vec vo vesmíre – je materiálny predmet.

Pozri aj
--------

* telo (joga)
* astrálne telo

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Súradnice: 6°05′00″S 116°33′00″V﻿ / ﻿6,08333°S 116,55000°V﻿ / 6.08333; 116.55000

**Gunung Kinabalu** je vrch na ostrove Borneo v Juhovýchodnej Ázii. Leží v malajzijskom štáte Sabah a je súčasťou chráneného územia Národný park Kinabalu. Je najvyšším vrchom pohoria Banjaran Crocker na ostrove Borneo, najvyšším vrchom Malajzie a najvyšším vrchom celého Malajského súostrovia (bez ostrova Nová Guinea). Podľa topografickej prominencie je dvadsiatym najprominentnejším vrcholom na Zemi.

Satelitné merania z roku 1997 určili výšku jeho najvyššieho vrcholu na 4 095 m n. m. čo je o cca 6 m menej ako predchádzajúce merania. Túto správu oznámil vtedajší malajzijský premiér Mahathir Mohamad.

Na Gunung Kinabalu sa nachádza ekoregión horských alpských lúk a krovísk. Vrch a jeho okolie patrí medzi dôležité biologické lokality na svete: Rastie tu viac než 4 500 druhov rastlín, žije tu 326 druhov vtákov a 100 druhov cicavcov. Medzi známe druhy patrí gigantická rastlina z rodu *Rafflesia* alebo orangutany. Národný park a vrchol sú zapísané do zoznamu Svetového dedičstva UNESCO.

Výstup na vrchol nie je pre osobu s dobrou kondíciou náročný. Na hlavnej trase nie je potrebný ani horolezecký výstroj. Ostatné trasy na vrcholy v masíve si však vyžadujú horolezecké schopnosti.

Referencie
----------

1. ↑  "World Top 50 Most Prominent Peaks" Peaklist.org. Prístup 2011-11-21.
2. ↑  Phillipps, A. a F. Liew 2000. *Globetrotter Visitor's Guide – Kinabalu Park*. New Holland Publishers (UK) Ltd.
3. ↑  Eight Southeast Asian Destinations You Shouldn't Miss
4. ↑  Mount Kinabalu National Park ... revered abode of the dead

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Gunung Kinabalu**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Mount Kinabalu na anglickej Wikipédii.*

  


| * z
* d
* u
Pamiatky Malajzie na zozname svetového dedičstva UNESCO |
| --- |
| 
* Park Kinabalu
* Národný park Gunung Mulu
* Melaka a mesto George Town
* Archeologické nálezisko v údolí Lenggon

 | Malajzia |
Súradnice: 48°46′24″S 17°39′56″V﻿ / ﻿48,7733333°S 17,6655556°V﻿ / 48.7733333; 17.6655556

**Pavúkov jarok** je chránený areál v správe štátnej ochrany prírody Biele Karpaty.

Nachádza sa v katastrálnom území mesta Stará Turá v okrese Nové Mesto nad Váhom v Trenčianskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1984 a novelizované v roku 2009 na rozlohe 22,4874 ha. Ochranné pásmo nebolo stanovené. Na chránenom území platí 4. stupeň ochrany.

Predmetom ochrany sú: *Biotopy európskeho významu: jaseňovo-jelšové podhorské lužné lesy (91E0), vysokobylinné spoločenstvá na vlhkých lúkach (6430), nížinné a podhorské kosné lúky (6510) a druhy európskeho významu: spriadač kostihojový (*Callimorpha quadripunctaria*), modráčik krvavcový (*Maculinea teleius*), modráčik bahniskový (*Maculinea nausithous*), ohniváčik veľký (*Lycaena dispar*) a kunka žltobruchá (*Bombina variegata*).*

Referencie
----------

1. ↑  Pavúkov jarok. In:  *Zoznam osobitne chránených častí prírody SR* [online]. Banská Bystrica: Štátna ochrana prírody SR. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Pavúkov jarok v Zozname osobitne chránených častí prírody SR
* Chránené územie, štátnej ochrany prírody Slovenskej republiky

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Pavúkov jarok na českej Wikipédii.*
Dusený mat
**Dusený mat** je situácia v šachu, kedy dá jazdec mat súperovmu kráľovi, ktorý je zablokovaný vlastnými figúrami a pešiakmi. Tejto zablokovanej pozície sa zvyčajne dosahuje pomocou obete dámy na poslednom rade. Najstarší opis duseného matu pochádza zo stredovekej šachovej úlohy z roku 1273 a následne dusený mat spomínajú aj niektorí starí majstri (Pedro Damiano v r. 1512, Luis Ramirez de Lucena r. 1497), pričom najstaršie dochované partie s týmto motívom pochádzajú od talianskeho šachistu Gioacchina Greca, ktorý žil v prvej polovici 17. storočia.

Dusený mat je možné dosiahnuť už počas šachového otvorenia, známa je napríklad pasca v Caro-Kannovej obrane: 1.e4 c6 2.d4 d5 3.Jc3 d×e4 4.J×e4 Jd7 5.De2 Jgf6?? 6.Jd6# alebo v budapeštianskom gambite: 1.d4 Jf6 2.c4 e5 3.d×e5 Jg4 4.Sf4 Jc6 5.Jf3 Sb4+ 6.Jbd2 De7 7.a3 Jg×e5 8.a×b4?? Jd3#.

Vybrané partie
--------------


|  |
| --- |
| NN – Greco, 1625 |
| 
 |
| 16…Jd3+ 17. Kd1 De1+ 18. J×e1 Jf2# |



|  |
| --- |
| Benko – Horowitz, 1968 |
| 
 |
| 20.Dg8+!! 1-0 (20…V×g8 21. Jf7#) |

NN – Greco, 1625
1. e4 e5 2. f4 f5 3. e×f5 Dh4+ 4. g3 De7 5. Dh5+ Kd8 6. f×e5 D×e5+ 7. Se2 Jf6 8. Df3 d5 9. g4 h5 10. h3 h×g4 11. h×g4 V×h1
12. D×h1 Dg3+ 13. Kd1 J×g4 14. D×d5+ Sd7 15. Jf3 Jf2+ 16. Ke1 Jd3+ 17. Kd1 De1+ 18. J×e1 Jf2# 0-1

Benko – Horowitz, 1968
1.c4 c6 2.Jf3 d5 3.b3 Jf6 4.g3 e6 5.Sg2 Se7 6.O-O O-O 7.Sb2 a5 8.a3 c5 9.c×d5 e×d5 10.d4 Ja6 11.Jc3 Sf5 12.Je5 c×d4 13.D×d4
Jc5 14.J×d5 J×b3 15.Df4 J×d5 16.D×f5 J×a1 17.J×f7 Dc8 18.Jh6+ Kh8 19.D×d5 Jc2 20.Dg8+ 1-0

Referencie
----------

1. ↑  NORWOOD, David. *Škola šachu netradične*. Preklad Ľubomír Vtáčnik; ilustrácie Ian Winter. [s.l.] : Mladé letá, 1996. ISBN 80-06-00738-1. Kapitola Slovník, s. 56.
2. ↑  BURGESS, G. *The Mammoth Book of Chess*. [s.l.] : Running Press. ISBN 978-0-7624-3726-9. (po anglicky)
3. ↑  AVERBACH, Jurij. *K historii dušeného matu* [online]. Šachy Kunovice, 2007, [cit. 2019-01-28]. Dostupné online. (po česky)
4. ↑  RENAUD, Georges; KAHN, Victor. *The Art of Checkmate: new translation with algebraic chess notation*. [s.l.] : Pavilion Books, 2015. 300 s. Dostupné online. (po anglicky)
**Rádio Paráda** je online rádiostanica pôsobiaca v Humennom a vysielajúca od roku 2019 výhradne online formou.

Rádio vzniklo v júni 2019 v Snine pod názvom Rádio Snina.  V roku 2020 sa rádio presunulo do mesta Humenné a premenovalo sa na Rádio Paráda. Vysiela všetky hudobné žánre a ponúka aj moderované vysielanie. 

Zakladateľmi Rádia Snina (neskôr Rádio Paráda) boli Peter Gecík a Viliam Mego. Prevádzkovali ho pod občianskym združením Rádio Paráda. V roku 2020 Viliam Mego z Rádia Snina aj občianskeho združenia odišiel.

Od roku 2022 Rádio Paráda prevádzkuje nový majiteľ ( súkromná s.r.o.)

Referencie
----------

1. ↑  WWW.RADIA.SK. *Rádio Snina* [online]. www.radia.sk, [cit. 2023-09-20]. Dostupné online.
2. ↑   *Facebook* [online]. www.facebook.com, [cit. 2023-09-20]. Dostupné online.
3. ↑  A.S, Petit Press. *Sninskí poslanci už ďalej s miestnym rádiom spolupracovať nechcú* [online]. hornyzemplin.korzar.sme.sk, [cit. 2023-09-20]. Dostupné online.
4. ↑   *Rádio Paráda* [online]. Rádio Paráda, [cit. 2023-09-20]. Dostupné online.
Toto je článok o sovietskom špiónovi. O rakúskom právnikovi pozri *Theo Mayer-Maly.*

**Theodore Maly** (maď. *Tivadar Mály*, rus. Теодор Степанович Малли – *Teodor Stepanovič Malli*; \* 1894, Temešvár, Rakúsko-Uhorsko – † 20. september 1938, Moskva, Sovietsky zväz) bol rímskokatolícky kňaz a sovietsky špión. Patril medzi najdôležitejších agentov NKVD, počas pôsobenia v Londýne udržiaval kontakt s Kimom Philbym a ostatnými členmi Cambridgeskej päťky. Pre svoj maďarský pôvod bol popravený počas obdobia stalinských represií.

Životopis
---------

Narodil sa v Temešvári do rodiny zo strednej vrstvy. Jeho otec pracoval na ministerstve financií. Vstúpil do mníšskeho rádu a neskôr študoval filozofiu a teológiu na Viedenskej univerzite. Po vypuknutí prvej svetovej vojny narukoval do rakúsko-uhorskej armády. V priebehu konfliktu ho vysvätili na kaplána. Počas bojov v Karpatoch v roku 1916 ho ranili a zajali ruské vojská, vtedy ešte stále verné cárovi Mikulášovi II.

Maly skončil v tábore pre zajatcov a táto skúsenosť drasticky pozmenila jeho životnú filozofiu. Spomínal, že v zákopoch videl zomierať rovesníkov s odmrznutými končatinami. Vybavoval si množstvo zajatcov, ktorých skolil týfus a preživších, ktorých zaživa zožierali parazity. Maly sa vyjadril, že vtedy stratil vieru v Boha. Viac sám seba nevnímal ako Maďara, kresťana, či kňaza. Odvtedy bol už iba komunistom.

V roku 1918 ho prepustili zo zajateckého tábora a novopečený komunista Maly sa okamžite pridal na stranu boľševikov v revolúcii. Od roku 1920 bol potom členom strany. Približne v tom istom období začal pracovať pre sovietske spravodajské služby. Maly sa v špiónskych kruhoch stal predmetom záujmu pre svoju vernosť v myšlienku komunizmu, silnú charizmu a vycibrený intelekt.

V roku 1932 pod falošným menom pricestoval do Anglicka a zaujal pracovnú pozíciu na londýnskej rezidentúre. V Británii riadil skupinu piatich absolventov Cambridgeskej univerzity, ktorí sa zaradili medzi najdôležitejšie spravodajské zdroje v histórii Sovietskeho zväzu. Maly bol medzi významnými agentmi obľúbený, veľký rešpekt ku nemu prechovával aj Kim Philby.

Anglicko opustil celkom náhle v roku 1937, iba krátko predtým než naňho MI5 vydala zatykač. Kvôli tomuto načasovaniu sa dodnes verí, že ho niekto o plánoch britských tajných služieb varoval.

Smrť
----

Maly dostal príkaz vrátiť sa do Moskvy. Ako vplyvný agent NKVD mal dobré informácie o tom, aké čistky personálu v štátnych službách Stalin vykonáva. Napriek tomu sa rozhodol do Moskvy odcestovať, hoci vedel, že ako bývalý kňaz nemá šancu.

Po príchode do Moskvy ho podľa paragrafu 58 obvinili zo špionáže v prospech Nemecka a 20. septembra 1938 jeho život ukončila popravčia čata.

Sovietska vláda ho očistila od všetkých obvinení v roku 1956.

Referencie
----------

1. ↑  . Dostupné online.
2. ↑  WILLIAM E. DUFF. *A Time for Spies*. [s.l.] : Vanderbilt University Press, 1999-11-30. Dostupné online. ISBN 978-0-8265-1352-6.

Autoritné údaje: * GND: 122564421
* ISNI: 0000 0000 6682 7116
* LCCN: n99046371
* VIAF: 50112243
* WorldCat: lccn-n99046371
**Jozef Vašek** (\* 28. marec 1888, Vrbovce – † 8. september 1957, Hradište pod Vrátnom):15 bol rómsky ľudový umelec, autor sakrálnych a ľudových výšiviek.

Jeho podpis na procesiovom baldachýne, pri ktorom je napísaný rok 1922 nasvedčuje tomu, že vtedy už býval na Hradišti pod Vrátnom.:15 V obecnej pamätnej knihe obce Hradište pod Vrátnom, založenej 13. júla 1933, kronikár Martin Haraj uviedol: *„Už ako mladý chlapec vyšíval oltárne plachty i do cudzích kostolov. Teraz ale nielen výšivkami ľudovými sa zaoberá, ale prevádza i práce jemné (dámske sobášne šaty, salónne garnitúry, atď.)."*:17

Vyhotovil zástavu pre Dobrovoľný hasičský zbor v Hradišti pod Vrátnom.:19; 38-43 Okrem iného sa zaoberal aj vyšívaním krojov.:51

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5  ŠČEPKO, Jozef; TOMČÁNYI, Viktor. *Jozef Vašek 1888 – 1957 : rómsky autor sakrálnych a ľudových výšiviek*. 1. vyd. Hradište pod Vrátnom : Rímskokatolícka cirkev, farnosť Hradište pod Vrátnom, 2022. 61 s. ISBN 978-80-570-2076-9.
2. ↑   *Autorita Osobné meno : Vašek, Jozef* [online]. Martin: Slovenská národná knižnica, [cit. 2023-09-08]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Kostol svätého Martina (Hradište pod Vrátnom)

Autoritné údaje: * SNK: 222781
**Jean-Guillaume Béatrix** (\* 24. marec 1988, Saint-Priest, Francúzsko) je francúzsky reprezentant v biatlone.

S biatlonom začal profesionálne v roku 2003 a od roku 2005 je členom reprezentačného mužstva. Momentálne (apríl 2013) je tiež členom klubu US Autrans. Jeho osobným trénerom je bývalý francúzsky biatlonista Thierry Duserre a reprezentačným trénerom Stephane Bouthiaux.

Béatrix je držiteľom 5 medailí, z toho dve vybojoval na seniorských MS v biatlone a tri na juniorských MS v biatlone. Zatiaľ sa nezúčastnil žiadnych ZOH.

Medzi jeho záľuby patrí hudba. V súčasnej dobe (2013) tvorí pár s francúzskou biatlonistkou Sophie Boilleyovou.

Svetový pohár
-------------

Najlepšie umiestnenie v rámci celkového hodnotenia svetového pohára dosiahol v sezóne 2012/12 keď sa v konečnom poradí umiestnil na 13. mieste. Jeho najlepší výsledok v rámci pretekov s svetovom pohári je 4. miesto, ktorý obsadil v pretekoch šprintu na 10 km v rakúskom Hochfilzene v sezóne 2011/12. Do najlepšej top 10 sa mu podarilo prebojovať už 7x.

| Sezóna | Miesto |
| --- | --- |
| **2012/13** | 13. |
| **2011/12** | 29. |
| **2010/11** | 54. |
| **2009/10** | 84. |
| **2008/09** | 74. |

Majstrovstvá sveta
------------------

Zatiaľ sa mu podarilo získať 2 strieborné medaily na MS v biatlone. Obe pochádzajú z pretekov štafiet mužov. Najlepší individuálny výsledok dosiahol na MS v biatlone 2013 keď skončil v pretekoch s hromadným štartom na 7. mieste.

| Sezóna | D | Miesto | SP | PU | MS | IN | TE |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | MS | Česko  Nové Město na Moravě | 20. | 26. | 7. | 13. | 2. |
| 2012 | MS | Nemecko  Rupholding | 48. | 46. | - | - | 2. |

Juniorské majstrovstvá sveta
----------------------------

Zatiaľ sa mu podarilo získať 2 strieborné medaily na MS v biatlone. Obe pochádzajú z pretekov štafiet mužov. Najlepší individuálny výsledok dosiahol na MS v biatlone 2013 keď skončil v pretekoch s hromadným štartom na 7. mieste.

| Sezóna | D | Miesto | SP | PU | MS | IN | TE |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009 | MS | Kanada  Canmore | 7. | 7. | - | 4. | 5. |
| 2008 | MS | Nemecko  Rupholding | 8. | 4. | - | 1. | 5. |
| 2007 | MS | Taliansko  Martell-Val Martello | 20. | 7. | - | 3. | 3. |

*Legenda*

* *SP* - *šprint*
* *PU* - *stíhacie preteky*
* *MS* - *preteky s hromadným štartom*
* *IN* - *vytrvalostné preteky*
* *TE* - *preteky štafiet*

Zdroje
------

* Jean-Guillaume Béatrix na stránke Biathlon.com.ua
* Jean-Guillaume Béatrix na stránke IBU Datacenter
**Eugen Binder** (\* 21. október 1862, Levoča – † 18. máj 1933, Kežmarok) bol slovenský evanjelický kňaz, básnik, pedagóg.

Jeho otec Jozef Binder, jeho matka Irena rod. Gretzmacherová

Životopis
---------

Základnú školu a gymnázium vychodil v Levoči, teológiu študoval v Bratislave, v Berlíne, v Lipsku, v Jene. Od roku 1885 ev. kaplán v Banskej Bystrici, neskôr profesor na gymnáziu v Nyíregyháze, 1889 ev. kňaz v Birde (Rumunsko), 1899 učiteľ náboženstva na gymnáziu v Kežmarku. Literárne začal pôsobiť na gymnáziu prekladmi poviedok z maďarčiny, kt. uverejňoval v nem. časopisoch. Jeho básnická tvorba obsahovala najmä humoristické príležitostné básne, zo života školy, mesta, hojne uplatňoval aj tatranský motív. Prispieval aj do mníchovských Fliegende Blätter, novín Dettaer Zeitung v Birde, ktoré i redigoval. Po 1918 organizoval a viedol kurzy slovenčiny pre nem. a maď. obyvateľov Kežmarku.

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * NK ČR: mzk2013762420
* VIAF: 302722985
Súradnice: 46°44′00″S 12°13′00″V﻿ / ﻿46,733333°S 12,216667°V﻿ / 46.733333; 12.216667

**San Candido** (nem. *Innichen*) je talianske obchodné mesto a obec (*comune*) v Autonómnej provincii Bolzano - Horná Adiža na severe Talianska.

Mesto už tradične každoročne hostí taliansky Medzinárodný sochársky festival snehu.

Geografia
---------

San Candido sa nachádza v údolí Pustertal na rieke Dráva, približne 80 kilometrov severovýchodne od Bolzana, na taliansko-rakúskej hranici. V októbri 2015 v meste žilo 3312 obyvateľov.

San Candido hraničí s obcami Toblach, Innervillgraten (Rakúsko), Sexten a Sillian (Rakúsko).

Dejiny
------

Mesto je domovom Innichenského opátsva, ktoré tu bolo založené koncom 8. storočia, keď patrilo kniežaciemu biskupstvu Freising. Opástvo samo o sebe bolo zrušené v roku 1785, zatiaľčo súsediace majetky pojalo Tirolské grófstvo po mediatizácii v roku 1803. V súlade s Saintgermainskou zmluvou sa v roku 1919 San Candido stalo súčasťou Talianska. Mesto je doteraz sídlom františkánskeho kláštora.

V San Candide sa odohráva taliansky seriál Na krok od neba.

### Erb

Znak San Candida zobrazuje striebornú vežu s ghibellinskými merlonmi na dvoch úrovniach s portálom a padacími mrežami. Nado dvermi sa nachádza erb, ktorý vyobrazuje hlavu Maura korunovanú s čelenkou obklopenú azúrovou farbou. Tento druh reprezentácie poukazuje na to, že mesto bolo pod vládou biskupov z Freisingu, ktorí kedysi vlastnili veľké plochy územia pri meste. Erb bol udelený kráľom Albrechtom I. Habsburským v roku 1303.

Obyvateľstvo
------------

### Jazykové zloženie

Podľa sčítania ľudu v roku 2011 rozprávalo v meste 85,06% obyvateľstva nemecky, 14,64% taliansky a 0,30% ladinsky ako svojím prvým jazykom.

Partnerské mestá
----------------

* Nemecko Freising, Nemecko; od roku 1969

Referencie
----------

1. ↑   *International Snow Scultpure Festival* [online]. Luxe Adventure Traveler, 2012-01-21, [cit. 2019-04-30]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑  All demographics and other statistics: Italian statistical institute Istat.
3. ↑  DOLOMITES, administrator · in; C, San; IDO. *Boutique Hotel Zenana* [online]. 2018-09-19, [cit. 2019-04-30]. Dostupné online. (po anglicky)
4. ↑  SPA, Südtiroler Informatik AG | Informatica Alto Adige. *Landesinstitut für Statistik | Autonome Provinz Bozen - Südtirol* [online]. Landesinstitut für Statistik, [cit. 2019-04-30]. Dostupné online. (po nemecky)

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Innichen na anglickej Wikipédii a Innichen na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka mesta (po nemecky a po taliansky)
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Buffalo Bill* pozri *Buffalo Bill (rozlišovacia stránka)*.

**William Frederick Cody**, prezývaný **Buffalo Bill** (\* 26. február 1846, Le Clair, Iowa – † 10. január 1917, Denver) bol americký dobrodruh a legendárna postava Divokého Západu. Svoju slávu získal hlavne vďaka dobrodružným novelám Edwarda Judsona.

Životopis
---------

Už vo svojich pätnástich rokoch vstúpil do služieb Pony Expressu. Na koni prevážal poštovné zásielky, z východného pobrežia na západné, cez nebezpečné indiánske územie. Po vypuknutí Občianskej vojny slúžil v armáde Únie ako vojenský prieskumník.

Po vojne sa v roku 1867 nechal najať ako zásobovateľ a za 500 dolárov mesačne dodával bizónie mäso pre robotníkov pracujúcich na stavbe kansaskej pacifickej dráhy. Vďaka tejto práci získal svoju prezývku a stal sa jedným zo symbolov vyhubenia bizónov. Podľa niektorých zdrojov ich počas šiestich mesiacov postrieľal 4 280 kusov.

Roku 1869 si ho ako jeden zo symbolov Divokého západu vybral Edward Judson, nazývaný „Buntline" a spísal cez 200 románov s Buffalo Billom v titulnej úlohe (tzv. bufalobilky). Okrem toho sa Bill stal aj hrdinom niekoľkých divadelných hier. O jednej z nich, *Zvedovi prérie*, napísal New York Herald: „… Dielo tak hlúpe a tak zle zahrané, že je až zaujímavé…".[chýba zdroj]

Krátko pracoval ako šerif a jazdec Wild West Show, než natrvalo zakotvil ako riaditeľ veľkej jazdeckej šou. Prešiel s ňou celé Spojené štáty a neskôr aj Európu. Vďaka tejto šou sa ešte viacej rozšírila jeho sláva a on sa stal už počas života legendou. V neskoršom veku už ani nedokázal rozlišovať medzi tým, čo je v jeho živote fakt a čo fikcia. Preto je nutné k jeho vlastným životopisom pristupovať s rezervou.[chýba zdroj]

Buffalo Bill zomrel na chorobu obličiek.

Referencie
----------

1. 1 2   *William "Buffalo Bill" Cody* [online]. 1907, [cit. 2013-06-02]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Buffalo Bill**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Buffalo Bill na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 11957544k
* GND: 118517244
* ISNI: 0000 0003 6861 8766
* LCCN: n80024458
* NK ČR: jn19981000357
* VIAF: 100252467
* WorldCat: lccn-n80024458
**Eliáš Augustíni** (\* 17. storočie, Dubnica nad Váhom – † 1702, Banská Štiavnica) bol slovenský evanjelický kňaz, náboženský spisovateľ.

Jeho otec bol Ján Augustíni, jeho matka Magdaléna rod. Regisová.

Životopis
---------

Študoval v Ilave, v Modre, v Brezne, v Žiline, filozofiu a teológiu 1663 – 1666 na univerzite vo Wittenbergu. V rokoch 1666 – 1667 rektor školy v Mošovciach, 1667 – 1669 v Ilave, 1669 – 1771 evanjelický farár v Slatine, 1671 v Hliníku nad Váhom, 1682 slov. obce v Banskej Štiavnici. Pri prenasledovaní evanjelikov po odhalení Vešeléniho sprisahania ho z hliníckej fary i z obce vyhnali, 10 rokov sa skrýval, najdlhšie vo Valaskej Belej. Autor barokových náboženských dišpút a príležitostných latinských veršov.

Dielo
-----

* *De conjugia sacerdotum*, Wittenberg r. 1655
* *De ministerio beati Lutheri legitimo*, Wittenberg r. 1665
* *Exercitatio theologica de sacro individua Trinitate*, Žilina r. 1668 (žiakovské dielo Mateja Polereckého, kde bol Augustíni vedúcim)

Literatúra
----------

* AUGUSTÍNI, Eliáš. In:  *Biografický lexikón Slovenska*. Zväzok I A – B. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2002. 638 s. ISBN 80-89023-16-9. S. 121.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * PIM: PIM83871
Vzorka termitu
**Termit** je pyrotechnická zmes horiaca vysokou teplotou. Označenie sa používa predovšetkým pre zmes práškového hliníka (pyrohliníka) a oxidu železitého, ale aj pre iné pyrotechnické zmesi s práškovým kovom a oxidom iného kovu. Reakcia horenia termitu je typická tým, že vzniká vysoká teplota 2 000 až 3 000 °C (je silne exotermická), horenie prebieha bez vzniku plynných splodín (bezplamenné horenie) a troska je v tekutom stave. Termit horí aj bez prístupu vzdušného kyslíka a dokonca aj pod vodou.

Horenie termitu sa zakladá na aluminotermickej reakcii (oxidačno-redukčná reakcia), kde redukovadlo je práškový hliník a oxidovadlo je oxid kovu:

2 Al + Fe2O3 → 2 Fe + Al2O3
8 Al + 3 Fe3O4 → 9 Fe + 4 Al2O3
Najčastejšie zloženie termitu je 25 % pyrohliníka a 75 % oxidov železa (okovín). Pyrohliník je prášková forma hliníka, u ktorej sa vyžaduje predovšetkým malý obsah tukov a vhodný tvar zŕn. Okoviny sú zmesou oxidov železa, ktoré vznikajú napríklad pri jeho spracovaní na valcovacích stoliciach a kutí. Termit s takýmto zložením má nevýhodu vo veľmi vysokej zápalnej teplote – 800 až 1 300 °C, takže vyžaduje účinnú zapaľovaciu zlož (nápal) na zapálenie.

Použitie termitu
----------------

Horenie termitu.
V priemysle sa termity používajú na prípravu niektorých ťažko taviteľných kovov, napríklad mangánu alebo chrómu podľa rovníc:

3 Mn304 + 8 Al → 4 Al203 + 9 Mn
Cr203 + 2 Al → Al203 + 2 Cr
V minulosti (i dnes) sa práškový termit používal na zváranie koľajníc. Práškový termit sa nasypal do špeciálnej nádoby a zapálil, po vyhorení termitu sa roztavené železo prepustilo do formy, v ktorej boli vopred umiestnené konce koľajníc a tam medzi nimi vytvorilo kvalitný zvar.

Termit sa používa vo vojenstve ako zápalná látka – náplň zápalných bômb, zápalných striel a zápalných granátov. Náplne munície obsahujú spravidla zmes 50 – 80 % termitu a pomocných látok, ktoré zlepšujú vlastnosti pri výrobe i pri použití. V letekých bombách sa používa termit, ktorý obsahuje 24 % pyrohliníka, 50 % oxidov železa (okovín) a 26 % dusičnanu bárnatého. Prísada dusičnanu znižuje zápalnú teplotu termitu na 500 – 700 °C, plyny vznikajúce pri horení zvyšujú zápalné schopnosti termitu a bárium zvyšuje tekutosť trosky. Časť hliníka môže byť tiež nahradená horčíkom.

Zmesi podobné termitom sa v civilnej i vojenskej pyrotechnike používajú tiež ako osvetľovacie a signálne zmesi, napríklad pri ohňostrojoch.

Pozri aj
--------

* Ellinghamov diagram


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |
Osteosyntéza pravej stehennej kosti 
**Ortopédia** z starogr. ὀρϑός *orthos* – priamy, rovný a starogr. παιδεύειν *paideuein* – vychovávať; dieťa, čo zrejme súvisí s pozornosťou správneho vývinu pohybového aparátu u detí je základný medicínsky odbor spolupracujúci s ďalšími medicínskymi odbormi, ktorý sa zaoberá prevenciou, diagnostikou, liečbou, posudzovaním a výskumom ochorení a úrazov pohybového ústrojenstva všetkých vekových kategórií. Okrem možností konzervatívnej liečby, najmä medikamentóznej a rehabilitačnej využíva aj operačné liečebné postupy, ktoré sú v odbore ortopédia dominantné.

Referencie
----------

1. ↑   *Koncepcia zdravotnej starostlivosti v odbore ortopédia* [online]. Bratislava: Ministerstvo zdravotníctva Slovenskej republiky, 28.8.2006, [cit. 2014-03-21]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ortopédia**

Externé odkazy
--------------

* American Academy of Orthopaedic Surgeons (po anglicky)
**Klasický mor ošípaných** je vysoko infekčné bakterialneové ochorenie, ktoré postihuje ošípané a diviaky, pôvodca koluje v populácii, čo znamená riziko znovuzplanutia ochorenia.

Priebeh
-------

Môže byť akútny, subakútny, chronický, atypický alebo inaparentný (skrytý), v závislosti od virulencie infekčného agens (pôvodu).

Akútna forma
Vysoko virulentné kmene, príznaky hemoragickej septikémie s vysokou morbiditou a mortalitou.

Chronická forma
Kmeňmi so zníženou virulenciou, príznaky zápalových procesov tráviaceho a dýchacieho traktu, alebo inaparentne v sprievode porúch reprodukcie.

Toto ochorenie patrí k hospodársky najzávažnejším, nepodarilo sa ho eliminovať (vylúčiť). V rámci EÚ vnútorný trh je **zákaz vakcinácie**. Na rozdiel od Severnej Ameriky sa krajinám Európskeho kontinentu doteraz nepodarilo eliminovať infekciu. Do roku 1993 sa u nás ošípané vakcínovali voči tomuto ochoreniu. Vzhľadom k vytváraniu vnútorného trhu k krajinách EÚ, kde je vakcinácia zakázaná, upúšťajú krajiny vstupujúce do EÚ od vakcinácie a tým sú celé populácie ošípaných vystavené možnosti infekcie.

Šírenie infekcie
----------------

Najmä voľne žijúcimi, aj hranice krajín prechádzajúcimi diviakmi, ich trusom, surovým alebo nedostatočne tepelne opracovaným mäsom infikovaných ošípaných, alebo diviakov, alebo výrobkami z tohto mäsa.

Zaradenie a hodnotenie vírusov podľa
------------------------------------

* a) typu nukleovej kyseliny – vírusy delíme na DNA a RNA vírusy
* b) štruktúry a tvaru kapsidu – počtu protomérov a usporiadania kapsomérov
* c) sérologických vlastností bielkovín kapsidu
* d) typu napadnutého hostiteľa, vírusy delíme na: rastlinné, živočíšne a bakteriálne – bakteriofágy – sú druhovo špecifické. Využitie pri fagotypizácií a fagoterapii.

Priebeh infekčného cyklu bakteriofágov v bakteriálnej bunke
-----------------------------------------------------------

Fág sa zachytí na povrchu baktérie, prenikne a uloží do bunky svoju DNA, v nej produkuje svoje vlastné zložky, ktoré porušujú bakteriálnu stenu, potom novovzniknuté bakteriofágy opúšťajú bunku a napádajú ďalšie baktérie.

Vlastnosťou vírusov je ich schopnosť striedať hostiteľa.

Niektoré vírusy sa množia len v niektorých bunkách hostiteľa – epitel bunky, dýchacie orgány, nervové bunky.

Externé odkazy
--------------

*