recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Územie Regionálneho združenia obcí Hornád, nazývané aj **mikroregión Hornád** sa nachádza v oblasti východného Slovenska na juhovýchod od mesta Košice. Osou je rieka Hornád a prirodzenou hranicou na východe sú Slanské vrchy. 
Obce ponúkajú obrovské možnosti v oblasti kultúrneho dedičstva či tradícií. Veď aj z učebníc dejepisu poznáme najznámejší archeologický nález z Nižnej Myšle – detský hlinený vozík. 
Regionálne združenie obcí Hornád vzniklo v roku 1992 ako dobrovoľné záujmové združenie obcí pod pôvodným názvom *Združenie obcí Mikroregión Hornád*.

V súčasnosti doňho patrí:

* Belža
* Čaňa
* Geča
* Gyňov
* Haniska
* Kokšov-Bakša
* Košická Polianka
* Nižná Hutka
* Nižná Myšľa
* Skároš
* Sokoľany
* Trstené pri Hornáde
* Valaliky
* Vyšná Hutka
* Vyšná Myšľa
* Ždaňa

Cyklistické trasy a náučné chodníky
-----------------------------------

### Cyklistická trasa Hornád (2003)

Košice, mestská časť [Krásna] – Kokšov – Bakša, železničný most – Nižná Myšľa, most – Ždaňa – Trstené pri Hornáde – Skároš, 20 km (červená značka)

Skároš – Vyšná Myšľa – Koscelek – Nižná Myšľa, 16 km (modrá značka)

### Cyklistická trasa Hornád – Torysa – Hornád (2008)

Košice, mestská časť Krásna – Nižná Hutka, križovatka – Vyšná Hutka – Košická Polianka – Sady nad Torysou – Košice, mestská časť Vyšné Opátske – Krásna, 30 km

### Náučný chodník Horný Abov (2000)

Ždaňa – Skároš – Trstené pri Hornáde – Nižná Myšľa, 22 km

### Zelené oddychové zóny

Košická Polianka, Kokšov – Bakša, Valaliky, Čaňa, Geča, Ždaňa, Sokoľany, Trstené pri Hornáde, Skároš, Vyšná Myšľa

Externé odkazy
--------------

* Mikroregión Hornád
Slzná kosť viditeľná blízko stredu.
Ľavá slzná kosť. Orbitálny povrch, zväčšené
**Slzná kosť**  (lat. os lacrimale) je tenká, približne štvorhranná kostná platnička. 

Hore sa dotýka čelovej kosti, dorzálne lamina orbitalis čuchovej kosti, dole a vpredu čeľuste. Na očnicovej ploche slznej kosti prebieha vertikálne zadný slzný hrebienok (*crista lacrimalis posterior*). Pred ním je v kosti prehĺbená slzná brázda (*sulcus lacrimalis*), ktorá je vpredu doplnená predným slzným hrebienkom *crista lacrimalis anterior*, patriacim už k čelovému výbežku čeľuste. Slzná brázda sa prehlbuje do jamy slzníka (*fossa sacri lacrimalis*), v ktorej je uložený slzník. Jamu slzníka často obtáča tenký, dopredu ohnutý slzný háčik (*hamulus lacrimalis*), ktorý je koncovou časťou zadného slzného hrebienka. Slzný háčik niekedy siaha až k prednému okraju očnice. V jame slzníka sa začína nosovoslzný kanál (*canalis nasolacrimalis*), ktorý ústi do nosovej dutiny. Vnútorná plocha slznej kosti nasadá na predné dutinky čuchovej kosti. Z dolnej nosovej mušle siaha ku slznej kosti malý slzný výbežok (*processus lacrimalis*).

Ďalšie obrázky
--------------

* Bočný pohľad na lebkuBočný pohľad na lebku
* Predný pohľad na lebkuPredný pohľad na lebku
* Medial wall of left orbit.Medial wall of left orbit.
* Roof, floor, and lateral wall of left nasal cavity.Roof, floor, and lateral wall of left nasal cavity.

  


| * z
* d
* u
Oporná sústava |
| --- |
| Základné termíny | 
* kosť
* okostica
* spojenie kostí
	+ kĺb
	+ synchondróza
	+ synostóza

 | Kostra hrudníka zozadu |
| Chrbtica | 
* stavce
* krížová kosť
* kostrč
* spojenia chrbtice

 |
| Kostra hrudníka | 
* rebrá
* sternum
* spojenia hrudníka

 |
| Lebka | 

|  |  |
| --- | --- |
| Tvárová časť | 
* nosová kosť
* slzná kosť
* dolná nosová mušľa
* lícna kosť
* podnebná kosť
* čeľusť
* čerieslo
* sánka

 |
| Mozgová časť | 
* záhlavná kosť
* spánková kosť
* čelová kosť
* čuchová kosť
* klinová kosť
* temenná kosť
* vomer

 |

 |
| Panva | 
* panvová kosť
	+ bedrová kosť
	+ sedacia kosť
	+ lonová kosť

 |
| Kostra končatín | 
* kostra hornej končatiny
* kostra ruky
* kostra dolnej končatiny
* kostra nohy

 |
| Kĺby | 
* kĺby trupu
* kĺby hornej končatiny
* kĺby dolnej končatiny

 |
**Slučková kvantová gravitácia**, alebo **slučková kvantová teória gravitácie** (angl. *loop quantum gravity*, **LQG**) je teória, ktorá sa snaží spojiť kvantovú teóriu a gravitáciu, alebo tiež kvantovú mechaniku a všeobecnú teóriu relativity, ktorá popisuje aj gravitáciu. Teóriu vytvoril Abhay Ashtekar, neskôr ju rozšíril Carlo Rovelli, Roger Penrose a Lee Smolin. Je alternatívou ku konkurenčnej teórii strún.

Popis
-----

Oproti teórii strún sa neopiera o dodatočné priestorové dimenzie a elementárne častice. Základným bodom slučkovej kvantovej gravitácie je, že priestor nieje spojitý, takže ho nejde deliť donekonečna. Priestor sa vyskytuje v kvantových jednotkách plochy a objemu, zo slučiek Planckových rozmerov. Matematickým zpôsobom sa popisuje a prichádza s rovnicami, ktoré určujú jej vývoj.
Kvantá priestoru sa nazývajú „slučky" alebo tiež krúžky, pretože sú navzájom prepojené a vytvárajú spinovú sieť.
**Spinová sieť** tvori štruktúru priestoru. Priestor je tak tvorený "penovitými" útvarmi, ktoré sa nadúvajú do bublín a zakrivujú ho. Zakrivenie priestoru vytvára gravitáciu. 

Stráca sa predstava prvotného a elementárneho času. Rovnice popisujúce ,,slučky" priestoru a hmoty už neobsahujú premennú označovanú čas.To neznamená, že by všetko bolo statické a nemenné. Elementárne procesy už nejde usporiadať do bežnej postupnosti „okamžikoch".
Plynutie času je vnútorná charakteristika sveta, rodí sa v tomto svete cez vzájomné vzťahy medzi jednotlivými kvantami udalostí vytvárajúcich realitu, to oni sami sú zdrojom času. Existujú len elementárne procesy, cez ktoré neustále navzájom interagujú kvantá priestoru a hmoty.
Ilúzia spojitého priestoru a času okolo nás nieje nič iného než naše rozmazané videnie hemženia elementárnych procesoch.

Teória dokáže predpovedať zakrivenie priestoru a typ zakrivenia a nevyžaduje supersymetriu. Lee Smolin navrhol nazvať teóriu vychádzajúcu z LQG, ktorá by obsahovala aj supersymetriu, alebo ďalšie dimenzie ako *"Slučková kvantová gravitácia II"*.

Teoretický dôkaz
----------------

Vo vesmíre môžeme pozorovať čierne diery ktoré vznikli kolapsom hviezd. Keď sa nakoniec svojou vlastnou váhou zrúti, všetká jej hmota zmizne za horizontom udalostí. Pokiaľ má pravdu teória slučkovej kvantovej gravitácie, nemôže sa hmota zrútiť do jediného nekonečne malého bodu. Pretože nekonečne malé body neexistujú. Sú len malé ale konečné dieliky priestoru. Keď hmota hviezdy svojou vlastnou váhou kolabuje, jej hustota rastie až do chvíle, dokým kvantové efekty vyvolajú opačné pôsobiaci protitlak.
Táto hypotetická konečná fáza v živote hviezdy, v ktorej kvantové fluktuácie priestoročasu vyvažujú gravitačnú váhu hmoty, sa nazýva Planckova hviezda. Experimentálny dôkaz pre potvrdenie slučkovej kvantovej gravitácie však chýba.

Externé odkazy
--------------

* 
*

Referencie
----------

* 
*
**Mosasaurus** bol rod jaštera z čeľade Mosasauridae. Prvá lebka rodu Mosasaurus bola nájdená v roku 1770 v Maastrichte v Holandsku. V roku 1795 ju za úplatok 600 fliaš vína získalo parížske *Prírodovedné múzeum*, kde ju podrobne popísal a preskúmal známy francúzsky paleontológ Georges Cuvier.

Poznávacie znaky
----------------

Rod Mosasaurus mal lebku pretiahnutú v nápadný kužeľovitý útvar pripomínajúci zobák. Tlama bola vyzbrojená početnými kužeľovitými zubami, končatiny boli premenené na plutvovité orgány. Celkom chrup aj plutvy značne pripomínajú rovnako orgány veľrýb alebo plutvonožcov. Ide len o zhodu, vyplývajúcu z rovnakého spôsobu života, nie o doklad príbuznosti týchto veľmi vzdialených živočíšnych skupín. Trup zakončoval mohutný chvost, ktorý súčasne s hadovitým vlnením celého tela poháňal zviera vpred omnoho účinnejšie než plutvovité končatiny, ktoré pravdepodobne slúžili skôr ako stabilizátory. Rod Mosasaurus žil v druhohorách, v období kriedy, asi pred 70 miliónmi rokov. Boli obyvateľmi voľného mora a živili sa rybami, čo dokazuje ich silný a veľmi ostrý chrup. Žili väčšinou pri hladine. Hoci boli schopní sa potápať, do veľkých hĺbok sa zrejme nepúšťali.
**Kvantové číslo** je diskrétny alebo spojitý index, ktorý určuje možné hodnoty fyzikálnych veličín charakterizujúcich kvantový stav systému v kvantovej teórii, teda inými slovami charakterizuje niektorý zo stavov mikrofyzikálneho systému (napríklad atómu, elementárnej častice, molekuly a pod.) možných podľa kvantovej teórie. Spravidla ide o celé alebo polocelé číslo (n alebo n+1/2). 

Na jednoznačný opis spomínaného systému treba uviesť úplnú sadu kvantových čísiel (meraných súčasne). Počet kvantových čísiel pre daný systém zodpovedá počtu stupňov voľnosti systému.

Na opis jednotlivého elektrónu v atómovom obale sa používajú 4 kvantové čísla (pozri nižšie), na opis celého atómového obalu zas existujú ekvivalentné iné kvantové čísla. Na opis molekúl sa používajú napr. tzv. rotačné kvantové čísla. Na opis typov elementárnych častíc sa používajú tzv. vnútorné kvantové čísla.

Kvantové čísla jednotlivého elektrónu
-------------------------------------

Príkladom kvantových čísiel sú 4 kvantové čísla, ktoré charakterizujú orbitály atómov, teda opisujú energetické hladiny jednotlivých elektrónov v obale atómu. Sú výsledkom príslušnej Schrödingerovej rovnice.

Sú to:

### Hlavné kvantové číslo

Hlavné kvantové číslo označujeme písmenom n. (n = 1, 2,3,4,... )
Udáva nám číslo vrstvy, v ktorej je elektrón umiestnený, teda určuje energiu elektrónov v atóme. Ak je atóm v základnom stave, elektróny majú najnižšiu energiu. 
Ak je atóm v excitovanom (vzbudenom) stave, dodaním energie elektróny prechádzajú do stavu s vyššou energiou.

### Vedľajšie kvantové číslo

Označujeme ho písmenom l. (l=0,1,2,...(n-1))
Udáva nám druh (tvar) orbitálu, v ktorom je elektrón umiestnený a energiu daného orbitálu.
Existuje viacero druhov orbitálov - s, p, d, f,g,h.... Každý z nich má odlišný tvar.

### Magnetické kvantové číslo

Označujeme ho písmenom m. (m = -l, -(l-1),...l )
Určuje projekciu dráhového magnetického momentu do predpísaného smeru. Umiestnením atómu do silného magnetického poľa sa štiepia spektrálne čiary, pretože elektróny sa líšia obsahom energie.
Na tej istej vrstve existuje niekoľko orbitálov toho istého druhu.
Magnetické kv. č. nám určuje, o ktorý z nich ide (určuje priestorové rozloženie atómového orbitálu).

### Spinové kvantové číslo

Označované písmenom s. (s = +1/2,-1/2)
Rozlišuje kvantový smer rotácie elektrónu okolo svojej osi-spinu.
Keďže v každom orbitále je miesto pre dva elektróny, spinové kv. č. nám udáva o ktorý z nich ide.
**Monster Worldwide, Inc.** (pôvodne **The Monster Board** ) je spoločnosť zo Spojených štátov, ktorá prevádzkuje viacero webových stránok, ktoré sa zameriavajú na vyhľadávanie voľných pracovných miest.

Stránka Monster patrila medzi 20 najnavštevovanejších webov celosvetovo.

Dnes je Monster najväčším vyhľadávačom práce na svete s viac než miliónom voľných pracovných pozícií a s viac ako 150 miliónmi životopisov v databáze (2008). Stránky každý mesiac navštívi viac ako 63 miliónov uchádzačov o prácu. Táto spoločnosť zamestnáva približne 5000 zamestnancov v 36 krajinách. Sídlo spoločnosti je v Maynard, Massachusetts v Spojených štátoch. Monster tiež prevádzkuje Monster Employment Index. Sídlom českej a slovenskej dcérskej spoločnosti Monster Worldwide CZ s.r.o. je Praha.

dejiny
------

Monster bol úplne prvým verejným vyhľadávačom práce na internete; prvou databázou životopisov na svete a prvým vyhľadávačom, ktorý používa automatických agentov vyhľadávania alebo upozornenia o ponukách práce. V roku 1999 sa The Monster Board premenoval na Monster.com po fúzii so spoločnosťou Online Career Center. Korporácia Monster Worldwide vznikla v roku 1999 po splynutí spoločností The Monster Board (TMB) a Online Career Center (OCC), ktoré boli najpopulárnejšími kariérnymi stránkami na internete. Monster je primárne využívaný k tomu, aby pomohol uchádzačom o prácu nájsť si voľné pozície, ktoré sa zhodujú s ich kariérnym profilom a požadovanou lokalitou. Na stránkach Monster je možné hľadať ponuky práce z celého sveta. V roku 2000 Monster do svojho portfólia získal spoločnosť JOBTRAK, ktorá mala vytvorené partnerstvo s viac ako 1500 univerzitnými centrami. V tom istom roku Monster spustil stránku Monstermoving.com, ktorá mala za cieľ poskytovať flexibilným uchádzačom o prácu potrebné informácie pre úspešnú relokáciu. 

The Monster Board sa v roku 2003 premenoval na Monster Worldwide, Inc. a jeho akcie sa začali obchodovať na Nasdaq pod symbolom "MNST".

V apríli roku 2002 Monster kúpil URL adresu a obchodnú známku Jobs.com.

V roku 2007 Monster spustil svoje prvé mobilné služby v oblasti vyhľadávania práce a kariérneho poradenstva v Amerike a Európe. 

V roku 2008 Monster získal technológiu Trovix, sémantický vyhľadávač práce a nástroj pre presné nájdenie vhodných uchádzačov o prácu a pre ne vyhovujúcich ponúk práce. 

V roku 2010 Monster kúpil svojho rivala HotJobs od spoločnosti Yahoo!.

Referencie
----------

1. ↑  Zdroj: comScore Media Metrics (november 2006)

Externé odkazy
--------------

* monster.com
* www.monster.sk

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Monster.com na anglickej Wikipédii.*
**Leótychidas I.** alebo **Leótychidás I.** (starogr. Λεωτυχίδας) bol kráľom Sparty (historicky je nedoložený) približne koncom siedmeho storočia pred Kr. (možno 625 – 600 pred Kr.). Pochádzal z kráľovského rodu Eurypontovcov.

Zmienka o Leótychidovi I. sa zachovala z pera historika Herodota, ktorý ho spomína vo svojom diele *História*, ako jedného z predkov Leótychida II. kráľovskej rodiny Eurypontovcov. Tento písomný text nám prezrádza len toľko, že predchodcom Leótychida I. bol Anaxilaos a jeho následníkom syn Hippokratidas.

Hoci je Herodotov záznam kráľov Sparty rodiny Eurypontovcov najstarším spomedzi antických historikov, nie všetci súčasní historici sa vo svojich zoznamoch kráľov Sparty k nemu prikláňajú, lebo existuje aj zoznam kráľov Sparty od Pausania, ktorý nie je celkom s ním zhodný. Pausanias kráľa Leótychida I. vo svojom zozname neuvádza, ako aj niekoľko ďalších kráľov Sparty rodu Eurypontovcov z tohto obdobia dejín Sparty. (v zoznamoch kráľov Sparty rodu Agiovcov sa všetci historici zhodujú)

*Menoslov kráľov Sparty rodu Eurypontovcov, zaznamenaný od kráľa Theopompa, v zoznamoch Herodota a Pausania:* (*v zozname Pausania Leótychidas I. nefiguruje*)

|  |  |
| --- | --- |
| Herodotos* *Theopompos*
* *Anaxandridas*
* *Archidamos I.*
* *Anaxilaos*
* *Leótychidas I.*
* *Hippokratidas*
* *Agesilaos*
* *Menares*
* *Leótychidas II.*
 | Pausanias* *Theopompos*
* *Zeuxidamos*
* *Anaxidamos*
* *Archidamos I.*
* *Agasikles*
* *Aristón*
* *Démaratos*
* *Leótychidas II.*
 |

Pre nedostatok priamych historických dôkazov je takmer isté, že sa historici na tomto probléme nezhodnú, preto je tiež ťažké dokázať to, či bol Leótychidas I. skutočne historickou postavou. Záznam niektorých historikov, že Leótychidas I. bol spolukráľom Anaxandra počas druhej messénskej vojny je informácia získaná viac-menej extrapoláciou a preto sa môže použiť len orientačne.

Zdroje
------

* Herodotos, *História*, VIII, 131.
* Pausanias,  *Periégésis tés Hellados*, 3,7,5 – 9;
* Victor Ehrenberg, *From Solon to Socrates: Greek History and Civilization During the 6th and 5th Centuries BC*,
* Paul Cartledge, *Sparta and Lakonia: a regional history, 1300 – 362 BC*,

Pozri aj
--------

* Zoznam kráľov Sparty

  


|  |
| --- |
| Leótychidas I.**Eurypontovci** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Anaxilaos** | **kráľ**625 pred Kr. – 600 pred Kr. (letopočty sú fiktívne) | Nástupca**Hippokratidas** |
**František Lízna** SJ (\* 11. júl 1941, Jevíčko – † 4. marec 2021, Olomouc) bol český jezuitský kňaz aktívny v sociálnom apoštoláte. 

Pochádzal z komunistickým režimom prenasledovanej rodiny. Do Spoločnosti Ježišovej vstúpil roku 1968, na kňaza bol vysvätený roku 1974, až do roku 1989 však nedostal štátny súhlas na činnosť a pracoval v zdravotníctve ako ošetrovateľ. Roku 1977 patril k signatárom Charty 77. Komunistickou vládou bol štyrikrát väznený (za strhnutie vlajky, pokus o emigráciu a dvakrát za tvorbu a šírenie samizdatu). 

Po roku 1989 sa stal rektorom kostola ľudovo nazvaného „U jezuitů" v Brne, kde pôsobil až do roku 1995. Staral sa o chorých, väzňov, bezdomovcov a Rómov – zo solidarity si do občianskeho preukazu nechal zapísať rómsku národnosť. V roku 1995 požiadal nadriadených o preloženie - buď do rómskeho geta Chánov, na Ukrajinu alebo do väzenia. Bol pridelený ako duchovný do väznice Mírov. Po príchode žiadal vlastnú celu, aby mohol byť väzňom k dispozícii 24 hodín denne, to však české zákony neumožňujú a Lízna sa tak musel uspokojiť s farou v neďalekých Vyšehorkách, kde zároveň pôsobil ako farár.

V roku 2001 Lízna obdržal druhé najvyššie štátne vyznamenanie ČR, Rad TGM za vynikajúce zásluhy o rozvoj demokracie a ľudských práv. Počas svojho života absolvoval niekoľko peších pútí: Santiago de Compostela, Sevastopoľ (Krym), Rím, ale aj pútne miesta v Poľsku, na Slovensku atď.

Externé odkazy
--------------

* Sociálny apoštolát – rozhovor s Františkom Líznom
* Rozhovor v Katolickom týdenníku 19/2006
* *Na plovárně s Františkem Líznou*, internetové vysielanie Českej televízie (videoarchív, 12. 4. 2009)
* *O státní souhlas jsem nikdy nestál*, dokument Českej televízie z cyklu Neznámí hrdinové (videoarchív, 29. 7. 2009)

Autoritné údaje: * abART: 86788
* ISNI: 0000 0000 5563 7608
* LCCN: nb2001009455
* NK ČR: jo20010093964
* VIAF: 11808146
* WorldCat: lccn-nb2001009455
Chrám sv. Izáka v Petrohrade
Pôdorys chrámu
Interiér Chrámu sv. Izáka
**Chrám svätého Izáka** alebo **Isaakijevskij chrám** (rus. Исаакиевский собор - Isaakijevskij sobor) je jeden z najkrajších petrohradských chrámov, ktorý sa stáva jedným z najčastejších cieľov návštevníkov Petrohradu. Je najväčšou pravoslávnou katedrálou v meste a druhou najväčšou na svete (po Chráme Krista Spasiteľa).

História
--------

Budoval sa takmer 40 rokov (1816 až 1858). Jeho hlavným architektom bol Auguste de Montferrand, ktorý pochádzal z Francúzska. Chrám je pomenovaný na počesť pravoslávneho svätca svätého Izáka z Dalmácie, ktorý bol patrónom imperátora Petra I. Je vybudovaný neoklasicistickom architektonickom štýle. Pozoruhodná je aj jeho výška (101 metrov) a asi každého upúta pozlátená kupola, na pozlátenie ktorej bolo použitých 100 kg čistého zlata. Do chrámu sa zmestí takmer 14 000 veriacich. Počas komunistického režimu bol chrám premenený na múzeum ateizmu a v rokoch 1928 až 1990 sa v ňom nemohli konať bohoslužby.

Súčasnosť
---------

Po dlhých rokoch chátrania a rekonštrukcií ho navštevujú tisíce turistov z celého sveta. Chrám je ako múzeum otvorený pre verejnosť (za poplatok), ale v nedeľu a počas pravoslávnych sviatkov je určený pre pravoslávne bohoslužby.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chrám svätého Izáka**

Externé odkazy
--------------

* St Isaac's Cathedral

Súradnice: 59°56′03″S 30°18′22″V﻿ / ﻿59,9341°S 30,3062°V﻿ / 59.9341; 30.3062
Skenovací elektrónový mikroskop – častý pomocník mikropaleontológov.
**Mikropaleontológia** je vedný odbor (pododbor paleontológie), ktorý sa zaoberá štúdiom mikrofosílií, teda skamenelín, ktorých rozmery nie sú väčšie ako jeden milimeter a na ich detailné štúdium je potrebný mikroskop. Poznatky mikropaleontológie majú veľký význam pri vyhľadávaní ropy a plynu.

Rozdelenie
----------

Mikropaleontológia môže byť na základe chemického zloženia mikrofosílií rozdelená na štyri oblasti:

* **vápenaté mikrofosílie** – schránky a zvyšky obsahujúce uhličitan vápenatý (dierkavce)
* **fosfátové mikrofosílie** – schránky a zvyšky obsahujúce fosfor (zvyšky konodontov alebo vyšších živočíchov, napr rýb)
* **kremičité mikrofosílie** – schránky a zvyšky obsahujúce kremík (mrežovce)
* **organické mikrofosílie** – organické zvyšky (peľové zrnká a semená rastlín)

Na extrakciu mikrofosílií sa používajú deliace metódy ako preosievanie, centrifugácia a chemický rozklad nežiaducich zložiek vzorky horniny. Potom nasleduje identifikácia jednotlivých druhov v mikroskope, ako aj ich početnosť. Vzhľadom na veľké množstvo druhov sa mikropaleontológovia často špecializujú na jednotlivé taxonomické skupiny.

Mikropaleontologický výskum je dôležitý pre biostratigrafiu. Mikrofosílie sú často vďaka ich celosvetovému rozšíreniu definované ako indexové skameneliny jednotlivých stupňov. Ich výskyt, resp. vyhynutie určitých druhov v histórii Zeme je dôležitým prvkom pri modelovaní klímy v minulosti. Taktiež analýza obsahu a pomeru kyslíka 18O/16O v schrákach vypovedá o zmenách v atmosfére.

Externé odkazy
--------------

* Mikropaleontologické vedecké časopisy (anglicky)
* Medzinárodná mikropaleontologická spoločnosť  – (anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mikropaleontológia**


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vedy o Zemi |
Chrám sv. Alexandra Nevského v Paríži
**Chrám svätého Alexandra Nevského** (franc. La Cathédrale Saint-Alexandre-Nevsky, rus. Собор Александра Невского в Париже) v Paríži je pravoslávnym chrámom Rusov, ktorí žijú v hlavnom meste Francúzska. Chrám sa nachádza v centre Paríža na ulici Daru.

História
--------

Paríž sa stal miestom ruskej migrácie už od 18. storočia. V 19. storočí sa počet Rusov v Paríži zvyšoval, a preto vznikla potreba postaviť pre ich duchovné potreby ruský pravoslávny chrám. Začal sa stavať v roku 1847 a dokončený bol v roku 1861. Slávnostná vysviacka sa konala 11. septembra 1861. Paríž bol aj miestom, ktoré navševovali ruskí intelektuáli pri svojich cestách po západnej Európe. Na stavbu chrámu prispel aj ruský cár Alexander II. sumou 150 000 frankov. Chrám bol pomenovaný na počesť ruského vládcu, vojvodcu a svätca sv. Alexandra Nevského. 12. júla sa tu uskutočnil sobáš španielskeho maliara Pabla Picassa s tanečníčkou ruského pôvodu Oľgou Chochlovou. Počet príslušníkov ruskej pravoslávnej cirkvi sa zvyšoval hlavne po boľševickej revolúcii 1917. Soborom sa chrám stal v roku 1922. V roku 1983 sa stal oficiálne historickou pamiatkou Francúzskej republiky a od roku sa začali veľké rekonštrukčné práce.

Architektúra
------------

Chrám je vybudovaný v tzv. novobyzantskom architektonickom štýle podľa plánov architekta R.I. Kuzmina. Má tvar gréckeho kríža a zdobí ho päť kupol. Kupoly reprezentujú Ježiša Krista a štyroch evanjelistov. Najvyššia kupola dosahuje výšku 48 metrov. Vnútro chrámu zdobia fresky a krásny ikonostas s ikonami významných ruských majstrov. V chráme sa nachádzajú pomníky významných osobností Ruska, ktoré tu žili (I. Turgenev či nositeľ Nobelovej ceny Ivan Bunin).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chrám svätého Alexandra Nevského (Paríž)**

Externé odkazy
--------------

* Статья о соборе в Православной Энциклопедии

Súradnice: 48°52′39″S 2°18′07″V﻿ / ﻿48,877583°S 2,301969°V﻿ / 48.877583; 2.301969


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Francúzsky portál |
Súradnice: 48°08′58″S 17°07′33″V﻿ / ﻿48,149506°S 17,125711°V﻿ / 48.149506; 17.125711

Logo
Sídlo na Karadžičovej v Bratislave
**HB Reavis Group** je medzinárodná developerská skupina, ktorá vznikla v roku 1993 v Bratislave.

Pôsobí na trhoch v strednej a východnej Európe (Poľsko, Česko, Slovensko, Maďarsko) v Spojenom kráľovstve a v Turecku. Svoje aktivity rozširuje aj na ďalšie nové trhy, napríklad Nemecko. Má viac ako 400 zamestnancov. Skupina do konca roku 2014 realizovala projekty s celkovou prenajímateľnou plochou presahujúcou 750-tisíc m2. Vlastný kapitál spoločnosti dosahoval ku koncu júna 2014 917 miliónov € a aktíva 1,58 miliardy €.[chýba zdroj]

Prvým projektom skupiny bol projekt BBC 1 (Bratislava Business Center) na Prievozskej ulici v druhej polovici 90. rokov 20. storočia. Na spoluprácu sa im podarilo presvedčiť softvérovú firmu Asset (súčasné Asseco), ktorá tvorila obrovské finančné prebytky.

Na Slovensku je skupina HB REAVIS (od roku 1993) prítomná prostredníctvom developerskej spoločnosti HB Reavis Slovakia. Patrí medzi najvýznamnejších developerov v krajine a zameriava sa na projekty v segmente kancelárskych, obchodných a logistických nehnuteľností. V roku 2016 spoločnosť HB Reavis Group získala ocenenie Tretí najväčší komerčný developer v Európskej únii.

Podnikateľský model
-------------------

Základnou strategickou črtou skupiny je využívanie integrovaného obchodného modelu, ktorý zahŕňa development, výstavbu, správu majetku a investičný manažment.

Vybrané ocenenia HB REAVIS Group
--------------------------------

* 2012 *Euromoney Real Estate Awards*: Najlepší developer kancelárskych priestorov
* 2005 *Euromoney Real Estate Awards*: Najlepší developer strednej a východnej Európy (Emerging Europe)

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
**Igor Kovačovič** (\* 24. apríl 1938, Kokava nad Rimavicou) je slovenský choreograf a kultúrno-osvetový pracovník. Je ženatý a má 3 dcéry.

Životopis
---------

V roku 1956-1958 absolvoval štúdium na Vysokej škole pedagogickej v Bratislave, v rokoch 1965-1967 štúdium tanečnej pedagogiky na VŠMU v Bratislave a 1979-1981 štúdium národopisu na Filozofickej fakulte UK v Bratislave. 
  
Profesionálne tancoval v ČSSPT Praha (1958-1963). Pôsobil ako metodik tanca, vedúci odd. ZUČ a riaditeľ Krajského osvetového strediska v Banskej Bystrici (1963-1991), vedúci sekcie tanca v Národnom osvetovom centre v Bratislave (1991-1993).
  
Od roku 1993 je riaditeľom Domu Matice slovenskej v Banskej Bystrici. Vykonáva funkciu riaditeľa Členského ústredia Matice slovenskej (od 1995), podpredsedu Matice slovenskej (od 1996), predsedu programovej komisie folklórnych festivalov, bol členom rady STV (1996-1998).

Od roku 1963 vytvoril 94 choreografií pre folklórne súbory v Banskej Bystrici, na Slovensku i v zahraničí. Scenáristicky, choreograficky a režijne pripravil 15 televíznych filmov, 18 scenárov a réžií Slovenského rozhlasu. Autorsky sa podieľal na 26 publikáciách a štúdiách z oblasti tradičnej kultúry. Je zostavovateľom a spoluzostavovateľom viacerých gramoplatní a gramoalbumov s ľudovou hudbou.

Ocenenie
--------

* Zlatá medaila za rozvoj ZUČ SSR
* Zlatá medaila folklórneho festivalu Východná (1984)
* Zlatá medaila MS v Martine
* Cena MK SR (1998)
* V roku 2008 mu prezident Ivan Gašparovič prepožičal štátne vyznamenanie Rad Ľudovíta Štúra III. triedy.

Literatúra
----------

* *Encyklopédia dramatických umení Slovenska*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * BnF: 15526443z
* ISNI: 0000 0000 5523 9263
* NK ČR: jx20050720017
* VIAF: 39686629
Chrám sv. Andreja na Vasilievskom ostrove
**Chrám svätého Andreja** (rus. Андреевский собор) je to chrám ruskej pravoslávnej cirkvi na Vasilievskom ostrove v Petrohrade. Patrí medzi skvosty ruskej sakrálnej architektúry 18. storočia.

História
--------

Stavba kostola sa začala v roku 1764 a vysvätený bol v roku 1780. Na jeho stavbe sa podieľali najmä architekti Alexander Whist a A.A. Ivanov. Stavba nesie znaky barokového architektonického štýlu. Vysvätený bol 21. marca 1780. Pozornosť si zaslúži najmä ikonostas, ktorý je vysoký 17 metrov v štýle Rastrelli. V rokoch 1938 až 1992 bol chrám pravoslávnej cirkvi komunistami odobratý.

Súčasnosť
---------

Pravoslávna cirkev opäť získala kostol v roku 1992 a odvtedy sa v ňom konajú pravoslávne bohoslužby. V roku 2001 bol pred chrámom postavený obelisk.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chrám svätého Andreja**

Externé odkazy
--------------

* Официальный сайт Андреевского собора

Súradnice: 59°56′23″S 30°17′00″V﻿ / ﻿59,9398°S 30,2834°V﻿ / 59.9398; 30.2834
**Igor Petrovič Volk** (rus. Игор Петрович Волк; \* 12. apríl 1937, Zmijov – † 3. január 2017, Plovdiv) bol sovietsky pilot a kozmonaut, ktorý absolvoval v roku 1984 let Sojuzom.

Život
-----

### Mladosť a výcvik

V roku 1956 s úspechom absolvoval Kirovogradskoje VAUL a pokračoval v škole letcov. Tú ukončil v roku 1965 a pokračoval na MAI. Túto školu ukončil roku 1969. Stal sa z neho testovací letec. Do výcvikového strediska kozmonautov bol zaradený od roku 1978.

### Lety do vesmíru

Letel na palube Sojuzu T-12 (COSPAR 1984-073A) v lete roku 1984. Partnermi mu boli Vladimir Džanibekov a Svetlana Savická. Cieľom ich posádky bola sovietska orbitálna stanica Saľut 7, kde už bola stála posádka (Leonid Kizim a Oleg Aťkov). Nová trojica bola na stanici štvrtou návštevou. Na jej palube strávili 10 dní, potom sa vrátili na Zem. Pristáli s kabínou na padákoch na území Kazachstanu. Volk bol registrovaný ako 143. človek vo vesmíre s 11 dňami strávenými v kozme.

* Sojuz T-12, Saľut 7 (17. júl 1984 - 29. júl 1984 )

Po lete
-------

Bol zaradený v stredisku pre raketoplán Buran spolu s štvoricou ďalších letcov, absolvoval s ním aj jeden skúšobný let, projekt bol však v roku 1991 zrušený. V roku 1992 bol náčelníkom OKPKI.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Igor Petrovič Volk**

Externé odkazy
--------------

* Bio at Astronautix (po anglicky)
* Osobná stránka na MEK (po česky)
* Priebeh letu (po česky)
* Osobná stránka na Space40 (po česky)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Igor Volk na českej Wikipédii.*
**Chrám sv. Eliáša (Iľju) v Podujeve** (srb. Црква светог Илије, *Crkva svetog Ilije*) je chrám srbskej pravoslávnej cirkvi na území srbskej provincie Kosovo. Ide o malý pravoslávny chrám postavený na malom vŕšku neďaleko srbského mestečka Podujevo (t.č. obsadeného Albáncami). Spolu s miestnym pravoslávnym cintorínom vytváral kostol jeden komplex.

História
--------

### Vznik chrámu

Chrám bol postavený v roku 1929 pre potreby srbskej pravoslávnej komunity. Architekti ho postavili v tradícii byzantsko-srbského architektonického štýlu. 

### Zničenie albánskymi fašistami počas druhej svetovej vojny

Kostol sa stal až päťkrát terčom útokov albánskych moslimských teroristov.  

Prvýkrát ho zničili albánski teroristi v roku 1941 v službách fašistického Talianska a nacistického Nemecka. Hitler a Mussollini intenzívne podporovali agresívne ciele albánskeho nacionalizmu a islamského fanatizmu. Albánski fašisti kostol zničili do takej miery, že sa nedal využívať na náboženské účely.

### Albánsky útok v roku 1999

Druhýkrát zničili kostol albánski nacionalisti počas pogromu proti srbskému obyvateľstvu v roku 1999. Ich cieľom boli zničiť nielen kresťanské pamiatky Kosova, ale aj vyvraždiť čo najviac srbských civilistov a vytvoriť etnicky čisté albánske a nábožensky čisté islamské Kosovo. Po čiastočnej obnove nasledoval ďalší vandalský atak albánskych hrdlorezov a fanatikov.

### Albánske plienenie v roku 2004

18. marec 2004 rozvášnení albánsky dav moslimských fanatikov vnikol do kostola a jeho strede založil požiar. Primitívni Albánci bez akéhokoľvek vzťahu ku kultúrnym hodnotám devastovali všetko, čo videli. Pri ničení chrámu používali aj výbušniny. Dokonca ani jednotky KFOR neboli schopné zabrániť tomuto davu vandalov a primitívov v jeho zločinoch. Napokon tento dav zničil aj srbský cintorín. Sfanatizovaný dav vyhrabával kosti mŕtvych Srbov z ich hrobov a rozhadzoval ich a ničil. Takýchto prípadov vandalstva sa stalo tisíce v celom Kosove.  

Počas tohto útoku sa niektorým českým a slovenským vojakom podarilo zachrániť zvon, ktorý chrámu daroval juhoslovanský kráľ Alexander I. v roku 1932 (dva roky pred atentátom v Marseille). Zvon odmietli vydať albánskym teroristom. Vrátili ho srbskej pravoslávnej cirkvi (kláštor Gračanica).

### Posledné albánske zničenie chrámu

S podporou fondov EU sa podarilo chrám čiastočne obnoviť. Netrvalo dlho v máji 2006 dav rozvášnených albánskych fanatikov zaútočil na nikým nechránený kresťanský chrám. Albánci zničili vchodové dvere a povytĺkali všetky okná chrámu.

Externé odkazy
--------------

* Video of the destruction and desecration of St. Elijah's Church

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chrám svätého Eliáša (Podujevo)**
Súradnice: 42°00′25″S 24°52′32″V﻿ / ﻿42,006944°S 24,875556°V﻿ / 42.006944; 24.875556

**Chrám svätého Juraja** – **„Metošský"** (bulh. Храм "Свети Георги" (Метошки) – *Chram "Sveti Georgi" (Metoški)*) je pravoslávny chrám nachádzajúci sa v miestnej časti Metocha v centrálnej časti mesta Asenovgrad v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.

Charakteristika
---------------

Chrám bol postavený v 17. storočí ako súčasť rozsiahlejšieho ohradeného komplexu nazývaného Metocha, ktorého súčasťou boli aj ďalšie cirkevné, ubikačné a pomocné budovy. Z komplexu sa dodnes zachovali len časti ohradenia, stien a chrám, konkrétne pôvodné sú len južná a východná stena chrámu, ktorý bol neskôr obnovený a stojí v dnešnom vzhľade od začiatku 18. storočia. Z 18. storočia je aj drevený ikonostas a väčšina chrámových ikon. Stenomaľby sú z roku 1802. Pri chráme stojí trojposchodová zvonica u ktorej nie je známy dátum výstavby.

Galéria
-------

* Budova chrámu z juhozápaduBudova chrámu z juhozápadu
* Západná stena chrámuZápadná stena chrámu
* Budova chrámu zo severuBudova chrámu zo severu
* ZvonicaZvonica
* Severná stena chrámuSeverná stena chrámu
* Budova chrámu z východuBudova chrámu z východu
* Severná stena chrámuSeverná stena chrámu
* Hradby bývalého komplexu MetochaHradby bývalého komplexu Metocha
* Východná stena chrámuVýchodná stena chrámu
* Chrám a zvonica z juhozápaduChrám a zvonica z juhozápadu
* Chrám a zvonica z juhozápaduChrám a zvonica z juhozápadu

Zdroj
-----

*
Súradnice: 43°45′26″S 15°46′31″V﻿ / ﻿43,75722°S 15,77528°V﻿ / 43.75722; 15.77528

**Vodice** sú mesto v Chorvátsku v Šibenicko-kninskej župe. Nachádzajú sa 11 km severozápadne od Šibeniku a v roku 2011 tu žilo 8 902 obyvateľov.

História
--------

Názov vznikol od početných vodných prameňov, ktoré sa nachádzali v okolí mesta. Prvé zmienky pochádzajú z prvej polovice 14. storočia. 

V stredoveku boli Vodice obliehané Osmanskou ríšou, no vďaka dobrému opevneniu sa mesto ubránilo. Opevnenie sa do súčasnosti nezachovalo, jeho veľká časť bola použitá pri stavbe domov v centre mesta. Zachovala sa iba Čarićova veža (Čarićev toranj), pochádzajúca zo 16. storočia. 

Z pamiatok sa v meste zachoval kostol Sv. Kríža (Sv. Križ) zo 17. storočia a kostol Objavenia sv. Kríža (Našašća sv. Križa).

Turizmus
--------

Vodice patria k obľúbeným prímorským letoviskám severnej Dalmácie. Väčšina obyvateľov pracuje v cestovnom ruchu, no mesto má tiež silné poľnohospodárske zázemie. Rozvinutý turistický ruch využíva množstvo hotelov, motelov a penziónov. 

V centre mesta sa nachádza rozľahlý prístav, ktorý je obľúbeným východiskom pre plavby na blízke ostrovy Prvić, Trijat, Žirje, Kaprije alebo Zlarin. Vodice sú tiež jedným z východiskových miest pre návštevu Národného parku Kornati alebo Národného parku Krka.

Galéria
-------

* Vodice - plážVodice - pláž

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vodice (Chorvátsko)**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka mesta

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Vodice na českej Wikipédii a Vodice, Croatia na anglickej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Mestá a obce v Šibenicko-kninskej župe |
| --- |
| Mestá (Gradovi) | 
* Drniš
* Knin
* Skradin
* Šibenik
* Vodice

 |
| Obce (Općine) | 
* Bilice
* Biskupija
* Civljane
* Ervenik
* Kijevo
* Kistanje
* Murter-Kornati
* Pirovac
* Primošten
* Promina
* Rogoznica
* Tisno
* Tribunj
* Unešić

 |
Mapa Zeme kráľa Karola
**Zem kráľa Karola** (-slovenský normovaný názov) (nór. Kong Karls Land) je označenie pre skupinu ostrovov, ktoré patria do súostrovia Špicbergy. Tieto ostrovy ležia v Barentsovom mori v Severnom ľadovom oceáne a patria Nórsku tak ako celé Špicbergy. Skupina pozostáva z troch veľkých a mnohých menších ostrovov a skál; má celkovú rozlohu 341 km². Tri veľké ostrovy sú od západu na východ: Svenskøya (136 km²), Kongsøya (191 km²) a Abeløya (13 km²). Všetky ostrovy sú neobývané. 

Všetky ostrovy Zeme kráľa Karola, ktorá sa vyznačuje najvyššou koncentráciou medveďa bieleho v rámci Špicbergov, sú súčasťou *Prírodnej rezervácie Špicbergy-Severovýchod (Nordaust-Svalbard naturreservat)*. Na ostrov je zakázaná doprava, ktorá zahŕňa aj územia do 500 metrov od brehu a vzdušný priestor do výšky 500 metrov nad krajinou.

Referencie
----------

1. ↑   *Zoznam exoným* [online]. Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, rev. 2011-06-01, [cit. 2016-12-17]. Dostupné online.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kong Karls Land na anglickej Wikipédii.*

Súradnice: 78°53′32″S 28°45′44″V﻿ / ﻿78,892162°S 28,762207°V﻿ / 78.892162; 28.762207
Súradnice: 51°46′14.54″S 19°27′51.7″V﻿ / ﻿51,7707056°S 19,464361°V﻿ / 51.7707056; 19.464361

Chrám svätého Alexandra Nevského (Lodž)v roku 2008
Interiér chrámu
**Chrám svätého Alexandra Nevského** (poľ. Cerkiew katedralna św. Aleksandra Newskiego) je pravoslávnym chrámom v poľskom meste Lodž. Aj keď mesto Lodž je mestom s výraznou prevahou rímskokatolíckeho obyvateľsta (ako väčšina poľských miest), žije tu aj menšia pravoslávna komunita.

História
--------

Pravoslávny chrám v meste bol vybudovaný v roku 1884 podľa plánov architekta H. Majewskeho. postavený bol na pamiatku neúspešného pokusu o atentát na cára Alexandra II. (2.apríl 1879). Na stavbu chrámu prispeli poprední priemyselníci mesta a významné osobnosti. Chrám je vybudovaný v rusko-byzantskom architektonickom štýle pre 850 veriacich. Zasvätený bol veľkému ruskému vojvodcovi a svätcovi z 13. storočia Alexandrovi Nevskému, ktorý zastavil nemeckú expanziu do Ruska v bitke na Čudskom jazere.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chrám svätého Alexandra Nevského (Lodž)**

Externé odkazy
--------------

* Bizancjum w centrum Łodzi
ZIF socket, páčka ovládania zdvihnutá, po založení obvodu sa páka sklopí, čím je obvod vtiahnutý do kontaktného poľa
**Zero Insertion Force** alebo **ZIF** alebo **ZIF socket** (angl. nulová vkladacia sila) je technológia odblokovania konektora pre integrované obvody, procesory, káble a pod. umožňujúca vloženie súčiastky do pätice (konektora) bez použitia sily. 

Najbežnejším použitím tejto technológie je pri pripájaní mnohovývodových integrovaných obvodov – hlavne procesorov. Dôvodom zavedenia technológie bol nárast počtu vývodov integrovaných obvodov. Každý pin obvodu pri zakladaní do alebo vyťahovaní z pätice kladie určitý odpor. Pri veľmi veľkom počte pinov sa tieto sily sčítavajú a výsledná sila potrebná na založenie, alebo vybratie obvodu je príliš veľká a môže viesť až ku mechanickému poškodeniu obvodu alebo jeho vývodov. ZIF pätica má ovládaciu páčku, ktorá ovláda pohyblivú časť konektora. Páka posunom časti konektora otvorí pripájacie kontakty, alebo uvoľní vývody z kontaktov, čo umožní založenie resp. vybranie obvodu bez použitia sily. Založený obvod sa pritiahnutím páky zasunie do kontaktového poľa, alebo sa kontakty prisunú k jeho vývodom, čím sa zabezpečí elektrický kontakt.
Pištoľník z filmu *Veľká vlaková lúpež*
**Pištoľník** je označenie muža z Divokého západu, ktorý si získal povesť, že je nebezpečný s pištoľou. Označenie vzniklo v 20. storočí a používa sa v literatúre a filme.

Pôvod pojmu
-----------

Amatérský etymológ Barry Popik vystopoval, že termín „pištoľník" (angl. *gun slinger* či *gunslinger*) pochádza z westernového filmu *Drag Harlan* z roku 1920. Slovo čoskoro prijali ďalší autori westernov, napríklad Zane Grey, a stalo sa bežne používaným.

Použitie
--------

Termín sa často používal pre mužov, ktorí sa nechávali najímať na zabíjanie alebo pôsobili na rančoch v územných bojoch, za ktoré dostávali „žold". Iní, ako Billy the Kid, boli notorickí banditi, ďalší zase muži zákona, ako napríklad Pat Garrett a Wyatt Earp. Pištoľníkom môže byť bandita, lupič či vrah, ktorý využíva divočiny v pohraničí, kde sa skrýva a podniká pravidelné útoky na vznešenú spoločnosť. Pištoľník mohol byť tiež štátny agent, archetypálne osamelý pomstiteľ, častejšie však šerif, ktorého úlohou bolo čeliť zločincovi a predviesť ho spravodlivosti, alebo častejšie ju osobne vykonať. Označenie sa často chybne používa v historických popisoch mužov zabitých pri prestrelkách. Napríklad obete v Prestrelke pri O. K. Corrale, Billy Clanton, Frank McLaury a Tom McLaury boli označovaní ako „pištoľníci", aj keď boli len kovbojmi a rančermi – prestrelka bola ich prvá a jediná.

Referencie
----------

1. ↑  Gunslinger (or Gun Slinger)

Externé odkazy
--------------

* List of and History of Old West Gunfights (po anglicky)
* Slap Leather, Gunfighter Myth (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Pistolník na českej Wikipédii.*
**Félix Záhorec** (\* 20. november 1912, Trnava-Modranka – † 13. apríl 1985, Beckov) bol Pochov.: Trnava rímskokatolícky kňaz, redaktor, publicista, prekladateľ, dramatik.

Pseudonym: Cyprián Modránsky, Fr. Valoiset, Observator, Redaktor, Stano Lipkin

Rodina
------

* otec Cyprián Záhorec
* matka Terézia rod. Bočková

Životopis
---------

R. 1930 vstúpil do noviciátu Spoločnosti Ježišovej, študoval na gymnáziu v Kláštore pod Znievom, filozofiu v Krakove, potom teológiu v Szegede a v Banskej Bystrici (1941 – 1944), 1943 vysvätený za rokuk. kňaza. Pôsobil v trnavskej redakcii Posla božského srdca Ježišovho ako pomocník šéfredaktora, prednášal filozofiu na rehoľ. fak. v Trnave. Politicky prenasledovaný. V roku 1964 – 1982 duchovný správca Charitného domu v Beckove. Literárne činný ako publicista, autor divadelných hier a prekladateľ. Zredigoval Almanach Spoločnosti Ježišovej (1940), v rkp. zanechal divadelné hry pre mládež, kázne, exhorty.

Dielo
-----

* Petrolejový kráľ, Trnava roku 1942
* Traviči, Trnava roku 1943
* Hlucháni, Trnava roku 1944
* Trubafón, Trnava roku 1944

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 164116
* VIAF: 3206156565692223500006
HALovo symbolické „oko" – kamera
**HAL 9000** je palubný počítač na vesmírnej lodi *Discovery One* vo fiktívnom príbehu Vesmírna odysea od spisovateľa Arthura C. Clarka.

HAL (anglicky ***H**euristically programmed **AL**gorithmic computer*, **H**euristicky naprogramovaný **AL**goritmický počítač) predstavuje umelú inteligenciu, ktorá komunikuje a spolupracuje s posádkou. Obvykle je predstavovaný červeným okom kamery, ktoré sa vyskytuje po celej Discovery. Hlas HALa 9000 bol dabovaný kanadským hercom Douglasom Rainom.

HAL bol uvedený do prevádzky 12. januára 1997 (vo filme 1992) v HAL Laboratories ako produktové číslo 3. Jeho prvým inštruktorom bol Dr. Chandra (v prvom filme Mr. Langley). HAL je schopný nielen komunikovať, rozpoznávať reč, tváre ale tiež odzerať z pier má veľa zmyslov pre umenie, vyjadrovanie emócií, dedukcie, hranie šachov atď. K tomu všetkému najviac ešte udržuje všetky systémy na medziplanetárnej misii pod kontrolou.

HAL získal v rebríčku AFI’s 100 Years… 100 Heroes and Villains 13. pozíciu na zozname najväčších filmových zloduchov všetkých dôb.

Vo francúzskej verzii 2001: Vesmírna odysea je HAL pomenovaný ako „CARL" (francúzsky) (*Cerveau Analytique de Recherche et de Liaison*). Kamera však stále sníma nápisy „HAL 9000".

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **HAL 9000**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku HAL 9000 na českej Wikipédii.*
**Dôkaz existencie Boha** je pokus o dôkaz tvrdenia, že existuje Boh, a to pomocou filozofických pojmov bez odvolávania sa na zjavenie alebo tradíciu. 

V dejinách teologického myslenia je vedľa ontologického dôkazu Božej existencie (tzv. dôkaz a priori) Anselma z Canterbury najznámejších tzv. „päť ciest dokazovania" Tomáša Akvinského. V neskorších dobách sa postupne objavili ďalšie dôkazy aposteriórneho (skúsenostného) charakteru. Nie sú to však argumenty slúžiace na presviedčanie neveriacich, skôr ide o náčrt možnosti intelektuálnej reflexie vlastnej viery.

Ontologický dôkaz existencie Boha
---------------------------------

Vypracoval ho sv. Augustín, ktorý tvrdil, že u všetkých ľudí jestvuje pojem Boha ako dokonalej bytosti, pričom tento pojem by nemohol vzniknúť, keby nejestvovala dokonalá bytosť aj v skutočnosti. Teda Boh jestvuje. V stredoveku obhajoval tento dôkaz Anselm z Canterbury.

Filozofi k tomuto dôkazu pristupujú rôzne: jedni sa k nemu stavajú pozitivne (napr. Bonaventura alebo Leibniz), iní ho z najrôznejších dôvodov kritizujú, napr. Anselmov súčasník Gaunilo, ale neskôr aj Tomáš Akvinský najmä Immanuel Kant. Kritika je v podstate založená na tom, že z pojmu nemožno odvodzovať reálnu existenciu.

Kozmologický dôkaz existencie Boha
----------------------------------

Podľa tohto dôkazu Boh jestvuje ako prvá príčina všetkých vecí a javov. Tento dôkaz sa zakladá na predpoklade, že svet je konečný v čase a že jestvuje jeho nehmotná príčina. Kozmologický dôkaz existencie Boha podáva Platón, Aristoteles, Leibniz, Wolff a ďalší.

Teleologický dôkaz existencie Boha
----------------------------------

Podľa tohto dôkazu je v prírode všetko usporiadané tak účelne, že to možno vysvetliť jedine ak pripustíme existenciu nadprirodzenej rozumnej bytosti, ktorá usporadúva všetky javy.

Dôkazy Tomáša Akvinského
------------------------

* Dôkaz z pohybu (aristotelovský *prvý nehybný hýbateľ* – *primum movens immobile*).
* Dôkaz z príčiny (Boh ako prvá príčina (*causa prima*) - tzv. kauzálny argument)
* Dôkaz z kontingentnosti bytia (Boh ako absolútne Bytie, u ktorého nie je možné ne-bytie).
* Dôkaz zo stupňov dokonalosti stvorenia (ktorých porovnanie je možné jedine s absolútne dokonalým Bytím - Bohom).
* Dôkaz z poriadku stvorenia (tzv. teleologický argument, predpokladajúci inteligentného Stvoriteľa - pozri vyššie).

Ďalšie aposteriórne dôkazy
--------------------------

* Dôkaz z konsenzu ľudstva (tzv. morálny argument).
* Dôkaz zo svedomia (existencia najvyššieho morálneho sudcu, zákonodarcu - tzv. etický argument).
**Dórotheos** (starogr. Δωρόθεος – *Dórotheos*) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 216 pred Kr.

Dórotheos z Rodu bol na 141. olympijských hrách v roku 216 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia sa v Olympii zaviedol už na počiatku hier, t. j. v roku 776 pred Kr. a bol hlavným pretekom aj po zavedení ďalších súťažných disciplín. Menom víťaza tohto preteku sa označovala celá olympiáda.

Meno olympionika Dórothea je uvedené v zozname olympijských víťazov od starovekého historika Eusebia z Kaisareie, ktorý vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Eusebios, *Kronika* 2,193.
2. 1 2  James Lynch, *The Ancient Olympiads*
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 377.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.
6. ↑  Josef Šusta. *Dějepisectví*. Praha : Nákl. Historického klubu, 1933. S. 9.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku