recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jay Clark Buckey** (\* 6. jún 1956, New York, New York, USA) je americký lekár, kozmonaut a politik, ktorý bol raz na palube raketoplánu vo vesmíre.

Životopis
---------

Po základnej a strednej škole absolvoval vysokoškolské štúdium na Cornell University v Ilhaca (štát New York). Doktorát medicíny získal v roku 1981. Potom nastúpil na ročnú prax do nemocnice New York Hospital, Westchester. Odtiaľ sa dostal na školu v Dallase na Dallas Soutwestern Medical School, kde pôsobil do roku 1995, teda 14 rokov. V období rokov 1995-1996 pracoval v Lebanone na Dartmouth-Hitchcock Medical Center v štáte New Hampshire. V roku 1996 odišiel do Houstonu, kde sa zúčastnil kozmonautického výcviku v NASA. V roku 1998 absolvoval let do vesmíru, po ktorom sa vrátil do Lebanonu ako riaditeľ fakulty a zostal tu do roku 2004. V roku 2008 kandidoval v senátorských voľbách za demokratickú stranu v New Hampshire. Je ženatý, jeho manželka Sarah sa za slobodna volala Mastersová.

Let do vesmíru
--------------

V roku 1998 sa zúčastnil pätnásťdennej misie STS-90 na palube raketoplánu Columbia a stal sa tak 377. kozmonautom. Misia bola katalogizovaná v COSPAR pod označením 1998-022A. Sedemčlenná posádka sa venovala práci v laboratóriu Neurolab, čo bola upravená verzia Spacelab pre potreby lekárov. Misia bola úspešná. Štart aj cieľ bol na Floride, na kozmodróme Cape Canaveral Air Force Station. 

* STS-90 Columbia štart 17. apríl 1998, pristátie 3. máj 1998

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |

* Buckey na Space40
* Buckey na MEK
* Misia STS-90

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jay Buckey na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Autoritné údaje: * BnF: 15071499j
* GND: 140817700
* ISNI: 0000 0000 7731 5423
* LCCN: no96059232
* VIAF: 19969616
* WorldCat: lccn-no96059232
**Jazdecký portrét Karola V.** (tal. *Ritratto di Carlo V a cavallo*) je názov portrétneho diela talianskeho renesančného umelca Tiziana.

Tizianova sláva
---------------

Umelecká sláva Tiziana, jedného z vrcholných predstaviteľov benátskeho maliarstva, umožnila umelcovi nadväzovať kontakty s poprednými osobnosťami vtedajšej doby. K jedným z najprominentnejších obdivovateľov Tizianovho diela patril cisársky rod Habsburgovcov. Od tridsiatych rokov 16. storočia sa datuje nadviazanie stykov s týmito Tizianovými významnými mecenášmi, ktorých záujem v najväčšej miere prispel k umelcovej celosvetovej sláve. Do toho obdobia spadá i vznik jazdeckého portrétu cisára Karola V.

Okolnosti vzniku diela
----------------------

Námetom obrazu, nazývaného aj *Cisár Karol V. pri Mühlbergu*, sa stala významná historická udalosť znamenajúca posilnenie pozície katolicizmu – bitka pri Mühlbergu – v apríli 1547. V nej spojené vojenské oddiely Rímskonemeckej ríše, Španielska a Uhorska porazili vojská protestantských krajín združených v Šmalkaldskom spolku. V nasledujúcom roku sa v bavorskom Augsburgu zišiel ríšsky snem, počas ktorého vzniklo toto, jedno z najslávnejších Tizianových diel.

Kompozícia a ikonografia
------------------------

Maľba zachytáva cisára Karola V. v brnení sediac na koni, vychádzajúceho z lesného porastu do otvorenej krajiny. Zdanlivo jednoduchá skladba v sebe skrýva zložitý symbolizmus. Predovšetkým tu ide o samotnú postavu cisára, ktorý výzorom pripomína stredovekého rytiera v zbroji po víťaznom súboji. V pravej ruke zviera kopiju pripomínajúcu zbraň svätého Juraja či kopiju Longina, ktorou rímsky vojak prebodol bok ukrižovaného Ježiša Krista. Karolova vzpriamená postava, zovreté pery a pohľad upriamený do diaľky jednoznačne zobrazujú muža oslavujúceho svoj triumf. V tomto prípade ide o triumf katolicizmu nad protestantskou herézou. Tento fakt má zdôrazniť aj farba oblohy; tmavá farba vyjadrujúca nepokojnú minulosť postupne prechádza do jasnej oblohy čo má symbolizovať príchod nových, mierových čias.

Ako predloha postavy cisára Tizianovi poslúžila jazdecká socha cisára Marca Aurelia na rímskom Kapitole ako aj rôzne rytiny Albrechta Dürera a Hansa Burgkmaira.

Zdroje
------

* Obraz na www.museodelprado.es
* I. Krsek, *Tizian*, Odeon, Praha, 1976
* Dielo na www.wga.hu
**Ján Pastrnák**, **Ján Pasterňak**, **Ján Pasternák** (narodenie a úmrtie nie sú známe). Žil približne v polovici 19. storočia. Bol lovec kamzíkov a horský vodca vo Vysokých Tatrách. Pochádzal z obce Štôla.

Vodieval turistov a horolezcov najmä na túry začínajúce sa v Batizovskej doline vo Vysokých Tatrách v 70-tych rokoch 19. storočia. Jeho druhom na túrach bol najmä Ján Ruman Driečny ml. s ktorým v roku 1875 prví vystúpili Batizovskou próbou na Gerlachovský štít. Tento výstup zopakoval v roku 1877 spolu s českým horolezcom Viktorom Lorencom a horským vodcom Jánom Rumanom Driečnym ml.

Podľa neho pomenovali vo Vysokých Tatrách *Pastrnákov priechod* a *Pastrnákovú vežičku* nad Ľadovým plesom mengusovským, *Nižnú, Prostrednú, Vyšnú Pastrnákovú bránku* a *Pastrnákové zuby* na hrebeni Končistej, *Pastrnákovu priehybu* oddeľujúcu Kostolík od masívu Batizovského štítu.

Referencie
----------

1. ↑  BOHUŠ, Ivan. *Od A po Z o názvoch Vysokých Tatier*. 1. vyd. Tatranská Lomnica : ŠL TANAPu, 1996. ISBN 80-967522-7-8. S. 457.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ján Pastrnák na poľskej Wikipédii.*
**Paralaxa** (v gréčtine παραλλαγή (parallagé) = zmena) je zmena relatívnej uhlovej pozície dvoch stacionárnych bodov vzhľadom na pozorovateľa vplyvom pohybu pozorovateľa.

Mesačná paralaxa
----------------

Príklad mesačnej paralaxy: zakrytie Plejád Mesiacom
Primitívny spôsob určenia mesačnej paralaxy z jedného miesta je použiť zatmenie Mesiaca. Plný tieň Zeme na Mesiaci má zdanlivý polomer zakrivenia rovný rozdielu medzi zdanlivými vzdialenosťami Zeme a Slnka pri pohľade z Mesiaca. Je možné vidieť, že tento polomer je 0,75 stupňa, z ktorého (pri slnečnom zdanlivom polomere 0,25 stupňa) dostávame zdanlivý uhol Zeme 1 stupeň. Takto dostaneme vzdialenosť Zeme a Mesiaca 384 000 km.

Iným spôsobom určenia paralaxy, aby sme určili vzdialenosť Zeme a Mesiaca, by bolo zobrať dva obrázky Mesiaca v presne rovnakom čase z dvoch miest na Zemi a porovnať polohu Mesiaca vzhľadom na viditeľné hviezdy. Použitím orientácie Zeme, týchto dvoch miest a kolmého posuvu je možné trigonometricky vypočítať vzdialenosť Zeme a Mesiaca.

{\displaystyle vzdialenost\_{mesiaca}={\frac {vzdialenost\_{zakladnapozorovatela}}{\tan(uhol)}}}

Hviezdna paralaxa
-----------------

Hviezdna paralaxa
V medzihviednej mierke spôsobuje paralaxa tvorená rozdielnymi obežnými polohami Zeme, že blízke hviezdy sa zdanlivo pohybujú blízko vzdialenejších hviezd. Tento jav je však taký malý, že je ťažko odhaliteľný bez použitia presných detekčných metód.

**Ročná paralaxa** je definovaná ako rozdiel v polohe hviezdy pri pohľade zo Zeme a Slnka, t. j. pomocou uhla na hviezdu natiahnutého smerom k hviezde z opačných koncov obežnej dráhy Zeme okolo Slnka. Vychádzajúc z týchto dvoch bodov, paralaxa je polovica maximálneho paralaktického posunu hviezdy pozorovaného z týchto dvoch bodov. Parsek je jednotka vzdialenosti, pre ktorú je ročná paralaxa 1 uhlová sekunda. Parsek sa rovná približne 3,26 svetelného roka.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portál |
| **Rockford IceHogs** |
| --- |
| Založený | 2007 |
| Súťaž | American Hockey League |
| Konferencia | Západná konferencia |
| Divízia | Západná divízia |
| Štadión | RockfordMetroCentre o kapacite 6 500 divákov |
| Mesto | Rockford, Illinois |
| Hlavný tréner | Bill Peters |
| Kapitán | Garnet Exelby |
| Nadriadený klub NHL | Chicago Blackhawks |
| Stránka klubu |

**Rockford IceHogs** je profesionálny športový hokejový klub, hrajúci v American Hockey League. Mužstvo pôsobí v meste Rockford v Illinois. Svoje domáce zápasy hrajú v miestnej aréne RockfordMetroCentre. Klub hrá v súťaži od roku 2007, kedy v nej nahradil celok Cincinnati Mighty Ducks, bývalú farmu klubu NHL Anaheim Ducks.

Klub s názvom Rockford IceHogs hral v rokoch 1999 – 2007 nižšiu súťaž UHL. Súčasní IceHogs sú farmou klubu NHL Chicago Blackhawks. Za prvé tri roky svojho účinkovania v AHL sa zakaždým prebojovali do play-off, iba v premiérovej sezóne 2007/08 ale prešli do 2. kola. V ročníku 2010/11 po prvý raz vo vyraďovacích bojoch chýbali.

Úspechy klubu
-------------

* postup do 2. kola play-off 2007/08

Klubové rekordy
---------------

### Za sezónu

Góly: 35, Troy Brouwer (2008-09)
Asistencie: 67, Martin St. Pierre (2007-08)
Body: 88, Martin St. Pierre (2007-08)
Trestné minúty: 174, Kris Versteeg (2007-08)
Čistá konta: 3, Corey Crawford (2007-08)
Vychytané víťazstva: 29, Corey Crawford (2007-08)
Priemer obdržaných gólov: 2.54, Chris Beckford-Tseu (2007-08)
Procento úspešnosti zákrokov: .917, Wade Flaherty (2007-08) a Corey Crawford (2008-09)
### Celkovo

Góly: 59, Jack Skille
Asistencie: 88, Petri Kontiola
Body: 128, Jack Skille
Trestné minúty: 288, Jake Dowell
Odohrané zápasy: 232, Evan Brophey

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Rockford IceHogs**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka klubu (po anglicky)

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Rockford IceHogs na českej Wikipédii.*
Písac
**Písac** (keču. **P'isaq**) je sídlo v Peru 33 km od Cusca, ako aj názov priľahlých zvyškov inkského hradu (tzv. Strážne mesto Inkov).

Písac sa považuje za jednu z najlepších ukážok inkskej architektúry, sú tu zachované zvyšky pôvodného hradu, postaveného z dokonale spojených kamenných kvádrov. Rozloha hradu zodpovedá veľkosti samotného Cusca. Je postavený vo výške 3 300 m n. m. nachádza sa tu veľké množstvo terás, ktoré sa využívali na poľnohospodárske účely. Stupňovité terasy sa tiahnu stovky metrov, pestovala sa tu najlepšia kukurica z celej ríše, bola určená predovšetkým pre šľachtu. Celé údolie patrilo inkovi a kráľovskému rodu. Rovnako ako v iných strediskách je tu veľké množstvo budov, ktoré slúžili tak na administratívne, ako aj na vojenské účely. Jednou z najvýznamnejších zrúcaním Písacu je pevnosť Intihuatana, ktorá bola zasvätená kultu Slnka.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Písac**
**Rockstar New England** predtým známe ako Mac Doc Software, je herné vývojárske štúdio založené v roku 1999 Dr. Ian Lane Davis. Firma sídli v New England v Andoveri, Massachusetts, v severnej časti mesta Boston.

História
--------

### Mac Doc Software

Dr Davis založil Mad Doc Software v Andoveri v roku 1999.

V roku 2001, Mad Doc úspešne dokončili Star Trek: Armada II pre Activision. Mad Doc tím tiež vydal pre wifi platformu golfovú hru pre JAMDAT Mobile.

V marci 2002, Mad Doc dokončili letový vojnový simulátor Jane's Attack Squadron. Na jeseň roku 2002 spoločnosť vydala Empire Earth: The Art of Conquest, oficiálny datadisk pre Empire Earth, do Sierra Entertainment.

Rok 2003 priniesol ďalší úspech tejto firme. V novembri Microsoft Game Studios vydala Dungeon Siege: Legends of Aranna. Firma Mad Doc vyvinula datadisk pre Dungeon Siege, v ktorom pridali nové funkcie a vylepšenia AI.

### Rockstar New England

Dňa 4.apríla 2008 firma Rockstar Games oznámila, že získala štúdio Mac Doc Software, ktoré sa premenovalo na Rockstar New England.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka Rockstar New England

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Rockstar New England na anglickej Wikipédii.*


| * z
* d
* u
Rockstar Games |
| --- |
| 
* Rockstar Games
* Rockstar North
* Rockstar Leeds
* Rockstar Lincoln
* Rockstar London
* Rockstar New England
* Rockstar San Diego
* Rockstar Toronto
* Rockstar Vancouver
* Rockstar Vienna

 |
**Karel Nový**, vlastým menom **Karel Novák** (\* 8. december 1890 Benešov Rakúsko-Uhorsko - † 23. november 1980 Praha ČSSR), bol český spisovateľ a novinár.

Život
-----

Pochádzal z chudých pomerov. V druhej svetovej vojne bojoval vo fronte, bol zajatý a bol internovaný v pracovnom tábore Klecina. Bol svokrom českého spisovateľa Bohuslava Březovského. V roku 1960 bol menovaný národným umelcom.

Dielo
-----

Jeho tvorba bývala zaradená do kritického realizmu,často sa zaujímal sociálnou tématikou. Dá sa povedať, že jeho diela sú akýmsi opakom ruralizmu.

* *Městečko Raňkov* – 1927
* *Plamen a vítr* – 1959
* *Železný kruh*
	+ *Samota Křešín* – 1927
	+ *Srdce ve vichru* – 1930
	+ *Tváří v tvář* – 1933
* *Atentát*
	+ *Chceme žít*
* *Zaváté stopy*
* *Zahořklé úsměvy*

```
*Rytíři a lapkové*
```

Pre mládež
----------

* *Rybaříci na modré zátoce* – 1936
* *Potulný lovec* – 1941

Autoritné údaje: * abART: 17107
* GND: 119226715
* ISNI: 0000 0001 1001 4594
* LCCN: n50068940
* NK ČR: jk01090808
* SNK: 171362
* VIAF: 102460570
* WorldCat: lccn-n50068940
Súradnice: Hviezdna mapa 00h 00m 10s; 04° 55′ 51″

**PGC 17** je galaxia v súhvezdí Ryby. Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je nepresná.

Fyzická situácia
----------------

Táto galaxia sa nachádza v súhvezdí Ryby v blízkosti PGC 15. Nachádza sa vo vzdialenosti asi 400 miliónov svetelných rokov a v súčasnosti sa pohybuje od Mliečnej cesty rýchlosťou 8 995 km/s.

Rozmery
-------

Vzhľadom na zjavnú veľkosť 0,2 x 0,15 oblúkových minút meria táto galaxia približne 20 000 svetelných rokov.

Označenia
---------

V extragalaktickej databáze NASA/IPAC (NED) sa nezobrazuje ako PGC 17, ale ako UM 015. Je to veľmi zvláštna galaxia, nedefinovaného typu a modrej farby na fotografiách.

Vizuálna situácia
-----------------

V oblasti 2,4 minúty oblúka ju možno pozorovať spolu s inými malými galaxiami a slabými hviezdami. Napriek tomu je potrebný veľmi silný ďalekohľad, aby sa dala pozorovať a aj tak nie je vidieť veľa.

  

*… | PGC 16 | **PGC 17** | PGC 18 | …*

Referencie
----------

1. ↑   *HyperLeda* [online]. [Cit. 2017-09-05]. Dostupné online.
2. ↑   *Simbad* [online]. [Cit. 2017-09-05]. Dostupné online.
3. 1 2 3   *Databáza Nasa/Ipac - Výsledky pre PGC 17* [online]. [Cit. 2017-09-05]. Dostupné online.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku PGC 17 na španielskej Wikipédii.*
Pôvodná chata Monte Rosa
**Chata Monte Rosa** sa nachádza v chránenom ekosystéme švajčiarskych Álp vo výške 2883 metrov nad morom. Inteligentný návrh chaty oslovuje ako prepracovaným technologickým riešením, tak i neprehliadnuteľným dizajnom. Projekt novej horskej chaty vypracoval Švajčiarsky federálny technologický inštitút (ETH Zurich). Technické aj technologické riešenie je výsledkom série interdisciplinárnych štúdií, realizovaných na Katedre architektúry ETH v Zurichu pod vedením Andreu Deplazesa.[chýba zdroj]

Technické riešenie
------------------

Výraznou devízou je jej energetická sebestačnosť v extrémnej klimatickej oblasti, ktorá je priďaleko od akejkoľvek infraštruktúry. Chata sa spolieha výhradne na vlastnú produkciu energie a zber vody. Premyslený technologický systém spracováva aj pevný odpad a odpadovú vodu. Technológia má v porovnaní s existujúcimi alpskými chatami znížiť emisné zaťaženie oblasti asi o jednu tretinu. Energiu produkuje metalický povrch fasády, husto pokrytý výstupkami s fotogalvanickými panelmi.[chýba zdroj]

Architektúra
------------

Nevšedný dizajn chaty ako žiarivého kryštálu navrhol špeciálny softvér. Ten riešil okrem komplexnej konštrukcie nielen nosné prvky, vnútorné priečky a fasády, ale aj materiálovú spotrebu a prevoznú váhu, ktoré sa z hľadiska ekonomickej a ekologickej efektívnosti redukovali na minimum. [chýba zdroj]

Chata má päť poschodí. Na stavbe sa uplatňujú tradičné stavebné postupy so širokými možnosťami uplatnenia dreva. Koncept fasády je kombináciou energetickej výroby, ako aj jej úspory. Prínosom je taktiež fakt, že projekt zvyšuje citlivosť verejnosti k otázkam trvalej udržateľnosti a energetickej efektívnosti v architektúre.[chýba zdroj]
**Emmeline Pankhurstová** (\* 14. júl 1858, Manchester, Spojené kráľovstvo – † 14. jún 1928, Londýn) bola britská politická aktivistka.

Životopis
---------

Pochádzala zo zámožnej rodiny s ktorou sa neskôr rozišla. Vydala sa za právnika, ktorý bol takmer tak starý ako jej otec a podporovala jeho politické ambície. Po jeho smrti bola nútená predať dom, knihy a obrazy a najať si malý domček na Nelsonovej ulici v Manchestri. 

Roku 1903 založila organizáciu WSPU. Sídlo organizácie bolo roku 1906 preniesené do Londýna. Organizácia požadujúca volebné právo žien sa postupne radikalizovala. V marci 1912 členky organizácie vytĺkli výkladné skrine v celom centre Londýna. Emmeline Pankhurstová bola za svoju činnosť niekoľkokrát uväznená. Po vypuknutí vojny WSPU vyhlásila prímerie a Emmeline Pankhurstová s dcérou Christabel začala podporovať vládu. Po vojne si zarábala ako profesionálna rečníčka v Kanade. 

V roku 1927 kandidovala za konzervatívnu stranu, ale zradilo ju zdravie.

Referencie
----------

1. ↑   *Emmeline Pankhurst – Conservative candidate* [online].. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Emmeline Pankhurstová**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Emmeline Pankhurst na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 12385471f
* GND: 118789473
* ISNI: 0000 0000 8377 7202
* LCCN: n50050204
* NK ČR: jx20101006008
* VIAF: 44380444
* WorldCat: lccn-n50050204
**Karel Stamic (Carl Stamitz)** (\* 7. máj 1745, Mannheim, Nemecko – † 9. november 1801, Jena) bol nemecký skladateľ, starší syn slávneho českého skladateľa a virtuóza Jana Václava Stamica.

Životopis
---------

Narodil sa a žil v cudzine. Od detstva bol virtuóznym hudobníkom, už v sedemnástich rokoch pôsobil ako druhý huslista vychýreného mannheimského orchestra, ale ovládal aj mnoho ďalších nástrojov. Už v roku 1770 sa stal dvorným skladateľom grófa de Noailles v Paríži. Dosiahol veľkú popularitu počas svojich početných koncertných ciest po Európe, predovšetkým v Nemecku, Nizozemsku a Anglicku. Jeho skladateľská práca obsahuje predovšetkým kompozície sonátovej formy, ktorú ovládal s veľkou suverenitou (v tomto zmysle pokračoval v odkaze svojho otca, ktorý bol objaviteľom jej klasickej cyklickej formy). Témy sú spracovávané s maximálnou spevnosťou.A tak.

Dielo
-----

Hlavné ťažisko jeho tvorby je v symfónii a koncertných skladbách. Napísal 31 symfónií, 28 koncertných symfónií a viac než 60 koncertov. Bol veľmi dobrý improvizátor, ale mnohé témy sa v jeho diele opakujú, takže sa zdá, že skôr ide vždy o niekoľko variant jednej skladby. Niektoré jeho skladby sa dokonca považovali za diela jeho otca. K jeho najpozoruhodnejším dielam patrí koncertantné symfónie, ktoré v sebe zlučujú skladateľskú a hudobnú invenciu (napr. Koncertantná symfónia D dur pre orchester alebo Koncertantná symfónia F dur pre 7 nástrojov). Karel Stamic napísal mnoho koncertov pre pomerne široké spektrum sólových nástrojov: husľové (15), klarinetové (11), flautové (7), pre fagot (7), basetový roh a lesný roh, mnohé z týchto diel sa však nezachovali. Medzi najznámejšie diela patria klarinetové koncerty, komponované približne v období rokov 1770 – 1790.

Externé odkazy
--------------

* 

Autoritné údaje: * BnF: 13900008w
* GND: 119000008
* ISNI: 0000 0001 2022 0500
* LCCN: n80015507
* NK ČR: jn19990009993
* VIAF: 19867100
* WorldCat: lccn-n80015507
***Emotional*** je štvrtým albumom rakúskeho speváka Falca. Na trh sa dostal v októbri 1986 a bol kritikmi vysoko hodnotený, Falco sa tu ukázal veľmi citlivo a hneď po vydaní vyrazil na svetové turné. Album bol ako predchodca produkovaný Bolland & Bolland.

Single
------

Prvý singlom z albumu bola pieseň „The Sound of Musik". Pieseň bola veľmi úspešná a mohla tiež v zahraničí nadviazať na svojich predchodcov. V nápaditom videoklipe sa nakrátko objavil Falcov priateľ a dlhoročný starosta Viedne Helmut Zilk. V novembri 1986 nasledoval singel „Coming Home – Jeanny Part 2". Táto pieseň ihneď dosiahla na prvé miesto v rôznych hitparádach. Vo videoklipe ide o to, že sa Falco po roku vracia domov za Jeanny, ktorá bola ale nezvestná už vtedy ako odišiel.
Začiatok roku 1987 priniesol singel „Emotional" V ňom Falco spieva, že žiadna žena na svete sa k nemu nehodí. Riadok textu "Ja viem že žena ktorá mňa znesie, sa ešte nenarodila, ale ja prosím teba príď na svet",

Venovanie
---------

Falco venoval pieseň „Kamikaze Cappa" americkému vojnovému fotografovi Robertovi Capovi (1913 – 1954) a „The Kiss Of Kathleen Turner" ako poctu pre americkú herečku Kathleen Turner.

Okrem toho celý album je venovaný jeho domnelej dcére Katharine-Bianca.

Zoznam skladieb
---------------

1. „Emotional"
2. „Kamikaze Cappa"
3. „Crime Time"
4. „Cowboyz And Indianz"
5. „Coming Home (Jeanny Part 2)"
6. „The Star Of Moon And Sun"
7. „Les Nouveaux Riches"
8. „The Sound Of Music"
9. „The Kiss Of Kathleen Turner"

Externé odkazy
--------------

* Album Emotional
**Karel Plíhal** (\* 23. august 1958, Přerov) je česky gitarista, spevák, skladateľ, textár, hudobný režisér a aranžér.

Vyštudoval Strednú priemyselnú školu strojnícku v Olomouci, potom pracoval ako konštruktér, kurič v olomouckom divadle a nakoniec sa stal pesničkárom (hoci nemá žiadne hudobné vzdelanie). Na gitaru hrá od 15 rokov. Najprv hral v olomouckých undergroundových country-swingových kapelách *Hučka*, *Falešní hráči* a *Plíharmonyje*. Prvé sólové vystúpenie mal v roku 1983. Medzi rokmi 1985 až 1993 spolupracoval s Emilom Pospíšilom a v rokoch 1995 – 1999 ho sprevádzal Petr Freund. Karel Plíhal je štvornásobný držiteľ ceny súťažného hudobného festivalu Porta.

Zložil hudbu k rade inscenácií Moravského divadla Olomouc, okrem iného *Zlatovláska*, *Sluha dvou pánů*, *Láska dona Perlimplína*,  *Manon Lescaut*, *Cyrano de Bergerac*, *Zimní pohádka*, *O umučení a slavném vzkříšení Pána a Spasitele našeho Ježíše Krista*, *Giroflé-Giroflá* atď. Zhudobnil niektoré Kainarove básne, režíroval nahrávanie albumov napr. Jarka Nohavicu, Petra Fialu, bratov Ebenových alebo Bokomary.

V roku 2006 vydal výber svojich básničiek *Jako cool v plotě* doprevádzaný ilustráciami Miroslava Bartáka. Za svoj zatiaľ posledný album *Vzduchoprázdniny*, ktorý vyšiel v roku 2012, získal Cenu Anděl v kategórii Folk & Country.

Diskografia
-----------

* *Karel Plíhal* (1985)
* *Imaginární hospoda* (1986) – EP spolu so Slávkom Janouškom a Nerez
* *Karel Plíhal...Emil Pospíšil...* (1989)
* *Karel Plíhal 1985-89* (1992) – súborné vydanie dvoch predchádzajúcich dosiek
* *Takhle nějak to bylo...* (1992)
* *Králíci, ptáci a hvězdy* (1996)
* *Sova sněžná* (2000) – singel
* *Kluziště* (2000)
* *Rok ďábla* (2002) – soundtrack rovnomenného filmu, Plíhal však zastúpený málo
* *Nebe počká* (2004) – piesňové texty Josefa Kainara
* *Karel Plíhal v Telči* (2005)
* *Karel Plíhal v Olomouci* (2005)
* *Vzduchoprázdniny* (2012)

Piesňou *Vosa* je tiež zastúpený na sampleri *50 miniatur* (2007).

### Bootleg

* *Plíharmonyje* (záznam z koncertu, oficiálne nevydané)
* *Mávej, mávej* (záznam z koncertu, oficiálne nevydané)

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky Karla Plíhala
* Kompletný spevník s akordami

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Karel Plíhal na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 66183
* GND: 1080331301
* ISNI: 0000 0000 7910 5024
* LCCN: no2006045115
* NK ČR: jo20010083089
* VIAF: 84123668
* WorldCat: lccn-no2006045115
**Aufidius** alebo **Aufidios** (lat. *Aufidius*, starogr. *Ἀυφίδιος* – *Aufidios*) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 1. storočí pred Kr.

Aufidius z Patrasu bol na 190. olympijských hrách v roku 20 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. Olympijské víťazstvo Aufidia uvádza historik Eusebios z Kaisareie, a to v zozname olympijských víťazov (hlavne víťazov stadiodromu od 1. v roku 776 pred Kr. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou diela Kronika (starogr. *Παντοδαπὴ Ἱστορία* – *Pantodapé Historia*). Tento zoznam vyhotovoval hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných len fragmentálne.

Taliansky historik Luigi Moretti uvádza, že Aufidius mal bezpochyby rímske meno, od roku 14 pred Kr. sa stal zrejme občanom cisárom Augustom založenej rímskej kolónie *Augusta Aroe Patrensis* a preto je dosť nepravdepodobné, že bol Grék (v roku 146 pred Kr. strategicky dôležitý Patras ovládli Rimania).

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Eusebios, *Kronika* 2,193.
2. 1 2  Luigi Moretti; Maria Elisa Garcia Barraco; Ilaria Soda. *Luigi Moretti e il catalogo degli Olympionikai : testimonianze epigrafiche, letterarie, papirologiche e numismatiche sui vincitori degli agoni olimpici panellenici (Ellade e Magna Grecia: 776 a.C. - 393 d.C)*. Roma : Arbor sapientiae, 2014. ISBN 978-88-97805-32-8. S. 120 (727).
3. ↑  Josef Šusta. *Dějepisectví*. Praha : Nákl. Historického klubu, 1933. S. 9.
4. ↑  Luigi Moretti; Maria Elisa Garcia Barraco; Ilaria Soda. *Luigi Moretti e il catalogo degli Olympionikai : testimonianze epigrafiche, letterarie, papirologiche e numismatiche sui vincitori degli agoni olimpici panellenici (Ellade e Magna Grecia: 776 a.C. - 393 d.C)*. Roma : Arbor sapientiae, 2014. ISBN 978-88-97805-32-8. S. 25.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Karel Vacek** (\* 21. marec 1902, Liberec – † 18. august 1982, Praha) bol český hudobný skladateľ. Je autorom táng *Cikánko ty krásná* či *Nikdy se nevrátí pohádka mládí*.

Stručný životopis
-----------------

Narodil sa v libereckej Perlovej ulici (čp. 232) v rodine výrobcu nábytku a muzikanta. Niekedy v rokoch 1909 až 1910 sa s rodičmi presťahoval do Prahy, kde sa naučil okrem iného hrať na husle, klarinet, trúbku, lesný roh a kontrabas a už od svojich 15 rokov hral v pražských ľudových kapelách. Vďaka svojej nástrojovej všestrannosti bol vyhľadávaným muzikantom aj vo Vysokom Veselí, kde pracoval ako robotník. Svoje znalosti rozšíril v rokoch 1919 – 1924 počas vojenskej služby pri vojenskej hudbe v rôznych posádkach.

V roku 1925 absolvoval s českým cirkusovým orchestrom zájazd do Francúzska. Po návrate do Prahy pôsobil v orchestri kina Lucerna, džezovej kapele Haryho Hardena a kvintete Melody Boys R. A. Dvorského. Tri roky hral tiež v Osvobozenom divadle, potom sa však roku 1938 vrátil k Dvorskému. Počas druhej svetovej vojny viedol vlastný orchester, s ktorým obchádzal české mestá.

Vlastné hranie zanechal v roku 1956, keď sa venoval už len skladaniu a občasnému dirigovaniu hudby. V roku 1982 získal titul národný umelec. Počas života zložil takmer deväťdesiat poliek, valčíkov a iných skladieb.

Výber z diela
-------------

* *Venkovská*
* *Láska nehněvaná*
* *Bezejmenná*
* *Lesácká*
* *Koryčanská*

Skladby
-------

### Práca pre kapely

* 1956 *Predehara*
* *Cikánka*, tango
* *Pictures of a Countryside*, ouverture
* *Pohádka mládí* (holandsky – Sprokjesachtige Jeugd), tango
* *Rhapsodie*
* *Souvenýr*
* *Táboráku plápolej*, waltz
* *V podlesí*
* *Zítra snad*, tango

#### Pochody

* *Bříza zelená*, polka
* *Čtyři páry bílejch koní*, polka
* *Zůstaň tu s námi, muziko ceska*, polka

#### Polky

* 1982 *Hej panímámo*
* *Ale ne ale ne*
* *Frajerka*
* *Fůra slámy*
* *Hú a hú*
* *Hej paní mámo*
* *Kalná voda*
* *Karlův most*
* *Můj tatíček*
* *Proč nezůstane slunce stát*
* *Štěstí na rozcestí*
* *Šumařinka*
* *U našich kasáren*
* *V podlesí*
* *Venkovská*
* *Za rok za dvě léta*

#### Valčíky

* 1972 *Černá noc*
* 1974 *Posledni korunu mám*
* *Až se jednou potkáme*
* *Dřív než se rozloučím*
* *Láska nehněvaná*
* *Malá písnička*
* *Panenko modrooká*
* *Skřivánek zpíval*
* *Tichou dedinou*

Externé odkazy
--------------

* 
*

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Karel Vacek (skladatel) na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 30048
* BnF: 139718439
* GND: 134544765
* ISNI: 0000 0000 5549 2672
* LCCN: n86003645
* NK ČR: jk01140977
* VIAF: 77787538
* WorldCat: lccn-n86003645
**Svodínsky potok** je vodný tok na Podunajskej pahorkatine, na území okresu Nové Zámky. Je to ľavostranný prítok Paríža, meria 6,3 km a je tokom IV. rádu.

Pramení v podcelku Hronská pahorkatina, v časti Strekovské terasy, priamo v obci Svodín v nadmorskej výške približne 187 m n. m. Najprv tečie juhovýchodným smerom intravilánom tejto obce, postupne sa stáča na juh a sprava priberá prítok vznikajúci tiež na území obce. Následne sa stáča, na krátkom úseku tečie na juhozápad, preteká močaristým územím s porastom trstiny, ďalej napája vodnú nádrž Svodín a pokračuje smerom na juhovýchod. Napokon tečie v blízkosti osady Paríž na ľavom brehu a severne od obce Gbelce ústi v nadmorskej výške 119,2 m n. m. do Paríža.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Paríža** |
| --- |
| *Paríž* → *Hron* → *Dunaj* |
| Vodné toky | Batov · Bočný kanál · Cegléd · Gbelský kanál · Háj · Horvátka · Krovina · Leština · **Paríž** · Svodínsky potok · Vinohradský potok |
| Vodné plochy | Vodná nádrž Dubník I · Vodná nádrž Dubník II · Vodná nádrž Jasová · Vodná nádrž Kamenný Most · Vodná nádrž Rúbaň I · Vodná nádrž Rúbaň II · Vodná nádrž Svodín |
**Koloman Bazovský** (\* 28. február 1866, Závada – † 25. január 1950, Banská Bystrica) bol redaktor, publicista, pedagóg.

Rodina
------

Otec: Daniel Bazovský, matka: Zuzana rod. Skalošová. Brat Ľudovít Bazovský, syn: Miloš Alexander Bazovský.

Životopis
---------

Absolvoval Učiteľský ústav v Lučenci. Od roku 1887 učiteľ v Jasenovej. V rokoch 1890 – 1909 v Turanoch, kde sa pre svoje liberálne názory dostal do rozporu s cirkevnou vrchnosťou. Počas prvej svetovej vojny patril k členom ružomberského odbojového centra okolo Vavra Šrobára. Člen SNS. Do roku 1918 administrátor redakcie budapeštianskych Slovenských novín. V rokoch 1919 – 1922 vydavateľ a redaktor časopisov *Novohradská stráž* a *Slovenský juh* v Lučenci. V rokoch 1922 – 1926 pôsobil ako školský inšpektor. V roku 1926 odišiel do dôchodku, žil v Turčianskych Tepliciach a Banskej Bystrici.

Publikoval články s pedagogickou tematikou v časopise *Dom a škola*. V Slovenských novinách uverejňoval prózy s námetmi zo súčasnosti a z mestského života, romantické a dobrodružné romány, ako aj preklady z angličtiny, francúzštiny a ruštiny.

Dielo
-----

* Sbierka nových piesní, Budapešť (pred 1918)

Literatúra
----------

* BAZOVSKÝ, Koloman. In:  *Slovenský biografický slovník : od roku 833 do roku 1990*. Zväzok I A – D. Martin : Matica slovenská, 1986. 583 s. S. 173.

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrike evanjelického zboru v Závade; položka číslo 8, pokrstený ako Koloman-Julius Bazovszky
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 151738
* VIAF: 7074156565703523500004
Súradnice: 50°5′29.3″S 14°24′1.4″V﻿ / ﻿50,091472°S 14,400389°V﻿ / 50.091472; 14.400389

Pražský hrad - Mihulka a katedrála svätého Víta
**Mihulka** alebo **Prašná veža**, je valcová kamenná veža stojaca na severnej strane jadra Pražského hradu a je súčasťou jeho historického opevnenia. Severne od veže spadá strmý zráz Jelenej priekopy.

Dejiny
------

Veža bola postavená v druhej polovici 15. storočia podľa projektu Benedikta Rejta ako najmohutnejšia delová veža opevnenia. Okrem obranných účelov mala v minulosti rad ďalších využití. Za vlády Rudolfa II. tu bola alchymistická dielňa; v 16. storočí slúžila ako hladomorňa, po veľkom požiari hradu v roku 1541 bola prestavaná a býval tu zvonár Tomáš Jaroš, ktorý mal vo veži i dielňu. Neskôr bol v Mihulke sklad strelného prachu, preto sa tiež nazývala **Prašná veža**. Pri výbuchu strelného prachu pri invázii švédskej armády v roku 1649 bola ťažko poškodená. Ako sklad prachu slúžila až do roku 1754. Následne tu boli ubytovaní kostolníci tesne susediacej katedrály sv. Víta, a to až do 20. storočia.

Mihulka bola rekonštruovaná v rokoch 1967 až 1980; bola sprístupnená v roku 1982 ako múzeum, okná vedúce do Jelenieho příkopu však boli zaslepené, aby návštevníci nemali výhľad severným smerom k rezidencii prezidenta Gustáva Husáka. Tento stav trval až do roku 1990. Od decembra 2004 sa tu nachádza stála expozícia Vojenského historického ústavu dokumentujúca dejiny vojenských pokrývok hlavy a prilieb.

Pozri aj
--------

* Pražský hrad

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mihulka**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Mihulka na českej Wikipédii.*
Naparovacie zariadenie určené na pokovovanie v technologickom inštitúte LAAS v Toulouse.
 **Naparovanie**  je bežná metóda nanášania tenkých filmov. Zdrojový materiál je nanášaný vo vákuu. Vákuum umožňuje presun odparených častíc priamo na substrát, kde sa tieto častice skondenzujú späť do tuhého stavu. Naparovanie je využívané v mikrovýrobe a na výrobu produktov ako sú napr. pokované fólie.

Fyzikálne princípy
------------------

Naparovanie v sebe zahŕňa dva základné procesy:

1. Odparenie materiálu
2. Kondenzácia na substráte

Podobá sa to známemu procesu, pri ktorom sa voda v kvapalnom stave objaví na pokrývke hrnca pri varení. Ale plynné prostredie a zdroj tepla sa líšia. Naparovanie prebieha vo vákuu, to znamená, že pary nepochádzajúce zo zdrojového materiálu sú odstránené ešte pred začiatkom procesu.

Odparené častice sa presúvajú priamo k cieľovému substrátu bez stretu s ostatnými plynmi – toto je zabezpečené vákuom (high vacuum). Pri tlaku 10−4 Pa je pre časticu veľkosti 0,4 nm stredná voľná cesta asi 60 m. Žeraviace objekty v naparovacej komore (žeraviace vlákna) produkujú neželané pary, ktoré obmedzujú kvalitu vákua.

Vybavenie
---------

Každý naparovací systém obsahuje vákuovú pumpu. Taktiež obsahuje zdroj energie, ktorý zabezpečí odparenie materiálu určeného na nanesenie. Existuje viacero rôznych energetických zdrojov:

* pri *termálnej* metóde: kovový drôt je pripojený k nahrievanému keramickému naparovaču označovanému „loď". V dutine „lode" sa vytvorí roztavený kov a odparí sa do oblaku nad zdrojovým materiálom. Iný spôsob je, že zdrojový materiál je uložený v banke a nahrievaný žiarením alebo je zdrojový materiál priamo zavesený na žeraviace vlákno.
	+ Vyspelejšou formou termálnej metódy je epitaxia z molekulárnych zväzkov.
* pri metóde *elektrónového lúča*: zdroj je nahrievaný elektrónovým lúčom s energiou až do 15 keV (1 eV=1.602×10−19 J)
* pri *FLASH naparovaní*: jemný drôt je rovnomerne pripevnený na žeraviacu tyč a pri kontakte sa odparuje.
* pri *Odporovom naparovaní* sa vykonáva prechodom prúdu cez odporový drôt alebo fóliu s obsahom materiálu na odparenie.

Niektoré systémy využívajú uchopenie substrátu, pri ktorom je substrát neustále otáčaný okolo dvoch osí, čím sa zabráni tieneniu.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Evaporation (deposition) na anglickej Wikipédii.*
Napolenonské kúpele
**Napoleonské kúpele v Piešťanoch** sú komplex troch klasicistických kúpeľných objektov vybudovaných nad prameňmi, ktorý nadobudol známu podobu v rozmedzí rokov 1821-1862.

Pôvodným vlastníkom kúpeľov bol gróf Jozef Erdődy, rodina ktorého ich vlastnila až do roku 1889. Po napoleonských vojnách dal postaviť klasický kúpeľný dom s vaňovými kúpeľmi a prvým piešťanským zrkadliskom. Napoleonské kúpele sa nachádzajú v bezprostrednej blízkosti rieky Váh. Kúpeľné domy, ktorých funkcia sa počas celej ich existencie nezmenila, sa síce stavali postupne, ale so snahou výrazovo sa vzájomne prispôsobiť. Urbanisticky sú usporiadané do tvaru písmena U, čím vytvárajú malé námestie. Blahodarné účinky termálnej vody s teplotou 67 - 69 °C s liečivým obsahom sírovodíka a bahna vyhľadávajú každoročne tisíce ľudí. Pacienti s boľavým pohybovým aparátom, nervovým a reumatickým ochorením dostávajú dar od prírody - piešťanskú balneoterapeutickú kúru.

Súradnice: 48°35′11″S 17°50′35″V﻿ / ﻿48,586514°S 17,842918°V﻿ / 48.586514; 17.842918
Erb Évrarda des Barres
**Évrard des Barres** (iné mená: **Eberhard von Bares**, **Eberhard De Bären**; \* cca 1113, Meaux, Francúzsko – † 15. november 1176, kláštor Clairvaux) bol francúzsky šľachtic a tretí veľmajster Rádu templárov v rokoch 1149 – 1152.

Život
-----

Od roku 1143 pôsobil ako veľkopreceptor Francúzska a bol jedným z najvyšších hodnostárov rádu. Dňa 27. apríla 1146 predsedal spoločne s pápežom Eugenom III. rádovej kapitule pri ktorej dal pápež rádu právo nosiť červený kríž. Po smrti Roberta z Caronu (v januári 1149) sa stal veľmajstrom templárskeho rádu a ako prvý mohol používať titul: *„Magister Dei Gratia"*.

Svoju povesť si však vydobyl aj vo francúzskom vojsku druhej križiackej výpravy. Tu doprevádzal kráľa Ľudovíta VII. ktorému zachránil život počas bitky s Turkami pri Pisidii. Zdá sa, že mal na kráľa silný vplyv, krátko po svojom zvolení sa spoločne roku 1149 vrátili späť do Francúzska. Tam Évrard dlho nepobudol a na naliehanie Rádu sa vrátil späť do Palestíny.

Roku 1152 oficiálne abdikoval a odcestoval späť do vlasti a aj napriek protestom rádových bratov prestúpil do rádu cisterciánov v Clairvaux, kde v samote a odlúčení od svojej rodiny roku 1176 zomrel. Podľa kronikára Odo Deuila bol veľmi zbožný a statočný.

Po jeho návrate do Francúzska v roku 1149 neoficiálne nastúpil na jeho miesto vo "Svätej zemi" Bernard de Tramelay, ktorý sa v roku 1152 po abdikácii Évrarda des Barres stal štvrtým veľmajstrom Rádu.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Evrard z Barres na českej Wikipédii.*
**Component Object Model (COM)** je platformovo nezávislý, distribuovaný, objektovo orientovaný systém pre vytváranie binárnych softvérových komponentov, ktoré sú schopné spolupracovať. Bol uvedený spoločnosťou Microsoft v roku 1993. COM je systém, na ktorom sú postavené technológie OLE, OLE Automation, ActiveX, COM+ a DCOM.

Prehľad
-------

Podstatou technológie COM je jazykovo nezávislý spôsob implementovania objektov, ktoré môžu byť použité aj v iných prostrediach ako boli vytvorené, dokonca za hranicami jednotlivých počítačov. Ak sú komponenty správne napísané, COM umožňuje používanie objektov bez znalosti ich vnútornej implementácie, čo zároveň núti autorov jednotlivých komponentov poskytovať správne definované rozhrania, ktoré sú oddelené od implementácie. Problém odlišných sémantík alokovania pamäti v rôznych jazykoch je vyriešený tým, že každý objekt je zodpovedný za svoje vytváranie a rušenie pomocou počítania referencií (tzv. reference counting). Pretypovanie medzi rôznymi rozhraniami objektu zabezpečuje funkcia `QueryInterface()`. Dedičnosť v rámci COM je vyriešená vytváraním takzvaných pod-objektov, ktorým sú následne odovzdávané volania metód z ich nad-objektov.

COM je technológia rozhraní, definovaná a implementovaná ako štandard iba pre Microsoft Windows a Apple Core Foundation 1.3. Pre niektoré aplikácie bolo COM nahradené v určitom rozsahu technológiou Microsoft .NET a podporou pre webové služby spolu s Windows Communication Foundation. Avšak COM objekty môžu byť použité vo všetkých .NET jazykoch a to pomocou spolupráce technológií .NET a COM pod názvom .NET COM Interop.
**Chata pri Šalviovom prameni** (nem. *Schuthütte am Kressbrunnen, Kresbrunn-Hütte*) bola chata, ktorú postavil Uhorský karpatský spolok na Žeruchovej poľane v Doline Bielej vody vo Vysokých Tatrách.

Z histórie
----------

V Doline Bielej vody na *Žeruchovej poľane* vo výške asi 1 200 m n. m. postavil v roku 1903 Uhorský karpatský spolok malú útulňu. Mohol ju voľne využívať každý turista na odpočinok. Používala ju aj *Kežmarská poľovnícka spoločnosť*. Blízko zrubu vyvieral *Šalviov prameň*. Stará útulňa v roku 1923 doslúžila. Nástupca Uhorského karpatského spolku Karpathenverein (Karpatský spolok) uvažoval o novej výstavbe. V roku 1930 advokát *Dr. Vojtech Forberger* zo Spišskej Novej Vsi zorganizoval finančnú zbierku. Namiesto chaty postavili k Šalviovému prameňu vozovú cestu. Ani snahy *Turistického spolku Priateľov prírody* v roku 1931 sa neskončili úspechom. *Július Tardík*, ktorý prevádzkoval staničnú reštauráciu v Tatranskej Štrbe, dostal od mesta Kežmarok v roku 1933, za ročný prenájom 120 korún, pozemok na stavbu chaty. Ešte v tom istom roku na mieste bývalej útulne postavil drevenú chatu so štyrmi izbami a spoločnou nocľahárňou, ktorú turisti nazvali **Tardíkova chata**, **Tardíkova útulňa**, (poľ. *Schronisko Tardíka*), niekedy sa na ňu prenášal názov *Chata pri Šalviovom prameni* (poľ. *Schronisko na Rzeżuchowej Polanie*). V roku 1945 ju prevzal do majetku Klub slovenských turistov a lyžiarov. Po jeho zrušení ju v roku 1950 dostalo do majetku Revolučné odborové hnutie. Zotavovňa pod jeho vedením chátrala. V roku 1956 ju asanovali. Dodnes po nej zostali vedľa cesty dolinou na Chatu pri Zelenom plese základy.

Galéria
-------

* Tardíkova chata v roku 1934.Tardíkova chata v roku 1934.
* Tardíkova chata v roku 1949, keď bol jej majiteľom Klub Slovenských turistov a lyžiarov.Tardíkova chata v roku 1949, keď bol jej majiteľom Klub Slovenských turistov a lyžiarov.
* Dolina Bielej vody, Kežmarská Biela voda.Dolina Bielej vody, Kežmarská Biela voda.
* Dolina Bielej vody.Dolina Bielej vody.

Referencie
----------

1. ↑  BOHUŠ, Ivan. *Od A po Z o názvoch Vysokých Tatier*. 1. vyd. Tatranská Lomnica : ŠL TANAPu, 1996. ISBN 80-967522-7-8. S. 457.
2. ↑   GAŠPAR, Ján. *Tatry. Staré pohľadnice rozprávajú*. 1. vyd. Poprad : Region Poprad, 2002. ISBN 80-968725-6-7. S. 261.

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej mape

| * z
* d
* u
Tatranské horské chaty |
| --- |
| Belianske Tatry | 
* Chata Plesnivec

 |
| Vysoké Tatry | 
* Bilíkova chata
* Chata pod Rysmi
* Chata pod Soliskom
* Chata pri Popradskom plese
* Chata pri Zelenom plese
* Majláthova chata
* Rainerova chata
* Skalnatá chata
* Sliezsky dom
* Zamkovského chata
* Téryho chata
* Zbojnícka chata

 |
| Západné Tatry | 
* Ťatliakova chata
* Žiarska chata

 |
| Zaniknuté chaty | 
* Važecká chata
* Nedobrého chata
* Furkotská chata
* Jozefova chata
* Hincova koliba
* Blasyho chata
* Hunfalvyho chata
* Guhrova chatka
* Útulňa v Slavkovskej doline
* Ruženina chata
* Chata Kamzík
* Egidova chata
* Chata pri Šalviovom prameni
* Votrubova chata
* Kežmarská chata
* Chata v Kôprovej doline
* Chata na Poľane pod Vysokou
* Horský hotel Hrebienok
* Mühlmannova chata

 |
**Plameňovoionizačný detektor**

Je tvorený miniatúrnym horákom, v ktorom je spaľovaná zmes vodíka a vzduchu; v ňom je vyvedený i výstup z chromatografickej kolóny. Proti ústiu horáka je umiestená kovová elektróda válcového tvaru, na ktorej je zo zdroja vložené napätie asi 300 V, vlastný horák je uzemnený. Ak do plameňa prichádza iba nosný plyn, je množstvo nabitých častíc vznikajúcich pri horení zanedbateľné. Medzi horákom a elektródou prechádza veľmi nízky zvyškový prúd 10^-9-10^-12 A.

Pokiaľ je v plameni spálená látka vystupujúca z chromatografickej kolóny, počet jónov sa zvýši a hodnota prechádzajúceho prúdu vzrastie. Veľkosť signálu závisí na detektora jeho typu a koncentrácii detegovanej látky. Výhodou je veľká univerzálnosť, poskytuje odozvu na väčšinu organických zlúčenín.
V plameni vznikajú jóny a elektróny
Odozva detektora je úmerná počtu efektívnych C atómov; táto odozva klesá s rastúcou substitúciou.
Signál neposkytujú : vodík, dusík, voda, sulfán, amoniak, oxid uhličitý a kyselina mravčia.
Súradnice: 48°25′06″S 21°57′40″V﻿ / ﻿48,4182°S 21,9612°V﻿ / 48.4182; 21.9612

**Veľký kopec** je chránený areál v správe štátnej ochrany prírody Latorica.

Nachádza sa v katastrálnom území obce Kráľovský Chlmec v okrese Trebišov v Košickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 2011 na rozlohe 25,1300 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.

Predmetom ochrany je: *Účelom vyhlásenia chráneného areálu je ochrana biotopov európskeho významu: Suchomilné travinno-bylinné a krovinové porasty na vápnitom substráte s významným výskytom druhov čeľade Orchidaceae (6210) a Dubovo-cerové lesy (91M0) a druhov európskeho významu: kosatec bezlistý uhorský (Iris aphyllasubsp. hungarica), poniklec veľkokvetý (Pulsatilla grandis), roháč obyčajný (Lucanus cervus), jašterica krátkohlavá (Lacerta agilis), užovka hladká (Coronella austriaca), orol krikľavý (Aquila pomarina), strakoš červenochrbtý (Lanius collurio), škovránok stromový (Lullula arborea) a penica jarabá (Sylvia nisoria).*

Referencie
----------

1. ↑  Veľký kopec. In:  *Zoznam osobitne chránených častí prírody SR* [online]. Banská Bystrica: Štátna ochrana prírody SR. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Veľký kopec na českej Wikipédii.*
Limany na severnom brehu Čierneho mora – fotografie zo satelitu Landsat
Liman pri ústí rieky Dnester
**Liman** je morský záliv či pobrežné jazero, polozatvorený/-né kosou, najčastejšie (ale nie len) pri ústí rieky.

Liman pri ústí rieky
--------------------

Liman je jazero, záliv alebo estuár riečneho ústia, pri ktorom si rieka pred sebou vytvorí útvar zo sedimentov a celá tým sama seba zahradí až na malý výtok (ktorý je spravidla umiestnený skraja), kde pozvoľne vyteká napr. do mora. Toto zahradenie má často formu kosy.

Voda v limane býva brakická s premenlivou slanosťou, ale pri malom prítoku sladkej vody sa môže liman silno zasoľovať následkom vyparovania. Tento typ ústia nie je veľmi častý. Najčastejšie sa limany nachádzajú na pobreží, kde majú prílivy malé vzdutie, napr. v Čiernom mori a v Baltskom mori vo Viselskom a Kuronskom zálive.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Liman (geografia)**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Liman na ruskej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vedy o Zemi |
**Krupský potok** je potok v severozápadnej časti Podunajskej nížiny, preteká územím okresu Trnava. Je to pravostranný prítok Dolnej Blavy, má dĺžku 29,8 km a je tokom VII. rádu. Medzi obcami Horná a Dolná Krupá napája sústavu piatich Hornokrupských rybníkov (na ľavom brehu), pod obcou Dolná Krupá sa koryto výraznejšie vlní. Pri obci Špačince sa vetví na dve ramená (v dĺžke cca 1,7 km).

Prameň
------

Pramení v Malých Karpatoch v lokalite Okrúhla, na západnej strane kopca Okrúhla (395 m n. m.), severoseverozápadne od obce Naháč v nadmorskej výške približne 350 m n. m.

Opis toku
---------

V pramennej oblasti tečie najprv na krátkom úseku na juhozápad, ďalej na západ a oblúkom sa stáča smerom na juh. Pri osade Prekážka vstupuje na Podunajskú nížinu, odtiaľ k obci Horná Krupá tečie smerom na juhojuhovýchod, následne k sútoku s Krupicou znovu na juh a následne preteká juhovýchodným smerom cez Dolnú Krupú a Špačince. Pod obcou už pokračuje viac na juhojuhovýchod až k obci Brestovany. Tu sa opätovne stáča k juhu, esovito sa ohýba a obteká Dolné Lovčice. Tesne pred ústím sa definitívne stáča na východ k ústiu.

Geomorfologické celky
---------------------

* Malé Karpaty, geomorfologický podcelok Brezovské Karpaty
* Podunajská pahorkatina, geomorfologický podcelok Trnavská pahorkatina, geomorfologická časť Trnavská tabuľa

Prítoky
-------

* Pravostranné: prítok z oblasti Agátov, prítok prameniaci východne od osady Cerová, dva prítoky vznikajúce južne od Cerovej, prítok zo západného svahu Handliarovskej skaly (374,7 m n. m.), Krupica (Krupiansky potok)
* Ľavostranné: prítok z oblasti Kráľovej drahy, kanál začínajúci východne od Hornej Krupej a ústiaci v Špačinciach

Ústie
-----

Do Dolnej Blavy sa vlieva juhovýchodne od obce Dolné Lovčice v nadmorskej výške cca 132 m n. m.

Obce
----

Potok postupne preteká cez:

* osada Prekážka
* obec Horná Krupá
* osada Horný Mlyn
* obec Dolná Krupá
* osada Podháj
* obec Špačince
* osada Veľký dvor
* obec Brestovany (tečie západne od obce a miestnej časti Horné Lovčice)
* obec Dolné Lovčice (obteká jej intravilán zo západu a juhu)

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Dolnej Blavy |
| --- |
| *Dolná Blava* → *Dolný Dudváh* → *Čierna voda* → *Malý Dunaj* → *Váh* → *Dunaj* |
| Vodné toky | 
* **Dolná Blava**
* Krupica
* **Krupský potok**
* Raštún
* Švajčiarka

 |
| Vodné plochy | 
* Hornokrupské rybníky

 |