recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Antroponymum** alebo **osobné meno** alebo **meno** je vlastné meno človeka. Súbor antroponým sa nazýva **antroponymia**. Výskumom antroponým sa zaoberá **antroponomastika**. 

Ako meno sa v užšom zmysle označuje aj len časť antroponyma známa aj ako krstné meno či rodné meno. Meno vydatej ženy, ktoré mala za slobodna, sa nazýva rodné priezvisko.

Druhy mena:

* úradné meno (dnes v tvare meno – priezvisko)
* nárečové a domácke meno
* prímeno
* meno podľa domu
* prezývka
* predikát (= prídomok, šľachtické rodové meno)

Na Slovensku sa vo včasnom stredoveku používala jednomenná sústava. V 15. storočí začala vznikať dvojmenná sústava ((krstné/rodné) meno – prímeno) a od 18. storočia je právne záväzná dvojmenná sústava ((krstné/rodné) meno – priezvisko).

Meno v religionalistike
-----------------------

Meno bolo považované za starých čias za jednu z duší bytosti, ktorá ho niesla a ktorá mala okrem neho aj ďalšie duše, ako krv, dych, tieň, dušu-dvojníka. Meno bolo s jeho nositeľom bytostne spojené. Preto sa ani človek väščinou kdekomu nepredstavoval. V niektorých krajinách mali králi dve mená: jedno pre bežné používanie, druhé tajné. Inde sa miesto mena kráľa vôbec používala náhrada: faraon (= veľký dom), v Turecku sa vravelo Veľká brána. Indiáni niektorých kmeňov nepoužívali mená ani medzi blízkymi. Žena označovala muža: *otec mojich detí*. Meno tu je miestom, kde sa mi môže pomôcť dobrorečením alebo ublížiť zlorečením. Aj boh má svoje meno. Je *sväté*, nemožno ho teda beztrestne používať zbytočne. Býva niekedy tabu, ako to bolo do značnej miery v neskorom Izraeli. Vzývať boha, čiže volať jeho meno, je radno na svätom mieste, ak chce človek s bohom vstúpiť do kontaktu. Vzývanie sa však neviaže len na sväté miesto. Volanie božieho mena spolu s prívlastkami alebo krátkymi oslavnými vetami alebo prosbami tvorí litániu. Vzývanie takisto iniciuje modlitbu.

Meno na Slovensku
-----------------

Na Slovensku je výber prvého mena obmedzený kalendárom. Niektoré zmeny mena sú umožnené na matričnom úrade. Ide o zmenu po rozvode, meno osvojeného dieťaťa, doplnenie druhého či tretieho prvého mena. Zmena je možná aj ekvivalent mena v inom jazyku. Každý typ zmeny je však povolený iba raz. Iné zmeny sú možné len so súhlasom okresného úradu kam občan podáva žiadosť. Zákonným je len „dôvod osobitného zreteľa".

Referencie
----------

1. ↑  KREKOVIČ, Milan. Prečo je dôležité meno. *SME: Magazín Víkend*, 1 2014, roč. 22, čís. 32, s. 8. ISSN 1335-440X.

Pozri aj
--------

* nomen (rímske meno)
* cognomen

Zdroje
------

* 
* antroponymum. In: MISTRÍK, Jozef, et al. *Encyklopédia jazykovedy*. 1. vyd. Bratislava : Obzor, 1993. 513 s. ISBN 80-215-0250-9. S. 66.
**Lókájata** alebo **čárváka** alebo **bárhaspatia** bolo materialistické učenie v starovekej Indii. 

Najstaršie údaje o nej obsahujú Védy a staroindický epos. Jej vznik sa tradične spája s mýtickým mudrcom Brhaspatim. Jednotlivé ateistické a antivédistické útoky sa pripisujú legendárnemu Čárvakovi; podľa neho sa v mnohých starovekých textoch tento materializmus nazýva čárvaka.

Základ učenia lókájaty o bytí tvorí predstava, že všetky veci vo vesmíre sa skladajú zo štyroch prvkov: zeme, ohňa, vody a vzduchu (v niektorých textoch sa k nim pridáva ako piaty éter). Prvky existujú večne a nemenia sa. Všetky vlastnosti predmetov závisia od toho, z akých prvkov sú veci spojené a od proporcií, v akých sa spájajú.

Vedomie, rozum a zmyslové orgány takisto vznikajú spojením prvkov; po smrti živej bytosti sa toto spojenie rozpadá na prvky, ktoré sa pripájajú k prvkom príslušného druhu, jestvujúcim v neživej prírode.

Niektoré texty obsahujú predstavu o evolúcii: jedny prvky vznikajú z iných, pričom východiskom je zem.

Gnozeológia lókájaty je senzualistická: jediným vierohodným zdrojom poznania je pocit. Zmyslové orgány môžu vnímať predmety potiaľ, pokiaľ sa samy skladajú z rovnakých prvkov ako predmety (podobné sa poznáva podobným).

Vychádzajúc z toho, popiera lókájata existenciu mimozmyslových a nadzmyslových objektov (boha, duše, odplatu za činy v predchádzajúcich prevteleniach, raj, peklo ap.). Texty neobsahujú celkom jasné vysvetlenie vzťahu lókájaty k iným, v indickej filozofii tradičným zdrojom poznávania (práhmán) - úsudku a svedectvám starých autorít.

V etike lókájaty prevládol hedonizmus.

Lókájata mala zrejme istý vplyv na staroindickú vedu o riadení štátu.

Nezachoval sa ani jeden text, ktorý by patril jej stúpencom. Najúplnejšie je vyložená vo filozofických traktátoch a kompendiách (daršanách), napísaných jej idealistickými odporcami - védántistami v 9. stor. - 16. stor.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Tomuto článku chýbajú obrázky.   
Ak viete o nejakých slobodne šíriteľných, neváhajte ich nahrať a pridať do článku.
WikiProjekt Žiadané obrázky

Súradnice: 48°10′21″S 16°59′05″V﻿ / ﻿48,172572°S 16,98478°V﻿ / 48.172572; 16.98478

**S.C.E.A.R.** (skratka z lat. *Societas civilis exercitus auxiliorumque Romanorum*; po slov. *Občianske združenie rímskeho vojska a pomocných zborov*) je historicko-vojenské občianske združenie, ktorého snahou je prostredníctvom vystúpení a prezentáciami predstaviť a objasniť život v rímskom vojsku, občanov Rímskej ríše a domorodého obyvateľstva na území Slovenska, Rakúska a Maďarska v období 1. až 2. storočia po Kr.

Zameranie združenia
-------------------

Združenie S.C.E.A.R. predstavuje verejnosti predvedením vojenských formácií, šermom, divadelnými scénkami, remeslami a rekonštrukciou rímskeho vojenského tábora, aký bol život v dobách vojen, ale i mieru na hraniciach Rímskej ríše Limes Romanus a v priľahlých oblastiach, v období antiky, v rímskom cisárskom období, hlavne včasnoaugustovským obdobím v 1. storočí pred Kr. počnúc a Markomanskými vojnami na konci 2. storočia po Kr. končiac.

Skupina predstavuje 5. kohortu pomocných zborov Callaecorum Lucensium (COH V LVC) z Crumera (na území dnešného Nyergesújfalu). Piata kohorta bola pôvodom z Hispánie z Callaecia a bola zostavená z Keltiberského obyvateľstva.

Externé odkazy
--------------

* S.C.E.A.R. v registri občianskych združení Ministerstva vnútra SR
* Oficiálna stránka združenia
**Ján Radvanský** (*Radvánszky de Radvány*; \* 2. december 1666, Batizovce  –  † 7. apríl 1738, Banská Bystrica-Radvaň) bol krajinský hodnostár a statkár.

Rodina
------

* otec: Juraj Radvanský
* matka: Janka Katarína rod. Mariášiová
* syn: Ladislav Radvanský, Juraj Radvanský
* manželka: Anna Mária rod. Szentiványová

Životopis
---------

V roku 1683-1685 študoval na evanjelickom kolégiu v Prešove. Hospodáril na rodových majetkoch v Banskej Bystrici-Radvani. Roku 1685 opustil školu a vstúpil do povstaleckej armády proti Habsburgovcom. Po potlačení Tökölyho povstania ho spolu s otcom v Banskej Bystrici-Radvani zaistil a postavil pred mimoriadny súd generál Caraffu v Prešove, po otcovej poprave ho prepustili. Roku 1703 sa stal blízkym spolupracovníkom vodcu stavovského povstania Františka II. Rákoczyho: 1704 komisár v Sedmohradsku. Po uzavretí Satmárskeho mieru a amnestii sa vrátil domov. Na jeseň 1712 ho v Kremnických vrchoch ozbíjal Juraj Jánošík aj so svojou družinou. Bol vyslancom Zvolenskej stolice na uhorských snemoch 1712- 1715, 1722-1723,1728-1729, na ktorých obhajoval záujmy protestantskej šľachty. Autor životopisných denníkov, v ktorých opísal zážitky z prešovského väzenia, otcovej popravy a prešovských jatiek (vyšli 1870 v Magyar Polgár Náptára). Jeho lyrické verše spolu s jeho životopisom vydal Belo Roku. Po roku 1697 a 1711 podžupan Zvolenskej stolice.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * PIM: PIM84161
**Líška falklandská** (iné názvy: **líška južná**, neformálne názvy: *vlk falklandský, falklandský vlk*; bohemizmus: *pes bojovný*; lat.*Dusicyon australis*) bol mäsožravý cicavec voľne žijúci na Falklandských ostrovoch, ktorý vyhynul v roku 1876.

Opis
----

Tento endemitský druh bol vysoký 60 cm a dlhý 120-160 cm. Sfarbený bol podobne ako európsky vlk. Keďže líška falklandská nebola ako živočíšny druh nikdy poriadne zdokumentovaná, vie sa o jej spôsobe života pomerne málo. Pravdepodobne lovila vtáky hniezdiace na zemi (napr. tučniaky), larvy a húsenice.

Vymretie
--------

Líška falklandská doplatila na svoj vlčí výzor a na to, že sa vyskytovala na pomerne malom území v neveľkom počte. Keď boli Falklandy okolo roku 1860 osídlené britskými chovateľmi oviec, líška falklandská začala byť bezohľadnými farmári nemilosrdne likvidovaná. Bola tiež hojne lovená pre svoju kožušinu. Vzhľadom k malej veľkosti ostrovov a nemožnosti sa pred ľuďmi poriadne schovať bola čoskoro vyhladená. V rokoch 1868 až 1870 bol neúspešne uskutočnený zúfalý pokus o záchranu druhu v londýnskej ZOO, keď sa tento predtým hojný druh dostal na zoznam druhov ohrozených vyhynutím. V roku 1876 bol ulovený posledný jedinec tejto líšky.

Referencie
----------

1. ↑  LUPTÁK, Peter. *Slovenské mená cicavcov sveta*. [1. vyd.] Bojnice : Zoologická záhrada, 2003. 218 s. ISBN 80-969059-9-6. S. 61 – 62.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Líška falklandská**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Líška falklandská**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Pes bojovný na českej Wikipédii.*
**Eleonóra Magdaléna Gonzagová** alebo **Eleonóra Toskánska** (\* 18. november 1630, Mantova – † 16. december 1686, Viedeň) bola mantovská princezná, dcéra vojvodu Karola II. z rodu Gonzaga a Márie, netere cisárovnej Eleonóry Gonzagovej, manželky Ferdinanda II. Štajerského.

Bola treťou manželkou cisára Ferdinanda III. ktorého si vzala v apríli 1651.

Život
-----

Eleonóra dostala meno po svojej pratete, cisárovnej Eleonóre. Nebola však vychovávaná ako jej prateta, jej výchova zvlášť kládla dôraz na kultivovaný kultúrny prejav. Už od mladosti skladala básne a hrala na niekoľko hudobných nástrojov, čím sa podobala svojmu taktiež literárne nadanému manželovi.

Ferdinand bol o viac než dvadsať rokov starší než Eleonóra a mal už šesť detí. Jeho prvá manželka Mária Anna Španielska zomrela pravdepodobne na následky otravy, druhá manželka Mária Leopoldína Tirolská zomrela v sedemnástich rokoch krátko po pôrode. 

Manželstvo Eleonóry s Ferdinandom III. uzavreté opäť vo Viedenskom Novom Meste, bolo harmonické. Manželia spolu mali štyri deti, tri dcéry a syna, z nich sa ale len dve dcéry dožili dospelosti. Dcéra Eleonóra Mária sa neskôr stala poľskou kráľovnou.

Kráľovná a cisárovná
--------------------

Eleonóra bola vzorová cisárovná, ale do zahraničnej politiky Viedne sa nezapájala. V septembri roku 1656 bola v Prahe korunovaná svätováclavskou korunou, po skoro tridsiatich rokoch od poslednej českej korunovácie.

Ferdinand III. dal pre svoju manželku v roku 1657 vo Viedni založiť taliansku literárnu akadémiu. Eleonóra na svojom dvore podporovala balet, alebo divadelný repertoár.

Založila aj kláštor uršuliniek vo Viedni a karmelitánok vo Viedenskom Novom Meste. Hoci sama bola silne nábožensky založená, zrejme nemala predsudky voči protestantom.

Ovdovela v apríli 1657. Najmladší syn Ferdinand sa narodil dva mesiace pred otcovou smrťou. Ferdinand III. sa tak nedožil jeho predčasného úmrtia o rok neskôr – za svoj život by tak prišiel už o tretieho syna.

V roku 1662 sa Eleonóra pokúsila založiť dámsky záslužný rád, tento zámer ale realizovala o šesť rokov neskôr. Založila dámsky Rád hviezdového kríža, ktorý sa neskôr stal prvým cisárskym rádom pre vznešené domáce a zahraničné dámy.

Zomrela vo Viedni v roku 1686, čím svojho manžela prežila skoro o tridsať rokov. Vo Viedni je tie pochovaná, v kapucínskej krypte, rodovej nekropoly Habsburgovcov.

Deti
----

* Terézia Mária (\* 1652 – † 1653)
* Eleonóra Mária Habsburská (\* 31. máj 1653 – † 17. december 1697) ∞
	+ 1/ 1670 poľský kráľ Michał Korybut Wiśniowiecki († 1673)
	+ 2/ 1678 vojvoda Karol V. Lotrinský, cisársky vojvodca
* Mária Anna Habsburská (\* 30. december 1654 – † 14. apríl 1689) ∞ kurfirst Ján Viliam Falcký (\* 1658 – † 1716)
* Ferdinand (\* 1657 – † 1658)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Eleonora Toskánská (1630-1686) na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 118883542
* ISNI: 0000 0003 5790 8741
* NK ČR: jo2004214957
* VIAF: 202938166
**3. tanková divízia SS Totenkopf** alebo nem.  **3. SS-Panzerdivision Totenkopf** bola divízia Waffen-SS počas druhej svetovej vojny. Svoj pôvod má v jednotkách *SS-Totenkopfverbände*, ktoré slúžili ako stráž nemeckých koncentračných táborov. Príslušníci jednotiek *Totenkopf* sú známi pre veľké množstvo spáchaných vojnových zločinov, najmä v Poľsku.

História
--------

V októbri 1939 schválil Adolf Hitler presun 6 500 mužov z jednotiek ochrany koncentračných táborov *Totenkopfverbände* do novo organizovanej divízie Waffen-SS. Bola formovaná v Dachau, kde bola zorganizovaná a vybavená.

Dôstojníci boli prevelení z jednotiek *SS-Verfügungstruppe* a *SS Heimwehr Danzig*, z ktorých mnohí už mali skúsenosť z masakrov poľskej inteligencie. Veliteľom divízie sa stal Obergruppenführer Theodor Eicke. Počas bitky o Francúzsko bola divízia vybavená bývalými československými zbraňami. Pôvodne bola organizovaná ako motorizovaná divízia.

Divízia bojovala na západnom aj východnom fronte.

Bojový krst absolvovala počas útoku na Belgicko 16. mája 1940. Zúčastnila sa bojov o Arras. Podporovala postup Rommelovej 7. tankovej divízie. V boji sa stretla s koloniálnymi marockými jednotkami a podarilo sa jej zajať asi 16 000 mužov.

Jednotka sa zúčastnila operácie Barbarossa, operovala v rámci Hoepnerovej 4. tankovej skupiny Severnej skupine armád v Pobaltí a okolí Leningradu. V roku 1942 utrpela ťažké straty v obkľúčení pri Demiansku a po nadviazaní spojenia so zvyškom armády bola cez leto 1942 stiahnutá na doplnenie do Francúzska.

Na front bola znovu nasadená začiatkom roku 1943 pri Charkove v rámci II. tankového zboru SS. V bojoch vtedy padol veliteľ divízie Theodor Eicke. Neskôr sa zúčastnila kurskej bitky. Operovala na pravom krídle II. tankového zboru SS v oblasti Belgorodu. Jednotke sa podarilo prekročiť rieku Psiol a vybudovať predmostie, z ktorého neskôr nemecké sily postupovali ďalej smerom na Prochorovku. V týchto bojoch utrpela značné straty na tankoch aj pechote. Po zastavení nemeckej ofenzívy zostala na fronte a bojovala v ústupových bojoch.

Spolu s divíziou Wiking sa na jeseň 1944 podieľala na nemeckom protiútoku pri Varšave, ktorý zastavil sovietsku ľvovsko-sandomierzsku ofenzívu. Neskôr sa podieľala na potlačení Varšavského povstania.

Začiatkom roku 1945 bola nasadená do neúspešného nemeckého protiútoku pri Balatone.

Zvyšky divízie sa vzdali americkým vojskám v Rakúsku 9. mája 1945. Príslušníci divízie boli americkými úradmi prenechaní sovietskej strane.

Referencie
----------

1. ↑   *WAR CRIMES OF THE SS-TOTENKOPFDIVISION* [online].. Dostupné online. (angličtina)
2. ↑  RIPLEY, Tim. *SS: ocelová bouře (tankové bitvy Waffen-SS na východní frontě 1943-1945)*. [s.l.] : Svojtka & Company, 2003. 208 s. ISBN 978-80-7237-435-9.
3. 1 2  QUARRIE, Bruce. *Waffen SS in Russia (A Selection of German Wartime Photographs from the Bundesarchiv, Koblenz)*. [s.l.] : P. Stephens, 1978. 95 s. ISBN 978-0-85059-340-2.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **3. tanková divízia SS Totenkopf**

Externé odkazy
--------------

* *SS: symbol lidské zvůle a bestiality* na webe Českého rozhlasu
***FlatOut 2*** je pretekárska počítačová hra vyvinutá spoločnosťou Bugbear Entertainment a vydaná firmami Empire Interactive a Vivendi Universal Games. Je pokračovaním hry *FlatOut*, vydanej v roku 2004.

Táto hra je situovaná skôr do mestských ulíc na rozdiel od jej predchodca *FlatOut*. Ďalšou významnou zmenou je zvýšená priľnavosť pneumatík, hráč má väčšiu kontrolu nad svojim vozidlom. Veľmi dobre je prepracovaný model deštrukcie a to ako vozidiel, tak aj objektov okolo trati (zdemolovať sa dá skoro všetko). Pri slabom náraze sa rozbijú len okná a odpadne nárazník. Pri silnom náraze môže odpadnúť koleso alebo väčšia časť karosérie.

Hra je rozdelená do troch tried:

* *derby* (pretekári hrajú so starými autami skoro ako z vrakoviska)
* *race* (trieda lacnejších športových áut)
* *street* (trieda drahých, nových a rýchlych áut)

Hra bola po prvýkrát vydaná v Rusku dňa 29. júna 2006, potom v Európe dňa 30. júna 2006, v Severnej Amerike dňa 1. augusta 2006 a verzia pre Mac OS X bola vydaná dňa 3. októbra 2008.

Ragdoll fyzika
--------------

Ragdoll fyzika bola výrazne aktualizovaná. V priebehu pretekov môže vodič vyletieť cez predné okno z auta a to napr. pri náraze do stromu vo vysokej rýchlosti. V minihrách je cieľom vystreľovať vodiča a zasiahnuť s ním cieľ (hra šípky, bowling) alebo s ním doletieť čo najďalej (hra skoky na lyžiach). Hráč môže použiť akrobaciu, kontrolovať vodiča počas letu, ale pokiaľ manévruje príliš často, vodič stratí rýchlosť a začne klesať. Keď je jasné že vodič nedosiahne cieľ, tak hráč môže použiť „postrčenie" počas letu a tým umožní vodičovi doletieť ďalej.

Kvôli ragdoll fyzike a vystreľovania vodiča z auta je v Nemecku hra hodnotená organizáciou USK ako 18+ (pre starších ako 18 rokov). Empire Interactive uviedol nemeckú verziu hodnotenú ako 12+, v ktorej nahradil vodiča ľudskou podobou figurínou pre crash testy. Táto verzia je tiež predávaná na japonskom trhu. Hra sa veľmi dobre hrá s volantom s otáčaním o 360 stupňov.

Ocenenia
--------

* cena IGN za najlepšiu pretekársku hru pre PlayStation 2 roku 2006.
* cena Xplay za najlepšiu pretekársku hru roku 2006.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky Bugbear
Súradnice: 34°43′51″S 36°42′34″V﻿ / ﻿34,73083°S 36,70944°V﻿ / 34.73083; 36.70944

**Homs** (-slovenský normovaný názov) alebo **Hims** (arab. حمص *Hims*), historicky **Emesa** (gr.*Ἔμεσα* - Emesa) je mesto v západnej Sýrii a hlavné mesto guvernorátu Homs. Nachádza sa 162 km na sever od Damasku a 193 km na juh od Halabu. Leží na rieke Orontes (Áris). Leží na jedinej prirodzenej ceste od pobrežia Stredozemného mora do vnútrozemia Sýrie. Mesto Tartus na pobreží leží 96 km na západ a Palmýra 155 km juhovýchodným smerom.

Je tretím najväčším sýrskym mestom po Halabe a Damasku. Väčšinu obyvateľov tvoria sunniti, žije tu ale aj alavitská a kresťanská menšina. Neďaleko od mesta sa nachádza lokalita svetového dedičstva UNESCO križiacky hrad Krak des Chevaliers.

Dejiny
------

Homs bol dobytý moslimami v 7. storočí. Moslimské dynastie stredoveku súperili o nadvládu nad mestom pre jeho strategickú polohu v oblasti. Úpadok Homsu nastal počas vlády Osmanskej ríše a až v 19. storočí sa význam mesta opäť obnovil, tentoraz pre rozvoj priemyslu na spracovanie bavlny. Počas francúzskeho mandátu sa mesto stalo sídlom odboja a po získaní nezávislosti Sýrie zase sídlom odporu strany Baas voči prvým sýrskym vládam. Homs zohráva kľúčovú rolu aj v prebiehajúcej sýrskej občianskej vojne proti sýrskej vláde a od mája 2011 je postihnutý konfliktom.

Obyvateľstvo
------------

| **Rok** | **Počet obyvateľov** |
| --- | --- |
| 1981 | 346 871 |
| 1994 | 540 133 |
| 2004 | 652 609 |
|

Referencie
----------

1. 1 2 3   *Homs* [online]. Homs online, [cit. 2013-07-01]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑   *Syria* [online]. citypopulation.de, [cit. 2013-07-01]. Dostupné online. (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Homs (mesto v Sýrii)**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Homs na anglickej Wikipédii.*
Budova Dunajskej banky
Budova Dunajskej banky sa nachádza približne v strede obrázku
Bývalá **Dunajská banka** vypĺňa nárožie mestského bloku v historickom jadre mesta Bratislavy. Presnejšie na mieste bývalej pôvodnej Rybárskej brány.

Funkcia
-------

Jej funkcia sa priebehom rokov menila. V súčasnosti táto budova slúži ako nájomný a kancelársky dom.

Realizácia a úprava
-------------------

Túto budovu projektoval Fridrich Weinwurm a Ignác Vécsei. Jej realizácia začala v roku 1937. Parter v roku 1993 prestavali podľa návrhu B. Somoru. Bez porušenia pravidiel nového stavebného umenia sa v návrhu rieši súlad nového s historickým prostredím.

Architektonická kompozícia
--------------------------

Má takmer štvorcový pôdorys. Obsahuje jedno podzemné podlažie a šesť nadzemných podlaží. Na prízemí ja pasáž v tvare písmena L z ktorej boli prístupné obchodné prevádzky, medzi nimi aj bratislavská predajňa Wiener Werkstätte. Podobne ako na staršom obchodnom dome Schön, aj tu Fridrich Weinwurm pracoval so širokými francúzskymi oknami so zábradlím z drôteného pletiva, ktoré obom budovám dávajú vecný a priemyselný ráz. Proporcie a rytmus francúzskych okien naznačujú klasicistické vertikálne členenie. Aj keď objem budovy, plynulo pokračujúca rímsa, rovnakým spádom a výškou strechy musel svojím členením reagovať na okolité historické prostredie, priečelia ostali puristicky hladké. Na spodnej časti sa nachádza travertínový obklad.

Použitá literatúra
------------------

1. FOLTYN, L.: Slovenská architektúra a česká avantgarda 1948-1939. Bratislava: Vydavateľstvo spolku architektov na Slovensku,2000.
2. Dulla, M. Moravčíková, H.: Architektúra Slovenska v XX. storočí.Bratislava:Slovart, 2002.
3. Šlachta, E.: Fridrich Weinwurm – architekt Novej doby. Bratislava, 1993

Súradnice: 48°08′33″S 17°06′34″V﻿ / ﻿48,142404°S 17,109337°V﻿ / 48.142404; 17.109337
**Dumbledorovú armádu** (DA, znamená aj Dobrovolná asociácia) bol fiktívny študentský spolok z knihy Harry Potter a Fénixov rád. Založil ho Harry Potter, ale nápad pochádzal od Hermiony Grangerovej. Tá vymyslela aj názov. Dumbledore bol riaditeľ Rokfortskej strednej školy čarodejníckej, ktorú členovia DA navštevovali. O založení tohto spolku sa však dozvedel až v deň jeho zániku.

Vznik spolku
------------

Pracovníčka ministerstva a ich nová (už v poradí piata) učiteľka obrany proti čiernej mágií Dolores J. Umbridgeová odmietla učiť praktickú obranu. Pri výuke chcela postupovať iba podľa teoretických osnov v učebnici povolenej Ministerstvom mágie. Tak sa niektorí študenti dohodli, že sa budú učiť sami, konkrétnejšie od Harryho. Harryho si vybrali aj vzhľadom na jeho predchádzajúce skúsenosti, napríklad v boji s baziliskom, odvracaní dementorov, súbojom s Voldemortom a pod. Harry spočiatku odmietal byť ich učiteľom, lebo svoje prežitie v nebezpečných situáciách považoval za kombináciu šťastia a pomoci ľudí okolo neho. Nepokon sa všaknechal presvedčiť. Učil ich vyčarovať Patronusa, omračovanie súpera, alebo ako odzbrojiť čarodejníka od prútika.

Zánik spolku
------------

Umbridgeová vedela, že podobný spolok vznikne, a zakázala ho. Študenti sa preto stretávali potajme. Schádzali sa v tajnej núdzovej miestnosti, na ktorú ich upozornil škriatok Dobby. Kvôli zrade jedného z členov ju však prof. Umbridgeová za pomoci Inkvizíčnej čaty (Slizolinčania) vypátrala. Dumbledore vzal vinu za vznik tohto spolku na seba, hoci v skutočnosti o ňom nevedel. Následne bol nútený dočasne opustiť Rokfort. Umbridgeová sa potom stala riaditeľkou školy.

Členovia DA
-----------

* Abbottová, Hannah
* Brownová, Lavender
* Bellová, Katie
* Bonesová, Susan
* Boot, Terry
* Čchangová, Čcho
* Corner, Michael
* Crevey, Colin
* Crevey, Denis
* Edgecombeová, Marietta - zradila, následne sa jej tvár vyhádzala pupákmi do slova "DONÁŠAČ"
* Finch-Fletchley, Justin
* Finnigan, Seamus - pridal sa neskôr
* Goldstein, Anthony
* Grangerová, Hermiona
* Johnsonová, Angelina
* Jordan, Lee
* Longbottom, Neville
* Lovegoodová, Luna
* Macmillan, Ernie
* Patilová, Padma
* Patilová, Parvati
* Potter, Harry
* Smith, Zacharias
* Spinnetová, Alicia
* Thomas, Dean
* Weasley, Fred
* Weasley, George
* Weasleyová, Ginny
* Weasley, Ron
**Václav Kliment Klicpera** (\* 23. november 1792, Chlumec nad Cidlinou, Česko – † 15. september 1859, Praha, Česko) bol český spisovateľ a dramatik; brat českého spisovateľa Františka Klicperu a otec českého spisovateľa Ivana Klicperu.

Životopis
---------

Od roku 1808 študoval na gymnáziu v Prahe, v roku 1813 začal študovať filozofiu, a tam sa stal aj členom *Združenia pražských vlastencov*. Cieľom tohto spolku bolo pozdvihnúť českú literatúru a hrať české hry v Prahe. V Stavovskom divadle hrali popoludňajšie hry. V roku 1819 sa stal humanitným profesorom v Hradci Králové, v tom istom roku sa tiež oženil s Annou Švamberkovou, ktorú spoznal v miestnom ochotníckom divadle, kde krátko na to začal pôsobiť ako riaditeľ. Za zásluhy o mesto bol menovaný za čestného občana Hradca Králové. V roku 1838 sa druhý raz oženil s A. Trnkovou. V roku 1846 odišiel do Prahy na akademické gymnázium. V roku 1848 bol vymenovaný za člena národného výboru a zvolený tribúnom akademickej légie, krátko po tom sa stal členom *Českej královskej spoločnosti náuk*. V roku 1850 sa stal školským radným a v roku 1852 sa stal riaditeľom akademického gymnázia, ktoré predtým bolo prehlásené za české. Čoskoro bol nútený na túto funkciu rezignovať, pretože gymnázium bolo opäť prehlásené za nemecké. Pochovaný je na Olšanských hřbitovech.

Tvorba
------

Bol prvým skutočným dramatikom českého národného obrodenia a autorom niekoľkých desiatok hier. Tieto drámy sú v najrôznejších štýloch, od historických drám vysokého štýlu a rytierskych hier cez frašky a komédie, až k hrám zo súčasnosti. Napísal celkom 57 divadelných hier. Jeho dielo malo na českú tvorbu pomerne veľký vplyv, ktorý je viditeľný napr. v dielach Josefa Kajetána Tyla.

Dielo
-----

### Tragédie

* *Soběslav*
* *Libušin soud*
* *Svatislav, poslední Svatoplukovec*

### Komédie a frašky

* *Bělouši*
* *Divotvorný klobouk*
* *Hadrián z Římsů*
* *Každý něco pro vlast*
* *Potopa světa*
* *Rohovín Čtverrohý*
* *Veselohra na mostě*
* *Zlý jelen*
* *Žižkův meč*
* *Dobré jitro!*

### Historické diela

* *Uhlířka*
* *Nizozemčanné v Praze*
* *Eliška Přemyslovna*
* *Fridrich Bojovný*
* *Jan Hus* – tuto hru spálil

### Zbojnícke diela

* *Loupežníci v táborském lese*
* *Valdek*
* *Loketský zvon*
* *Loupež*

### Rozprávky

* *Blaník*
* *Jan za chrta dán*
* *Česká meluzina*

### Romány a poviedky

* *Pindar a Korina*
* *První mlýn v Praze*
* *Točník*
* *Příchod Karla IV. do Čech*
* *Král Jan Slepý*
* *Svatý Ivan*

Literatúra
----------

* *Čeští spisovatelé 19. a počátku 20. století*. Praha : Československý spisovatel, 1982. S. 131–133.
* *Dějiny české literatury. 2. Literatura národního obrození / Redaktor zväzku Felix Vodička*. 1. vyd. Praha : Československá akademie věd, 1960. 684 s. S. 620–621.
* FORST, Vladimír, a kol. *Lexikon české literatury : osobnosti, díla, instituce. 2/II. K–L*. Praha : Academia, 1993. 597–1377 s. ISBN 80-200-0469-6. S. 713–717.
* JUSTL, Vladimír: *Václav Kliment Klicpera*. Praha : Orbis, 1960. 348 s.

Autoritné údaje: * abART: 16190
* GND: 11896917X
* ISNI: 0000 0001 1034 9597
* LCCN: n83215007
* NK ČR: jk01060448
* VIAF: 811769
* WorldCat: lccn-n83215007
**František Slameň** (\* 3. december 1896, Horná Lehota – † 27. august 1944, Brezno) bol verejný činiteľ, robotník a člen HSĽS.

Rodina
------

* otec Ján Slameň
* matka Terézia rod. Žabková

Životopis
---------

Vyučil sa za sústružníka v št. železiarňach v Podbrezovej, v kt. trvalo pracoval ako robotník. V roku 1915 – 1918 bojoval na frontoch 1. svet. vojny, 1919 vstúpil dobrovoľne do čs. armády bojujúcej proti Maďarskej republike rád. Od roku 1920 člen HSĽS, 1929 predseda jej breznianskeho OV. V roku 1938 – 1939 poslanec autonómneho snemu, 1939 – 1944 snemu Prvej Slovenskej republiky. HSĽS zastupoval na porade v Brezne 27. augusta 1944, na ktorej sa mali prijať opatrenia voči antifašistom a podbrezovským robotníkom, ktorí vstúpili do politického štrajku. Partizáni účastníkov porady zatkli a štyroch z nich, vrátane Slameňa, popravili.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrike riadok 28 - Horná Lehota
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**František Tolvaj** (\* 1649, Menyö (podľa iných prameňov Gyöngyös, Maďarsko – † 1711, ???) bol učiteľ.

Narodil sa v r. 1649 v Menyö v Maďarsku (podľa iných prameňov Gyöngyös, Maďarsko).

Študoval v maďarskom Gyöngyösi, pravdepodobne aj v Sárospataku, v r. 1676 – 1680 bol učiteľom (aj riaditeľom) kalvínskej školy v Lučenci, potom v Gyöngyösi. Neskôr zastával rôzne posty v stoličných úradoch, bol kuruckým veliteľom a diplomatom Františka Rákócziho II. kastelánom na Muráni atď. Bol autorom jednej z najrozšírenejších elementárnych aritmetických príručiek v Uhorsku. Tieto diela tvorili podstatnú časť matematickej produkcie v krajine v druhej polovici 17. a prvej polovici 18. storočia. Poznáme 7 rôzne upravených vydaní jeho príručky napísanej v maďarčine, z toho 3 na Slovensku, prvé vydanie bolo debrecínske (1675), posledné známe v Levoči (1729). Napísal aj latinskú učebnicu aritmetiky (Levoča 1706).

Zomrel v roku 1711.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.

Autoritné údaje: * PIM: PIM99004
* VIAF: 121456342
**Václav II.** (\* 1137, † po 1192) bolo moravské údelné a české knieža (v r. 1191 – 1192). 

Najmladší syn Soběslava I. a Adléty Uhorskej strávil značnú časť života vo vyhnanstve. Až keď sa jeho brat Soběslav II. stal českým kniežaťom dostal ako údel brnianske a neskôr i olomoucké kniežatstvo. 

Po vypudení Soběslava v roku 1178 utiekol do Uhorska. Vrátil sa až o šesť rokov a pokúsil sa získať kniežací stolec proti synovi Vladislava II. Bedřichovi. V jeho snažení ho podporovala i česká šľachta nespokojná s Bedřichovou vládou. Nepodarilo sa mu dobyť Pražský hrad a Bedřich ho s pomocou nemeckých kniežat porazil a prinútil k poslušnosti. Na jeseň roku 1191 po Bedřichovej smrti sa dočkal kniežacieho titulu, z ktorého sa však netešil dlho. Cisár Henrich VI. ho už v nasledujúcom roku z kniežacieho stolca zosadil a kniežatstvo udelil bratrancovmu synovi Přemyslovi Otakarovi I.

Václav skončil vo väzení v Meissensku. Odvtedy o ňom nie sú záznamy. Rovnako nie sú k dispozícii údaje o jeho prípadnej manželke či deťoch.

Genealógia
----------

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vratislav II.† 14. január 1092 |  | Svatava Poľská\* asi 1046 – 1048† 1. september 1126 |  | Álmoš Uhorský |  | Predslava Kyjevská |
|  |  |  |  |  |
|  |  |  |
|  | Soběslav I.\* okolo 1075?† 14. február 1140 |  | Adléta Uhorská† 15. september 1140 |  |
|  |  |  |
|  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Václav II.**\* 1137 † 1192 |

Panovnícke pomery
-----------------

  


|  |
| --- |
| Václav II.**Přemyslovci** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Konrád II. Oto** | **České knieža**1191 – 1192 | Nástupca**Přemysl Otakar I.** |
**Poyntingov-Robertsonov efekt** je efekt spočívajúci v tom, že sa obežné dráhy malých častíc medziplanetárnej hmoty v dôsledku pôsobenia žiarenia Slnka stále viac približujú k Slnku.

Dynamický účinok slnečného žiarenia ovplyvňuje ostatné častice, ktoré sa riadia zákonmi nebeskej mechaniky (pre častice rádovo 3,10−5 cm tlak žiarenia vykompenzuje gravitáciu úplne). Meteoroid pohlcuje žiarenie a potom ho postupne vyžaruje aj do smeru v ktorom letí. Keďže žiarenie má určitú hmotnosť, chová sa voči meteoroidu ako odporujúce prostredie. Tým sa zníži rýchlosť meteoroidu, prevládne gravitačná sila a meteoroid klesne na dráhu bližšie k Slnku. Pretože odporujúce prostredie pôsobí neustále, nie je dráha meteoru uzavretá. Meteoroid krúži po špirálovitej dráhe k Slnku, až sa v jeho blízkosti vyparí. Mení sa rovina dráhy, ale sklon a uhol dráhy meteoroidu sa nemení. Mení sa veľká polos a výstrednosť dráhy. Tento efekt má veľký vplyv na separáciu meteoroidov podľa hmotnosti.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Fyzikálny portálAstronomický portálPortál slnečná sústava |
**JaTB-3** (rusky *ЯТБ-3*) bol dvojpodlažný trolejbus vyrobený Jaroslavským automobilovým závodom, ktorý bol prevádzkovaný v Moskve v rokoch 1939 – 1953.

História vzniku
---------------

Začiatkom 30. rokov 20. storočia jazdili ulicami niektorých európskych miest dvojpodlažné trolejbusy. Myšlienka vtesnať do jedného vozidla viac cestujúcich bola príťažlivá aj pre organizátorov moskovskej dopravy.

V lete 1937 boli do Sovietskeho zväzu dodané zo Spojeného kráľovstva dva trojnápravové trolejbusy od výrobcu AEC (Associated Equipment Company). Jeden z nich bol dvojpodlažný. Podľa vzoru tohto vozidla postavil Jaroslavský automobilový závod desať dvojpodlažných vozidiel vlastnej konštrukcie, ktoré boli označené JaTB-3.

Prevádzka
---------

Prvý exemplár vyšiel na trať 26. júla 1938. Vyšiel na úplne novú trať na súčasnej triede Mieru. Výška trolejovej siete a otázky spoľahlivosti trolejbusu významne ovplyvnili výšku celého vozidla. Celokovová karoséria trolejbusu bola 9,4 metra dlhá a 4,7 metra vysoká. Na rozdiel od JaTB-1, u ktorého bola výška vnútri salónu pre cestujúcich 1 915 mm, pri JaTB-3 bola výška v spodnom podlaží 1 795 mm a na hornom podlaží 1 770 mm. V spodnom podlaží bolo 40 miest pre sediacich cestujúcich, v hornom podlaží 32. Maximálna obsaditeľnosť bola 100 cestujúcich. Pri celkovej hmotnosti 10 740 kg dosahoval trolejbus rýchlosti 55 km/h.

Dohromady bolo v Jaroslavskom automobilovom závode dokončených desať trolejbusov tohto typu, posledný v roku 1939. Vozidlo malo len jediné dvere pre cestujúcich, čo zďaleka nestačilo pre pohotovú výmenu cestujúcich v zastávkach. Jeden trolejbus bol neskôr vo výrobnom závode rekonštruovaný a boli dosadené ešte jedny dvere.

Prevádzkové skúsenosti ukázali, že táto konštrukcia nie je vhodná pre predpokladané použitie. Ďalšie trolejbusy už vznikali ako jednopodlažné, určené pre väčší počet hlavne stojacich cestujúcich. Dvojpodlažné trolejbusy sa ukázali ako slepá ulička a vývoj išiel smerom k článkovým vozidlám. Té sa ale v bývalom Sovietskom zväze objavili až na konci 50. rokov 20. storočia z produkcie podniku „SVARZ" (Sokolničeskij VAgonoRemontnyj Zavod; tj. Opravárenské dielne vozidiel MHD v moskovskej štvrti Sokolniky). Do súčasnosti sa žiadny z trolejbusov JaTB-3 nezachoval.

Referencie
----------

1. ↑   *Троллейбус ЯТБ-3 и его английский прототип AEC 664T* [online]. www.gruzovikpress.ru, [cit. 2020-08-18]. Dostupné online.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku JaTB-3 na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **JaTB-3**

| * z
* d
* u
Trolejbusy vyrábané spoločnosťou Jaroslavský automobilový závod |
| --- |
| 
* JaTB-1
* JaTB-2
* JaTB-3
* JaTB-4
	+ JaTB-4a
* JaTB-5

 |
**František Bednár** (\* 20. júl 1916 Kočín-Lančár – † 25. január 1987 Trnava) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, náboženský spisovateľ, cirkevný hodnostár a jezuita.

Rodina
------

* otec: Ján Bednár
* matka: Mária Bednárová, rod. Ďurišová

Život
-----

Študoval filozofiu v Krakove a v Záhrebe, v rokoch 1942 - 1945 študoval teológiu v Banskej Bystrici a Ružomberku, roku 1945 bol vysvätený za kňaza. Neskôr sa stal rektorom jezuitskej rezidencie a Teologického inštitútu Spoločnosti Ježišovej v Trnave, kde prednášal fundamentálnu teológiu. Pričinil sa najmä o duchovnú formáciu rehoľného dorastu, ktorú prerušilo násilné zrušenie kláštorov.

Dielo
-----

František Bednár spracoval podľa cudzej predlohy výchovne zameraný životopis svätého Stanislava Kostku, ktorý vyšiel v Trnave v roku 1943.

Zdroje
------

* BEDNÁR, František. In:  *Biografický lexikón Slovenska*. Zväzok I A – B. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2002. 638 s. ISBN 80-89023-16-9. S. 291.
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**František Balogh** (\* 1850 – † 16. december 1932, Šahy, ČSR, dnes Slovensko) bol rómsky hudobník, predstaviteľ rómskej hudby.

Život
-----

Narodil sa v roku 1850 v rodine rómskeho hudobníka Jozefa Balogha a jeho manželky Anny rod. Valentovičovej. Stal sa primášom. Často hrával v Kaštieli Svätého Antona vo Svätom Antone, neďaleko Banskej Štiavnice, bulharskému cárovi Ferdinandovi I. Coburg, ktorý bol posledným obyvateľom kaštieľa (do jesene 1944). Balogh vystupoval aj v zahraničí – v Moskve, Paríži, Viedni a Budapešti. Zosobášil sa s Máriou rod. Štefánikovou. Zomrel 16. decembra 1932 v Šahách.

Referencie
----------

1. ↑  Pozri bližšie:
 Holec, Roman (2010), *Coburgovci a Slovensko*, Bratislava: Kalligram, str. 309, ISBN  8081012494
2. ↑  Mináč, Vladimír, ed. (1986), „Balogh, František", *Slovenský biografický slovník : (od roku 833 do roku 1990)*, I. zväzok. A – D, Martin: Matica slovenská, str. 128
3. ↑  Nekrológ publikovaný ako: *Slovenská politika* 13 (292): 1, 1932
Súradnice: 21°50′17″S 73°43′09″V﻿ / ﻿21,838°S 73,7191°V﻿ / 21.838; 73.7191

Socha jednoty
**Socha jednoty** je socha bojovníka za nezávislosť Indie Sardára Vallabhbháího Patéla (1875 – 1950) v okrese Narmada v indickom Gudžaráte. V súčasnej dobe drží rekord pre najvyššiu sochu na svete s výškou 182 metrov. Vallabhbháí Patél bol jedným z najvýznamnejších lídrov indického hnutia za nezávislosť a prvý podpredseda vlády Indie. Socha je na riečnom ostrove s výhľadom na priehradu Narmada pri Rajpiple, 100 kilometrov juhovýchodne od mesta Vadodara. 

Pamätník a jeho okolie zaberajú viac ako 2 hektáre a sú obklopené umelým jazerom s rozlohou 12 km². Socha bola postavená spoločnosťou Larsen & Toubro, ktorá v októbri 2014 podpísala zmluvu na projektovanie, výstavbu a údržbu v hodnote 420 miliónov amerických dolárov. Stavba sochy sa začala 31. októbra 2014 a ukončila sa v polovici októbra 2018. Sochu navrhol indický sochár Ram V. Sutar.

Celková výška konštrukcie od jej základne je 240 metrov, so základňou výšky 58 metrov, pričom samotná výška sochy je 182 metrov. Je konštruovaná oceľovým rámom, spevneným cementovým betónom, a bronzovým obkladom. Stavba sochy si vyžiadala 75 000 kubických metrov betónu, 5 700 ton oceľovej konštrukcie, 22 500 ton bronzových listov.

Socha bola dokončená za 33 mesiacov. Doteraz najvyššou sochou na svete bol 128 metrov vysoký Budha v čínskej provincii Che-nan. Nové dielo je takmer dvakrát vyššie ako newyorská Socha slobody.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Statue of Unity na anglickej Wikipédii.*
**Suchý potok** je potok na Strednom Pohroní, na území okresu Žarnovica. Je to ľavostranný prítok Novobanského potoka, má dĺžku 4,3 km a je tokom IV. rádu. 

Pramení v pohorí Vtáčnik, v podcelku Župkovská brázda, na severnom úpätí Pastierskej (656,9 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 560 m n. m. pri osade Majer. Najprv tečie prevažne severojužným smerom, preteká popri osade Kostivrch a následne tečie podcelkom Raj. Potom vytvára oblúk vypnutý na východ, zľava priberá krátky prítok spod kóty 478,1 m a výrazným oblúkom sa stáča na západ. Pri samote Baňovci napája dve malé vodné plochy, preteká štálovou oblasťou mesta Nová Baňa a severne od mesta ústi v nadmorskej výške približne 305 m n. m. do Novobanského potoka.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Novobanského potoka |
| --- |
| *Novobanský potok* → *Hron* → *Dunaj* |
| 
* Hachlov jarok
* Jarmila
* Kýzový potok
* Mokrian potok
* **Novobanský potok**
* Sklený potok
* Starohutský potok
* Suchý potok
* Šmidelov potok
* Zajačí potok

 |
**Suchý potok** je potok na Horehroní, v severozápadnej časti okresu Brezno. Je to pravostranný prítok Jasenského potoka, meria 5,9 km a je tokom IV. rádu. 

Pramení v Nízkych Tatrách, v podcelku Ďumbierske Tatry, na juhovýchodnom svahu Ráztockej hole (1 565,3 m n. m.), v nadmorskej výške okolo 1 315 m n. m. Tečie juhovýchodným smerom dolinou Tokáreň, zľava priberá prítok zo západného svahu Ráztockých poľán (1 335,8 m n. m.), sprava spod Ráztockej hole a opäť zľava z juhozápadného svahu Ráztockých poľán. Následne pokračuje Suchou dolinou, tu priberá ďalší ľavostranný prítok spod Ráztockých poľán, vytvára štyri prudké ohyby koryta a sprava priberá prítok spod Panského sedla. Ďalej tečie východným smerom, priberá pravostranný prítok spod Čierneho dielu (1 146,1 m n. m.), dva ľavostranné prítoky (najprv z Medveďovej, potom z oblasti Nad Suchou) a napokon ešte aj pravostranný prítok z lokality Na hrb. Na krátkom úseku tečie juhovýchodným smerom a na okraji Horehronského podolia (podcelok Lopejská kotlina) ústi severne od obce Jasenie, pri horárni Predsuchá, v nadmorskej výške okolo 537 m n. m. do Jasenského potoka.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-06-30]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-06-30]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Jasenského potoka |
| --- |
| *Jasenský potok* → *Hron* → *Dunaj* |
| 
* Čremošný potok
* Gelfúsov potok
* Husárka
* **Jasenský potok**
* Lomnistá
* Mrcha potok
* Prostredný potok
* Soviansky potok
* Suchý potok
* Šifrovo

 |
**USS Defiant (NX-74205)** je fiktívna loď z rovnako pomenovanej triedy lodí, ktorú dostal k dispozícii komandér Benjamin Sisko, veliteľ stanice Deep Space Nine v tretej sérii sci-fi seriálu Star Trek: Deep Space Nine. Už od svojej prvej misie, prieskumnej výpravy do Kvadrantu Gama, bol Defiant vybavený romulánskym maskovacím zariadením, ktoré Romuláni Spojenej federácii planét poskytli výmenou za získané informácie. Neskôr zišlo z toho, že by ho Federácia musela vrátiť.

Po zničení prvého Defiantu bol nahradený inou ľoďou rovnakej triedy. Volala sa USS Sao Paulo (NCC-75633), no posádka dostala zvláštne povolenie od Hviezdnej flotily premenovať ju na Defiant.

Trieda Defiant
--------------

Trieda **Defiant** je prvou triedou bojových lodí Federácie. Zatíaľ čo vojnu s Klingónmi a Romulánmi Federácia vybojovala s loďami vedeckými a prieskumnými, po stretnutí s Borgami velenie Hviezdnej flotily uznalo potrebu existence bojových lodí. Trieda Defiant bola prvou z nich (aj keď je Defiant v seriáli oficiálne označený ako eskortná loď).

Hmotnosť Defiantu je asi 355 000 ton, posádka má približne 40 členov, ktorí pracujú na 4 palubách. Na dľžku meria 120 metrov. Loď je vybavená počítačovým systémom LCARS, 4 pulsnými phasery a 2 odpaľovačmi fotónových a kvantových torpéd.

Jeho cestovná rýchlosť je warp 6, maximálna je warp 8. Loď môže 12 hodín letieť kritickou rýchlosťou warp 9,982.

Externé odkazy
--------------

* Trieda Defiant na Memory Alpha (po česky)
**Ivan Skljarský – Juhasevič** (\* 1741, Príkra – † 15. december 1814, Nevické, Podkarpatská Rus) bol rusínsky učiteľ a básnik. 

Vyštudoval vo Ľvove za kantora a učiteľa. Bol učiteľom, folklóristom, ikonopiscom, ilustrátorom a poetom na Podkarpatskej Rusi.

Skljarský – Juhasevič sa učil cirkevný spev, maliarstvo kníhtlače a taktiež prepis kníh v Haliči (1756-1750). Po absolvovaní školy bol učiteľom národnej školy v niekoľkých dedinách. V roku 1795 sa usadil v obci Nevické severne Užhorodu.

Skljarský – Juhasevič bol zapisovateľom duchovných (religióznych) a občianskych presní. Zapísal 30 rukopisných zbierok, okrem iného 3 almanachy (kalendáre) 1807, 1809, 4 spevníky a 7 zborníkov cirkevných piesní (irmologionov). Osobitné postavenie v jeho tvorbe má zbierka príslovie a morálnych zásad pod názvom: Všeobecne príslovia v spolku neučených. Je čas mlčať a rozprávať je súčasťou almanachu z roku 1807 roku. Svoju tvorbu doplnil vlastnými knižnými ilustráciami.

IRMOLOGION Spevy ruténskych irmologionov 17. - 20. storočia, Byzantská a ruská tradícia liturgického spevu

Literatúra
----------

* Michal Blicha a kol. *Príkra*, Akcent print, Prešov 2006. ISBN 80-969419-7-6
* *Енциклопедія історії та культури Карпатських Русинів*, Ужгород 2010, c. 829. (Encyklopédia histórie a kultúry karpatských Rusínov, Užhorod 2010, s. 829.)

Autoritné údaje: * GND: 1024087557
* ISNI: 0000 0000 3831 2684
* LCCN: n2003098991
* VIAF: 38755576
* WorldCat: lccn-n2003098991
JUDr. **Ivan Pješčák** (\* 20. september 1904, Veľký Lipník – † 7. december 1972, Prešov) bol právnik, verejný činiteľ a politik rusínskej národnosti.

Životopis
---------

Absolvoval učiteľský seminár. Právnické vzdelanie dosiahol na Právnickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. Pôsobil ako učiteľ v obciach Ľutina a Driečna. Neskôr pôsobil ako advokát v Prešove, Užhorode a Medzilaborciach. Politicky sa aktivizoval V Autonómnom poľnohospodárskom zväze, strane, ktorá presadzovala autonómiu pre Rusínov.

Vo voľbách do Národného zhromaždenia v roku 1935 strana kandidovala v rámci formácie Autonomistický blok. Ivan Pješčák v týchto voľbách kandidoval v XXI. (prešovskom) volebnom kraji na 4. mieste. Keďže Autonomistický blok v tomto kraji obsadil tri mandáty, poslancom sa nestal. V tomto období pôsobil ako advokátsky koncipient v Prešove. Poslanecký mandát nadobudol až dodatočne 22. apríla 1937, keď do poslaneckej snemovne nastúpil na miesto zosnulého poslanca Štefana Onderča. Po nástupe do parlamentu nevstúpil do poslaneckého klubu HSĽS a spolu s Andrejom Bródym pôsobili ako nezaradení poslanci. So slovenskými autonomistami kooperoval a s ľudáckymi poslancami pravidelne hlasoval jednotne.

V období vystupňovanej vnútropolitickej i zahraničnopolitickej krízy v septembri 1938 podpísal vyhlásenie rusínskych poslancov a senátorov žiadajúcich pre Rusínov právo na sebaurčenie. Zúčastnil sa aj na rokovaní špičiek HSĽS a ostatných nesocialistických strán v októbri 1938 v Žiline, kde bola prijatá Žilinská dohoda a vyhlásená autonómia Slovenska. Po vyhlásení autonómie Podkarpatskej Rusi krátke obdobie zastával aj ministerskú funkciu vo vládach Andreja Bródyho a Augustína Vološina. V novembri 1938 bol iniciátorom založenia Ruskej národnej strane v Prešove, ktorá mala vo svojom programe pripojenie časti východného Slovenska k Podkarpatskej Rusi. Touto svojou iniciatívou sa dostal do sporu s vládnucou HSĽS. Nebol ani kandidovaný vo voľbách do Snemu Slovenskej krajiny v decembri 1938. V období Slovenského štátu pôsobil ako advokát v Medzilaborciach. Bol činný v protifašistickom odboji. Po roku 1945 sa už politicky neangažoval. Pracoval ako inšpektor na ukrajinských školách v Prešove a neskôr ako podnikový právnik. V období politických procesov na prelome 40-tych a 50-tych rokov sa nevyhol perzekúciám. Obvinili ho z buržoázneho nacionalizmu a zbavili politických práv.

Referencie
----------

1. 1 2 3   *Ivan Pješčak, rusínsky právnik a politický činiteľ* [online]. rusyn.sk, [cit. 2021-09-03]. Dostupné online.
2. ↑   S ľudom žijeme, pre ľud pracujeme, s ľudom zvíťazíme. *Slovák* (Bratislava), 1.5.1935, roč. XVII, čís. 100, s. 1.
3. ↑   Rusíni vytrvajú v bloku autonomistov. *Slovák* (Bratislava), 4.4.1937, roč. XIX, čís. 76, s. 2.
4. ↑   *JUDr. Ivan Pješčák* [online]. www.psp.cz, [cit. 2021-09-03]. Dostupné online.