recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Turra 30, detailný pohľad
Turra 30 inštalovaná na vozidle BMP-1
Turra 30, pohľad zozadu
**Turra 30** je bezosádková veža pre ľahké obrnené vozidlá vyvinutá a vyrábaná spoločnosťou EVPÚ a.s. Nová Dubnica.

Ide o diaľkovo ovládanú bojovú vežu určenú pre použitie na ľahkých kolesových a pásových obrnených a bojových vozidlách. Prioritne sa používa na bojových vozidlách pechoty, ktoré sú určené k plneniu bojových a špeciálnych úloh.

Hlavnou zbraňou je 30 mm kanón a je možné vykonať zástavbu 2A42, prípadne vo verzii slovenskej modernizácie GTS-30 a tiež Mk.44 Bushmaster. Spriahnutý guľomet môže byť kalibru 7,62 alebo 12,7 mm. Odmer zbrane je 360° a námer je možný v elevácii −10° az +70°. Odpaľovacie zariadenie PTRS je schopné využiť rakety 9M113 Konkurs alebo Spike. Veža využíva gyroskopickú stabilizáciu vo dvoch rovinách a súčasťou veže je aj osem vrhačov zadymovacích granátov. Optoelektornické vybavenie je použité infračervená kamera, laserový diaľkomer a TV kamera.

Celkové rozmery bez zbrane sú dĺžka 2 244 mm, šírka 2 021 mm a výška 765 mm. Hmotnosť veže je 1 400 kg a základná odolnosť je STANAG 4569, Level 1, s možnosťou použitia doplnkového pancierovania.

**Turra30 COAPS** je verzia veže osadená na vozidle BVP-M. V tomto vozidle má veliteľ samostatný strelecký zameriavač, má schopnosť prevzatia streľby veliteľom, nakoľko bezposádková veža TURRA-30 COAPS umožňuje veliteľovi v ručnom pracovnom móde presne sledovať statické aj pohyblivé ciele a viesť proti ním streľbu z palebného postavenia aj počas pohybu, inými slovami (HUNTER-KILLER). Nezávisle od strelca môže veliteľ pozorovať priestor a vyhľadávať ciele s týmto autonómnym zameriavačom. Oba zameriavacie systémy sú vybavené infračervenou kamerou Tilde A z rozlíšením 640x480 pixelov od spoločnosti Leonardo a TV kamerou a laserovým diaľkomerom.

Zástavba veže bola vykonaná v Ozbrojených silách pre bojové vozidlo pechoty BVP-M, bojové prieskumné vozidlo BPsVI a na prototype BOV 8x8 Vydra. Ďalšie inštalácie prebehli so zahraničnými partnermi na IFV Corsac 8x8, Scipio 8x8, na pakistanskom IFV Viper a na MRAP JAIS 6x6 zo Spojených arabských emirátov.

Používatelia
------------

Slovensko  Slovensko

Referencie
----------

1. ↑   *Turra30* [online]. valka.cz, [cit. 2020-01-27]. Dostupné online.
Potápačský počítač Mares M1 v simulačnom režime ukazuje trvanie ponoru (5 min), okamžitú hĺbku (18,0 m) a zvyšný bezdekompresný čas (44 min).
**Potápačský počítač** je jednoúčelový náramkový počítač používaný potápaní.

Schéma štruktúry potápačského počítača
Medzi základné funkcie patrí

* meranie a indikácia času stráveného pod vodou
* meranie, indikácia a integrácia okamžitej hĺbky ponoru\* výpočet bezdekompresného času alebo dekompresných zastávok v závislosti od implementovaného dekompresného algoritmu
* indikácia výstupovej rýchlosti
* meranie miery nasýtenia dusíkom

Moderné počítače sú vybavené ďalšími funkciami, ako sú

* použitie rôznych dýchacích plynov
* meranie a indikácia kyslíkovej toxicity atď.

Simulačný režim
---------------

V simulačnom režime vypočítavajú potápačské počítače parametre ponoru pri ručnom zadávaní hĺbky a času. Takáto simulácia sa používa pri plánovaní série ponorov.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Potápačský počítač**

Externé odkazy
--------------

* Dive computer reviews by *Dive Gear* magazine
* Dive computer reviews by *Scuba Diving Dreams*
Zdroj indukčného ohrevu
Cievka indukčného ohrevu
**Indukčný ohrev** je metóda ohrevu elektricky vodivého materiálu (obvykle kovu) vírivými prúdmi, ktoré sa v ňom indukujú elektromagnetickým poľom. 
Ohrev sa vykonáva cievkou s niekoľko málo závitmi, do ktorej sa umiestni ohrievaný materiál.
Cievka je napájaná striedavým napätím od frekvencie 5 kHz, až do frekvencie niekoľkých desiatok až stoviek kHz. Nižšie frekvencie sa používajú na ohrievanie veľkých predmetov, vyššie frekvencie na ohrev drobných a tenkostenných predmetov.

Pri výkonnejších zariadeniach býva cievka chladená vodou, ktorá preteká jej vnútrom.

Používané frekvencie indukčného ohrevu
--------------------------------------

| Frekvencia (kHz) | Veľkosť ohrievaného materiálu |
| --- | --- |
| 5 – 30 | Silné materiály |
| 100 – 400 | Malé diely |
| 480 | Mikroskopické kúsky |

Využitie
--------

### V oceliarstve a metalurgii neželezných kovov

Spájkovanie, žíhanie, zváranie, tavenie a pod.

### V domácnosti

Indukčné variče

Výhody/nevýhody indukčného ohrevu
---------------------------------

### Výhody indukčného ohrevu

* relatívne vysoká účinnosť a nízke straty, (ohrev vzniká v ohrievanom telese) na rozdiel od iných zdrojov, (pecí) kde je teleso ohrievané vonkajším zdrojom tepla
* ekonomicky úsporný zdroj, (na rozdiel od iných zdrojov, napr. fosílnych palív)
* možnosť zohrievania v ochrannej atmosfére alebo vo vákuu
* čistá prevádzka

### Nevýhody indukčného ohrevu

* možné spôsobovanie elektromagnetického rušenia v okolí (indukčný ohrev je v podstate výkonný strednovlnný alebo dlhovlnný vysielač)

Pozri aj
--------

* Zákon elektromagnetickej indukcie
* Indukčný varič

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Indukčný ohrev**

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Fyzikálny portál |

* More than 20 induction heating videos (po anglicky)
* Homemade instruction of induction heating. (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Induktiolämmitys na fínskej Wikipédii a Indukční ohřev na českej Wikipédii.*
**NetBurst** je mikroarchitektúra procesorov Pentium 4 firmy Intel. Spolieha sa (čo sa týka výkonu) na vysokú frekvenciu. Procesory s touto architektúrou majú hyperskalárnu architektúru (reťazenie inštrukcií) a tiež superskalárnu (2 fronty).

Rôzne komponenty v procesore majú rôznu frekvenciu. Konštrukcie obvodov sú vyhotovené tak, aby bolo vykonávanie inštrukcií čo najrýchlejšie. Architektúra používa funkciu "Front End". Procesory "Willamette" a "Northwood" majú 8KiB L1 cache (pre dáta) a 12 kμop pre inštrukcie (12 tisíc mikrooperácií). Ďalej potom tieto procesory obsahujú jednotku "Out-of-Order", ktorá vie prehádzať mikroinštrukcie bez toho, aby utrpela jeho logika, t.j. ak nemožno nejakú inštrukciu vykonať, pretože nie sú k dispozícii dáta, jednotka vykoná inú inštrukciu (pričom berie do úvahy hardvérové prostriedky) pre ktorú dáta má, a tým sa zníži oneskorenie. Procesory potom majú ešte jednotku "Retirement Section" (spätne usporiadavajú postupnosti inštrukcií - súvisí s predvídaním skokov).

Začiatkom roku 2006 začala byť architektúra NetBurst nahradzovaná architektúrou Intel Core.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku NetBurst na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Zoznam procesorov Intel |
| --- |
| Procesory mimo x86 | 
* 4004
* 4040
* 8008
* 8080
* 8085
* iAPX 432
* i860
* i960

 |
| Procesory x86 a x86-64 | 
* 8086
* 8088
* 80186
* 80188
* 80286
* 80386
* 80486
* Pentium
* Pentium Pro
* Pentium MMX
* Pentium II
* Celeron
* Pentium III
* Pentium 4
* Pentium M
* Pentium D
* Celeron M
* Atom
* Core
* Xeon

 |
| Mikroarchitektúry x86 a x86-64 | 
* P5
* P6
* Intel Core
* Nehalem
* Sandy Bridge
* Ivy Bridge
* Haswell
* Broadwell
* Skylake
* Kaby Lake
* Coffee Lake
* Cannonlake
* Icelake
* Tigerlake

 |
| Procesory IA-64 | 
* Itanium
* Itanium 2

 |
| Mikrokontroléry | 

|  |  |
| --- | --- |
| MCS-48 | 
* 8020
* 8021
* 8022
* 8031
* 8035
* 8039
* 8040
* 8041
* 8042
* 8044
* 8048
* 8049
* 8050
* 8242
* 8243
* 8344
* 8641
* 8741
* 8742
* 8744
* 8748
* 8749

 |
| MCS-51 | 
* 8031
* 8032
* 8051
* 8052
* 8054
* 8058
* 8351
* 8352
* 8354
* 8358
* 8751
* 8752
* 8754
* 8758
* 80151
* 80152
* 80251
* 83151
* 83152
* 83251
* 87151
* 87152
* 87251

 |
| MCS-96 | 
* 8094
* 8095
* 8096
* 8098
* 8394
* 8395
* 8396
* 8397
* 8398
* 8794
* 8795
* 8796
* 8797
* 8798
* 80296
* 83196
* 87196

 |

 |
Nestor kea
**Nestor kea** (*Nestor notabilis*) je novozélandský papagáj. Je všežravý, požiera najmä korene, zelené časti rastlín, bobule, nektár, hmyz, malé vtáky, cicavce a zdochliny. Občas napáda aj mladé, alebo choré ovce za čo bol ľuďmi dlho prenasledovaný a zabíjaný. Od roku 1986 je prísne chráneným druhom.

Rozšírenie
----------

Nestor kea žije na severe a juhu západnej časti južného ostrova Nového Zélandu. Obýva najmä pohoria.

Opis
----

### Sfarbenie

Hlava krk a trup je hnedo sfarbený. Vrchné krídla sú zelené a spodné krídla sú červeno-čierno sfarbené. Zobák, oči a pazúre na nohách sú sfarbené na čierno. Nohy sú sivé. 

### Telo

Jeho dĺžka je 48 cm a váha 0,8 – 1 kg. Z kože mú vyrastajú perá, ktoré slúžia na lietanie. Má malú hlavu a krk. Veľký chvost a krídla. Trup je veľký a má malé nohy. Na hlave má zakrívený zobák, malé oči a na hornej strane zobáka má nozdry. Na malých nohách sú ostré dlhé pazúry.

Potrava
-------

Tento papagáj je všežravec. Živí sa rastlinami, larvami chrobákov, inými vtákmi (víchrovníky) a cicavcami (králiky a mladé a choré ovce), ľudské smeti, maslo, orechy, jablká, mrkva, hrozno, mango, figy, pečivo, mliečne výrobky, mleté ​​mäso a cestoviny.

Externé odkazy
--------------

* Masožravý papoušek – požírač ovcí. Časopis ABC, 5. mája 2010

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Nestor kea na českej Wikipédii.*
**Pokémon FireRed** (jap.: ポケットモンスター ファイアレッド, *Poketto Monsutá Faijareddo*) a **Pokémon LeafGreen** (jap.: ポケットモンスター リーフグリーン, *Poketto Monsutá Rífugurín*) sú dve verzie japonských hier zo série Pokémon originálne vytvorenej Satošim Tadžirim pre firmu Nintendo. Tieto verzie sa zaraďujú medzi Pokémon hry tretej generácie. Je možné hrať ich na dvoch konzolách od firmy Nintendo, Game Boy Advance a Nintendo DS.

Pokémon LeafGreen aj FireRed vyšli spolu všade vo svete. V Japonsku vyšli v januári 2004, potom v Severnej Amerike a Austrálii v septembri 2004 a v Európe v októbri 2004. Obe hry sú od seba len nevýrazne odlišné. Odlišujú sa však najmä výskytom Pokémonov, ktorí sú exkluzívni len pre jednu z týchto verzií.

Príbeh je rovnaký ako v pôvodných verziách Pokémon Red a Blue. Disponujú však vylepšením grafickým spracovaním. Tiež boli vylepšené do novšej podoby aj niektoré funkcie.

Príbeh
------

Príbeh sa odohráva v regióne Kanto a na *Siedmich ostrovoch*. V Kante je niekoľko miest, pri čom vo väčšine z nich sa nachádza štadión. Dokopy je štadiónov osem a v každom je jeden majster štadiónu. Hráč by mal chytať čo najviac divokých pokémonov a následne si ich vytrénovávať. Skutočným cieľom je totiž chytiť všetkých Pokémonov, čo sa dá len pomocou chytania, vymieňania, posielania a hazardovania.

Na začiatku hlavná postava v podobe chlapca alebo dievčaťa začína v jeho rodnom meste *Pallet Town*, kde mu profesor *Oak* daruje jeho prvého Pokémona. Na výber má hráč Bulbasaura (trávny typ – *Grass*), Charmandera (ohnivý typ – *Fire*) a Squirtla (vodný typ – *Water*). Už od začiatku sa hlavný protagonista pozná s jeho rivalom, vnukom profesora Oaka, ktorý si na začiatok vyberie Pokémona, ktorý má typovú výhodu voči hráčovmu. Tiež sa po prvýkrát v hore *Mt. Moon* spozná s nepriateľskou bandou zločincov, nazývanou *Team Rocket*. Ich šéfom je *Giovanni*, majster ôsmeho štadiónu.

V týchto verziách hráč môže navštíviť sedem rôznych ostrovov (na rozdiel od verzií Red a Blue), kde sú už aj Pokémoni z ďalších generácií. Ešte tu môže chytiť aj legendárnych vtákov Moltresa, Articuna a Zapdosa. Po porazení ligy má hráč možnosť tiež chytiť Mewtwoa a buď Suicuna, Raikoua, alebo Enteia, podľa toho, ktorý bol jeho prvý Pokémon:

* Suicune *(Vodný typ)* – prvý pokémon bol Charmander
* Raikou *(Elektrický typ)* – prvý pokémon bol Squirtle
* Entei *(Ohnivý typ)* – prvý pokémon bol Bulbasaur

Títo pokémoni sa budú objavovať hocikde v tráve po porazení *Indigovej ligy*.

Pozri aj
--------

* Pokémon Ruby a Sapphire
* Pokémon Emerald

Externé odkazy
--------------

* Bulbapedia – Pokémon FireRed a LeafGreen (po anglicky)
**Potreba** je v biológii stav organizmu, odrázajúci jeho objektívne nedostatky, ktorých odstránenie jestvuje mimo neho. Potreba sa vyznačuje predmetnosťou a dynamikou.

Predmetnosť potreby spočiva v tom, že potreba je vždy potrebou niečoho, čo je mimo organizmu; osobitnú skupinu tvoria funkcionálne potreby (napr. odpočinok po predchádzajúcej aktivite) – tie tvoria akési vnútorné hospodárstvo alebo sú sprievodným procesom realizácie predmetných potrieb (napríklad potreba zavŕšenia aktu).

Dynamika potreby spočíva v aktualizovaní, v zmene zameranosti potreby, v schopnosti uhášať a opäť sa objavovať. Dynamika potrieb sa vzhľadom na vonkajší svet prejavuje v rozličnom stupni reaktívnosti organizmu voči vonkajším podnetom.

Potreby na subhumánnej úrovni majú signálny ráz, t. j. regulujú sa na základe signálov vonkajších a vnútorných; interoreceptívne podnety signalizujú stav organizmu a regulujú správanie, na tieto vnútorné podnety možno utvárať
podmienené reflexy.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Web Feature Service** je štandard popísaný v ISO norme 19142. Získava priestorové dáta vo forme geoprvkov, teda vo vektorovom formáte (čiary, body, polygóny). Minimálna požiadavka na geoprvok je geometria. Služba sa špecializuje na prvky architektúry klient/server. Definuje prístup a modifikáciu dát s využitím protokolu HTTP (Hypertextový prenosový protokol). Prvky už nie sú definované len pomocou XML, ale aj pomocou GML. Prioritné je poskytnutie aktuálnych vektorových dát. Používateľ má možnosť pracovať s dátami z rôznych zdrojov s využitím textových protokolov vo formáte GML. Podrobnú špecifikáciu služby udržiava organizácia OGC. Toto konzorcium už vydalo viacero verzií služby (1.1.0, 1.2.0). Pre iniciatívu INSPIRE je využívaná štandardizácia č. 2.0. Základom služby sú operácie vytvárania, aktualizácie, mazania, uzamykania, dopytu geografických prvkov, nie celých mapových dlaždíc (rozdiel oproti WMS). Požiadavka na Web Feature server pozostáva z dopytu a transformácie, ktoré sú aplikované v dátových skladoch. Dátový sklad musí podporovať službu WFS.

WFS služby vykonáva požiadavku, na ktorú odpoveď posiela v dokumente formátu GML. Výhodami služby sú využitie pre sofistikované operácie a modelovanie priestorových štruktúr. Ďalším pozitívom je spomínané definované rozhranie pre prístup ku geoprvku s využitím protokolu HTTP. To umožňuje spracovať údaje z rôznych zdrojov.

Operácie podporované WFS podľa štandardu OGC
--------------------------------------------

* *GetCapabilities* – služby popisuje svoje funkcie (typy geoprvkov, podporované operácie)
* *DescribeFeatureType* – pre popísanie typu geoprvku
* *GetFeature* – pre získanie informácie o prvku (geometria a podobne), môžeme definovať filter pre výber prvkov alebo informácií, ktoré služba zobrazí
* *Transaction* – vykonanie modifikácie prvku (pridanie, odstránenie, aktualizácia, ...)
* *LockFeature* – uzamknutie ľubovoľného počtu prvkov, kým prebieha ich spracovanie transakcia a podobne

Druhy WFS serverov
------------------

* *Basic web feature server* – s povinnými operáciami GetFeatureType, GetCapabilities, GetFeature (určený na čítanie)
* *Transaction Web feature server* – okrem rovnakých operácií ako Basic WFS podporuje aj modifikáciu prvkov (EN: Translaction) a voliteľné operácie spolu s uzamknutím geoprvkov (EN: LockFeature).

Zdroj
-----

* 
*
Sir **William Garrow** (\* 13. apríl 1760 – † 24. september 1840) bol britský advokát, politik a sudca známy pre jeho nepriamu reformu právneho systému, ktorou pomohol zaviesť do sporného súdneho systému obyčajové/zvykové právo (Common law - anglo-americký právny systém) používané vo väčšine vtedajších štátov. Je autorom frázy *„nevinný, kým nie je dokázaná vina"*, trval na tom, že dôkazy žalobcov obvinených budú na súde dôkladne posudzované.

Životopis
---------

Garrow študoval v obci Middlesex v škole svojho otca. Potom sa vyučil u Thomasa Southousea, právnika v Cheapside a absolvoval záverečnú advokátsku prax s pánom Cromptonom, špeciálnym obhajcom. Ako horlivý študent práva často pozoroval prípady v Old Bailey (súdny dvor v Londýne); v dôsledku čoho mu Crompton odporučil, aby sa stal advokátom alebo obhajcom. Garrow vstúpil do Lincoln's Inn v novembri 1778, a bol menovaný advokátom dňa 27. novembra 1783. Rýchlo sa stal uznávaným trestným obhajcom, a vo februári 1793 z neho vláda urobila kráľovského radcu v prípadoch týkajúcich sa zrady a ťažkých zločinov.

Do parlamentu bol zvolený v roku 1805 za okres Gatton. V roku 1812 sa stal prokurátorom a o rok neskôr generálnym prokurátorom pre Anglicko a Wales. Pokúšal sa o prijatie právnych predpisov, ktoré by odsúdili týranie zvierat. V roku 1817 sa Garrow stal barónom štátnej pokladnice a vysoko postaveným právnikom, bol nútený rezignovať na post v parlamente, a nasledujúcich 15 rokov strávil ako sudca. V obchodných prípadoch štátnej pokladnice nebol príliš úspešný, no dosiahol skvelé výsledky, keď na súdnom zasadaní využil znalosti trestného práva z doby svojho pôsobenia ako obhajca. Po rezignácii 1832 bol vládou na znak úcty menovaný za člena štátnej rady. 

V roku 1991 sa vďaka článku Johna Beattieho v londýnskom magazíne History Today, pod názvom „Garrow for the Defence", význam jeho práce opäť dostal do povedomia akademikov 20. storočia. Garrow sa preslávil najmä metódou obhajoby klientov v trestnom práve, ktorá pomohla zaviesť do praxe v Spojenom kráľovstve, Spojených štátoch a ďalších bývalých Britských kolóniách moderný agresívny systém krížového výsluchu svedkov. Garrow je tiež známy spôsobom dokazovania, ktorý viedol k pravidlu priamych dôkazov. Jeho práca bola nedávno citovaná na najvyššom súde Kanady (1982) a na Írskom trestnom odvolacom súde (2006).

O Garrowových začiatkoch v Old Bailey nakrútila v roku 2009 produkčná spoločnosť Twenty Twenty televízny seriál Garrow's Law (Garrowov zákon).

Referencie
----------

1. ↑  BEATTIE, John. *Garrow for the Defence* [online]. History Today, 1991, [cit. 2012-07-15]. Dostupné online. (anglicky)
2. ↑   *Garrowův zákon (TV seriál)* [online]. ČSFD, [cit. 2012-07-15]. Dostupné online. (česky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku William Garrow na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 140873279
* ISNI: 0000 0000 7735 8685
* LCCN: no89014198
* VIAF: 11862816
* WorldCat: lccn-no89014198
**William Duesbury** (\* 7. september 1725, Longton Hall, Staffordshire  –  † 30. október 1786, Derby, Derbyshire) bol významný britský smaltér a podnikateľ 18. storočia. Vlastnil porcelánky Bow, Chelsea, Longton Hall a Derby, ktorú sám založil.

Život
-----

Narodil sa v Longton Hall v grófstve Staffordshire. Okolo roku 1742 pracoval ako smaltér v Londýne, kde zostal do roku 1753. Následne žil a pracoval ďalšie dva roky v Longton Hall, kde sídlil jeho otec. V roku 1756, po zoznámení s výrobcami porcelánu a ich produkty, sa rozhodol založiť vlastnú porcelánku v Derby, na Nottingham Road. V tomto projekte ho finančne podporili miestni bankári John a Christopher Heathovci. Výpomocný mu bol aj tunajšie hrnčiar Andrew Planche.

Roku 1775 dostali Duesbury a John Heath ocenenie v podobe kráľovského oprávnenie užívať v značke porcelánu korunu. Po neúspechu Heathovcov Duesbury kompletne prevzal podnikania. Zomrel na jeseň 1786, nástupcom bol jeho syn William Duesbury II.

Mnohé výrobky Duesburyho porcelánky Royal Crown Derby sa dnes nachádzajú v Múzeu a umeleckej galérii mesta Derby.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku William Duesbury na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 121156435
* ISNI: 0000 0001 1663 4209
* ULAN: 500034092
* VIAF: 67315663
**William Cameron "Willie" McCool** (\* 23. september 1961, San Diego, Kalifornia, USA – † 1. február 2003, nad Texasom) bol americký astronaut. Vo svojej jedinej misii Columbia STS-107 letel vo funkcii pilota a zahynul spolu s ostatnými šiestimi členmi posádky, keď sa raketoplán počas pristávania rozpadol.

Životopis
---------

Narodil sa v San Diegu v Kalifornii. Jeho rodina sa odsťahovala do mesta Lubbock v štáte Texas, kde v roku 1979 absolvoval Coronado High School. Absolvoval celkove tri vysoké školy: U.S. Naval Academy ukončil v roku 1983, University of Maryland v roku 1986 a U.S. Naval Postgraduate School v roku 1992.  
 
Absolvoval pilotný výcvik, u námorníctva lietal na strojoch EA-6B a operoval okrem iného z paluby lietadlovej lode USS Coral Sea CV-43 v Stredozemnom mori. Začiatkom 90. rokov sa venoval tiež výskumnej práci v oblasti letúňov. Astronautom sa stal v roku 1996 na druhý pokus. V tom čase mal nalietaných 2 800 hodín na 24 rôznych typoch lietadiel. 

Po absolvovaní dvojročného výcviku bol v roku 2000 zaradený do posádky misie STS-107. Misia STS-107, ktorá odštartovala 16. januára 2003 skončila tragédiou, keď sa pri pristávaní kvôli narušenej tepelnej ochrane dostala do krídla orbitera plazma a spôsobila jeho deštrukciu. McCool bol pochovaný v meste Annapolis. Na jeho pamiatku bol jeho menom pomenovaný asteroid *51829 Williemccool* a tiež jeden z vrchov marťanského pohoria *Columbia Hills*.

Bol ženatý, otec troch synov.

Zdroje
------

* Space-40: McCool, William C
* Tomáš Přibyl: Den, kdy se nevrátila Columbia (JUNIOR, 2003)

Autoritné údaje: * GND: 1173792090
* VIAF: 2194154592507643370000
Princíp činnosti sytému
**Knickebein** bol rádionavigačný systém vyrobený firmou Telefunken, používaný letectvom Tretej ríše počas druhej svetovej vojny na podporu nočného bombardovania Spojeného kráľovstva. Využíval rádiové lúče typu Lorenz, podobne ako sytém X-Gerät. V porovnaní s ním bol jednoduchší a menej presný, ale do lietadiel nebolo potrebné montovať dodatočné rádioprijímače, pretože pracoval na rovnakých frekvenciách ako prístroje pre systém Lorenz. V RAF bol systém označený kódom *Headache*.

Princíp činnosti
----------------

Systém Knickebein tvorili dva rádiové lúče typu Lorenz. Frekvencie vysielania boli 30, 30,5 a 33,3 MHz. Jeden lúč bol navádzací, smeroval od vysielača na cieľ náletu. Druhý lúč ho križoval v bode pre vypustenie bômb. Lietadlo malo pred cieľom letieť v osi smerového lúča a po zachytení signálu druhého lúča vypustiť bomby. Do konca roku 1939 mala Luftwaffe k dispozícii tri vysielače systému Knickebein: v Kleve, Stollbergu a Lörachu. Anténny systém mal výšku 30,5 m a šírku 96 m. Zariadenie bolo uložené na železničnom podvozku s možnosťou pohybu po kruhovej koľajovej dráhe pre presné nasmerovanie podľa aktuálnej potreby. Po obsadení Francúzska boli postavené ešte koncom leta 1940 dva ďalšie vysielače v Breny a Beaumont-Hague.

Protiopatrenia
--------------

Proti systému Knicebein boli v Spojenom kráľovstve použité najskôr improvizované systémy rušenia a neskôr bol vyvinutý špeciálny rušiaci systém Aspirin. Do prevádzky bol uvedený v septembri 1940, počas kampane bombardovania Londýna. Rušenie nebolo veľmi účinné, ale na posádky malo aj psychologický efekt. Vedeli, že obrancovia systém poznajú a teda poznajú aj polohu lúčov a cieľ daného náletu. Nad cieľom a na príletovej trase mohli pripraviť intenzívnejšiu obranu.

Pozri aj
--------

* Y-Gerät

Zdroje
------

* PRICE, Alfred. *Nástroje temnot. Historie elektronické války 1939 - 1945*. Praha : Mladá fronta, 2006. 272 + 16 s. ISBN 80-204-1373-1. (česky)
**Kniežatstvo** označuje jednu z foriem vlády štátu, na ktorého čele stojí knieža. Kniežatstvá dnes existujú ako suverénne štátne celky (Monako, Lichtenštajnsko, Andorra), alebo ako historická územia (napr. České kniežatstvo, Nitrianske kniežatstvo ai.).

Súčasnosť
---------

V dnešnej dobe sa pod pojmom kniežatstvo rozumie právne suverénny štát s vlastným (suverénnym) územím monarchu šľachtického pôvodu v kniežacej hodnosti alebo územie, ktoré je súčasťou iného štátu (monarchie), napr. Astúria v Španielskom kráľovstve.

Medzi európske kniežatstva patrí Lichtenštajnsko, Monako a tiež Andorra, kde panuje tzv. dvojvládie, pretože kniežaťom v tomto kniežatstve sú súčasne francúzsky prezident a druhou biskup.

Zaujímavosťou je, že na kniežatstvo si osobujú nárok aj niektoré medzinárodným spoločenstvom neuznané entity, ako je Sealand, Seborga, New Utopia.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Knížectví na českej Wikipédii.*
**Pefrédo** alebo **Pemfrédo** (iné názvy: **Pefrédó, Pemfrédó, Pefréda, Pemfréda**; starogr. *Πεφρηδώ, Πεμφρηδώ – Pefrédo, Pemfrédo/iný prepis Pefrédó, Pemfrédo*, lat. *Pemphredo*) je v gréckej mytológii, jedna z troch starien, zvaných Graie, dcéra morského boha Forkyna a morskej bohyne Kéty.

Pefrédo bola sestrou Deiny a Enye. Bývali ďaleko na západe v blízkom susedstve bohyne noci Nykty. Narodili sa už ako stareny, spoločne vlastnili jeden zub a jedno oko. Keď mala oko jedna z nich, ostatné boli slepé a tá ktorá z nich mala zub, mohla sa nasýtiť. O oko a aj o zub sa neustále hádali a tým si strpčovali už beztak smutný život. Sestrami Graií boli ohavné Gorgony a ich bratom bol drak Ladón, ktorý strážil jabloň so zlatými jablkami v záhrade Hesperidiek.

Hrdina Perseus, aby dokázal kráľovi Polydektovi svoj božský pôvod podujal sa na jeho podnet zabiť Medúzu jednu z Gorgón. Cestou sa dostal až do pochmúrnej krajiny, kde Graie žili, vystihol chvíľku keď si oko vymieňali a zobral im ho. Graie sa potom vykúpili tak, že Perseovi ukázali cestu ku Gorgonám. Jeho cesta následne viedla cez háj láskavých nýmf. Nymfy Perseovi darovali tri zázračné dary,ktoré mu pomohli splniť jeho úlohu.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5  Apollodoros, *Kronika*, 2,4,2.
2. ↑  Aischylos, *Prometheus*, 790.
3. ↑  Hesiodos, *Theogonia*, 270.
4. ↑  Hyginus, *Fabulae* 151.

Literatúra
----------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
**Tomáš Varga** (\* 8. december 1784, Zemianske Kostoľany – † 20. apríl 1850, Beňuš) bol slovenský rímskokatolícky kňaz a básnik.

Rodina
------

* otec Pavol Varga
* matka Zuzana rod. Plachá

Životopis
---------

Pochádzal zo schudobnelej zemianskej rodiny. Študoval v Kecskeméte, filozofiu v Szegede, katolícku teológiu v Trnave, od roku 1906 v Banskej Bystrici, v roku 1809 vysvätený za kňaza. Najprv pôsobil ako prebendant katedrálneho kostola v Banskej Bystrici, neskôr kaplán na viacerých miestach Uhorska, 1812 – 1815 v Slovenskej Ľupči, 1819 – 1850 farár v Beňuši. Literárne činný, venoval sa básnickej tvorbe, z ktorej je známa najmä rozsiahla básnická skladba *Jubilácia svätého Petra* a báseň venovaná k meninám banskobystrického kanonika T. Červeňa (1842).

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkaz
-------------

* Záznam o narodení a krste v matrike
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Vlašský šalát** (hovorovo *vlašák*) je druh šalátu, ktorého pôvod je nejasný.

Etymológia
----------

Názov je možno odvodený z holandského Vleessalade (v preklade mäsový šalát), prípadne z nemeckého *Fleischsalat*, čo sa podľa rakúskeho alebo bavorského dialektu vyslovuje *vlášsalát*[chýba zdroj], alebo je odvodený od slova Vlach v zmysle Talian.

História
--------

Vynálezcom novodobej českej verzie vlašského šalátu bol údajne pražský lahôdkár Rudolf Linka už v dobách prvej Česko-slovenskej republiky. Tento šalát sa skladal z jabĺk, sleďa, hrášku z konzervy, mrkvy z konzervy, pražskej šunky od kosti, kyslých uhoriek, majonézy, soli a korenia. Jeho predkovia založili v roku 1911 prvé pražské lahôdky, ktoré prevádzkoval Alois Linka. Práve tam uzrel svetlo sveta recept na pravý a pôvodný recept na vlašský šalát, ktorý sa stal neoficiálnym národným pokrmom postupne celého Česko-Slovenska. Po roku 1948, kedy bolo jeho lahôdkárstvo znárodnené, začal výrobok v pozmenenej receptúre vyrábať národný podnik Pramen.[chýba zdroj]

Z výrobku zmizol sleď, jablká, pražská šunka a namiesto toho sa začali používať zemiaky a saláma, pridali sa aj ďalšie ingredience. Vlašský šalát bol do začiatku 90. rokov 20. storočia vyrábaný podľa *Noriem studenej kuchyne*. Potom došlo k všeobecnému zníženiu kvality, väčšina výrobcov začala do vlašského šalátu pridávať lacné náhrady, napríklad namiesto kvalitnej salámy z mäsa výrobnú salámu, uhorky nahradila lacnejšia cuketa, majonéza býva nastavovaná vodou a škrobom a podobne.

V súčasnosti je kvalita priemyselne vyrábaných vlašských šalátov rozdielna. Vlašský šalát si však veľa ľudí robí doma.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑  A.S, Petit Press. *Poznáte príbeh vlašského šalátu ? Originál recept, znárodnenie i súčasná rôznorodosť* [online]. blog.sme.sk, [cit. 2019-08-17]. Dostupné online.
3. ↑
4. ↑
5. ↑

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Vlašský salát na českej Wikipédii.*
Vlečka *Spolku pre chemickú a hutnícku výrobu* pri železničnej stanici Ústí nad Labem západ
**Vlečka** je železničná dráha, ktorá slúži vlastnej potrebe prevádzkovateľa alebo iného podnikateľa a je zaústená do celoštátnej alebo regionálnej železničnej dráhy alebo do inej vlečky. Spravidla ide o dráhu spájajúcej železničnú stanicu s priemyselným objektom a súčasne koľajisko v areáli daného priemyselného objektu.

Dĺžka vlečky môže byť niekoľko desiatok metrov, ale v prípade veľkých priemyselných podnikov to môže byť aj niekoľko sto kilometrov.

Ako každá iná dráha musí mať aj vlečka svojho prevádzkovateľa dráhy a jedného alebo viacerých prevádzkovateľov dopravy na dráhe.

V minulosti prevádzkoval vlečku aj dopravu na nej spravidla majiteľ vlečky, ale pretože sú na tieto činnosti kladené stále väčšie nároky, na mnohých vlečkách prebieha postupne outsourcing (vyčlenenie), kedy majiteľ zverí prevádzku na vlečke špecializovanej firme.

Zrušená železničná vlečka (Nákladný prístav Bratislava)

Pozri aj
--------

* Priemyselná železnica
* Banská železnica

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Vlečka na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Vlaky.net: Zoznam železničných vlečiek v ČR a SR
**Paul Charles Édouard Bertrand** (\* 10. júl 1879, Loos-lez-Lille, Francúzsko – † 24. február 1944, Paríž) bol francúzsky botanik. Venoval sa štúdiu fosílnych rastlín, vrátane rias a papradí.

Paul Bertrand má v Medzinárodnom registri mien rastlín skratku **P.Bertrand**.

Životopis
---------

Bol synom paleobotanika Charlesa Bertranda (1851 – 1917). Študoval v Lille a štúdium prírodných vied ukončil v roku 1903, doktorát získal v roku 1909. Vyučoval botaniku v Lille a v roku 1927 bolo pre neho zriadené miesto paleobotanika. V roku 1933 získal miesto vyučujúceho komparatívne rastlinnej anatómie v Muséum national d'histoire naturelle.

Dielo
-----

* *Bassin houiller de la Sarre et de la Lorraine* (1930 – 1932)
* *Liste provisoire des sphenoptéris du bassin houiller du Nord de la France* (1944)
* *Végétaux vasculaires, introduction à l'étude de l'anatomie comparée, suivie de notes originales* (1947)

Literatúra
----------

* Philippe Jaussaud & Édouard R. Brygoo (2004). *Du Jardin au Muséum en 516 biographies*. Muséum national d’histoire naturelle de Paris : 630 p. ISBN|2-85653-565-8

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Paul Bertrand (botaniste) na francúzskej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 123736045
* GND: 1069142174
* ISNI: 0000 0000 7294 0406
* NK ČR: uk2008425067
* VIAF: 85255552
**Potápanie** je pobyt a pohyb človeka pod vodou za pomoci technického vybavenia alebo bez neho. Osoba, ktorá sa (pracovne, športovo či inak) potápa, sa volá **potápač**.

Rozlišujeme:

* nádychové potápanie – plávanie alebo pobyt pod vodou bez použitia prístrojov,
* prístrojové potápanie – plávanie alebo pobyt pod vodou s použitím potápačského výstroja.

Potápačský šport
----------------

Potápačské športy patria medzi športy uznané Medzinárodným olympijským výborom. Medzinárodným strešným orgánom potápačských športov je Svetová konfederácia potápačských aktivít (franc. *Confédération Mondiale des Activités Subaquatiques*, CMAS).

Svetová konfederácia zahrnuje v sekcii športu nasledovné potápačské športy:

* apnea
* plutvové plávanie
* orientačné potápanie
* streľba harpúnou na nádych
	+ streľba na terč
	+ biatlon (streľba na terč, plávanie pod vodou)
	+ super biatlon
	+ kombinácia (streľba na terč, biatlon, super biatlon)
	+ súťaže družstiev
* hokej pod vodou
* ragby pod vodou
* rybolov harpúnou na nádych

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Potápanie**
**Devičiansky potok** je potok na západnom Slovensku, preteká územím okresu Levice. Je to pravostranný prítok Sikenice, meria 9,5 km a je tokom V. rádu. 

Pramení na južnom okraji Štiavnických vrchov v nadmorskej výške okolo 340 m n. m. severne od obce Devičany. Vstupuje do Ipeľskej pahorkatiny, kde tečie severojužným smerom najprv cez obec Devičany, kde sa rozvetvuje na dve ramená, opätovne sa spájajúce na konci obce. Následne napája vodnú nádrž Drženice a preteká okolo rovnomennej obce. Ďalej vytvára oblúk vypnutý k západu a priberá pravostranný prítok. Pokračuje cez obec Kmeťovce a južne od nej ústi v nadmorskej výške 197,9 m n. m. na začiatku tzv. Horšianskej doliny, do Sikenice.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Sikenice** |
| --- |
| *Sikenica* → *Hron* → *Dunaj* |
| Vodné toky | Berian dolina · Botkovský potok · Brezinský potok · Cieľový potok · Čankovský potok · Dekýšsky potok · Devičiansky potok · Do kútov potok · Hampoch · **Jabloňovka** · Jarok · Kiebes · Liechový potok · Majerský potok · Myšpotok · Počúvadliansky potok · Priekopa (prítok Jabloňovky I) · Priekopa (prítok Jabloňovky II) · Pukanský potok · Roháč · **Sikenica** · Stará Podlužianka · Starý jarok · Surdok · Szegiho medzierka · Teler · Tmavý jarok · Žemberovský potok |
| Vodné plochy | Vodná nádrž Bátovce · Vodná nádrž Devičany · Vodná nádrž Drženice · Kamenický rybník · Rybník Malý Kiar |
Detail dezénu pneumatiky
**Dezén** (iné názvy: **dezén** **behúňa**/**pneumatiky**, **vzorka** (**behúňa**/**pneumatiky**) alebo **profil** (**behúňa**/**pneumatiky**); staršie: **desén** (**behúňa**/**pneumatiky**)) je sústava geometrických obrazcov na obežnej ploche plášťa pneumatiky. Je tvorený sústavou rôzne usporiadaných *žliabkov* ktoré vytvárajú obrys *obrazcov - figúr*. Figúry sú často doplnené jemnými zárezmi - *lamelami*.

Časti dezénu
------------

Typický šípový dezén traktorových pneumatík
Dezén pretekárskych pneumatík pre mokrú trať
### Žliabky

Úlohou žliabkov je odvádzanie vody z miesta dotyku pneumatiky s vozovkou. Žliabky musia byť orientované tak, aby bola dráha odvodu vody čo najmenšia. Preto sú pri úzkych pneumatikách, kde je dotyková plocha ovál pretiahnutý v smere odvaľovania pneumatiky, žliabky prevažne v priečnom smere a pri širokých v pozdĺžnom. Minimálnu hĺbku žliabkov (dezénu) v strednej časti pneumatiky pre spôsobilosť použitia pneumatiky v cestnej premávke na Slovensku určuje predpis. Pre letné pneumatiky to je 1,6 mm, pre zimné 3 mm. 

Tvar a usporiadanie drážok určujú typ dezénu:

1. plášte pre osobné automobily
	* letný dezén: pásový, blokový, kombinovaný
	* zimný dezén
2. plášte pre nákladné automobily
	* cestný dezén
	* terénny dezén, špeciálne napr. šípový

### Figúry

Figúra je vystúpená časť dezénu, ktorá zabezpečuje styk pneumatiky s vozovkou. Úlohou figúr na mokrej vozovke je rozrušiť vodný film a vytvoriť priamy kontakt s vozovkou. Čím je plocha figúr v styku s vozovkou menšia (nižšia plnosť dezénu) tým je vyšší dotykový tlak, čo napomáha v rozrušovaní vodného filmu. 

### Lamely

V niektorých prípadoch dezénov je plocha figúr doplnená zárezmi - lamelami. Lamelovanie zlepšuje vlastnosti pneumatiky na suchej aj mokrej vozovke, ale nepriaznivo vplýva na rýchlosť opotrebovania dezénu.

Plnosť dezénu
-------------

Plnosť dezénu je veličina, ktorá charakterizuje dezén. Je definovaná:

{\displaystyle \epsilon ={\frac {A\_{s}}{A\_{c}}}}

* **ε** - plnosť dezénu [%]
* **As** - veľkosť skutočnej plochy styku pneumatiky s vozovkou
* **Ac** - veľkosť celkovej dotykovej plochy pneumatiky s vozovkou

Referencie
----------

1. ↑  desen běhounu. KORBAŘ, Tomáš, ed.; STRÁNSKÝ, Antonín, ed. *Technický naučný slovník 1 A – F*. 1. vyd. Praha: SNTL, 1962. s. 361.
2. ↑
3. ↑  MACHAČKA, Ivo. *Anglicko-český slovník : automobily, motorová vozidla, silniční doprava*. Pardubice : Systemconsult, [1996]. 280 s. ISBN 80-85629-11-9. S. 256.
4. ↑  BEŇAČKA, Štefan, et al. *Anglicko-slovenský technický slovník 2 K – Z*. 3. vyd. Bratislava : Alfa, 1993. 687 s. ISBN 80-05-00846-5. S. 590.
5. ↑  Vyhláška Ministerstva dopravy, pôšt a telekomunikácií Slovenskej republiky, ktorou sa ustanovujú podrobnosti o prevádzke vozidiel v premávke na pozemných komunikáciách č 464/2009

Zdroje
------

* Močkoř R.: *Motorové vozidlá II. Podvozkové orgány.* SjF STU Bratislava, 1997.
**Deľba práce** je rozdelenie práce/pracovného procesu medzi jednotlivcov alebo skupiny, špecializovaných/-né (v tejto súvislosti) na komplementárne aktivity.

V spoločenských vedách hovoríme aj o **spoločenskej deľbe práce**, myslí sa tým deľba práce „spoločnosti", čiže od úrovne celej spoločnosti až po úroveň podniku. 

Deľbu práce možno chápať veľmi rôzne. Jednak podľa územných ekonomických oblastí (územná deľba práce), jednak podľa typu práce. Ďalej môžeme mať na mysli deľbu na hlavné odvetvia (poľnohospodárstvo, priemysel, obchod, služby) alebo deľbu na druhy a poddruhy prác (odvetvia poľnohospodárstva a podobne) alebo deľbu práce v dielni či podniku. Z iného pohľadu môžeme rozlišovať vnútenú deľbu práce (pracovníci majú konkrétnu prácu vnútenú majiteľom podniku) a (viac-menej) dobrovoľnú (špecializácia podnikov na jednotlivé činnosti). Na úrovni podniku zas rozlišujeme horizontálnu deľbu práce (medzi zamestnancami na rovnakej úrovni) a vertikálnu deľbu práce (medzi riadiacimi a výkonnými pracovníkmi a podobne).

Najznámejšími autormi, ktorí sa deľbou práce podrobne zaoberali, sú: Émile Durkheim, Adam Smith ("Traktát o podstate a pôvode bohatstva národov"), Karl Marx ("Kapitál") a Frederick W. Taylor (tzv. taylorizmus).

Deľba práce v dejinách (prevažne marxistický pohľad)
----------------------------------------------------

Začiatky deľby práce spadajú do obdobia 40 000 pred Kr. až 10 000 pred Kr.

Prvá veľká spoločenská deľba práce, ktorá bola určitou špecializáciou vnútri poľnohospodárstva, a v ktorej došlo k oddeleniu pastierskych kmeňov od celkového množstva kmeňov, resp. k oddeleniu chovu dobytka od ostatného poľnohospodárstva, viedla k značnému zvýšeniu produktivity práce a vytvorila materiálne predpoklady pre vznik súkromného vlastníctva.

Druhá veľká spoločenská deľba práce, za ktorej dochádza k odlúčeniu remesla, ktoré bolo pôvodne vedľajšou činnosťou poľnohospodára, od poľnohospodárskej činnosti; viedla k ďalšiemu zvýšeniu produktivity práce; bola jednou z podmienok vzniku tovarovej výroby a začiatkom procesu oddeľovania mesta od dediny.

Tretia veľká spoločenská deľba práce bolo osamostatnenie obchodu.
Súradnice: 42°08′13″S 24°43′54″V﻿ / ﻿42,136944°S 24,731667°V﻿ / 42.136944; 24.731667

**Mladežki chălm** (bulh. Младежки хълм), alebo **Džendem tepe** (bulh. Джендем тепе) je jeden zo šiestich súčasných pahorkov v meste Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku. Je najviac vzdialeným pahorkom od najstaršej časti mesta. Časť pahorku má štatút prírodnej pamiatky.

Názvy
-----

Najstarší dochovaný názov pahorku je **Chălm na nimfite driadi** (bulh. Хълм на нимфите дриади), teda v preklade do slovenčiny *Pahorok nýmf dryád* aj keď je pravdepodobné, že v minulosti sa mu hovorilo **Kendrisos**, či **Kendrosis** podľa rovnomennej tráckej osady, ktorá stála na jeho upätí. V období osmanskej nadvlády sa pahorku hovorilo **Džin tepe** (bulh. Джин тепе), alebo **Chălm na duchovete** (bulh. Хълм на духовете), čo v obidvoch prípadoch znamená *Pahorok duchov*. Tento názov sa neskôr zmenil na **Džendem tepe** (bulh. Джендем тепе), teda *Pahorok pekla* či *Pekelný pahorok*. Okrem týchto názvov sa ešte používal pre pahorok názov **Čigdem tepe** (bulh. Чигдем тепе), čo môžeme preložiť ako *Pahorok šafranu*, ktorý na území pahorku rastie. Od roku 1944 pahorok nesie oficialný názov **Mladežki chălm** (bulh. Младежки хълм), teda *Pahorok mládeže*.

Charakteristika
---------------

Mladežki chălm sa nachádza na juhozápade centrálnej časti mesta Plovdiv. So svojou nadmorskou výškou 307 m.n.m. je najvyšším zo všetkých plovdivských pahorkov a leží zhruba 143 metrov nad úrovňou mesta.

Južná časť pahorku je chránená od roku 1970 ako prírodná pamiatka s výmerou 3 hektáre. Cieľom je ochrana vzácnych rastlinných spoločenstiev medzi ktorými je aj niekoľko bulharských, prípadne balkánskych endemitov, ako napríklad Hypericum setiferum, Genista rumelica, Chamaecytisus frivaldszkyanus, Astragalus physocalix a Achiliea thracica. V roku 1995 bola rozloha prírodnej pamiatky zväčšená na 36,2 hektára a zahŕňa tak v súčasnosti takmer celé územie pahorku.

Pahorok je hojne využívaný pre oddych, niektoré jeho časti sú parkovo upravené a nachádza sa tu aj detská železnica, ktorá bola otvorená v roku 1979.

Zaujímavosti
------------

* Podľa písomných prameňov na vrchole pahorku v období neskorej antiky stála bronzová socha Apolóna.
* V ranokresťanskom období na vrchole pahorku stála veľká trojloďová bazilika, ktorá bola postavená na mieste bronzovej sochy Apolóna, ktorý kresťania zbúrali.
* Na úpätí pahorku stála už v dobe bronzovej 4000 rokov pred naším letopočtom trácka osada Kendrisos, ktorej zvyšky boli objavené pri vykopávkach.
* V rokoch 1907 - 1932 sa na juhovýchodných svahoch pahorku ťažila intermediárna vyvretá hornina syenit.

Galéria
-------

* Pohľad z pahorku Danov chălm smerom k pahorkom Bunardžik a Mladežki chălm (naľavo)Pohľad z pahorku Danov chălm smerom k pahorkom Bunardžik a Mladežki chălm (naľavo)

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6  visitplovdiv.com
2. 1 2 3 4 5  rezervaciq.com
3. 1 2 3 4 5 6 7  theoldestcityineurope.eu
4. ↑  bulgarianhistory.org
5. 1 2 3  lostinplovdiv.com
6. ↑  plovdiv.riosv.com
**Pola Raksa** (\* 14. apríl 1941, Lida, Poľsko, dnes Bielorusko), je poľská herečka, známa z televízneho seriálu *Štyria tankisti a pes* (1966 - 1970).

Detstvo a mladosť
-----------------

Narodila sa v Lide, vtedajšom krajskom meste Druhej poľskej republiky pod okupáciou ZSSR (dnes sa nachádza v Bielorusku). Pochádza z katolíckej rodiny. Po vojne sa jej rodičia rozhodli zanechať svoj rodinný dom v Lide a presťahovali sa do Poľska v rámci nových hraníc a usadili sa v Leśnici a vo Vroclave. Raksa má mladšiu sestru, Jolantu. Po skončení strednej školy začala študovať na Fakulte polonistiky na Univerzite vo Vroclave.

Kariéra
-------

Bola študentkou polonistiky, keď ju koncom 50. rokov objavil fotoreportér, ktorý ju nafotil. Neskôr, sa dostala na obálku mládežníckeho týždenníka „Dookoła Świat". Krása Raksy, zaujala režisérku Mariu Kaniewsku, ktorá hľadala herecké obsadenie do filmu *Satan zo siedmej triedy* z roku 1960. Raksa vo filme hrala a film bol jej debutom. 

Kvôli herectvu, prerušila štúdium polonistiky a začala študovať na fakulte herectva PWSFTviT v Lodži. Školu ukončila v roku 1964 a do roku 1968 bola herečkou Powszechného divadla v Lodži. V roku 1968 získala angažmá vo Varšavskom divadle, kde účinkovala až do roku 1986. V rokoch 1966 až 1970 stvárnila jednu z vedľajších úloh v televíznom filme *Štyria tankisti a pes*.

V roku 1993 ukončila svoju filmovú hereckú kariéru a odmietala poskytovať rozhovory. Jej posledné divadelné predstavenie bolo v roku 1997 v Činohernom divadle vo Varšave. Od začiatku roku 1998 niekoľko rokov viedla módnu rubriku v „Rzeczpospolita".

Súkromný život
--------------

V rokoch 1964 až 1970 bola vydatá za Andrzeja Kostenka, režiséra, scenáristu a kameramana, s ktorým má syna Marcina, narodeného v roku 1967.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pola Raksa**

Externé odkazy
--------------

* Pola Raksa v Internet Movie Database (po anglicky)
* Pola Raksa v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Pola Raksa na poľskej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 37664
* BnF: 17743718w
* GND: 1071464337
* ISNI: 0000 0001 1887 4695
* LCCN: no2011054789
* NK ČR: mub2013781904
* VIAF: 162726504
* WorldCat: lccn-no2011054789
**Hana Meličková**, vyd. Rapantová (\* 27. január 1900, Martin – † 7. január 1978, Bratislava) bola významná slovenská herečka, spoluzakladateľka slovenského profesionálneho divadla.

Narodila sa v rodine martinského učiteľa a hudobného skladateľa Jána Melička. Pôvodne študovala hudbu na pražskom konzervatóriu (1919 - 1923). Popri nej si zapísala hereckú tvorbu. V rokoch 1923 - 1926 pracovala ako učiteľka na Župnej hudobnej škole v Martine. V rokoch 1926 - 1976 bola členkou činohry SND v Bratislave. Jej prvou rolou bola postava Salome v hre Oscara Wilda. Za obdobie svojho pôsobenia v Slovenskom národnom divadle stvárnila takmer dvesto postáv. 

V roku 1955 dostala titul zaslúžilá umelkyňa a v roku 1961 titul národná umelkyňa. Okrem toho bola laureátkou štátnej ceny (1951) a vyznamenania Za zásluhy o výstavbu (1960). Je po nej pomenovaná ulica na bratislavských Dlhých dieloch.

Hana Meličková sa vydala za slovenského historika Daniela Rapanta, spolu mali dve dcéry: Helenu a Danielu.

Filmografia
-----------

* 1950 - *Kozie mlieko*, Omastová
* 1957 - *Zemianska česť*, Bešeňovská
* 1958 - *Statočný zlodej*, predsedníčka spolku Humanitas
* 1960 - *Jerguš Lapin*, teta Budáčová
* 1962 - *Polnočná omša*, Vilma Kubišová
* 1967 - *Rok na dedine*, Zuza Svoreňová
* 1967- Ženský zákon, Mara

Referencie
----------

1. ↑   *Daniel Rapant* [online]. osobnosti.sk, [cit. 2011-01-15]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hana Meličková**

Externé odkazy
--------------

* Profil na kultura.cz

Autoritné údaje: * GND: 121338215
* ISNI: 0000 0000 5538 1606
* LCCN: no98068616
* NK ČR: mzk2004252119
* SNK: 155847
* VIAF: 37771393
* WorldCat: lccn-no98068616
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Kranaos* pozri *Kranaos (rozlišovacia stránka)*.
**Kranaos** (starogr. *Κραναός* – *Kranaos*, lat. *Cranaus*) je v gréckej mytológii následník aténskeho kráľa Kekropa I.

Kranaos sa takisto ako jeho predchodca narodil zo zeme. Po potope, ktorú na ľudstvo zoslal najvyšší boh Zeus a po Deukaliónovom založení nového ľudského rodu, sa usadil v Aténach, kde sa stal kráľom. Mladý kráľ sa oženil so Sparťankou Pédiou, dcérou Mynea a mal s ňou tri dcéry, Kranau, Kranaichmu a Atthidu. Keď mu dcéra Atthida ešte mladá zomrela, nazval na jej počesť okolitý kraj Atikou.

Jeho zať Amfiktyón, syn Deukalióna, ho neskôr zosadil z trónu a sám sa ujal koruny. Kranaos utiekol do Lamptrae, kde zomrel a bol pochovaný. Jeho hrobku (zaiste symbolickú) videl ešte v druhom storočí Pausanias, ktorý Atiku navštívil.

Podľa starovekého historika Herodota, obyvateľstvo Atén bolo za vlády kráľa Kranaa nazývané Kranaovia a po jeho smrti bolo obyvateľstvo nazývané Kekropovia. Pomenovanie Aténčania dostali až za vlády kráľa Erechthea.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4 5  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,14,5.
2. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 1,2,6.
3. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 1,7,2.
4. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 1,31,3.
5. ↑  Herodotos, *História*, 8,44.

Pozri aj
--------

* Zoznam mýtických panovníkov Atén
**Ľudský hlas (*La Voix Humaine*), FP 171** je opera francúzskeho skladateľa Francisa Poulenca.

Jednoaktová opera je vyústením dlhodobej spolupráce skladateľa s básnikom Jeanom Cocteauom, ktorý bol akýmsi duchovným otcom *Parížskej šestky*. Poulenc dielo komponoval pre sopranistku Denise Duval, ktorá ho odspievala na premiére. Dirigoval Georges Prêtre. 

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Libreto je monodrámou ženy, jedinej postavy diela, ktorá sa telefonicky naposledy rozpráva so svojím bývalým milencom, ktorý ju opustil kvôli inej žene. Cocteau sa tu zameral na problém "neosobnej komunikácie". Telefonické spojenie niekoľkokrát vypadne, takže žena vždy s napätím čaká, či sa jej exmilenec znovu ozve. Z monológu sa dozvedáme, že žena uvažuje o samovražde. Nakoniec skutočne vypije pohár s jedom. Posledné slová ktoré žena adresuje mužovi sú: "Milujem ťa!". 

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.
Absenciu klasického deja tu nahrádza psychologická charakteristika postavy, ktorú Poulenc hodnoverne vyjadril svojou hudbou. Využíva svoj melodický dar, pričom odtiene hudby kolíšu od nostalgie až po zúfalstvo, rovnako ako sa mení nálada ženy počas rozhovoru. V pozadí je však stále cítiť napätie situácie i tragika hlavnej hrdinky. 

Dielo, ktoré je založené na spevácky virtuóznom parte a zároveň je náročné na presvedčivé stvárnenie je veľkou výzvou pre vynikajúce dramatické sopranistky. Medzi najznámejšie speváčky, ktoré sa predstavili v tejto opere patria Galina Vyšnevská, Jessye Norman, Renata Scotto a ďalšie.