**Krieda** je geologická perióda, posledná v ére mezozoika, po nej sa začína najstaršia perióda kenozoika – paleogén. Predchádzala jej jura. Je to najdlhšia geologická perióda, trvala asi 80 mil. rokov (skoro polovicu mezozoika) so začiatkom pred 145,5 mil. a koncom pred 65,5 mil. rokmi.

Kriedu prvýkrát definoval belgický geológ Jean Baptiste d'Omalius d'Halloy v roku 1822. Pomenoval ju podľa mohutných vrstiev bieleho vápenca (kriedy) v súvrstviach Parížskej panvy, v ktorej sa nachádzajú početné skameneliny schránok druhohorných mäkkýšov.

Spodná hranica kriedy nie je presne stanovená, odchýlka môže byť až niekoľko miliónov rokov. Je definovaná prvým výskytom amonita *Berriasella jacobi*. Koniec kriedy je ohraničený masovým vymieraním najrozšírenejších druhohorných živých foriem – veľkých plazov, spôsobeného najpravdepodobnejšie dopadom veľkého meteoritu. Túto teóriu potvrdzuje irídiová vrstva, nachádzajúca sa na celom svete nad kriedovými sedimentami, ktorej pôvodcom je meteoritový kráter na polostrove Yucatán v Mexickom zálive a jej vek bol stanovený na 65,5 mil. rokov. Iná teória hovorí o obrovskom náraste vulkanizmu a s tým spojenými veľkými zmenami klimatických podmienok.

Rozdelenie
----------

Biele útesy v Doveri, tvorené vápencami kriedového veku
Podľa celosvetovo platného členenia, odvodeného od členenia v Nemecku sa krieda delí na vrchnú a spodnú.

| Členenie kriedy |
| --- |
| Oddelenie / epocha | Stupeň / vek |
| Vrchná krieda | mástricht |
| kampán |
| santón |
| koňak |
| turón |
| cenoman |
| Spodná krieda | alb |
| apt |
| barém |
| hoteriv |
| valanžin |
| berias |
|

Existujú aj iné delenia, napr. francúzske na spodnú (stupne berias až apt), strednú (alb až turón) a vrchnú (tzv. senón, teda koňak až mástricht). Toto členenie je vhodné aj pre územie Slovenska. V minulosti sa nesprávne používal termín neokóm pre označenie spodnej kriedy v zmysle francúzskeho členenia. Neokóm by mal byť označením pre fáciu pelagických (hlbokovodných) sedimentov spodnej kriedy. Pre plytkovodné sedimenty obdobia barému a aptu sa používa v alpsko-karpatskej oblasti lokálny názov urgón.

Geologický vývoj
----------------

Krieda sa začala rozsiahlou transgresiou mora, ktoré však v priebehu celej kriedy neustále oscilovalo. Podobne ako v jure, boli rozsiahle panvy zaplavené plytkými epikontinentálnymi morami. V dnešnej Európe to boli anglo-parížska, akvitánska a rhônska panva, ktorá bola cez vokontskú priekopu spojená s tetýdou. More zaplavilo aj oblasti v Nemecku, Poľsku, Česku (Česká kriedová panva) aj v európskej časti Ruska (Moskovská panva). V albe sa tieto moria spojili, v cenomane prebehla jedna z najrozsiahlejších transgresíí fanerozoika, morská hladina sa nachádzala asi o 150 m vyššie než dnešná.

Krieda je typická kriedovými – vápencovými formáciami. V oblasti platformných morí v dnešnej Západnej Európe to bola krieda. Usadzovanie uhličitanov podmienili nielen silné transgresie ale aj teplá klíma. Morská voda bola obohatená o vápnik omnoho viac ako dnes. Obsah koreluje so zvýšenou aktivitou stredooceánskych chrbátov. V období kriedy prebiehala aj masívna vulkanická činnosť v oblasti dnešnej Indie, známa ako Dekanské trapy.

V kriede došlo k rozpadu Gondwany na Južnú Ameriku, Afriku, Austráliu, Antarktídu a Indiu, spojenú s vytvorením Indického oceánu a otvorením južného Atlantiku. Posun Afriky na sever postupne spôsobil zúženie tetýdnych sedimentačných bazénov a prvé (eoalpínske) fázy alpínskej orogenézy.

### Tetýda

#### Alpská oblasť

V alpskej oblasti, kde existoval už podstatne rozčlenený sedimentačný pokračovala sedimentácia vápencov ale aj hlbokovodných sedimentov. V oblasti piemontského trógu prešla sedimentácia na flyšový vývoj, vznikali tzv. shistes lustrés. Neskôr začal vznikať flyš aj v penniniku, helvetiku aj ultrahelvetiku. V priebehu kriedy bola vynorená Briançonnaiská kordiliéra.

Vo Východných Alpách došlo vo vrchnej kriede k odlepeniu príkrovov oberostalpinu z oblasti stlačenia Periadriatickej línie. Tieto pohyby boli odrazom mediteránnej fázy alpínskej orogenézy. V penniniku Východných Álp sa usadzovali bündnerské bridlice, čo je ekvivalent shistes lustrés.

#### Vývoj na území Slovenska

Manínska tiesňava, tvorená kriedovými vápencami
Na Slovensku sa v počas kriedy nachádzalo more uzatvárajúcej sa tetýdy. Jeho hĺbka značne kolísala, takže možno nájsť plytkovodné, aj hlbokomorské vápence. Obdobie kriedy na území Slovenska po sebe zanechalo niekoľko masívnych súvrství vápencov a slieňovcov, hlavne v bradlovom a flyšovom pásme, kde došlo k veľkému prehĺbeniu.

Na južnej strane Západných Karpát v oblasti silicika sa naopak nachádzala súš. V oblasti tatrika a fatrika sa v priebehu kriedy zmenila vápencová a slieňová sedimentácia za flyšovú. V albe až cenomane (pred senónom) sa sedimentácia skončila a došlo k rýchlemu k presunu subtatranských príkrovov (fatrikum a hronikum) čo zodpovedá mediteránnej fáze. Ich presun trval len asi milión rokov. Sedimenty vrchnej kriedy nasadali na príkrovové jednotky diskordantne.

V bradlovom pásme okrem vápencov, ktoré sú ešte súčasťou bradiel a slieňov sedimentovali aj tzv. upohlavské zlepence, zdroj ich klastov je dodnes predmetom debát. Podľa niektorých názorov bola ich zdrojom dnes už neexistujúca pieninská kordiliéra tvoriaca akrečný klin, ktorý bol vynorený v oblasti klapskej jednotky, iní predpokladajú pôvod klastov v oblasti nesenej na čele fatrika.

### Severná Amerika

V Severnej Amerike sa uzatvorilo vnútrozemské more, tzv. Western Interior Seaway. Na západe súčasných Spojených štátov prebiehala Sevierská a Laramská fáza vrásnenia, ktoré vytvorili Skalnaté vrchy. V oblasti Mexického zálivu na území dnešného Texasu a Mexika sú na kriedové vrstvy viazané významné ložiska ropy.

Podnebie
--------

Klíma v kriede bola teplá, polárne čiapky prakticky neexistovali. Morská hladina bola omnoho vyššia ako dnes, veľké časti kontinentov pokrývali plytké moria s priemernými teplotami 15 – 20 °C. Približne rovnakú teplotu morskej vody bez väčších výkyvov pomáhalo udržiavať aj more Thetys, ktoré sa rozprestieralo v smere východ–západ približne v rovníkovej oblasti a fungovalo ako obrovský akumulátor tepelnej energie.

Vývoj života
------------

### Flóra

V kriede sa začínajú rozširovať krytosemenné rastliny, ale dominanciu získavajú až ku jej koncu (počas kampane). Ich vývoj je závislý od vývoja hmyzu (prevažne od vývoja včiel) a naopak, takže tieto dve skupiny sa navzájom ovplyvnili vo vývoji. Z druhov, ktoré existujú aj v súčasnosti sú to napr. magnólie a platany. Z nahosemenných rastlín sa pomerne dobre darí píniám, ktoré sa zachovali až dodnes, ale niektoré rody však zanikajú (napr. Bennettitales).

### Fauna

Fosilizovaná schránka amonita *Asteroceras obtusum* z Dorsetu v Anglicku
Dominantnou živočíšnou skupinou v kriede zostali dinosaury, ktorých nadvláda trvala počas celých druhohôr. Rozšírili sa vo všetkých prostrediach – na súši, vo vode, aj vo vzduchu. Z kriedy sú najlepšie známe tyrannosaury alebo triceratopsy, operené celurosaury (napr. Microraptor), prechodné druhy medzi plazmi a vtákmi. V kriede tiež nastala explozívna diverzifikácia hmyzích druhov, vyvíjali sa mravce, termity, motýle, kobylky, osy a včely. Cicavce boli stále menšinovým zástupcom kriedovej fauny.

V kriedových moriach boli bežné žraloky, raje a morské jaštery ichtyosaury (rozšírené na začiatku kriedy), plesiosaury (rozšírené počas celej periódy) a mosasaury (rozšírené na konci kriedy). Z morských bezstavovcov to boli hlavonožce – amonity (zvyšky ich schránok sa dajú vidieť napr. vo vápencovom obklade budovy hlavnej pošty v Bratislave) a belemnity. Typické boli tiež lastúrniky tzv. rudisty, ktoré žili prisadnutým spôsobom.

Na konci kriedy došlo k masívnemu vymieraniu živých foriem. Najviac postihnuté boli morské organizmy (pravdepodobne až 95 % všetkých druhov). Úplne vymizli amonity, belemnity a viacero druhov foraminifer. Taktiež zmizli všetky dinosaury, čo uvoľnilo miesto pre krátku nadvládu vtákov na začiatku treťohôr.

Referencie a použitá literatúra
-------------------------------

1. ↑  Haq, B.U. Van Eysinga, F.W.B, 1998, *Geological Time Table. 5th Edition.* Esevier Science, Amsterdam
2. ↑  Pelech, O. Michalík, J. Aubrecht, R. Fordinál, K. Hudáčková, N. Kohút, M. Kováčová, M. Levická, J. Lintnerová, O. Maglay, J. Moravcová, M. Ondrejka, M. Potfaj, M. Reháková, D. Sabol, M. Schlögl, J. Sliva, Ľ. Soták, J. Šarinová, K. Šujan, M. Vančová, I. & Vozárová, A. 2021: Slovenská verzia medzinárodnej chronostratigrafickej tabuľky. Mineralia Slovaca, 53, 2, 103 – 114.
3. ↑  Andrusov, D. 1958, Geológia Československých Karpát. Zväzok II. Vydavateľstvo Slovenskej akadémie vied, Bratislava, 375 s.

* Mišík, M. Chlupáč, I. Cicha, I. 1984. *Historická a stratigrafická geológia.* SPN, Bratislava, 541 s.

Pozri aj
--------

* Chronostratigrafická tabuľka

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **krieda**

Externé odkazy
--------------

* databáza GeoWhen

| Krieda |
| --- |
| Spodná krieda | Vrchná krieda |
| Berias | Valangin | Hoteriv | Barrém | Apt | Alb | Cenoman | Turón | Koňak | Santón | Kampán | Mástricht |