recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Medzinárodný dolár** alebo **Gearyho-Chamisov dolár** (nesprávne *Gearyho-Khamisov dolár, Geary-Khamis dolár*) je fiktívna menová jednotka, ktorá má rovnakú kúpnu silu ako americký dolár v Spojených štátoch v danom čase. Často sa používa rok 1990 ako východiskový rok na porovnávanie cien v čase.

Je založený na koncepte parity kúpnej sily mien a medzinárodného priemeru cien komodít. Ukazuje, akú hodnotu má lokálna menová jednotka v danej krajine. Používa sa na porovnávanie medzi krajinami navzájom a v čase. Napríklad porovnanie HDP na obyvateľa rôznych krajín v medzinárodných dolároch namiesto hodnôt založených na výmennom kurze ponúka presnejšie výsledky na porovnanie životnej úrovne. 

Tento koncept zaviedol Roy C. Geary v roku 1958 a upravil ho Salem Hanna Khamis v rokoch 1970 až 1972. Termín, hoci sa veľmi nepoužíva, niekedy používajú medzinárodné organizácie ako napríklad Svetová banka a Medzinárodný menový fond a ich publikované štatistiky.

Údaje vyjadrené v medzinárodných dolároch nie je možné prepočítať na inú menu pomocou výmenného kurzu, je potrebné urobiť prepočet podľa hodnoty parity kúpnej sily na obyvateľa uvedenej v štúdii.
Rjukjong Hotchel
**Rjukjong Hotchel** je hotel v Pchjongjangu v Severnej Kórei. Mala to byť jedna z najväčších stavieb na svete a najväčší hotel vôbec.

Stavba hotela s 3000 izbami a 7 otočnými reštauráciami sa začala v roku 1987. Hotel mal byť otvorený v júni 1989 pri príležitosti Svetového festivalu mládeže. Počas stavby sa vyskytli problémy s postupmi a materiálom, ktoré spôsobili zdržanie. Japonská tlač odhaduje, že bolo preinvestovaných 750 miliónov dolárov, čo sú 2 percentá HDP Severnej Kórey a predpokladá sa, že dôvodom zastavenia stavby v roku 1992 bol nedostatok financií, výpadky elektrickej energie a hladomor.

Hoci budova nie je dokončená, je to 23. najvyššia budova na svete. Je to najväčší a najdrahší betónový skelet, ktorý bol kedy postavený. Bola to prvá budova mimo USA a Kanady, ktorá mala viac ako 100 poschodí.

Na budove sa začalo znova pracovať až v roku 2008 a úplne dokončená mala byť v lete roku 2013, má patriť firme Kempinski AG.

Technické parametre
-------------------

* Výška: 330 m
* Počet poschodí: 105
* Počet izieb: 3 000
* Úžitková plocha: 360 000 m²

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Rjukjong Hotchel**
Trojjazyčná tabuľa (po tamilsky, po anglicky a po hindsky) na železničnej stanici Tirusulam v južnej Indii.
**Multilingvizmus** (iné názvy: **viacjazyčnosť**, **mnohojazyčnosť**) je stav, keď jedinec alebo spoločnosť používa na komunikáciu viacero jazykov. Špeciálnym prípadom multilingvizmu je bilingvizmus (dvojjazyčnosť). Osoba, ktorá ovláda viacero jazykov sa volá polyglot.

Význam pre jazykovú rozmanitosť
-------------------------------

Multilingvizmus býva považovaný za jedno z možných riešení problému vymierania jazykov. Prebiehajúce miznutie veľkého množstva jazykov totiž znižuje kultúrnu rozmanitosť sveta, pretože jednotlivé jazyky obnášajú špecifické spôsoby videnia, porozumenia, triedenia a nadväzovania vzťahov medzi vecmi. Odhaduje sa, že 90 percent jazykov na svete je ohrozených vyhynutím v priebehu nasledujúcich 50 rokov.

Externé odkazy
--------------

* Lingva Prismo (webové stránky predstavujúce jazykovú rozmanitosť)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Multilingvismus na českej Wikipédii.*
**Special D.** (\* 16. september 1980, rodným menom **Dennis Horstmann**) je nemecký DJ a skladateľ, známy hlavne v Holandsku alebo v Severnej Amerike. Prezývku Special D získal odvodením „D" z jeho mena Dennis.

V roku 2004 vyhral ocenenie *Best Dance International* v hudobnej súťaži na televíznej stanici TMF NL. V rovnakom roku vydal aj jeho jediný album pod názvom *Reckless*. Jeho najúspešnejšou skladbou je skladba „Come With Me", ktorá sa v apríli 2004 umiestnila v rebríčku na 6. mieste v Spojenom kráľovstve a na 4. mieste v Írsku. Taktiež vydal ďalšie známe skladby ako „You", „Here I Am" alebo „Home Alone".

V roku 2008 vydal kompilačné CD ktoré obsahuje všetky jeho populárne a najúspešnejšie skladby za roky 2002 až 2005. Od roku 2009 sa venuje výhradne DJ–ingu.

Diskografia
-----------

### Albumy

* 2004 *Reckless* – Kontor Records, CD, LP, 12"

### Single

* 2002 „Come With Me"
* 2003 „Home Alone"
* 2004 „You"
* 2004 „Nothing I Won't Do"
* 2004 „Reckless"
* 2004 „Come With Me"
* 2005 „Here I Am"

Referencie
----------

1. ↑  . Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Special D. na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 135308828
* ISNI: 0000 0000 5874 3705
* VIAF: 80099112
*Sparta*
**Sparté** alebo **Sparta** (starogr. *Σπάρτα, Σπάρτη* – *Sparta, Sparté*, lat. *Sparta*) je v gréckej mytológii dcéra spartského kráľa Euróta(alebo riečneho boha Eurota), manželka kráľa Lakedaimóna.

Lakedaimón menom svojej manželky Sparty, nazval hlavné mesto novozaloženého lakedaimónskeho kráľovstva, neskôr presláveného udatnosťou mužov, tvrdou výchovou a krásou žien. 

Z manželstva Lakedaimóna a Sparty sa narodili synovia Amyklas a Himeros a dcéry Eurydika, Asiné a Kleodiké. Následníkom trónu sa stal Amyklas, ktorý neskôr založil mesto Amyklai.

V mýtoch sa Sparta a Lakedaimón objavujú pomerne neskoro. Hoci Sparta už existovala v mykénskom období, po dórskom vpáde mesto opäť založili až okolo roku 950 pred Kr. s oficiálnym názvom Lakedaimón a tento názov sa hlavne u nespartského gréckeho obyvateľstva udržal až do druhého storočia pred Kr.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,10,3.
2. 1 2 3 4  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 433.
3. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 3,1,2.
4. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 3,1,3.
**Milkovský potok** je potok v hornom Liptove, vo východnej časti okresu Liptovský Mikuláš. Je to ľavostranný prítok Čierneho Váhu, meria 4 km a je tokom III. rádu. Na hornom toku preteká územím NAPANT-u.

Tečie v Nízkych Tatrách, v podcelku Kráľovohoľské Tatry, v časti Priehyba, kde pramení na západojuhozápadnom svahu vrchu Milkovo (1 243,9 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 090 m n. m. Od prameňa tečie sprvu severozápadným smerom, sprava priberá najprv krátky prítok zo západného svahu Milkova, potom prítok zo severozápadného svahu Milkova a následne z ľavej strany prítok (871,3 m n. m.) zo severozápadného svahu vrchu Doštianky (1 170,8 m n. m.). Ďalej sa stáča smerom na sever, opúšťa územie NAPANT-u, zľava priberá prítok (1,4 km) spod masívu Sekaníc, na pravom brehu vytvára vedľajšie rameno a preteká chatovou osadou, pričom sprava priberá dva krátke prítoky. Následne vytvára oblúk ohnutý na západ, obteká lokalitu Cúdenica na pravom brehu a prechodne tečie na severovýchod. Napokon sa stáča na sever, preteká okrajom Liptovskej kotliny, z pravej strany priberá prítok z lokality Cúdenica a podteká cestu III. triedy Kráľova Lehota - Svarín. Východojuhovýchodne od Kráľovej Lehoty ústi v nadmorskej výške cca 671 m n. m. do Čierneho Váhu.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-08-23]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-08-23]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Poloha ústia na turistickej mape

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Čierneho Váhu |
| --- |
| *Čierny Váh* → *Váh* → *Dunaj* |
| Vodné toky | 
* Belinec
* Benkovský potok
* Bystrý potok
* Cianovský potok
* Čierna
* **Čierny Váh**
* Dikula
* Driečna
* Dzurová
* Garboveň
* Hlboký potok
* Holičná
* Hromisko
* Ipoltica
* Klin
* Kolesársky potok
* Konské
* Krahuľský potok
* Malý Brunov
* Mandiška
* Medvedí potok
* Milkovský potok
* Nižný Chmelinec
* Oravcová
* Plevovský potok
* Pod Kráľovou hoľou
* Pod Tri studne
* Podpeklianka
* Pstruhový potok
* Snežná
* Sokolí potok
* Soľanka
* Staníkov potok
* Svarínka
* Široký potok
* Šuňavský potok
* Teplička
* Vápenica
* Veľký Brunov
* Vyšný Chmelinec
* Závadská
* Ždiarsky potok

 |
| Vodné plochy | 
* Vodná nádrž Čierny Váh

 |
**Plebejský snem** (lat.  *concilium plebis/concilia plebis*/(?)*contio plebis*, od roku 287 pred Kr. aj *comitia plebis tributa*) bolo zhromaždenie rímskych plebejcov v starovekom Ríme v období rímskej republiky. Rozhodovalo o záležitostiach plebejcov – prijímali sa na ňom zákony, volili sa plebejskí úradníci.

Zriadenie plebejského zhromaždenia si plebejci vymohli v roku 494 pred Kr. Na zhromaždení sa mohli zúčastňovať len plebejci, nemohli sa na ňom zúčastňovať patricijovia. Zhromaždenie zvolávali a riadili plebejskí tribúni a rozhodoval o voľbe plebejských úradníkov (edilovia, tribúni ľudu) a prijímal uznesenia, ktoré boli záväzné len pre plebejcov (plebiscit – lat. plebei scitum). V 4. storočí pred Kr. bol prijatý zákon, podľa ktorého boli uznesenia plebejských snemov záväzné aj pre patricijov, ak rímsky senát schválil zákon. V roku 287 pred Kr. tzv. Hortensiovým zákonom boli uznesenia plebejského snemu záväzné pre patricijov aj bez schválenia senátu. Rímski plebejci tak zavŕšili svoje politické zrovnoprávnenie s patricijmi, začala sa vytvárať nová politická skupina nobilita, ktorá ovládla politický život v starom Ríme.
**Pseudomalachit** je minerál kryštalizujúci v monoklinickej sústave, chemicky zásaditý fosforečnan meďnatý – Cu5(PO4)2(OH)4.

Charakteristika
---------------

Vytvára najčastejšie krátkostĺpcovité, vláknité narastené kryštály, lúčovito vláknité, obličkovité a hroznovité agregáty. Je to tmavozelený priesvitný až priehľadný minerál s mastnoskleným leskom. Vryp má modrastozelený.

Vznik
-----

Pseudomalachit vzniká v oxidačnej zóne ložísk medených rúd, v trhlinách vápencov, dolomitov, pieskovcov.

Poznávanie
----------

Je rozpustný v kyseline chlorovodíkovej, ale na rozdiel od malachitu pri rozpúšťaní nešumí.

Výskyty na Slovensku
--------------------

Betliar (pri: Rožňava, Rožňava okres), Ľubietová (pri: Banská Bystrica, Banská Bystrica okres), Poniky (Farbište – ložisko, pri: Banská Bystrica, Banská Bystrica okres).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pseudomalachit**

Externé odkazy
--------------

* Mineraly.sk – zdroj, z ktorého (pôvodne) čerpal tento článok.
* Pseudomalachit na www.mindat.org
**Nowiny o rolním a polním hospodářstwí** boli najstaršie slovenské noviny a najstarší poľnohospodársky časopis v Uhorsku. Vychádzali v češtine.

Ich prvé číslo vyšlo 15. marca 1783. Boli tlačené aj v nemeckom jazyku pod názvom **Königlich-Hungarische Agrikultur-Zeitung**, ako aj v maďarčine s titulom **Királyi Magyar Ujság a Földmüvelesröl**. 

Medzi poľnohospodárskym obyvateľstvom Uhorska mal tieto noviny propagovať dvojstranný prospekt zvaný: „Nowiny o Rolnjm a Polnjm Hospodářstwí podle Ustanowení Uherského Králowství w Uherské, České a Německé řeči vydané Léta Páně 1783." Noviny mali vychádzať v bratislavskej tlačiarni Frant. A. Patzku. Vydavateľ sľubuje, že v tomto tlačovom orgáne bude oboznamovať čitateľov so stavom poľnohospodárskej výroby vo Francúzsku, Anglicku a Nemecku. Odporúča, aby s obsahom jeho novín farári zoznamovali na čitateľských besedách aj negramotných roľníkov, pretože na šírení pokroku v poľnohospodárstve majú mať záujem nielen stoličné vrchnosti, zemania, ale aj poddaní roľníci.

Prvé číslo Rolních hospodářskych novín z 15. marca 1783 je súčasne najstarším známym poľnohospodárskym časopisom v Uhorsku. Redakcia v ňom radí napr. roľníkom ako majú zabrániť na lúkach narastaniu machu a píše aj o možnostiach získavania krmiva pre dobytok v čase sucha. Iné články sú venované pestovaniu vysokých tráv, hlavne bojika lúčneho, radám na vysádzanie stromov, hlavne na ladom ležiacej pôde a pod. Obsah prvého čísla Rolních hospodářských novín a zachovaného 18. čísla Königlisch-Hungarische Agrikultur-Zeitung v ich nemeckej verzii ukazuje, že išlo o pokus založiť skutočné odborné poľnohospodárske. noviny. Redaktor Rolních hospodářských novín zapĺňal svoj tlačový orgán hlavne príspevkami hospodárov - praktikov. Dopĺňal ich ešte informáciami a poznatkami získavanými čítaním odbornej, hlavne nemeckej a francúzskej literatúry. Odborné vzdelanie síce mal, no neovládal dobre spisovný český jazyk.

Dopisovatelia novín nepochádzali len z Uhorska, ale aj z ostatných krajov rakúskej monarchie. Ich predplatiteľmi boli nielen bohatší roľníci, ale pokiaľ ide o ich nemeckú verziu, aj šľachtici. Noviny sa snažili pomáhať predovšetkým vidieckemu ľudu, preto ich možno označiť za pokrokové a osožné. Vychádzali týždenne najmenej počas štyroch mesiacov. Po celý čas vychádzania si udržali nezmenený formát i hárkový rozsah. Doteraz sa nepodarilo odkryť anonymitu týchto novín, pretože sa v nich neuvádzali ani mená redaktora, či dopisovateľov. Podľa všetkého ich podporovala nejaká bratislavská učená spoločnosť, ktorá si v spolupráci s Kráľovskou uhorskou miestodržiteľskou radou vytýčila úlohu - prispieť k povzneseniu poľnohospodárstva v Uhorsku. 

Pravdepodobne zanikli v súvislosti s prenesením Miestodržiteľskej rady z Bratislavy do Budína.
Clayton Crown Hotel
**Cricklewood** je oblasť Londýna, ktorá presahuje hranice troch londýnskych štvrtí: Barnet na východe, Brent na západe a Camden na juhovýchode. Krčma Crown, v súčasnosti Clayton Crown Hotel, je miestnou pamiatkou a leží 8 km severozápadne od Charing Cross.

Cricklewood bola malá vidiecka osada okolo Edgware Road, rímskej cesty, ktorá sa neskôr volala Watling Street a ktorá tvorí hranicu medzi tromi štvrťami, ktoré zdieľajú Cricklewood. Oblasť sa urbanizovala po príchode povrchových a podzemných železníc do neďalekej Willesden Green v 70. rokoch 19. storočia. Obchody na Cricklewood Broadway, známa v týchto končinách ako Edgware Road, kontrastujú s tichšími okolitými ulicami prevažne z obdobia neskorého viktoriánskeho, edwardiánského a 30. rokov 20. storočia. Oblasť má silné väzby s Írskom v dôsledku početnej írskej populácie. 36-hektárový Gladstone Park leží na severnom okraji oblasti.

Cricklewood má dve chránené oblasti, Mapesbury Estate a Cricklewood Railway Terraces, a v roku 2012 oblasť získala 1,65 milióna libier od kancelárie starostu Londýna na svoje zlepšenie.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Cricklewood na anglickej Wikipédii.*
Logo ETA
Členovia ETA pália salvu v Aritxulegi
**Baskicko a (jeho) sloboda** alebo **ETA** (po baskicky: *Euskadi ta Askatasuna*) je jedna z najstarších moderných teroristických skupín v Európe. Bola založená v roku 1959 s cieľom vytvoriť nezávislý štát Baskov pozostávajúci z území, ktoré sú v súčasnosti provincie Španielska a Francúzska. Ideológia organizácie prináleží v politickom spektre k ultraľavici, aj keď pre vonkajšieho pozorovateľa je jej hlavná charakteristika extrémny nacionalizmus.[chýba zdroj]

Terorizmus
----------

Teroristické akty ETA sa začali v roku 1968, keď polícia pri prestrelke zabila jej vodcu. Organizácia na to odpovedala vraždou policajného šéfa. Od roku 1968 ETA zavraždila vyše 800 ľudí, väčšinou „nepriateľov" ako politikov a príslušníkov polície, ale pri bombových útokoch aj mnoho náhodných obetí.[chýba zdroj]

Po sérii útokov na málo významných provinčných politikov strácala ETA širšiu podporu baskickej verejnosti. Únosy rukojemníkov v „mene baskického ľudu" Baskovia tiež postupne prestali podporovať. ETA však svoj boj proti španielskej vláde neukončila, hoci sa odklonila od pôvodných zámerov. Kým na začiatku bojovala za myšlienku vlastného baskického štátu, v priebehu ďalšieho vývoja sa zachovanie organizácie stalo dôležitejším.[chýba zdroj]

Financovanie
------------

ETA sa financuje hlavne vyberaním takzvanej „revolučnej dane" (Impuesto Revolucionario). Baskickí podnikatelia sú vydieraní listami, v ktorých sa od nich vyžaduje takzvaná „revolučná daň" alebo „príspevok na boj za nezávislú vlasť", čo má byť suma vo výške niekoľko desiatok tisíc €.. Podnikatelia, ktorí odmietajú zaplatiť, sú často terčom útokov, napríklad vo forme vypálenia ich priemyselných hál alebo kancelárií.

Referencie
----------

1. ↑   *El «impuesto revolucionario»* [online]. el-mundo.es, [cit. 2012-04-27]. Dostupné online. (španielsky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Baskicko a jeho sloboda**
**Ctibor Ján Handzo** (pseudonymy **Jano Gemerský**, **Gindurský**, **Malohonťan**, **Martin Pohorelec**, **Dušan Remeník**, **Svätopluk Jedenásty**; \* 15. september 1906, Pohorelá – † 1. jún 1972, Prešov) bol slovenský evanjelický kňaz, náboženský spisovateľ a cirkevný historik; otec spisovateľky Viery Handzovej.

Životopis
---------

Narodil sa v rodine Pavla Handza a Márie Murányiovej. Vychodil ľudovú školu v Pohorelej, neskôr študoval na gymnáziu v Níreďháze, Makove a do roku 1924 v Rimavskej Sobote. V rokoch 1924 – 1928 pokračoval štúdiom teológie, najprv v Bratislave, od roku 1926 vo Viedni, kde navštevoval aj prednášky na vyššej novinárskej škole. Po ukončení štúdií pôsobil ako evanjelický kaplán, v rokoch 1929 – 1935 pôsobil ako farár v Pondelku, v rokoch 1935 – 1950 v Ľubietovej, od roku 1950 v Prešove a od roku 1953 pôsobil ako šarišsko-zemplínsky senior. Bol účastníkom Slovenského národného povstania, pomáhal prenasledovaným antifašistom. Zomrel v Prešove, pochovaný bol v Kokave nad Rimavicou.

Tvorba
------

Venoval sa cirkevnej histórii, spracoval dejiny cirkevných zborov, v ktorých pôsobil, v prózach s náboženskou a historickou tematikou prejavil rozprávačský talent. Vecným základom jeho próz boli široké kultúrne znalosti, venoval sa v nich udalostiam v cirkevných zboroch. Náboženský a historický obsah mali i jeho rozhlasové dramatizácie. Prispieval do novín, ale hlavne do náboženských časopisov a kalendárov.

Dielo
-----

* 1931 – *Historia evanjanjelickej a. v. cirkvi Pondelsko-Selčiansko-Váľkovskej. Vydaná v čas 300. výročia založenia sboru 1630 – 1930*
* 1936 – *Po starých stopách. Historické a iné rozprávky z Gemera a Malohontu*
* 1938 – *Prázdne sú kolísky... Evanjelická rozprávka*
* 1940 – *Anjeli z kalendára*
* 1941 – *Dejiny Ev. A. V. cirkevného sboru v Ľubietovej*
* 1946 – *Deň spomienok, pokánia a vďaky!*
* 1948 – *Príval. Evanjelické rozprávky z rokov druhej svetovej vojny*
* 2001 – *Údery a údely*

Literatúra
----------

1. ↑  HANDZO, Ctibor Ján. In:  *Biografický lexikón Slovenska*. Zväzok III G – H. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2007. 739 s. ISBN 978-80-89023-96-7. S. 340.

* HANDZO, Ctibor Ján. In:  *Slovenský biografický slovník*. Zväzok II. E – J. Martin : Matica slovenská, 1987. 592 s. S. 280.
* katalóg Slovenskej národnej knižnice v Martine a Národní knihovny v Prahe

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * GND: 1231235209
* SNK: 174330
* VIAF: 3252156565750523500006
**Žltokoreň** (lat. *Xanthorhiza*) je rod z čeľade iskerníkovité (*Ranunculaceae*). Obsahuje jediný druh **žltokoreň najjednoduchší** (*Xanthorhiza simplicissima*). Pochádza z východu Severnej Ameriky, kde jeho pôvodným stanoviskom bol podrast vo vlhkých listnatých lesoch.

Charakteristika
---------------

Žltokoreň je nízky opadavý ker 40 – 80 cm vysoký s tenkými vzpriamenými nevetvenými výhonkami. Rozširuje sa podzemnými výbežkami. Jeho kôra aj korene sú žltkasté, horkej chuti. Nepárno zložené listy sú až 18 cm dlhé a tvoria ich 3 alebo 5 zastrihovaných pilovitých podlhovastých lístkov dlhých 3 - 6 cm. Na jar sú mladé listy bronzovej farby a na jeseň získavajú výraznú farbu červenú. Súkvetie dlhé 15 až 20 cm vyrastá spravidla súčasne s listami, v marci až apríli, a nesie kvety červenohnedej farby. V kvete je 5 kališných lístkov a 5 či 10 tyčiniek. Rozkvitá v apríli a máji, plodom sú malé mechúriky hnedastej farby veľké cca 4 mm.

Použitie
--------

Rozkvitnutý kvet
Žltokoreň sa pestuje prevažne v Severnej Amerike ako pôdopokryvná záhradná rastlina v parkoch, kde sa za vhodných podmienok rýchle rozrastá. Požaduje vlhkú výživnú pôdu s dostatkom humusu. Vysadzuje sa do tieňa alebo polotieňa. Množí sa odkopkami, koreňovými odrezkami aj semenami.

Koreň obsahuje alkaloid „berberine", ktorý pôsobí protizápalovo, hemostaticky aj imunostaticky a preto sa používa na zastavenie krvácania zo sliznice (hemoroidy, ďasná).

Stimuluje aj sekréciu žlče a žlčového farbiva, tým napomáha pri liečbe cirhózy pečene. Indiáni používali koreň proti brušným vredom, nachladnutiu, kŕčom a bolestiam v krku a v ústach. Používanie koreňa vo vysokých dávkach je potencionálne toxické.

Žltokoreň možno použiť na Slovensku ako okrasnú rastlinu. Má len zbierkový význam.

Referencie
----------

1. ↑  Nové a revidované slovenské mená dovážaných, zavlečených, pestovaných a ďalších na Slovensku známych cudzokrajných
cievnatých rastlín. 3. Rody začínajúce sa písmenom O – Z. In: Kultúra slova 4 2020
2. ↑  www.ars-grin.gov/
3. ↑  MIČIETA et al. Fylogenéza a morfogenéza cievnatých rastlín. 2018. S. 149
4. ↑   botany.cz
5. ↑  HIEKE, Karel. *Praktická dendrologie*. 1. vyd. Praha : SZN, 1978. 000128363.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Žltokoreň**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Žltokoreň**

Externé odkazy
--------------

* www.pfaf.org
* www.efloras.org
* databaze.dendrologie.cz
* botany.cz

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Žlutokořen jednoduchý na českej Wikipédii.*
**Alžbeta Daxnerová (Inés)** (rod. Del Missierová) (\* 30. máj 1914, Brezno – † 25. júl 1986, Brezno) bola slovenská kultúrna pracovníčka, divadelná ochotníčka a hospodárka.

Životopis
---------

Absolvovala kurz pre pokročilých zo slovenčiny, zemepisu, občianskej náuky a hudobnú školu v Brezne. Pracovala ako predavačka, neskôr pokladníčka a účtovníčka v rozličných podnikoch v Brezne. Členka spevokolu Svornosť, Divadelného združenia a miestneho odboru Matice slovenskej, zakladajúca členka a režisérka Divadelného súboru J. Chalupku v Brezne. Prednáškami o slovenských kultúrnych dejateľoch, večermi ľudových piesní a detských maškarných plesov sa aktívne zúčastňovala kultúrneho a spoločenského života v Brezne. Členka Živeny.

Ocenenie
--------

* Ocenená bronzovou medailou Jána Palárika

Literatúra
----------

* Osobnosti matičného života v Brezne

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 166565
* VIAF: 2282156565747723500005
**Ján Kavan** (\* 31. júl 1934, Mříčná – † 24. marec 2017, Bratislava) bol slovenský architekt, urbanista. Predstaviteľ Slovenskej urbanistickej školy.

Ťažiskovo sa venoval problematike mestských centier a funkčno-prevádzkovým koncepciám urbanisticko-architektonických súborov. V oblasti výskumu výrazne prispel k integrálnemu chápaniu obsahových a výrazových stránok urbanistických súborov na báze polyfunkčnosti.

Pedagogicky pôsobil v prvom aj druhom stupni štúdia, prednášal, viedol ateliérovú tvorbu a diplomový projekt so zameraním na tvorbu architektonicko-urbanistických súborov. Spracoval osnovy a metodiku výučby predmetu Zonálne štruktúry, ku ktorému pripravil aj študijnú literatúru *Zonálne štruktúry a Urbanistická tvorba* (spoluautor Filip Trnkus). Spolu s F. Trnkusom zostavil vysokoškolskú učebnicu *Urbanistický priestor*, ktorú vydala ALFA Bratislava a SNTL Praha.

Ján Kavan je súčasťou trojice urbanistov – pod skratkou AKT – uznávanej aj v zahraničí (Tibor Alexy, Ján Kavan a Filip Trnkus).

* 1959 – Ing. arch.
* 1973 – CSc. (PhD)
* 1978 – docent
* 1989 – profesor
* 1985 až 1990 – prodekan FA SVŠT
* 1993 až 1995 – vedúci Katedry urbanisticko-architektonických súborov FA STU

Zdroje
------

* Bencová, J. Hianik, I. Winková, N.: *Emanuel Hruška a Slovenská urbanistická škola - Výber z celoživotného diela optikou troch profesorov architektov urbanistov.* SPEKTRUM STU, 1/2017, Bratislava, náklad 55 ks, ISBN 9788022746625
* Hianik, I. Winková, N.: 3 Profesori Architekti - Urbanisti Prof. Ing. arch. Tibor ALEXY, DrSc. Prof. Ing. arch. Ján KAVAN, PhD. Prof. Ing. arch. Filip TRNKUS, PhD. Vystavujú výber z diela (1965 - 1995), 2014, Bratislav - katalóg z výstavy
* 
* 
* 
* 
* 

Autoritné údaje: * abART: 40182
* NK ČR: jx20050727049
* SNK: 167166
* VIAF: 84334997
Ing. arch. **Ján Karel** (\* 28. október 1924, Udavské – † 11. november 2005, Prešov) bol slovenský futbalista, česko-slovenský reprezentant a futbalový tréner.

Životopis
---------

Narodil sa 28. októbra 1924 v Udavskom. Navštevoval SPŠ Stavebnú v Prešove. Po maturite odišiel študovať architektúru do Bratislavy. Neskôr pokračoval v štúdiu na Vysokej škole architektúry a pozemného staviteľstva Karlovej univerzity v Prahe. Vyše štyridsať rokov bol učiteľom na Strednej priemyselnej škole stavebnej v Prešove. Po skončení hráčskej kariéry sa stal trénerom mládeže. Zomrel 11. novembra 2005.

### Reprezentačná kariéra

V roku 1953 odohral tri reprezentačné zápasy. Nastúpil proti Rumunsku (2:0), Bulharsku (2:1) a Švajčiarsku (5:0).

### Klubová kariéra

S organizovaným futbalom začal v prešovskom klube Slávia, kde sa stal v roku 1940 dorasteneckým majstrom Slovenska. Hrával na pozícii útočníka. Neskôr pôsobil v klube ŠK Bratislava kde nastupoval iba za "B" tým. Následne prestúpil do pražskej Sparty, potom do Českých Budějovice a naspäť do Sparty, kde ešte celú jar 1949 odohral v útoku. Potom už dostával šancu ako stredný obranca. 
  
Od roku 1950 do roku 1956 bol pilierom zadných radov Prešova, v ktorom vynechal iba jedno ligové stretnutie pre zranenie kolena. Podľa štatistických údajov ich bolo 146. Ján Karel sa tak po útočníkovi Ladislavovi Pavlovičovi a obrancovi Františkovi Semešim stal tretím reprezentantom Česko-Slovenska priamo z prešovského dresu (Tatran). Na jar 1957 prestúpil za bratom Jozefom do Košic, kde skončil ako 35-ročný. Nakoniec ešte pôsobil ako hrajúci tréner v Michalovciach.

Referencie
----------

1. ↑  Prešovský večerník. *Zomrel Ján Karel* [online]. 1. FC Tatran Prešov, 2005-11-15. Dostupné online.
2. ↑  Prešovský večerník. *Prešov sa včera rozlúčil s Ing. arch. Jánom Karelom* [online]. 1. FC Tatran Prešov, 2005-11-16. Dostupné online.

Literatúra
----------

* MAGDA, Eugen: *Oprášené Legendy*, Košice, KARNAT - Karol Pástor, 2002.
**Ján Kalinka** (\* 1567, Ružomberok – † 1640, Banská Bystrica) bol evanjelický kňaz, básnik.

Rodina
------

* otec Štefan Kalinka
* matka Katarína rod. Šlossarová
* syn Joachim Kalinka

Životopis
---------

Študoval v Ružomberku, v Trenčíne, 1595 – 1596 na univerzite vo Wittenbergu. Rektor v Trenčíne, v Ružomberku, 1603 – 1609 kazateľ v Tepličke nad Váhom, 1609 – 1629 farár v Banskej Bystrici-Radvani, od 1630 v Dubovej. Roku 1620 na sneme protestantských stavov v Banskej Bystrici poctený titulom "poeta laureatus" a povýšený do zemianskeho stavu. Autor príležitostnej latinskej poézie autobiografického charakteru, ktorú vydal jeho syn Joachim (Justa cygnea). V rkp. kronike (Meletemata) opisuje udalosti na strednom Slovensku začiatkom 17. st. (dnes nezvestná). Jeho poézia neprevyšuje úroveň dobového latinsk0ho básnictva.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Alžbeta Kumánska** (maď. *Kun Erzsébet*; \*? – † 1290) bola uhorská kráľovná, manželka uhorského kráľa Štefana V. a matka kráľa Ladislava IV. Kumánskeho a ďalších šiestich detí. 

Narodila sa do rodiny kumánskeho kniežaťa Sejhána (aj Sejhan, Kötönya, či Kuten). Za Štefana V. bola Alžbeta vydaná už v princovej ranej mladosti krátko po príchode Kumánov do Uhorska, kde sa dostali za vlády Bela IV. v roku 1239. Pohanský kmeň utekal pred Mongolmi a ich prichýlenie v Uhorsku bolo podmienené ich prijatím kresťanskej viery. Nové uhorsko-kumánske spojenectvo bolo posilnené sobášom, a Štefan V. dokonca počas svojej vlády užíval titul pána Kumánov (*dominus Cumanorum*). Spolu s Alžbetou prišiel na uhorský dvor značný kumánsky vplyv a kráľ držal nad divokými Kumánmi ochrannú ruku. Po smrti Alžbetinho manžela Štefana V. mala za maloletého Ladislava IV. ako regentka vládnuť práve Alžbeta, moc však prevzali uhorskí oligarchovia, ktorí Alžbetu v roku 1272 pozbavili moci a v roku 1273 dokonca na podnet Henricha z Kyseku a bána Joachima uväznili na Znievskom hrade, a o rok neskôr v Budíne. Alžbeta i maloletý Ladislav sa začali obklopovať Kumánmi a Ladislav bol skôr vychovávaný po kumánsky a pohansky, čo neskôr kráľovi a Uhorsku spôsobilo nemalé problémy. V rokoch 1275 – 1280 Alžbete patril Spišský hrad a priľahké panstvo, neskôr aj majetky v južných uhorských banátoch Mačva a Bosna.

Referencie
----------

1. 1 2  Alžbeta Kumánska. In:  *Encyclopaedia Beliana* [online]. Bratislava: Encyklopedický ústav Slovenskej akadémie vied, [cit. 2020-04-05]. Dostupné online. ISBN 978-80-89524-30-3.
2. 1 2  SEGEŠ, Vladimír, a kol. *Kniha kráľov*. 2. vyd. Bratislava : Slovenské pedagogické nakladateľstvo – Mladé letá, 2003. ISBN 8010003247. S. 121 – 122.
3. ↑  HONZÁK, František a spol.. *Dejiny Slovenska. Dátumy, udalosti, osobnosti*. 1. vyd. Bratislava; Praha : Slovart; Libri, 2007. 882 s. ISBN 978-80-8085-596-3,  978-80-7277-187-5. S. 79.

  


|  |
| --- |
| Alžbeta Kumánska |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Mária Laskarisová** | **uhorská kráľovná (manželka)**? – 1272 | Nástupca**Alžbeta z Anjou** |
**Alžbeta Wilhelmína Württemberská** (\* 21. apríl 1767, Treptow an der Rega, Poľsko - † 18. február 1790, Viedeň, Rakúsko) bola württemberská princezná a rakúska arcivojvodkyňa, prvá manželka neskoršieho cisára Františka II. (I.). 

Pätnásťročnú dcéru württemberského vojvodu Fridricha II. a Žofie Doroty Brandenbursko-Schwedtskej si vyhliadol cisár Jozef II. ako manželku pre svojho synovca Františka a povolal ju do Viedne. Sobáš, ktorý sa konal v roku 1788 bol dôsledkom medzištátnej rakúsko-ruskej dohody, pretože Alžbetina staršia sestra Žofia Dorota (neskoršia Mária Fiodorovna) sa stala druhou manželkou budúceho cára Pavla I.

Zomrela ako 22-ročná pri predčasnom pôrode dcéry Ludoviky (\* 1790 - † 1791), dva dni pred Jozefom II. Pochovaná je v kapucínskej hrobke vo Viedni.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Alžbeta Wilhelmína Württemberská**

Autoritné údaje: * GND: 12303566X
* ISNI: 0000 0000 7864 5598
* LCCN: no2010072948
* ULAN: 500354535
* VIAF: 13206447
* WorldCat: lccn-no2010072948
**Jakub Horvay** (bližšie údaje o narodení a úmrtí nie sú známe) bol horský vodca, rodák z Novej Lesnej, známy zimnými výstupmi vo Vysokých Tatrách.

Z jeho života
-------------

Ako a kedy sa stal horským vodcom nie je známe. Pravdepodobne tak, ako mnohí spišskí Nemci, ktorí žili v Novej Lesnej si privyrábali vodením turistov do Vysokých Tatier. Na konci 19. storočia podtatranskí horskí vodcovia neradi vodili turistov v zime. V tatranských osadách nebolo v zime veľa kúpeľných hostí, azda len v kúpeľoch Mikuláša Sontága v Novom Smokovci, ktorý propagoval zimný pobyt pre pacientov s respiračnými chorobami.

Dňa 7. apríla 1884 v Novom Smokovci sa objavil mladý 28 ročný nadporučík Teodor Wundt z Wüttenbergska. Vyhlásil, že chce podniknúť niekoľko zimných výstupov a že už si vybral horského sprievodcu. Jakuba Horvaya stretol na trhu vo Veľkej, kde sa mu prihovoril. Dohodli sa, že spolu uskutočnia niekoľko výstupov. Horvayovi, pravdepodobne, v zime chýbali peniaze a tak chtiac-nechtiac privolil.

Zakrátko 9. apríla v snehovej metelici po 10 hodinách prišli na Majláthovú chatu pri Popradskom plese. V noci sa vybrali na Rysy. Na vrchol vystúpili 10. apríla. Bol to prvý výstup na Rysy v zimných podmienkach. Na druhý deň sa vybrali na Vysokú, ale vyčerpaný Horvay, ktorý musel sekať „stupy" do ľadu, sa vzdal. Prenocovali v horárni na Štrbskom Plese a 12. apríla vystúpili na Kriváň. Dňa 13. apríla za výdatného sneženia, vystúpili k *Hincovým plesám*, ďalej im vysoký sneh nedovolil pokračovať v túre. Na druhý deň (po roztržke s Horvayom, ktorý chcel ísť nakúpiť potraviny) ani sám Wundt sa pre vysoký sneh nedostal do Mengusovského sedla. Ešte v ten večer zišli do Starého Smokovca. Dňa 15. apríla vystúpili spolu s MUDr. Sontágom na Slavkovský štít. Nocovali v Novej Lesnej u Jakuba Horvaya. Dňa 16. apríla sa z Novej Lesnej vybrali do Predných Meďodolov, vystúpili na Kopské sedlo do Zadných Meďodolov. Na druhý deň stúpali Bielovodskou dolinou a cez Poľský hrebeň a Velickú dolinu sa vrátili do Starého Smokovca. Tým sa skončila 9-dňová vysokohorská turistika. Bez jediného dňa oddychu. Aj keď už v tom čase boli v Tatrách známe lyže, propagoval ich Mikuláš Sontág, Wundt ich neuznával a všetky túry urobili pešo. Pre Jakuba Horvaya bola to zaslúžená mzda.

Počas návštevy Vysokých Tatier Teodor Wundt v zime 1884 sa spolu s Jakubom Horvayom zapísali natrvalo do dejín zimného horolezectva. Jeho ďalšia zimná návšteva v roku 1891 bola tiež úspešná. Najprv bez Jakuba Horvaya vystúpil 22. decembra na Prednú baštu a 24. decembra na Ostrvu. Oba boli prvými zimnými výstupmi. Potom s Jakubom Horvayom 27. decembra vystúpili z Malej Studenej doliny na Lomnické sedlo a na vrchol Lomnického štítu. Na druhý deň 28. decembra sa vybrali z Malej Studenej doliny cez Ľadovú priehybu a Ľadového koňa na Ľadový štít. Boli to najvyššie hodnotené výkony zimného horolezeckého obdobia ešte dlho potom. Rozhodujúcu zásluhu mal na tom práve Jakub Horvay. Stal sa autorom novej epochy zimného horolezectva vo Vysokých Tatrách.[1]

Referencie
----------

1. ↑  Časopis Vysoké Tatry. In. Andráši, Július, Horskí vodcovia II. roč. XXX, č.4/1991, s.32
**Jakub Grajchman** (\* 25. júl 1822, Hybe – † 9. jún 1897, Hybe) bol slovenský básnik a dramatik, pedagóg, podporovateľ štúrovského hnutia.

Biografia
---------

Študoval na gymnáziu v Kežmarku, na ev. lýceu v Levoči a v Bratislave, na univerzite v Halle a v Berlíne. Stal sa učiteľom v Bratislave a v Košiciach.

Po stránke literárnej tvorby Grajchman nepatril síce k najpoprednejším štúrovcom, ale jeho diela boli veľmi obľúbené medzi pospolitým ľudom. Populárne boli najmä jeho balady a veršované povesti, ktoré vyšli súborne ako *Básnické spisy Jakuba Grajchmana*. Vydal ich v Ružomberku v roku 1890 vydavateľ a tlačiar Karol Salva.

Okrem poézie písal Grajchman aj divadelné hry. Ochotníkom sa najviac páčila veselohra *Kto zaplatí nohavice?*, z roku 1867. Hra upútala natoľko aj našich súčasníkov, že bola spracovaná aj v rozhlasovej podobe a tiež vysielaná. Napísal aj ľúbostnú drámu *Ako to bolo?*, ktorej premiéra sa však uskutočnila až štvrť storočia po autorovej smrti v roku 1922. 

Väčšinu tvorivého života prežil v Liptovskom Mikuláši a Liptovskom Hrádku. Vykonával tam funkciu notára a súdneho radcu. Na sklonku života sa vrátil do rodných Hýb, kde aj zomrel. Jeho rodný dom sa v obci zachoval dodnes a je z neho *Pamätný dom básnika Jakuba Grajchmana.* Na cintoríne je jeho hrob s náhrobníkom.

Zaujímavé je, že svoje nemecky znejúce priezvisko po celý život dôsledne písal slovenským pravopisom.

Dielo
-----

* 1845 - Nešťastná víza
* 1863 - Poézia a próza
* 1880 - Ein Heirats-Candidat. Epopee in 4 Gesängen
* 1890 - Básnické spisy Jakuba Grajchmana

### Činohra

* 1863 - Kto zaplatí nohavice
* 1867 - Romanca
* 1863 - Bohdan Tatrín
* 1866 - Slavín
* 1868 - Mariána
* 1869 - Ako to bolo

Literatúra
----------

* JÁROŠ, Michal: *Jakub Grajchman – národno-emancipačné úsilie v kontexte života a tvorby slovenského národovca druhej polovice 19. storočia.* Olomouc : Univerzita Palackého, 2016. 332 s. ISBN 978-80-87895-66-5

Referencie
----------

1. ↑  SEDLÁK, Imrich, a kol. *Dejiny slovenskej literatúry*. Martin : Matica Slovenská, 2009. ISBN 978-80-7090-937-9.

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrike - farnosť Hybe

Autoritné údaje: * abART: 68853
* GND: 1164044648
* ISNI: 0000 0000 5561 481X
* LCCN: no2018071179
* NK ČR: jn20030924023
* VIAF: 38292343
* WorldCat: lccn-no2018071179
**PBZ Zagreb Indoors 2008** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 25. do 3. marca 2008 v hale na tvrdom povrchu v chorvátskom meste Záhreb. Titul v dvojhre získal Ukrajinec Sergij Stachovskij, ktorý vo finále porazil Chorváta Ljubičića. Bol to jeho prvý titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Austrálčania Paul Hanley a Jordan Kerr, ktorí vo finále porazili nemecko-holandský pár Christopher Kas, Rogier Wassen. Pre Hanleyho to bol 21. a pre Kerra 8. titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na PBZ Zagreb Indoors 2008*
**Ukrajina Sergij Stachovskij** vs. Chorvátsko Ivan Ljubičić 7-5 6-4

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na PBZ Zagreb Indoors 2008*
**Austrália Paul Hanley / Austrália Jordan Kerr** vs. Nemecko Christopher Kas / Holandsko Rogier Wassen 6-3 3-6 10-8

Externé odkazy
--------------

| * z
* d
* u
Turnaje v Záhrebe |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |  |  | 1996 | 1997 | – | – |
| – | – | – | – | – | – | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 | 2011 | – | – | – | – | – | – | – | – |

 |
Cyklus plynovej turbíny s Braytonovým obehom v p-v a T-s diagramoch
Cyklus s Clausiusovým-Rankinovým obehom v p-v diagrame
**p-v diagram** (iné názvy: **diagram tlak – špecifický objem**, **diagram tlak – merný objem**, **tlakový diagram**) je stavový diagram, v ktorom sa zobrazuje závislosť tlaku plynu na jeho špecifickom objeme. Na vodorovnú os sa vynáša špecifický objem (m3.kg−1) na zvislú os tlak (Pa). Používa sa na vizualizáciu termodynamických dejov a tepelných obehov v uzavrených aj otvorených systémoch.

Porovnanie p-v a p-V diagramu
-----------------------------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: p-V diagram*
Diagram tlak – objem (p-V) je voľbou svojich súradníc viazaný na veľkosť stroja. Diagramy strojov pracujúcich inak za rovnakých podmienok s rovnakými termodynamickými procesmi sa nedajú priamo porovnať, ak majú tieto stroje rôzne pracovné objemy. Tento nedostatok sa pri používaní diagramov tlak – špecifický objem (p-v) nevyskytuje, voľba špecifického objemu ako nezávislej premennej umožňuje porovnanie rôzne veľkých strojov.

Inak sú p-v a p-V diagramy podobné a umožňujú rovnaké interpretácie (s prihliadnutím k rozdielu absolútneho/špecifického objemu):

1. Každý bod v p-v diagrame určuje jednoznačne stav skúmaného plynu. Napríklad pre ideálny plyn zo stavovej rovnice ideálneho plynu vyplýva: {\displaystyle T={\frac {p.v}{r}}}
2. Spojité čiary v p-v diagrame zobrazujú rôzne termodynamické deje, pomocou ktorých sa skúmaný plyn dostane z jedného stavu do druhého. Základné termodynamické deje majú charakteristický priebeh čiar, rovnaký ako v p-V diagrame.
3. Plošný obsah uzavretej plochy v p-V diagrame je úmerný špecifickej práci.

Pozri aj
--------

* p-V diagram
* T-s diagram

Referencie
----------

1. ↑  KUNC, Antonín, a kol. *Mechanika III*. Bratislava : Slovenské vydavateľstvo technickej literatúry, n.p. 1965. 256 s.

Zdroje
------

ANTAL, Štefan. *Termodynamika*. Bratislava : Edičné stredisko STU, 1992. 317 s.
Mesiace Pandora (vľavo) a Prometheus (vpravo) obiehajúce z oboch strán prstenca F. Pri obežnej dráhe Prometheusa je viditeľný tmavý kanál.
**Prstenec F** je najvzdialenejším prerušovaným prstencom Saturnu a pravdepodobne najaktívnejším prstencom v Slnečnej sústave, so zmenami v niekoľkohodinových odstupoch. Nachádza sa 3000 km za vonkajším okrajom prstenca A. Bol objavený v roku 1979 tímom sondy Pioneer 11. Je veľmi tenký, iba niekoľko 100 kilometrov široký a pohromade udržiavaný dvoma mesiacmi, Prometheus a Pandora, ktoré obiehajú z vnútornej a vonkajšej strany.

Posledné fotografie sondy Cassini-Huygens ukázali, že prstenec F sa skladá z jedného hlavného prstenca a špirálovej štruktúry okolo neho. Tiež sa zistilo, že keď sa mesiac Prometheus priblíži v jeho apside, jeho gravitačná príťažlivosť vytvára slučky a vydutiny v prstenci F ako mesiac "kradne" materiál z prstenca, pričom po sebe zanecháva tmavý kanál vo vnútornej časti prstenca. Keďže Prometheus obieha okolo Saturnu rýchlejšie ako prstenec F, každý kanál je vytvorený o 3,2° pred tým predchádzajúcim.

V roku 2008 bol zistený ďalší dynamizmus, podľa ktorého iné zatiaľ nevidené malé mesiace obiehajúce vo vnútri prstenca F opakovane prechádzajú cez jeho tenké jadro kvôli poruchám od mesiaca Prometheus. Jeden z týchto malých mesiacov bol dočasne označený ako S/2004 S 6.

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portálPortál slnečná sústava |

* Prstence Saturna
* Saturn

  


| * z
* d
* u
Prstence planét |
| --- |
| 
* Prstence Jupitera
* Prstence Saturna
	+ A
	+ B
	+ C
	+ D
	+ E
	+ F
	+ G
* Prstence Urána
* Prstence Neptúna

 |  |
Sonda Cassini – obrázok prstenca C, ktorý sa nachádza v hornej časti obrázku (svetlejší prstenec).
**Prstenec C** je široký a tenký prstenec nachádzajúci sa z vnútornej strany prstenca B. Objavil ho William Cranch Bond a George Phillips Bond v roku 1850. Nezávisle ho spozoroval aj William Rutter Dawes a Johann Gottfried Galle. William Lassell ho pomenoval "krepový prstenec", pretože sa skladá z tmavšieho materiálu než z akého sú prstence A a B.

Jeho vertikálna hrúbka je približne 5 m, hmotnosť okolo 1,1 × 1018 kg a optická hrúbka v rozmedzí 0,05 a 0,12.

Colombova medzera a Titanov prstenec
------------------------------------

Colombova medzera sa nachádza vnútri prstenca C. Vnútri tejto medzery sa nachádza úzky a svetlý Colombov prstenec, ktorý sa od Saturnu nachádza vo vzdialenosti 77 883 km. Tento prstenec je viac eliptický ako oblúkovitý. Niekedy sa nazýva aj "Titanov prstienok", pretože je usmerňovaný dráhovou rezonanciou s mesiacom Titan. S týmto umiestnením, vo vnútri prstencov, doba otáčania prstenca je podobná s rýchlosťouobehu mesiaca Titan, čo znamená, že vonkajšia časť prstenca sa vždy pohybuje zarovno s mesiacom Titan.

Maxwellova medzera a prstienok
------------------------------

Maxwellova medzera sa nachádza vo vnútri vonkajšej časti prstenca C, ktorá tiež obsahuje hustý nepravidelný prstienok. V mnohých smeroch je tento prstienok veľmi podobný prstencu ε Urána. Obidva prstence obsahujú vlnovité štruktúry. Zatiaľ čo vlny v ε prstenci spôsobuje Uránov mesiac Cordelia, v okolí Maxwellovej medzery nebol objavený žiaden mesiac (júl 2008).

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portálPortál slnečná sústava |

* prstence Saturna
* Saturn

| * z
* d
* u
Prstence planét |
| --- |
| 
* Prstence Jupitera
* Prstence Saturna
	+ A
	+ B
	+ C
	+ D
	+ E
	+ F
	+ G
* Prstence Urána
* Prstence Neptúna

 |  |
**Sylvie Tomčalová** (\* 12. február 1976, Kyjov) je česká pornoherečka. Vystupuje pod pseudonymom **Silvia Saint**.

Životopis
---------

Pred vstupom do pornopriemyslu študovala dva roky manažment v Brne a pracovala ako manažérka v jednom z hotelov mesta Zlín. Natáčaniu pornografických filmov sa začala venovať v roku 1997. Počas svojej kariéry natočila cez 400 pornofilmov.

V roku 2001 spoločnosť Private natočila film *The Private Life of Silvia Saint*, ktorý obsahuje výber jej najlepších scén. Snímka je popretkávaná rozhovormi a zábermi z natáčania jednotlivých scén; Silvia sa v nich vyjadruje k rôznym veciam: K jej obľúbeným partnerom patrí európsky pornoherec Phillip Dean a černošský pornoherec Mr. Marcus, inak jej dlhoročný partner. O mužskom prirodzení hovorí ako o *„the bigger the better"* (*„čím väčší, tým lepšie"*).

Silvia ovláda český, anglický a ruský jazyk. Medzi jej záľuby patrí cyklistika a prechádzky v prírode.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Silvia Saint**

Externé odkazy
--------------

* Silvia Saint Films (po anglicky)

Autoritné údaje: * BnF: 14037519t
* ISNI: 0000 0000 0298 6222
* VIAF: 19880913
Generálmajor Ing. **Ján Kačmár**  (\* 5. december 1951, Kobylnice – † 27. december  2012, Prešov) bol slovenský generál, bývalý veliteľ Síl výcviku a podpory.

Život
-----

Vojenskú školu Jana Žižku z Trocnova, Opava ukončil v roku 1969. Roku 1973 ukončil Vysokú vojenskú školu Pozemného vojska, Vyškov. Po jej absolvovaní sa v roku 1973 stal vojakom z povolania, pričom získal hodnosť poručíka. Následne do roku 1976 vykonával vojenské veliteľské funkcie na úrovni rota. Roku 1978 absolvoval postgraduálne interné štúdium na Vojenskej akadémii Antonína Zápotockého v Brne. V období od roku 1978 do roku 1979 bol veliteľom tankového práporu v Humennom. Následne bol v rokoch 1979 až 1987 vo výkone funkcie zástupcu veliteľa a veliteľom tankového pluku v Humennom. Od roku 1987 až do roku 1996 vykonával funkcie zástupcu veliteľa tankovej divízie. V roku 1997 absolvoval Vojenskú akadémiu Generálneho štábu v Moskve. Od roku 1997 bol náčelníkom štábu armádneho zboru, náčelníkom Štábu pre plánovanie operácií GŠ, náčelníkom Správy operácií GŠ a zástupcom veliteľa Síl výcviku a podpory OS SR. 18. decembra 2004 sa stal veliteľom Síl výcviku a podpory OS SR v Trenčíne.

5. decembra 2002 dosiahol prvú generálsku hodnosť – brigádny generál. Svoju vojenskú kariéru ukončil roku 2007 vo funkcii veliteľa Síl výcviku a podpory OS SR. Ovládal ruský a anglický jazyk. 

Pochovaný je v Stropkove – Bokši

Miesta vojenského pôsobenia
---------------------------

Vyškov, Prešov, Humenné, Brno, Trenčín, Opava, Moskva, Bratislava

Referencie
----------

1. 1 2 3  Štaigl, J. a kolektív: Generáli - slovenská vojenská generalita 1918 – 2009, Magnet Press, Slovakia 2009.
2. ↑

Externé odkazy
--------------

* Fotografia genmjr.Ján Kačmár
* Služobná karta genmjr.Ján Kačmár
* Rodná obec Kobylnice
La Malinche a Hernando Cortés
**La Malinche** (iné názvy **Malintzin**, **Doña Marina**, pejoratívne **La Chingada**) (\* asi 1496/1501, Coatzacoalcos – † asi 1529/1551, Mexiko) bola domorodkyňa z Mexického zálivu, ktorá sprevádzala Hernanda Cortésa pri dobýjaní dnešného Mexika. Údajne bola veľmi krásna a inteligentná.

Narodila sa na juhovýchode Mexika v rodine bohatého obchodníka. Po jeho smrti sa jej matka opäť vydala, a keď sa jej z nového manželstva narodil syn, mladú Máriu vyhlásila za mŕtvu. V skutočnosti ju kupci predali do otroctva. Ako otrokyňu ju Cortésovi pri jeho výprave do Aztéckej ríše darovali tabaskánski náčelníci. Španieli jej dali meno Marina. Po čase sa dokonale naučila po španielsky a bola veľkou pomocou počas celej výpravy. Cortéz si toho bol vedomý a ustanovil ju za svoju hlavnú tlmočníčku, neskôr sekretárku. Nakoniec sa stala jeho milenkou a porodila mu syna Martina, jedného z prvých mesticov.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **La Malinche (žena)**

Autoritné údaje: * GND: 119074222
* ISNI: 0000 0001 1950 2316
* LCCN: n50040844
* VIAF: 311349306
* WorldCat: lccn-n50040844
**Medzinárodné letisko Šanghaj-Pchu-tung** (čín. 上海浦东国际机场 – Šang-chaj Pchu-tung kuo-ťi ťi-čchang, pchin-jin: *Shànghǎi Pǔdōng Guójì Jīchǎng*, IATA: **PVG**, ICAO: **ZSPD**) je hlavné medzinárodné letisko v Šanghaji v Číne a významné letisko v Ázii. Nachádza sa 30 kilometrov na východ od centra mesta. Letisko zaberá 40 kilometrov štvorcových miesta pri pobreží vo východnom Pchu-tungu. 

Letisko je významné hlavné letisko pre letecké spoločnosti China Eastern Airlines, Shanghai Airlines a významné medzinárodné hlavné letisko pre Air China. Je to aj hlavné letisko pre súkromné letecké spoločnosti Juneyao Airlines a Spring Airlines a hlavné letisko nákladnej dopravy ázijsko-tichomorskej oblasti pre UPS a DHL. 

Letisko Pchu-tung má dva hlavné terminály, lemované tromi dlhými vzletovými a pristávacími dráhami. Tretí terminál a ďalšie tri dráhy priniesli zvýšenie ročnej kapacity zo 60 miliónov na 80 miliónov cestujúcich ročne, spolu so schopnosťou odbaviť šesť miliónov ton nákladu. 

Letisko je rýchlo rastúcim hlavným letiskom pre osobnú a nákladnú dopravu. S 3 227 914 metrickými tonami odbavenými v roku 2010, bolo tretím najrušnejším letiskom v nákladnej doprave. V roku 2010 letisko odbavilo 40 578 621 cestujúcich a stalo sa tretím najrušnejším letiskom v Číne a dvadsiate najrušnejšie na svete. V decembri 2011 tu pôsobilo 87 leteckých spoločností obsluhujúcich 194 destinácií. V roku 2016 letisko odbavilo už 66 002 414 cestujúcich.

Letisko je otvorené 24 hodín denne. Na letisko sa možno dostať prostredníctvom metra a železničnej dopravy, a to linkou 2 šanghajského metra a šanghajským Maglevom.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Medzinárodné letisko Šanghaj-Pchu-tung**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Shanghai Pudong International Airport na anglickej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál letectvo |