recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Diomédes sa chystá zabiť Rhésa a Odyseus kradne jeho kone*, grécky červenofigúrový kratér, cca 340 pred Kr.
**Rhésos** (starogr. *σος* – *Rhésos*, lat. *Rhesus*) je v gréckej mytológii syn tráckeho kráľa Éionea (alebo riečneho boha Strymóna) a jeho manželky Euterpy.

Trácky kráľ Rhésos mal brnenie zo zlata, hodné nesmrteľných bohov a kone biele ako sneh a rýchle ako vietor. Bol spojencom trójskeho kráľa Priama a chystal sa zúčastniť trójskej vojny proti Achájcom. Podľa veštby by bola Trója nedobytná, keby sa jeho kone za trójskymi hradbami nažrali a napili z trójskej rieky Skamandros. Do vojny sa ale nemohol včas vypraviť, lebo ešte skôr musel odraziť útok Skýtov na jeho krajinu a až po porážke nepriateľa mohol začať s prípravami na vojenskú výpravu.

Správu o jeho očakávanom príchode sa však dozvedeli achájski králi Odyseus a Diomédes od trójskeho zajatca Dolóna, ktorého zajali v noci na výzvednej výprave. Aby zmarili možnosť záchrany Tróje, neotáľali a vybrali sa oproti Rhésovi a prekvapili ho v noci počas spánku v jeho stane a zatiaľ kým ho Diomédes zabil, Odyseus odviedol jeho slávne kone do achájskeho tábora.

Antický autor Parthenios z Nikaie píše, že kráľ Rhésos bol ženatý s Argathonou, ktorá ho tak veľmi ľúbila, že keď sa dozvedela o jeho smrti, zo žiaľu odmietla jesť a piť a umrela.

Podľa Polyaina, Aténčania v piatom storočí pred Kr. počas Peloponézkej vojny otvorili pri Tróji hrob tráckeho kráľa Rhésa a jeho ostatky zabalené vo fialovom rúchu odniesli do novozaloženého mesta Amfipolis, kde ich pochovali.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Homér, *Iliada*, 10,426-446.
2. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 1,3,4.
3. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 412-413.
4. ↑  Euripides, *Rhésos*.
5. ↑  Homér, *Iliada*, 10,482-503.
6. ↑  Apollodoros, *Epitome*, E,4,4.
7. ↑  Parthenios, *Erotica pathemata 2*, Argathoné 36.
8. ↑  Polyainos, *Strategemata*, *Hagnon* 6,53.
**Australian Open 2012** bol grandslamový tenisový turnaj, ktorý sa hral od 16. januára do 29. januára 2012 v austrálskom Melbourne. Hral sa na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom Plexicushion.

Seniori
-------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Australian Open 2012*
Srbsko  **Novak Đoković** vs. Španielsko  Rafael Nadal 5–7, 6–4, 6–2, 6–7(5–7), 7–5

### Dvojhra žien

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Ženská dvojhra na Australian Open 2012*
Bielorusko  **Viktória Azarenková** vs. Rusko  Maria Šarapovová 6–3, 6–0

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Australian Open 2012*
India  **Leander Paes** / Česko  **Radek Štěpánek** vs. Spojené štáty  Bob Bryan / Spojené štáty  Mike Bryan 7–6(7–1), 6–2

### Štvorhra žien

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Ženská štvorhra na Australian Open 2012*
Rusko  **Svetlana Kuznecovová** / Rusko  **Vera Zvonariovová** vs. Taliansko  Sara Erraniová / Taliansko  Roberta Vinciová 5–7, 6–4, 6–3

### Zmiešaná štvorhra

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Zmiešaná štvorhra na Australian Open 2012*
Spojené štáty  **Bethanie Matteková-Sandsová** / Rumunsko  **Horia Tecău** vs. Rusko  Jelena Vesninová / India  Leander Paes 6–3, 5–7, [10–3]

Referencie
----------

1. ↑   Djokovič zdolal vo skvelom finále Nadala. *SME*, 2012-01-29. Dostupné online [cit. 2024-01-05].
2. ↑   Viktoria Azarenková vyhrala v Austrálii, je svetová jednotka. *SITA Webnoviny*, 2012-01-28. Dostupné online [cit. 2024-01-05].

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
* Výsledky mužov na itftennis.com
* Výsledky žien na itftennis.com

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku 2012 Australian Open na anglickej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Australian Open |
| --- |
| Open Era | 
* 1969
* 1970
* 1971
* 1972
* 1973
* 1974
* 1975
* 1976
* 1977
	+ Jan
	+ Dec
* 1978
* 1979
* 1980
* 1981
* 1982
* 1983
* 1984
* 1985
* 1986
* 1987
* 1988
* 1989
* 1990
* 1991
* 1992
* 1993
* 1994
* 1995
* 1996
* 1997
* 1998
* 1999
* 2000
* 2001
* 2002
* 2003
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* 2008
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017
* 2018
* 2019
* 2020
* 2021
* 2022
* 2023
* 2024

 |


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Tenisový portál |
**Vogézy** (franc. Vosges) sú pohorie vo východnom Francúzsku, rozprestierajúce sa na západe údolia rieky Rýn smerom na severovýchod, od Belfortu po Saverne. Geograficky sa celé pohorie nachádza vo Francúzsku, od Schwarzwaldu ho oddeľuje priesmyk Col de Saverne. Geologicky však Vogézy a Schwarzwald tvoria jednu oblasť.

Členenie
--------

Zo SSV na JJZ predĺžený masív Vogéz massif sa delí z juhu na sever na: 

* Vysoké Vogézy (*Hautes Vosges*), sa nachádzajú v južnej časti pohoria od Belfortu po údolie Bruche. Zaoblené vrcholy Vysokých Vogéz sa označujú po francúzsky *ballons* (balóny).
* pieskovcové Vogézy (dlhé okolo 50 km), sa nachádzajú medzi permskou panvou Saint-Die a zahŕňajú devónsko-karbónske vulkanické masívy Schirmeck-Moyenmoutier a Col de Saverne.
* Nízke Vogézy (dlhé okolo 50 km), sa nachádzajú medzi Col de Saverne a prameňom Lauter.

Najvyššia oblasť pohoria s vrcholmi nad 1000 m sa niekedy označuje ako Stredné Vogézy. Najvyššie vrcholy sa nachádzajú vo Vysokých Vogézach a sú to: Grand Ballon (dávnejšie označovaný aj *Ballon de Guebwiller* alebo Ballon de Murbach) vysoký 1424 m. Ďalšími vrcholmi sú Storckenkopf (1 366 m n. m.), Hohneck (1 364 m n. m.) a Ballon d'Alsace (1 247 m n. m.).

Podnebie
--------

Rozdielny úhrn zrážok na východnej a západnej strane má vplyv na klímu. Zatiaľ čo v najvlhších oblastiach padne ročne až 2000 mm zrážok, v suchších oblastiach je výdatnosť zrážok iba 500 mm. Prevládajú západné a juhozápadné vetry. Na východných svahoch dozrieva vinič do nadmorskej výšky okolo 400 m n. m. Západné svahy Vogéz (v Alsasku) je Ill. Východné svahy na Lotrinskej strane odvodňujú rieky Moselle, Meurthe a Sarre. Rastú tu jedle, buky a javory. Lúky sú často poľnohospodársky využívané ako pastviny pre dobytok.

Najmä na Alsaskej (východnej) strane sa nachádza mnoho zrúcanín hradov.

Geológia
--------

Z geologického hľadiska možno Vogézy rozdeliť na 3 časti: severné Vogézy, centrálne Vogézy a juhovogézsku panvu.

V južnej a strednej časti Vogéz, hlavne vo Vysokých Vogézach sa nachádzajú horniny staršieho karbónskeho horstva, ktoré vzniklo počas hercýnskeho vrásnenia. Už v perme však bolo pohorie značne zerodované a zarovnané. Bežnými horninami sú granitoidy a ruly ale i vulkanity. V oblastiach, ktoré nepostihla výrazná ľadovcová činnosť sú zachované aj permské a triasové pieskovce, dosahujúce miestami hrúbku okolo 500 m. Práve triasové červené pieskovce franc. grès vosgien dali pohoriu meno. V Nízkych Vogézach majú pieskovce premenlivú hrúbku okolo 300 až 600 m. V štvrtohorách postihlo oblasť zaľadnenie, nachádzajú sa tu morény, balvany privlečené ľadovcom a vyhladené balvany, ktoré potvrdzujú prítomnosť horských ľadovcov.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Vosges Mountains na anglickej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vogézy (pohorie)**
**Štruktúra typickej živočíšnej bunky:**  

1. Jadierko  

2. Jadro  

3. Ribozóm (malé bodky)  

4. Vezikula  

5. Drsné endoplazmatické retikulum  

6. Golgiho aparát  

7. Cytoskelet  

8. Hladké endoplazmatické retikulum  

9. Mitochondria  

10. **Vakuola**  

11. Cytosól (spolu s ostatnými organelami tvorí cytoplazmu)  

12. Lyzozóm  

13. Centrozóm spolu s centriolami  

14. Cytoplazmatická membrána

**Vakuola** je priestor ohraničený jednoduchou membránou, ktorý sa nachádza v bunkách rastlín, protistov, kvasiniek a niektorých živočíchov. Membrána vakuoly sa nazýva tonoplast.

Vakuoly rastlín
---------------

V mladých bunkách a bunkách pracujúcich delivých pletív sa vyskytuje väčšie množstvo malých vakuol, ktoré počas diferenciácie rastú a splývajú. V zrelých bunkách potom už spravidla existuje jediná veľká vakuola, ktorá môže zaplniť viac ako 90 % ich objemu. Rastlinná vakuola predstavuje zásobáreň vody a rôznych ďalších organických aj anorganických látok (cukry, bielkoviny, aminokyseliny, organické kyseliny, alkaloidy, triesloviny, farbivá) a také miesto, kde dochádza vo väčšej miere k bunkovému tráveniu (nahrádza neprítomné lyzozómy). Tekutý obsah vakuoly sa nazýva bunková šťava. V niektorých prípadoch v nej môžu nahromadené látky vykryštalizovať (tzv. inklúzia).

Vakuoly živočíchov
------------------

Väčšie množstvo drobných vakuol možno nájsť aj v živočíšnych bunkách – napr. v bunkách chrbtice.

Vakuoly protistov
-----------------

U protistov sa tiež vyskytujú vakuoly, treba však dodať, že spravidla veľmi modifikované. Najznámejšími modifikáciami sú pulzujúce vakuoly a potravné vakuoly.

* **Pulzujúce vakuoly** sú prítomné v sladkovodných protistoch a ich úlohou je zhromažďovať a vypudzovať vodu naspäť do hypotonického prostredia, čo zabraňuje riedeniu bunky a znižuje osmotický tlak.
* **Potravné vakuoly**: Slúžia na trávenie potravy. Na rozdiel od vakuol rastlín vznikajú a zanikajú.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vakuola**

| * z
* d
* u
Organely a štruktúry bunky |
| --- |
| Všeobecné štruktúry | nukleoid • bunkové jadro (jadierko, karyolema) • cytoplazma • cytosól • biologická membrána • cytoplazmatická membrána • bunková stena • plazmodezma • cytoskelet • ribozóm • bičík • riasinka • peroxizóm |
| Semiautonómne organely | mitochondria (krista, matrix) • hydrogenozóm • mitozóm • plastid (chloroplast, stróma, tylakoid) |
| Endomembránový systém | endoplazmatické retikulum • Golgiho aparát • lyzozóm • vakuola • vezikul • inklúzia |
| Bunkové delenie | deliace vretienko • centrozóm • centriola |
Mungo egyptský
**Mungo egyptský** alebo neformálne a v egyptskej mytológii **ichneumon** (lat. *Herpestes ichneumon*) je druh z čeľade mungovité.

Žije vo väčšine Afriky, na Madagaskare, na Pyrenejskom polostrove, v Taliansku a na Blízkom východe. Váži 1,7 až 4 kg, meria 48 až 60 cm. Vo voľnej prírode sa dožíva 12 rokov. Mungá egyptské sa živia bezstavovcami, rybami, obojživelníkmi, plazmi, vtákmi a cicavcami. Ich obľúbenou pochúťkou sú vajca. Aj ich vedecký názov je odvodený od (možno pravdivej) povery, že tento mungo vyhľadáva krokodílie vajca. Okrem toho sú mungá egyptské známe tým, že zabíjajú hady. Pri útoku sa im vztýčia všetky chlpy na tele. 

Ľudia mungá egyptské používajú veľmi často na lov myší, potkanov a hadov, na druhej strane však mungá egyptské zabíjajú aj užitočné druhy (až do tej miery, že sú na pokraji vyhynutia) a sú obávanými škodcami chovateľov kurčiat.

V starovekom Egypte boli pod názvom ichneumon alebo Faraónova mačka považované za sväté zviera.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mungo egyptský**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Mungo egyptský**

Zdroj
-----

* Herpestes ichneumon na animaldiversity.ummz.umich.edu
**Veronika laločnatá** (lat. *Veronica sublobata*) je jednoročná bylina z čeľade skorocelovité (*Plantaginaceae*). Jej prirodzeným areálom je Európa.

Opis
----

Veronika laločnatá je jednoročná bylina, dlhá 5 až 40 cm. Byľ je vystúpavá, na báze rozkonárená, oblá a dlho chlpatá. Je podobná veronike brečtanolistej, s ktorou sa môže mylne zamieňať.

Listy sú široko vajcovité, v strednej časti byle stopkaté, najčastejšie päť laločné (zriedka sedem laločné). Stredný lalok je dlhší ako širší, je tupý až zaokrúhlený, často nezreteľné prevyšuje bočné laloky. Listové čepele sú svetlozelené, matné, tenké, mäkké a na oboch stranách roztrúsene chlpaté.

Jednotlivé dlhostopkaté kvety vyrastajú v pazuchách listeňov. Štvorpočetná koruna s priemerom 4 až 6 mm je bledofialová, tmavofialovo žilkovaná. Obsahuje dve tyčinky, so svetlofialovými peľnicami a jednu čnelku, dlhú do 0,7 mm. Štyri kališné diely sú srdcovité, väčšinou len na báze riedko chlpaté a na okraji brvité. Kvetné stopky sú približne také dlhé ako listene a štyri až sedemkrát dlhšie ako kalich. Sú odstávajúco chlpaté, zriedkavo holé.

Tobolky obsahujú zvyčajne štyri, takmer guľovité semená, ktoré sú červenohnedé, slabo rebrovité a trocha lesklé.

Rozšírenie
----------

Veronika laločnatá sa prirodzene vyskytuje v Európe od Francúzska po Poľsko, ďalej v severnej časti Balkánskeho polostrova a vo Fínsku. Zavlečená je vo Veľkej Británii a v Spojených Štátoch (Alabama, Kentucky, Maryland, Missouri, Ohio, Utah, Virgínia). Jej rozšírenie na Slovensku nie je dokonale zmapované.

Ekológia
--------

Veronika laločnatá sa najčastejšie vyskytuje na mierne zatienených stanovištiach od pahorkatín po podhorský stupeň. Rastie v
lužných a vlhkých listnatých lesoch, v krovinách, záhradách, na poliach a na ruderálnych miestach. Obľubuje čerstvé, vlhké a výživné pôdy. Kvitne od marca do mája, je to samoopelivý druh a jej semená roznášajú mravce.

Referencie
----------

1. 1 2  Oesterr. Bot. Z. 114: 201, 227 (1967)
2. 1 2 3 4 5   *Veronica sublobata M.A.Fisch.* [online]. POWO - Plants of the World Online, Kew, [cit. 2024-01-26]. Dostupné online. (po anglicky)
3. 1 2 3 4 5 6 7  Kornélia Goliašová et al .. *Flóra Slovenska V/2*. Bratislava : Veda, vydavateľstvo Slovenskej akadémie vied, Bratislava, 1997. ISBN 80-224-0481-0. S. 223-227.
4. 1 2 3 4 5  Josef Dostál, Martin Červenka. *Veľký kľúč na určovanie vyšších rastlín II.*. prvé. vyd. Bratislava : Slovenské pedagogické nakladateľstvo, 1991. ISBN 80-08-00003-1. S. 968-969.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Veronika laločnatá**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Veronika laločnatá**
**Teodor Zvara** (\* 4. január 1907, Čadca – † 18. december 1986, Žilina) bol slovenský bábkar a futbalový tréner.

Teodor Zvara sa vyučil za hodinára. Počas svojho života vystriedal niekoľko zamestnaní. Pracoval v technickom referáte mesta Žiliny, bol mechanikom v Telegrafickom slovenskom ústave, zamestnancom športového klubu Žilina.

Od roku 1942 sa venoval ochotníckemu bábkovému divadlu, v roku 1943 spoluzakladal ochotnícku Bábkovú scénu Radosť v Žiline. Ako jedna z jej vedúcich osobností spoluzakladal v roku 1950 prvé profesionálne bábkové divadlo na Slovensku pod názvom Bábková scéna Krajového divadla pracujúcich. V rokoch 1950 – 1967 pracoval ako režisér, výtvarník a bábkovodič v Bábkovom divadle v Žiline, kde bol do roku 1952 aj umeleckým vedúcim. Bol prvým profesionálnym technológom výroby bábok na Slovensku. Je autorom bábkovej hry *Keď hračky ožijú* (1951).

Významnú úlohu zohral aj v žilinskom športovom živote. Bývalý brankár pôsobil ako tréner futbalového dorastu a pod jeho vedením patrili žilinskí dorastenci k vtedajšej futbalovej špičke. Trénoval aj dorastencov DŠO Sokol Bytčica. Je po ňom pomenovaný futbalový turnaj mládeže ObFZ Žilina *Memoriál Teodora Zvaru*.

Referencie
----------

1. 1 2  VIŠŇÁKOVÁ, Viera. *Kalendárium výročí regionálnych osobností a významných udalostí Kysúc na rok 2016* [online]. Čadca: Kysucká knižnica v Čadci, 2016, [cit. 2017-07-15]. Dostupné online. ISBN 978-80-88708-47-6.
2. ↑   *ABART* [online]. Archiv výtvarného umění, o.s. [cit. 2017-07-15]. Dostupné online. (po česky)
3. ↑   *Kalendárium výročia osobností okresu Žilina a Bytča a výročia osobností slovenského literárneho života v roku 2007* [online]. Žilina: Žilinská knižnica, 2007, [cit. 2017-07-15]. Dostupné online. Archivované 2017-12-09 z originálu.
4. ↑   *História TJ Tatran Bytčica* [online]. TJ Tatran Bytčica, [cit. 2017-07-15]. Dostupné online. Archivované 2016-11-07 z originálu.

Literatúra
----------

* BLAHA, Anton, a kol. *Osobnosti Kysúc*. Bratislava : Kysucká kultúrna nadácia, 2004. S. 93.
* *Slovenský biografický slovník*. Martin : Matica slovenská, 1994. Zväzok T-Ž, s. 478.
* *Encyklopédia dramatických umení Slovenska*. Bratislava : SAV, 1990. Zväzok M-Ž, s. 582.

Autoritné údaje: * abART: 102302
* ISNI: 0000 0000 5857 8527
* NK ČR: xx0001976
* VIAF: 85318481
**Veronika tmavá** (lat. *Veronica opaca*) je jednoročná poliehavá bylina z čeľade skorocelovité (*Plantaginaceae*). Jej prirodzený areál sa rozprestiera od Európy po Turkménsko a Saudskú Arábiu.

Opis
----

Veronika tmavá je jednoročná bylina s poliehavou, husto chlpatou byľou. V hornej polovici je vystúpavá, na uzloch nezakoreňuje a na báze je málo rozkonárená. Dlhá býva od 10 do 25 cm. Je podobná veronike poľnej a veronike lesklej, s ktorými sa zvykne zamieňať.

Protistojné listy sú krátko stopkaté, široko vajcovité (dolné sú širšie ako dlhšie), veľmi plytko vrúbkované a na vrchole tupo končisté. Čepele sú matne tmavozelené, na obidvoch stranách mäkko roztratene chlpaté.

Jednotlivé kvety, ktoré vyrastajú v pazuchách listových listeňov, sú usporiadané v chudobnom strapci. Tmavomodrá štvorpočetná koruna má v priemere 4 až 6 mm. Dve tyčinky s modrými peľnicami sú pripojené nad bázou korunnej rúrky. Čnelka je v čase zrelosti plodu dlhá do 1 mm, pričom je kratšia až rovnako dlhá, ako výkroj na vrchole tobolky. Štvordielny kalich ma diely podlhovasto kopijovité, na vrchole tupé, roztrúsene chlpaté, dlhé do 3,5 mm. Kvetné stopky sú približne dĺžky listeňov (do 15 mm) a v čase plodu sú ohnuté nadol.

Obličkovité, husto a krátko chlpaté tobolky sú zboku mierne stlačené, na vrchole pravouhlo vykrojené, s výraznou žilnatinou. Oválne vráskavé semená sú veľké asi 1 mm.

Rozšírenie
----------

Prirodzený areál rozšírenia veroniky tmavej sa rozprestiera od Európy po Turkménsko a Saudskú Arábiu. Zavlečená je na ostrove Réunion, v Indickom oceáne. Na Slovensku patrí k veľmi vzácnym druhom. Jej výskyt bol zaznamenaný len v pohorí Vtáčnik a v Pohronskom Inovci.

Ekológia
--------

Veronika tmavá obľubuje ľahké, vlhké, mierne kyslé, na živiny bohaté, humózne pôdy. Rastie na poliach, úhoroch, v záhradách a na trávnatých a neobrobených miestach. Kvitne od marca do septembra.

Veronika tmavá, odfotená v blízkosti mesta Rogoźno v Poľsku
V rámci svojho areálu je hodnotená ako miznúci druh a na Slovensku je radená medzi kriticky ohrozené taxóny.

Referencie
----------

1. 1 2  Feráková, Maglocký, Marhold. *Červený zoznam rastlín a živočíchov Slovenska* [online]. Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky, Centrum ochrany prírody a krajiny Banská Bystrica, 2001, [cit. 2024-01-12]. S. 76. Dostupné online.
2. 1 2  Novit. Fl. Svec.: 64 (1819)
3. 1 2 3 4 5   *Veronica opaca Fr.* [online]. POWO - Plants of the World Online, Kew, [cit. 2024-01-12]. Dostupné online. (po anglicky)
4. 1 2 3 4 5 6 7  Kornélia Goliašová et al .. *Flóra Slovenska V/2*. Bratislava : Veda, vydavateľstvo Slovenskej akadémie vied, Bratislava, 1997. ISBN 80-224-0481-0. S. 213-217.
5. 1 2 3 4 5  Josef Dostál, Martin Červenka. *Veľký kľúč na určovanie vyšších rastlín II.*. prvé. vyd. Bratislava : Slovenské pedagogické nakladateľstvo, 1991. ISBN 80-08-00003-1. S. 970-971.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Veronika tmavá**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Veronika tmavá**
Čínska kaligrafia na bronzovom zvone
**Nápisy na bronzoch** (čín. 金文, pchin-jin: *jīnwén* - ťin-wen) sú záznamy čínskeho písma na rôznych bronzových artefaktoch z obdobia dynastií Šang a Čou. Spolu sa našlo asi 12 tisíc nádob a zvonov s nápismi, ktoré obsahujú približne 4 tisíc rôznych znakov.

Najstaršie dochované nápisy siahajú do obdobia dynastie Šang. Tieto záznamy sú krátke a stručné, obsahovali len dátum a venovanie. Za dynastie Čou nastal rozvoj a skvalitnenie výroby bronzu, čo umožnilo vytvárať dlhšie zápisy. Spravidla sa zapisovali dôležité udalosti, bronzové nádoby a zvony teda fungovali ako dokumenty. Politicko-právny obsah má aj najznámejší nápis na zvone, tzv. *Mao-kung ding*, ktorý obsahuje rituálnu chválu istých panovníkov.

S úpadkom používania bronzu sa prestali vyhotovovať nápisy na bronzoch, posledné známe sú z obdobia bojujúcich štátov. Úcta k bronzom však pretrvala až dodnes. Už počas dynastie Chan sa nález bronzovej nádoby s nápisom považoval za šťastnú udalosť, v dvadsiatom storočí sa výskumom bronzov zaoberali významní čínski učenci ako Wang Kuo-wej alebo Kuo Mo-žo. Prispeli k tomu najmä systematické archeologické nálezy hudobných zvonov v provincii Šen-si.

Referencie
----------

1. ↑  Wilkinson, E. P.: Chinese History: A Manual. Cambridge: Harvard University Press, 2000. Strana 428-9.
2. ↑  Shaughnessy, E. L.: Sources of Western Zhou history: inscribed bronze vessels. Berkeley: University of California Press, 1991. Strana 75.
3. ↑  John. H. Lienaard: Ancient Chinese Bells

Externé odkazy
--------------

* Boltz, William G.: Early Chinese Writings. World Archeology 3/1986, str. 420-436 [nefunkčný odkaz]

| 
	+ z
	+ d
	+ uČínske bronzové rituálne predmety |
| --- |
| Typy | 

	+ cun alebo i
	+ č’
	+ fang-i
	+ fu
	+ che
	+ chu
	+ i
	+ jen
	+ jou
	+ ku
	+ kuej
	+ kung
	+ lej
	+ li
	+ pchan
	+ pchou
	+ pien-čung
	+ ting
	+ tou
	+ tuej
	+ ťia
	+ ťüe
	+ Zrkadlo TLV
 |
| Jednotlivé artefakty | 

	+ Ta Che ting
	+ Ta Kche ting
	+ Ta Jü ting
	+ S' Jang Fang cun
	+ Kuo-ťi C'-paj pchan
	+ Che cun
	+ Chou-mu-wu ting
	+ Kchang Chou kuej
	+ Li keuj
	+ Mao Kung ting
	+ Min fang-lej
	+ Š' Čchiang pchan
	+ Š' cun
	+ Pien-čung markíza I z Ceng alebo Ceng-chou-i pien-čung
	+ Luboshez kung
	+ Fu Chao siao cun
	+ Jang sing si cun
	+ S'-mu Sin ting
 |
| Súvisiace | 

	+ Hrob Fu Chao
	+ Hrob markíza I z Ceng
	+ Nápisy na bronzoch
	+ Si-čching Ku-ťien
	+ Tchao-tchie
 |
**P90** (skratka výrazu Project 90) je samopal typu PDW belgickej výroby.

P90 bola navrhnutá na konci 80. rokov na požiadavku NATO, ktoré potrebovali novú zbraň na osobnú obranu, ktorá by bola kompaktná pre mestský boj a ktorej projektily by boli schopné prejsť nepriestrelnou vestou. P90 navrhla a dodnes vyrába firma FN Herstal. Do služby bola zaradená v roku 1994. Je používaná rôznymi armádami, policajnými zbormi a špeciálnymi jednotkami, napr. SAS.

P90 má špeciálnu konštrukciu typu bullpup, navrhnutú pre dobrý pohyb v členitom teréne a v malých priestoroch. Je vhodná ako pre pravákov, tak aj pre ľavákov, pretože naťahovacia páka je na oboch stranách a prepínač režimu je pod spúšťou. Má špeciálny systém podávania streliva do komory, pri ktorom sa náboj pri podávaní zo zásobníku otočí o 90 stupňov. Zásobník je plochý a má veľkú kapacitu. Nábojnice sú vyhadzované cez prednú rukoväť smerom dolu. Zbraň sa dá veľmi ľahko rozložiť a vyčistiť. Dajú sa použiť rôzne doplnky, napr. optiky, baterky, tlmiče atď.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **FN P90**
**Monika Kandráčová**, rodená *Kaňuščáková* (\* 26. január 1956, Ďačov) je slovenská speváčka a folkloristka.

Životopis
---------

Základnú školu navštevovala vo svojom rodisku. Strednú ekonomickú školu absolvovala v Sabinove. Po zmaturovaní sa zamestnala v školskej jedálni v obci Šarišské Dravce. Jej manžel bol akordeonista, hráč na gajdici, spevák a učiteľ PaedDr. Milan Kandráč. Je matkou dvoch synov, Ondreja a Milana.

Svoje prvé spevácke vystúpenia mala už na základnej škole. Prvé ocenenie získala ako dvanásťročná na celoslovenskej súťaži detského folklóru v Prešove. Ako stredoškoláčka reprezentovala šarišský regionálny folklór v Petrohrade a Moskve. Zúčastnila sa mnohých folklórnych festivalov nielen na Slovensku ale aj v zahraničí. Je častou interpretkou v televíznych a rozhlasových programoch Slovenskej televízie a televízie Lux. Najviac si cení vystúpenie s jej rodinu, pri privítaní Sv. Otca, pápeža Jána Pavla II. v Prešove v roku 1995 s piesňou „Boža Mati, čista Ďivo, Marije slavna".

Diskografia
-----------

Jej najznámejšie audiokazety a CD nosiče vyšli pod názvom:

* 1991: Dze ši, sosničko, rosla,
* 1993: O, Marije, Maty Boža,
* 1993: Narodil sa Kristus v Betlehéme,
* 1994: V Nazareti zacvila lelija,
* 1994: Christos voskrese,
* 1995: Na Ľevockej hure dzvon še oziva,
* 1995: V Betlehéme novina,
* 1996: Christos prostredi nas,
* 2004: A čija to chyža,
* 2005: Sinu muj, sinu muj,
* 2009: Oj zabava (2009),
* 2010: Najkrajšie koledy,
* 2011: Spievajme Márii,
* 2011: Anjelským pozdravením,
* 2012: Spev je môj život,
* 2013: Moje naj.

Ocenenia
--------

* 2014 – Čestná cena obce Ďačov
* 2016 – Čestná cena obce Krásna Lúka
* 2016 – Cena predsedu Prešovského samosprávneho kraja

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑   *O nás - Kandráčovci.sk* [online]. kandracovci.sk, [cit. 2024-01-04]. Dostupné online.
4. ↑

Pozri aj
--------

* Kandráč (priezvisko)

Externé odkazy
--------------

* Rok 2016 – Ceny predsedu Prešovského samosprávneho kraja za rok 2016 – po-kraj.sk
* Skupina Kandráčovci - oficiálne stránky
* Kandráčová, Monika – fondtlk.sk
Ing. **Vincent Kabát** (\* 28. apríl 1949, Kozárovce) je slovenský mykológ, ilustrátor, fotograf a autor mykologických publikácií.

Životopis
---------

Po absolvovaní strednej školy v Leviciach v roku 1967 študoval a neskôr promoval na Slovenskej vysokej škole technickej v Bratislave v odbore pozemné stavby. Následne pôsobil ako projektant a statik.

Mykológii sa venuje ako amatér, okrem iného vďaka inšpirácii Aurelom Dermekom. Po založení Spoločnosti slovenských mykológov v nej pracoval najskôr ako hospodár a neskôr ako jej predseda. Od roku 1989 sa venuje ochrane húb a ich výskumu. Prispieva do mykologických časopisov, a to opismi, nákresmi, aj fotografiami vzácnych druhov.

Publikácie
----------

Medzi jeho najznámejšie publikácie patria:

* 2000: Vincent Kabát: *Huby Oravy : rozšírenie a životné podmienky*
* 2006: Anton Janitor, Ján Magál, Pavol Škubla, Vincent Kabát: *Príručka hubára*
* 2014: Anton Janitor, Vincent Kabát: *Abeceda hubára*

Referencie
----------

1. 1 2 3  Anton Janitor. *Sedemdesiatnik Ing. Vincent Kabát journal=Spravodajca Slovenskej mykologickej spoločnosti* [online]. 2019. S. 27-30. Dostupné online. (Slovak)
2. ↑   *Online katalóg - Vincent Kabát* [online]. Slovenská národná knižnica. Dostupné online.

Autoritné údaje:
**Varieta** (skrátene **var.**; lat. varietas) je v botanickom názvosloví je druhotná taxonomická kategória (t. j. definovaná v rámci druhu) umiestnaná nižšie ako poddruh, ale vyššie ako forma. Podobne ako pri poddruhu, ale na rozdiel od formy, ide v prípade variety o odlišnosť na genetickej úrovni. Zatiaľ čo variety je však v populácii možné pozorovať naprieč geografickým rozsahom výskytu druhu, poddruh býva zvyčajne priestorovo ohraničený.

Varieta sa v slovenčine označí prídavným menom označujúcim varietu umiestneným za druhové meno. V latinčine je pred názov variety pridaná skratka „var."

Príklad
-------

Príkladom v oblasti mykológie je *muchotrávka zelená biela (Amanita phalloides var. alba)*, t.j. varieta s bielym klobúkom na rozdiel od zvyčajného zelenkastého, alebo *hríb zrnitohlúbikový červený (Neoboletus luridiformis var. rubropileus)* s červenou farbou klobúka namiesto zvyčajnej tmavohnedej.

Referencie
----------

1. ↑   *HORTAX: Cultivated Plant Taxonomy Group* [online].. Dostupné online.
2. ↑  nahuby.sk. *Muchotrávka zelená biela* [online].. Dostupné online.
3. ↑  Index Fungorum. *Amanita phalloides var. alba Costantin & L.M. Dufour* [online].. Dostupné online.
4. ↑  nahuby.sk. *Hríb zrnitohlúbikový červený* [online].. Dostupné online.
5. ↑  Index Fungorum. *Neoboletus luridiformis var. rubropileus (Dermek) Blanco-Dios* [online].. Dostupné online.

|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Biologický portál |
Súradnice: 48°46′32″S 20°24′43″V﻿ / ﻿48,7755556°S 20,4119444°V﻿ / 48.7755556; 20.4119444

**Evanjelický kostol** vo Vlachove je pôvodne gotický kostol, ktorý bol vyhlásený za národnú kultúrnu pamiatku dňa 1. januára 1988. Z architektonického hľadiska ide o neveľkú jednoloďovú stavbu s oblým záverom presbytéria a západne predstavanou vežou. Kostol je súčasťou ohradeného areálu.

História
--------

Kostol Evanjelickej cirkvi a. v. vznikol pravdepodobne koncom 15. storočia už vo svojom súčasnom rozsahu. Miestna tradícia hovorí, že bol vybudovaný Husitmi. Opevnenie kostola v podobe múru so strieľňami bolo vybudované v 17. storočí, v období stavovských povstaní. Podľa historických prameňov bolo pôvodné patrocínium kostola Očisťovania Panny Márie.

Zásadnou prestavbou prešiel kostol okolo roku 1870, kedy sa nachádzal v zlom technickom stave. Na prestavbu kostola vtedy prispel aj gróf Emanuel Andráši. Vtedy došlo k novému zaklenutiu lode aj presbytéria. Z pôvodného gotického kostola teda ostali stáť len obvodové múry a veža. Po požiari v roku 1904 bol znovu obnovovaný. Posledná obnova sa uskutočnila v rokoch 1948 - 1950.

Zariadenie kostola
------------------

V podveží kostola sa nachádzajú železné kované dvere pochádzajúce zo 16. storočia osadené do gotického portálu. Priestor podvežia je zaklenutý valenou klenbou a obsahuje pôvodné gotické okná s osteniami. Oltár je novodobý, vznikol okolo roku 1880 v súvislosti s prestavbou kostola. Kostol obsahuje päť zvonov pochádzajúcich z rokov 1904 a 1922. Prítomnosť fresiek, ktoré uvádza súpis kostolov ostrihomskej arcidiecézy z rokov 1733 - 1737, sa zatiaľ nepotvrdila.

Užitočné informácie
-------------------

* Služby Božie sa konajú každú nedeľu o 9:30
* Pre návštevu kontaktujte Farský úrad vo Vlachove

Galéria
-------

* Interiér kostola s oltáromInteriér kostola s oltárom
* Empora s organomEmpora s organom
* Detail oltáraDetail oltára
* KazateľnicaKazateľnica

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑   *Register nehnuteľných národných kultúrnych pamiatok* [online]. Pamiatkový úrad Slovenskej republiky. Dostupné online.
3. ↑   *Vlachovo* [online]. Apsida.sk. Dostupné online.
4. ↑   *Matkocirkev Vlachovo, história* [online]. Cirkevný zbor ECAV Vlachovo. Dostupné online. Archivované 2016-11-24 z originálu.
5. ↑  Adresár FÚ ECAV

Externé odkazy
--------------

* CZ Vlachovo - oficiálne stránky cirkevného zboru
* Apsida.sk - profil kostola
* Prvé orechové - niekoľko informácií z histórie kostola
**Zvestovanie** (tal. *Annunciazione*) je názov obrazu renesančného umelca Leonarda da Vinciho z roku 1472.

Leonardo je autorom dvoch verzií s tematikou „Zvestovania Panne Márii" (druhá verzia *Zvestovania*, umiestnená v parížskom Louvri vznikla v roku 1478). 

Toto dielo vzniklo počas Leonardovho pôsobenia v umeleckej dielni Andreu del Verrocchia. Pôvodne bolo určené pre kláštor San Bartolomeo v Monteoliveto neďaleko Florencie a do Uffizi sa dostalo v roku 1867. Na maľbe badať vplyv florentskej maliarskej školy, najmä výtvarný prejav Sandra Botticelliho. Zobrazenie perspektívy a postáv tu pôsobí mierne neohrabane.

Obraz zachytáva tradičný námet, kedy archanjel Gabriel prichádza Panne Márii zvestovať narodenie Ježiša Krista (Lk 1:26-38). Na pozadí schematicky načrtnutej krajiny anjel s ľaliou v ľavej ruke a so žehnajúcim gestom pravej ruky zvestuje Márii Božiu vôľu. Tá v úľaku no súčasne s výrazom hlbokej úcty naznačenom gestom ľavej ruky prijíma túto zvesť.

Dielo je zvláštne svojím priestorovým podaním. Zatiaľčo ľavá strana obrazu - anjel a stromy sú zobrazené klasicky z profilu, pravá strana s budovou je poňatá úplne priestorovo; Mária je zobrazená takmer v čelnom pohľade.

Obraz má v sebe symbolické prvky - ľalia v anjelovej ruke ako symbol čistoty a nevinnosti a mramorová truhlica pred Máriou pripomínajúca sarkofág je odkazom na hrob Piera Cosima de' Medici vo florentskej bazilike San Lorenzo, dielo Leonardovho učiteľa Verrocchia. 

Leonardove autorstvo tohto diela bolo dlho spochybňované. Pôvodne sa predpokladalo, že obraz je dielom iných, najmä starších majstrov (napr. Ghirlandaia resp. samotného Verrocchia). Pochybnosti vyvrátil nález Leonardových štúdií k tomuto dielu.

Zdroje
------

* A. Guber, *Galereja Uffizi - Florencija*, Sovetskij chudožnik, Moskva, 1968
* E. Michelettiová, *Najkrajšie múzeá sveta - Florencia*, TRIO Publishing, Bratislava, 1996, ISBN 80-967324-2-0
* R. C. Wirtz, *Florencie - umění a architektura*, Slovart, Praha, 2007, ISBN 978-80-7209-873-6
* Ch. Stukenbrock, B. Topper, *1000 mistrovských děl evropského malířství 1300 - 1850*, Slovart, Praha, 2008, ISBN 978-80-7391-129-4
|  |
| --- |
| 
SOS

SOS v Morzeovej abecede
 |

**SOS** je medzinárodné volanie o pomoc na mori v Medzinárodnej Morseovej abecede ({\displaystyle \cdot \cdot \cdot ---\cdot \cdot \cdot }), vysielané v prípade núdze. Je to asi najznámejší signál morzeovky, používaný aj v bežnej hovorovej reči.

Vysielal sa pri hrozbe potopenia lode, či priamo pri potápaní. Odvysielal ho aj napr. potápajúci sa Titanic, hoci vo väčšine správ použil vtedy ešte dominujúci signál CQD. Jeho ekvivalent používaný pre ponorky je SUBSUNK (SUBmarine has SUNK), znamenajúci ponorka sa potopila (**nie ponorila** ale potopila).

Pôvod signálu
-------------

Často tradované vysvetlenie, že SOS je skratka z anglického *Save Our Souls* (*Zachránte naše duše*) alebo *Save Our Ship* (*Zachránte našu loď*) sa nezakladá na pravde, signál bol utvorený na základe svojej výraznej zvukovej charakteristiky.
...
---
...

Najznámejšie SOS volania
------------------------

* RMS Lusitania
* RMS Titanic
* HMHS Britannic

Referencie
----------

1. ↑  KRÁLIK, Ľubor. O pôvode pozdravu *ahoj* a skratky *SOS*. *Slovenská reč*, 2005, roč. 70, čís. 3, s. 191. Dostupné online.
Sexovať je dobré bre život elektrickvodič, alebo častejšie sústava vodičov, ktoré prepájajú viaceré elektrické či elektronické zariadenia a slúžia na vzájomný prenos energie, alebo údajov vo forme elektrických impulzov, medzi nimi.

Často sa pojem *zbernica* (a názov konkrétneho druhu zbernice) používa aj na označenie komunikačného rozhrania a príslušnej [a
Zbernice obvykle prepájajú viac než dve zariadenia, aj keď to nie je vždy pravidlom, najmä ak je zbernica použitá len ako potenciálny spôsob pripojenia nejakého zariadenia či zariadení (ako je to napr. u PCI zbernice v PC).

Jednou z najzákladnejších vlastností zbernice je počet bitov, ktoré sa v jednom okamihu prenášajú zbernicou (čo je dané počtom vodičov v zbernici). Iné vlastnosti zahrňujú rýchlosť zbernice, elektrické vlastnosti, fyzickú dĺžku, príp. určenie údajov prenášaných zbernicou (adresná, dátová, riadiaca zbernica).

Pripojenie zariadenia ku zbernici definuje príslušné komunikačné rozhranie, čím je dané aj ďalšie delenie zberníc.

### Zbernica počítača

Zbernica v počítači predstavuje sústavu vodičov, pomocou ktorých je nejaká jednotka spojená s procesorom, pamäťou a vstupno / výstupnými obvodmi. Je to akási dopravná infraštruktúra, pomocou ktorej sa dopravujú údaje medzi jednotlivými prvkami osobného počítača. Zbernica v sebe zahŕňa aj spôsob komunikácie, komunikačný protokol. Zbernica býva vyvedená na konektor, port, pomocou ktorého je možné pripájať ďalšie zariadenia. 

Základné typy zberníc v počítači:

* Lokálna zbernica – používa signály z procesora. Obvykle sa používa pre prepojenie procesora a pamätí.
* Systémová zbernica – prepája signály z mikroprocesora a periférií. Zbernica navonok je reprezentovaná normalizovaným konektorom, tzv. slotom. Do slotov sa zasúvajú karty rozširujúcich periférnych zariadení.

**Rozdelenie zberníc:**

* adresová
* dátová
* riadiaca
* napájacia

**Podľa smeru:**

* jednosmerné
* obojsmerné

**Podľa synchronicácie:**

* Synchrónna zbernica – synchronizovaná s taktom procesora počítača.
* Multimaster zbernica – dovoľujúca tzv. busmastering, pro ktorom môže byť zbernica riadená viacerými zariadeniami.
* Pseudosynchronná zbernica – s oneskorením prenosu dát.
* Asynchrónne – jednostranne riadené.

**Podľa umiestnenia:**

* vnútorná zbernica
* periférna zbernica

**Príklady zberníc**
Najdôležitejšou je systémová zbernica FSB (front-side bus), ktorá je základným komunikačným kanálom moderných základných dosiek. Prostredníctvom nej komunikuje mikroprocesor s čipsetom a ďalšími komponentami – pamäťou cache, operačnou pamäťou atď. Vo vnútri počítača sa nachádzajú ešte ďalšie typy systémových a periférnych zberníc: PCI, AGP, PCI-E, USB atď.

### Energetika

Zvláštnu kategóriu tvoria zbernice používané v energetike, kde ide o vodič či vodiče (obvykle väčšieho štvorhranného prierezu, z medi) určený na rozvod elektrického prúdu medzi viacerými zariadeniami či podskupinami, v rámci jedného rozvádzača.

Pozri aj
--------

* Komunikačné rozhranie
**Bartosz Adam Arłukowicz** (\* 30. december 1971, Resko Západopomoranské vojvodstvo, Poľsko) je poľský politik, lekár, odborný asistent na Lekárskej akadémii v Štetíne, od roku 2007 člen Sejmu a minister zdravotníctva od roku 2011 do 2015.

Životopis
---------

Absolvoval štúdium na lekárskej akadémii v Štetíne. Od roku 2002 do roku 2007 pôsobil v mestskej rade mesta Štetín.

Pôvodne člen strany Sojusz Lewicy Demokratycznej. 11. mája 2004 z tejto strany vystúpil a stal sa členom strany Socjaldemokracja Polska. Neúspešne kandidoval v roku 2005 v parlamentných voľbách do Sejmu. Stal sa predsedom SDPL na Západnom Pomoransku. V roku 2006 bol v miestnych voľbách šéfom volebného štábu Jaceka Piechota. V parlamentných voľbách v roku 2007 bol s 21543 hlasmi (na kandidátke Lewica aj demokracji) zvolený pre volebný obvod Štetína do Sejmu. Bol členom Výboru Sejmu pre hospodárske záležitosti a zdravotníctvo. V roku 2011 potvrdil pri voľbách svoj mandát.

Od 22. apríla 2008 je členom novo vznikajúcej skupiny SDPL-Nova Lewica. Dňa 18. novembra 2011 sa stal ministrom zdravotníctva vo vláde Donalda Tuska.

Referencie
----------

1. ↑   *Wybory 2011 - Wyniki wyborów* [online]. 14.10.2011, [cit. 2013-05-02]. Dostupné online. (po poľsky)
2. ↑   *Prezydent powołał rząd Donalda Tuska* [online]. prezydent.pl, 18.11.2011, [cit. 2013-05-02]. Dostupné online. Archivované 2012-09-09 z originálu. (po poľsky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bartosz Arłukowicz**

Externé odkazy
--------------

* Bartosz Arłukowiczs na sejm.gov.pl
* Osobný web

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bartosz Arłukowicz na nemeckej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * VIAF: 308287486
**Eduard Gombala** (\* 1. marec 1932, Detvianska Huta – † 2019) je slovenský literárny vedec, básnik, vysokoškolský pedagóg.

Životopis
---------

V roku 1949 – 1953 študoval na gymnáziách v Malackách a v Lučenci, 1953 – 1957 slovenský jazyk a literatúru na Vysokej škole pedagogickej v Bratislave. Po štúdiách bol stredoškolským profesorom, v Púchove, v Žiline, od 1960 asistentom na Pedagogickom inštitúte v Martine, od 1965 na Pedagogickej fakulte, potom prof. na Fakulte humanitných vied Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici a na Katolíckej univerzite v Ružomberku. Venuje sa výskumu slovenskej literatúry 2. polovice 19. storočia, autor obsiahlej monografie o živote a diele Viliama Paulinyho-Tótha (1975) a monografie o Petrovi Tomkuliakovi (1994), spoluautor *Teórie literatúry* (1975) a *Slovníka literárnovedných termínov* (1979). Ako básnik sa predstavil zbierkou reflexívnej a prírodnej lyriky *Čierny drozd* (1986) a duchovne inšpirovanými básnickými skladbami *Ježiš Kristus* (Via crusis, 1992) a *Zdravas Mária* (1998).

Literatúra
----------

* Slovenský literárny kalendár

Referencie
----------

1. ↑

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 62978
* ISNI: 0000 0000 6127 5543
* LCCN: n80108877
* NK ČR: jn20000602035
* SNK: 156927
* VIAF: 25910185
* WorldCat: lccn-n80108877
Budova bazéna Nemo 33
Pohľad do hlbokej studne bazéna Nemo 33
**Nemo 33** je najhlbší bazén na svete s maximálnou hĺbkou 34,5 m. Obsahuje 2,5 milióna l nechlórovanej sladkej vody s teplotou 30–33 °C. Vďaka tejto teplote potápači nemusia používať neoprénové obleky.

Bazén pozostáva zo vstupnej zóny o veľkosti 5 x 20 m, viacerých plošín v hĺbkach 1,5 m, 5 m, 10 m a z valcovitej studne s hĺbkou 34,5 m. V hĺbke 10 m je jaskynný priestor s dvomi kavernami s dýchateľným vzduchom. V stenách bazéna sú viaceré okná umožňujúce pohľad do/z priľahlých reštauračných priestorov.

Komplex navrhol belgický odborník na potápanie John Beernaerts. Používa sa na výcvik rekreačného, vojenského a záchranného potápania ako aj na filmové účely. Nachádza sa v obci Uccle/Ukkel, ktorá je súčasťou regiónu Brusel-hlavné mesto.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Nemo 33**

Externé odkazy
--------------

* Webové stránky bazéna Nemo 33 Archivované 2019-07-23 na Wayback Machine


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Športový portálBelgický portálArchitektonický portál |
**Viliam Pauliny** (pseudonym: *Podbúnovský*; \* 20. december 1877, Slovenské Pravno, Slovensko – † 1945, Nemecko) bol slovenský verejný činiteľ, politik a bankár.

Životopis
---------

Pamätná tabuľa v Banskej Bystrici
Narodil sa vo farbiarskej rodine Jána Paulinyho a jeho manželky Anny rodenej Černej ako dvanáste z 15tich detí. Jeho manželkou bola Oľga Paulinyová rodená Izákova. Študoval na gymnáziu v Kremnici a v rokoch 1896 – 1898 na Česko-slovenskej obchodnej akadémii v Prahe. Od roku 1898 bol bankový úradník v Martine, vo Zvolene. Po roku 1918 fúziou viacerých peňažných ústavov založil v Banskej Bystrici Národnú banku. V roku 1920 sa stal jej riaditeľom a v roku 1923 predsedom správnej rady. Bol zakladateľom a predsedom správnej rady účastinnej spoločnosti Stredoslovenské elektrárne a od roku 1923 predsedom Obchodnej a priemyselnej komory v Banskej Bystrici. Bol člen predsedníctva Národohospodárskej župy stredoslovenskej, organizátor sokolského hnutia, turistických podujatí, predseda Klubu československých turistov a člen čestného výboru SKI-klubu v Banskej Bystrici. Redigoval Hronské noviny (1925 – 1928). Starosta Banskej Bystrice (1. august 1938 – 6. október 1938).

Spolupracoval s predstaviteľmi českého hospodárskeho života. Bol funkcionár Republikánskej strany poľnohospodárskeho a maloroľníckeho ľudu, poslanec Národného zhromaždenia (1918 – 1920). Prispieval do politických, cirkevných a iných periodík.

Zúčastnil sa aj protifašistického odboja. Počas SNP bol člen Revolučného národného výboru, člen povstaleckej SNR (od 1. septembra 1944) a povereník financií (od 5. septembra 1944) v Banskej Bystrici. Po ústupe SNP ho 11. november 1944 v Banskej Bystrici zatkla nemecká bezpečnostná polícia - Gestapo. Bol uväznený v Banskej Bystrici a neskôr v Bratislave, dňa 26.12.1944 bol odvlečený do Nemecka, kde zahynul v Berlíne ako hrdina a bojovník za to, že ako jeden z hlavných účastníkov príprav a vedenia Slovenského národného povstania pomohol oslobodiť svoju milovanú Československú republiku.

Ocenenie
--------

* 1946 – in memoriam vyznamenaný Radom SNP I. triedy

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Viliam Pauliny**

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrike evanjelickej cirkvy riadok 82 - Slovenské Pravno
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 167092
* VIAF: 8925156565737823500008
**Oxid titaničitý** (TiO2) je najbežnejšia zlúčenina titánu. V prírode sa vyskytuje v troch modifikáciách, ako rutil, anatas a brookit, okrem toho je známych ďalších päť vysokotlakových foriem a tri metastabilné formy. Oxid titaničitý má široké využitie v priemysle, od bieleho pigmentu v maliarstve cez plnivá a prísady v kozmetických prípravkoch, liečivách a potravinách, až ako fotokatalyzátor. Pri použití v potravinách má E číslo **E171**.

Pigment
-------

Má najväčšiu kryciu mohutnosť spomedzi všetkých bielych pigmentov. S ľanovým olejom skoro vôbec neschne a ako olejová farba silne žltne a zvetráva (v skutočnosti nezvetráva, ale vplyvom UV katalyticky rozkladá organické oleje), preto sa používa viac na akvarel, gvaš, pastel alebo nemastnú temperu. Často sa predáva ako menej hodnotná zmes s barytovou bielobou a zinkovou bielobou, kde tvorí niekedy len 30 %.

Zdravie
-------

V prírode sa vyskytuje vo viacerých formách a modifikáciách. Ide o látku, ktorá sa bežne vyžíva v rôznych oblastiach každodenného života. Je obsiahnutý v kozmetických prípravkoch, používa sa v potravinárskom priemysle, v maliarstve, v dentálnej oblasti, zdravotníctve či pre jeho sterilizačné vlastnosti v interiérových zriadeniach napr. dlaždice potreté TiO2 v kúpeľniach a iné. Pôsobením ultrafialového svetla na oxid titaničitý sa aktivuje fotokatalytická reakcia, ktorá okrem iných pozitívnych vlastností sa vyznačuje i antibakteriálnym účinkom. Počas reakcie svetla a titan-dioxidu sa uvoľňujú záporne nabité častice – ióny, ktoré zabraňujú tvorenie baktérii v mieste, ktoré prišlo do styku s TiO2 alebo ho obsahuje. Tento princíp sa vo veľkej miere využíva napr. v prostredí dentálnej hygieny ako vyhľadávaný novodobý trend starostlivosti o chrup v mnoho svetových krajinách.

Vdychovanie jeho nanočastíc môže spôsobiť zápalové ochorenie pľúc ktoré môže prejsť až do rakoviny. To viedlo vo Francúzku k rozhodnutiu zakázat jeho používanie v potravinách.

Referencie
----------

1. ↑  ZDRAVOPEDIA. *Zoznam Éčiek* [online]. Zdravopedia, 2022-11-25, [cit. 2022-11-25]. Dostupné online.
2. ↑  Bradley, Simon. *Health concerns raised over nanoparticles* [online]. Swissinfo, 20.1.2011, [cit. 2019-02-16]. Dostupné online.
3. ↑  Jürg Tschopp a kol.. *Nanoparticles activate the NLR pyrin domain containing 3 (Nlrp3) inflammasome and cause pulmonary inflammation through release of IL-1α and IL-1β* [online]. PNAS, 9.11.2010, [cit. 2019-02-16]. Dostupné online.
4. ↑  Samuel, Henry. *France to ban E171 additive found in sweets and pastries as it may pose cancer risk* [online]. The Telegraph, 18.5.2018, [cit. 2019-02-16]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **oxid titaničitý**

Zdroj
-----

* FUJISHIMA, Akira; ZHANG, Xitong; TYRK, Donald. TiO2 photocatalysis and releated surface phenomena. *Surface Science Report*, 2008, roč. 63, čís. 12, s. 515-582.
**Betakarotén** alebo **β-karotén** alebo **provitamín A** je významný karotenoid (teda izoprenoid), ktorý v mnohých organizmoch slúži buď ako žltočervené farbivo, alebo v živočíchoch ako prekurzor vitamínu A. Z jednej molekuly betakaroténu vznikajú dve molekuly vitamínu A.

Zdravie
-------

Betakarotén v ľudskom tele funguje ako antioxidant. Pri jeho nedostatku sa zvyšuje riziko rakoviny a klesá celková obranyschopnosť organizmu. Ak nie je telu dodávaný ani vitamín A, nie je z čoho tento vitamín vyrábať, a to so sebou nesie významné zdravotné riziká. Pri predávkovaní betakaroténom (na rozdiel od vitamínu A) nehrozia žiadne vážnejšie zdravotné problémy.

Vedľa prírodného betakaroténu, obsiahnutého prevažne v zelenine, sa vyrába syntetický betakarotén, ktorý sa používa do komerčných potravinových doplnkov a kozmetických výrobkov. Syntetický betakarotén má inú štruktúru molekuly (*all trans*-konjugovaný systém dvojných väzieb) než prírodný. Preukázalo sa, že syntetický betakarotén pôsobí inak na ľudský organizmus než prírodný, a to skôr negatívne. V jednej rozsiahlej štúdii o vplyve betakaroténu na incidenciu nádorov u fajčiarov syntetický betakarotén výskyt nádorov pľúc zvyšoval, zatiaľ čo veľa štúdií sledujúcich vplyv prírodného betakaroténu na incidenciu nádorov rôznych orgánov preukazovalo zníženie incidencie nádorov. Podľa Svetovej zdravotníckej organizácie (WHO) syntetický betakarotén patrí tiež k látkam, ktoré zvyšujú riziko srdcovo-cievnych ochorení.

Referencie
----------

1. 1 2  PATOČKOVÁ, Magdaléna. *Beta karoten (provitamin vitaminu A)* [online]. Pears Health Cyber, s.r.o. (ordinace.cz), 30.12.2006, rev. 2007-01-08, [cit. 2012-01-06]. Dostupné online. (po česky)
2. ↑  Stenesh, J. (1989): *Dictionary of Biochemistry and Molecular Biology* (2nd Edition). John Wiley & Sons.
3. ↑  MARANTZ, P R. Beta carotene, vitamin E, and lung cancer. *The New England Journal of Medicine*, 1994-09-01, roč. 331, čís. 9, s. 611; author reply 613-614. Dostupné online [cit. 2010-02-17]. ISSN 0028-4793.
4. ↑  WHO Technical Report Series 916,

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Beta-karoten na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |

| * z
* d
* u
Vitamíny (A11) |
| --- |
| rozpustné v tukoch | 
* **A**
	+ retinol
	+ betakarotén
	+ tretinoín
	+ alfakarotén
* **D**
	+ erkalciol
	+ kalciol
	+ dihydrotachysterol
	+ kalcitriol
	+ kalcidiol
* **E**
	+ tokoferol
	+ tokotrienol
* **K**
	+ naftochinón
	+ fylochinón/K1
	+ menatetrenón/K2

 |
| rozpustné vo vode: vitamíny B | 
* **B1**
	+ tiamín
	+ sulbutiamín
	+ benfotiamín
* **B2**
	+ riboflavín
* **B3**
	+ niacín
	+ nikotínamid
* **B5**
	+ kyselina pantoténová
	+ dexpantenol
	+ pantetín
* **B6**
	+ pyridoxín
	+ pyridoxalfosfát
* **B7**
	+ biotín
* **B9**
	+ kyselina listová
* **B12**
	+ kyanokobalamín
	+ hydroxokobalamín
	+ metylkobalamín
	+ kobalamid

 |
| rozpustné vo vode: ostatné | 
* **C**
	+ kyselina L-askorbová
* cholín

 |