recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sastavci** je nepatrná enkláva Bosny a Hercegoviny lokalizovaná na území Srbska, južne od rieky Lim. Leží na ceste medzi mestami Priboj a Rudo, v pohraničnej oblasti Zlatibor, ktorá bola zasiahnutá vojnovým konfliktom v 90. rokoch minulého storočia. 

*Základné údaje:*

* Rozloha: 3,96 km²
* Počet obyvateľov: 270 (r. 1999)
* Hustota zaľudnenia: 68,2 obyvateľov/km²
* Geografická poloha: 43° 30' s. g. š. 19° 28' v. g. d.

Existencia enklávy sa datuje od 19. storočia. V súčasnosti je administratívnou súčasťou bosnianskej obce Medjurecja v okrese Rudo. Infraštruktúra (rozvod elektriny, telokomunikácie, školstvo, zdravotníctvo, služby) enklávy je napojená na Srbsko, avšak obyvatelia odvádzajú dane za pôdu bosnianskym úradom. To sa týka aj Srbov, ktorí v Sastavci podnikajú. 

Na prelome rokov 2001 a 2002 prebehli rokovania ohľadne vytýčenia novej bosniansko-srbskej hranice. Kým Bosna žiadala vytvorenie koridoru, ktorý by spojil krajinu s enklávou, Srbsko navrhovalo pravý opak. Výmenou za iné územie požadovalo pripojenie celého územia južne od rieky Lim (vrátane Sastavci). K žiadnej dohode však nedošlo a tak Sastavci zostáva aj naďalej enklávou. Posledné stretnutie medzinárodnej diplomatickej komisie sa uskutočnilo 25. júna 2004 v Belehrade, rovnako ako predtým, rokovanie nedospelo k žiadnemu kompromisu.

Obec Sastavci je v súčasnosti administratívnou súčasťou bosnianskej obce Medjurecja v okrese (opčina) Rudo, v rámci Republiky srbskej. V roku 1999 tu žilo 270 obyvateľov, viac ako 70 % z nich je srbskej národnosti.

Na území enklávy s rozlohou 4 km² sa používajú tri meny: bosenská marka, srbský dinár a euro.

Externé odkazy
--------------

* Sastavci na jankrogh.com (po anglicky)
**Alexinikos** (starogr. *Ἀλεξίνικος* – *Alexinikos*) bol olympijský víťaz v zápasení dorastencov v roku 268 pred Kr.

Alexinikos z Élidy bol na 128. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v zápasení dorastencov (*palé paidón*). V Olympii túto disciplínu zaviedli na 37. hrách v roku 632 pred Kr. a jej prvým víťazom bol Hipposthenes zo Sparty.

Staroveký autor Pausanias uvádza, že v olympijskej *Altide* videl sochu olympionika Alexinika. Bola dielom sikyónskeho sochára Kanthara, syna Alexida, žiaka slávneho sochárskeho majstra Eutychida.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,17,7.
2. 1 2  Peter Mauritsch, *Antike Lebenswelten: Konstanz, Wandel, Wirkungsmacht : Festschrift für Ingomar Weiler zum 70. Geburtstag*, str.83
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 247.
4. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
5. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,3,6.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Spomienky na budúcnosť** je kontroverzná kniha, ktorú napísal v roku 1968 Erich von Däniken.

Obsah
-----

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Je zameraná na teóriu, že mnoho technológií starovekých civilizácií bolo prinesených na Zem cestovateľmi z vesmíru, ktorí boli vítaní ako bohovia. Medzi príkladmi, ktoré autor uvádza ako dôkazy svojich teórií, sú napríklad staré turecké mapy ukazujúce Zem, ako je videná z vesmíru, pričom sa zdá, že mapa bola vytvorená nad Mexikom Mayskou civilizáciou. Medzi najkontroverznejšie závery patrí tvrdenie, že biblické postavy boli inšpirované mimozemštanmi a ľudia získali ich vysokú inteligenciu párením s nimi.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Kritika
-------

Väčšina vedcov a historikov neprijalo Dänikenove tvrdenia vážne, pričom argumentovali, že autor napísal knihu založenú na chybných, pseudovedeckých údajoch, pričom o niektorých sa neskôr ukázalo, že sú zavádzajúce alebo dokonca vykonštruované a často nelogicky predpokladané.
**Saigonské zmluvy** sú zmluvy medzi Francúzskom a Vietnamom z 19. storočia, na základe ktorých bolo potvrdené ďalšie francúzske prenikanie do Vietnamu.

1. saigonská zmluva
-------------------

Počas vlády vietnamského kráľa Tu-duca v rokoch 1848-1883 boli v krajine prenasledovaný kresťanskí misionári, čo bola zámienka pre Francúzsko, ktoré sa začalo vojensky miešať na ich obranu. Francúzi obsadili Đà Nẵng v roku 1858 a následne aj Saigon.

V roku 1862 (5. júna) bol nútený kráľ Tu-duc podpísať tzv. prvú saigonskú zmluvu, v ktorej sa zaviazal prenechať Francúzsku tri juhovietnamské provincie Kočinčíny, ďalej zaručil nedotknuteľnosť misionárov v krajine a výplatu kompenzácie.

2. saigonská zmluva
-------------------

Ďalšia francúzska aktivita na území Vietnamu prebehla až po prusko-francúzskej vojne. Roku 1873 previedli Francúzi ďalšiu expedíciu vo Vietname a v roku 1874 (15. marca) bol kráľ Tu-duc okolnosťami donútený signovať tzv. druhú saigonskú zmluvu, známu aj ako *Philastrova zmluva*, podľa francúzskeho diplomata Paula Philastreho. Jej obsahom bolo podriadenie vietnamskej zahraničnej politiky Francúzsku a uznanie záberu Kočinčíny. Francúzsko navyše získalo právo exteritoriality a slobodnej plavby po Červenej rieke.

V roku 1882 prvý civilný guvernér Kočinčíny Le Myre de Vilers považoval 2. saigonskú zmluvu za nenaplnenú, čo následne viedlo k okupácii Hanoja (27. apríla 1882).

Zdroj
-----

* PEČENKA, M.; LUŇÁK, P.. *Encyklopedie moderní historie*. Praha : Libri, 1998. 411 s. ISBN 80-85983-46-X. (po česky)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Saigonské smlouvy na českej Wikipédii.*
VAZ 2105
**VAZ 2105**, v súčasnosti predávaný už len so značkou Lada (2105 alebo Nova), vznikol modernizovaním pôvodného modelu 2101 po dizajnovej i technickej stránke. Prvé sériové exempláre existovali už na konci roka 1979, do výroby sa vozidlo dostalo až o rok neskôr. Vyrábali sa do roku 2010.

Najväčším viditeľným rozdielom je novo poňatá karoséria s výraznejšími prednými svetlometmi obdĺžnikového tvaru so vstavanými smerovkami. Zmena svetiel so sebou priniesla tiež prepracovanie celej prednej časti vozidla, čo sa najviac dotklo masky chladiča, ktorá bola teraz matne čierna, avšak bez chrómovania. Vpredu aj vzadu pribudli robustnejšie chrómované nárazníky s gumovým zakončením, svetlá na zadnej časti vozidla boli tiež zväčšené. Zmena postihla tiež spätné zrkadlá, predné okná alebo kľučky dverí. V interiéri došlo k inštalácii bezpečnostného obloženia palubnej dosky, vylepšenia tvarovania plôch s ktorými prichádza šofér a spolujazdec najviac do styku, najmä sedadiel a výplní dverí. Batožinový priestor zostal oproti *klasike* 2101, ako bol prvý model značky VAZ tiež nazývaný, nezmenený (390 litrov).

Modernizáciou prešiel aj štvorvalec 1,3 litra OHC, pri ktorom sa o pohon vačkového hriadeľa staral ozubený remeň. Technické riešenie vrátane pohonu zadnej tuhej nápravy motorom vpredu spojením štvorstupňovej manuálnej prevodovky zostalo, avšak po prvýkrát v ponuke automobilky VAZ bolo možné si zaobstarať lepšie vybavené a silnejšie vozidlo s päťstupňovou prevodovkou. Voz bol oproti predchádzajúcemu 2101 dlhší o celých 55 mm, širší o 9 mm a vyšší o 6 mm. Rázvor zostal zachovaný. 

Najmenší motor 1,2 litra (1 198 cm3) neprešiel žiadnou zmenou a bol dodávaný v modeloch známych ako 21051. Stredný štvorvalec 1,3 litra (1 294 cm3) disponujúci výkonom 64 koní (47 kW) bol ponúkaný ako základný model 2105. Najvýkonnejším variantom bol model 21053, ktorý skrýval pod kapotou motor s objemom 1 451 cm3 s 68 koňmi (50 kW).

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku VAZ 2104 na českej Wikipédii.*


| Lada, značka AvtoVAZ, modely od roku 1970 do súčasnosti |
| --- |
| **Typ** | 1970 | 1980 | 1990 | 2000 | 2010 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| Miniautomobil |  |  | Oka |  |
| Malý automobil |  |  |  |  | Kalina | Kalina |
|  |  |  |  |  | Granta |
| Nižšia stredná trieda | 1200/1300 |  |  |  |  |
|  | 1500 |  |  |  |
|  | 1600 |  |  |
|  | Riva/Nova (2105, 2105, 2107) | Largus |
|  |  | Samara/Sputnik | Samara |  |
|  |  |  | 110 / 111 / 112 |  |
|  |  |  |  | Priora | Vesta |
| Minivan |  |  |  | Nadezhda |  |  |
| Off-road |  | Niva / 4x4 | Taiga |
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Sahara* pozri *Sahara (rozlišovacia stránka)*.
Sahara na satelitnej snímke
**Sahara** je najväčšia piesočno/kamenistá púšť sveta. Má rozlohu 9 miliónov km² zaberá takmer rovnakú plochu ako Čína alebo USA. (V arabčine Prehrať *sahara* znamená „púšť".) Leží v severnej Afrike a je ju dobre vidieť z vesmíru. Rozkladá sa od Atlantického oceánu až k Červenému moru cez 10 štátov (Egypt, Líbya, Alžírsko, Tunisko, Maroko, Mauritánia, Niger, Čad, Mali a Sudán). Má zhruba tvar lichobežníka s dĺžkou 4 500 až 5 500 km v smere západ-východ a šírkou 1 500 až 2 000 km od severu na juh.

Prírodné pomery
---------------

Sahara
Povrch púšte tvorí najmä plošina s nadmorskou výškou od 200 do 500 m n. m.. Najvyššími pohoriami, ležiacimi v púšti je Ahaggar (2 908 m), Aïr (2 022 m) a Tibesti (3 415 m). Okolo týchto pohorí sa tiež nachádza najviac oáz. Hoci je Sahara často predstavovaná ako piesočná púšť (erg), väčšina jej povrchu je kamenistá. Piesočná časť tvorí iba 19 % jej povrchu. Pri severnom pobreží je takmer v rovnakej výške ako morská hladina. Vo vzdialenosti asi 400 kilometrov sa presne pozdĺž líbyjského pobrežia zdvíha po celej dĺžke strmo o 800 metrov, kde pokračuje opäť ako rozľahlá piesočná planina. V týchto strmých skalách, ktoré tvoria stúpanie 60 – 80 stupňov, a ktoré oddeľujú spodný pobrežný pás od náhornej saharskej planiny, sa prekvapujúco nachádzajú drobné arabské dedinky so stádami kôz na skalách.

V saharských krajinách existujú programy podporované UNESCO na skultivovanie Sahary, zúrodnenie a zväčšenie úrodného pobrežného pásu, a tým k zväčšeniu obývateľného územia.

Poznámky
--------

1. ↑  Tretia najväčšia po Antarktíde a Arktíde

Referencie
----------

1. ↑   *The World's Largest Deserts* [online]. geology.com, [cit. 2014-02-08]. Dostupné online. (anglicky)
2. 1 2  ČEMAN, Róbert. *Neživá príroda*. 1. vyd. Bratislava : MAPA Slovakia Bratislava, 1999. ISBN 80-967723-9-2.

Iné projekty
------------

CommonsWikislovník
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sahara**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Sahara****

Pozri aj tu
-----------

* Alžírska púšť
* Líbyjská púšť
**Diomédé** alebo **Dioméda** (starogr. *Διομήδη* - *Diomédé*) je v gréckej mytológii dcéra Lapitha.

Antický autor Apollodóros z Atén uvádza, že Diomédé sa vydala za spartského kráľa Amykla a mala s ním dvoch synov. Jej starší syn Kynortas zdedil po otcovi spartský trón a mladší Hyakinthos zomrel po nešťastnej nehode. Iní starovekí autori však uvádzajú, že následníkom spartského kráľa Amykla bol jeho syn Argalos.

Podľa Pausania a iných autorov bola Diomédé aj matkou dcér Polyboie, Laodameie a Dafny.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Apollodóros z Atén, *Bibliotheca*, 3,10,3.
2. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 49.
3. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 3,1,3.
4. ↑  Dictys Cretensis, *Antehomerica*, 1,9.
5. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 3,19,4.
6. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 10,9,5.
7. ↑  Parthenios, *Erotica pathemata*, 15.
**Dionysios** (starogr. *Διονύσιος*) bol grécky sochár v 5. storočí pred Kr.

Dionysios, sochár z Argosu, bol činný v polovici 5. storočia pred Kr. Zo starovekých autorov sa o jeho sochárskych dielach zmienil jedine grécky cestovateľ Pausanias, ktorý vo svojej sprievodcovskej príručke po Grécku uvádza, že väčšinu z nich videl medzi votívnymi darmi od Mikytha pri Diovom chráme v Olympii: „*Na ľavej strane veľkého chrámu venoval iné: Koru, dcéru Démetry, Afroditu, Ganyméda a Artemidu, z básnikov Homéra a Hésioda, a znovu božstvá Asklépia a Hygieiu. Medzi darmi Mikythovými je i Agón (Zápas), nesúci haltéry, haltéry majú túto podobu: sú to polovice predĺženého kruhu,... zhotoveného tak, že je možné cez ne prestrčiť prsty ako cez držadlo štítu. Takú teda majú podobu. Vedľa sochy Agónu je Dionysos, trácky Orfeus a socha Dia, o ktorej som sa už zmienil predtým. Tieto diela pochádzajú od argoského Dionysia.*"
Pausanias tiež zaznamenal, že Mikythos venoval všetky tieto dary do Olympie hlavne preto, aby splnil daný sľub pre záchranu života svojho smrteľne chorého syna (túto informáciu potvrdzuje aj nápis objavený v Olympii).

Pri týchto sochách stála i iná skupina sôch od darcu Mikytha, ktorých autorom bol Dionysiov rodák Glaukos. Zvyšky podstavcov z týchto sôch sa našli vedľa severnej steny Diovho chrámu. Mikythos, ktorý bol správca v mestách Rhégion a Messéna, bol zároveň opatrovníkom detí tyrana Anaxila a po jeho smrti aj vládcom (tyranom) Rhégia.

Ďalšími dielami Dionysia boli skulptúry koňa a vozataja, umiestnené tiež v olympijskej Altide. Stáli o niečo ďalej od Diovho chrámu, tesne pri okrsku zasvätenom Pelopovi. Pausanias píše, že socha koňa mala na boku nápis, ktorý hlásal toto: „*Venoval Formis mainalský Arkáďan skôr, teraz však zo Syrakúz.*"

Podľa mnohých znalcov umenia je možné, že niektoré rímske kópie búst (hláv) Orfea a Homéra boli kedysi zhotovené podľa originálov od Dionysia.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4 5  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Dionysios*
2. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 360.
3. 1 2 3  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 421-422.
4. ↑  Inscriptiones Graecae, *IvO 267*
5. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 565.
6. ↑  Diodoros, *Bibliotheca historia*, 11,66,1.
7. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 422-423.
**Vnútorné vzťahy komponentov** sú syntaktické vzťahy medzi zložkami vnútri frazémy. Najmä v čase, keď sa osobitná úloha pri vymedzovaní frazeológie pripisovala petrifikovanosti, hodnotili sa tieto vzťahy ako iba formálne, ako nie reálne, skutočné syntaktické, resp. syntagmatické vzťahy. Novšie rozpracovanie problematiky variantnosti frazém, ako aj zistenia o ohraničenej modelovosti početných frazém potvrdzujú, že vo väčšine prípadov ani vo frazeológii nejde iba o formálne vzťahy, ale že sú to reálne syntaktické vzťahy. Novšie teórie teda posudzujú túto otázku komplexnejšie: na jednej strane pripúšťajú, že v istých celkom petrifikovaných spojeniach sú tieto vzťahy umŕtvené, naozaj iba formálne, na druhej strane zisťujú, že pri väčšine frazém existujú medzi zložkami živé syntagmatické vzťahy, pravda, oproti oblasti voľných spojení značne modifikované, resp. limitované (nemožno robiť napr. všetky tie ich transformácie, aké sú možné v oblasti istých voľných spojení). Preto sa podľa iných teoretických koncepcií považujú za anomálne. Porov. anomálnosť frazém. 

*Článok pôvodne čerpal z diela ĎURČO, Peter (ed.). Frazeologická terminológia (1995) uverejneného na webe Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied.*
**Vlčí potok** je potok na Hornom Pohroní, preteká územím okresov Banská Bystrica a Zvolen. Je to ľavostranný prítok Sielnického potoka, meria 8 km a je tokom IV. rádu. 

Pramení v Kremnických vrchoch, v podcelku Malachovské predhorie, pod kótou 692,7 m, v nadmorskej výške okolo 580 m n. m. západne od obce Badín. Na hornom toku tečie juhojuhovýchodným smerom, vteká do Zvolenskej kotliny, do podcelku Sliačska kotlina a stáča sa na východ. Zľava priberá prítok z oblasti Bukovca, pokračuje smerom na juhovýchod a priberá ľavostranný prítok (312,1 m n. m.) z oblasti Breziny. Ďalej tečie severojužným smerom napriameným korytom, vytvára oblúk ohnutý na západ a na okraji mesta Sliač (časť Hájniky) ústi v nadmorskej výške okolo 299 m n. m. do Sielnického potoka.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-09-12]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-09-10]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Hrona (od Bystrice po Slatinu) |
| --- |
| 
* Badínsky potok
* Borový potok
* Grand
* Hronsecký potok
* Jasenica
* Kopanický potok
* Kováčovský potok
* Lukavica
* Malachovský potok
* Peťovský potok
* Platina
* Rakytovský potok
* Sielnický potok
* **Slatina**
* **Tajovský potok**
* Vlčí potok
* Vlkanovský potok

 |
| 
Súvisiace šablóny
Vodné toky v povodí Hrona (3. časť) a (5. časť)
Vodné toky v povodí Slatiny
Vodné toky v povodí Tajovského potoka
 |
**Eutyches** (\* okolo roku 378, Konštantínopol (dnes Istanbul) – † po roku 454) bol byzantský kňaz a významný zástanca monofyzitizmu.

Eutyches bol archimandritom jedného z konštantínopolských kláštorov. Okrem toho bol aj krstným otcom Chrysaphia – jedného z eunuchov byzantského cisárskeho dvora, ktorý sa však za vlády Theodosia II. stal veľmi významným a vplyvným štátnym úradníkom.

Prvá písomná zmienka o Eutychovi pochádza z roku 431, kedy sa počas konania Efezského koncilu vyprofiloval ako jeden z najvplyvnejších odporcov nestorianizmu. Toto prísne odmietanie Nestoriovho učenia ho však napokon doviedlo do opačného extrému (monofyzitizmus, či presnejšie nazývaný *mia*fyzitizmus), ktorý bol neskôr tiež odsúdený ako heréza. Eutyches totiž akceptoval učenie Apolinára z Laodicey, ktorý hovoril len o „*jednej* φύσις [fýsis] (prirodzenosti) *Loga*, *ktorý sa stal telom*". Ako Apolinár tak aj Eutyches veril, že Ježiš Kristus po tom, čo sa stal človekom, mal v podstate len jednu prirodzenosť – a to božskú. Eutyches učil, že Ježišovo človečenstvo bolo pohltené jeho božstvom – tak, ako by bola kvapka medu pohltená morom. Do histórie vošli tieto spory ako tzv. *Eutychova kontroverzia v rokoch 444 – 451*.

Eutyches bol v roku 448 na synode v Konštantínopole, ktorej predsedal konštantínopolský arcibiskup Flavianus, označený za heretika a exkomunikovaný.

Avšak, synoda v Efeze v roku 449, nazývaná tiež *Latrocinium Ephesinum* („lupičská synoda"), Eutycha na nátlak alexandrijského patriarchu Dioskora I. rehabilitovala.

Chalcedónsky koncil (451), ktorý zavrhol monofyzitizmus, Eutycha znovu odsúdil a poslal do exilu. Pápež Lev I. Veľký dokonca v roku 454 žiadal cisárovnú Aeliu Pulcheriu, aby poslala Eutycha na nejaké ešte vzdialenejšie miesto. Eutyches napokon zomrel vo vyhnanstve niekedy po roku 454.

Literatúra
----------

* Lionel R. Wickham: *Eutyches/Eutychianischer Streit*. In: *Theologische Realenzyklopädie*, Bd. 10, De Gruyter, Berlin 1982, S. 558–565
* Friedrich Wilhelm Bautz: *EUTYCHES.* In: *Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon* (BBKL). Band 1, Bautz, Hamm 1975. 2. unveränderte Auflage Hamm 1990, ISBN 3-88309-013-1, Sp. 1573.
* Adolf Jülicher: *Eutyches 5.* In: *Paulys Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft* (RE). Band VI,1, Stuttgart 1907, Sp. 1527–1529.

Poznámka
--------

1. ↑  Flavianus (\* 4./5. storočie – † 11. august 449) bol v skutočnosti posledným konštantínopolským *arcibiskupom*. Chalcedónsky koncil v roku 451 pozdvihol konštantínopolský arcibiskupský stolec na *patriarchát*. Azda preto sa často stretávame s označením Flaviana ako konštantínopolského *patriarchu*.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Eutyches na nemeckej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 100468675
* LCCN: no2007046974
* VIAF: 20026284
* WorldCat: lccn-no2007046974
**Numerus clausus** (latinsky: obmedzený počet) je jedno z opatrení, ktorými sa v súčasnosti obmedzuje počet študentov na vysokých školách. V nedávnej minulosti bolo toto opatrenie použité v mnohých štátoch, vrátane bývalého Česko - Slovenska. Zvyčajne sa obmedzoval počet študentov pripravujúcich sa na slobodné povolanie napríklad lekár alebo právnik.

História
--------

Translokačný reskript z roku 1726 nariaďoval "numerus clausus" **-** maximálny pevne stanovený počet židovských rodín v Česku na 8541 a na Morave na 5106.

Právo na vzdelanie a kapacita
-----------------------------

Podľa článku našej ústavy majú občania právo na vzdelanie, teda slobodne si zvoliť štúdium na univerzite, ak majú príslušnú formálnu kvalifikáciu (napr. maturita a pod.). Ak však dopyt po študijných programoch v určitých odboroch presahuje kapacitu škôl môže nastať konfliktná situáciu. Kapacity študijného programu určuje univerzita v súlade s ministerstvom školstva. Na Slovensku jednoducho počet študentov zredukujú prijímacie skúšky na vysokú školu. 

Napríklad v Nemecku, kde prijímacie skúšky neexistujú, môžu federálne štáty alebo jednotlivé univerzity požiadať o početné obmedzenia prístupu na univerzitu (v zmysle rozsudku Federálneho ústavného súdu numerus clausus 18. Juli 1972).

Numerus clausus a Židia
-----------------------

Numerus clausus bol v mnohých krajinách zameraný proti židovským študentom. Určoval maximálny počet Židov na štúdiu, napríklad tak, že počet židovských študentov nesmie byť vyšší, ako je ich percentuálne zastúpenie v populácii. Takéto opatrenie bolo prijaté v nasledujúcich krajinách:

* Holandsko
* Juhoslávia
* Kanada
* Maďarsko
* Poľsko
* Rakúsko
* Rumunsko
* cárske Rusko
* USA

Referencie
----------

1. ↑  Ondřej Frunc. *Židovské ghetto, na podkladech plánů z let 1727* [online]. Masarykova univerzita v Brně, Filozofická fakulta, 2007, [cit. 2020-09-17]. Dostupné online. (po česky)
Socha Kálidása
**Kálidása** (žil okolo roku 400) bol staroindický básnik a dramatik. Nie je presne známe kedy žil, veľa bádateľov však spája jeho pôsobenie s dobou guptovského kráľa Čandaguptu II. (vládol okolo 380 – 415).

Radí sa medzi najpoprednejších lyrikov sveta. Obdobie v ktorom žil je nazývané zlatým vekom indických dejín. Svoje diela písal v sanskrite a medzi tie najznámejšie patria jeho cyklus poézie *Oblak poslom* - lyrický cestopis na oslavu krás jeho rodnej vlasti, a *Kruh ročných období*, v ktorom opisuje striedanie ročných období v prírode a v ľudskom srdci.

Diela
-----

* *Malavikagnimitra*
* *Vikramorvašija*
* *Abhidžnánašakuntala* (Poznávacie znamenie Šakuntaly)

Referencie
----------

1. ↑   *Kalidasa* [online]. imagi-nation.com, [cit. 2008-09-29]. Dostupné online. (anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kálidása**

Externé odkazy
--------------

* Životopis
* Preklad Kálidásových diel do angličtiny
* Málaviká a Agnimitras
* Śakuntala

Autoritné údaje: * BnF: 11909341f
* GND: 118559516
* ISNI: 0000 0000 8170 0594
* LCCN: n79145177
* NK ČR: jn20000603279
* VIAF: 100903230
* WorldCat: lccn-n79145177
Detail na Enckeho medzeru.
**Enckeho medzera** je 325 km široká medzera vo vnútri prstenca A umiestnená 133 590 km od stredu Saturna. Je vytváraná opakovaným pôsobením malého mesiaca Pan, ktorý obieha vo vnútri tejto medzery. Toto pôsobenie nakoniec viedlo k vyčisteniu väčšiny materiálu z oblasti medzery. Fotografie zo sondy Cassini-Huygens ukázali, že vo vnútri Enckeho medzery sa nachádzajú najmenej tri uzlovité prstence. Špirálové vlny viditeľné na oboch stranách medzery sú spôsobené vplyvom dráhovej rezonancie blízkych mesiacov na okolité prstence, pričom mesiac Pan vytvára dodatočné špirálové vlny.

Johann Encke, po ktorom je táto medzera pomenovaná, ju aj napriek názvu nikdy nepozoroval. Je pomenovaná na počesť jeho pozorovaní prstencov. Medzera bola objavená Jamesom Edwardom Keelerom v roku 1888. Druhá hlavná medzera v prstenci A, objavená programom Voyager, sa nazýva Keelerova medzera na jeho počesť.

Pohľad na prstence Saturna, na pravej strane Enckeho medzera.

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portálPortál slnečná sústava |

* Cassini – Enckeho medzera
Square d’Orléans
**Square d’Orléans** je square v Paríži, ktoré je súčasťou obytného komplexu *Cité des Trois-Frères* v ulici *Rue Taitbout* v 9. obvode. V 19. storočí tu žilo veľa literárnych a umeleckých osobností z obdobia romantizmu.

Dejiny
------

V roku 1822 manželia Douixovi predali za 250 000 frankov svoj statok. Novou majiteľkou sa stala herečka Anne-Françoise Hippolyte Boutet-Mars (Mademoiselle Mars), ktorá tu bývala do roku 1829. O dva roky neskôr 30. apríla 1824 kúpili dom a priľahlé stavby za 550 000 frankov štyria spoločníci Robert Foster Grant, Adeline Maria Thellusson, plukovník Jacques de Trobriand a architekt Auguste Constantin a dali postaviť novú stavbu. Po svojom dokončení si miesto rýchlo obľúbili umelci a aristokracia. V roku 1842 sa sem presťahovali George Sand a Fryderyk Chopin. V rokoch 1841 – 1850 tu býval portrétista Claude Marie Paul Dubufe (1790 – 1864), spisovateľ Alfred Nettement v rokoch (1805 – 1869). Jeden z prvých nájomníkov Alexandre Dumas starší tu usporiadal 30. marca 1833 veľký kostýmový ples.

Do roku 1862 vznikol obytný komplex zahŕňajúci štyri nádvoria, niekoľko záhrad a osem budov so štyrmi a piatimi podlažiami, kde bolo 35 veľkých bytov, 11 stredných alebo malých, päť umeleckých ateliérov a hospodárske budovy.

Stavba je od roku 1977 chránená ako historická památka.

Architektúra
------------

Novoklasicistická stavba bola inšpirovaná anglickou architektúrou a je postavena z tehál, čo je v Paríži nezvyčajné. Autorom je anglický architekt Cresy. Severnú stranu vedúcu na square zdobí portikus doplnený hranatými stĺpmi. Nad ním sú štyri iónske stĺpy cez dve podlažia. Podobné stĺpy sú i na južnej fasáde.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Square d’Orléans**

Externé odkazy
--------------

* Záznam v evidencii historických pamiatok
* Square na stránkach radnice 9. obvodu

Súradnice: 48°52′39″S 2°20′10″V﻿ / ﻿48,87741°S 2,335989°V﻿ / 48.87741; 2.335989

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Square d'Orléans na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Francúzsky portál |
**Anatolij Alexejevič Ivanišin** (rus. Анатолий Алексеевич Иванишин; \* 15. január 1969, Irkutsk) bol pôvodne pilot ruského vojenského letectva, od mája 2003 je kozmonautom, členom oddielu kozmonautov CPK. Na svoj prvý kozmický let na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS) letel na palube Sojuzu TMA-22 ako člen Expedícií 29 a 30. Štart sa uskutočnil 14. novembra 2011 z kazašského kozmodrómu Bajkonur. Ivanišin v rámci tohto letu vo vesmíre strávil 165 dní.

Život
-----

### Mladosť

Anatolij Ivanišin pochádza zo sibírskeho Irkutsku, po strednej škole nebol prijatý na Černigovskú vojenskú vysokú leteckú školu (rus. Черниговское Высшее военное авиационное училище летчиков), preto išiel na Irkutský polytechnický inštitút. Do Černigova sa dostal už nasledujúci rok, absolvoval v roku 1991 so zlatou medailou.

Po štúdiu slúžil v jednotkách ruského vojenského letectva vo Voronežskej oblasti, roku 1992 bol preložený do Karélie, lietal na MiGu-29 a Su-27.

### Kozmonaut

Roku 1997 sa prihlásil na výber kozmonautov, ale lekári ho vyradili, bol o niekoľko centimetrov vyšší ako povolili predpisy. Pri ďalšom nábore už prešiel a 29. mája 2003 získal odporúčania Štátnej medzirezortnej komisie na zaradenie do oddielu kozmonautov CPK. Absolvoval dvojročnú všeobecnú kozmickú prípravu a 5. júla 2005 získal kvalifikáciu skúšobný kozmonaut.

Bol zaradený medzi kozmonautov pripravujúcich sa na lety na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS). V júli 2008 bol začlenený do záložnej posádky Expedície 25 (štart v septembri 2010), v apríli 2009 však z posádky vypadol. V októbri 2008 bol vybraný do záložnej posádky Expedície 27, v júli 2009 však bol zaradený do zálohy pre Expedíciu 26. Napokon v januári 2010 nahradil Sergeja Revina v hlavnej posádke Expedície 29, ktorej štart v Sojuze TMA-22 sa uskutočnil 14. novembra 2011.

Anatolij Ivanišin je ženatý, má jedného syna.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6  IVANOV, Ivan, a kol. *Космическая энциклопедия astronóm* [online]. Moskva: rev. 2010-04-29, [cit. 2010-06-19]. Kapitola Анатолий Алексеевич Иванишин. Dostupné online. (po rusky)
2. ↑  William Harwood. *Three men fly Soyuz capsule to space from snowy pad* [online]. Spaceflight Now, 14 November 2011, [cit. 2011-11-14]. Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Anatolij Ivanišin na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 1208281631
* VIAF: 619158735242933250008


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |
**Gregory Jordan Harbaugh** (\* 15. apríl 1956, Cleveland, Ohio, USA) je bývalý americký kozmonaut. Vo vesmíre bol štyrikrát.

Život
-----

### Štúdium a zamestnanie

V roku 1974 zdarne ukončil strednú školu Willoughby High School v meste Willoughby a potom pokračoval ďalším štúdiom na Purdue University, odbor vesmírne lety. Po skončení štúdií nastúpil roku 1978 do NASA ako technický pracovník. Mal prezývku Greg.

V roku 1987 absolvoval u NASA výcvik a potom bol zaradený do oddielu astronautov.

### Lety do vesmíru

Na obežnú dráhu sa v raketoplánoch dostal štyrikrát vo funkcii letového špecialistu a strávil vo vesmíre 34 dní, 1 hodinu a 59 minút. Má za sebou aj tri výstupy do voľného vesmíru (EVA), pri ktorých v ňom strávil vyše 18 hodín. Bol 245 človekom vo vesmíre.

* STS-39 Discovery (28. apríl 1991 – 6. máj 1991)
* STS-54 Endeavour (13. január 1993 – 19. január 1993)
* STS-71 Atlantis (27. jún 1995 – 7. júl 1995)
* STS-82 Discovery (11. február 1997 – 21. február 1997)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Gregory J. Harbaugh**

Externé odkazy
--------------

* Na webe Space
* Na webe MEK-Kosmo

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Gregory Jordan Harbaugh na českej Wikipédii.*
O rovnomennej planétke pozri *225276 Leitos.*
**Léitos** (starogr. *Λήιτος* – *Léitos*) je v gréckej mytológii syn Alektryóna, (podľa Hygina syn Lakrita a jeho manželky Kleobouly a podľa Apollodora Alektora) bol jedným z boiótskych vodcov v trójskej vojne.

Keď trójsky princ Paris uniesol spartskému kráľovi Menelaovi jeho manželku Helenu, Léitos, jeho spolubojovníci z Boiótie, ako aj mnoho iných Achájcov prijali výzvu mykénskeho vládcu Agamemnóna, aby sa zúčastnili na výprave proti Tróji. Druhý spev Homérej Iliady, ktorý je rozsiahlou prehliadkou achájskych krajín, ich vodcov a počtu lodí, na ktorých ich ozbrojené sily priplávali k Tróji o tom uvádza: „*Boióťanom Léitos a Péneleós na čele stáli, Arkesilaos a tiež Klonios, chrabrý Prothoénor, ktorí prebývali v Hyrsku a sídlili v Aulide skalnatej, v Schoine a Skóle a pri Eteóne pahorkovitom, potom v Thespeii a Graii a v priestornom Mykalesse, ktorí mali Harmu, Eilesion a Erythry za svoje sídlo.."* Podľa Hygina Léitos priviedol z Boiótie k brehom Tróje vojsko na dvanástich lodiach.

Trójska vojna potom trvala desať rokov a priniesla Tróji skazu. Léitos vo vojne zabil až dvadsať významných trójskych bojovníkov, zranil veliteľa trójskych vojsk Hektora a tým sa zaradil medzi najlepších achájskych bojovníkov. Z boiótskych vodcov ako jediný vojnu prežil. Pausanias, ktorý v druhom storočí navštívil boiótske mesto Plataiai, uvádza, že videl jeho hrobku pri svätyni bohyne Demeter.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Homér, *Iliada*, 17, 601-602
2. 1 2 3  Hyginus, *Fabulae* 97.
3. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,10,8.
4. 1 2 3  Homér, *Iliada*, 2, 494-495
5. ↑  Aleksander Krawczuk. *Trójska vojna*. Bratislava : Obzor, 1990. ISBN 80-215-0044-1. S. 39-40.
6. ↑  Lucius Septimius, *Dictys Cretensis,* 1,13.
7. ↑  Aleksander Krawczuk. *Trójska vojna*. Bratislava : Obzor, 1990. ISBN 80-215-0044-1. S. 95-96.
8. ↑  Hyginus, *Fabulae* 114.
9. ↑  Homér, *Iliada*, 17, 600-606
10. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 9,4,3.
**Anita Tešovičová** (\* 29. december 1940, Žilina) je spisovateľka pre deti, poetka.

Životopis
---------

V roku 1955 – 1958 študovala na Jedenásťročnej strednej škole v Banskej Bystrici, 1958 – 1964 slovenčinu a dejepis na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Pôsobila ako metodička v Okresnom osvetovom stredisku v Žiline, v redakcii Smeru v Banskej Bystrici 1964 – 1966, redaktorka Československého rozhlasu v Bratislave. Napísala knihy pre deti, televíznu bábkovú hru, zbierky poézie, texty k piesňam rozhlasového muzikálu, dramatizovanú rozprávku, veršovačky k maľovankám. Časopisecky uverejňovala básne, poviedky, fejtóny, humor a satiru, rozprávky a verše pre deti, napísala vyše 150 textov k piesňam.

Dielo
-----

* *Kvetuškine rozprávky* (1986)
* *Neodbytné refrény* (1990)
* *Biela mágia* (1995)
* *Biely slon* (1995)

Literatúra
----------

* *Slovník slovenských spisovateľov 20. storočia*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * BnF: 122020128
* ISNI: 0000 0000 5510 5433
* NK ČR: ola2002153838
* SNK: 148618
* VIAF: 73901359
**Priestor** je geometrický útvar, ktorého rozmer sa rovná priestoru, v ktorom sa nachádza. V prípade trojrozmerného priestoru má teda rozmer rovný 3. Priestor môže obsahovať lineárne, rovinné alebo priestorové útvary, teda geometrické útvary s rozmerom nižším alebo rovným ako je rozmer daného priestoru (napríklad polpriestor má rovnaký rozmer ako priestor, do ktorého patrí).

Vlastnosti a počet rozmerov priestoru ďalej určuje aké priestorové útvary mu môžu patriť a aké medzi nimi môžu byť geometrické vzťahy.
V geometrii sa štandardne používa Euklidovský priestor s dvoma alebo troma rozmermi, priestor s dvoma rozmermi sa označuje ako rovina (geometria).

Označovanie
-----------

Priestor ako taký sa typicky nezobrazuje, ale priestorové útvary v priestore obsiahnuté sa dajú zobraziť pomocou niektorej z metód geometrického premietania do roviny alebo sa dá transformáciou zobraziť do iného priestoru s rovnakým alebo nižším rozmerom. Zvyčajne sa používa zobrazenie pomocou rovinného rezu.

Referencie
----------

1. ↑  J. FECENKO - Ľ. PINDA. *Matematika 1*. Bratislava: Vydavateľstvo technickej a ekonomickej literatúry, 2006, [cit. 2006-03-08]. ISBN 80-8078-091-9.

Pozri aj
--------

* Geometria
* Základné geometrické útvary
* Vektorový priestor
* Polpriestor

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Animágus** je pojem z knižnej série Harry Potter spisovateľky J. K. Rowlingovovej. Je to čarodejník, ktorý sa v ľubovoľnej chvíli vie premeniť na isté zviera. Animágus sa premieňa iba to podoby jedného zvieraťa.

Animágom sa nemôže stať hocikto, len veľmi skúsený čarodejník, lebo transfigurácia musí byť prevedená bezchybne. Preto má Ministerstvo mágie zoznam animágov a takto ich môže regulovať, má spísané ich charakteristické vlastnosti. Na animága sa môže človek premeniť pomocou transfiguračného kúzla *Transfero portale*.

Čarodejnica alebo čarodejník, ktorí sa premenia na netopiera, môžu lietať, ale pretože majú netopierí mozog, určite zabudnú, kam chceli ísť v tej chvíli, ako vzlietnu. Preto je vždy riziko, keď sa čarodejník premieňa na nejaké zviera. 

Spisovateľka J. K. Rowlingová by sa chcela premieňať na vydru, lebo animágus sa premieňa na svoje obľúbené zvieratko. 

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Zoznam registrovaných animágov
------------------------------

* McGonagalová, Minerva - pruhovaná mačka so vzorom okuliarov na srsti okolo očí
* Aesalon, Falco - sokol, prvý evidovaný animágus

Zoznam neregistrovaných animágov
--------------------------------

* Black, Sirius "Tichošľap" - čierny pes
* Pettigrew, Peter "Červochvost" - potkan bez pazúra na pravej labke, v Rodine Weasleyovcov prezývaný Prašivec
* Potter, James "Paroháč" - jeleň
* Skeeterová, Rita - tlstý chrobák, okolo tykadiel má kostnatého rámu okuliarov, ktoré nosí

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.
**Drahomíra Ondrová** (rod. Garecová; \* 31. august 1947, Rapovce) je vysokoškolská pedagogička.

Životopis
---------

Jej otec bol Juraj Garec, matka Mária rod. Datková a manžel František Ondro.

Študovala na Strednej všeobecnovzdelávacej škole vo Zvolene, 1965 – 1970 na Filozofickej fakulte UPJŠ v Prešove (odbor angličtina - ruština), 1977 PhDr. 1991 CSc. Absolvovala postgraduálne štúdium na Univerzitách v Prahe a Olomouci, vedecké študijné pobyty na viacerých anglických univerzitách. V roku 1970 – 1976 pôsobila na Katedre germanistiky a romanistiky na Pedagogickej fakulte v Banskej Bystrici ako odborná asistentka, 1977 – 1991 na Katedre cudzích jazykov VŠE v Banskej Bystrici ako odborná asistentka, vedúca anglickej sekcie, 1992 – 1995 na Štátnej jazykovej škole ako vedúca anglického oddelenia, od 1995 pôsobí na Katedre medzinárodnej komunikácie Fakulty politických vied a medzinárodných vzťahov Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici ako vedúca anglického oddelenia, garant anglického jazyka, zástupca vedúceho Katedry, prodekanka.

V publikačnej činnosti sa venovala tvorbe anglicko-slovenských slovníkov, autorka 5 monografických štúdií a slovníkov, 10 vedeckých štúdií, 6 vysokoškolských učebníc, vystupovala na domácich a zahraničných konferenciách, posudky, recenzie, citácie v Bibliografických odkazoch UMB, v Zborníku Právnickej fakulty UMB a v iných zborníkoch a prácach. Členka Slovenskej a Českej asociácie učiteľov anglického jazyka, Európskej asociácie učiteľov anglického jazyka, Britskej rady, Európskej asociácii amerických štúdií, Komisie pre udeľovanie štipendií.

Literatúra
----------

* Who is Who v Slovenskej republike

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0004 1854 7071
* VIAF: 305224302
**Mongoli** alebo **vlastní Mongoli** sú hlavné etnikum (národ) v dnešnom Mongolsku. Tvoria ho najmä Chalchovia a okrem nich aj etniká, ktoré s Chalchami dnes už prakticky splynuli, a to Darigangovia, Chotogojtovia (Chotgojtovia), Sartúlovia, Üdzemčinovia (=Uzumčinovia), Čachari, Chorčinovia a i. (ale len pokiaľ žijú na území dnešného Mongolska). Historicky sa označovali ako Vonkajší Mongoli.

Ich jazykom je chalchská mongolčina, označovaná aj ako chalchčina [v širšom zmysle] či mongolčina [v užšom zmysle]. Podrobnosti pozri v článku mongolčina.

Okrem vlastných Mongolov v zmysle tohto článku v Mongolsku žijú ešte niektorí západní Mongoli (Dörvöti, Bajatovia, Dzachčinovia, Ölöti, Torgúti a i.), Buriati, Kazaši a iní. Pozri Demografia Mongolska.

Zdroje
------

1. ↑  Mongolové. In: *Malá československá encyklopedie* 4 M – Pol. Praha: Academia, 1986. s. 311.
2. ↑  Mongoli. In: Pyramída
3. ↑  mongol. In: *Slovník slovenského jazyka*, 1959-1968. dostupné online
4. ↑   *Of Dorje Shugden and Mongolia* [online]. dorjeshugden.com, [cit. 2017-10-24]. Dostupné online.
5. ↑   *Mongolian, Halh* [online]. ethnologue.com, [cit. 2017-10-24]. Dostupné online.
**Jarmúk** (arab. نهر اليرموك – *Nahr al-Jarmúk*, hebr. נהר הירמוך – *Nahar ha-Jarmuch*, starogr. *Hieromax*) je rieka v Ázii, na Blízkom východe, najväčší ľavostranný prítok rieky Jordán. Vzniká sútokom viacerých prevažne riek prameniacich v južnej Sýrii, v dolných svahoch vulkanického poľa Džabal ad-Durúz. Následne rieka prechádza cez bazaltové a vápencové plošiny severne od Tiberiadskeho jazera, kde tvorí hranicu medzi Sýriou a Jordánskom. Na malom úseku pri Golanských výšinách od šesťdňovej vojny tvorí aj hranicu medzi Jordánskom a Izraelom.

Medzi stále prítoky rieky patria Nachal Mejcar a Nachal Rakad. Južne od Tiberiadského jazera sa po asi 80 kilometroch svojho toku sa rieka vlieva do Jordánu. V rokoch 1930 až 1948 existovala na sútoku Jordánu a Jarmúku vodná elektráreň Naharajim, ktorá bola zničená v priebehu izraelskej vojny o nezávislosť. Asi 30 km od ústia rieky bola v rokoch 2003 – 2007 Izraelom a Jordánskom vybudovaná priehrada (nádrž) al-Wahda (*Priehrada jednoty*) určená na zavlažovanie a zásobovanie priľahlej časti Jordánska a asi 10 km od ústia je kanálom zabezpečené zavlažovanie jordánskych polí – asi 90 % vody sa využíva na zúrodnenie 12 tisíc ha pôdy.

Bitka pri Jarmúku
-----------------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Bitka pri rieke Jarmúk*
V roku 636 sa pri rieke Jarmúk odohrala významná bitka medzi Arabskou ríšou (kalifátom) a Byzantskou ríšou, v ktorej arabské moslimské vojská pod vedením Chálida ibn al-Valída zvíťazili nad byzantskými vojskami cisára Herakleia. Víťazstvo Arabov viedlo k rozšíreniu islamu do predtým kresťanskej Sýrie, Palestíny a následne aj Egypta a znamenalo koniec byzantskej vlády v týchto krajinách.

Galéria
-------

* Kaňon rieky Jarmúk.Kaňon rieky Jarmúk.
* Okolie rieky JarmúkOkolie rieky Jarmúk
* Ohyb rieky Jarmúk.Ohyb rieky Jarmúk.
* Zničený železničný most cez Jarmúk.Zničený železničný most cez Jarmúk.
* Zničený železničný most cez Jarmúk.Zničený železničný most cez Jarmúk.
* Okolie Jarmúku v Golanských výšinách.Okolie Jarmúku v Golanských výšinách.
* Dolina rieky Jarmúk.Dolina rieky Jarmúk.
* Železničný most cez Jarmúk.Železničný most cez Jarmúk.
* Elektráreň Narahajim zničená počas izraelskej vojny o nezávislosť.Elektráreň Narahajim zničená počas izraelskej vojny o nezávislosť.

Referencie
----------

1. ↑  Yarmūk River In:  *Encyclopedia Britannica* [online]. [Cit. 2019-11-06]. Dostupné online. (po anglicky)
2. 1 2 3  Jarmúk In:  *Encyclopaedia Beliana* [online]. Bratislava: Encyklopedický ústav Slovenskej akadémie vied, [cit. 2019-11-06]. Dostupné online. ISBN 978-80-89524-30-3.
3. ↑   *The Power Plant on Two Rivers* [online]. Ministerstvo zahraničných vecí štátu Izrael, [cit. 2019-11-06]. Dostupné online.
**The Distillers** bola americká punk rocková skupina, ktorá vznikla v Los Angeles v roku 1998. 

Pôvodnou zakladateľkou skupiny bola rodáčka z Austrálie, bývalá manželka člena skupiny Rancid Tima Armstronga, speváčka a gitaristka, Brody Armstrongová (neskôr po rozvode v roku 2003, Dalleová). Brody Dalleová je aj spoluautorkou a autorkou väčšiny skladieb, ktoré skupina nahrala.

Skupina nahrala svoje prvé dva albumy pre vydavateľstvo Hellcat Records/Epitaph Records, tretí album nahrala u značky Sire, ktorá patrí k Warner Music Group.

Po rozpade skupiny The Distillers v roku 2006, Brody a Tony Bradley spolu založili novú hudobnú formáciu s názvom Spinnerette.

Bývalí členovia
---------------

* Brody Dalle, spev
* Tony Bradley, gitara
* Andy Granelli bicie
* Rose "Casper" Mazzola gitara, spev
* Kim Chi basová gitara
* Ryan Sinn
* Mat Young

Diskografia
-----------

### Štúdiové albumy

* 2000 - *The Distillers*
* 2002 - *Sing Sing Death House*
* 2003 - *Coral Fang*

### EP

* 1999 - *The Distillers 7"*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **The Distillers**
**Merné skupenské teplo varu** (tiež **vyparovania**) je teplo, ktoré prijme 1 kilogram kvapaliny, ak sa pri teplote varu celá premení na plyn o tej istej teplote.

Merné skupenské teplo vyparovania sa určuje pre každú teplotu zvlášť, keďže vyparovanie môže prebiehať pri ľubovoľnej teplote, zatiaľ čo merné skupenské teplo varu sa určuje pre teplotu varu (ide teda o merné skupenské teplo vyparovania pri teplote varu).

Označovanie
-----------

* Značka: *lv*
* Základná fyzikálna jednotka: *joule na kilogram*, skratka *J/kg*
* Ďalšie jednotky: *kilojoule na kilogram*, 1 *kJ/kg* = 1 000 *J/kg*

Výpočet
-------

Merné skupenské teplo varu sa určí ako podiel skupenského tepla varu {\displaystyle L\_{v}} a hmotnosti {\displaystyle m} látky, tzn.

{\displaystyle l\_{v}={\frac {L\_{v}}{m}}}

Príklady
--------

| Látka | Merné skupenské teplo varu |
| --- | --- |
| hliník | 10 500 000 J/kg |
| železo | 6 340 000 J/kg |
| voda | 2 257 000 J/kg |
| etanol | 879 000 J/kg |
| vodík | 454 000 J/kg |
| ortuť | 301 000 J/kg |

Súvisiace články
----------------

* Var (fyzika)
* Vyparovanie
* Skupenské teplo varu
* Merná tepelná kapacita


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Fyzikálny portálChemický portál |
Budova v TechTown
**TechTown** je americký vedecko-technologický park v Detroite v Michigane. Park leží na hranici dvoch štvrtí *Midtown* a *New Center*, na ploche 17,40 hektárov. Bol navrhnutý ako výskumný a technologický park pre stimuláciu rastu pracovných miest a vytváranie malých podnikov, podporu podnikateľov a rozvoj firiem v rozvíjajúcich sa odvetviach.

História
--------

General Motors na začiatku daroval bývalú budovu *Chevy Creative Services Building* univerzite Wayne State University, čo predstavovalo prvú fázu rozvoja výskumného a technologického parku *TechTown*. Historická budova pri 440 Burroughs prezývaná ako *Tech One*, bola ponúknutá ako inkubačný priestor pre nové technologické spoločnosti a ako sídlo pre zamestnancov TechTown. V decembri v roku 2009 vedenie parku oznámilo, že bývalá *Dalgleish Cadillac Building* na 6160 Cass Avenue sa stane, jeho ďalším podnikateľským inkubátorom ako *TechTwo*. Obe budovy *TechOne* aj *TechTwo* sú bývalé budovy General Motors navrhnuté priemyselným architektom Albertom Kahnon v roku 1927.

Externé odkazy
--------------

Oficiálna stránka (po anglicky)
Pôdorys a rez Sokratovho domu
tvarové riešenie
Sklon strechy
Vyloženie strechy
**Sokratov dom** je dom podľa konceptu starogréckeho učenca Sokrata (469 pred Kr. - 399 pred Kr.) vychádza zo snahy riešiť dom tak, aby bola zabezpečená optimálna tepelná pohoda vnútorného prostredia domu.

Princíp
-------

Dom lichobežníkového tvaru v pôdoryse aj reze vychádza z gréckeho megarónu so vstupným portikom (predsieňou), ktorý vytvára prechodný medzipriestor z exteriéru do interiéru. Je založený na princípe, aby v letnom období bol vnútorný priestor chránený pred slnečným žiarením, zatiaľ čo v zimnom období je snaha dom čo najviac otvoriť a umožniť vnikať slnečným lúčom do vnútorného priestoru. Tvarové riešenie vychádza zo znalostí geometrie slnečného lúča. 

Sokrates navrhol južné priečelie domu vyššie, aby sa lepšie využívali lúče zimného slnka a severné priečelie nižšie z dôvodu ochrany pred zimnými vetrami. Jadro domu je od exteriéru oddelené nárazovými tepelnými zónami: na juhu predsieňou a na severe skladovacím priestorom. Sklon strechy je v takom uhle, aby umožňoval prenikanie zimných slnečných lúčov do celej hĺbky dispozície domu a zabezpečovali tak vyhrievanie domu. Strecha sklonená na sever zároveň zvyšuje odraz žiarenia. Vysunutie strechy a hĺbka južnej predsiene zamedzujú vnikaniu letných slnečných lúčov do interiéru a zabraňujú jeho prehrievaniu. Princíp Sokratovho slnečného domu veľmi dobre ilustruje zásady pasívneho využívania slnečného žiarenia v budovách s celopresklenou južnou fasádou, ktoré sú v dnešnej dobe čoraz viac rozšírené.

Schéma
------

1 - letné slnečné lúče, 2 -zimné slnečné lúče, 3 – predsieň (južná nárazníková zóna), 4 – obytný priestor (jadro domu), 5- skladovací priestor (severná nárazníková zóna)

Tvarové riešenie
----------------

Východiskom pre tvarové riešenie domu na Sokratovom princípe je zemepisná šírka lokality, v ktorej sa dom nachádza. Ak od kolmice vynesieme uhol rovnajúci sa stupňom zemepisnej šírky, dostaneme výsledný uhol, ktorý určuje výšku slnka nad horizontom na poludnie v deň rovnodennosti ( 21.3. resp. 23.9.)

Určenie sklonu strechy
----------------------

Ak od výsledného uhla odpočítame 23,5°, dostaneme výšku slnka nad horizontom v čase zimného slnovratu (21. decembra). Táto hodnota určuje minimálny sklon strechy Sokratovho domu.

Určenie vyloženia strechy a hĺbky predsiene
-------------------------------------------

Ak k výslednému uhlu pripočítame hodnotu 23,5°, dostaneme výšku slnka nad horizontom v čase letného slnovratu. Tento uhol určuje vyloženie strechy a hĺbku predsiene, aby bránili vnikaniu slnečných lúčov do interiéru domu.

Referencie
----------

1. ↑  XENOFÓN: *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Memorabilia\_(Xenophon) na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*, kniha III, kapitola VIII. Cit. in Geiger: Sun Tempered Architecture – Socrates House.