recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**BNP Paribas Open 2010** bol spoločný tenisový turnaj mužov a žien, ktorý sa konal v dňoch od 9. do 22. marca 2010 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v americkom meste Indian Wells. Titul v dvojhre získal Chorvát Ivan Ljubičić, ktorý vo finále porazil Američana Andy Roddicka. Bol to jeho 10. titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul v dvojhre žien získala Srbka Jelena Jankovićová, ktorá vo finále porazila Dánku Caroline Wozniacku. Bol to jej 12. titul v dvojhre na okruhu WTA. Titul vo štvorhre mužov získali Španieli Rafael Nadal a Marc López, ktorí vo finále porazili kanadsko-srbský pár Daniel Nestor, Nenad Zimonjić. Pre R. Nadala to bol šiesty a pre M. Lópeza druhý titul vo štvorhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre žien získali Češka Květa Peschkeová a Slovinka Katarina Srebotniková, ktoré vo finále porazili rusko-austrálsky pár Nadežda Petrovová, Samantha Stosurová. Pre K. Peschkeovú to bol 15. a pre K. Srebotnikovú 22. titul vo štvorhre na okruhu WTA.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na BNP Paribas Open 2010*
**Chorvátsko Ivan Ljubičić** vs. USA Andy Roddick 7-6(3) 7-6(5)

### Dvojhra žien

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Ženská dvojhra na BNP Paribas Open 2010*
**Srbsko Jelena Jankovićová** vs. Dánsko Caroline Wozniacka 6-2 6-4

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na BNP Paribas Open 2010*
**Španielsko Rafael Nadal / Španielsko Marc López** vs. Kanada Daniel Nestor / Srbsko Nenad Zimonjić 7-6(8) 6-3

### Štvorhra žien

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Ženská štvorhra na BNP Paribas Open 2010*
**Česko Květa Peschkeová / Slovinsko Katarina Srebotniková** vs. Rusko Nadežda Petrovová / Austrália Samantha Stosurová 6-4 2-6 10-5

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka turnaja

| * z
* d
* u
ATP World Tour Masters 1000 (2009 – súčasnosť) |
| --- |
| 
* Indian Wells
* Miami
* Monte Carlo
* Rím
* Madrid
* Toronto/Montreal
* Cincinnati
* Šanghaj
* Paríž

 |
Poštová známka Sovietskeho zväzu s portrétom pionierov-hrdinov: Lena Golikovová a Vaľja Kotik
Pamätníky venované pionierom-hrdinom druhej svetovej vojny blízko mesta Togliatti pri bývalom pionierskom tábore „Šarlátové plachty". Sprava doľava: pamätníky Borja Carikov, Marat Kazej, Zinajda Portnová, Lena Goliková, Vaľja Kotiková a Voloda Dubinič

 **Pionieri-hrdinovia** boli sovietski pionieri, ktorí v čase ustanovenia sovietskej moci a počas druhej svetovej vojny vykonávali hrdinské činy. Ich obrázky sa v Sovietskom zväze používali ako vzory vysoko morálneho správania. V roku 1954 bol vydaný oficiálny zoznam pionireov-hrdinov spolu s Knihou cti Všezväzovej pionierskej organizácie Vladimira [Iľjiča] Lenina. Dopĺňali ich knihy cti lokálnych organizácií pionierov.

Pionieri-hrdinovia pred 2. svetovou vojnou
------------------------------------------

Prvá zmienka o pionieroch-hrdinoch pochádza z roku 1920. Noviny začali publikovať poznámky o využívaní mladých „bojovníkov proti triednemu nepriateľovi", najmä o Pavlikovi Morozovovi. Na XII. zjazde Komsomolu bola v roku 1954 založená Kniha cti Všezväzovej pionierskej organizácie Vladimira Iľjiča Lenina. Pavlik Morozov bol v tejto knihe uvedený ako prvý oficiálne za to, že statočne odhaľoval zločiny kulakov proti Sovietskej moci a tí ho preto zabili. Ako druhý v poradí bol uvedený Kolja Mjagotin, ktorého tiež zabili triedni nepriatelia. Treba poznamenať, že niektoré popisy činov pionierov, napríklad Pavlika Morozova, Grišu Akopjana a ďalších uvedené v „Knihe cti Všezväzovej pionierskej organizácie Vladimira Iľjiča Lenina" do roku 1941 nie sú pravdivé. Podľa Jurija Družnikova [cit.?] Morozov nikdy nebol pionierom, ako ani ďalší hrdinovia 30. rokov 20. storočia zavraždení triednym nepriateľom: Koľa Mjagotin či Griša Akopjan (ktorý je úplne románovou postavou).

Referencie
----------

1. ↑  С. Г. Леонтьева
2. 1 2  Ю. Дружников. Доносчик 001, или вознесение Павлика Морозова
3. 1 2  Сергей Карамаев.
4. ↑  Вокруг памятника курганскому мальчику Коле Мяготину не утихают страсти: «Он не был ни пионером, ни героем».
5. ↑  Далеко от Москвы.
Sebadenitída a vypadávanie chlpov u psa
**Sebadenitída** je ochorenie mazových žliaz ktoré sa vo väčšine prípadov prejavuje u psov, ale zriedkavo postihuje aj mačky, králiky či dokonca kone. Príčiny tejto choroby zatiaľ nie sú vyjasnené, no predpokladá sa, že je to geneticky podmienené autoimunitné rozrušenie mazových žliaz. Ide o ochorenie ktoré postihuje všetky plemená psov. Najčastejšie ho však môžeme pozorovať u veľkých pudlov, vyžlí, akita inu alebo samojedov. Toto ochorenie prepuká u mladých, ale už dospelých zvierat. Vzhľadom na to, že táto choroba je geneticky podmienená, postihnutých jedincov je potrebné vylúčiť z chovu.

Príčiny
-------

Príčiny tohto ochorenia sú zatiaľ nejasné. No rôzne inštitúcie sa zaoberajú príčinami sebadenitídy.

Príznaky
--------

Najčastejšími príznakmi sú nadmerná tvorba kožných šupín, vypadávanie, ale aj lámavosť chlpov. Toto ochorenie postihuje kožu po celom tele, no najvýraznejšie zmeny sa prejavujú v oblasti chrbta. U niektorých zvierat sú taktiež viditeľné malé zväzočky srsti zlepené hnedožltou mastnou hmotou. Svrbivosť väčšinou prichádza až keď pacienta postihne aj nejaká iná infekcia. Aj keď postihnutá srsť nadobúda iný vzhľad, celkový zdravotný stav zvieraťa zostáva nepostihnutý. Je to skôr kozmetická chyba a pacient môže žiť normálny život.

Diagnostika
-----------

V počiatočnom štádiu sa rôzne choroby podobajú na sebadenitídu, preto je nutné najskôr príslušnými vyšetreniami vylúčiť všetky tieto potencionálne ochorenia. Konečná diagnóza sa stanovuje na základe histologického vyšetrenia kožných biopsií.

Liečba
------

Ak ide len o miernu formu sebadenitídy, jej liečba je najmä na základe rôznych liečivých šampónov a iných prípravkov, ktoré majú uvoľnovať šupiny a aj zlepšiť celkovú kvalitu srsti. V prípade, že ide o ten závažnejší typ tohoto ochorenia, často sa okrem lokálnej terapie podávajú aj rožne liečivá na normalizáciu tvorby kože, alebo aj protizápalové lieky. No ak ide o tú závažnejšiu sebadenitídu, mnohokrát je nutné podávať lieky aj doživotne.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  DEMO. *Sebadenitída - MVDr. Lucia Panáková* [online]. [Cit. 2018-04-24]. Dostupné online.
2. ↑   *Inflammatory Skin Disease in Dogs | petMD* [online]. www.petmd.com, [cit. 2018-04-24]. Dostupné online.
3. ↑   Sebaceous Adenitis (SA) – Natural Akita. *Natural Akita*. Dostupné online [cit. 2018-04-24]. (po anglicky)
**Menippos** (starogr. *Μένιππος*) bol grécky sochár v 3. storočí pred Kr.

Menippos, grécky sochár (bronziar) z ostrova Kos, tvoril zrejme v 2. polovici 3. stor. pred Kr. Nezachovala sa od neho žiadna socha, známe sú ale jeho dve signatúry z podstavcov sôch, objavené v archeologických lokalitách miest Lindos a Kameiros na ostrove Rodos.

Nápis na podstavci z Lindosu, datovaný do roku 225 pred Kr. hlása, že tento podstavec bol základňou sochy, ktorú zhotovil spolu so sochárom Mnasitimom z Rodosu: 

|  |  |
| --- | --- |
| *Μνασίτιμος Τελέσωνος Ῥόδιος ἐποίησε, Μένιππος Κῶιος ἐχαλκούργησε.*  | preklad: *Mnasitimos, syn Telesóna z Rodosu zhotovil, Menippos z Kosu do bronzu spracoval.* |

- text v starogréčtine
Nápis na podstavci z mesta Kameiros, datovaný do roku 210 pred Kr. uvádza mená významných osôb mesta (správcov svätýň, kňazov atď), ktorí jeho bronzovú sochu venovali bohom.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Menippos - 2*
2. ↑  SCHMUCK, Hilmar. *Biographischer Index der Antike*. Berlin : Walter de Gruyter, 2001. 1073 s. ISBN 978-31-1095-441-8. S. 609. (po nemecky)
3. ↑  Inscriptiones Graecae, *Lindos II 119*
4. ↑  *Initiation à l'épigraphie grecque par Claire Tuan, liste 8 à Camiros*
5. ↑  Inscriptiones Graecae, *Tit. Cam. 41*
**Michal Dionýz Doležal** (\* 10. január 1783, Banská Bystrica – † 6. október 1846, Modra) bol slovenský evanjelický kňaz a cirkevný historik; otec Karola Ľudovíta Doležala a Eduarda Alexandra Doležala, nevlastný otec Viliama Pauliny-Tótha.

Životopis
---------

Narodil sa v rodine Samuela Doležala a jeho manželky Zuzany Sinovicovej. Študoval na evanjelický školách v Banskej Bystrici, Banskej Štiavnici, Bratislave, a v rokoch 1805 - 1807 na univerzite vo Wittenbergu. V rokoch 1807 - 1811 bol kaplánom na Myjave, v rokoch 1811 - 1829 pôsobil ako farár v Novom Meste nad Váhom a od roku 1829 v Modre.

Tvorba
------

Je autorom práce o počiatkoch evanjelickej cirkvi v Uhorsku, stručných dejín evanjelickej cirkevnej obci v Modre a príležitostných kázní. Prácu o uhorských cirkevných dejinách vydal anonymne.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike - evanjelická cirkev v Banskej Bystrici; pokrstený ako Michael Dyonisus Doleschal

Autoritné údaje: * GND: 100328288
* ISNI: 0000 0001 0986 1251
* PIM: PIM114417
* VIAF: 71738133
Purpurové rieky
***Purpurové rieky*** (franc. *Les Rivières pourpres*) je francúzsky psychologický triler z roku 2000. Režíroval ho Mathieu Kassovitz a jeho základom bol rovnomenný román. Rozpočet filmu bol 14 miliónov dolárov a celosvetovo zarobil 60 miliónov dolárov.

Jeho pokračovanie *Purpurové rieky: Anjeli apokalypsy* bolo uvedené do kín v roku 2004.

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Pokojným vidieckym univerzitným mestečkom Guernon v údolí francúzskych Álp otrasie nález zavraždeného muža, ktorého telo je zohavené a zavesené na vysokej skale. Táto mŕtvola má odrezané zápästia a vybraté oči. Z Paríža prichádza komisár Pierre Niémans (Jean Reno), ktorý je poverený vyšetrením zločinu. Súbežne však po vrahovi pátra aj miestny policajt (policajný poručík) Max Kerkérian (Vincent Cassel), ktorý vyšetruje znesvätenie hrobky Judith Heraultovej, malého dievčatka, ktoré v roku 1982 zrazil na diaľnici kamión, a krádež jej fotografií a ďalších dokumentov z miestnej školy v meste Sarzac. Keď Niémans požiada študentku a glaciologičku Fanny Ferreirovú (Nadia Farès) o výstup na ľadovec, kde potrebuje odobrať vzorku ľadu, v ľadovcovej jaskyni nájde ďalšie telo umučenej obete zamrznuté v ľade. Začína byť zrejmé, že zločiny spája tajomná minulosť. Tretia vražda na seba nenechá dlho čakať. 

Ktosi s políciou hrá nebezpečnú hru na mačku a myš. Akúsi rolu v nej hrá autonehoda, pri ktorej v roku 1982 zahynulo malé dievča pred zrakom svojej matky. Stopy sa postupom vyšetrovania zbiehajú k miestnej vplyvnej univerzite, ktorá po celé generácie ovplyvňuje životy ľudí v izolovanom alpskom údolí. Prekvapivé odhalenie identity vraždiaceho maniaka skoro stojí oboch policajtov život, lebo ide o sestru Fanny Ferreirovej.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Obsadenie
---------

| Herec/Herečka | Úloha |
| --- | --- |
| Jean Reno | Pierre Niémans |
| Vincent Cassel | Max Kerkérian |
| Nadia Farès | Fanny Ferreirová / Judith Héraultová |
| Dominique Sanda | sestra Andrée |
| Karim Belkhadra | kapitán Dahmane |
| Jean-Pierre Cassel | dr. Bernard Chernezé |
| Didier Flamand | rektor |
| François Levantal | patológ |
| Francine Bergé | riaditeľka školy |
| Philippe Nahon | muž z diaľničnej správy |
|

Zaujímavosti
------------

* Vincent Cassel si zlomil nos pri filmovaní bojovej scény so skinheadom.
* Na mŕtvom tele v márnici je vidieť tieň kamery.

Referencie
----------

1. 1 2  JAMES, Alison. Kassovitz breaks out of French fare. *Variety*, 4. január 2004. Dostupné online.
2. 1 2  JAMES, Alison. Magimel to travel 'Crimson Rivers 2'. *Variety*, 26. september 2002. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* *The Crimson Rivers* v Internetovej databáze filmov (po anglicky)
* Purpurové rieky na ČSFD
* *Purpurové rieky* na Allmovie

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku The Crimson Rivers na anglickej Wikipédii.*
Doc. RNDr. **Michal Grajcar**, CSc. (\* 20. október 1930, Oľšavica, Slovensko – † 18. október 1995, Bratislava, Slovensko) bol slovenský matematik.

Život
-----

Michal Grajcar sa narodil v Oľšavici, okres Levoča. Po maturite na gymnáziu v Prešove pôsobil jeden rok ako učiteľ základnej školy v Brutovciach, okres Levoča. V rokoch 1951–1955 vyštudoval s vyznamenaním učiteľstvo matematiky a deskriptívnej geometrie pre stredné školy na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Na tejto fakulte a od r. 1980 na novozriadenej Matematicko-fyzikálnej fakulte UK strávil celý svoj tvorivý život ako vysokoškolský učiteľ. V rokoch 1968–1970 pôsobil ako expert v Iraku na univerzitách v Bagdade a Basre. Akademický titul RNDr. získal r. 1967 a v tom istom roku obhájil kandidátsku dizertačnú prácu v odbore geometria a topológia na Matematicko-fyzikálnej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. Za docenta v odbore geometria a topológia bol vymenovaný a ustanovený r. 1984. Posledné roky života zápasil s nevyliečiteľnou chorobou. Zomrel náhle v plne činnej službe 18. októbra 1995 v Bratislave.

Práca
-----

Doc. Grajcar bol zanietený vysokoškolský učiteľ, povestný svojou pedantnou prípravou na vyučovanie a dôsledným metodickým prepracovaním aj tých najmenších detailov prednášok a cvičení. Za svojej vyše štyridsaťročnej pedagogickej činnosti prešiel temer všetkými predmetmi vysokoškolskej geometrie a základov deskriptívnej geometrie. Vo vedeckom výskume sa zaoberal metrickými vlastnosťami simplexov v n-rozmernom euklidovskom priestore. Vo výskumnom kolektíve prof. T. Šaláta sa venoval problematike modernizácie vyučovania matematiky a deskriptívnej geometrie v širšom kontexte vysokoškolského matematicko-prírodovedného vzdelávania. Autorsky sa podieľal na vypracovaní vysokoškolskej učebnice *Konštrukčná geometria*, encyklopedického diela *Malá encyklopédia matematiky* a päťjazyčného *Technického prekladového slovníka* z matematiky. Bol spoluautorom dvoch televíznych scenárov popularizačno-náučného seriálu *Matematika prevažne vážne*.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.
Rozšírenie Tadžičtiny
**Tadžičtina** (тоҷикӣ / تاجیکی - todžikí) je variant perzštiny, ktorou hovoria v Tadžikistane a Uzbekistane asi 4,4 milióny ľudí, pričom v Tadžikistane je úradným jazykom. Pre rozmanité etnické zloženie (Uzbeci, Rusi) ňou hovorí len približne 60 % obyvateľstva. Na komunikáciu medzi národnostnými menšinami sa používa ruština, ktorej rozumie veľká väčšina populácie.

Tadžičtina sa odlišuje od iránskej a afganskej perzštiny. Spisovný jazyk vznikol zo severných a západných dialektov tadžičtiny. Jeho relatívna izolácia v hornatom prostredí napomohla zachovávaniu určitých archaických jazykových prvkov, ktoré v perzštine už vymizli. Tadžičtina sa píše cyrilikou.

Medzi historicky dôležité tadžicky hovoriace regióny Strednej Ázie patria mestá Samarkand a Buchara. Nachádzajú sa na území dnešného Uzbekistanu.

Fonológia
---------

Tadžičtina má 6 samohlások a 22 spoluhlások.
Prízvuk je (okrem niekoľkých výnimiek) na poslednej slabike.

Gramatika
---------

Gramatika tadžičtiny je takmer zhodná s perzskou, s istými odchýlkami.

Užitočné frázy
--------------

(transliterácia z tadžickej azbuky)  
  

*Assalóm* - Ahoj  

*Šumó či chél?* - Ako sa máš?  

*Rahmat, chůb.* - Ďakujem, dobre.   

*Rahmat* alebo *Tašakkur* - Ďakujem.   

*Šumó az kudžó hastéd?* - Odkiaľ si?   

*Man az Slovakija hastam.* - Som zo Slovenska.

Zdroje
------

1. ↑  V. S. Rastorgujeva:*A short sketch of Tajik grammar*, Akademii︠a︡ nauk Tadzhikskoĭ SSR, Stalinabad. Institut i︠a︡zyka i literatury, 1963, str. 2
2. ↑  Campbell, George: *Compendium of the World's Languages: Ladakhi to Zuni*, Routledge, 2000, str. 1599
3. ↑  Baizojev, Azim: *A beginner's guide to Tajiki*, Routledge, 2004, str. 7

Externé odkazy
--------------

* Dôležité tadžické frázy
* O tadžičtine a jej písmach
Mapa japonských provincií so zvýraznenou provinciou Tadžima
Provincia **Tadžima** (jap. 但馬国 – Tadžima no Kuni) je bývalá japonská provincia, na ktorej území sa dnes rozkladá severná časť prefektúry Hjógo. Provincia Tadžima hraničila s provinciami Harima, Inaba, Tanba a Tango.

Starobylé hlavné provinčné mesto sa nachádzalo neďaleko súčasného Hidaka, hoci dôležité hradné mesto bolo postavené v Izuši. Po väčšinu obdobia Sengoku táto oblasť bola pod vládou klanu Jaman, ktorý sa podrobil Nobunagaovi Oda.

Hoči Tadžima už nie je v súčasnosti politický útvar, veľa japoncov žijúcich v tejto oblasti je stále silne identifikovaných s jej názvom a históriou.

Najväčšia pozoruhodnosť Tadžimy je hovädzie Kóbe, miestne známe aj ako hovädzie Tadžima, z hovädzieho dobytku Tadžima. Provincia je tiež známa svojim množstvom onsen (horúcimi japonskými prameňmi), plážami a niekoľkými lyžiarskymi oblasťami. Jej hlavné priemyselné odvetvia sú lesníctvo, rybárstvo, poľnohospodárstvo a turizmus.

| * z
* d
* u
Bývalé japonské provincie |
| --- |
| 
* Aki
* Awa (Kantó)
* Awa (Šikoku)
* Awadži
* Biččú
* Bingo
* Bizen
* Bungo
* Buzen
* Cušima
* Čikugo
* Čikuzen
* Čišima
* Dewa
* Eččú
* Ečigo
* Ečizen
* Harima
* Hida
* Hidaka
* Higo
* Hitači
* Hizen
* Hjúga
* Hóki
* Iburi
* Iga
* Ijo
* Iki
* Inaba
* Ise
* Išikari
* Iwami
* Izu
* Izumi
* Izumo
* Jamaširo
* Jamato
* Kaga
* Kai
* Kawači
* Kazusa
* Kii
* Kitami
* Kózuke
* Kuširo
* Mikawa
* Mimasaka
* Mino
* Mucu
* Musaši
* Nagato
* Nemuro
* Noto
* Oki
* Ómi
* Ošima
* Ósumi
* Owari
* Sacuma
* Sado
* Sagami
* Sanuki
* Seccu
* Suó
* Suruga
* Šima
* Šimocuke
* Šimósa
* Šinano
* Širibeši
* Tadžima
* Tanba
* Tango
* Tešio
* Tokači
* Tosa
* Tótómi
* Wakasa

 | Vlajka Japonska |
**Tadeáš Príleský** (Prileszky de Prilesz; \* 18. január 1826 – † 13. november 1895) bol slovenský poslanec Uhorského snemu, právnik, notár a filozof.

Rodina
------

* otec: Xaver František Príleský (Prileszky de Prilesz)
* matka: Anna Gaál
* bratia: Karol a Anton (Prileszky de Prilesz)
* sestra: Jozefa (Prileszky de Prilesz)

Pochádzal zo slovenského šľachtického rodu Príleských z Prílesa (Prileszky de Prilesz).

Životopis
---------

Narodil sa v roku 1826 v Janíkovciach (dnes mestská časť Nitry). Po strednej škole začal študovať na Bratislavskej právnickej akadémii, odkiaľ pokračoval štúdium v Pešti, kde študoval filozofiu. Keď zložil advokátske skúšky (1847) krátko pôsobil ako notár Bratislavskej župy. V revolučných rokoch 1848 a 1849 bol členom Maďarskej národnej gardy, zúčastnil sa proti prvej hurbanovskej dobrovoľníckej výpravy na Brezovej a Myjave. Keď maďarskú revolúciu porazili, odišiel do zahraničia a živil sa s Kaldozyho hudobnou skupinou, ktorá hrávala po metropolách západnej Európy. Po návrate do vlasti (1854) sa dal na finančné podnikanie. Pomohol založiť Trenčiansku sporiteľňu, priemyselnú banku v Bratislave a pôsobil ako riaditeľský radca poisťovne Hungária. Po rakúsko-uhorskom vyrovnaní sa dostal do Uhorského snemu za volebný obvod Bratislava (1867), Trnava (1869) a v roku 1875 za Stupavu. Najmä v stupavskom obvode, kde bolo slovenské povedomie voličov veľmi silné, musel zastávať aj slovenské záujmy, inak by ho opakovane nezvolili za poslanca. Tadeáš Príleský bol uznávaný národohospodársky odborník. V uhorskom sneme však pri diskusiách o rozpočte budil veselosť u rodených maďarov, lebo hovoril so slovenským prízvukom a maďarčinu nikdy dokonale neovládal. Maďarskí poslanci ho preto vtipne prezývali *slovenské knieža*. Zomrel v Bratislave 13. novembra 1895.

Referencie
----------

1. ↑  MACHALA, Drahoslav. *Šľachtické rody*. Bratislava : Perfekt, 2007. ISBN 978-80-8046-375-5. Kapitola Príleskovci, s. 61.

Externé odkazy
--------------

* Článok o Tadeášovi Príleskom (maďarsky)
* Záznam o narodení a krste v matrike farnosť Janíkovce; pokrstený ako Thaddeus Carolus Franciscus Wincentius Prileszky
**Remix OS** je operačný systém, ktorý je založený na open source projekte Android x86 (projekt Android x86 realizuje portáciu mobilného operačného systému Android na stolné počítače a ďalšie zariadenia). *Remix OS* je vyvíjaný spoločnosťou Jide Technology, ktorá bola založená troma bývalými zamestnancami spoločnosti Google v roku 2014 s cieľom stať sa súčasťou novej éry, kedy budú všetky zariadenia pracovať na mobilných platformách.

Popis
-----

Remix OS je založený na Androide verzie 6.x známym tiež pod označením Marshmallow. Je kompatibilný s procesormi Intel, vrátane tých v počítačoch od spoločnosti Apple. Na rozdiel od mobilného Androidu podporuje viacokenný režim (možnosť sledovať a ovládať súbežne viac aplikácií bežiacich v samostatných oknách). Okrem toho navyše prináša hlavný panel, ponuku štart a ďalšie prvky známe (nielen) z desktopových Microsoft Windows. Dodáva sa v 32- i 64bitovej verzii.

Verzia 2.0 priniesla oproti prvej Alpha verzii jednoduchú formu aktualizácií, na ktorú sú používatelia zvyknutí z ostatných systémov. Predtým sa musel stiahnuť nový ISO obraz a nainštalovať znova.

Verzia 3.0 je, oproti predošlým verziám vychádzajúcich z Androidu 5.x, novo založená na novšom Androide 6.x.

Distribúcia je k dispozícii úplne zadarmo na oficiálnych stránkach vývojárov. Rovnako ako ďalšie Linuxové distribúcie ho možno nainštalovať na pevný disk vedľa Windows, alebo spúšťať priamo z USB flash disku.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Remix OS na českej Wikipédii.*
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Remix OS na anglickej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Distribúcie Linuxu |
| --- |
| Android | 
* Android-IA
* Android x86
* LineageOS
	+ CyanogenMod
* Remix OS
* Replicant

 |
| Arch | 
* Antergos
* ArchBang
* ArchLabs
* Chakra
* Manjaro
* Parabola

 |
| Debian | 
* antiX
* Astra
* Bharat
* deepin
* Devuan
* Elive
* Endless OS
* gNewSense
* Handy
* Kali
* Knoppix
* MX
* Parrot
* Raspbian
* Sparky
* SolydXK
* SteamOS
* Tails

|  |  |
| --- | --- |
| Ubuntu | 
* Oficiálne: Edubuntu
* Kubuntu
* Lubuntu
* Ubuntu Budgie
* Ubuntu GNOME
* Ubuntu Kylin
* Ubuntu MATE
* Ubuntu Studio
* Xubuntu

* Iné: Asturix
* Bodhi
* elementary OS
* KDE neon
* Mint
* Pinguy OS
* Trisquel
* Uruk
* LXLE
* Lite

 |

 |
| Fedora | 
* BLAG
* Korora

|  |  |
| --- | --- |
| Red Hat | 
* CentOS
* ClearOS
* Linpus
* Oracle
* Qubes OS
* Rocks
* Scientific
* SME

 |

 |
| Gentoo | 
* Calculate
* Chromium OS
	+ Chrome OS
* Sabayon

 |
| Slackware | 
* Austrumi
* DeLi
* DNA
* Kongoni
* NimbleX
* Platypux
* Porteus
* Salix OS
* SLAX
* Topologi
* Vector
* Zenwalk

 |
| Mandriva | 
* ALT
* Mageia
* OpenMandriva Lx
* PCLinuxOS
* ROSA

 |
| Iné | 
* 4ML
* Alpine
* CRUX
* Frugalware
* Gecko
* Gobo
* GuixSD
* KaOS
* Kwort
* Lunar
* NixOS
* openSUSE
	+ SLES
* Puppy
* Source Mage
* Solus
* Void
* Uruk

 |
Súradnice: 53°23′05″S 6°06′03″Z﻿ / ﻿53,384692°S 6,100916°Z﻿ / 53.384692; -6.100916

**Sutton** (ír. *Cill Fhionntain* – Fintanova kélia alebo kostol) je rezidenčné predmestie v oblasti Northside mesta Dublin. Zaberá tombolo, ktoré spája Howth Head s pevninou, niektorými spodnými svahmi Howth Hillu a trochou priľahlých pobreží. Oblasť leží v jurisdikcii Fingal County Council. Na križovatke Sutton Cross je malé komerčné jadro predmestia.

Sutton leží v starovekom barónstve Coolock, v historickej časti grófstva Dublin.

Sutton North
------------

**Sutton North** (ír. *Cill Fhionntain Thuaidhje*) je menší z townlandov Suttonu. Nachádza sa tu St. Fintan's National Catholic School a St. Fintan’s Cemetery.

Sutton South
------------

**Sutton South** (ír. *Cill Fhionntain Theas*) je väčší z townlandov Suttonu. Nachádza sa tu Sutton Castle, Sutton Park School a Martello Tower.

Galéria
-------

* Výstavba Santa Sabina so Sutton North v pozadíVýstavba Santa Sabina so Sutton North v pozadí
* Sutton CastleSutton Castle

Referencie
----------

1. ↑  Logainm- Placename database of Ireland. *Cill Fhionntáin* [online].. Dostupné online. Archivované 2018-01-06 z originálu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sutton (Dublin)**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Sutton, Dublin na anglickej Wikipédii.*
**SA Tennis Open 2009** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 2. do 8. februára 2009 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v juhoafrickom Johannesburgu. Titul v dvojhre získal Francúz Jo-Wilfried Tsonga, ktorý vo finále porazil Francúza Chardyho. Bol to jeho tretí titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Američan James Cerretani a Belgičan Dick Norman, ktorí vo finále porazili juhoafricko-austrálsky pár Rik De Voest, Ashley Fisher. Pre oboch to bol druhý titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na SA Tennis Open 2009*
**Francúzsko Jo-Wilfried Tsonga** vs. Francúzsko Jérémy Chardy

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na SA Tennis Open 2009*
**USA James Cerretani / Belgicko Dick Norman** vs. Južná Afrika Rik De Voest / Austrália Ashley Fisher 6-7(7) 6-2 14-12

  


| * z
* d
* u
Turnaje v Južnej Afrike |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| – | – | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | – | – | – | – |
| – | – | – | – | – | – | – | – | – | 2009 |
| 2010 | – | – | – | – | – | – | – | – | – |

 |
Súradnice: 48°08′36″S 17°08′28″V﻿ / ﻿48,143253°S 17,14118°V﻿ / 48.143253; 17.14118

Sídlo na Plynárenskej 6 v Bratislave
**ŠEVT, a.s.** (**Š**tatistické a **E**videnčné **V**ydavateľstvo **T**lačív, predtým **Š**tátne a **E**videnčné **V**ydavateľstvo **T**lačív) je slovenská firma, ktorá sa zaoberá predajom prevažne kancelárskych potrieb a tlačív. Hlavné sídlo spoločnosti sa nachádza v Bratislave, má však predajnú sieť 40 pobočiek. Spoločnosť je držiteľom certifikátov ISO 9001:2008 manažérstva kvality a ISO 14001:2004 za systém environmentálneho manažérstva. 

Okrem predaja kancelárskych potrieb tlačív sa spoločnosť venuje predaju kancelárskych zariadení, príslušenstva ku tlačiarňam, nízkonákladovej tlači, viazaniu dokumentov, výrobe pečiatok a radu ďalších príbuzných činností.

Dejiny
------

Spoločnosť vznikla v roku 1954 ako Štátne a evidenčné vydavateľstvo tlačív š. p. ktorého úlohou bolo zjednotenie sústavy úradných a hospodárskych tlačív. V roku 1992 bol podnik transformovaný na akciovú spoločnosť a v roku 1995 napokon sprivatizovaný. Došlo k zmene organizačnej štruktúry firmy. Podľa niektorých informácii bola privatizácia netransparentná a firmu získali osoby blízke Irene Jenčovej, ktorá mala kontakty na prezidenta Fondu národného majetku Štefana Gavorníka. Nový majiteľ údajne spoločnosť získal za 9,36 % jej účtovnej hodnoty.

V roku 1999 spoločnosť obdržala Cenu Slovenskej republiky za kvalitu. Od roku 2005 začala spoločnosť rozvoj obchodnej siete špecializovaných papiernictiev v novom obchodnom formáte Office1Ševt. Spoločnosť v spolupráci s Ministerstvom školstva a v roku 2011 spustila projekty eTlačivá a eŠkola zamerané na elektronizáciu tlačív, inteligentné vypĺňanie a elektronickej školskej agendy. V nasledujúcom období rozšírila svoje aktivity v sektore nízkonákladovej tlače. V roku 2013 boli spustené elektronické obchody pre firmy a širšiu verejnosť ponúkajúce sortiment firmy.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5   *ŠEVT : O nás* [online]. Sevt.sk. Dostupné online.
2. 1 2   *ŠEVT a.s.* [online]. finstat.sk, [cit. 2019-03-15]. Dostupné online.
3. ↑   *Zoznam I. Mikloša hovorí, že známi a príbuzní politikov sa podieľali na privatizácii* [online]. sme.sk, 24.06.1998, [cit. 2014-03-23]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Stránka spoločnosti Ševt
***Bitúnok č. 5, alebo Detská križiacka výprava*** je román z roku 1969, ktorý napísal Kurt Vonnegut.

Kniha Bitúnok číslo 5 spája prvky protivojnového románu, sci-fi a autobiografické črty. Hlavnou témou románu je odsúdenie vojny a strata charakternosti medzi ľuďmi.

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Román začína snahou autora kontaktovať pomocou telefónnej spoločnosti svojho priateľa Bernarda, aby mu pomohol pripomenúť zážitky počas bombardovania Drážďan. Jeho list taktiež obsahoval prosbu Letectva Spojených štátov, v ktorej žiadal o detaily bombového náletu na Drážďany, no odpoveď bola negatívna a tak sa osobne vybral za Bernardom. Jeho žena však nebola touto návštevou veľmi nadšená. Autor jej však sľúbil, že kniha bude pomenovaná: „Detská križiacka výprava." Jeho priateľ, Bernard mu však veľmi nepomohol, no autor knihu dokončil. Rozprávanie začína tragikomickou postavou Billyho Pilgrima, ktorý prežíva okamihy svojho života v náhodnom poradí. Vnímať svet štvorrozmerne majú len obyvatelia vzdialenej planéty menom Tralfamadore, ktorí Billyho unesú a spolu s herečkou Montanou Wildhackovou sú vystavení v ich zoologickej záhrade. A práve tam prichádza zlom, kedy sa Billymu zapáči tralfamadorské vnímanie času, podľa ktorého všetky okamihy existujú zároveň a je to len slabosťou ľudstva, že nie to okamihy života nevedia prežívať naraz. Etapy z Billyho života sú v knihe presne v takom istom poradí ako ich on sám prežíva. Zábery z nemeckého zajatia, v ktorých samotný autor vystupuje ako vedľajšia postava, sa tak striedajú s jeho povojnovým životom, kedy pracuje ako úspešný optik vo vlastnej ordinácií, má manželku Valenciu a dve deti. Jeho žena sa však zadusí v aute a Billy sa po návrate z planéty Tralfamadore pokúša ľudí informovať o „pravej" podstate času, kvôli čomu začína byť považovaný za blázna. Vykreslená je i jeho zdanlivá „smrť", no Billy neumiera, pretože naďalej existuje v okamihoch svojho života. Pasáže z vojny sledujú Billyho potulujúceho sa za nepriateľskými líniami, jeho následné zajatie, pobyt v zajateckom tábore. Z neho je spolu s ďalšími Američanmi deportovaný do Drážďan, kde majú slúžiť ako pracovná sila. Ubytovaní sú v Bitúnku č. 5, ktorý im počas ničivého bombardovania poslúži ako kryt a ako jedni z mála prežijú nálety. Príbeh končí absurdným vyvrcholením, v ktorom je po smrti tisícok civilistov skúsený americký vojak Edgar Derby odsúdený a zastrelený za údajnú krádež čajníka.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Referencie
----------

1. ↑  Bitúnok č. 5 - Bibliografické záznamy na books.google.com
2. ↑  Vonnegut Kurt, Bitúnok č.5, Slovart 2001
**BP plc** je nadnárodná energetická spoločnosť so sídlom v Londýne. Patrí medzi tretiu najväčšiu energetickú spoločnosť na svete, štvrtú najväčšiu spoločnosť na svete a najväčšiu britskú spoločnosť. Je súčasťou *supermajor*, skupiny nazývanej aj *International Oil Company (IOC)*, ktorá predstavuje 6 najväčších vertikálne integrovaných súkromných naftárskych spoločností na svete.

Dejiny
------

Spoločnosť bola založená v roku 1909 ako *Anglo-Persian Oil Company*. V roku 1954 bola premenovaná na *The British Petroleum Company*. V roku 1965 spoločnosť objavila v Severnom mori zemný plyn a od roku 1970 v tejto oblasti ťažila aj ropu. V roku 1977 začala britská vláda postupne predávať svoje podiely v spoločnosti a od 80. rokov bola spoločnosť plne v rukách súkromných investorov. V roku 1982 spoločnosť kúpila firmu British National Oil Company (BNOC) a v roku 1987 Britoil PLC.

Od roku 1998 je po zlúčení so spoločnosťou Amoco známa ako BP Amoco, respektíve BP plc.

V roku 2009 vytvorila na celom svete konsolidovaný obrat vo výške 239 miliárd dolárov a zamestnávala 80 300 ľudí.

Referencie
----------

1. ↑  Vassiliou, M. S. 2009, The A to Z of the Petroleum Industry. The Scarecrow Press, Inc. Lanham, s. 94-96

Pozri aj
--------

* Deepwater Horizon

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **BP (ropný podnik)**
Akis a Galateia, autor:Nicolas Poussin (1594–1665)
**Akis** alebo **Ákis** (starogr. *Ἄκις* – *Akis/iný prepis:Ákis*) je v gréckej mytológii syn boha Pana a nymfy Symaithidy.

Akis bol krásny mladík, ktorého láskou bola nemenej krásna Néreida Galateia. To sa ale nepáčilo inému z jej obdivovateľov, divému a ošklivému Kyklopovi Polyfémovi. Keď ich raz Polyfémos uvidel ako spolu sedia a zhovárajú sa pred jaskyňou na morskom brehu, rozum mu žiarlivosť natoľko zatemnila, že hodil po nich obrovský balvan.

Galateiu balvan nezasiahol, ale Akida trafil a na miaste ho rozmliaždil. Jeho krv, vytekajúca z pod balvana neďaleko sopky Etny sa potom premenila na prameň rieky, ktorú Sicílčania pomenovali po ňom.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Ovidius, *Metamorphoses*, 13,750.
2. 1 2 3  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 38-39.
3. 1 2  Ovidius, *Metamorphoses*, 13,838-897.
4. ↑  Theokritos, *Eidyllia*, 1,65-70.
**Viečkovkovité** (*Eupomatiaceae*) je čeľaď z radu magnóliotvaré (*Magnoliales*). Jediný rod je **viečkovka** (*Eupomatia*).

Charakteristika
---------------

Zástupcovia rodu **viečkovka** sú kry až stromy s jednoduchými striedavými listami. Kvety sú aromatické, bez okvetia (achlamydeické), ktorého funkciu prebrali biele lupeňovité tyčinky. Gyneceum je apokarpné, semenník polospodný. Plodolisty, ktorých je 13 a viac, sú ponorené v kvetnej čiaškej. V obojpohlavných achlamydeických kvetoch je priestorové oddelenie piestikov a tyčiniek prostredníctvom staminódií – tzv. herkogamia, aby nedochádzalo k samoopeleniu. Plodom je plodstvo bobúľ v zdužinatenej kvetnej čiaške.

Tri druhy jediného rodu sa vyskytujú v Novej Guinei a pri pobreží východnej Austrálie.

Význam
------

Sušené plody viečkovky vavrínovej *(Eupomatia laurina)* sa pod menom "bolwarra" používajú v Austrálii k aromatizovaniu zmrzlín a ďalších pokrmov.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Viečkovkovité**

Externé odkazy
--------------

* Angiosperm Phylogeny
* The Families of Flowering Plants: *Eupomatiaceae*
|  |  |
| --- | --- |
|  | **Tento článok obsahuje čínsky text.**Bez správnej *podpory ázijských jazykov* sa Vám môžu namiesto čínskych znakov zobrazovať otázniky, štvorčeky alebo iné symboly. |

**Š'-ťing** (iné názvy: **Kniha piesní, Kniha básní**; čín. 诗经 - pchin-jin: *Shī Jīng* - Š'-ťing) je najstaršia známa zbierka čínskych básní. Obsahuje 305 básní, ktoré boli písané v období medzi desiatym a šiestym storočím pred naším letopočtom. Je jednou z piatich kníh konfuciánskeho kánonu a autorstvo básní je tradične, hoci nesprávne, pripisované Konfuciovi.

Skladba
-------

Názov antológie sa niekedy prekladá aj ako Kniha poézie. Vzhľadom na to, že sa básne spievali a prednes bol sprevádzaný hudbou, ustálil sa názov Kniha piesní. Tradícia hovorí, že básne vyberal Konfucius zo zbierky asi troch tisíc básní. Samotné básne však vznikli skôr ako žil Konfucius, najstaršie okolo roku 1000 pred Kr.

Zbierka je členená do štyroch častí:

|  |
| --- |
| Znak | Pchin-jin | Slov. prepis | Poznámka |
| 風 | 风 | fēng | feng | 160 ľudových piesní |
| 小雅 | 小雅 | xiǎoyǎ | siao-ja | 74 menších ód |
| 大雅 | 大雅 | dàyǎ | ta-ja | 31 väčších ód |
| 頌 | 颂 | sòng | sung | 40 hymien |

Prvá časť, nazývaná aj Kuo-ju (nápevy mnohých krajov) obsahuje básne z pätnástich rôznych krajín, rozdelených podľa proveniencie. Ide o krátke lyrické básne s ľúbostnou, pracovnou či vojenskou tématikou.

Druhá a tretia časť sú ódy, ktoré boli zložené dvorskými hudobníkmi, niekoľko z nich má dokonca uvedené meno svojho autora. Spievali sa pri dvorských slávnostiach, audienciách či pri love a tematicky ide o politické satiry, či oslavné piesne.

Strana z Knihy piesní. Text je kaligrafiou cisára Čchien-lunga (1735-1796)
Štvrtú časť zbierky tvorí 40 hymien sung, ktoré sú najstaršou časťou antológie, najstaršie pochádzajú zo začiatku obdobia dynastie Čou. Oslavujú vládnuce rody.

Štylistika
----------

Veľká väčšina veršov v Knihe piesní je štvorslabičná, len niekoľko málo ich je dvoj- či jednoslabičných. V skladbách sa vyskytuje priebežný rým. Jazyk je archaický, dnes len veľmi ťažko zrozumiteľný. Je bohaté na názvy rastlín, zvierat, obsahuje rozvinuté názvoslovie z oblastí poľnohospodárstva a remesla, a taktiež pojmy z vojenskej oblasti.

V Knihe piesní sa používajú tri básnické figúry, ktoré sa stali základom čínskej poetiky. Sú nimi metafora *xing*, prirovanie *bi* a priamy výklad *fu*. Vďaka kánonickému postaveniu zbierky boli tieto básne napodobované a figúry široko prijímané generáciami čínskych básnikov.

Externé odkazy
--------------

* Ukážky z Knihy piesní v českom preklade
**BMW Open 2010** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 2. do 9. mája 2010 na otvorených antukových dvorcoch v nemeckom meste Mníchov. Titul v dvojhre získal Rus Michail Južnyj, ktorý vo finále porazil Chorváta M. Čilića. Bol to jeho šiesty titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Rakúšan Oliver Marach a Španiel Santiago Ventura, ktorí vo finále porazili pár Eric Butorac, Michael Kohlmann. Pre O. Maracha to bol ôsmy a pre S. Venturu piaty titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na BMW Open 2010*
**Rusko Michail Južnyj** vs. Chorvátsko Marin Čilić 6-3, 4-6, 6-4

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na BMW Open 2010*
**Rakúsko Oliver Marach / Španielsko Santiago Ventura** vs. USA Eric Butorac / Nemecko Michael Kohlmann 5-7, 6-3, 16-14

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka turnaja

  


| * z
* d
* u
BMW Open |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |  |  |  |  |  |  |

 |
**Şehsuvar Sultan** (1682 - 16. apríla 1756), známa tiež ako *Şehsuvar Kadinefendi* alebo *Valide Sultan Mari*, bola konkubína osmanského sultána Mustafu II. a matkou sultána Osmana III.

Biografie
---------

Şehsuvar pochádzala z bohatej srbskej rodiny a volala sa *Maria* (turecky Mari). Stala sa druhou hlavnou konkubínou sultána Mustafu II. hneď po Saliha Sultán, ktorá bola matkou sultána Mahmúda I. Žila v hlavnom háreme v Konštantínopole. Ako bolo v týchto dobách tradíciou, získala arabské meno Şehsuvar. Spoločne so sultánom Mustafom mala iba jedného syna, nasledujúceho sultána Osmana III.

Po udalostiach v Edirne bol Mustafa II. sezazený z trónu svojím bratom Ahmedom III, ktorý sa stal novým sultánom. Po jeho smrti nastúpil na trón Osman III a tak sa z Şehsuvar stala Valide Sultan.

Zomrela 16. apríla 1756 a bola pochovaná v Istanbule o 11 dní neskôr. Stavba jej hrobky bola dokončená počas vlády jej syna Osmana III. a ten bol po svojej smrti pochovaný vedľa nej.

Referencie
----------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Şehsuvar Sultan na českej Wikipédii.*
**Manhattan Beach** je mesto na juhozápade Los Angeles County v americkom štáte Kalifornia. 

V roku 2000 činila jeho populácia 33 852 obyvateľov na rozlohe 26,8 km². 

Západne od mesta sa rozkladá Tichý oceán, severne od mesta sa nachádza mesto El Segundo a južným smerom potom mesto Hermosa Beach. Manhattan Beach je domovom volejbalu a surfingu. Počas zimy môžu tunajšie oceánske vlny dosahovať výšku až 3,6 metra. Východne odtadiaľ sa nachádzajú mestá Hawthorne a Redondo Beach. Manhattan Beach je jedno z troch takzvaných Beach Cities (alebo plážových miest) v South Bay.

Geografia
---------

Rozloha mesta je 26,8 km², z toho je 10,2 km² zem a 16,7 km² vodná plocha. Disponuje 162 000 m² plážami určených pre rekreáciu, 239 000 m² parkov a jedno mestské golfové ihrisko a jednou diaľnicou.

Klíma
-----

Mesto je známe pre svoje celoročne príjemne teplé počasie. 

* Najteplejší mesiac v roku je august.
* Najvyššia teplota 43 °C tu bola nameraná v roku 1963.
* Najchladnejší mesiac je december.
* Najnižšia teplota -3 °C bola nameraná v roku 1949.
* Najdaždivejší mesiac je február.

Pozri aj
--------

* Kalifornia
* Los Angeles County

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Manhattan Beach (Kalifornia)**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Manhattan Beach na českej Wikipédii.*

Súradnice: 33°53′S 118°25′Z﻿ / ﻿33,89°S 118,41°Z﻿ / 33.89; -118.41
**Christopher Whitelaw "Chris" Pine** (\* 26. august 1980, Los Angeles, Kalifornia, USA) je americký herec.

Je známy vďaka účinkovaniu v úlohe kapitána James T. Kirka vo filmoch Star Trek (2009), Star Trek Into Darkness (2013) a Star Trek Beyond (2016). Objavil sa vo filmoch ako Denník princeznej 2: Kráľovská svadba (2004), Len trošku šťastia (2006), Legendárna partia (2012), Z for Zachariah (2015) a mnoho ďalších.

Život
-----

Pine sa narodil v Los Angeles v štáte Kalifornia. Jeho otec Robert Pine (narodený 1941) je tiež herec a matka Gwynne Gilford (narodená 1946) je bývalá herečka, v súčasnosti pracuje ako psychoterapeutka. Pine má staršiu sestru Katie. Jeho stará mama z matkinej strany Anne Gwynne (rodená Marguerite Gwynne Trice) bola hollywoodska herečka a jeho starý otec z matkinej strany Max M. Gilford (rodený Max Goldfarb) bol zvolený za prezidenta Hollywood Bar Association. Starý otec z matkinej strany pochádzal z ruskej rodiny židovského vyznania; Pine má aj anglické, waleské, nemecké a francúzske korene. Pine získal bakalársky titul v odbore Anglický jazyk na University of California, Berkeley v roku 2002. Pine bol na výmennom študijnom pobyte na University of Leeds v Anglicku na jeden rok. Študoval aj v American Conservatory Theater v San Francisku.

Pine sa nepovažuje za nábožného človeka, hovorí o sebe ako o agnostikovi.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chris Pine**

Externé odkazy
--------------

* Chris Pine v Internet Movie Database (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Chris Pine na anglickej Wikipédii a Chris Pine na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 155459994
* GND: 143939254
* ISNI: 0000 0001 1877 1370
* LCCN: no2006084525
* NK ČR: xx0173787
* VIAF: 64318577
* WorldCat: lccn-no2006084525
**Karl Emil Julius Ulrich Salchow** (\* 7. august 1877, Kodaň, Dánsko – † 18. apríl 1949, Štokholm, Švédsko) bol švédsky krasokorčuliar vystupujúci v mužskej sólovej kategórii. Bol prvým olympijským víťazom v krasokorčuľovaní na Olympijských hrách 1908, desaťnásobným majstrom sveta (1901 – 1905, 1907 – 1911) a deväťnásobným majstrom Európy v krasokorčuľovaní (1898 – 1900, 1904, 1906, 1907, 1909 – 1910, 1913).

V roku 1909 predviedol v súťaži skok, ktorý vymyslel, a ktorý je dodnes na jeho počesť nazývaný ako Salchowov skok, či skrátene salchov.

Po skončení aktívnej športovej kariéry bol naďalej aktívny ako športový funkcionár. V rokoch 1925 – 1937 bol prezidentom Medzinárodnej korčuliarskej únie, v rokoch 1928 – 1939 bol predsedom popredného švédskeho športového klubu AIK (švéd. *Allmänna Idrottsklubben*). Je považovaný za jedného zo zakladateľov moderného krasokorčuliarskeho športu a patrí medzi jeho najväčšie osobnosti.

Prehľad výsledkov
-----------------

| **Medzinárodné súťaže** |
| --- |
| Podujatie | 1895 | 1896 | 1897 | 1898 | 1899 | 1900 | 1901 | 1902 | 1903 | 1904 | 1905 | 1906 | 1907 | 1908 | 1909 | 1910 | 1911 | 1913 | 1920 |
| Olympijské hry |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 1 |  |  |  |  | 4 |
| Majstrovstvá sveta |  |  | 2 |  | 2 | 2 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 |  | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 |  |  |
| Majstrovstvá Európy |  |  |  | 1 | 1 | 1 | 3 |  |  | 1 |  | 1 | 1 |  | 1 | 1 |  | 1 |  |
| **Národné súťaže** |
| Majstrovstvá Švédska | 1 | 1 | 1 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

Referencie
----------

1. ↑  SMITHAND, Beverly; DIAMOND, Dan. *Figure skating: a celebration*. [s.l.] : McClelland & Stewart. ISBN 0771081057. Kapitola 18.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ulrich Salchow**


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Športový portálBiografický portál |

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Ulrich Salchow na anglickej Wikipédii a Ulrich Salchow na nemeckej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 12789134X
* VIAF: 311326591
Lotrinský kríž, symbol Lotrinska používaný od 14. storočia.
**Lotrinsko** (fr. *Lorraine*, nem. *Lothringen*; nazvané podľa Lotara II.) je historické územie spočiatku v dnešnom severovýchodnom Francúzsku a častiach dnešného Beneluxu a Nemecka, zhruba od 14. storočia už len v dnešnom severovýchodnom Francúzsku. Najprv kráľovstvo, od konca 9. storočia vojvodstvo.

V rokoch 855 – 880 to bolo samostatné kráľovstvo, v roku 870 rozdelené medzi Východofranskú a Západofranskú ríšu, od roku 880 súčasť Východofranskej ríše/Nemeckého kráľovstva/rímskonemeckej ríše ako vojvodstvo (v rokoch 912 - 925 dočasne pod nadvládou Západofranskej ríše).

V roku 959 bolo rozdelené na:

* Dolnolotrinské vojvodstvo - severná polovica; povodie Maasy a dolného Rýna (Nizozemsko, Severné Porýnie...)
* Hornolotrinské vojvodstvo (od 14. storočia "Lotrinsko") - južná polovica; povodie Mosely (dnešné Lotrinsko, Sársko...)

Dolné Lotrinsko sa v 11. - 14. storočí rozpadlo na viacero samostatných vojvodstiev (Limbursko, Brabantsko a Jülich a pod.)

V Hornom Lotrinsku (teda Lotrinsku) si udržala vládu vojvodská dynastia. Vojvodstvo postupne stratilo územia Bar (znovu získané 1480), Saarbrücken, Luxembursko a cirkevné majetky. Od roku 1453 tu vládla mladšia línia Anjouvcov, ale územie stále patrilo do rímskonemeckej ríše. V roku 1737 bol František I. Lotrinský nútený vzdať sa vlády v Lotrinsku; potom v Lotrinsku chvíľu podľa dohody do svojej smrti vládol poľský kráľ Stanislav I. Leszczyński  (1737 - 1766), ale v roku 1766 bolo pripojené k Francúzsku ako provincia (pozri pod Lotrinsko (región)).
Po prusko-francúzskej vojne (1870 - 1871) Francúzsko odstúpilo Nemecku časť Lotrinska (vtedy časti departementov Moselle a Meurthe, dnes departement Moselle), ktorá potom do roku 1919 patrila k Nemecku, v roku 1919 však znova pripadla k Francúzsku. Počas druhej svetovej vojny (1940 - 1944/1945) bolo toto územie opäť obsadené Nemeckom, odvtedy patrí Francúzsku.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Lotrinsko (historické územie)**