recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Alexander Paul Kapranos Huntley** (\* 20. marec 1972, Almondsbury, Gloucestershire, Anglicko), známy ako **Alex Kapranos**, je gitarista, spevák a frontman glasgowskej indie rockovej hudobnej skupiny Franz Ferdinand.

Biografia
---------

Narodil sa 20. marca 1972 v anglickom mestečku Almondsbury, jeho matka bola Angličanka, otec Grék. V roku 1980 sa s rodičmi presťahoval do Edinburghu a o štyri roky neskôr do Glasgowa. Vo svojich sedemnástich rokoch začal štúdium teológie na aberdeenskej univerzite. Tento odbor nedoštudoval, avšak na školu nezanevrel – navštevoval University of Strathclyde v Glasgowe, kde vyštudoval odbor Angličtina a catering (Bc.).

Pred založením skupiny Franz Ferdinand pôsobil v skupinách The Blisters (neskôr The Karelia), The Amphetameanies a The Yummy Fur. S novými spoluhráčmi, ktorých stretol v Glasgowe, si rýchlo získali priazeň publika druhým singlom „Take Me Out" (vyšiel 12. januára 2004). Krátko na to nasledoval debutový album *Franz Ferdinand* a úspešný vstup do svetového hudobného povedomia (album vyšiel aj v USA a Japonsku). Druhý album *You Could Have It So Much Better* dokonca obsadil prvé miesto britskej albumovej hitparády.

Alex Kapranos produkoval v roku 2007 tretí album škótskej skupiny The Cribs s názvom *Men’s Needs, Women’s Needs, Whatever*, okrem hudby písal tiež pre časopis *The Guardian* o kulinárskych špecialitách, ktoré spoločne so skupinou skúšal počas turné v roku 2005.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Alex Kapranos**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna webstránka skupiny Franz Ferdinand

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Alex Kapranos na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 169587500
* GND: 135401321
* ISNI: 0000 0003 6862 6061
* LCCN: n2005083550
* NK ČR: xx0136680
* VIAF: 20851586
* WorldCat: lccn-n2005083550
**Regions Morgan Keegan Championships and the Cellular South Cup 2009** bol spoločný tenisový turnaj mužov a žien, ktorý sa konal v dňoch od 16. do 22. februára 2009 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v americkom Memphise. Titul v dvojhre získal Američan Andy Roddick, ktorý vo finále porazil Čecha R. Štěpánka. Bol to jeho 27. titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Američan Mardy Fish a Bahamčan Mark Knowles, ktorí vo finále porazili americko-slovenský pár Travis Parrott, Filip Polášek. Pre M. Fisha to bol piaty a pre M. Knowlesa 51. titul vo štvorhre na okruhu ATP. Titul v dvojhre žien získala Bieloruska Viktoria Azarenková, ktorá vo finále porazila Dánku Caroline Wozniacku. Bol to jej druhý titul v dvojhre na okruhu WTA. Titul vo štvorhre žien získali Bieloruska Viktoria Azarenková a Dánka Caroline Wozniacka, ktoré vo finále porazili ukrajinsko-holandský pár Juliana Fedaková, Michaëlla Krajiceková. Pre obe tenistky to bol druhý titul vo štvorhre na okruhu WTA.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Regions Morgan Keegan Championships 2009*
**USA Andy Roddick** vs. Česko Radek Štěpánek 7-5 7-5

### Dvojhra žien

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Ženská dvojhra na Cellular South Cup 2009*
**Bielorusko Viktoria Azarenková** vs. Dánsko Caroline Wozniacka 6-1 6-3

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Regions Morgan Keegan Championships 2009*
**USA Mardy Fish / Bahamy Mark Knowles** vs. USA Travis Parrott / Slovensko Filip Polášek 7-67 6-1

### Štvorhra žien

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Ženská štvorhra na Cellular South Cup 2009*
**Bielorusko Viktoria Azarenková / Dánsko Caroline Wozniacka** vs. Ukrajina Juliana Fedaková / Holandsko Michaëlla Krajiceková 6-1 7-62

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky turnaja
**Dej** ako literárny pojem je ucelený rad akcií, ktoré nadväzujú špecifické vzťahy s ostatnými kontextami (postáv, vonkajšieho prostredia a rozprávača). 

Dej rozvinutý do zložitejších kauzálnych súvislostí je jedným z charakteristických znakov epiky a drámy. Dej ako celok prebieha od expozície k rozuzleniu.

Spätosť jeho jednotlivých fáz a opodstatnenosť dejových zvratov zabezpečuje motivácia.

Rozpor medzi postupnosťou rozprávania a dynamickou jednotou rozprávaného prebúdza dejové napätie. 

Podľa množstva odbočiek (digresií) a vsuviek sa rozlišuje dej jednoduchý a dej zložitý. 

Najsúvislejšia vrstva deja sa nazýva dej hlavný (niekedy rozdvojený na dva deje súbežné alebo napríklad v modernej próze vôbec neidentifikovateľný) v protiklade k viacerým dejom vedľajším. Pokiaľ postava mení svoje životné prostredie, prekračuje hranice dané svojou rolou, sociálnym
postavením a miestnym určením, je dej dynamický, v opačnom prípade je dej statický. Ak dejové zvraty rezultujú z okolností, vonkajších pomerov a osobných kontaktov, vzniká dej situačný, ak naopak z aktivity postáv, označuje sa dej ako povahový (charakterový). V povahovom deji sú postavy cedené buď étosom, t. j. ustálenou mravnou zásadou - dej etický, alebo pátosom, t. j.
chvíľkovými vznetmi a náladami - dej patetický.

Iné projekty
------------

Wikicitáty
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **dej**
**Randy Carlyle**, celým menom **Randolph Robert Carlyle** (\* 19. apríl 1956, Sudbury, Ontário) je bývalý kanadský hokejista a v súčasnosti tréner hokejového klubu Anaheim Ducks. Carlyle pôsobil ako obranca v NHL v rokoch 1976 až 1992. 

Bol draftovaný v roku 1976 klubom Toronto Maple Leafs. V roku 1980 vyhral James Norris Trophy pre najlepšieho obrancu ligy. Spolu odohral 17 sezón za kluby Toronto Maple Leafs, Pittsburgh Penguins a Winnipeg Jets, 1055 zápasov v ktorých získal 647 bodov. Bol známy ako obávaný tvrdý obranca, štyrikrát sa zúčastnil zápasov All-Star. Na konci svojej kariéry v roku 1993 sa rozhodol zostať v klube Winnipeg Jets, v sezóne 1995-96 sa stal asistentom trénera. 

Šesť sezón pôsobil na lavičke klubu Manitoba Moose, počas ktorých získal v sezóne 1998-99 ocenenie Generálny manažér roku v IHL. Od 1. augusta 2005 je trénerom klubu Anaheim Ducks. S klubom Ducks získal v roku 2007 Stanleyho pohár.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Randy Carlyle**

Externé odkazy
--------------

* Randy Carlyle klubová štatistika na *hockeyDB.com*
**Dejan Dražić** (srb. Дејан Дражић; \* 26. september 1995, Vladimirovac, Srbsko) je profesionálny srbský futbalista hrajúci za slovenský klub ŠK Slovan Bratislava. Na drese nosí číslo 11 a hráva ako krídelník alebo ofenzívny záložník.

Klubová kariéra
---------------

### OFK Belehrad

Dražić ako malý hrával za mládežnícke tímy klubov FK Teleoptik a FK Partizan. Pred podpisom prvej profesionálnej zmluvy s OFK Belehrad bol aj na skúške v ruskom Rubine Kazaň, kde ale neuspel.

Debutoval 21. septembra 2013, keď vystriedal svojho neskoršieho spoluhráča zo Slovana Bratislava, Aleksandara Čavrića. OFK Belehrad vonku prehralo s FK Partizan 0–2. Prvý gól dal 19. októbra pri domácej prehre 2–3 s FK Radnički 1923.

9. novembra 2013 Dražić dvoma gólmi rozhodol o víťazstve 3–2 nad FK Jagodina. Prvú sezónu ukončil so 4 ligovými gólmi v 23 odohraných zápasoch.

### Celta Vigo

7. augusta 2015 Dražić podpísal 5-ročný kontrakt so španielskym tímom Celta Vigo. Debutoval pri remíze 1–1 s Eibarom, keď vystriedal Thea Bongondu.

#### Real Valladolid

30. augusta 2016 išiel Dražić na rok hosťovať do druholigového Realu Valladolid.

### Slovan Bratislava

V lete 2018 prišiel Dražić do bratislavského Slovana. Debutoval v zápase predkola Európskej ligy UEFA proti Milsami Orhei, kde odohral 9 minút. Slovan vyhral 4–2. V lige debutoval pri výhre 4–1 v Zlatých Moravciach. Sezónu ukončil so 7 gólmi v 31 odohraných zápasoch a so Slovanom získal ligový titul.

Externé odkazy
--------------

* Profil hráča na stránke BDFutbol
* Profil hráča na oficiálnej stránke UEFA
* Profil hráča na stránke Soccerway

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Dejan Dražić na anglickej Wikipédii.*

  


| * z
* d
* u
ŠK Slovan Bratislava |
| --- |
| 
* 1 Chovan
* 2 Voet
* 3 Agbo
* 4 Kashia
* 5 Križan
* 6 Maudo
* 7 Weiss Kapitán klubu
* 8 Holman
* 10 Chakvetadze
* 11 Barseghyan
* 15 Abubakari
* 17 Medveděv
* 19 Green
* 20 Kankava
* 21 Zmrhal
* 23 Zuberu
* 25 Pauschek
* 26 Lichý
* 28 Da Silva
* 30 Šulla
* 31 Trnovský
* 33 Kucka
* 35 Hrdina
* 36 Lovat
* 77 Čavrić
* 81 De Marco
* Tréner: Weiss

 |
Mgr. **Jaroslav Svatoň** (\* 10. máj 1933, Třešť, Česko - † 31. december 2019) je významný slovenský arachnológ českého pôvodu. Predseda arachnologickej sekcie Slovenskej entomologickej spoločnosti pri SAV.

Biografia
---------

Mgr. Jaroslav Svatoň sa narodil 10. mája v roku 1933 v meste Třešť v Česku, v okrese Jihlava. Jeho rodina sa v roku 1938 presťahovala najskôr do Prešova a potom v roku 1943 do Vrútok, kde jeho otec pracoval ako rušňovodič. Po ukončení Vyššej pedagogickej fakulty učí na školách v okolí Zvolena a Martina. V rokoch 1961 až 1963 pracoval na Krajskom pamiatkovom stredisku v Banskej Bystrici. Potom 25 rokov pracoval ako zoológ Turčianskeho múzea A. Kmeťa v Martine, odkiaľ v roku 1988 zo zdravotných dôvodov predčasne odchádza do dôchodku.

Arachnologické aktivity
-----------------------

Zaujímal sa o viaceré zoologické disciplíny, ale od roku 1970 sa venuje cielene arachnológii. Ako žiak univerzitného profesora Františka Millera sa postupne vypracoval za popredného slovenského odborníka v tomto odbore. V roku 1974 zakladá Arachnologickú sekciu SES pri SAV. Vedie a vychováva mladých adeptov o výskum pavúkov. Jeho publikačná činnosť je obdivuhodná a ako húževnatý terénny pracovník prešiel takmer celým Slovenskom. Svatoňove arachnologické výskumy sa dotýkajú aj mnohých CHÚ Slovenska: Súľovské skaly, Rozsutec a Malej Fatry. Prieskum pavúkov robil aj v iných oblastiach Slovenska: Gaderská dolina, Blatnická dolina, Čierny kameň vo Veľkej Fatre, Vysoké a Nízke Tatry, Východné Karpaty, Muránska planina, Slovenský kras, Urpín, Sedlisko pri Hlohovci, Čičovské mŕtve rameno. Študoval aj faunu pavúkov Šumavy, Krkonôš a Orlických hôr i materiál z Mongolska, Indie a z Himalájí. 

Pre arachnofaunu Slovenska zistil niekoľko nových druhov. Jeho meno nesie taxón z čeľade 
*Lycosidae* - *Paradosa svatoni*, ktorého autorom je ruský entomológ Marusík z Magadamu. 

Autoritné údaje: * NK ČR: xx0056137
* SNK: 160553
* VIAF: 85662547
Súradnice: 14°28′29″S 90°52′51″Z﻿ / ﻿14,47472°S 90,88083°Z﻿ / 14.47472; -90.88083

**Fuego** (šp. *oheň*) je aktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v stredojužnej časti Guatemaly. Fuego je jeden z najaktívnejších vulkánov v Strednej Amerike. Od Pedra de Alvarada, ktorý pozoroval jeho erupciu už v roku 1524, bolo zaznamenaných viac ako 60 ďalších erupcií. Posledná sa odohrala 4.6.2018. Svahy sopky od výšky 1 300 m n. m. nepokrýva žiadna vegetácia, len lávové polia prevažne mafického zloženia (bazalty).

Sopka leží na troskách staršej vulkanickej štruktúry *Volcán Meseta*, ktorej aktivita sa datuje na 230 000 rokov pred dneškom až do raného holocénu. Jej kolaps je pravdepdobne pôvodcom veľkého depozitu pyroklastík, uložených na ploche od úpätia sopky až po 50 km vzdialené pobrežie Pacifiku.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Fuego**

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu - Fuego na Global Volcanism Program (po anglicky)
**Neutrínová astronómia** je oblasť astronómie, ktorá sa zaoberá výskumom neutrín kozmického pôvodu. V kozmických podmienkach vznikajú neutrína pri termonukleárnych reakciách v Slnku a vo hviezdach, najmä pri vzplanutiach supernov. Veľký počet neutrín musel vzniknúť v začiatočných fázach vývoja vesmíru (reliktové neutrína s terajšou teplotou okolo 2 K). Pri súčasných pozorovacích možnostiach sa dajú registrovať iba neutrína slnečného pôvodu. Pravdepodobnosť registrovania neutrín je veľmi nízka, lebo neutrína extrémne slabo reagujú s inými časticami (prúd neutrín môže prejsť bez poznateľného poklesu cez mnoho miliónov hviezd). Na zvýšenie pravdepodobnosti registrovania slnečných neutrín sa používa neutrínový ďalekohľad. Prvé zariadenie tohto typu pozostávalo z veľkého tanku s obsahom 400 m³, naplneného tetrachlóretylénom C2Cl4. Tank bol umiestený v šachte hlboko pod povrchom Zeme (1 500 m), aby sa vylúčil vplyv kozmického žiarenia. Pri reakcii neutrín s atómami chlóru vznikajú rádioaktívne atómy argónu, ktorých prítomnosť možno zistiť; ich počet za jednotku času udáva počet reagujúcich neutrín. Obdobne možno využiť na registráciu toku neutrín vyvolané jadrové reakcie s premenou lítia na berýlium alebo gália na germánium. Uskutočnené experimenty registrovali prekvapujúco nízky tok slnečných neutrín, okolo 1 SNU namiesto teoreticky očakávaného toku okolo 7,5 SNU; táto diferencia nie je dosiaľ spoľahlivo objasnená.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portál |

*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*



| * z
* d
* u
Všeobecné odvetvia astronómie |
| --- |
| 
* Astrometria
* Astrofyzika
* Dejiny astronómie
* Historická astronómia
* Kozmológia
* Galaktická astronómia
* Extragalaktická astronómia
* Nebeská mechanika
* Vznik a vývoj galaxií
* Planetológia
* Stelárna astronómia
* Vznik hviezd
* Vývoj hviezd
* Vznik a vývoj slnečnej sústavy

 |
**Plesiosaury** (iné názvy: **pleziosaury**, **veslojaštery**; lat. *Plesiosauria*) je vyhynutá skupina morských plazov z taxónu jašteroplutvé (Sauropterygia).

Žili od stredného triasu až po koniec kriedy. Patrili k rozšíreným morským skupinám. Delili sa na dva podrady: pliosaury (*Pliosauroidea*) teda krátkokrké plesiosaury ako napr. kronosaurus, liopleurodon atď. a *Plesiosauroidea*, čo boli dlhokrké plesiosaury s dlhým labutím krkom a malou hlavou (napr. elasmosaurus). Namiesto nôh mali tieto plazy dlhé, lancetovité plutvy, kým zavalité telo sa končilo krátkym hrotitým chvostom. Zuby mali ostré a špicaté a živili sa zrejme rybami. Kostnaté ryby kriedového obdobia sa už veľmi podobali dnešným , boli pohyblivé a plávali rýchlejšie ako dlhokrké, ale pomalšie plesiosaury. Tieto plazy používaly svoje končatiny ako veslá, ktorými (podobne ako vtáky) pohybovali nahor a nadol, ako keby odlietali. Malé a obratné kostnaté ryby lovili tak, že hlavu na dlhom krku vystreľovali do kŕdľa rýb plávajúcich pomimo. Našlo sa aj niekoľko skamenelín plesiosaurov s kosťami pterosaurov a rýb v žalúdku. To nám dovoľuje usudzovať, že plesiosaury poľovali aj na pterosaury plachtiace nízko nad hladinou, alebo zbierali exempláre, ktoré spadli do mora.

Existujú ešte plesiosaury?
--------------------------

Posledné plesiosaury zmizli zo zemského povrchu pred asi 65,5 mil. rokov spolu s ďalšími skupinami organizmov. Existujú však legendárne kryptozoologické príšery, ktorých opis tela sa podobá opisu tela plesiosaurov. Patrí medzi ne napríklad lochnesská príšera, cadborosaurus atď. Pokiaľ však nebudú k dispozícii rukolapné dôkazy namiesto pochybných svedectiev, plesiosaury oficiálne zostanú vyhynutá skupina.

Galéria
-------

* Skamenelina plesiosaura s plaketou Mary AnningovejSkamenelina plesiosaura s plaketou Mary Anningovej
* Skamenelina plesiosauraSkamenelina plesiosaura
* PlesiosaurusPlesiosaurus
* PlesiosaurusPlesiosaurus
* Ilustrácia plesiosauraIlustrácia plesiosaura
* 
*

Referencie
----------

1. ↑  MIŠÍK, Milan. *Štafeta vedy*. 1. vyd. Bratislava : Obzor, 1990. 366 s. ISBN 80-215-0098-0. S. 159.
2. ↑  pleziosaurus. In: ŠALING, Samo; IVANOVÁ-ŠALINGOVÁ, Mária; MANÍKOVÁ, Zuzana. *Veľký slovník cudzích slov*. 2. revid. a dopl. vyd. Bratislava-Veľký Šariš : SAMO, 2000. ISBN 80-967524-6-4.
3. ↑  praplazy. In: BETINA, Vladimír, et al. *Malá encyklopédia biológie*. 1. vyd. Bratislava : Obzor, 1975. 556 s. (Malá encyklopédia.) S. 397.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Plesiosaury**


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Biologický portálPortál vedy o Zemi |
**Jaroslav Vlček** (\* 22. január 1860, Banská Bystrica – † 21. január 1930, Praha) bol český a slovenský literárny historik.

Životopis
---------

Narodil sa v Banskej Bystrici v rodine českého gymnaziálneho profesora Václava Vlčeka a slovenskej matky Emílie rod. Hammerschmidovej. Po jeho narodení sa rodina odsťahovala do Prahy, kde Vlček absolvoval základnú školu. Po smrti otca (1870) sa s matkou vrátil do Banskej Bystrice a tam roku 1878 na gymnáziu zmaturoval. Vyštudoval Filozofickú fakultu UK v Prahe. Stal sa spoluzakladateľom a prvým predsedom študentského spolku Detvan.

V roku 1882 nastúpil na miesto stredoškolského profesora v Brne. V roku 1901 sa stal členom Královskej českej spoločnosti náuk a ten istý rok bol vymenovaný za profesora českého jazyka na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity.

Prispieval do mnohých časopisov, predovšetkým literárnymi kritikami a literárno-historickými prácami.

V roku 1989 boli jeho pozostatky prevezené do Martina na Národný cintorín.

Dielo
-----

Jeho dielo je ovplyvnené pozitivizmom.

* *Literatura na Slovensku, její vznik, rozvoj, význam a úspěchy* (1881)
* *Přehled dějin literatury české* (1885)
* *Dejiny literatúry slovenskej* (1890)
* *Dějiny české literatury* (1892 – 1921)
* *První novočeská škola básnická* (1896)
* *Pavel Josef Šafařík* (1896)

Referencie
----------

1. ↑  ĎURIŠKA, Zdenko. *Národný cintorín v Martine. Pomníky a osobnosti*. 1. vyd. Martin : Matica slovenská, 2007. ISBN 978-80-7090-800-6. S. 247 - 248.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jaroslav Vlček**

Literatúra
----------

* PÍSKOVÁ, Milada: *Jaroslav Vlček a česká literatura*. Sborník prací Filozoficko-přírodovědecké fakulty Slezské univerzity v Opavě, A3, 2001, s. 54-57.

 Externé odkazy
---------------

* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 13; pokrstený ako Jaroslavus Josephus Vlček

Autoritné údaje: * abART: 52094
* BnF: 127075101
* GND: 11880555X
* ISNI: 0000 0001 0909 8372
* LCCN: n83215226
* NK ČR: jk01150105
* SNK: 166877
* VIAF: 64803895
* WorldCat: lccn-n83215226
Poloha ostrova
Kastelorizo
**Kastelorizo** (gr. Καστελόριζο) alebo **Mejisti** (resp. v staroveku **Megisté**; gr. Μεγίστη), po taliansky *Castelrosso*, je grécky ostrov. Je to najvýchodnejšie územie Grécka, geograficky sa zvykne uvádzať už do Anatólie, leží iba niekoľko kilometrov od pobrežia južnej Anatólie, blízko tureckého mesta Kaş, kam často chodia miestni Gréci. 
Leží na polceste medzi Rodos a Antalyou alebo, vo vzťahu ku gréckym ostrovom, medzi Rodos a Cyprom. Na ostrove žije už iba 430 obyvateľov, keďže väčšina sa vysťahovala do Atén alebo do zahraničia. Je súčasťou nomu Dodekanéz.

Dejiny
------

Hoci je ostrov Kastelorizo veľmi malý, má veľmi bohatú históriu. Nepretržite je osídlený od neolitu. Asi v 12. storočí pred Kr. sa na ostrove usadili dórski Gréci, ktorí sem prišli z ostrova Rodos. V staroveku sa ostrov nazýval Megisté (Μεγίστη). Ostrov podliehal Rodosu, ale v 4. storočí sa pravdepodobne osamostatnil, lebo razil vlastné mince. Neskôr ovládli Megisté Rimania a od roku 395 bol súčasťou Byzantskej ríše.  

V roku 1306 pripadol johanitom, ktorí ovládali aj Rodos. V tejto dobe zmenil meno na Kastelorizo, z talianskych slov *castello* (kaštieľ) a *rosso* (červený), teda Castellorosso, pogréčtene Kastelorizo. Od roku 1480 tu vládli Turci, ktorých však čoskoro vyhnali Benátčania. Turci sa ostrova znovu zmocnili až v roku 1659.

V 17. storočí obyvateľstvo Kasteloriza rapídne vzrástlo, preto sa mnoho obyvateľov vysťahovalo do pobrežných oblastí Anatólie, čím tu posilnili populáciu maloázijských Grékov. Obyvatelia Kasteloriza počas gréckej vojny za nezávislosť útočili svojimi loďami na turecké flotily, ku Grécku sa však pričlenili až roku 1947, keď získali nezávislosť od Talianov. Vtedy malo Kastelorizo asi 15 000 obyvateľov, ktorí sa počas storočia vysťahovali hlavne do Atén.

Kultúra
-------

Kastelorizo má bohatý folklór. Známy je bohato zdobený trblietavý ženský kroj. Obyvatelia sú veľmi pobožní a prísne dodržiavajú starobylé tradície, vychádzajúce ešte z byzantských a antických čias. Kastelorizo je známe aj svojimi ľudovými piesňami, najznámejšia z nich je určite pieseň *To kastro tis Aspropalias*.
Žonglovanie s piatimi loptičkami
**Žonglovanie** alebo **žonglérstvo** je športová a artistická aktivita spočívajúca vo veľmi zručnom vyhadzovaní a spätnom chytaní predmetu či predmetov. Prenesene žonglovanie znamená obratné fyzické zachádzanie s niečím.

Zlepšuje nervosvalovú koordináciu, priestorovú orientáciu, sústredenie a rozvíjajúca spoluprácu medzi mozgovými hemisférami. Je to veľmi staré artistické umenie.

Dejiny
------

Egyptská maľba zobrazujúca žonglérov
História žonglovania siaha až do starého Egypta, do čias približne 2000 rokov pred Kristom. Na nástenných maľbách v hrobke Beni-Hassana sa dochoval obraz niekoľko postáv žonglujúcich s loptičkami. Žonglovaním sa zaoberali aj starí Gréci a Rimania; hlavne medzi Rimanmi bolo toto umenie vysoko cenené. Druhou kolískou žonglovania je potom Ďaleký východ - Čína. Potvrdené zmienky o žonglovaní s diabolom siahajú do dynastie Chan (206 pred Kr.), kedy bolo nazývané „kouen-gen", čo znamená „dutý bambus, ktorý hvízda".

Žonglovanie stratilo popularitu po zániku Západorímskej ríše. V stredoveku bolo vtedajším duchovenstvom považované sa nemorálne a mnohí žongléri boli obviňovaní z čarodejníctva.

Súčasnosť
---------

V súčasnosti zažíva žonglovanie po celom svete (hlavne v USA a západnej Európe) rozmach. Bola založená Medzinárodná žonglérska federácia (International Juggling Asociation), ktorá organizuje každoročne množstvo akcií. Najväčšou akciou je každoročne organizovaný Európsky žonglérsky konvent, usporadúvaný každý rok v inom štáte. V roku 2017 sa uskutoční v poľskom Lubline. Najväčšou akciou v Česku je "Festival pouličního umění a mezinárodní přehlídka žonglování", tradične usporadúvaný v Prahe. Veľkým sviatkom žonglérov po celom svete je aj "World Juggling Day" pripadajúci na polovicu júna.

Žonglérske pomôcky
------------------

Aj keď žonglovať sa dá s kdečím, k žonglovaniu sa vyrábajú zvláštne pomôcky. Neúplný zoznam ich druhov:


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * Loptičky
* Kužele
* Kruhy
* Flowerstick
* Devilstick
* Diabolo
* Yoyo (yo-yo, jojo)
* Poi (reťaze)
 | * Tyč
* Contactball
* Jednokolka
* Tanier
* Astrojax
* Cigarbox
* Pero či ceruzka (Pen spinning)
* Ovocie či zelenina
 | Animácia žonglovania s troma loptičkami |

Pozri aj
--------

* artistika
* cirkus

Externé odkazy
--------------

* akozonglovat.sk - návody na žonglovanie rôznych trikov s loptičkami (po slovensky)
* zonglovanie.sk - akcie, články, databáza žonglérov (po slovensky)
* Žonglovanie pre samoukov - návody na 19 začiatočníckych trikov s loptičkami(po slovensky)
* zongler.cz - všetko o žonglovaní, všetko pre žonglérov (po česky)
* Žonglérův šlabikář - návody na triky s loptičkami, kužeľmi, kruhmi a diabolom (po česky)
* Library of Juggling - veľká databáza žonglérskych trikov s návodmi (po anglicky)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Žonglování na českej Wikipédii.*
**Žofia Pomoranská**, (dán. *Sophie af Pommern*, \* 1498, Štetín, Poľsko – † 13. máj 1568, Kiel, Nemecko), bola ako manželka Frederika I. dánska a nórska kráľovná v rokoch 1523 – 1533.

Biografia
---------

### Pôvod, mladosť

Žofia sa narodila ako najstaršia dcéra pomoranského kniežaťa Bohuslava X. (\* 1454 – † 1523) a jeho manželky, poľskej princeznej Anny Jagelovskej (\* 1476 – † 1503), dcéry kráľa Kazimíra IV.

9. októbra roku 1518 sa v Kieli ako pätnásťročná vydala za ovdoveného princa Frederika, štvrtého syna dánskeho kráľa Kristiána I. a jeho manželky Dorotey Brandenburskej (Frederikova prvá manželka Anna Brandenburská zomrela v roku 1514). Frederik sa stal po smrti svojho staršieho brata Jana I. kráľom ako Frederik I. a 13. augusta 1525 bola Žofia v kodaňskej katedrále spolu so svojim manželom korunovaná za dánsku kráľovnú. Stala sa aj kráľovnou Nórska, v tejto krajine však nikdy korunovaná nebola. Po korunovácii dostala na doživotné užívanie ostrovy Lolland a Falster a zámky v Kieli a Plön.

### Spory o majetok

O živote kráľovnej sa mnoho nevie, okrem toho, že viedla dlhoročný spor so svojim nevlastným synom Kristiánom III. následníkom jej manžela na tróne, o svoje majetky na ostrovoch Lolland aj Falster. Vzťahy medzi nimi sa zhoršili, keď nový kráľ prinútil kráľovnú-vdovu opustiť zámok Gottorp a presídliť do Kielu. Majetkové spory trvali celé roky a po smrti Kristiána III. v nich pokračoval jeho syn Frederik II. Kráľovná Žofia zomrela v roku 1568. Pochovali ju v katedrále v Schleswigu po boku manžela.

Potomkovia
----------

Z manželstva Žofie a Frederika sa narodilo šesť detí:

* Ján II. (\* 1521 – † 1580), vojvoda šlezvicko-holštajnsko-haderlebenský
* Alžbeta (\*1524 – † 1586) ∞
	+ 1/ vojvoda Magnus III. Meklenburský (\* 1509 – † 1550)
	+ 2/ vojvoda Ulrich Meklenbursko-Güstrowský (\* 1527 – † 1603)
* Adolf I. (\* 1526 – † 1586), vojvoda šlezvicko-holštajnsko-gottorfský ∞ princezná Kristína Hessenská (\* 1543 – † 1604)
* Anna (\* 1527 – † 1535)
* Dorotea (\* 1528 – † 1575) ∞ vojvoda Krištof Meklenburský (\* 1537 – † 1592)
* Frederik (\* 1532 – † 1556), biskup Hildesheimu a Schleswigu

Externé odkazy
--------------

* Žofia Pomoranská na thepeerage.com
* Žofia Pomoranská na runeberg.org

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Žofie Pomořanská na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 104104104
* VIAF: 15199635
Nositeľ Nobelovej cenyNositeľ Nobelovej ceny

**Jules Jean Baptiste Vincent Bordet** (\* 13. jún 1870, Soignies, Belgicko – † 6. apríl 1961, Brusel) bol belgický biológ, špecialista na imunológiu a bakteriológiu. V roku 1919 dostal Nobelovu cenu za fyziológiu a medicínu. Je po ňom pomenovaná baktéria *Bordetella pertussis*.

Životopis
---------

Bordet promoval v roku 1892 na doktora medicíny a v roku 1894 začal pracovať v Pasteurovom inštitúte v Paríži. V laboratóriu Elie Metchnikoffa opísal fagocytózu baktérií bielymi krvinkami. V roku 1898 vyhlásil, že pridanie cudzieho krvného séra vyvoláva hemolýzu.

V roku 1899 sa oženil s Marthou Levozovou. Z manželstva sa narodil syn a dve dcéry.

V roku 1900 opustil Paríž a založil Pasteurov inštitút v Bruseli. Objavil časť krvného séra *alexín* (dnes komplement), ktorý spolu s protilátkou zabíja baktérie. Tento objav umožnil vznik diagnostických testov na mnohé ochorenia.

V roku 1907 sa stal profesorom bakteriológie na Université Libre de Bruxelles. V roku 1940 odišiel do dôchodku a jeho syn Paul Bordet sa stal jeho nástupcom v Pasteurovom ústave.

Bordet bol slobodomurár a člen slobodomurárskej lóže v Bruseli.

Dostal rad čestných doktorátov a bol členom Royal Society, Académie nationale de Médecine, National Academy of Sciences (USA) a Deutschen Akademie der Naturforscher Leopoldina.

Referencie
----------

1. ↑  Eugen Lennhoff, Oskar Posner, Dieter A. Binder: *Internationales Freimaurer Lexikon*. 5. Auflage 2006, Herbig Verlag, ISBN 978-3-7766-2478-6, S. 146
2. ↑  Jules Bordet na leopoldina.org

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jules Bordet**

Externé odkazy
--------------

* The Nobel Prize in Physiology or Medicine 1919
* Životopis na faqs.org (en)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jules Bordet na nemeckej Wikipédii.*

  


| * z
* d
* u
Nositelia Nobelovej ceny za fyziológiu alebo medicínu |
| --- |
| 
* Emil Behring (1901)
* Ronald Ross (1902)
* Niels Finsen (1903)
* Ivan Petrovič Pavlov (1904)
* Robert Koch (1905)
* Camillo Golgi / Santiago Ramón y Cajal (1906)
* Alphonse Laveran (1907)
* Iľja Iľjič Mečnikov / Paul Ehrlich (1908)
* Emil Kocher (1909)
* Albrecht Kossel (1910)
* Allvar Gullstrand (1911)
* Alexis Carrel (1912)
* Charles Richet (1913)
* Robert Bárány (1914)
* Jules Bordet (1919)
* August Krogh (1920)
* Archibald Hill / Otto Meyerhof (1922)
* Frederick Banting / John Macleod (1923)
* Willem Einthoven (1924)

 |
| 
* **1901 – 1925**
* 1926 – 1950
* 1951 – 1975
* 1976 – 2000
* 2001 – 2025

 |

Autoritné údaje: * BnF: 12347861w
* GND: 143629263
* ISNI: 0000 0001 2098 4818
* LCCN: nb2007021078
* NK ČR: nlk20000079368
* VIAF: 2546287
* WorldCat: lccn-nb2007021078
**Strieborný potok** je potok na Strednom Pohroní, v južnej časti okresu Zvolen. Je to ľavostranný prítok Neresnice, meria 3,9 km a je tokom V. rádu.

Pramení na styku Štiavnických vrchov a Pliešovskej kotliny na východo-severovýchodnom svahu Rakytového kruhu (664 m n. m.) v nadmorskej výške približne 465 m n. m. Od prameňa tečie na krátkom úseku na severovýchod. Potom sa stáča na východ a preteká lokalitou Strieborná. Na strednom toku vytvára oblúk ohnutý na sever a pokračuje juhovýchodným smerom. Na dolnom toku znovu mení smer toku, na krátkom úseku smeruje k severovýchodu, podteká cestu I. triedy č. 66 a južne od obce Dobrá Niva sa v nadmorskej výške cca 356 m n. m. vlieva do Neresnice. Nepriberá žiadne prítoky.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-04-15]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-04-15]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Neresnice** |
| --- |
| *Neresnica* → *Slatina* → *Hron* → *Dunaj* |
| Burzovo · Bystrý potok · Čerešňová · Čierna voda · Drieňová · Hajtmanka · Hrdzavec · Kalný potok · Kňazov potok · Lomniansky potok · Macovie jarok · Malý jarok · Mlynárová · Močiarka · Nemecký potok · **Neresnica** · Poľný potok · Potôčik · Predkútsky jarok · Rybníkový jarok · Sásky potok · Sitník · Slaný potok · Strieborný potok · Studničný jarok · Šúplatský jarok · Vápenný potok |
Klasická Berlinetta - Ferrari 250 GT Berlinetta
Moderné poňatie pojmu Berlinetta
**Berlinetta** je klasické talianske automobilové kupé, 2- až 4-miestne s dvoma dverami (pôvodne s motorom vpredu). Interiér bol pri pôvodných modeloch luxusný a auto nemalo až taký silný motor, existovali však aj "odľahčené" verzie, ktoré boli pravý opak luxusu. Postupne sa však vytvoril kompromis a pojem Berlinetta sa používa dodnes. Pôvodný význam pre Berlinetta v taliančine je "malý sedan". Tento termín bol predstavený v roku 1930 a spopularizovaný automobilkou Ferrari v roku 1950. Maserati, Opel, Alfa Romeo a ďalší európski výrobcovia automobilov tiež používajú označenie Berlinetta.

Príklady pre Berlinetta
-----------------------

* Ferrari F12 Berlinetta
* Ferrari F40
* Ferrari Enzo
* Maserati A6GCS Berlinetta
* Pagani Zonda
* Pagani Huayra

| * z
* d
* u
Automobilové karosérie |
| --- |
| otvorené | 
* Roadster
* Kabriolet
* Targa

 |
| zatvorené | 
* Sedan
* Hardtop
* Kupé
* Limuzína
* Notchback

 |
| zadné dvere | 
* Kombi
* Hatchback
* Liftback
* Shooting Brake

 |
| ostatné | 
* SUV
* Leisure activity vehicle
* Minibus
* Dodávkový automobil
* Pick-up
* Crossover
* MPV
	+ kompaktné MPV
	+ mini MPV

 |
Hráči hrajúci hru Osadníci z Katanu
**Moderná spoločenská hra** je stolová hra, ktorá je charakteristická jednoduchými pravidlami, vysokou mierou interakcie hráčov, hernou témou a atraktívnym spracovaním herných komponentov. Svetovou veľmocou moderných spoločenských hier je Nemecko a preto sa takéto hry niekedy označujú aj ako *nemecké spoločenské hry* alebo aj *eurohry*. V nemecku sa moderné spoločenské hry označujú názvom "*Autorenspiel*", ktorý odráža dôležitosť tvorcu hry. Niekedy sú moderné spoločenské hry dávané do kontrastu voči tzv. *americkým hrám*, ktorých priebeh a výsledok je viacej ovplyvnený vplyvom náhody a téma hry je obvykle bojová.

Charakteristika
---------------

### Vplyv náhody

Moderné spoločenské hry v sebe kombinujú prvky náhody ale aj strategického rozhodnovania. Oproti bežným spoločenským hrám, ktorých výsledok je z väčšej časti ovplyvnený náhodou, ako je napríklad hra Človeče nehnevaj sa, je vplyv náhody v moderných spoločenských hrách obvykle menší než vplyv hernej stratégie. 

### Herná téma

Moderné spoločenské hry na rozdiel od abstraktných doskových hier obsahujú herné témy. Tieto témy sú obvykle ekonomické a herný konflikt medzi hráčmi je nepriamy. Vojnové témy sa v týchto hrách vyskytujú len zriedkavo. Hra je často zasadená do nejakej historickej doby (napr. stredovek) alebo prostredia (napr. obchodovanie). 

### Eliminácia hráčov

Ďalšou charakteristickou vlastnosťou moderných spoločenských hier je absencia možnosti eliminácie hráčov. Hráči zostávajú v hre až do jej konca. Tieto hry sú obvykle navrhnuté tak, aby si hráči neboli do konca hry istý svojím viťazstvom či porážkou.

História
--------

Za predchodcu moderných spoločenských hier je možné považovať hru Monopoly. Obrovský nárast popularity týchto hier však priniesla až v roku 1995 hra Osadníci z Katanu. Táto hrá bola preložená do 30 jazykov, pričom len v Nemecku sa z nej predalo niekoľko miliónov kusov. Po Osadníci z Katanu vznikli ďalšie populárne hry ako Carcassonne, Puerto Rico, Alhambra a ďalšie.

Pozri aj
--------

* Stolová hra
* Dosková hra
* Abstraktná dosková hra
*Prameň Kastalia*
**Kastalia** (starogr. *Κασταλία* – *Kastalia*, lat. *Castalia*) je v gréckej mytológii dcéra riečneho boha Achelóia, nymfa rovnomenného prameňa na úbočí Faidrád v Delfách.

Prameň v ktorom žila nymfa Kastalia bol neskôr zasvätený Múzam a mal čarovnú moc, každý kto sa vraj z neho napil sa stal veštcom alebo básnikom. Jej prameň existuje v Delfách dodnes, len jeho účinky už akosi pominuli.

V antickom Grécku pútnici, ktorí prišli do v Delf z náboženských dôvodov sa museli najprv očistiť v prameni Kastalia, ako aj Pýtia, ktorá sa pripravovala pôstom na veštbu, sa v sprievode kňazov ponorila nahá do očistného kúpeľa z tohto prameňa.

Podľa prameňa studničky Kastalie je odvodené slovo "kastalský", prameň (zdroj) básnickej inšpirácie.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 10,8,9.
2. 1 2 3  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 242.
3. ↑  Nonnos, *Dionysiaka*, 4,307.
4. ↑  Broad, W. J. (2007), str. 34-36.
5. ↑   *Slovník cudzích slov*. Bratislava : Slovenské pedagogické nakladateľstvo, 1982. 67-001-83. S. 445.
**Teplá** je potok na dolnom Pohroní, na území okresu Levice. Je to ľavostranný prítok Perca, meria 4 km a je tokom IV. rádu.

Opis toku
---------

Pramení v Ipeľskej pahorkatine severovýchodne od obce Hontianska Vrbica. Sprvu tečie severojužným smerom, podteká cestu III. triedy Hontianska Vrbica - Santovka, prudko sa stáča a tečie na západ. Následne vteká do intravilánu Hontianskej Vrbice, kde sa oblúkom stáča znovu na juh a preteká celým intravilánom, priamo cez centrum obce. Na dolnom toku tečie popri areáli miestneho poľnohospodárskeho družstva na pravom brehu a z ľavej strany priberá kanál vznikajúci západne od kopca Okrúhlica (230 m n. m.). Južne od obce sa opätovne prudko stáča na západ, tečie súbežne s cestou I. triedy č. 75 a juhozápadne od spomenutej obce sa v nadmorskej výške cca 142 m n. m. vlieva do Perca.


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Perca |
| --- |
| *Perec* → *Hron* → *Dunaj* |
| 
* Čertov kanál
* Dolnoperecký kanál
* Hornoperecký kanál
* Kompa
* Kompuška
* Kukučínovský kanál
* **Perec**
* Potôčik
* Teplá

 |
Schéma erupcie plínijského typu.   
 Popis: **1.** plynovo-popolový mrak, **2.** prívod magmy, **3.** popolový spád, **4.** vrstvy lávy a popola, **5.** stratum, **6.** magmatický kozub.
**Plínijská erupcia** alebo **plíniovská erupcia** je najničivejší typ sopečnej erupcie. Prvýkrát ju opísal Plínius Mladší v liste v roku 79, počas erupcie sopky Vezuv, počas ktorej zahynul jeho strýko Plínius Starší (ako astmatik sa zadusil sírnymi výparmi počas záchranných prác v okolí Vezuvu). Erupcie tohto typu sa vyskytujú zriedka, za prototyp sa považuje erupcia Vezuvu v roku 79, erupcie Saint Helens v roku 1980 a Santorini v roku 1500 pred Kr. boli tiež rovnakého typu.

Je charakteristická vysokým stĺpom dymu (siahajúcim až do stratosféry), veľkým množstvom vyvrhnutého materiálu (najmä pemzy a popola) a niekedy aj výskytom pyroklastických prúdov. Objem vyvrhnutého materiálu často prevyšuje kapacitu krátera, preto pri týchto erupciách nastáva jeho deštrukcia a vytvorenie kaldery. Lávy pilínijskej erupcie sú značne viskózne: dacity až ryolity.

Pozri aj
--------

* Typy sopečných erupcií

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Plínijská erupcia**


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vedy o Zemi |
J.S. 16. Karmapa Rangdžung Rigpä Dordže
**J.S. 16. Karmapa Rangdžung Rigpä Dordže** (\* 14. august 1924 Denkhok, provincia Derge, Východný Tibet – † 5. november 1981 USA) bol 16. hlavný predstaviteľ Karma Kagjü, línie školy Kagjü tibetského budhizmu.

Narodil sa vo Východnom Tibete. Predchádzajúci Karmapa Khakhjab Dordže (1871-1922) zanechal list, v ktorom uviedol okolnosti svojho ďalšieho zrodenia. Na základe tohto listu sa predstaviteľom kláštora Tsurphu podarilo úspešne nájsť dieťa.

Mladej inkarnácii v roku 1931 odovzdali vysvätenie mnícha novica, rovnako ako aj Karmapov ceremoniálny odev a Čiernu korunu.

Karmapa študoval v kláštore Palpung, ďalšie štyri roky v Tsurphu prehlboval svoje meditačné uskutočnenie sútier, tantier, Mahamudry a „Šiestich jóg Náropu". Už ako chlapec sa vyznačoval mimoriadnym prirodzeným vhľadom a svojim učiteľom Situ Pema Wangčhuga Džamgon Kongtrul Palden Khjence Oser často rozprával o svojich predchádzajúcich inkarnáciach.

Vo veku 23 rokov 16. Karmapa prijal abhisheky s vysvetleniami najvyšších učení Karma Kagjü.

V roku 1959 Karmapa rozhodol, že pre zachovanie dharmy bude môcť najlepšie pracovať ak unikne z čoraz pevnejšieho zovretia komunistickej Číny, a tak sa rozhodol okupovaný Tibet opustiť. So sprievodom 160 lámov, mníchov a laikov sa Karmapa z kláštora Tsurphu, tradičného sídla Karmapov, vydal cestou k Bhutánu. Pod Karmapovým vedením sa výprave podarilo zachrániť najvzácnejšie sochy, rituálne predmety, relikvie, thangky a knihy, ktoré boli v kláštore Tsurphu uchovávané po stáročia.

Kráľ štátu Sikkim Taši Namgjal v severno-západnej Indii Gjalwa Karmapovi ponúkol Rumtek, kláštor vybudovaný 9. Karmapom Wangčhug Dordže (1556-1603). Karmapa sa podujal v Rumteku vybudovať nový kláštor, ktorý bol vďaka pomoci indickej vlády a sikkimského kráľa dokončený v priebehu štyroch rokov. Nový kláštor Rumtek sa stal oficiálnym sídlom Karmapu mimo Tibetu a centrom budhistického vzdelania, obradov a praxe.

V roku 1974 16. Karmapa sprevádzaný so skupinou lámov Karma Kagjü navštívil Európu, Ameriku, Kanadu a po prvýkrát na Západe vykonal ceremóniu Čiernej koruny. Na pozvanie svojich prvých žiakov zo Západu, Oleho a Hannah Nydahlovcov, Karmapa v decembri roku 1974 zavítal do dánskej Kodane.

V novembri roku 1976 Karmapa návštevou New Yorku začal turné po USA a v nasledujúcom roku strávil šesť mesiacov v Európe, pričom navštívil Švédsko, Dánsko, Nemecko, Holandsko, Francúzsko a Veľkú Britániu.

Karmapa v máji roku 1980 opäť navštívil Západ a tentoraz prednášal a viedol ceremónie v Londýne, New Yorku, San Francisku a Boulderi v americkom štáte Kolorádo.

J.S. 16. Karmapa zomrel 5. novembra 1981 v nemocnici Zion, neďaleko Chicaga.

Pozri aj
--------

* Tibetský budhizmus
* Kagjü
* Karma Kagjü

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Rangdžung Rigpä Dordže**

Literatúra
----------

* N. Douglas, M. White: Karmapa, the Black Hat Lama of Tibet, Luzac & Company Ltd, 1976, ISBN 0-7189-0187-8

Autoritné údaje: * BnF: 14556737b
* GND: 118749072
* ISNI: 0000 0001 0985 1280
* LCCN: n82218851
* NK ČR: jn20020903011
* VIAF: 70289884
* WorldCat: lccn-n82218851
***Streptococcus pneumoniae*** (staršie názvy:*Diplococcus pneumoniae*, *Micrococcus pneumoniae*, zriedkavo *Pneumococcus pneumoniae*
; mimo taxonómie alebo zastarano: **pneumokok**, lat. pneumococcus) je druh baktérie z rodu streptokok (*Streptococcus*).

Charakteristika
---------------

*Streptococcus pneumoniae* sa vyskytuje v dýchacích cestách (často aj zdravých) ľudí; u oslabených osôb sa dostáva aj do iných častí tela. Je to grampozitívna baktéria. Ide o pretiahnuté až lancetovité koky. V anaeróbnych podmienkach patrí do skupiny beta-hemolytických streptokokov. Vyskytuje sa v dvojiciach (t.j. ide o tzv. diplokoky) alebo v retiazkach. Často máva puzdro; ak ho nemá, nie je patogénny. Hlavným antigénom je puzdrový polysacharid, podľa ktorého sa táto baktéria delí na vyše 90 variantov (sérotypov). Významným antigénom je aj hemolyzín (pneumolyzín).

Choroby
-------

Je príčinou mnohých infekcií. Najčastejšie sa uplatňuje na teréne, ktorý predtým poškodili vírusy. Spôsobuje nádchu, zápal prínosových dutín, zápal krčných mandlí, zápal hltana, zápal mozgových blán, sepsu (t.j. tzv. otravu krvi), zápal stredného ucha, zápal pobrušnice a menej často zápal pľúc. Zápal mozgových blán spôsobený touto baktériou zvykne mať ťažký priebeh. Baktéria sa nachádza v spúte pri zápale priedušiek a bronchiektázii. Proti tejto baktérii existuje vakcína.

Iné projekty
------------

CommonsWikislovník
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pneumokok**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Pneumokok****

Zdroje
------

1. ↑   *Species Streptococcus pneumoniae* [online]. lpsn.dsmz.de, [cit. 2021-09-05]. Dostupné online.
2. ↑  JONES, Thomas C.; MOHR, Ulrich; HUNT, Ronald D.. *Nonhuman Primates (Volume 2)*. [s.l.] : Springer Science & Business Media, 2012. 248 s. ISBN 978-3-642-84924-4. S. 171.
3. 1 2 3  Streptococcus. In: Encyklopédia medicíny
4. 1 2 3  Streptococcus. In: ŠTEFANOVIČ, J. HANZEN, J. Lexikón lekárskej bakteriológie. Bratislava: HPL SERVIS. 2013
**Pneumatické mechanizmy**  

Podobne ako *hydraulickými mechanizmami* môžeme aj *pneumatickými mechanizmami* zabezpečovať priamočiare, rotačné alebo kývavé pohyby. Použitie vzduchu na prenos energie síce obmedzuje možnosti *pneumatických mechanizmov*, ale umožňuje ich prevádzku v podmienkach, kde je použitie *hydraulických mechanizmov* z bezpečnostných, hygienických a ďalších dôvodov vylúčené. Pomerne často sa s *pneumatickými mechanizmami* stretávame v baniach, hutách, v potravinárskom priemysle a pod.

Princíp činnosti
----------------

Použitie vzduchu ako pracovnej tekutiny v *pneumatických mechanizmoch* je podmienené jeho stlačením. Stlačenie vzduchu a jeho vytlačenie do vzdušníka zabezpečuje kompresor, na vstup ktorého sa privádza mechanická energia. Zo vzdušníka, kde sa vhodnou reguláciou udržiava stály tlak, spravidla 0,6 MPa, sa stlačený vzduch privádza k pneumatickým motorom. Tam dochádza k premene energie stlačeného vzduchu na energiu mechanickú pri požadovaných výstupných parametroch. 
Pri opise *pneumatických mechanizmov a ich činnosti vychádzame z ON 109000, ktorá stanovuje názvy najpoužívanejších prvkov a príslušenstva* pneumatických mechanizmov*. Znaky prvkov určuje STN.*

Zdroj
-----

Heller, J. - Huška, Z.:Časti strojov II, SNTL Praha 1986.
**Karel Dusl** (\* 29. máj 1884, Beroun – † 30. november 1948, Praha) bol český matematik a pedagóg.

Životopis
---------

Narodil sa v Beroune. Maturoval v roku 1902 na štátnej reálke v Rakovníku. V rokoch 1902–1904 študoval strojnícke inžinierstvo na Českom vysokom učení technickom v Prahe a v rokoch 1904–1906 učiteľstvo matematiky a fyziky na filozofickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. V roku 1907 získal doktorát technických vied na ČVUT v Prahe. Pôsobil ako profesor na štátnej reálke v Prahe III (1908), štátnom gymnáziu v Třeboni (1909), štátnom gymnáziu v Českých Budějoviciach (1909–1912), štátnej reálke v Sušici (1912/13) a štátnej reálke v Českých Budějoviciach (1913–1931). Od r. 1919 bolo zaradenie v Českých Budějoviciach len formálno-oficiálne, pretože v tom roku sa habilitoval pre odbor vyššej matematiky na ČVUT v Prahe, bol vymenovaný na tejto škole za súkromného docenta a popri vysokoškolskej výučbe pôsobil na gymnáziu v Prahe v Křemencovej ulici (1919–1920) a na Jiráskovom gymnáziu v Prahe II v Resslovej ulici (od r. 1920).

V roku 1931 bol vymenovaný za mimoriadneho a v roku 1936 za riadneho profesora matematiky na ČVUT. V rokoch 1935–1936 bol dekanom Vysokej školy špeciálnych náuk pri ČVUT v Prahe. Od roku 1920 prednášal rôzne matematické disciplíny na ČVUT, v rokoch 1920–1927 matematiku vo vysokoškolských kurzoch pre učiteľov, od roku 1941 bol členom skúšobnej komisie pre odborných učiteľov na meštianskych školách. 1. novembra 1945 bol na vlastnú žiadosť penzionovaný, od 1. marca 1947 reaktivovaný a ustanovený za zmluvného riadneho profesora matematiky na Prírodovedeckej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave, kde pôsobil až do smrti. Zomrel 30. novembra 1948 v Prahe.

Práca
-----

Prednášal algebru a teóriu theta funkcií, viedol cvičenia z algebry. Na ČVUT vydal 7 titulov učebných textov zo základov vyššej matematiky, vektorového počtu, vybraných statí z matematickej analýzy, funkcií komplexnej premennej, diferenciálnej geometrie, špeciálnych funkcií a ďalších oblastí matematiky. Hlavnou oblasťou jeho vedeckých publikácií boli špeciálne funkcie (theta funkcie, Hermitove, Prymove, Mathieuove), algebraické funkcie a aplikácie matematiky v diferenciálnej geometrii a geodézii. Aktívne sa zúčastnil na niekoľkých medzinárodných matematických kongresoch (Strassburg 1920, Bologna 1928, Zürich 1932, Oslo 1936), na kongresoch slovanských matematikov (Varšava 1929, Praha 1934) a na astronomickom kongrese v Štokholme 1938. V rokoch 1927 a 1938 bol na prednáškových pobytoch v Lille (Francúzsko).

Ocenenia
--------

Bol mimoriadnym členom Kráľovskej českej spoločnosti, členom–znalcom Masarykovej akadémie práce, členom Umeleckej vedeckej rady. Bol nositeľom rytierskeho radu Čestnej légie Francúzska.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.

Autoritné údaje: * GND: 127667717
* ISNI: 0000 0000 6325 5335
* NK ČR: jk01023379
* VIAF: 83699647
**Fugacita** je všeobecná termodynamická veličina vyjadrujúca zmenu chemického potenciálu (parciálnej voľnej entalpie) pri termodynamických pochodoch. Bola definovaná G. Lewisom všeobecne pre všetky skupenstvá. Na základe fugacity bola definovaná aj termodynamická veličina aktivita.

Matematická definícia
---------------------

Pôvodná definícia fugacity nedefinovala absolútnu hodnotu fugacity ale jej inkrement df. Pre číselnú hodnotu zadefinoval Lewis ešte to, že v ideálnom roztoku (plynnom s tlakom limitne sa blížiacim k nule) je fugacita rovná parciálnemu tlaku zložky i.

{\displaystyle d\mu \_{i}=RTd\ ln(f\_{i})}
Túto rovnicu možno formálne integrovať medzi dvoma stavmi. Nech je východiskový stav ideálny roztok a cieľový stav reálny roztok pri tej istej teplote a tlaku, potom dostaneme rovnicu:

{\displaystyle \mu \_{i}-\mu \_{i}^{\*}=RT\ln \left({\frac {f\_{i}}{x\_{i}^{\*}P^{\*}}}\right)}
V rovnici znak \* označuje ideálne chovanie sa zložky *i* v roztoku. Výraz v menovateli zátvorky predstavuje fugacitu zložky *i* pri tom istom zloženi, tlaku a teplote akú ma reálny roztok ale v imagionárnom ideálnom stave. Podiel v zátvorke je definíciou *fugacitného keoficientu*.

Fugacita a stavová rovnica reálneho plynu s 2. viriálnym koeficientom
---------------------------------------------------------------------

Pre výpočet fugacitného koeficianta na základe experimentálných výsledkov možno použiť rovnicu:

{\displaystyle RTln{\frac {f\_{i}}{x\_{i}P}}=\int \_{0}^{P}({\bar {V}}\_{i}-{\frac {RT}{P}})dP}

kde:

{\displaystyle {\bar {V}}\_{i}} – je parciálny molárny objem zložky *i*
R  – univerzálna plynová konštanta
T – teplota.
Výraz v zátvorke je konštanta **B** a predstavuje druhý viriálny koeficient v jednej zo stavových rovníc reálneho plynu (tzv. Stavová rovnica reálneho plynu s 2. viriálnym koeficientom) Po integrácii konštanty dostaneme:

{\displaystyle Ln{\frac {f\_{i}}{x\_{i}P}}={\frac {Bp}{RT}}}

Keďže pre výpočet parametra *B* bolo navrhnutých viacero empirických metód (na základe kritických hodnôt) možno ich využiť na empirický výpočet fugacitných koeficientov.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Fyzikálny portálChemický portál |