recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Vlajka Mozambiku
**Vlajka Mozambiku** má tri vodorovné pruhy, zelený, čierny a žltý, oddelené od seba úzkymi bielymi prúžkami (v pomere 10:1:10:1:10). Od žrdi je do vlajkového listu vsunutý červený rovnoramenný trojuholník. V ňom je žltá päťramenná hviezda, na nej biela roztvorená kniha a cez ňu ležia skrížené čierna puška a motyka. Tieto tri figúry, prevzaté zo štátneho znaku, presahujú do trojuholníkového poľa.

Zelená farba symbolizuje rastlinné bohatstvo a blahobyt, biela spravodlivosť a mier, červená revolúciu, ozbrojený boj za národne oslobodenie a proti kolonializmu, žltá nerastné zdroje krajiny. Kniha je symbolom vzdelania, puška predstavuje obranu a bdelosť, motyka roľníctvo a poľnohospodársku výrobu. Žltá hviezda pripomína záväzok budovať socialistickú ekonomiku a spoločnosť.

Vlajka bola zavedená roku 1983 rozhodnutím 4. kongresu vládnucej strany *FRELIMO* (*Front národného oslobodenia Mozambiku*) a nadväzuje na vlajku tejto národne oslobodeneckej organizácie zo šesťdesiatych rokoch (v rokoch 1974 – 1975 to bola dokonca neoficiálna vlajka Mozambiku). Nahradila mozambickú štátnu vlajku s vejárovým usporiadaním pruhov, ktorá sa používala v rokoch 1975 – 1983.

Galéria
-------

* Vlajka Mozambiku (1975 – 1983)Vlajka Mozambiku (1975 – 1983)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vlajka Mozambiku**

| * z
* d
* u
Vlajky afrických krajín |
| --- |
| 
* Alžírsko
* Angola
* Benin
* Botswana
* Burkina
* Burundi
* Čad
* Džibutsko
* Egypt
* Eritrea
* Eswatini
* Etiópia
* Gabon
* Gambia
* Ghana
* Guinea
* Guinea-Bissau
* Južná Afrika
* Južný Sudán
* Kamerun
* Kapverdy
* Keňa
* Komory
* Kongo
* Konžská demokratická republika
* Lesotho
* Libéria
* Líbya
* Madagaskar
* Malawi
* Mali
* Maroko
* Mauritánia
* Maurícius
* Mozambik
* Namíbia
* Niger
* Nigéria
* Pobrežie Slonoviny
* Rovníková Guinea
* Rwanda
* Senegal
* Seychely
* Sierra Leone
* Somálsko
* Stredoafrická republika
* Sudán
* Svätý Tomáš a Princov ostrov
* Tanzánia
* Togo
* Tunisko
* Uganda
* Zambia
* Zimbabwe

 |  |
| 
* **Ostatné územia:**  Ceuta
* Kanárske ostrovy
* Madeira
* Mayotte
* Melilla
* Réunion
* Svätá Helena
* Západná Sahara

 |
**Hnilický potok** je potok v dolnom Turci, v západnej časti okresu Martin. Je to pravostranný prítok Valčianskeho potoka, meria 2,7 km a je tokom V. rádu.

Prameň
------

Pramení v Malej Fatre, v podcelku Lúčanská Fatra, v časti Kýčery, na východnom svahu Hnilickej Kýčery (1 217,6 m n. m.) v nadmorskej výške približne 925 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie sprvu na severovýchod, potom tečie na krátkom úseku na východ, ďalej sa stáča juhovýchodným smerom a sprava priberá krátky prítok (723,3 m n. m.) prameniaci severovýchodne od kóty 1 187,7 m. Na dolnom toku priberá opäť sprava najprv prítok zo severovýchodného svahu Javoriny (1 053,4 m n. m.), potom prítok z východného svahu Javoriny a stáča sa východným smerom. Napokon sa ešte esovito stáča, smeruje k ústiu na juhovýchod a vo Valčianskej doline, na okraji chatovej osady západoseverozápadne od obce Valča, sa v nadmorskej výške cca 549 m n. m. vlieva do Valčianskeho potoka.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2023-12-13]. Dostupné online.
2. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2023-12-13]. Dostupné online.
3. 1 2   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2023-12-13]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Valčianskeho potoka |
| --- |
| *Valčiansky potok* → *Turiec* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Bakošová
* Bludný potok
* Budina
* Bystré
* Hnilický potok
* Madáčovie
* Padva
* Psotná
* Skalný potok
* Sloviansky potok
* Spod Bujačného
* Široká
* **Valčiansky potok**
* Zvadlivá
* Zvarová

 |
**Šteruský potok** je potok na Dolnom Považí, v západnej časti okresu Piešťany. Je to pravostranný prítok Borovského kanála, meria 12 km a je tokom VI. rádu.

Pramení v Trnavskej pahorkatine, v časti Podmalokarpatská pahorkatina, na severovýchodnom svahu Kamenice (326,4 m n. m.) v nadmorskej výške približne 285 m n. m. Od prameňa tečie sprvu juhovýchodným smerom, následne sa oblúkom stáča severojužným smerom, ďalej sa stáča na juhozápad a preteká intravilánom obce Šterusy. V obci priberá krátky pravostranný prítok, mení smer toku na juhovýchod, potom na východojuhovýchod a preteká Trnavskou tabuľou. V blízkosti Dvora Mária sa opäť stáča na juhovýchod, na dolnom toku podteká cestu II. triedy č. 504, zároveň oddeľuje obec Rakovice na ľavom a obec Veselé na pravom brehu. Následne sa stáča severojužným smerom, z východu obteká Veselé, z pravej strany sa potom oddeľuje Veselý kanál a potok sa stáča na východ. Tesne pred ústím sa ešte stáča na juhovýchod a východne od veselskej miestnej časti Ťapkové sa v nadmorskej výške 150,5 m n. m. vlieva do Borovského kanála.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Chtelničky** |
| --- |
| *Chtelnička* → *Horný Dudváh* → *Váh* → *Dunaj* |
| Vodné toky | 
Borovský kanál · 
Bukovinský potok · 
**Chtelnička** · 
Kasovský potok · 
Kočínsky potok · 
Lančársky potok · 
Lopašovský potok · 
Ráztocký potok · 
Šteruský potok · 
Veselský kanál · 
Výsadbový kanál
 |
| Vodné plochy | 
Vodná nádrž Chtelnica · 
Vodná nádrž Výtok
 |
**Stres** je nešpecifická obranná reakcia organizmu, ktorá je objektívne zistiteľná podľa chemických a fyziologických prejavov tela.

Stresom sa rozumie psychický stav človeka, ktorý je buď priamo ohrozovaný alebo ohrozenie očakáva a pritom nie je presvedčený, že jeho obranná reakcia proti nepriaznivým vplyvom bude dostatočne silná. Stresová odpoveď má slúžiť k riešeniu situácie mobilizovaním všetkých síl organizmu. 

Určitá miera záťaže je pre organizmus užitočná, inak by pri nedostatku podnetov mohlo dôjsť k deprivácii.

Vyvolávačmi stresov sú rozličné ťažko zvládnuteľné životné okolnosti, označované ako stresory – prekvapenie, zľaknutie, radostná či smutná správa.

**Pozitívny** – rozochvetie pri očakávaní kladne emocionálne nabitej udalosti. Zlepšuje výkon a tvorivosť

**Negatívny** – je používaný pre nepriaznivé situácie. V bežnej komunikácii je slovo stres vždy negatívne

**Špecifický** – úmyselne vyvolaný, prichádza po ňom uvoľnenie – adrenalínové športy

Každý z nás rád prizná, že je prepracovaný, že jeho život je plný stresu. Stres sa nevyhýba ani školskému prostrediu. 
Príčiny školskej záťaže spočívajú nielen vo vysokých nárokoch na vedomosti žiakov, ale veľký podiel má aj atmosféra v škole a rodine. Reakcie žiakov na stres sú rôzne – hyperaktivita, vyrušovanie, šikanovanie spolužiakov, ďalší volia osamelosť.

Príznaky
--------

**Fyziologické** – červenanie sa, potenie, trasenie, bolesti hlavy, silné búšenie srdca, nechutenstvo, nadmerná chuť k jedlu, hryzenie si nechtov.

**Emocionálne** – zmeny nálad, napätie, únava, podráždenosť, plač, strach.

**V správaní** – absencia na vyučovaní, vyrušovanie, podvádzanie, agresivita, nespavosť, obmedzenie komunikácie, zhoršenie prospechu.

Stres je odpoveďou organizmu na záťaž – či už príjemný alebo nepríjemný.

*Rebríček stresorov* [chýba zdroj]

* smrť manžela/ky 100
* rozvod 73
* rozpad manželstva 65
* väzenie 63
* smrť blízkeho člena rodiny 100
* ľahšia choroba 53
* svadba 50
* strata zamestnania 70
* odchod do dôchodku 45
* choroby blízkej osoby 44
* tehotenstvo 40
* narodenie dieťaťa 39
* zníženie príjmov 38
* smrť priateľa 37
* zmena zamestnania 36
* manželský spor 36
* odchod dieťaťa z domu 29
* nové zamestnanie 28
* konflikt s nadriadeným 23
* zmena bydliska 20
* zmena rytmu spánku 15
* dopravný priestupok 10
**Gejza I.** (\* asi 1040, Poľské kráľovstvo – † 25. apríl 1077) bol uhorský kráľ v rokoch 1074 – 1077, pochádzal z rodu Arpádovcov.

Život
-----

Narodil sa niekedy v rozmedzí rokov 1040 – 1045 v Poľsku ako syn uhorského kráľa Bela I. Po Belovej smrti vtrhol do Uhorska nemecký kráľ Henrich IV. ktorý na uhorský trón dosadil syna Belovho brata Ondreja I. – Šalamúna a Gejzu a jeho bratov Ladislava a Lamperta vyhnal do Poľska, kde princovia požiadali o pomoc poľské knieža Boleslava II. Keď Henrich Uhorsko opustil, Boleslav tam vpadol s celým svojim vojskom. Porazil mladého Šalamúna I. a oblasť Nitrianskeho kniežatstva dal do správy práve Gejzovi. 20. júna 1064 bol medzi Šalamúnom I. a Gejzom uzavrený Györský mier.

Neskoršia časť života a smrť
----------------------------

Neskôr, počas vlády Šalamúna opäť vznikol konflikt medzi Šalamúnom a Gejzom. V roku 1073 sa obe strany dohodli na mieri, ale Šalamún ho porušil a zaútočil na Gejzu, ktorý sa nachádzal v Biharsku. Gejzova armáda bola v bitke pri Kemeji porazená, ale Gejzovi sa podarilo uniknúť naspäť do Nitry, kde už na neho čakal jeho brat, Ladislav I. s celou armádou, ktorú mu prepožičali poľskí a českí príbuzní. 14. marca 1074 bol Šalamún porazený v Bitke pri Mogyorode. Po tomto víťazstve bol Gejza korunovaný v Stoličnom Belehrade za uhorského kráľa. V roku 1075 založil a bohato obdaroval benediktínske opátstvo v Hronskom Beňadiku. Nasledujúci rok rokoval so Šalamúnom o uzavrení mieru, bol ochotný vzdať sa kráľovského postu a vládnuť iba v Nitrianskom kniežatstve. Rokovania prerušila Gejzova smrť v roku 1077, po ktorej na trón nastúpil jeho brat Ladislav I.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Gejza I.**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Gejza I. Uherský na českej Wikipédii.*

  


|  |
| --- |
| Gejza I.**Arpádovci** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Belo I.** | **Nitrianske knieža**1060 – 1074 | Nástupca**Ladislav I.** |

  


|  |
| --- |
| Gejza I.**Arpádovci** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Šalamún** | **kráľ**1074 – 1077 | Nástupca**Ladislav I.** |

Autoritné údaje: * GND: 1081566213
* PIM: PIM95664
* VIAF: 9019148451590415970007
**Viktor Ľvovič Korčnoj** (rus. Ви́ктор Льво́вич Корчно́й; \* 23. marec 1931 Leningrad, Sovietsky zväz – † 6. jún 2016 Wohlen, Švajčiarsko) bol sovietsky, neskôr švajčiarsky šachový veľmajster ruskej národnosti. Je považovaný za jedného z najlepších hráčov šachovej histórie, ktorý sa však nikdy nestal majstrom sveta.

Životopis
---------

Narodil sa v roku 1931 vo vtedajšom Leningrade. Rodičia sa rozviedli, od detstva žil so svojím otcom, ktorý ho tiež naučil šach. V rokoch 1941 – 1943 prežil blokádu Leningradu. Roku 1954 sa stal medzinárodným majstrom, o dva roky neskôr šachovým veľmajstrom. Medzi rokmi 1960 až 1970 štyrikrát zvíťazil na majstrovstvách ZSSR v šachu.

Vrchol jeho kariéry nastal v 70. rokoch. V roku 1974 sa prebojoval až do finále turnaja kandidátov o právo vyzvať na zápas o titul majstra sveta Bobbyho Fischera, no tesne ho porazil Anatolij Karpov pomerom 12½ – 11½. Karpov sa následne stal bez boja majstrom sveta, pretože Fischer roku 1975 odmietol titul obhajovať. Roku 1977 zvíťazil Korčnoj na turnaji kandidátov a stal sa vyzývateľom Karpova. Zápas o titul majstra sveta sa hral roku 1978 vo filipínskom meste Baguio na šesť víťazných partií. Vyčerpávajúci zápas, pri ktorom sa Korčnému podarilo vyrovnať trojbodový náskok Karpova, nakoniec vyhral Karpov pomerom 6 – 5 (pri 21 remízach, ktoré sa nepočítali). Korčnoj sa prebojoval aj do finále zápasu o titul majstra sveta v roku 1981 v severotalianskom Merane, kde ale Karpov presvedčivo zvíťazil 6 – 2.  

Zápasy mali aj politický podtext. V roku 1976 Korčnoj požiadal o politický azyl v Holandsku a neskôr získal švajčiarske občianstvo. Jeho rodina mohla emigrovať zo ZSSR až v roku 1982.

Až do neskorého veku bol Korčnoj výborným šachistom a ešte v januári 2007 patril do prvej stovky najlepších hráčov. V roku 2012 ho postihla mozgová príhoda, ktorá zanechala trvalé následky. Zomrel vo Švajčiarsku 6. júna 2016.

Referencie
----------

1. 1 2 3  MCCLAIN, Dylan Loeb. *Viktor Korchnoi, Chess Giant Who Drew Soviet Ire, Dies at 85*. The New York Times, 2020-06-06, [cit. 2020-05-27]. (po anglicky)
2. 1 2   *Viktor Korchnoi* [online]. Encyclopaedia Britannica, [cit. 2020-05-27]. Dostupné online. (po anglicky)
3. ↑  KUBÁNEK, Tomáš. Zemřel někdejší sovětský šachista Korčnoj. Nešetřil ani Che Guevaru. *Lidovky.cz* (Praha: MAFRA), 2016-06-06. Dostupné online [cit. 2020-05-27]. ISSN 1213-1385. (po česky)
4. ↑   Vo veku 86 rokov zomrel vo Švajčiarsku bývalý sovietsky a…. *Denník N* (Bratislava: N Press), 2016-06-07. Dostupné online [cit. 2020-05-27]. ISSN 1339-844X.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Viktor Ľvovič Korčnoj**

Externé odkazy
--------------

* Viktor Korčnoj na ChessGames (po anglicky)


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Šachový portál |

Autoritné údaje: * BnF: 14047476k
* GND: 118565605
* ISNI: 0000 0001 0921 8928
* LCCN: n79063395
* NK ČR: xx0076042
* VIAF: 85798046
* WorldCat: lccn-n79063395
**Premenné hviezdy typu RR Lyrae** (krátkoperiodické cefeidy) sú pulzujúce premenné hviezdy často používané ako štandardná sviečka. Sú to pulzujúce biele alebo bieložlté obry spektrálneho typu A (niekedy aj typu F), s periódami v rozsahu 0,05 – 1,2 d. Amplitúdy zmien jasnosti sú 0,5 – 1,5m. Sú pomenované podľa prototypu, hviezdy RR Lyrae. 

Niektoré premenné hviezdy tohto typu majú dlhoperiodické variácie tvaru a amplitúdy svetelnej krivky (Blažkov efekt). Podľa tvaru svetelnej krivky sa delia na tri podtypy (*Baileyho typy*). 

* Podtyp RRa má veľkú amplitúdu a periódu okolo 0,5 d; asymetrická svetelná krivka rýchle vzrastá po maximum, ktoré je často veľmi ostré, a pomaly klesá na minimum; minimum je ploché a trvá skoro polovicu periódy.
* Podtyp RRb je veľmi podobný predchádzajúce­mu podtypu, ale amplitúda je trochu menšia a vzrast na maximum je pomalší; minimum trvá iba zlomok perió­dy.
* Podtyp RRc má najmenšiu amplitúdu, vzrast a po­kles sú približne rovnaké (svetelná krivka je takmer symetrická).

Stredná absolútna hviezdna veľkosť všetkých hviezd typu RR Lyrae je približne +0,8m; všetky majú približne rovnaký vek, hmotnosť a obsah hélia. Sú indikátorom vzdialenosti do 200 kpc. Patria k halovej populácii II a nachádzajú sa zväčša v guľových hviezdo­kopách. Všetky sú v pokročilom štádiu horenia hélia. V katalógu GCVS je zaradený medzi premenné hviezdy typu RR Lyrae samostatný podtyp RRs (trpasličie cefeidy); na Hertzsprungo­vom-Russellovom diagrame ležia v pásme nestability cefeíd, celkom dolu pod hviezdami typu RR Lyrae. Niekedy sa nazývajú podľa prototypu hviezdy typu AI Velorum. Sú menšie a menej jasné ako cefeidy. Majú periódy 0,05 – 0,21 d a amplitúdy zmien jasnosti 0,3 – 0,7m; amplitúda býva premenná.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portálHviezdny portál |

Encyklopédia astronómie
*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*
**Pagoda Sung-jüe**, postaven8 v roku 523 n.l. sa nachádza v kláštore Sung-jüe na úpätí posvätnej hory Sung-šan v provincii Che-nan v Číne. Táto pagoda bola postavená počas dynastie Severný Wej a je jednou z mála nedotknutých pagod zo šiesteho storočia v Číne a je tiež najstaršou známou čínskou tehlovou pagodou. Väčšina stavieb z tohto obdobia bola vyrobená z dreva a nezachovala sa, aj keď stále existujú ruiny opevnenia z udupanej zeme. V roku 2010 bola pagoda zapísaná do zoznamu svetového dedičstva UNESCO spolu s ďalšími neďalekými pamiatkami ako súčasť lokality „Historické pamiatky v Teng-fengu v „Centre neba a zeme".

Pozadie
-------

Šírenie budhizmu dramaticky ovplyvnilo čínsku architektúru. V šiestom storočí sa budhizmus šíril obrovskou rýchlosťou po celej Číne: čínska kultúra sa prispôsobovala a adaptovala do svojich tradícií aj uctievanie budhizmu. Číňania premenili zaoblený hlinený kopec juhoázijskej stúpy na týčiacu sa pagodu, aby v jej jadre boli uložené posvätné relikvie Budhu.

Štýl a tvar
-----------

 Detail pagody
Tvar pagody sa menil v čase, od svojho indického budhistického pôvodu až po súčasnú počínštenú podobu. Jedinečný mnohostranný tvar pagody Sung-jüe naznačuje, že predstavuje skorý pokus o zlúčenie čínskej architektúry rovných hrán s kruhovým štýlom budhizmu z indického subkontinentu. Obvod pagody sa pri stúpaní zmenšuje, ako je to vidieť na stĺpoch indických a stredoázijských budhistických jaskynných chrámov a neskorších okrúhlych pagodách v Číne. 

Pagoda Sung-jüe má jedinečnú formu, keďže je dvanásťstranná. Veža je 40 metrov vysoká a postavená zo žltkastých tehiel, ktoré spája hlinená malta. Je to najstaršia zachovaná pagoda a bola postavená v čase, keď podľa záznamov boli takmer všetky pagody z dreva.

Pagoda má nízky, jednoduchý tehlový podstavec alebo základňu a veľmi vysoké prvé poschodie charakteristické pre pagody s viacerými odkvapmi, s balkónmi rozdeľujúcimi prvé poschodie na dve vrstvy a dvermi spájajúcimi obe časti poschodia. Zdobené oblúkové dvere a ozdobné apsidy alebo výklenky sú zložito vyrezávané do čajníkov alebo levov. V spodnej časti stĺpikov dverí sú rezby v tvare lotosových kvetov a na hlaviciach stĺpov sú vyrezávané perly a lotosové kvety. Po prvom poschodí nasleduje pätnásť tesne vedľa seba umiestnených striech lemovaných odkvapmi a malými mrežovými oknami. Pagoda obsahuje husto zoskupené ozdobné odkvapy v štýle *tou-kung*, ktoré zdobia každé poschodie. Vo vnútri pagody je cylindrická stena s ôsmimi úrovňami vyčnievajúcich kamenných podpier pre pôvodnú drevenú podlahu. Pod pagodou je rad podzemných pohrebných miestností na uchovávanie kultúrnych predmetov pochovaných s mŕtvymi. Najvnútornejšia komora obsahovala budhistické relikvie, prepisy budhistických textov a sochy Budhu.

Referencie
----------

1. 1 2  Yetts, 124.
2. 1 2 3 4   [s.l.] : [s.n.]. Dostupné online. ISBN 0-300-09559-7.
3. 1 2 3 4  . Dostupné online.
4. ↑  . Dostupné online.
5. 1 2   [s.l.] : [s.n.]. Dostupné online. ISBN 978-0-471-26892-5.
6. ↑   [s.l.] : [s.n.]. Dostupné online. ISBN 0-300-09559-7.
7. ↑  . Dostupné online.
**Medokýš** je potok v dolnom Turci, v centrálnej časti okresu Martin. Je to ľavostranný prítok Silavy, meria 3,1 km a je tokom V. rádu.

Pramení v Turčianskej kotline, v podcelku Mošovská pahorkatina, v oblasti Jahodníckych hájov na severozápadnom svahu Kopanice (472,3 m n. m.), v nadmorskej výške približne 427 m n. m. Tečie územím mesta Martin. Od prameňa tečie smerom na sever, na ľavom brehu obteká rovnomenný minerálny prameň a z východu obteká sídlisko Ľadoveň. Ďalej tečie na krátkom úseku v podzemí a v blízkosti Národného cintorína sa stáča smerom na západoseverozápad. Napokon tečie opäť v podzemí okrajom intravilánu mesta, súbežne s ulicami Šoltésovej a Holubyho a západne od budovy Matice slovenskej ústi v nadmorskej výške cca 398 m n. m. do Silavy.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-10-25]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-10-25]. Dostupné online.

Súradnice: 49°04′11″S 18°55′50″V﻿ / ﻿49,06964°S 18,930574°V﻿ / 49.06964; 18.930574
**George Boole** (\* 2. november 1815, Lincoln, Spojené kráľovstvo – † 8. december 1864, Cork) bol anglický logik a matematik. Vymyslel systém na ohodnotenie pravdivostných hodnôt výrazov zložených z logických spojok AND, OR, NOT a logických premenných nadobúdajúcich iba dve hodnoty – 1 (PRAVDA) a 0 (NEPRAVDA).

Životopis
---------

Od svojho otca dostal základy vzdelania v matematike, jazyky študoval sám (od svojich 14 rokov ovládal gréčtinu, francúzštinu a nemčinu). Od svojich 15 rokov sa živil vyučovaním, pomáhal v knižnici. Ako samouk študoval diela Newtona, Lagrangea a ďalších. Stal sa knihovníkom vo vedeckom ústave, tým získal prístup k publikáciám Royal Society a mohol sledovať aktuálnu vedeckú problematiku a zapojiť sa do jej riešenia.
Prvú vedeckú prácu napísal už v roku 1835. Najprv sa zaujímal o diferenciálne rovnice, vložil do ich riešenia operátory. V dielach zverejnených v rokoch 1841-1843 rozvinul štúdium invariantov lineárnych transformácií, v roku 1844 bol vyznamenaný kráľovskou medailou za práce o operátoroch v analýze. V roku 1849 začal učiť ako profesor na novozaloženej Queen´s College v írskom Corku, aj keď nemal univerzitné vzdelanie. 

Boole vydal spis *Matematická analýza logiky* (1847), kde ukazoval, že logika by mala byť súčasťou matematiky, pretože môže mať svoj vzorec ako algebra.
Publikoval tiež práce o kvaterniónoch a po roku 1850 prešiel k problematike teórie pravdepodobnosti, a to v súvislosti s algebraizáciou logiky.
Okolo roku 1854 uverejnil svoju prácu: *The Calculus of Logic* v ktorej matematizoval logiku, formuloval axiómy a dal jej zákonom algebraickú formu. Booleova algebra a funkcie sa neskôr stali hlavným matematickým aparátom pri vývoji logiky a jej využitia v praxi. Princípy Booleovej algebry boli implementované do elektronických obvodov (v r. 1937 – Claudom Shanonnom). Tento spôsob sa nakoniec v roku 1950 stal štandardom v elektrotechnike.

Boole ako prvý úspešne zvládol program G. W. Leibniza z konca 17. storočia – vytvoriť symbolický vzorec, ktorý by nahradil (a zároveň kontroloval) usudzovanie. Jeho pôvodné spracovanie algebry logiky bolo však ešte príliš viazané na číselnú algebru a analýzu. Boole sa snažil interpretovať v logike i operácie odčítania a delenia, rozvoja logickej funkcie v nekonečné rady, tzv. neurčité výrazy 0:0 a pod. Neskorší autori nahradili jadro tejto algebry lepšou voľbou základných operácií. V dnešnom poňatí ju spracoval E. Schröder na konci 19. storočia, nazval ju preto právom Booleovým menom. V roku 1857 bol Boole zvolený za člena Royal Society.
Zomrel ako 49 ročný po ťažkom prechladnutí. Bol jednou z prvých obetí homeopatie (liečiť podobné podobným), keď jeho manželka liečila jeho prechladnutie oblievaním studenou vodou.

Externé odkazy
--------------

* George Boole

Autoritné údaje: * BnF: 122540641
* GND: 118661655
* ISNI: 0000 0001 1061 4506
* LCCN: n83144364
* NK ČR: ola2002153861
* VIAF: 49282014
* WorldCat: lccn-n83144364
**Druhá libanonská vojna** (v Izraeli) alebo **Júlová vojna** (v Libanone) je označenie pre ozbrojený konflikt medzi izraelskou armádou a libanonským hnutím Hizballáh. Začal sa 12. júla 2006 a skončil predčasne prímerím 14. augusta 2006. 

Počas vojny uvalil Izrael na libanonské prístavy námornú blokádu a letecky útočil na ciele v celom Libanone. Hizballáh naproti tomu ostreľoval sever Izraela raketami typu Kaťuša. V neskoršom štádiu bojov došlo aj k ozbrojeným potýčkam medzi izraelskými vojakmi a bojovníkmi Hizballáhu v južnom Libanone. 

Libanonská vláda neschvaľovala útoky Hizballáhu na Izrael a obmedzila sa na protesty proti izraelským útokom. Požadovala rozmiestnenie medzinárodných mierových jednotiek, ktoré by ukončili konflikt. Libanonská armáda sa do bojov nezapojila.

Po schválení Rezolúcie OSN č. 1701 11. augusta 2006 obe strany súhlasili s prímerím, ktoré vstúpilo do platnosti 14. augusta o 7:00 SELČ. Námorná blokáda bola ukončená 8. septembra 2006. Od 1. októbra už v Libanone nie sú takmer žiadne izraelské jednotky (výnimku tvorí hraničná oblasť Ghadžar). V krajine boli rozmiestnené medzinárodné kontingenty UNIFIL (United Nations Interim Force in Lebanon). 

Počas 34 dní trvajúceho konfliktu zahynulo asi 1500 ľudí, veľkú časť obetí tvorili libanonskí civilisti.

Dôvod vojny
-----------

Hizballáh chcel zrejme podporiť Palestínčanov, ktorí 25. júna v reakcii na zatknutie dvoch aktivistov Hamasu deň predtým uniesli v pásme Gazy izraelského vojaka Gilada Šalita a zabili dvoch ďalších vojakov. To z izraelskej strany vyprovokovalo operáciu Letný dážď a po necelom roku aj obnovenie izraelskej vojenskej prítomnosti v Gaze, ktoré trvalo do novembra 2006.

Prepuknutie vojny
-----------------

Konflikt sa začal 12. júla 2006 o deviatej hodine ráno. Hizballáh vystrelil Kaťuše a mínomety na izraelské vojenské pozície a dediny Zar'it a Šlomi v hraničnej oblasti, aby odlákal pozornosť od inej jednotky Hizballáhu, ktorá v tom istom čase prekročila hranicu, uniesla dvoch izraelských vojakov (Ehuda Goldwassera a Eldada Regeva) a troch ďalších zabila. 

Záchranný tím sa vydal po stopách teroristov, ale izraelský tank Merkava našiel na mínu a vybuchol. Zahynuli ďalší 4 vojaci. Na ďalší deň Ehud Olmert označil čin Hizballáhu za akt vojny a odmietol prepustiť zadržiavaných členov Hizballáhu.

Priebeh vojny
-------------

Nasledujúci mesiac sa Izraelčania a Libanonci stretávali na pohraničných zrážkach až do ukončenia vojny rezolúciou BR OSN.

Straty vo vojne
---------------

Hizballáh stratil údajne 500 - 700 bojovníkov, Izrael zaznamenal 119 mŕtvych vojakov. O život prišlo aj 1 191 libanonských civilov a 44 izraelských.
Príprava teleskopu na štart
Drobné rozdiely v teplote CMB zachytené sondou BOOMERanG
**BOOMERanG** (Balloon Observations Of Millimetric Extragalactic Radiation ANd Geophysics) bol experiment, ktorý meral žiarenie kozmického reliktného žiarenia časti oblohy v rámci troch suborbitálnych letov balónov. Je to prvý experiment, ktorý urobil vo vysokom rozlíšení veľké snímky teplotných anizotropií reliktného žiarenia. Použitím teleskopu vo výške viac ako 42 000 metrov sa podarilo znížiť pohlcovanie mikrovlnného žiarenia atmosférou na minimum. Aj keď bola nasnímaná len malá časť oblohy, umožnilo to výrazné zníženie nákladov oproti satelitom.

Prvý let bol testovací let nad Severnou Amerikou v roku 1997. V dvoch nasledovných letoch, v rokoch 1998 a 2003, štartoval balón zo stanice McMurdo v Antarktíde. Niesli ho vetry polárneho víru v kruhu okolo južného pólu, ktoré sa vracajú po dvoch týždňoch. Podľa tohto javu dostal teleskop svoje meno.

Tím BOOMERanG-u viedol Andrwe E. Lange z Caltech a Paolo de Bernardis z Univerzity v Ríme.

Nástroje
--------

Na detekciu žiarenia sú použité bolometre. Tieto bolometre sú chladené na teplotu 0,27 K. Pri tejto teplote má materiál, podľa Debeyovho zákona, veľmi nízku tepelnú kapacitu a prichádzajúce mikrovlnné svetlo tak spôsobí veľkú zmenu teploty, úmernú intenzite prichádzajúcich vĺn žiarenia. Zmenu teploty merajú veľmi citlivé teplomery.

Zrkadlo sústredí mikrovlny do ohniskovej roviny, ktorú tvorí 16 lievikových antén. Tieto fungujú na frekvenciách 145 GHz, 245 GHz a 345 GHz, sú usporiadané do 8 pixelov.

Výsledky
--------

Údaje BOOMERanG-u z rokov 1997a 1998 spolu s experimentmi ako Saskatoon, TOCO, MAXIMA a inými určili s vysokou presnosťou uhlovú vzdialenosť povrchu posledného rozptylu. Po kombinácii s doplnkovými údajmi o hodnote Hubblovej konštanty je podľa údajov BOOMERanG-u má náš vesmír plochú geometriu, čo podporuje dôkazy zo supernov o existencii temnej energie.

Pozri aj
--------

* Pozorovacia kozmológia
* Zoznam experimentov CMB

Referencie
----------

1. ↑  
GLANZ, James. Clearest Picture of Infant Universe Sees It All and Questions It, Too. *The New York Times*, 27 April 2000. Dostupné online [cit. 2010-02-23].
2. ↑   *Instrumentation of the BOOMERranG experiment* [online]. Ted's Weblog, 2002-01-29, [cit. 2007-04-06]. Dostupné online. Archivované 2008-07-06 z originálu.
3. ↑   *Boomerang Instrument* [online]. Caltech Observational Cosmology Group, 2003-06-01, [cit. 2007-04-06]. Dostupné online. Archivované 2006-09-22 z originálu.

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portál |

* Main (Caltech) Site
* Data site Archivované 2007-04-05 na Wayback Machine
* report on the 1998 flight
* report on the 2003 flight
* Polarization Sensitive Bolometric Detector Archivované 2009-11-30 na Wayback Machine
**Ján Adam** (\* 6. máj 1918, Pohorelá – † 6. marec 1975, Bratislava) bol verejný činiteľ a ekonóm.

Jeho otec Ondrej Adam-Garec, jeho matka Mária rod. Kybová.

Životopis
---------

Vyučil sa za záhradníka. Pracoval ako záhradnícky robotník v Bratislave, neskôr v Banskej Bystrici (1937-1938); potom továrenský robotník v Pohorelej, od roku 1940 príslušník finančnej stráže, neskôr pracovník Povereníctva vnútra, Povereníctva výživy. V roku 1951 zástupca vedúceho oddelenia kontroly plánu na Povereníctve potravinárskeho priemyslu. Popri zamestnaní absolvoval ekonomickú plánovaciu akadémiu a VŠE v Bratislave, v roku 1957 získal titul Ing. Od roku 1960 vedúci odboru plánovania investícií n.p. Slovnaft v Bratislave.

Ako funkcionár KSČ organizoval politický a verejný život na Horehroní. Zúčastnil sa prípravy ilegálneho protifašistického odboja, pomáhal pripravovať ozbrojený odboj. Po vypuknutí SNP krátko internovaný v Poľsku. V roku 1968 - 1971 poslanec SNR, člen SOR a jej Predsedníctva.

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 48843
Súradnice: 47°37′46″S 15°51′36″V﻿ / ﻿47,62944°S 15,86000°V﻿ / 47.62944; 15.86000

**Vysielač Sonnwendstein** alebo **Vysielač Semmering**, nem. **Sender Sonnwendstein** sa nachádza v južnej časti Dolného Rakúska, asi 14 km juhozápadne od mesta Neunkirchen.

Kotvený oceľový, 100 m vysoký stožiar vysielača sa nachádza na 1 523 m n. m. vysokom vrchu Sonnwendstein, blízko hranice Dolného Rakúska a Štajerska. Bol vybudovaný v roku 1957 a signálom pokrýva rozsiahle územia na východe Rakúska. Poloha vysielača umožňuje veľké presahy signálu a ním šírené rozhlasové i televízne stanice sú zachytiteľné aj v Maďarsku, Česku a v juhozápadnej časti Slovenska.

Vysielanie
----------

V súčasnej dobe je možné z vysielača prijímať:

### Rozhlas

| Frekvencia[MHz] | Stanica | ERP | Polarizácia |
| --- | --- | --- | --- |
| 088,2 | Ö3 | 8 kW | horizontálna |
| 090,3 | Ö1 | 8 kW | horizontálna |
| 092,4 | FM4 | 8 kW | horizontálna |
| 095,8 | Radio Niederösterreich | 8 kW | horizontálna |
| 102,9 | KroneHit | 8,2 kW | horizontálna |

### Digitálna televízia (DVB-T)

| Kanál | Multiplex | ERP | Polarizácia | Poznámka |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 41 | Multiplex A | 14 kW | Horizontálna | Steiermark/Burgenland |
| 52 | Multiplex A | 18 kW | Horizontálna | Burgenland/Niederösterreich |
| 21 | Multiplex B | 12 kW | Horizontálna |  |
|

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Sender Sonnwendstein na nemeckej Wikipédii.*
Migrácia keltského obyvateľstva Británie v 6. storočí
**Britonovia**, **Britovia** (z lat. *Britto, Brito*, mn. č. *Brittones*) či *britskí Kelti* je označenie pre pôvodné keltské obyvateľstvo väčšinovej časti Veľkej Británie, ktoré tu sídlilo minimálne od doby železnej do obdobia raného stredověku. Ich potomkovia sú hlavne Walesania, Cornwallani a Bretónci.

História
--------

Britské ostrovy boli známe už starovekým Grékom, po prvý krát ich meno zaznamenal cestovateľ Pytheas z Massalie (dnešné Marseille) na konci 4. storočí pred n. l.. Meno ostrovov a obyvateľov nemalo v gréckych prameňoch jednotnú podobu, objavujú sa výrazy *Pretanoi, Pritteni, Prettani*, vedľa názvu *Brettania* apod.

Rímska ríša dobyla väčšinu ostrova v 1. storočí n. l. – okrem severnej Kaledónie oddelenej neskôr Hadriánovym valom – a zriadila tu provinciu *Britannia*. Väčšina keltského obyvateľstva sa dostala pod nadvládu Ríma a dochádzalo k jeho romanizácii a vzniku britsko-rímskej kultúry. Obyvatelia provincie *Britannia* boli nazývaní *Britanni* (Britannovia).

Po zániku rímskej ríše (5. storočie) sa Británie v rámci sťahovania národov stala od východu cieľom nájazdov prevažne germánskych Anglosasov. Pôvodné keltské obyvateľstvo bolo vytlýčané do západnej časti niekdajšej rímskej provincie a čiastočne migrovalo na nové územia na európskej pevnine. Bola to predovšetkým najbližšia Armorika nazývaná Malá či Zámorská Británia a dnes známa ako Bretónsko (anglicky *Brittany*) a menšie územie v severošpanielskej Galícii nazývanej Britonia. Tak došlo k rozdeleniu pôvodne jednotného obyvateľstva na skupiny, ktoré sa ďalej vyvíjali na samostatné národy.

Jazyk
-----

Jazyk Britonov patrí do brythonskej (britanskej) skupiny keltských jazykov a je predchodcom dnešných jazykov:

* waleština
* kornčina
* bretónčina

Ďalšie národy obývajúce severnú časť ostrova pred anglosaskou inváziou rozprávaliá goidelskými keltskými jazykmi a – asi aj keltskou – piktčinou.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Britonové na českej Wikipédii.*
**Andrea Verešová** (\* 28. jún 1980, Žilina) je slovenská modelka, miss Slovensko 1999 a príležitostná herečka.

Životopis
---------

### Vzdelanie

V rokoch 1994 až 1999 navštevovala belgické gymnázium v Žiline. Po jeho ukončení začala študovať na Právnickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. Štúdium ukončila v roku 2007 na Západočeskej univerzite v Plzni.

### Kariéra modelky

V mladom veku sa zúčastnila súťaží ako boli Miss Teenager a Elite Model Look. V roku 1999 získala titul Miss Slovensko. Odvtedy sa aktívne venuje modelingu.

### Let's Dance 2

V roku 2008 účinkovala v tanečnej súťaži Let's dance, ktorú vysielala televízia Markíza. S tanečným partnerom Petrom Čadekom súťaž opustili v 9. kole.

### Osobný život

S manželom JUDr. Danielom Volopichom (nar. 1965) majú dcéru Vanessu a syna Daniela Tobiáša.

Filmografia
-----------

* 2004 – *Princ a ja* (priateľka princa Eddieho)
* 2006 – *Panic je nanic* (barmanka)
* 2023 – *Perinbaba a dva svety*

Referencie
----------

1. ↑  1 Verešová promovala a o pár dní porodí

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5715 8352
* NK ČR: js20060811021
* VIAF: 84252896
**Marián Kováčik** (\* 20. máj 1940, Bystrá (okres Brezno)  –  † 16. marec 2004, Lehnice) bol slovenský básnik, spisovateľ pre deti, dramatik, prekladateľ a textár.

Životopis
---------

V roku 1954 – 1958 študoval na Priemyselnej škole elektrotechnickej a spojovej v Banskej Bystrici. V rokoch 1958 – 1963 pokračoval na Elektrotechnickej fakulte Slovenskej vysokej školy technickej v Bratislave, odbor fyzika pevných látok. 

Spočiatku pracoval ako asistent na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach, 1964 – 1975 v Bratislave, neskôr redaktor a 1976 – 1995 šéfredaktor časopisu Romboid, súčasne 1979 – 1984 riaditeľ Bratislavskej lýry, 1995 – 1998 pracovník Ministerstva kultúry, od 1998 vo vydavateľstve Slovenskej akadémie vied Veda v Bratislave.

Prvé básne publikoval v Smene a v Mladej tvorbe. Ťažiskom jeho poetického diela je intímna ľúbostná lyrika, v oblasti detskej literatúry sa predstavil zbierkami humorne ladených básničiek, deťom tiež adresoval televízne rozhlasové hry. Ako dramatik popri spolupráci s televíziou a rozhlasom upravoval divadelné hry, bol autor textov tanečných piesní pre hudobnú komédiu Igora Bázlika *Veselica* (1978). Prekladal poéziu a drámu z poľštiny, ruštiny, gruzínčiny a chorvátčiny.

Dielo
-----

* *Súradnice*, 1963
* *Vodoznak*, 1969
* *Modré obdobie*, 1973
* *Železo a iné básne*, 1978
* *Pramienok*, 1980
* *Medzimesto*, 1983
* *Láskoslovie*, 1997
* *Vrabeceda*, 1991
* *Básničky zo psiny*, 1995
* *O šťastnej princeznej*, 1973
* *Rozprávky z makovníka*, 1977

Referencie
----------

1. ↑  TASR. Zomrel básnik Marián Kováčik. *SME* (Bratislava: Petit Press), 2004-03-22. Dostupné online [cit. 2021-03-16]. ISSN 1335-4418.

Literatúra
----------

* *Slovník slovenských spisovateľov 20. storočia*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Marián Kováčik na LIC

Autoritné údaje: * abART: 108759
* GND: 108985501X
* ISNI: 0000 0000 5527 8131
* LCCN: n79001142
* NK ČR: jn20000603514
* SNK: 164837
* VIAF: 22552925
* WorldCat: lccn-n79001142
**Garth Nix** (\* 19. júl 1963, Melbourne, Austrália) je austrálsky spisovateľ, píšuci diela z oblasti  fantasy literatúry. Najznámejšia je jeho trilógia *The Old Kingdom*..

Životopis
---------

Narodil sa v Melbourne, ale vyrastal v  Canberre. Vyštudoval Univerzitu v Canberre. Pracoval aj ako vojak, predavač kníh, publicista, editor, konzultant v marketingu a literárny agent. Profesionálnym spisovateľom sa stal v roku 2002. Jeho diela sú preložené do viac ako 28 jazykov. Dostal sa na zoznam bestsellerov v The New York Times, Publishers Weekly, The Bookseller, The Australian a The Sunday Times.

Bibliografia
------------

### Trilógia The Old Kingdom (čes. Staré králevství)

Dej sa odohráva v jeho vlastnom svete, pozostavajúcom z dvoch častí. Južná časť je náš reálny svet (približne v dnešnej dobe) a je oddelená od magického Starého kráľovstva (stredovek) veľkým múrom. Zápletka spočíva v tom, že jeden nekroman chce vyhubiť celé ľudstvo pomocou svojej nemŕtvej armády. Bráni mu v tom strážca nemŕtvych Abhorsen a celé Staré kráľovstvo.

Časti: 

* Sabriel
* Lirael
* Abhorsenka
* Clariel
* Zlatoruká

### Kľúče od kráľovstva

Je zatiaľ nedokončený sedemdielny cyklus (vyšlo v čestine):

* Pan Pondělí
* Úděsné Úterý
* Sychravá Středa
* Čilí Čtvrtek
* Paní Pátková
* Senzační Sobota
* Nakonec Neděle.

Referencie
----------

1. ↑

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Garth Nix**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny web
* Neoficiálny web

  

Autoritné údaje: * BnF: 132005129
* GND: 122545079
* ISNI: 0000 0000 8222 7129
* LCCN: n96003050
* NK ČR: xx0002179
* SNK: 147498
* VIAF: 39520118
* WorldCat: lccn-n96003050
Tekovský kroj
Ľudový rezbár
**Folklór** („folklore" – vedomosti ľudu) je kunda kultúrnych javov, ktoré sa realizujú formami ústnej, hernej, tanečnej, dramatickej a hudobnospevnej komunikácie, realizovaný v mnohých variantoch. Jeho nositeľom a rozširovateľom je kolektív, aj keď prvotným tvorcom bol jeden človek. 

Folklór podlieha kolektívnym normám jednotlivých skupín. Viaže sa na realizáciu v konkrétnej situácii (folklórna situácia), ktorá predstavuje jednotu času, miesta a interpretácie (zvykne sa uvádzať aj kritika). V súčasnosti sa stretávame s pojmami folklorizmus (2. existencia folklóru) a folklorizácia.

Folklór je možné rozdeliť do:

* rodov
* druhov
* žánrov

Štúdiom folklóru sa zaoberá samostatná spoločenská veda – folkloristika. 

  

Ako folklorista sa označuje nielen odborník vo folkloristike, ale hovorovo aj ten, kto sa venuje pestovaniu folklóru, jeho zachovávaniu a umeleckému interpretovaniu (formou záujmovej činnosti).

Folklór na Slovensku
--------------------

Folklór patrí na Slovensku medzi najväčšiu pýchu krajiny. Každá oblasť, mesto, dedina, obec má svoj vlastný charakter a svoj vlastný folklór – kroje, hudbu, piesne, architektúru, zvyky, tradície, tance a nárečie. Na prezentáciu folklórnych zvykov jednotlivých regiónov sú na viacerých miestach Slovenska usporadúvané folklórne festivaly. 

Najväčšie festivaly na Slovensku sú vo Východnej, Myjave a Detve a všetky tri festivaly sú organizované pod záštitou *C.I.O.F.F.* (najväčšia folkloristická celosvetová organizácia)[chýba zdroj]. Ostatné festivaly majú skôr regionálny charakter, ale často svojou kvalitou nezaostávajú za týmito tromi festivalmi. Vo všeobecnosti možno povedať, že medzi festivalmi sú dosť výrazné rozdiely a každý má svoju vlastnú, typickú atmosféru a čaro. Na najlepších festivaloch žije festivalom celá obec, mesto – dokonca celá oblasť a folklór cítite na každom kroku.

Folklór v Srbsku
----------------

Kysáčsky kroj
Slováci, ktorí prišli do Srbska (presnejšie do Vojvodiny) zo Severného Maďarska a Slovenska, si so sebou priniesli aj folklór. Každá dedina a mesto má svoj vlastný kroj, hudbu, zvyky, tradície, tance, nárečie, ktoré je odlišné (nie je všade rovnaké). Vo Vojvodine sa organizujú rôzne slovenské ako folklórne tak i rôzne iné podujatia.

Najväčšie festivaly v Srbsku sú v Kysáči, Zlatá brána, Báčskom Petrovci, Slovenské národné slávnosti. Taktiež tam sú aj festivaly Tancuj, tancuj, Budárske dni... a v takmer každej obci bývajú rôzne podujatia a festivaly.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Folklór (kultúra)**

Externé odkazy
--------------

* Folklorista.sk - portál slovenských folkloristov Archivované 2012-01-04 na Wayback Machine
* JankoHrasko.sk - studnica slovenského folklóru
**Zuzana Szatmáry** (\* 1947, Bratislava) je slovenská publicistka, novinárka, poetka a riaditeľka Nadácie Charty 77.

Bola ocenená Európskou úniou titulom Žena Európy za rok 1993. Je dcérou známeho slovenského spisovateľa, komunistu, neskôr disidenta komunistického režimu Juraja Špitzera a slovenskej herečky Dalmy Špitzerovej. Narodila sa v Bratislave, časť detstva však prežila u rodinných priateľov v Čiernom Balogu na Horehroní. Pochádzali odtiaľ jej stará mama z otcovej strany. Študovala architektúru, sociológiu a informatiku. V totalitnom období pracovala ako sústružníčka, upratovačka, vychovávateľka v polepšovni, či technická prekladateľka. V roku 1989 stála pri zrode občianskeho hnutia Verejnosť proti násiliu.

Súčasné pôsobenie
-----------------

Dnes prednáša a publikuje doma aj v zahraničí. Aktívne spolupracuje s denníkmi Pravda, SME a v Česku s Lidovými novinami. Je spoluzakladateľkou Grémia III. sektoru a Nadácie Charty 77, kde v súčasnosti pôsobí ako výkonná a programová riaditeľka. Táto nadácia sa dnes venuje najmä bezplatnému právnemu poradenstvu. Aktívne sa vyjadruje k ľudsko-právnym otázkam a ochrane menšín. V roku 2005 jej vyšla úspešná zbierka básni *Rozumné srdce* s ilustráciami slovenského výtvarníka Františka Guldana. Stála aj pri zrode slovensko-židovských novín *Delet* (hebrejsky *Dvere*). Noviny vychádzajú od leta 2010 len v internetovej verzii. Jej syn Michael je šéfredaktorom a vydavateľom *Delet*.

Dielo
-----

* *Rozumné srdce* (zbierka básní) Levice: Koloman Kertész Bagala – L.C.A. 2005

Referencie
----------

1. ↑   *Autorita Osobné meno : Szatmáry, Zuzana* [online]. Martin: Slovenská národná knižnica, [cit. 2023-06-16]. Dostupné online.
2. ↑   *Prezentácia knihy Zuzana Szatmáry: Rozumné srdce* [online]. Bratislava: Slovenské literárne centrum, 2005-04-27, [cit. 2023-06-16]. Dostupné online.
3. ↑  ANDREJČÁKOVÁ, Eva. Zuzana Szatmáry: Svet je taký, ako sa dnes cítim. *sme.sk* (Bratislava: Petit Press), 2009-04-02. Dostupné online [cit. 2023-06-16]. ISSN 1335-4418.
4. 1 2   *Ľudia* [online]. Bratislava: Nadácia Charty 77, [cit. 2023-06-16]. Dostupné online. Archivované 2019-06-07 z originálu.
5. ↑   *Kontakt* [online]. Bratislava: Občianske združenie Delet, 2010-12-15, [cit. 2011-04-16]. Dostupné online. Archivované 2011-04-14 z originálu.
6. ↑  VLNKA, Jaroslav. *Kým rozum precíti možno zmúdrie srdce* [online]. Bratislava: Slovenské literárne centrum, 2005-07-01, [cit. 2023-06-16]. Dostupné online.

Autoritné údaje: * SNK: 202702
* VIAF: 70835448
**Edgar Degas**, vlastným menom *Hilaire Germain Edgar de Gas* (\* 19. júl 1834, Paríž – † 27. september 1917, Paríž) bol francúzsky maliar, grafik a sochár. Je považovaný za jedného z hlavných predstaviteľov impresionizmu.

Bol synom bankára talianskeho pôvodu a kreolky z New Orleansu v USA (zomrela, keď mal Edgar 13 rokov).
Začal študovať právo, no zakrátko v roku 1855 sa prihlásil na Akadémiu krásnych umení. Mal prirodzený zmysel pre pôvab, bol schopný kvalitne zvládnuť reprodukcie. Obdivoval taliansku renesanciu a Ingresa, s ktorým sa osobne poznal. Mal všetky predpoklady stať sa spoločensky uznávaným maliarom.

V roku 1859 odchádza na študijnú cestu, na tri roky, do Talianska. Počas pobytu vo Florencií, Neapole a Ríme namaľoval niekoľko portrétov.
V roku 1862 sa zoznámil s Edouardom Manetom a odvtedy prestáva maľovať klasické námety a inšpiruje sa reálnou skutočnosťou. Začína maľovať konské dostihy, hudobníkov a ženy. Po roku 1867 nasledujú typické obrazy z divadelného života, hlavne postavy tanečníc. Neskôr začína maľovať rozličné scény z prostredia veľkomesta (ulice, nočné podniky, cirkus, nevestince a iné). V 70. rokoch veľa cestoval. Navštívil Španielsko, Taliansko a v USA rodisko svojej matky New Orleans.

V tomto období prehĺbil styky s impresionistami, s ktorými často vystavoval.
Hoci impresionizmus bral s výhradami, namaľoval jeden z najslávnejších obrazov tohto hnutia - Absint z roku 1877. Ako model mu sedela herečka Ellen Andréová a grafik a milovník divadla Marcellin Desboutin. Absint sa stal ikonou - asi aj preto, že tento nápoj s mierne halucinogénnymi účinkami bol kultový v parížskej bohéme.

V osemdesiatych rokoch sa jeho tvorba sústreďuje zväčša iba na baletné scény a umývajúce sa ženy. V tomto období modeloval aj známe voskové plastiky tanečníc a aktov, odliate neskoršie do bronzu. Jeho aktivitu obmedzovala očná choroba, ktorá vyvrcholila okolo roku 1900, keď takmer oslepol.

Oproti obdivu impresionistov k voľnej prírode a slnečnému svetlu uprednostňoval Degas umelé svetlo divadelných rámp a lokálov. Bol jedným z prvých maliarov, ktorí umelecky znázornil efekty nového plynového osvetlenia. Jeho impresionistické poňatie prejavovalo sa skôr v atmosfére ako v technike, v podstate ostával na pozíciách realizmu.

Galéria
-------

* AbsintAbsint
* Žena pri toaleteŽena pri toalete
* Baletná skúškaBaletná skúška

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Edgar Degas**

Autoritné údaje: * abART: 7745
* BnF: 120737685
* GND: 118524291
* ISNI: 0000 0001 2129 7200
* LCCN: n79022903
* NK ČR: jn19990001680
* ULAN: 500115194
* VIAF: 41863744
* WorldCat: lccn-n79022903
Socha admirála Nelsona na vrchole stĺpa
**Nelsonov stĺp** (angl. Nelson's Column) je monumentálny pamätník v centre londýnskeho Trafalgarského námestia.

Bol postavený v rokoch 1840 až 1843 na pamiatku admirála Nelsona, ktorý padol roku 1805 v bitke pri Trafalgare. Obsahuje Nelsonovu sochu stojacu na vrchole vysokého žulového stĺpa. Návrh tohto pamätníka vytvoril v roku 1838 architekt William Railton a bol zhotovený spoločnosťou *Peto & Grissell*. Railtonov pôvodný model v mierke 1:22 je vystavený v National Maritime Museum v Greenwichi.

Socha je obrátená na juh smerom k Westminsterskému paláci. Vrchol korintského stĺpu je ozdobený bronzovými listami, odliatych z britských diel. Podstavec stĺpa je dekorovaný štyrmi bronzovými plastikami, vyrobenými z ukoristených francúzskych diel, ktoré zobrazujú štyri veľké Nelsonové víťazstva.

Stĺp je vysoký 50 metrov, vrátane sochy (mylne sa označuje ako 56 m). Samotná socha má výšku 5,5 m.

Referencie
----------

1. ↑   *Nelson's Column history* [online]. David Ball Restoration, [cit. 2010-02-09]. Dostupné online. Archivované 2009-12-09 z originálu. (po anglicky)
2. ↑   *Nelson's Column is 16ft shorter than everybody thought* [online]. The Daily Telegraph, júl 2006, [cit. 2010-02-09]. Dostupné online. (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Nelsonov stĺp**

Súradnice: 51°30′28″S 0°07′41″Z﻿ / ﻿51,50772°S 0,12797°Z﻿ / 51.50772; -0.12797