**Pán si neželal nič** *(angl. Master did not ask for anything)* je slovenská tragikomédia režiséra Petra Solana. Film, ktorý vznikol na motívy rovnomennej poviedky z knižnej zbierky *Polohlasom* od Petra Karvaša, mal premiéru 22. januára v roku 1971.

Synopsa
-------

Tragikomédia Pán si neželal nič je príbehom o človeku, ktorý dostane možnosť aspoň počas jednej noci stať sa opäť hrdinom. Ctibor (Jozef Kroner) kedysi pracoval v hoteli ako detektív. Hoci teraz pracuje ako hotelový poslíček, stále cíti túžbu byť niekde potrebný. Zdá sa mu, že by mohol zabrániť ohlásenej samovražde jedného z hostí. Ctibor sa pokúša zúfalému činu zabrániť a hosťa z izby číslo 32 neustále pozoruje, pričom do svojho „najnovšieho prípadu" zapája aj personál hotela, predovšetkým však čašníčku Zuzku a recepčného Mrázika. Zuzka sa snaží na naliehanie pána Ctibora odradiť hosťa od smutných úmyslov prostredníctvom svojho pôvabu. V úpornej snahe, aby predišiel tomuto nešťastiu, sa z bezvýznamného pokorného a pasívneho sluhu transformuje v cieľavedomého a zanieteného pomocníka. Ctiborova snaha sa však ukáže ako márna, a keďže si poplietol čísla izby, celú noc úporne sledoval hosťa, ktorý záchranu vôbec nepotreboval. Ako správny ironik však Karvaš necháva hosťa z izby číslo 23 zomrieť. Ráno nachádza personál hosťa mŕtveho, a tak sa hotel vracia späť do dní svojej zašlej slávy a pán Ctibor k svojej všednej bezvýznamnosti.

Knižná predloha
---------------

Súbor poviedok *Polohlasom* písal Peter Karvaš v rokoch 1939 až 1942, knižne však po prepracovaní vyšli až po vojne v roku 1947. Po ich ďalšom prepracovaní v rokoch 1954 až 1958 sa príbehy dočkali nového vydania až v roku 1966, tentoraz s podtitulom *Bizarné poviedky*. *Bizarné poviedky* sa skladajú z viacerých poviedok, pričom najznámejšími sú poviedky *Milý pán Hálka*, a už spomínaná poviedka *Pán si neželal nič*.

Hrajú v hlavných úlohách
------------------------

* Jozef Kroner – Ctibor
* Otomar Korbelář – Mrázik
* Elena Pappová-Zvaríková – Zuzka
* Jaroslav Rozsíval - Druhý vrátnik
* Viliam Polónyi – Kuchár
* Marián Labuda – Kuchtík
* František Dibarbora – Pán z izby 23
* František Zvarík – Pán v stredných rokoch

Tvorcovia
---------

* Peter Solan – Réžia
* Peter Karvaš – Námet, scenár
* Vincent Rosinec – Kamera
* Zdeněk Liška – Hudba
* Miloš Kalina – Architekt
* Stanislava Vaníčková – Návrhy kostýmov
* Maximilián Remeň – Strih
* Milan K. Némethy – Zvuk
* Viliam Čánky – Vedúci výroby

Peter Solan
-----------

Ako absolvent filmovej réžie na pražskej FAMU nakrútil Peter Solan ako svoj prvý film krátkometrážny film pre deti, *Vianočný dar* v roku 1953. V období krátko po premiére filmu *Vianočný dar* pracoval v bratislavskom Štúdiu dokumentárnych filmov. Po roku 1956 zo štúdia odchádza a začína sa venovať hranému filmu v Štúdiu hraných filmov na Kolibe. V tom istom roku debutoval aj svojim prvým hraným filmom *Čert nespí* (1956), ktorý určil jeho smerovanie k vlastnej poetike a výraznej dramaturgickej psychológii postáv. V nadchádzajúcich rokoch Solan prichádza z jedným zo svojich najslávnejších filmov, *Boxer a smrť* (1962), na ktorom spolupracoval s dramaturgom a scenáristom Tiborom Vichtom, a ktorý je radený medzi špičku slovenskej kinematografie. V roku 1964 nakrúca Peter Solan film *Prípad Barnabáš Kos* na motívy poviedky Petra Karvaša. V sedemdesiatich rokoch bol z politických dôvodov Solan preložený do Štúdia krátkych filmov, kde nakrúcal prevažne dokumenty, ale v roku 1979 sa definitívne vrátil k svojej poetike filmom *A pobežím až na kraj sveta* (1979). Solan po tomto lyrickom príbehu nakrútil už len dva filmy. Predposledným filmom sa tak stala psycho-dráma *Tušenie* (1982) a filmom *O sláve a tráve* z roku 1985 ukončil Peter Solan svoju filmovú kariéru.

Dvojica Karvaš-Solan
--------------------

Dvojica Solan – Karvaš prvýkrát spolupracovala na filme *Čert nespí* v roku 1956. Solanov prvý hraný film sa skladá z troch satirických poviedok (*Smutný káder; Typický príklad; Veľkorysá kampaň*), ktoré boli vybraté zo zbierky poviedok Petra Karvaša. Ďalším spoločným projektom dvojice **Solan-Karvaš** bol film *Prípad Barnabáš Kos* z roku 1964, pri ktorom sa dvojica stretla s nemalými problémami. Slovenská filharmónia sa snažila bojkotovať nakrútenie filmu zákazom podieľať sa na realizácii filmu. Napriek problémom so satirou vo filme a s postojom Slovenskej filharmónie, Solan nakoniec film nakrútil. V roku 1970 sa opäť stretávajú pri filme *Pán si neželal nič*, ktorý vznikol na motívy Karvašovej poviedky *Polohlasom*. Práve pri filme *Pán si neželal nič* sa potvrdila poetika tejto dvojice. Ich doménou nebolo obrazové riešenie, ale veľmi jednoduché rozprávanie postavené na hercovi, dialógoch a vypointovaných epizódach.

Kinematografia na Slovensku v roku 1970
---------------------------------------

Po dokončení filmu *Pán si neželal nič*, ako to už bolo počas celého tohto obdobia budovania socialistickej spoločnosti, film zatvorili do trezoru a režiséra preradili do Štúdia krátkeho filmu. Takmer desať rokov nesmel nakrúcať hrané filmy. Film môžeme viac-menej považovať za akúsi labutiu pieseň (hoci podľa roku dokončenia definitívnou bodkou boli Hanákove *Obrazy starého sveta* a Havettove *Ľalie poľné* z roku 1972) za istou slobodou 60. rokov, keď sa aj na Slovensku rozvíjala moderná filmová tvorba a definitívne sa autorsky aj organizačne osamostatnila od českej, a dozrela. V rokoch 1963 až 1970 slovenská kinematografia vyspela na modernú európsku kinematografiu, tak v hranej, ako aj v nehranej tvorbe. Vývoj sa zavŕšil experimentmi konca desaťročia, keď nová slovenská vlna prepojila film s aktuálnym dianím v ostatných umeleckých kruhoch, ale nezradila filmovú špecifiku. Dodnes považujeme tieto roky za zlatú éru slovenského filmu.

Lokácie natáčania
-----------------

Film *Pán si neželal* nič sa nakrúcal v exteriéroch miest Bratislava, Levice, Štúrovo a Trenčianske Teplice. Film sa nakrúcal v priestoroch malého, pomaly upadajúceho hotelíka v malom mestečku neďaleko Vysokých Tatier. Tvorcovia umiestnili dej filmu do hotela, na ktorom sa podpísal neúprosný zub času a voľakedajšia pýcha mesta a lesk noblesy navždy zapadli prachom.

Zdroje
------

* Profil režiséra
* Profil filmu SDB Archivované 2016-03-05 na Wayback Machine
* Knižná príloha[nefunkčný odkaz]
* Návraty: Pán si neželal nič
* Václav Macek, *Dejiny slovenskej kinematografie*, (Bratislava: Osveta, 1997), s. 308 – 309