recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Socha bohyne Atény, rímska mramorová kópia z prelomu 1. a 2. stor. gréckeho bronzového originálu od Agorakrita
**Agorakritos** (starogr. *Ἀγοράκριτος*) bol grécky sochár v 5. storočí pred Kr.

Sochár Agorakritos pochádzal z ostrova Paros. Jeho učiteľom bol aténsky sochársky majster Feidias. Svoje diela tvoril v 2. polovici 5. storočia pred Kr. a to hlavne z mramoru. Jeho najslávnejším dielom bola kultová socha bohyne Nemesidy v Rhamnunte, mestečka v Atike (zhotovená pred rokom 431 pred Kr.), ktorej zlomky archeológovia odkryli. Toto dielo bolo pripisované aj Feidiovi. Agorakrita preslávila i obrovská mramorová socha Matky bohov vyhotovená pre métróon (svätyňa bohyne matky) na aténskej agore.

Rímsky spisovateľ Plínius o Agorakritovi a jeho dielach uvádza: „*Žiakom Feidiovým bol tiež parský Agorakritos, ktorého si on obľúbil pre jeho mladosť; preto sa hovorí, že majster venoval niektoré svoje diela tomuto svojmu žiakovi a nechal ich ním podpísať. Obaja Feidiovi žiaci sa stretli v súťaži medzi sebou pri vytváraní Afrodity, a palmu víťazstva získal Alkamenes, nie tak kvalitou svojej práce, ale skôr pre miestne vlastenectvo Aténčanov, neprajúce cudzincom. Preto Agorakritos predal podľa podmienok súťaže svoje dielo, aby nezostalo v Aténach, a nazval ju Nemesis. Socha stála v Rhamnutskom déme Atiky a Varro jej dával pred inými prednosť. V tom istom meste je tiež Agorakritovo dielo v chráme Veľkej matky.*"

O Agorakritových sochárskych dielach podáva svedectvo aj staroveký cestovateľ Pausanias, ktorý zaznamenal, že ich videl v chráme bohyne Atény Itónskej v boiótskom meste Koróneia. Boli to podoby božstiev Dia a Atény. Boióťania na posvätnej pôde (temenos) tohto chrámu konali svoje celonárodné zhromaždenia.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 398.
2. ↑  Strabón, *Geographica* 9,1,17.
3. ↑  Plínius Starší. *Kapitoly o přírode*. Praha : Svoboda, 1974. 25-006-74. S. 290.
4. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 243.

  

Autoritné údaje: * GND: 118644025
* ISNI: 0000 0000 1045 690X
* LCCN: no2010072353
* ULAN: 500062159
* VIAF: 64800821
* WorldCat: lccn-no2010072353
**Agneša Habsburská** alebo **Agnesa Habsburská** (\* 18. máj 1281 – † 11. jún 1364, kláštor Königsfelden, Švajčiarsko) bola uhorská a chorvátska kráľovná, manželka posledného Arpádovca Ondreja III.

Agneša, druhá dcéra rakúskeho vojvodu Albrechta a Alžbety Tirolskej, bola v rámci habsburskej sobášnej politiky vydatá za uhorského kráľa Ondreja. Svadba sa konala 13. februára 1296 vo Viedni. Manželstvo bolo krátke, Ondrej v januári 1301 náhle zomrel. Na uhorský trón mal zasadnúť snúbenec jedinej Ondrejovej dcéry Alžbety, Václav III.

Mladá vdova Agneša nemala žiadnu faktickú politickú moc, preto po manželovej smrti z Uhorska odišla naspäť do Rakúska a po roku 1308 spoločne s bratmi a matkou založila kláštor Königsfelden.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Agneša Habsburská (1280)**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Anežka Habsburská (1280-1364) na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 122191447
* ISNI: 0000 0000 1569 0287
* PIM: PIM42071
* VIAF: 15645841
Synagóga Or Torah
Interiér
**Synagóga Or Torah** (hebr. בית הכנסת אור תורה – *Bejt ha-kneset Or Tora*) je synagóga komunity tuniských židov v izraelskom meste Akko. Stojí na 13 Kaplan Street.

Dejiny
------

Po prvej izraelsko-arabskej vojne sa do Izraela začalo sťahovať veľké množstvo Židov. V meste Akko týmto spôsobom vznikla veľká komunita židovských prisťahovalcov z Tuniska. Jeden z nich, Zion Badaschem, chcel postaviť synagógu, ktorá by pripomínala synagógu al-Gharib na Džerbe. Za týmto účelom bolo rozhodnuté v roku 1955 prebudovať tuniské komunitné centrum. Bola to štvorposchodová budova nachádzajúca sa východne od opevneného centra mesta..

Architektúra
------------

Na stavbe bola použitá mozaika vyrobená v kibuci Ejlon. Mozaiky predstavujú vtáky a zvieratá, starobylé motívy judaizmu ako menora, šofar aj hudobné nástroje používané v Jeruzalemskom chráme. Hlavná modlitebňa má sedem oltárnych kabinetov na zvitky. Je zakončená zdobenou kupolou. Na podlahových mozaikách sú znamenia zverokruhu. Budova má 140 vitrážových okien a štyri poschodia. V prvom poschodí sú konferenčné priestory, v druhom modlitebňa, v treťom ženská galéria a štvrtej slúži ako výstavná sieň..

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Synagóga Or Tora**

Súradnice: 32°55′27″S 35°04′36″V﻿ / ﻿32,924183°S 35,076577°V﻿ / 32.924183; 35.076577

Referencie
----------

1. ↑  The Or Torah – "Jariva" – (Tunisian) Synagogue, Acre
2. ↑  The Or Torah Synagogue

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Synagoga Or Torah na poľskej Wikipédii.*
**Suchánsky potok** je potok na Krupinskej planine, na území Hontu, v okresoch Zvolen a Veľký Krtíš. Je to pravostranný prítok Plachtinského potoka a má dĺžku 10,5 km. Niekedy sa označuje ako **Lahoš**, prípadne **Sucháňsky potok**. Na hornom toku preteká územím VVP Lešť, na dolnom toku sa výrazne zarezáva do sopečného podložia planiny a vytvára hlbšie údolie s úzkym dnom.

*Prameň:* na Krupinskej planine, v podcelku Dačolomská planina, na západnom úpätí Jaseňového vrchu (723,8 m n. m.) v nadmorskej výške cca 662 m n. m. na území VVP Lešť

*Smer toku:* prevažne na juh, na dolnom toku viac na juhovýchod

*Geomorfologické celky:* Krupinská planina, podcelky Dačolomská planina a Modrokamenské úboče

*Prítoky:* sprava Suchánik (379,0 m n. m.), zľava Lihovec (412,8 m n. m.)

*Ústie:* do Plachtinského potoka severne od obce Horné Plachtince v nadmorskej výške 254,8 m n. m.

*Obce:* nepreteká žiadnou obcou

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-04-23]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-04-23]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Krtíša** |
| --- |
| *Krtíš* → *Ipeľ* → *Dunaj* |
| Vodné toky | Brestovský potok · Burašovský potok · Cigánsky potok · Čegovský potok · Čierny potok · Dlhý potok · Dolinský potok · Drieňov · Hrabový potok · Chotárny potok · Jama · Jelení potok · Kozí potok · **Krtíš** · Kucák · Lihovec · Listica · Medokýšny potok · Nový jarok · Pecný potok · **Plachtinský potok** · Poličný potok · Potok · Rakovec · Riečka · Slúžikov jarok · Suchánik · Suchánsky potok · Suchý potok · Šípsky potok · Škriavnik · Zabry · Záhorský potok · Zajský potok |
| Vodné plochy | Vodná nádrž Sklabiná · Vodná nádrž Želovce |
Vlajka Šalamúnových ostrovov
**Vlajka Šalamúnových ostrovov** – vlajkový list je rozdelený šikmým žltým pruhom (jeho šírka odpovedá jedenástine šírky vlajky) na horné modré a dolné tmavo zelené trojuholníkové pole. V modrom poli je pri žrdi umiestnených päť bielych päťramenných hviezd (2 + 1 + 2), ktoré pripomínajú päť administratívnych oblastí, na ktoré je štát rozdelený (Východná, Západná, Malaitu, Stredná a Vnútorná východná).

Žltá farba symbolizuje slnko, modrá vody Tichého oceánu, zelená zem a jej úrodu.

Vlajka bola oficiálne zavedená roku 1977, kedy nahradila britskú modrú služobnú vlajku s vlajkovým emblémom v bielom kruhu vo vlajúcej časti.

Galéria
-------

* Civilná námorná vlajka Šalamúnových ostrovovCivilná námorná vlajka Šalamúnových ostrovov
* Vojenská námorná vlajka Šalamúnových ostrovovVojenská námorná vlajka Šalamúnových ostrovov

| * z
* d
* u
Vlajky krajín Austrálie a Oceánie |
| --- |
|  Austrália | 
* Austrália
* Vianočný ostrov
* Kokosové ostrovy
* Norfolk

 |
|  Melanézia | 
* Fidži
* Nová Kaledónia
* Papua-Nová Guinea
* Šalamúnove ostrovy
* Vanuatu
* Východný Timor

 |
|  Mikronézia | 
* Guam
* Kiribati
* Marshallove ostrovy
* Nauru
* Severné Mariány
* Mikronézia (štát)
* Palau

 |
|  Polynézia | 
* Americká Samoa
* Cookove ostrovy
* Francúzska Polynézia
* Nový Zéland
* Niue
* Pitcairnove ostrovy
* Samoa
* Tokelau
* Tonga
* Tuvalu
* Wallis a Futuna

 |
Vlajka Írska
**Vlajka Írska** je trikolóra ktorá má zvislé pruhy vo farbe zelenej, bielej a oranžovej. Zelená symbolizuje „smaragdový" ostrov s katolíckou väčšinou obyvateľstva, oranžová, odvodená z farieb kráľovského rodu oranžsko-nasavského, pripomína protestantskú časť, zatiaľ čo biely pruh uprostred znamená potrebu mieru a dorozumenie medzi oboma náboženskými skupinami; preto je táto vlajka výslovne označovaná ako unionistická. Podľa niektorých návrhov mala však byť biela farba rezervovaná menšine írskych presbyteriánov.

Vlajka sa prvýkrát objavila roku 1830 (skôr sa používala vlajka zelená zo žltou harfou uprostred), viac sa rozšírila až roku 1848, kedy sa vešala súčasne s trikolórou francúzskou na oslavu februárovej revolúcie; vtedy ju priviezol vodca Maloirov T. F. Meagher priamo z revolučného Paríža. Poradie jej farebných pruhov však bývalo ešte obrátené. Symbolom slobodného Írska sa definitívne stala až po veľkonočnom povstaní roku 1916; v roku 1920 bolo záväzne stanovené jej dnešné poradie farieb a od roku 1922 bola táto trikolóra národnou vlajkou domínia nazvaného Slobodný írsky štát. Po vyhlásení nezávislosti krajiny pod menom *Eire* v roku 1937 bola vlajka oficiálne potvrdená a používa sa bez zmien dodnes, aj po zriadení Írskej republiky v roku 1949.

Galéria
-------

* Dnes prezidentská vlajka Írska, v 18. storočí neoficiálna Írska vlajkaDnes prezidentská vlajka Írska, v 18. storočí neoficiálna Írska vlajka
* Neoficiálna vlajka Írska zo 17. storočia až do roku 1922, tiež vlajka provincie Leinster.Neoficiálna vlajka Írska zo 17. storočia až do roku 1922, tiež vlajka provincie Leinster.
* Kríž sv. Patrika na vlajke Írska z rokoch 1783 až 1922Kríž sv. Patrika na vlajke Írska z rokoch 1783 až 1922

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vlajka Írska**

| * z
* d
* u
Vlajky európskych krajín |
| --- |
| 
* Albánsko Albánsko
* Andorra Andorra
* Belgicko Belgicko
* Bielorusko Bielorusko
* Bosna a Hercegovina Bosna a Hercegovina
* Bulharsko Bulharsko
* Cyprus Cyprus
* Česko Česko
* Čierna Hora Čierna Hora
* Dánsko Dánsko
* Estónsko Estónsko
* Fínsko Fínsko
* Francúzsko Francúzsko
* Grécko Grécko
* Holandsko Holandsko
* Chorvátsko Chorvátsko
* Island Island
* Írsko Írsko
* Lichtenštajnsko Lichtenštajnsko
* Litva Litva
* Lotyšsko Lotyšsko
* Luxembursko Luxembursko
* Maďarsko Maďarsko
* Malta Malta
* Moldavsko Moldavsko
* Monako Monako
* Nemecko Nemecko
* Nórsko Nórsko
* Poľsko Poľsko
* Portugalsko Portugalsko
* Rakúsko Rakúsko
* Rumunsko Rumunsko
* Rusko Rusko
* San Maríno San Maríno
* Severné Macedónsko Severné Macedónsko
* Slovensko Slovensko
* Slovinsko Slovinsko
* Španielsko Španielsko
* Spojené kráľovstvo Spojené kráľovstvo
* Srbsko Srbsko
* Švajčiarsko Švajčiarsko
* Švédsko Švédsko
* Taliansko Taliansko
* Turecko Turecko
* Ukrajina Ukrajina
* Vatikán Vatikán

 |
| 
* **Ostatné územia:** Ålandy Ålandy
* Faerské ostrovy Faerské ostrovy
* Gibraltár Gibraltár
* Guernsey Guernsey
* Jersey Jersey
* Man Man

 |
**Nation of Islam** (*Islamský národ*) je americké združenie moslimov černošského pôvodu. Ide v podstate o moslimskú sektu, ktorej vnímanie islamu sa podstatne odlišuje od ortodoxného hlavného prúdu tohto náboženstva a v niektorých ohľadoch má bližšie ku kresťanstvu. Hnutie zastávalo radikálne názory ohľadom postavenia černochov, ktorých považuje za prvotný a nadradený národ. 

Hnutie založil v júli 1930 Wallace Fard Muhammad, v michiganskom Detroite. V júni 1934 záhadne zmizol a vodcom hnutia sa stal Elijah Muhammad, ktorý ho viedol až do svojej smrti v roku 1975. Na jeho miesto nastúpil syn Warith Deen Mohammed, ktorý hnutie viackrát premenoval a začal transformovať ku tradičnej islamskej viere. 

Po smrti Elijaha Muhammada hnutie prijalo novú doktrínu. Louis Farrakhan ju odmietol a postavil sa na čelo odštiepeneckej skupiny, ktorá sa vrátila k názvu Nation of Islam a k jeho ponímaniu viery. Farrakhan a jeho žiaci zachovávali postoje černošskej nadradenosti a separatizmus. Farrakhan je tiež známy svojimi antisemitskými výpadmi.

Na začiatku 60. rokov preslávil hnutie jeho hovorca a významný politický aktivista Malcolm X (neskôr zavraždený členmi hnutia pre odpadlíctvo).

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka hnutia

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Nation of Islam**
Kaplnka svätého Govana
**Kaplnka svätého Govana** je kaplnka v St. Govan's Head v Pembrokeshire na juhozápade Walesu.

Je zabudovaná do steny vápencového útesu. Stavba meria 6,1 m x 3,7 m, vonkajšie steny sú z vápenca a tvorí ju jedna miestnosť. Väčšina kaplnky bola postavená v trinástom storočí. Niektoré jej časti sa datujú už do šiesteho storočia, sa keď svätý Govan, mních, presťahoval do jaskyne, kde sa nachádza. Jedna z legiend tvrdí, že svätý Govan je pochovaný pod oltárom kaplnky, ktorý sa nachádza na jej východnom konci.

Pozdĺž severnej a južnej steny sú umiestnené nízke kamenné lavice, a na západnej strane sa nachádza teraz prázdny výklenok pre zvon. Bridlicová strecha je pravdepodobne z neskoršej doby. Budova je prístupná z vrcholu útesu pomocou 52 schodov. Povesť hovorí, že človek napočíta iný počet schodov dolu ako hore.

Referencie
----------

1. ↑   *The Beauties of England and Wales, or, Delineations, topographical, historical, and descriptive, of each county, Volume 18*. Londýn : Printed by Thomas Maiden, for Vernor, Hood [etc.], 1815. Dostupné online. S. 805. (po anglicky)
2. ↑   *St Govan's Chapel* [online]. www.kingarthursknights.com, [cit. 2014-06-01]. Dostupné online.

Súradnice: 51°35′55″S 4°56′12″Z﻿ / ﻿51,598696°S 4,936796°Z﻿ / 51.598696; -4.936796

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kaple svatého Govana na českej Wikipédii.*
Kaplnka v Kuklove, okres Senica
**Kaplnka** (z lat. cappa, t. j. plášť, cupella, t. j. malý hrob) je označenie pre menšie súkromné i verejné bohoslužobné miestnosti, v ktorých sa neprechováva eucharistia alebo iba so zvláštnym povolením.

Pôvodne tento pojem označoval časť franského kráľovského paláca v Paríži, kde sa uchovával a uctieval mníšsky šat sv. Martina z Tours.

Kaplnky boli od raného stredoveku súčasťou palácov, hradov a iných sídiel, neskôr i radnice a menších domov (napr. Kaplnka sv. Ladislava v Primaciálnom paláci v Bratislave). Od obdobia gotiky vznikali kaplnky ako súčasti chrámových stavieb okolo chóru alebo pri bočných lodiach, často i zo súkromných donácií (napr. kaplnka Zápoľských v Spišskom Štvrtku a v Spišskej Kapitule).

Ako menšie samostatne stojace kresťanské kultové stavby sa rozšírili najmä v renesancii a baroku napr. ako zázračné, pútnické (súbor kaplniek v Marianke pri Bratislave), ako krstiteľnice (samostatné alebo pričlenené k chrámovému priestoru), pohrebné (postavené na cintorínoch; napr. neogotická kaplnka Laury Henckelovej na cintoríne v Rusovciach), náhrobné (slúžiace ako náhrobok rodu alebo cirkevných hodnostárov).

Osobitným typom sú dvojité kaplnky s dvoma podlahami, časté v palácoch a hradoch v celom stredoveku i ako karnery na cintorínoch (napr. Kaplnka Sv. Michala v areáli Starého zámku v Banskej Štiavnici).

Pozri aj
--------

* Kresťanská sakrálna architektúra

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Kaplnka**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kaplnka**
Vlajka Vanuatu
**Vlajka Vanuatu** má dva vodorovné pruhy, červený a zelený, a pri žrdi čierny trojuholníkový klin, ktorého ramená sú žlto a čierne lemované. Toto lemovanie prechádza do vodorovných prúžkov, ktoré idú stredom vlajky, oddeľujú od seba obidva široké pruhy a vytvárajú ležiace Y. V čiernom trojuholníku je umiestnený emblém zo štátneho znaku – žltý zatočený kančí zub a dve skrížené žlté ratolesti paprade. 

Červený pruh symbolizuje – v zhode s miestnou tradíciou – krv obetných diviakov, ale aj ľudskú krv spojujúcu všetkých obyvateľov štátu. Zelený pruh pripomína vanuatské ostrovy, čierna farba klinu ich úrodnú pôdu a melanézske obyvateľstvo. Žltý pruh v podobe písmena Y symbolizuje mier v súostroví, ktoré má tvar tejto litery. Žltý kančí zub, obľúbená ozdoba miestnych obyvateľov, predstavuje moc a bohatstvo. Dve skrížené ratolesti paprade bývajú symbolom domorodých náčelníkov a aj dnes predstavujú nový štát a jeho ústavu; jej 39 lístkov odpovedá počtu členov poslaneckej snemovne.

Vlajka bola zavedená v roku 1980 a prevzala farby (nie však podobu) vedúcej politickej strany *Vanuaaku*.

| * z
* d
* u
Vlajky krajín Austrálie a Oceánie |
| --- |
|  Austrália | 
* Austrália
* Vianočný ostrov
* Kokosové ostrovy
* Norfolk

 |
|  Melanézia | 
* Fidži
* Nová Kaledónia
* Papua-Nová Guinea
* Šalamúnove ostrovy
* Vanuatu
* Východný Timor

 |
|  Mikronézia | 
* Guam
* Kiribati
* Marshallove ostrovy
* Nauru
* Severné Mariány
* Mikronézia (štát)
* Palau

 |
|  Polynézia | 
* Americká Samoa
* Cookove ostrovy
* Francúzska Polynézia
* Nový Zéland
* Niue
* Pitcairnove ostrovy
* Samoa
* Tokelau
* Tonga
* Tuvalu
* Wallis a Futuna

 |
**Miroslav Lacký** (\* 4. september 1943, Ostrava — 31. január 2023) bol český hokejový brankár a česko-slovenský reprezentant.

Športová kariéra
----------------

Ako mladý chlapec sa venoval najprv futbalu. S hokejom začínal na rozdiel od väčšiny špičkových hráčov pomerne neskoro ako šestnásťročný. Počas dorasteneckých rokov sa vyučil za inštalatéra vo VŽKG, kde zároveň hral hokej za Vítkovice. Začínal ako útočník na pravom krídle, ale ešte v dorasteneckom veku ho tréneri preradili na post brankára. Takmer celú klubovú kariéru v najvyššej súťaži strávil v Tesle Pardubice, kde odchytal osem sezón.

Bol dvojnásobným účastníkom MS a ME (v Štokholme 1969 a 1970), kde získal bronzové medaily.

Aktívnu športovú kariéru ukončil v tíme Baník ČSA v Karvinej, ktorá sa stala aj miestom jeho bydliska.

Referencie
----------

1. 1 2
2. ↑   Historie světových hokejových turnajů a zlínského hokeje - HRÁČI - Lacký Miroslav. *hokejbonus.estranky.cz*. Dostupné online [cit. 2023-02-01].
3. ↑   Zemřel legendární brankář Pardubic. Lacký přivezl dvě medaile z mistrovství světa. *cnn.iprima.cz*. Dostupné online [cit. 2023-02-01].

Externé odkazy
--------------

* 
*

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Miroslav Lacký na českej Wikipédii.*
**UniCredit SpA** je európska banka so sídlom v talianskom Miláne. Banka má vyše 28 000 000 zákazníkov a operuje v 19 krajinách. Jadro ich operácií je v Taliansku, Rakúsku a južnom Nemecku. Založená bola už v roku 1473 ako *Rolo Banca*, v 90. rokoch sa stala jednou z najväčších bankových inštitúcií v Taliansku. Poskytuje finančné služby a zamestnáva okolo 140 000 zamestnancov. Je známa aj ako **UniCredit Group** alebo ako **UniCredito**.

V roku 2005 sa stala väčšinovým vlastníkom nemeckej HypoVereinsbank (HVB)

História
--------

Banka UniCredit vznikla fúziou dvoch bánk a to HVB Bank Slovakia a.s. a UniBanky v roku 2007. Od roku 2013 pôsobí banka na Slovensku aj v Česku pod rovnakým názvom UniCredit Bank Czech Republic and Slovakia, a. s.. UniCredit Bank patrí na Slovensku k najväčším bankám a jej pobočky sa nachádzajú v každom regióne.

Predstavenstvo
--------------

Na čele banky je predseda predstavenstva Jakub Dusílek, v sedemčlennom predstavenstve sú aj traja taliani z materskej spoločnosti Marco Iannaccone, Massimo Francese a Stefano Gison.

Oblasť pôsobenia
----------------

Banka sa orientuje na firmy a fyzické osoby. Hlavnou činnosťou je oblasť Corporat finance - projektové, štruktúrované a syndikované financovanie, akvizičné financovanie a financovanie komerčných nehnuteľností.

Sponzoring
----------

* Mezinárodný filmový festival Karlovy Vary.

* Czech Open - tenisové turnaje,
* Vienna Open - tenisové turnaje,
* Ladies German Open - golfové turnaje,
* Austrian Open - tenisové turnaje
* UEFA - liga majstrov,
* České kultúrne slávnosti,
* UNICEF,
* Konto BARIÉRY

Referencie
----------

1. ↑   *Sponzoring a charita* [online]. www.unicreditbank.sk, [cit. 2017-10-19]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Web banky
Súčasná štátna vlajka Venezuely (8 hviezd, od roku 2006)
Súčasná národná vlajka Venezuely (8 hviezd, od roku 2006)
**Vlajka Venezuely** má tri vodorovné pruhy rovnakej šírky vo farbách žltej, modrej a červenej a je odvodená z vlajky Simóna Bolívara a z farieb konfederácie Veľkej Kolumbie, ku ktorej Venezuela v rokoch 1819 – 1830 spolu s Kolumbiou a Ekvádorom patrila. V strede modrého pruhu je do oblúka zoradených osem bielych päťramenných hviezd, pripomínajúcich osem provincií (ôsma hviezda, symbolizujúca provinciu *Guyana* bola pridaná 7. marca 2006). Hviezdy sú na vlajke (v meniacom sa zoskupení) od roku 1817. V hornom rohu štátnej vlajky je na žltom pruhu venezuelský štátny znak z roku 1930, naposledy upravený roku 2006 (názov štátu). Jeho štít je delený oblúkom na dva časti, z ktorých horná je poltená. V prvom červenom poli, je žltý snop pšenice, v druhom, žltom, sú tri skrížené venezuelské vlajky a šable, v dolnom, modrom, je na zelenej tráve biely kôň. Štít obopínajú dve ratolesti, vavrínová a palmová, ktoré dole spojuje stuha v národných farbách s textami *19 DE ABRIL DE 1810 INDEPENDENCIA*, *20 DE FEBRERO DE 1859 FEDERACION*, *REPUBLICA BOLIVARIANA DE VENEZUELA*. Nad štítom sú dva rohy hojnosti.

Vlajka pochádza z roku 1806, kedy ju vztýčil vodca oslobodeneckého hnutia Francisco de Miranda, roku 1811 sa stala vlajkou venezuelskej konfederácie, v roku 1819 až 1830 vlajkou Veľkej Kolumbie, roku 1830 samostatnej Venezuely. Oficiálne bola potvrdená roku 1854.

Žltá farba znamená nové príležitosti a možnosti pre Ameriku po oslobodení. Červená Španielsko, modrá vody Atlantického oceánu medzi oboma krajinami.

Galéria
-------

* Vlajka Venezuely (1836 – 1859)Vlajka Venezuely (1836 – 1859)
* Vlajka Venezuely (1859)Vlajka Venezuely (1859)
* Vlajka Venezuely (1859 – 1863)Vlajka Venezuely (1859 – 1863)
* Vlajka Venezuely (1863 – 1905)Vlajka Venezuely (1863 – 1905)
* Vlajka Venezuely (1905 – 1930)Vlajka Venezuely (1905 – 1930)
* Vlajka Venezuely (7 hviezd,(1930 – 2006))Vlajka Venezuely  
 (7 hviezd,(1930 – 2006))

| * z
* d
* u
Vlajky krajín Južnej Ameriky |
| --- |
| 
* Argentína Argentína
* Bolívia Bolívia
* Brazília Brazília
* Čile Čile
* Ekvádor Ekvádor
* Guyana Guyana
* Kolumbia Kolumbia
* Panama Panama
* Paraguaj Paraguaj
* Peru Peru
* Surinam Surinam
* Trinidad a Tobago Trinidad a Tobago
* Uruguaj Uruguaj
* Venezuela Venezuela

**Závislé územia:**
* Aruba Aruba
* Falklandy Falklandy
* Francúzska Guyana Francúzska Guyana
* Holandské Antily Holandské Antily
* Južná Georgia a Južné Sandwichove ostrovy Južná Georgia a Južné Sandwichove ostrovy

 |
**Jakub Surovec** (\* 1715, Tisovec, časť Hámor – † 10. november 1740, Brezno, šibeničný vrch Viselnice) bol vodca zbojníckej družiny, pôsobiacej v Malohonte, na Gemeri, Horehroní, Liptove a Orave.

Jeho otec Ondrej Surovec bol bača na tisovskom salaši.

Životopis
---------

Od detstva pastier, potom želiar a valach na salašoch v okolí Tisovca, Muráňa, na Horehroní. Pre krádež oviec bol väznený v Rimavskej Sobote a banskobystrickou komorou odsúdený na 200 palíc. Na jar 1739 vstúpil do zbojníckej družiny, 1740 zorganizoval vlastnú zbojnícku družinu. Pôsobila najmä na Horehroní, v Poľsku, neskôr na Orave, potom cez Liptov a Horehronie v Novohradskej a Zvolenskej stolici. Mesto Brezno a Zvolenská stolica podnikli prípravy na jej likvidáciu, 16. septembra 1740 po boji, v ktorom bol zranený, ho lapili v Lopušného krčme na území dnešnej obce Pohronská Polhora. Po výsluchu a mučení bol odsúdený na smrť lámaním na kolese na šibeničnom vrchu Viselnice nad Breznom. Staršia tradícia i odborná spisba ho nesprávne pokladala za jedného z príslušníkov jánošikovskej družiny, avšak Surovec sa narodil až 2 roky po poprave Juraja Jánošíka. V ľudovej tradícii sa pokladal za jedného z najvýznamnejších ľudových zbojníckych hrdinov na Slovensku i v Poľsku. Jeho pôsobenie ako zidealizovaný príklad protifeudálnej revolty, sa zachovalo v ľudovej slovesnosti, v hudbe i vo výtvarnom prejave.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník
* František Kreutz: Zbojnícke skupiny na okolí Brezna v XVIII. storočí. In: Brezno sedemstoročné, Banská Bystrica: Stredoslovenské vydavateľstvo 1965, s. 58-67

Vyhliadková veža
----------------

* Prehliadka veže JAKUBA SUROVCA na Zbojskej za Pohronskou Polhorou a cesta po SUROVCOVOM chodníku (Čertova dolina).

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Symphony OS
**Symphony OS** je linuxová distribúcia pôvodne založená na Knoppix-e, dnes je jej základom Ubuntu. Vytvorili ju Ryan Quinn a Jason Spisak. Vyznačuje sa grafickým prostredím **Mezzo**, ktoré prináša inovatívny prístup k práci s pracovnou plochou. Symphony OS tiež obsahuje aplikačné prostredie **Orchestra**.

Orchestra
---------

Orchestra je prostredie pre rapídny vývoj aplikácií, ktoré bolo vyvinuté špeciálne pre Symphony OS. Umožňuje spúšťanie programov napísaných v HTML a CGI-style Perl, ako keby to boli lokálne GUI aplikácie. Orchestra sa skladá z dvoch častí: z odľahčeného lokálneho HTTP servera v Perl, a zoštíhleného renderera na báze Mozilla nazvaného Mezzo.

Mezzo
-----

Mezzo je grafické prostredie, ktoré vytvoril Jason Spisak. Prostredie vychádza zo Spisakových Pravidiel dizajnu rozhrania a prináša nový spôsob, ako zobrazovať dáta pre užívateľa.

Mezzo opúšťa zaužívané koncepty ako „Pracovná plocha je priečinok" a vnorené menu a namiesto toho zobrazuje všetky potrebné informácie prehľadným spôsobom priamo na pracovnej ploche. Štyri rohy pracovnej plochy sprístupňujú úlohy súvisiace so systémom, programami, súbormi a odpadkovým košom. To umožňuje zjednodušiť prácu s pracovnou plochou.

Pozri aj
--------

* Zoznam distribúcií Linuxu

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka projektu

| * z
* d
* u
Distribúcie založené na Ubuntu |
| --- |
| Partnerské projekty | 
* Ubuntu
* Edubuntu
* Kubuntu
* Lubuntu
* Ubuntu MATE
* Studio
* Xubuntu

 |
| Externé | 
* Christian Edition
* Copland
* Elbuntu
* Fluxbuntu
* Freespire
* Goobuntu
* gNewSense
* Gnoppix
* Greenie Linux
* Guadalinex
* Ichthux
* ImpiLinux
* Linspire
* Linux For Clinics
* Linux Mint
* LinuxTLE
* Lite
* MEPIS
* Molinux
* Newtoos
* Nexenta OS
* nUbuntu
* Symphony OS
* Uberyl

 |
**Kesa** (sans. Kasája jap. けさ – kesa; čín. 袈裟; angl. Kasaya;tib. ཆོས་གོས;kór. 가사 gasa) je rúcho ordinovaného budhistického mnícha, alebo mníšky, prehodená cez ľavé rameno, chrbát a zviazaná pod pravým podpazuším. Slovo kesa je odvodené zo sanskrteského kasája (zvírenie, podľa procesu farbenia). V sanskrte a páli majú takéto rúcha aj všeobecný výraz sans. cívara, ktorý odkazuje na rúcha bez ohľadu na farbu.

Pôvod
-----

Toto rúcho pochádza zo starovekej indie, kde ho nosili nasledovníci Buddhu. Kesa je symbolom jednoduchého Buddhovho odevu a pozostáva zo zošitých kúskov tej istej látky (hovorí sa, že si Buddha po osvietení ušil svoje prvé rúcho z kúskov látky ktoré zostali po spaľovaní mŕtvol).

Vývoj
-----

Pôvodne sa kesa šila z vyradených látok ktoré už nemali hodnotu a vyhadzovali sa (nasledovníci Buddhu nesmeli vlastniť nič cenné, čo sa týkalo aj kňazov). Aby sa vedeli rozlíšiť laici od nelaikov, začali sa látky farbiť. Ako sa kessa dostávala do chladnejších oblastí Číny, pridávali sa spodné vrstvy oblečení. Kesa sa tak stala dekoratívnym prvkom poukazujúcim na jej nositeľa ako kňaza.

Referencie
----------

1. ↑    *Kesa: Japanese Buddhist Monks’ Vestments* [online]. [Cit. 2021-12-01]. Dostupné online.
2. ↑   *Kesa (袈裟)* [online]. [Cit. 2021-12-01]. Dostupné online.
Tozinameran
**Tozinameran** (-medzinárodný nechránený názov; kódové označenie **BNT162b2**, obchodná značka: **Comirnaty**) je vakcína proti ochoreniu COVID-19. Vakcínu vyvinula spoločnosť BioNTech v spolupráci so spoločnosťou Pfizer.

Podáva sa intramuskulárnou injekciou v hornej časti ramena u osôb starších ako 12 rokov. Očkovanie vyžaduje dve dávky podané s odstupom 21 až 42 dní. Vakcína Comirnaty neobsahuje na tvorbu imunity živý vírus, takže nemôže u očkovaného spôsobiť ochorenie COVID-19. Vakcína mRNA proti COVID-19 obsahuje „stavebné pokyny" pre jednu zložku vírusu, takzvaný spike proteín, ktorý sa nachádza na povrchu vírusu. Tento spike (hrotový) proteín je sám o sebe neškodný, vakcína preto nie je infekčná. mRNA obsiahnutá vo vakcíne nie je inkorporovateľná do ľudského genómu, ale v tele sa rozloží po niekoľkých dňoch. Spike proteíny, ktoré si telo po vakcinácii vytvorí vo svalových bunkách v mieste vakcinácie a v určitých obranných bunkách, imunitný systém rozpozná ako cudzie proteíny, ktoré aktivujú obrannú reakciu. Touto reakciou sa vytvoria protilátky a obranné bunky, tzv. T-lymfocyty, proti vírusu. Tak sa vytvorí ochranná imunitná odpoveď. Ak sa následne ľudský organizmus stretne s vírusom SARS-CoV-2, jeho imunitný systém ho rozpozná a dokáže proti nemu bojovať pomocou vytvorených protilátok a T-buniek, ktoré vírus zabijú, zabránia jeho vstupu do ľudských buniek a zničia infikované bunky. 

Štúdie preukázali účinnosť a bezpečnosť a jej použitie bolo podmienene schválené Európskou liekovou agentúrou (EMA) a Štátnym ústavom pre kontrolu liečiv (ŠUKL).

Výsledky tretieho kola klinického skúšania vakcíny publikované vo vedeckom časopise New England Journal ukázali účinnosť 95 % po podaní druhej dávky vakcíny u ľudí starších ako 16 rokov. Medzi najčastejšie vedľajšie účinky patrí mierna až stredne silná bolesť a začervenanie v mieste vpichu, únava, bolesť hlavy, svalov a kĺbov, zimnica a horúčka. Od decembra 2020 sú správy o závažných vedľajších účinkoch, ako sú alergické reakcie, veľmi zriedkavé a nie sú hlásené žiadne dlhodobé komplikácie.

Každý zaočkovaný človek bude mať vydanú Informačnú kartičku sledovateľnosti a očkovania s dátumom, kedy sa má vrátiť pre druhú dávku, tzv. očkovací certifikát.[chýba zdroj]

Referencie
----------

1. ↑   *Comirnaty od Pfizer/BioNTech dokumenty | ŠÚKL* [online]. www.sukl.sk, [cit. 2021-11-04]. Dostupné online.
2. 1 2  VITKOVÁ, Zuzana; FOLENTOVÁ, Veronika; HORÁK, Otakar; VASILKO, Tomáš. *Ako bude prebiehať očkovanie, môžem si vybrať vakcínu a ako dlho chráni? Odpovedáme na otázky čitateľov* [online]. Denník N, 2020-12-22, [cit. 2020-12-27]. Dostupné online.
3. ↑   *EURÓPSKA ÚNIA SCHVÁLILA SPOLOČNOSTIAM PFIZER A BIONTECH OČKOVACIU LÁTKU COMIRNATY® PROTI OCHORENIU COVID-19* [online]. Pfizer, 2020-12-21, [cit. 2020-12-28]. Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tozinameran na anglickej Wikipédii.*
**Klenot**
**Točenica**
**Prikrývadlo**
**Prilba**
**Pole**
**Heroldské**
**Heraldické**
**Štít**
**Štítonos**
**Motto**

Heraldické časti erbu

**Točenica** je veniec vytvorený z koncov prikrývadiel a položený cez helmu tak aby držal prikrývadlo na prilbe. Poetickejšie vysvetlenie hovori o vreckovke, ktorú dala milá rytierovi, keď odchádzal na rytiersku výpravu.

Točenica
V heraldike sa točenica objavila súčasne s prikrývadlami. Zobrazuje striedavo hlavné tinktúry prikrývadiel, prípadné výnimky sa uvádzajú v blazóne. Slúži predovšetkým na zamaskovanie prechodu medzi prilbou a klenotom. Môže sa zobrazovať s vlajúcimi alebo vystupujúcimi okrajmi alebo šnúrkami.
Neskôr točenice nahradili korunky, ktoré mali rovnaký účel. Udeľovali sa najprv panovníkom, neskôr všetkým vrstvám šľachty a podľa zákona, ktorý zaviedla Mária Terézia sa točenice udeľovali už len mešťanom.[chýba zdroj]

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Točenice na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
Vlajka Česko-Slovenska v rokoch 1920 – 1939 a 1945 – 1992
Vlajka Česko-Slovenska v rokoch 1918 – 1920
**Česko-slovenská vlajka** vznikla hneď v deň po vzniku Prvej česko-slovenskej republiky. Pre väčšie politické problémy sa ňou stala vtedajšia tradičná česká bielo-červená bikolóra (vrchný pás biely, spodný pás červený).

V ústave z 1. marca 1920 bola schválená nová štátna vlajka ČSR. Vzhľadom na to, že tradičná slovenská trikolóra (biela, modrá, červená) sa od českej bikolóry líšila prítomnosťou modrej farby, rozhodlo, sa, že v novej vlajke bude Slovensko symbolizované práve touto farbou. Do bieločervenej vlajky bol z ľavej strany pridaný modrý trojuholník, symbolizujúci Slovensko.

Táto vlajka bola oficiálnym štátnym znakom v rokoch 1920 – 1939 a 1945 – 1992.

Po zániku federatívneho Česko-Slovenska pôvodnú česko-slovenskú vlajku prevzalo Česko ako jeden z nástupníckych štátov. Tento krok však bol v rozpore s dohodami medzi českou a slovenskou politickou reprezentáciou i s čl. 3 odst. 2 ústavného zákona č. 542/1992 Sb. o zániku ČSFR („Česká republika a Slovenská republika nesmú po zániku Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky užívať štátne symboly Českej a Slovenskej Federatívnej republiky.").

Pozri aj
--------

* Vlajka Česka
* Vlajka Slovenska

Externé odkazy
--------------

* Novou vlajku s klínem před sto lety testovali na Vltavě
**Agneša Habsburská** alebo **Agnesa Habsburská** (\* asi 1257 – † 11. október 1322, Wittenberg), bola saská vojvodkyňa, manželka saského kurfirsta Albrechta II. druhorodená dcéra rímskeho kráľa Rudolfa I.

V rámci Rudolfovej sobášnej politiky ju v roku 1273 vydali za saského vojvodu Albrechta. Z tohto manželstva sa narodilo šesť detí, vrátane najstaršieho syna Rudolfa, ktorý prevzal v roku 1298 vládu v Sasko-Wittenbergsku. 

Pochovaná bola vo františkánskom kláštore vo Wittenbergu, ktorý bol časom zrušený a počas vykopávok v roku 1883 boli nájdené kosterné pozostatky príslušníkov askánskej dynastie presunuté do zámockého kostola ve Wittenbergu.

Referencie
----------

1. ↑  www.mz-web.de

Literatúra
----------

* HAMANNOVÁ, Brigitte. *Habsburkové. Životopisná encyklopedie*. Praha : Brána ; Knižní klub, 1996. 408 s. ISBN 80-85946-19-X.

Externé odkazy
--------------

* Rodina Agnešy a Albrechta II. na str. Genealogie-euweb

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Anežka Habsburská na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 139482008
* VIAF: 101216687
Vlajka Turkménska
**Vlajka Turkménska** má zelený list, na ňom viac pri žrdi sa nachádza kobercový motív, vedľa neho hore je biely polmesiac a päť hviezd.

Vlajka má najzložitejší vzor zo všetkých vlajok na svete. Turkménsko je významný výrobca kobercov, preto sa kobercový motív dostal na turkménsku vlajku. Päť hviezd a päť vzorov kobercového zvislého pruhu reprezentuje päť hlavných skupín obyvateľov krajiny a päť provincií krajiny - *Achal*, *Bałkan*, *Lebap*, *Mary* a *Taszauz*. Zelená je farbou islamu a polmesiac je symbolom ich moslimskej viery.

Dnešná podoba vlajky bola prijatá 24. januára 2001. Do roku 1991 sa používala vlajka Turkménskej SSR (Turkménska sovietska socialistická republika).

Galéria
-------

* Vlajka Turkménskej SSR (Sovietskej socialistickej republiky) (do roku 1991)Vlajka Turkménskej SSR (Sovietskej socialistickej republiky) (do roku 1991)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vlajka Turkménska**

| * z
* d
* u
Vlajky ázijských krajín |
| --- |
| 
* Afganistan Afganistan
* Arménsko Arménsko
* Azerbajdžan Azerbajdžan
* Bahrajn Bahrajn
* Bangladéš Bangladéš
* Bhután Bhután
* Brunej Brunej
* Cyprus Cyprus
* Čína Čína
	+ Hongkong Hongkong
	+ Macao Macao
	+ Taiwan Taiwan
* Filipíny Filipíny
* Gruzínsko Gruzínsko
* India India
* Indonézia Indonézia
* Irak Irak
* Irán Irán
* Izrael Izrael
* Japonsko Japonsko
* Jemen Jemen
* Jordánsko Jordánsko
* Kambodža Kambodža
* Katar Katar
* Kazachstan Kazachstan
* Kirgizsko Kirgizsko
* Kórejská ľudovodemokratická republika Kórejská ľudovodemokratická republika
* Kórejská republika Kórejská republika
* Kuvajt Kuvajt
* Laos Laos
* Libanon Libanon
* Malajzia Malajzia
* Maldivy Maldivy
* Mjanmarsko Mjanmarsko
* Mongolsko Mongolsko
* Nepál Nepál
* Omán Omán
* Pakistan Pakistan
* Palestína Palestínske autonómne územia
* Rusko Rusko
* Saudská Arábia Saudská Arábia
* Singapur Singapur
* Spojené arabské emiráty Spojené arabské emiráty
* Srí Lanka Srí Lanka
* Sýria Sýria
* Tadžikistan Tadžikistan
* Thajsko Thajsko
* Turecko Turecko
* Turkménsko Turkménsko
* Uzbekistan Uzbekistan
* Vietnam Vietnam
* Východný Timor Východný Timor

 |  |
Súradnice: 49°07′S 20°07′V﻿ / ﻿49,12°S 20,12°V﻿ / 49.12; 20.12

**Tatranské podhorie** je geomorfologický podcelok Podtatranskej kotliny. Predstavuje prechodné územie medzi Tatrami a málo zvlnenými kotlinami na južnom úpätí. Rozkladá sa od Pribyliny po Tatranské Matliare.

Vymedzenie
----------

Územie lemuje južné úpätie Tatier a oddeľuje kotliny od tatranských končiarov. Nachádzajú sa tu prakticky všetky osady mesta Vysoké Tatry. Tatranské podhorie susedí na severe s Východnými a Západnými Tatrami, južne nadväzuje Liptovská a Popradská kotlina.

Chránené územie
---------------

Tatranské podhorie patrí do Tatranského národného parku a na území sa nachádza množstvo chránených území.

Turizmus
--------

Na území Tatranského podhoria ležia takmer všetky rekreačné tatranské osady. Prepája ich Cesta Slobody, ktorú z veľkej časti kopíruje tatranská elektrická železnica. Z osád vedú turistické chodníky do dolín pohoria, väčšina športovísk a atrakcií sa však nachádza v Tatranskom podhorí. Najvýznamnejšími centrami turizmu sú Tatranská Lomnica, Starý Smokovec a Štrbské Pleso.

Referencie
----------

1. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2018-03-23]. Dostupné online.
2. 1 2   *mapový portál HIKING.SK* [online]. mapy.hiking.sk, [cit. 2018-03-23]. Dostupné online.
Vojvodinská vlajka
Tradičná vlajka Vojvodiny s erbom
Tradičná vlajka Vojvodiny bez erbu
Autonómna oblasť Vojvodina má dve rovnocenné vlajky.

Dejiny vlajky
-------------

Koncom 17. storočia bolo územie dnešnej Vojvodiny oslobodené od Turkov a územie obsadili Maďari, Chorváti a Srbi. Po Maďarskej revolúcii roku 1848 boli zostavené vlajky s modrou, žltou a zelenou farbou vo viacerých podobách. Jednalo sa o vlajku Srbov a Chorvátov, ktorí sa podieľali na potlačení Maďarskej revolúcie, preto Srbi na území Sriem, Banát a Báčky vyhlásili nezávislé vojvodstvá Vojvodiny.

Rakúsko ku koncu roka 1848 Vojvodinu uznalo. Autonómnymi farbami Vojvodiny sa stali srbské národné farby: červená, modrá a biela. Historické trojfarebné vlajky s habsburským znakom sú vystavené v mestskom múzeu v Sombore.

V roku 1860 bola Vojvodina začlenená pod uhorskú správu. Po I. svetovej vojne sa pridelila ku Kráľovstvu Srbov, Chorvátov a Slovincov, na konci II. svetovej vojny sa stala autonómnou provinciou Srbskej ľudovej republiky v rámci Juhoslávie. Autonómna oblasť nemala úradnú vlajku, používali sa výlučne vlajky Juhoslávie a Srbska.

V roku 1990 bola autonómia Vojvodiny novou srbskou ústavou zrušená. Návrhy vlajok protimilešovičovských strán neboli prijaté. Liga sociálnych demokratov Vojvodiny sa prezentovala vlajkou z roku 1848, no ani im sa ju nepodarilo presadiť.

27. februára 2004 bola vojvodinská vlajka prijatá, totiž zo 120 poslancov v parlamente za ňu zahlasovalo 79. Zákon mal byť prijatý 6. marca, avšak v Novom Sade bola vlajka Vojvodiny vztýčená už 29. februára.

15. septembra 2016 bola prijatá tradičná vlajka Vojvodiny, a to v dvoch podobách - s erbom a bez neho.

Vojvodinská vlajka
------------------

Vlajka Vojvodiny sa skladá z troch farieb: červenej, tmavomodrej a bielej. Farby sú usporiadané vodorovne, v pomere 1:8:1. Farby boli naďalej prevzaté z pôvodnej srbskej vlajky. Tmavomodrá znázorňuje proeurópsku orientáciu a multietnickú kultúru. V strede modrého pruhu sa nachádzajú tri žlté päťcípe hviezdy, ktoré pripomínajú historické oblasti Vojvodiny Sriem, Banáty a Báčku. Pomer strán vlajky sú 1:2.

Vlajka bola prijatá 27. februára 2004.

Tradičná vlajka Vojvodiny
-------------------------

Tradičná vlajka Vojvodiny sa skladá z troch pruhov - z červenej, modrej a bielej v rovnakom pomere. Farby sú usporiadané v rovnakom pomere. Uprostred vlajky sa môže nachádzať erb, no nemusí.

Vlajka bola prijatá 15. septembra 2016.

Referencie
----------

1. 1 2 3   *Symboly Autonómnej pokrajiny Vojvodiny - Skupština Autonomne Pokrajine Vojvodine* [online]. www.skupstinavojvodine.gov.rs, [cit. 2020-06-05]. Dostupné online.
2. ↑
3. ↑
4. ↑
Vlajka Uruguaja
Vlajúca vlajka Uruguaja
**Vlajka Uruguaja** – podľa dekrétu z roku 1830 tvoria vlajku štyri modré vodorovné pruhy na bielom poli, teda deväť rovnako širokých pruhov striedavo bielych a modrých; ich počet pripomína deväť vtedajších uruguajských departementov. V bielom štvorci v ľavom hornom rohu, ktorý má šírku päť pruhov, je umiestnené populárne juhoamerické žlté májové slnko slobody s ôsmimi rovnými a ôsmimi zvlnenými lúčmi (sú žlté s čiernou kresbou).

Uruguajská vlajka bola inšpirovaná modrobielou vlajkou Argentíny (Argentína viedla v rokoch 1825-1828 vojnu za uruguajskú nezávislosť proti Brazílii), ale v jej usporiadaní je vidieť zreteľne aj vzor vlajky USA.

Vlajka v dnešnej podobe (až na kolísajúcu kresbu slnka) sa používa od roku 1830, ale podobný vzhľad mala už úprava vlajky z roku 1828 (deväť modrých pruhov).

Galéria
-------

* Vlajka Uruguaja (1828-1830)Vlajka Uruguaja (1828-1830)

| * z
* d
* u
Vlajky krajín Južnej Ameriky |
| --- |
| 
* Argentína Argentína
* Bolívia Bolívia
* Brazília Brazília
* Čile Čile
* Ekvádor Ekvádor
* Guyana Guyana
* Kolumbia Kolumbia
* Panama Panama
* Paraguaj Paraguaj
* Peru Peru
* Surinam Surinam
* Trinidad a Tobago Trinidad a Tobago
* Uruguaj Uruguaj
* Venezuela Venezuela

**Závislé územia:**
* Aruba Aruba
* Falklandy Falklandy
* Francúzska Guyana Francúzska Guyana
* Holandské Antily Holandské Antily
* Južná Georgia a Južné Sandwichove ostrovy Južná Georgia a Južné Sandwichove ostrovy

 |
Pražská chevra kadiša pri zomierajúcom (okolo 1772)
**Chevra kadiša** (aram. חברה קדישא, dosl. Svätá spoločnosť), dlhšie **Chevra kadiša de-gomlej chasadim** (aram. חברה קדישא דגומלי חסדים, dosl. Svätá spoločnosť vykonávateľov skutkov milosrdenstva) je židovské pohrebné bratstvo. Jeho členovia bez nároku na odmenu zabezpečujú všetky rituálne a organizačné záležitosti súvisiace s židovským umieraním a pohrebom. Členstvo v ňom sa považuje za veľkú česť.

O určitej forme pohrebného bratstva sa hovorí už v babylónskom Talmude (Moed katan 27b). Pohrebné bratstvá organizované na základe stanov začali v Európe vznikať v 16. storočí. Pražská chevra kadiša bola založená roku 1564, pri jej zrode stál pražský rabín Eli’ezer Aškenazi. Konečnú podobu stanov určil rabi Löw. Tieto stanovy potom prevzala väčšina pohrebných bratstiev v aškenázskej Európe.

Úlohy
-----

Medzi najdôležitejšie úlohy chevry kadiše patrí návšteva pri lôžku umierajúceho. Aspoň desať židovských mužov (minjan) recituje pri umierajúcom modlitbu Šma Jisra’el. Po smrti chevra kadiša zabezpečuje organizáciu pohrebu a rituálne očistenie tela na cintoríne (tahara). Očistené telo členovia bratstva oblečú do ľanového plátna a natrhnutého modlitebného šálu (talit). Kráčajú tiež v čele sprievodu k hrobu. Po pohrebe sa musia členovia sami rituálne očistiť. Medzi ich ďalšie povinnosti patrí navštevovanie pozostalých počas siedmich dní intenzívneho trúchlenia.
Súradnice: 47°42′49″S 18°47′43″V﻿ / ﻿47,713580555556°S 18,7952°V﻿ / 47.713580555556; 18.7952

**Kestúc** (hist. slov. názov *Kostolec*; maď. Kesztölc) je obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v Dorogskom obvode.

Má rozlohu 2 200 ha a žije tu 2 666 obyvateľov (2007).

Obec sa nachádza vo východnej časti Komárňansko-ostrihomskej župy, pri Pilišských vrchoch. Do obce sa dá dostať z hlavnej cesty č. 10 medzi Leányvárom a Dorogom a z cesty č. 117.

Názov
-----

Maďarský názov obce (Kesztölc) je pôvodne skomolenina slovanského/slovenského slova Kostelci (nominatív plurál) resp. neskoršieho tvaru Kostelec (1075 "in Kestelci", Obr. kronika "Kestelci", 1294 "Keztelech"). Dnešný slovenský názov (Kestúc) je skomolenina maďarského názvu. 

Nemecký názov obce doložený od vrcholného stredoveku znel "Kestolholz" [chýba zdroj].

Dejiny
------

Stopy človeka sa na území obce našli od praveku. Podľa archeologických výskumov tu v rímskej dobe bola veľká usadlosť, viedla tu cesta Aquincom a Brigeciom. Prvá písomná zmienka o usadlosti pochádza z roku 1075. Obec bola (prinajmenšom) vo včasnom stredoveku a neskôr opäť najmä od 18. storočia (slovenská kolonizácia od roku 1716) slovenskou obcou.

2 km od obce sa nachádza *Klastrompuszta*, kde dal postaviť v roku 1250 kláštor blahoslavený Euzébius, zakladateľ pavlínskej rehole. Gotická stavba bola zničená v období tureckej okupácie. V tomto čase sa znížil aj počet obyvateľstva. V roku 1716 prišli slovenskí kolonisti na doľudnenie obce. V roku 1800 bola ukončená stavba kostola v neskoro barokovom štýle. Na konci 19. storočia negatívne vplývala na tunajšie dlhoročné pestovanie viniča rozšírená nákaza, tzv. filokséra. Dnešný obraz obce je vysledkom rozvoja v 20. storočí. Časť výrobného družstva, výrobca tapeiet *Keszta*, urobil obec celoštátne známou v 70. rokoch 20. storočia.

Pozoruhodnosti
--------------

Pozoruhodnosť obce okrem rímskokatolíckeho kostola sú: Kamenný kríž z rokov 1800 a socha svätého Urbana. Vecné pamiatky, dejiny, rôzne výstavy obce sú vystavené v Obecnom múzeu, otvorenom v roku 1964. V rade pivníc aj dnes možno ochutnať víno tunajších gazdov. Príjemná prechádza vedie z obce k ruinám kláštora Klastrompuszta, nad ním sa nachádzajúcej jaskyne *Legény* a *Leány* a bralám Piliša.

Referencie
----------

1. ↑   *Exonymá obcí* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra Slovenskej republiky, rev. 2011-06-01, [cit. 2015-08-01]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kestúc**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka

  


| * z
* d
* u
Dorogský obvod |
| --- |
| Mestá | 
* **Dorog**

 |
| Obce | 
* Annavölgy
* Bajna
* Csolnok
* Dág
* Epel (Epöl)
* Kestúc (Kesztölc)
* Leányvár
* Máriahalom
* Nagysáp
* Čív (Piliscsév)
* Šáp (Sárisáp)
* Tokod
* Tokodaltáró
* Úny

 |
Breakdance
**Break dance** alebo **breakdance** je súhrnné označenie viacerých foriem tanca, ktoré vznikli medzi afroamerickou a portorikánskou mládežou v USA v 70. rokoch 20. storočia. Vyznačuje sa akrobatickými prvkami.

Break dance predstavuje pre mladých formu úteku zo stereotypného anonymného života veľkomesta. Vznik a rozvoj tohto tanca je neodmysliteľne spätý so subkultúrou hip-hopu. Medzi najznámejšie breakerské skupiny patria Rock Steady Crew, New York City Breakers alebo South Side Rockers.

Formy breakdance
----------------

Breakdance sa dá rozčleniť do nasledovných foriem :

### Breaking

* „Breaking / B-boying" (pôvod v Južnom Bronxe, New York) je riskantná forma tanca, ktorá obsahuje akrobatické prvky (točenie na hlave, chrbte). Tancuje sa na čo najhladšej, čistej ploche, používa sa aj silikónový sprej ktorý umožňuje zvýšiť kĺzavosť tanečnej plochy.

### Poping a Locking

* „Poping", „Locking" a „Electric Boogie" (pôvod v Los Angeles, Kalifornia) predstavuje mechanické pohyby podobné fiktívnym pohybom robota, ďalej gestikuláciu a napodobňovanie pohybov bábiek či komixových figúriek.

Prvky breakdance
----------------

Breakdance obsahuje veľké množstvo rôznych prvkov: 

* „Battle" – fiktívne bojovanie proti súperovi, provokačná gestikulácia, napodobňovanie bitky
* „Toprock" – tancovanie v stoji
* „Footwork" – tancovanie na zemi
* „Powermoves" sú akrobatické elementy, medzi najdôležitejšie patria „windmill", „Backspin" (točenie sa na chrbte), „headspin" (točenie sa na hlave), „tracks", „swipes" a ďalšie
* „Freeze" označuje pózu pri skončení nejakej sady krokov alebo pohybov

Súťaže
------

Pri súťažiach v break dance proti sebe nastupujú jednotlivci alebo skupiny (tzv. crews). Obvykle sa utvorí kruh, do ktorého vbiehajú tanečníci a predvádzajú svoje schopnosti. Neexistujú presné pravidlá, platí len zákaz úmyselného dotyku súpera. Pri medzinárodných súťažiach o víťazovi rozhoduje odborná porota. tieto ,,sutaze,,sa odborne v hip hope nazývajú BATTLe, v preklade akási bitka tancov.

Najväčšou súťažou na svete je *„Battle Of The Year (B.O.T.Y)"*, medzi ďalšie patria *Freestyle Session* a *Soul Expression*.

Pozri aj
--------

* Hip-hop (subkultúra)