recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Sútok Labe s Ploučnicí
**Ploučnice** je rieka v severných Čechách. Je to pravostranný prítok Labe, má dĺžku 106,2 km, odvodňuje územie s plochou 1 193,9 km² a v ústí má priemerný prietok 8,60 m³/s.

Rieka pramení v geomorfologickom celku Ještědsko-kozákovský hřbet na juhozápadnom svahu vrchu Ještěd (1 012 m n. m.) v nadmorskej výške 654 m n. m. nad obcou Osečná Od prameňa tečie najprv na juhozápad do obce Osečná, potom sa stáča na západ a napája rybníky Hamerský a Horecký. Za mestom Stráž pod Ralskem vytvára výraznejšiu zákrutu a preteká tiesňavovitým úsekom, tzv. Průrvou Ploučnice, ktorá končí krátkym upraveným tunelom. Za obcou Noviny pod Ralskem sa stáča na juh, južne od mesta Mimoň preteká územím bývalého vojenského priestoru Ralsko, kde sa najprv stáča na juhozápad a následne pri osade Hradčany na severozápad, pričom výraznejšie meandruje. Cez mesto Česká Lípa preteká západným smerom, za mestom sa stáča a pokračuje k ústiu severozápadným smerom. Do Labe ústi v Děčíne v nadmorskej výške 122 m n. m.

Hlavnými prítokmi sú zľava Robečský potok a sprava Ještědský potok, Panenský potok, Svitava a Bystrá.

Ploučnice preteká cez Stráž pod Ralskem, Mimoň, Českú Lípu, Stružnicu, Žandov, Františkov nad Ploučnicí, Benešov nad Ploučnicí a Děčín.

Externé odkazy
--------------

* Horáčková J. & Juřičková L. (2013). "Nivní malakofauna Ploučnice (Severní Čechy). The floodplain mollusc fauna of the Ploučnice River (North Bohemia)". *Malacologica Bohemoslovaca* **12**: 40–47.
* Beran L. (1998). "Vodní měkkýši Ploučnice". *Bezděz, vlastivědný sborník Českolipska*, Česká Lípa **7**: 173–180.
**Echo** boli americké pasívne telekomunikačné balónové družice. Echo I štartovalo 12. augusta 1960, parametre dráhy 1 514-1 693 km, obežná doba 118 min, hmotnosť 75 kg, priemer 30 m, zánik 24. mája 1968. Echo 2 štartovalo 25. januára 1964, 1 033-1 313 km, 109 min, 248 kg, 41 m, zánik 7. júna 1969. Slúžili ako terče na odraz rádiových vĺn. Pomocou Echo 2 sa uskutočnilo prvé družicové spojenie medzi USA a ZSSR. Balóny bolí z umelej hmoty, pokryté veľmi jemnou hliníkovou vrstvou. Na obežnú dráhu boli vynesené v puzdre s priemerom 1,5 m. Po uvoľnení sa samovoľne nafúkli pretlakom vzhľadom na vonkajšie prostredie. Na meranie hustoty atmosféry vypustili aj menšie balóny **Baby Echo** s priemerom 3,65 m a balóny **Dash** s priemerom 2,4 m. Najmenší z nich s priemerom 31 cm mal hmotnosť 50 g.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portálKozmonautický portál |

*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*
**Stredná zdravotnícka škola v Trenčíne** (SZŠ Trenčín) je stredná odborná škola, ktorá sídli na ulici Veľkomoravskej 14 v Trenčíne. Jej poslaním je vzdelávanie a výchova stredných zdravotníckych pracovníkov pre všetky typy štátnych i neštátnych zdravotníckych zariadení.

História
--------

Stredná zdravotnícka škola v Trenčíne je škola s viac ako 60 – ročnou tradíciou. Jej vznik je spojený s dátumom 1. september 1947, keď Povereníctvo zdravotníctva v Bratislave založilo dvojročnú ošetrovateľskú školu pod názvom „Zdravotná škola Dcér kresťanskej lásky v Trenčíne". Odvtedy škola prešla rôznymi zmenami – boli tu aktivované rôzne študijné odbory diktované potrebami samotnej praxe.

Súčasnosť
---------

**Stredná zdravotnícka škola** v Trenčíne je rozpočtovou organizáciou na základe zriaďovacej listiny vydanej Ministerstvom zdravotníctva SR dňa 18. decembra 1991. Od 1. júla 2002 vykonáva zriaďovateľskú funkciu Trenčiansky samosprávny kraj.

Stredná zdravotnícka škola:

* je stredná odborná škola, ktorá poskytuje úplné stredné vzdelanie
* jej súčasťou je domov mládeže
* plní svoje poslanie v územnej pôsobnosti Trenčianskeho samosprávneho kraja

Študijné odbory
---------------

Na škole je možné študovať v odboroch:

* **Denná forma štúdia pre žiakov ZŠ:**
	+ Farmaceutický laborant
	+ Masér
	+ Zdravotnícky asistent
	+ Zdravotnícky laborant
	+ Zubný asistent

* **Večerná forma štúdia - štúdium popri zamestnaní:** 
	+ Zdravotnícky asistent
	+ Sanitár

Zdroj
-----

* Pamätnica školy vydaná v roku 2007

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna webová stránka školy

Súradnice: 48°53′29″S 18°02′14″V﻿ / ﻿48,891509°S 18,037319°V﻿ / 48.891509; 18.037319
Súradnice: 48°08′45″S 17°06′27″V﻿ / ﻿48,145742°S 17,107472°V﻿ / 48.145742; 17.107472

**Dom služby Baťa**, bežne známy ako **„Veľký" Baťa**, od roku 2005 Obchodný dom **Alizé**, je najstarší obchodný dom v Bratislave. Nachádza sa na Hurbanovom námestí v mestskej časti Staré Mesto. Postavený bol v roku 1931 spoločnosťou Baťa a.s. autorom architektonického návrhu bol Vladimír Karfík. Budova je pamiatkovo chránená, patrí medzi objekty zlínskej funkcionalistickej architektúry na Slovensku.

Pred výstavbou obchodného domu na jeho mieste stál hostinec Schmidt a Hansl. Pôvodný projekt počítal s kompaktným štvorpodlažným objektom, po protestoch verejnosti kvôli prekrytiu výhľadu na vežu Michalskej brány v smere od Suchého mýta bol však pozmenený do konečnej podoby kombinujúcej spodnú, päťpodlažnú časť s vrchnou, dvojpodlažnou.

Obchodný dom ponúkal na svoju dobu zákazníkom širokú paletu služieb – okrem ťažiskového predaja obuvi napríklad opravu koženého tovaru alebo pedikúru. V pôvodných plánoch bola aj obchodná pasáž prepájajúca cez hradnú priekopu Hurbanovo námestie so Zámočníckou ulicou, pre nevysporiadané majetkové pomery pozemkov sa však nakoniec nerealizovala.

Prezývku „Veľký" Baťa dom získal po otvorení menšej obchodnej prevádzky firmy Baťa na Obchodnej ulici.

Obchodný dom si svoju hlavnú funkciu uchoval aj po znárodnení majetkov firmy v roku 1948. Prvou väčšou prestavbou prešiel v rokoch 1986-1991. Hlavný vstup sa premiestnil z nárožnej polohy na námestí do rohu budovy pri hradnej priekope. V tej bolo k budove dostavané komunikačné schodisko prepájajúce obchodné prevádzky v nižšej časti budovy, ktoré tak funkčne nahradilo schodisko s výťahmi vo vyššej časti budovy. V tej ostala situovaná len administratíva a zázemie.

Druhou veľkou prestavbou objekt prešiel po zmene majiteľa v rokoch 2003-2005. Hlavný vstup sa presunul naspäť na nárožie. Pred necelými dvadsiatimi rokmi pristavané schodisko v hradnej priekope sa pre zlý technický stav využíva len ako únikové. Predaj obuvi nahradili luxusné odevy svetových značiek. Na treťom nadzemnom podlaží sa nachádza reštaurácia s kaviarňou, ktorá v lete ako terasu využíva strešnú plochu nad dvojpodlažnou časťou budovy.

Galéria
-------

* 
* Pohľad z Obchodnej ulicePohľad z Obchodnej ulice
* Pohľad v nociPohľad v noci
* Priehľad na Michalskú bránuPriehľad na Michalskú bránu

Literatúra
----------

* Slabeyová, Michaela. Príbeh jednej budovy: Veľký Baťa – Alizé, *projekt 05/05*.

Externé odkazy
--------------

* Dom služieb Baťa na stránke archiweb.cz
Súradnice: 48°09′47″S 17°55′36″V﻿ / ﻿48,16306°S 17,9268°V﻿ / 48.16306; 17.9268

**Trnovské rameno** je prírodná pamiatka v správe štátnej ochrany prírody Dunajské luhy.

Nachádza sa v katastrálnom území obce Trnovec nad Váhom v okrese Šaľa v Nitrianskom kraji. Územie bolo vyhlásené alebo novelizované v rokoch 1973, 1983 na rozlohe 6,5786 ha. Na území platí 4. stupeň ochrany, ochranné pásmo nebolo určené, preto platí ochranné pásmo do vzdialenosti 60 m smerom von od hranice chráneného územia (§17 ods. 8 Zákona o ochrane prírody). 

Predmetom ochrany je: *Jedno z posledných mŕtvych ramien Váhu v poľnohospodársky a priemyselne intenzívne využívanej krajine okresu Šaľa. Výskyt charakteristických živočíšnych a rastlinných druhov, významná krajinotvorná, klimatická a iné funkcie.*

Referencie
----------

1. ↑  Trnovské rameno. In:  *Zoznam osobitne chránených častí prírody SR* [online]. Banská Bystrica: Štátna ochrana prírody SR. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Prírodná pamiatka Trnovské rameno, Štátny zoznam osobitne chránených častí prírody SR
* Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Trnovské rameno na českej Wikipédii.*
**Echemmón** (starogr. *Ἐχέμμων*  – *Echemmón*) je v gréckej mytológii syn trójskeho kráľa Priama.

Trójsky kráľ Priamos mal päťdesiat synov a dvanásť dcér. So svojou manželkou Hekabou mal devätnásť synov. Echemmón patril medzi ďalších jeho synov, ktorých mal s inými manželkami, alebo družkami. V piatom speve Homérovej Iliady sa Echemmón na začiatku desiateho roku trójskej vojny stáva obeťou achájskeho hrdinu Dioméda, ktorý v tejto fáze vojny vyniká medzi Achájcami.

V antickom diele *Dictys Cretensis* (*Kréťan Diktis*), Echemmón umiera rukou itackého kráľa Odysea.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,12,5.
2. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 390.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 342.
4. ↑  Homér, *Iliada*, 5,144-160.
5. ↑  Lucius Septimius, *Dictys Cretensis, Posthomerica*, 4,7.
Súradnice: 42°51′53″S 25°29′05″V﻿ / ﻿42,86472°S 25,48472°V﻿ / 42.86472; 25.48472

**Dom Ďada Dobriho** (bulh. Къща на Дядо Добри‎ – *Kăšta na Ďado Dobri*), prípadne **Ďado Dobrevov dom** (bulh. Дядо Добревата къща‎ – *Ďado Dobrevata kăšta*) je dom z prvej polovice 19. storočia, ktorý sa nachádza v meste Triavna v Gabrovskej oblasti v severnom Bulharsku.

Budova má pridelený štatút kultúrnej pamiatky miestneho významu.

Lokalita
--------

Dom Ďada Dobriho sa nachádza v historickej časti mesta Triavna na ulici „P. R. Slavejkov" (bulh. улица „П. Р. Славейков", doslova *ulica P. R. Slavejkova*) č. 68.

Dejiny
------

Dom bol postavený v roku 1834. V roku 1967 dom získal štatút kultúrnej pamiatky miestneho významu. V roku 2018 boli na budove uskutočnené reštauračné práce.

Charakteristika
---------------

Autorom stavby je významný trevnenský staviteľský majster Dimităr Sergiuv.

Dom je postavený na úrovni ulice, skladá sa z vysokého prízemia a prvého poschodia. Na prízemí sa nachádzal ďukian (druh obchodu so skladom v bulharských obrodeneckých domoch) so šikmými okenicami, ktorý zaberal väčšiu časť prednej fasády domu. Okrem ďukianu sa na prízemí nachádzali aj obytné miestnosti. Prízemie domu je s druhým poschodím spojené schodiskom, ktoré vedie do priestoru chajetu (druh zatvorenej terasy). Pozdĺž hlavnej pozdĺžnej osi chajetu sa rozprestierajú obytné miestnosti na druhom poschodí.

Stavba sa vyznačuje architektonicky zaujímavo riešenou prednou fasádou s množstvom rozdielnych elementov, ktoré sa však vzájomne dopĺňajú a dômyselným riešení rozdelenia miestností v budove , kde sa na pomerne malom priestore muselo zmestiť väčšie množstvo miestností, ktoré slúžili viacerým rozdielnym účelom a boli tak nielen rôzneho charakteru, ale napríklad aj inej výšky.

Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany
----------------------------------

Kategória: kultúrna pamiatka miestneho významu

Rok vyhlásenia: 1967

Dôvod pamiatkovej ochrany: architektonická hodnota budovy

Oficiálny názov na zozname kultúrnych pamiatok: *Kăšta na Ďado Dobri* (bulh. Къща на Дядо Добри, doslovne Dom Ďada Dobriho)

Galéria
-------

* pohľad do ulice s domompohľad do ulice s domom
* pohľad na dom z juhovýchodupohľad na dom z juhovýchodu
* pohľad na vrchnú časť domupohľad na vrchnú časť domu
* z východnej fasádyz východnej fasády
* z južnej fasádyz južnej fasády

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  DIMITROVA, Irina. Na razchodka iz văzroždenska Triavna. Varna : Izdatelstvo „Slavena". 2018. 72 s. ISBN 9786191901289. S. 46. (po bulharsky)
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10   *Регистри | Община Трявна* [online]. tryavna.bg, 2017-06-26, [cit. 2023-07-05]. Dostupné online.
3. 1 2 3  BONEVA, Ivanka. Triavna. Sofia : Izdatelstvo na Otečestvenija front. 1982. 312 s. ISBN 9531412411. S. 243. (po bulharsky)
4. 1 2 3 4 5 6 7   *Дядо Добревата къща* [online]. pochivka.bg, [cit. 2023-07-06]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dom Ďada Dobriho (Triavna)**
**Echyreus** (starogr. *Ἐχυρεύς* – *Echyreus*, lat. *Echyreus, Chyreus*) je v gréckej mytológii nástupca sikyónskeho kráľa Marathia.

Echyreus, nástupca sikyónskeho kráľa Marathia podľa starovekého autora Hieronyma nastúpil na trón v Sikyóne okolo roku 1510 pred Kr. a vládol do roku 1455 pred Kr.

Antický autor Pausanias, ktorý píše aj o kráľoch Sikyónu sa o kráľovi Echyreovi nezmieňuje. Pausanias píše, že Chrysorthé, dcéra kráľa Orthopola mala s bohom Apolónom syna Koróna, ktorý sa stal kráľom v Sikyóne. Korónos mal potom dvoch synov, Koraka a mladšieho Lamedóna. Korax zomrel bez potomstva a práve v tej dobe prišiel z Tesálie Epópeus a prevzal v Sikyóne kráľovskú korunu. Iní antickí autori však uvádzajú, že Korax sa stal kráľom až po 55 ročnej vláde kráľa Echyrea.

Menoslov mýtických kráľov Sikyónu, zaznamenaný od kráľa Orthopola, v zoznamoch Pausania a Eusebia z Kaisareie:

|  |  |
| --- | --- |
| Pausanias* *Orthopolis*, (starogr. *Ὀρθόπολις*)
* *Korónos*, (starogr. *Κόρωνος*)
* *Korax*, (starogr. *Κόραξ*)
* *Epópeus*, (starogr. *Ἐπωπεύς*)
* *Lamedón*, (starogr. *Λαμέδων*)
 | Eusebios z Kaisareie* *Orthopolis*, (starogr. *Ὀρθόπολις*)
* *Marathónios*, (starogr. *Μαραθώνιος*)
* *Marathios*, (starogr. *Μαράθιος*)
* *Echyreus*, (starogr. *Ἐχυρεύς*)
* *Korax*, (starogr. *Κόραξ*)
* *Epópeus*, (starogr. *Ἐπωπεύς*)
* *Lamedón*, (starogr. *Λαμέδων*)
 |

Referencie
----------

1. 1 2 3  Eusebios, *Kronika* 2,175.
2. ↑  Jacques Paul Migne, *Patrologia graeca*, 2,332.
3. 1 2  Hieronymus, *Chronicon*, 16-187.
4. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,5,8.
5. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,6,1.
6. ↑  Henry Fynes Clinton, *Chronology of Greece*, 30.

Pozri aj
--------

* Zoznam kráľov Sikyónu
**Vera June Miles** (\* 23. august 1929, Boise City, Oklahoma, USA) je americká herečka. Známa sa stala vďaka filmom *The Wrong Man* (1956) a *Psycho* (1960), ktoré režíroval Alfred Hitchcock. V roku 1995 ukončila svoju hereckú kariéru.

Detstvo a mladosť
-----------------

Milesová sa narodila v Boise City v Oklahome ale vyrastala v meste Wichita v Kansase. V roku 1948 vyhrala súťaž Miss Kansas.

Kariéra
-------

Od roku 1950 sa začala objavovať v televízií. V roku 1951 hrala spoločne s Janet Leigh v muzikáli *Two Tickets to Broadway*. Bola veľmi obľúbená herečka a niektorí producenti ju museli presviedčať aby hrala v ich filmoch. V roku 1956 ju kontaktoval Alfred Hitchcock s tým, že by s ňou chcel spolupracovať. Milesová súhlasila a hrala emočne nevyrovnanú manželku Henryho Fonda vo filme *The Wrong Man*. V roku 1958 mala hrať hlavnú ženskú rolu vo filme *Vertigo*, ale kvôli tehotenstvu ju nahradila herečka Kim Novak. Médiá a tlač ju nazývali ako Hitchcockovu náhradu za Grace Kelly. O pár rokov neskôr bola Milesová obsadená do ďalšieho filmu, ktorý režíroval Hitchcock a tým bol film *Psycho* z roku 1960.

V roku 1983, si Milesová zopakovala úlohu Lily Craneovej vo filme *Psycho II*, pričom sa v pokračovaní zapojil do natáčania aj Anthony Perkins. Milesová a Perkins boli jedinými hercami z pôvodného filmu, ktorí sa objavili v druhej časti. Postupom rokov sa začala objavovať tiež v televíznych seriáloch ako napríklad *Murder, She Wrote*, kde hrala v troch epizódach v rokoch 1985, 1990 a 1991. V roku 1995 zastavila svoju hereckú kariéru. Posledný film na ktorom pracovala bol *Separate Lives*, po boku Lindy Hamilton a Johna Belushiho.

Súkromný život
--------------

Milesová bola štyri krát vydatá. Po jej prvom manželovi, ktorým bol Bob Miles, používala priezvisko. Má štyri deti a je mormonka. Milesová je republikánka a počas prezidentských volieb v roku 1956 znovuzvolenú kampaň Dwighta Eisenhowera. V súčasnosti žije v Palm Desert v Kalifornií a neposkytuje rozhovory ani verejné vystúpenia. Niekoľko krát prehlásila že ju veľmi hnevalo ako ju ľudia stále spájajú s postavou Lili Craneovej z filmu *Psycho* a že nevedia oceniť jej iné filmy.

V roku 2012 ju hrala herečka Jessica Biel v životopisnom filme o natáčaní horroru Psycho, s názvom *Hitchcock*.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vera Milesová**

Externé odkazy
--------------

* Vera Milesová v Internet Movie Database (po anglicky)
* Vera Milesová v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Vera Miles na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 138975137
* GND: 137301472
* ISNI: 0000 0000 7824 1323
* LCCN: no90020557
* NK ČR: xx0156004
* VIAF: 100238726
* WorldCat: lccn-no90020557
**Alexandr Konstantinovič Glazunov** (rus. *Александр Константинович Глазунов*; \* 10. august 1865, Petrohrad, Rusko – † 21. marec 1936, Paríž, Francúzsko) bol popredný ruský hudobný skladateľ v období romantizmu, učiteľ hudby a dirigent.

Životopis
---------

Alexandr Glazunov sa narodil ako syn bohatého vydavateľa. O hudbu sa zajímal už od detstva a keďže nemal finančné problémy začal študovať u Rimského-Korsakova, ktorý si Glazunova obľúbil a stal sa jeho dobrým priateľom. Aj komponovať začal už v ranom veku. Dôkazom toho je jeho prvých 8 symfónií z roku 1882, keď mal Glazunov 16 rokov. Aj jeho populárna *Stenka Razin* je jeho mládežnícka práca. Prvý obrovský úspech zaznamenal už so svojou prvou symfóniou v roku 1882.

Jeho dielo boli čiastočne ovplyvnené Franzom Lisztom, RichardomWagnerom, či ruskou školou, ale zdá sa, že tieto vplyvy boli malé, pretože jeho hudba mala iba slabo vyhranený charakter. V roku 1899 sa stal profesorom a v roku 1905 aj riaditeľom na Petrohradskej škole hudby. Tento rok odložil komponovanie až do svojho odchodu do Paríža v roku 1928. Okrem Francúzska, kde sa usadil, precestoval veľkú časť Európy a niekoľkokrát navštívil aj USA. Glazunov napísal osem úplných symfónií, husľové koncerty, dva klavírne koncerty, sedem kvartetov a o niečo neskôr saxofónový koncert. Veľkú slávu, ale tiež najlepšiu hudbu nájdeme v jeho *Ročných dobách* a husľovom koncerte. Menej známe sú aj jeho tri balety.

Veľkú zásluhu niesol aj na dokončení niekoľkých hlavných diel od Alexandra Borodina, z toho je najznámejšia opera *Princ Igor*. Zomrel v Paríži 21. marca 1936.

Glazunov nemal za svojho života ľahké preraziť, pretože začal komponovať tesne po svojom úspešnejšom kolegovi. V tejto dobe boli totiž Čajkovskij a ruski nacionalisti na vrchole svojich síl, čím diela Glazunova do veľkej miery zatienili. Aj keď bol neuveriteľne dobrým hudobníkom, nebol nikdy schopný sa vymaniť z osobných štýlov ako napríklad Rachmaninov. Aj cez tieto veľké prekážky sa dokázal presadiť a najmä jeho symfónie patria medzi úspešné hudobné diela, čo je prinajmenšom pozoruhodné.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Alexandr Konstantinovič Glazunov**

| * z
* d
* u
Skladatelia romantizmu |
| --- |
| Anglickí | 
* Elgar

 |
| Českí | 
* Dvořák
* Fibich
* Smetana
* Suk

 |
| Francúzski | 
* Berlioz
* Bizet
* d’Indy
* Fauré
* Franck
* Chausson
* Chabrier
* Gounod
* Offenbach
* Saint-Saëns

 |
| Maďarskí | 
* Liszt

 |
| Nemeckí | 
* Brahms
* Bruch
* Kreutzer
* Marschner
* Mendelssohn Bartholdy
* Schumann
* Spohr
* Strauss
* Wagner
* Weber

 |
| Poľskí | 
* Chopin

 |
| Rakúski | 
* Bruckner
* Mahler
* Schubert
* Strauss ml.
* Wolf

 |
| Ruskí | 
* Balakirev
* Borodin
* Čajkovskij
* Glazunov
* Glinka
* Musorgskij
* Rachmaninov
* Rimskij-Korsakov
* Skriabin

 |
| Slovenskí | 
* Bella
* Suchoň
* Cikker
* Schneider-Trnavský

 |
| Škandinávski | 
* Grieg
* Sibelius

 |
| Talianski | 
* Bellini
* Donizetti
* Rossini
* Verdi

 |

Autoritné údaje: * abART: 19182
* BnF: 13894532s
* GND: 118695312
* ISNI: 0000 0001 0855 4604
* LCCN: n80079449
* NK ČR: jn19992000236
* VIAF: 14958284
* WorldCat: lccn-n80079449
Známka potvrdzujúca zaplatenie členského príspevku s motívom sochy *Sbratření* Karla Pokorného
**Zväz československo-sovietskeho priateľstva** (skratky **ZČSP**, **ZČSSP**; čes. *Svaz československo-sovětského přátelství*, skratky SČSP, SČSSP) bola komunistická organizácia, zložka Národného frontu Čechov a Slovákov, zriadená s cieľom propagovať a vštepovať obyvateľstvu sovietizáciu a viazanosť na Sovietsky zväz. Podľa oficiálnych stanov predstavoval ľudovú, nestranícku organizáciu, ktorá má združovať občanov bez rozdielu politickej a náboženskej príslušnosti. Úlohou zväzu bolo rozvíjanie a prehlbovanie vzťahov medzi Československom a ZSSR, ako aj všestranná starostlivosť o rozvoj ich hospodárskych, kultúrnych a spoločenských stykov. Zväz propagoval Sovietsky zväz na rôznych úrovniach, organizoval zájazdy, besedy.

Zväz česko-slovensko sovietskeho priateľstva oficiálne vznikol na zjednocovacom zjazde vo februári 1948, keď došlo k zlúčeniu Zväzu priateľov ZSSR so Spoločnosťou pre hospodárske a kultúrne styky so ZSSR. Prvým predsedom bol Zdeněk Nejedlý.

ZČSP zanikol s rozpadom Sovietskeho zväzu.

Referencie
----------

1. 1 2 3  HASAROVÁ, Zuzana. *Snahy o jazykové ovládnutie stredoeurópskej krajiny - počiatky ľudévých kurzov ruštiny v Československu* [online]. Historický časopis, 2022, [cit. 2022-11-18]. Dostupné online.
2. ↑  Zväz československo-sovietskeho priateľstva. In:  *Heslár SFÚ* [online]. Bratislava: Slovenský filmový ústav, [cit. 2022-11-19]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Zväz československo-sovietskeho priateľstva**

Externé odkazy
--------------

* Skeny členských legitimácií SČSP

Autoritné údaje: * NK ČR: ko2003174487
* SNK: 112260
* VIAF: 147207481
Viktor v roku cca 1890, prvý zľava
**Viktor Alexandrovič Vesnin** (rus. Виктор Александрович Веснин; \* 9. apríl 1882, Jurievec – † 17. september 1950, Moskva) bol ruský architekt, ktorý tvoril v duchu konštruktivizmu.

Životopis
---------

Vesnin absolvoval strednú školu v Moskve, neskôr pokračoval v štúdiu na Technickom inštitúte v Petrohrade (1912).

V rokoch 1906 – 1909 pracoval v architektonickom ateliéri I. A. Ivanova – Šica a R. I. Klejna v Moskve. 

V rokoch 1908 – 1914 sa  podieľal spoločne so svojimi bratmi Alexandrom (1883 – 1959) a Leonidom (1880 – 1933), na viacerých architektonických návrhoch. K májovým oslavám v roku 1919 robil návrh na úpravu Červeného námestia. 

Po prvej svetovej vojne a v ďalších rokoch po revolúcii pracoval väčšinou sám a špecializoval sa na oblasť priemyselnej architektúry. Od roku 1923 vyučoval architektúru na Moskovskej vysokej škole technickej. 

V tridsiatych a štyridsiatych rokoch zohral značnú úlohu pri zakladaní Zväzu sovietskych architektov. V tomto období zastával viacero dôležitých funkcií. V roku 1932 bol predsedom organizačného výboru, neskôr (1937 – 1949) tajomníkom Zväzu sovietskych architektov. V rokoch 1938 – 1949 vykonával funkciu prezidenta Akadémie architektúry v ZSSR.

Dielo
-----

Obchodný dom Mostorg
* 1915 Chemický závod,
* 1915 Sirotkinov dom, Nižnij Novgorod
* 1922–1923 Palác práce, Moskva (3.cena súťaže)
* 1924 Budova akciovej spoločnosti Arcos (1.cena súťaže)
* 1924 Projekt Leningradska Pravda, Moskva (1.cena súťaže)
* 1925–1928 Ústredný mineralogický ústav, Moskva
* 1926–1928 Obchodný dom Mostorg, Moskva
* 1929–1932 Dneperská hydroelektráreň (spoločný návrh s: N. Kolli, G. Orloj, S. Andrijevskij)
* 1931–1932 Palác Sovietov, Moskva
* 1934 Projekt komisariátu ťažkého priemyslu

Referencie
----------

"Hladká, prirodzeným kameňom obložená stena horizontálnej hmoty, zdôraznená pozdĺžnym zaskleným arkierom, bude mať pokojný výraz, ktorý bude objekt zdôrazňovať a  zároveň kompozične viazať s celým komplexom." Viktor Vesnin, (vyjadrenie k Dneperskej hydroelektrárni)

* Kroha, J – Hrůza J.: *Sovětská architektonická avantgarda*. Praha, Odeon 1973

Literatúra
----------

* Kroha, J – Hrůza J.: *Sovětská architektonická avantgarda*. Praha, Odeon 1973
* Chan – Magomedow. S. O.: *Pioniere der sowjetischen architektur*. Dresden, Der Kunst 1983
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Viktor\_Aleksandrovic\_Vesnin na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
* Viktor Alexandrovič Vesnin na archINFORM (po anglicky)

Autoritné údaje: * BnF: 10258315b
* GND: 1072482428
* ISNI: 0000 0001 0778 5697
* LCCN: n85385236
* ULAN: 500019950
* VIAF: 23605640
* WorldCat: lccn-n85385236
**Agathón** (starogr. *Ἀγάθων*) bol grécky sochár v 3. storočí pred Kr.

Agathón, syn Agathokla, grécky sochár neznámeho rodiska (pochádzal možno z Kyrény), bol činný zrejme v prvej polovici 3. storočia pred Kr. Od starovekých autorov sa o ňom nezachovala správa. Svedectvom tvorby tohto umelca je jeho menom signovaný mramorový podstavec zo sochy, objavený v roku 1926 medzi chrámami boha Apolóna a bohyne Isis v archeologickej lokalite starogréckeho líbyjského mesta Kyrény. Poškodený nápis na podstavci hlása: 

|  |  |
| --- | --- |
| *Ἄριστις Θευδώρω ἱαριτεύων Ὥρῳ ἀνέθηκε Ἀγάθω[ν Ἀγα(?)]θ̣ο̣κλεῦς ἐπόησεν̣.* | preklad: *Aristis syn Theodóra, kňaz venoval (pamätník). Agathó[n syn Aga]thokla zhotovil.* |

- text v starogréčtine
Nápis na podstavci datujú do 3. storočia pred Kr. Pôvodne sa predpokladalo, že sochu z podstavca zasvätil kňaz Aristis bohu Hórovi, ale to nebolo možné jednoznačne dokázať.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Agathon*
2. 1 2  SCHMUCK, Hilmar. *Biographischer Index der Antike*. Berlin : Walter de Gruyter, 2001. 1073 s. ISBN 978-31-1095-441-8. S. 25. (po nemecky)
3. 1 2 3 4 5  *Private honors and artist's signature*
4. ↑  Supplementum Epigraphicum Graecum, *SEG 9:125*
**Agathopous** alebo **Agathopus** (starogr. Αγαθόπους – *Agathopous*) bol dvojnásobný olympijský víťaz v 2. stor.

Agathopous z Aiginy si na 238. a na 239. olympijských hrách v rokoch 173 a 177 vybojoval víťazstvá v behu na jedno stadion. Jeho celé meno, Markos Aurélios Agathopous, poznáme vďaka starovekému epigrafickému nálezu zo Smyrny, ktorý uvádza aj jeho víťazstvo v behu ťažkoodencov na hrách Eleutheria. Slávnosť Eleutheria sa usporadúvala každé štyri roky v Platajách na počesť gréckeho víťazstva nad Peržanmi v roku 479 pred Kr. Na druhom epigrafickom náleze (značne poškodenom) je záznam o tom, že Agathopous bol údajne štvornásobný *periodonikés*, t. j. víťaz všetkých celogéckych hier počas štyroch štvorročných období nazývaných olympiádami.

Beh na jedno stadion bol najstaršou súťažnou disciplínou, zavedenou už na počiatku hier, podľa tradície v roku 776 pred Kr. a na hrách zostal aj po zavedení ďalších súťažných disciplín hlavným pretekom, menom jeho víťaza sa označovala celá olympiáda.

Olympijské víťazstvá Agathopa zaznamenal (v zozname olympijských víťazov) historik Eusebios z Kaisareie, ktorý tiež uvádza, že v dobe druhého Agathopovho olympijského víťazstva sa Commodus stal cisárom Rimanov. Eusebios vo vyhotovovaní svojho zoznamu olympijských víťazov čerpal z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Eusebios, *Kronika* 2,193.
2. 1 2 3  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2003. ISBN 0-203-49732-5. S. 21.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 369.
4. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 363.
5. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. S. 377.
6. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
7. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.
8. ↑  Josef Šusta. *Dějepisectví*. Praha : Nákl. Historického klubu, 1933. S. 9.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Animácia, znázorňujúca proces dopĺňania na štvorec. (GIF verzia)
**Doplnenie na štvorec** alebo **doplnenie do štvorca** je úloha z oblasti matematickej analýzy, pri ktorej podstatou je zmena polynómu 2. stupňa, teda kvadratického trojčlena na tvar štvorca.

Využíva sa rovnosť: {\displaystyle ax^{2}+bx+c=a(x+{\frac {b}{2a}})^{2}+{\frac {4ac-b^{2}}{4a}}} ktorá platí za predpokladu, že {\displaystyle a\neq 0} pre každé číslo x.

Dôkaz rovnosti
--------------

Stačí spočítať štvorec (čiže druhú mocninu) na pravej strane.

{\displaystyle a(x+{\frac {b}{2a}})^{2}+{\frac {4ac-b^{2}}{4a}}=a(x^{2}+2x{\frac {b}{2a}}+{\frac {b^{2}}{4a^{2}}})+{\frac {4ac-b^{2}}{4a}}=ax^{2}+bx+{\frac {b^{2}}{4a}}+{\frac {4ac-b^{2}}{4a}}=ax^{2}+bx+c}

V praxi sa obyčajne nepoužíva uvedený vzorec, akoby sme ho vedeli naspamäť.

Príklady
--------

1). Upravte na štvorec kvadratický polynóm {\displaystyle x^{2}+6x+10=(x^{2}+6x+9)+1=(x+3)^{2}+1}. A teda platí {\displaystyle (x+3)^{2}+1\geq 1}, pričom rovnosť nastáva práve keď {\displaystyle x=-3}. V prvom kroku sme použili sčítanec {\displaystyle 9} preto, že sme chceli dostať {\displaystyle x^{2}+6x+9=(x+3)^{2}}.

2). O niečo komplikovanejším výpočtom dostaneme výsledok ak upravujeme výraz {\displaystyle 7x^{2}-3x+12=7(x^{2}-{\frac {3}{7}}x)+12=7(x^{2}-{\frac {3}{7}}x+({\frac {3}{14}})^{2})-7({\frac {3}{14}})^{2}+12=7(x-{\frac {3}{14}})^{2}+{\frac {327}{28}}\geq {\frac {327}{28}}} pre všetky x. Pritom {\displaystyle 7x^{2}-3x+12={\frac {327}{28}}} práve vtedy, keď {\displaystyle x={\frac {3}{14}}}. 

3). Podobne {\displaystyle -2x^{2}+5x+11=-2(x^{2}-{\frac {5}{2}}x)+11=-2(x^{2}-{\frac {5}{2}}x+({\frac {5}{4}})^{2})+2({\frac {5}{4}})^{2}+11=-2(x-{\frac {5}{4}})^{2}+{\frac {113}{8}}\leq {\frac {113}{8}}} pre každé x, pričom rovnosť {\displaystyle -2x^{2}+5x+11={\frac {113}{8}}} platí práve vtedy a len vtedy, keď {\displaystyle x={\frac {5}{4}}}.

Všeobecne ak {\displaystyle a>0}, tak číslo {\displaystyle ax^{2}+bx+c} je najmenšie pre {\displaystyle x=-{\frac {b}{2a}}}, pričom pre {\displaystyle x=-{\frac {b}{2a}}} je {\displaystyle ax^{2}+bx+c={\frac {4ac-b^{2}}{4a}}}.

4). Chceme nájsť také číslo x, aby {\displaystyle 2x^{2}+8x-13} bolo najmenšie, počítame {\displaystyle 2x^{2}+8x-13=2(x^{2}+4x)-13=2(x^{2}+4x+4)-8-13=2(x+2)^{2}-21}. Vidíte, že {\displaystyle 2x^{2}+8x-13} je najmenšie, keď {\displaystyle x=-2}. Ak {\displaystyle x=-2}, tak {\displaystyle 2x^{2}+8x-13=-21}.

Referencie
----------

1. ↑  EISENREICH, Günther; SUBE, Ralf, a kol. *Matematika: anglicko-nemecko-francúzsko-rusko-slovenský slovník*. 1. vyd. Bratislava : Alfa, 1982.

Zdroj
-----

* I. KLUVÁNEK: *Prípravný kurz k diferenciálnemu a integrálnemu počtu.* Ružomberok, Pedagogická fakulta Katolíckej univerzity v Ružomberku. 2006, s. 60-62

Pozri aj
--------

* Kvadratický odhad
* Kvadratická rovnica
Igor Matovič, súčasný slovenský minister financií
**Minister financií** je vo väčšine štátov člen vlády, poverený riadením štátnej pokladnice, daňového systému a vypracovávaním štátneho rozpočtu. Ojedinele môže zastávať aj ďalšie úlohy, napríklad niesť zodpovednosť za hospodársku alebo menovú politiku štátu. Spravidla bývajú v súčasnosti tieto právomoci dané samostatným orgánom, za menovú politiku býva v moderných demokratických štátoch väčšinou zodpovedná centrálna banka.

V niektorých krajinách je označenie funkcie ministra financií odlišné, napríklad v USA sa volá angl. *Secretary of the Treasury*, doslova „tajomník (štátnej) pokladnice". Inde je rozdelenie právomocí zložitejšie, napríklad v Austrálii je vo vláde za financie zodpovedný angl. *Treasurer of Australia* („pokladník Austrálie"), jestvuje tu však aj angl. *Minister for Finance* („minister pre financie"), ktorý je fakticky zástupcom „pokladníka Austrálie".

Ministri financií zvyčajne patria k najdôležitejším členom vládnych kabinetov, často na druhom mieste hneď po predsedovi vlády.

Minister financií Slovenskej republiky stojí na čele Ministerstva financií Slovenskej republiky. V súčasnosti je ministrom financií Igor Matovič (strana OĽANO).

Pozri aj
--------

* Zoznam ministrov financií Slovenskej republiky

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ministr financí na českej Wikipédii.*
Smart ForTwo
Ford Ka
**Miniautomobil**, označovaný ako segment **A** alebo *najmenšia trieda*, *mini trieda* alebo *"city car"* je kategória automobilov, ktorá patrí v európskych krajinách k najpredávanejším na použitie v mestách. Typickou karosériou je 3-dverový hatchback alebo 5-dverový crossover, niektoré automobilky ponúkajú aj modely s otvorenou karosériou (roadster alebo kabriolet).

Príklady automobilov mini triedy
--------------------------------

* Chevrolet Spark
* Citroën C1
* Fiat Seicento
* Ford Ka
* Hyundai i10
* Kia Picanto
* Austin Mini
* Peugeot 106
* Smart ForTwo
* Škoda Citigo
* Toyota Aygo
* Renault Twingo

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Miniautomobily na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Triedy automobilov |
| --- |
| 
* Miniautomobil (A)
* Malý automobil (B)
* Nižšia stredná trieda (C)
* Stredná trieda (D)
* Vyššia stredná trieda (E)
* Luxusný automobil (F)
* Športový automobil (G)
* Superšportový automobil (G+)
* Kabriolet (H)
* Off-road (I)
* Van trieda (K)

 |
**Adhézna hmotnosť** je tá časť hmotnosti hnacieho vozňa, ktorej ťarcha pôsobí na hnacie nápravy (prípadne jednotlivé kolesá, ak sú použité). Len tie prostredníctvom adhézie vyvodzujú ťažnú silu.

Adhézna hmotnosť je obzvlášť dôležitým parametrom rušňov. Vzhľadom na to, že hodnota súčiniteľa adhézie je u oceľového kolesa na oceľovej koľajnici pomerne nízka (okolo 0,3), je adhézna hmotnosť určujúca pre ťažnú silu rušňa.

U parných rušňov tvorila adhézna hmotnosť len časť ich celkovej hmotnosti, pretože behúne ani podvozok tendra neboli poháňané. Dnešné elektrické aj dieselové rušne majú spravidla poháňané všetky nápravy.

Motorové, elektrické vozne a jednotky majú aj dnes často poháňané len niektoré nápravy.

Za zhoršených podmienok (vlhkosť, nečistoty, lístie a pod. na temene koľajnice) je adhéziu možno zlepšiť pieskovaním.

Príklad: Rušeň radu 498.0 (Albatros) mal adhéznu hmotnosť približne 70 ton, hoci celková hmotnosť rušňa s tendrom bola vysoko cez 100 ton.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Adhezní hmotnost na českej Wikipédii.*

Pozri aj
--------

* Pieskovanie - prostriedok pre zvýšenie adhézie
**Fotoelektrická fotometria** je metóda merania množstva dopadajúceho svetla pomocou fotoelektrického fotometra. 

Detektorom je fotonásobič umiestený v ohnisku ďalekohľadu. Je to zdokonalený fotočlánok, ktorý mení dopadajúce žiarenie na elektrický prúd. Elektróny uvoľnené z katódy dopadajúcim svet1om prechádzajú sadou pomocných elektród, takže výsledný elektrický prúd je zosilnený až o 10 rádov. Tento prúd je úmerný množstvu dopadajúceho žiarenia. Katóda fotonásobiča emituje určitý počet elektrónov aj vtedy, keď na ňu nedopadá svetlo. Tento temný prúd možno znížiť chladením fotonásobiča.

Fotoelektrická fotometria, ktorá je najpresnejšou fotometrickou metódou, umožňuje určovať jasnosť hviezd s presnosťou až na 0,005 magnitúdy. Fotoelektrická fotometria má aj vysokú časovú rozlišovaciu schopnosť, preto je veľmi vhodná na výskum premenných hviezd. Merať jasnosť tej istej hviezdy súčasne vo viacerých spektrálnych oblastiach umožňuje viackanálový fotometer.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portál |

*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*
Vlajka hnutia FMLN
**Front národného oslobodenia Farabunda Martího** (španielsky *Frente Farabundo Martí para la Liberación Nacional*, skr. **FMLN**) je ľavicová politická strana v Salvádore. Počas Salvádorskej občianskej vojny bola silným povstaleckým hnutím, ktoré viedlo partizánsku vojnu proti miestnej vojenskej diktatúre. Po skončení vojny sa stala jednou z najsilnejších politických strán v krajine a jej kandidát Carlos Mauricio Funes bol v roku 2009 zvolený za salvádorského prezidenta.

Strana je pomenovaná podľa Farabunda Martího, ktorý bol lídrom neúspešnej roľníckej vzbury proti diktátorovi Maximilianovi Hernández Martínezovi. Ten dal Martího a viac ako 10 000 ďalších vzbúrencov po potlačení povstania v roku 1932 povraždiť.

FMLN vznikla po začiatku občianskej vojny, keď sa 10. októbra 1980 spojilo najsilnejšie povstalecké hnutie známe ako *Ľudové oslobodzovacie sily Farabunda Martího* (FPL) s *Komunistickou stranou Salvádoru* (PCS) a troma ďalšími opozičnými hnutiami; *Revolučnou armádou ľudu* (ERP), *Národným odporom* (NR) a *Revolučnou stranou stredoamerických pracujúcich* (PRTC). Hlavnými lídrami novovzniknutej FMLN boli Cayetano Carpio († 1983), Salvador Sánchez Cerén, Mélida Anaya Montesová († 1983) či Schafik Handal.

Hoci počas občianskej vojny pravicová armádna junta voči FMLN a jej priaznivcom postupovala veľmi tvrdo, FMLN si dokázala udržať pomerne silnú vojenskú pozíciu a napriek snahám oveľa početnejšej a lepšie vyzbrojenej armády dlhodobo kontrolovala veľkú časť vidieckych oblastí hlavne na severe krajiny. To bolo možné jednak vďaka pomerne veľkej podpore zo strany obyvateľstva a jednak aj vďaka podpore zo strany Kuby, ktorá FMLN dodávala zbrane, hoci len v obmedzenej miere.

Po skončení vojny v roku 1992 sa FMLN demilitarizovalo a zaradilo do politického života, pričom sa už po prvých demokratických voľbách v roku 1994 zaradilo medzi najsilnejšie strany v krajine. Väčšinu kresiel v salvádorskom parlamente získala FMLN po voľbách v rokoch 2000, 2003 a 2009, mimo toho vždy skončila maximálne na druhom mieste za konzervatívnou stranou ARENA. V prezidentských voľbách prvýkrát uspela až v roku 2009, keď sa jej kandidát Carlos Mauricio Funes stal prvým ľavicovo orientovaným prezidentom Salvádora. V nasledujúcich prezidentských voľbách v roku 2014 uspel aj ďalší kandidát hnutia, bývalý povstalecký veliteľ Salvador Sánchez Cerén.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka FMLN
**Echolokácia** je orientácia niektorých živočíchov v priestore vysielaním a registráciou spätne odrazeného ultrazvuku. 

Disponujú ňou najmä netopiere (*Chiroptera*), ale aj niektoré druhy vtákov a niektoré morské cicavce – delfíny, vačkovce, hlodavce a iné. 

Ako prvému sa podarilo objasniť orientáciu netopierov v priestore biológovi Donaldovi Griffinovi a Holanďanovi Dijgraafovi. Už od 18. storočia sa niektorí vedci pokúšali dozvedieť, ako sa netopiere orientujú. Lazzaro Spallanzani z Talianska zistil, že aj slepé netopiere dokážu loviť hmyz. Netopiere majú dobrý zrak, no pri love nezohráva dôležitú úlohu. V roku 1920 Hartridge vyslovil myšlienku, že netopiere sa orientujú pomocou ultrazvuku.

Netopiere
---------

Netopier využíva na orientáciu zvukové signály ktoré nazývame sonar. Echolokácia je založená na vysielaní vysokofrekvenčných zvukov v pravidelných intervaloch, pričom počúvajú ich ozvenu odrážajúcu sa od okolitých predmetov. Takto dokážu určiť polohu aj vzdialenosť. Poznáme dva typy zvukových impulzov: vysokofrekvenčne konštantné (CF), ktoré tvoria čistý tón a frekvenčne modulované (FM), kde sa výška tónu v priebehu trvania na impulz mení. 

Frekvenčne konštantné signály sa vysielajú nosom a využívajú ich podkováre. Ostatné druhy netopierov vydávajú frekvenčne modulované signály ústami. Výška tónu závisí od druhu. Pohybuje sa medzi 15 – 115 kHz Výška tónu sa mení klesaním o 40 kHz. Za ultrazvuk sa považujú vlny väčšie ako 20 kHz, pričom človek počuje zvuky v rozpätí od 16 do 20 000 Hz.

Delfíny
-------

Delfíny taktiež vysielajú vysokofrekvenčné zvuky cez takzvaný melon – vdutinu v hornej časti hlavy, ktorá mení pri sústreďovaní zvukov tvar. Späť sa prijímajú cez spodnú čeľusť až do mozgu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Echolokácia (biológia)**
Sieťová karta s BNC a RJ-45 konektorom
**Sieťová karta** alebo **LAN karta** alebo **sieťový adaptér** alebo **NIC** (angl. Network Interface Card) je počítačový hardvér umožňujúci komunikáciu cez počítačovú sieť.

Sieťová karta všeobecne
-----------------------

Sieťová karta je rozširujúcou kartou počítača, ktorá sa zasúva do zbernice počítača (v minulosti ISA, neskôr PCI a PCIE). V súčasnosti už býva súčasťou matičnej dosky ako integrovaný čip s príslušným konektorom. Externé sieťové karty sa pripájajú cez externé konektory počítača (USB, PCMCIA ...).

Sieťová karta z logického hľadiska obsahuje elektronické obvody potrebné na komunikáciu použitím špecifickej fyzickej vrstvy a linkovej vrstvy. To poskytuje základ na sieťový protokolový zásobník, umožňujúc komunikáciu v malých skupinách počítačov na rovnakej lokálnej sieti a komunikáciu na veľké vzdialenosti pomocou smerovateľných komunikačných protokolov ako Internet Protocol.

Konštrukcia
-----------

Interná sieťová karta je klasická rozširujúca karta pre zbernicu počítača (PCIE, v minulosti ISA, PCI a pod.).
Z hľadiska zbernice sieťová karta na prenos dát používa I/O adresu, DMA a IRQ.

Konektor RJ-45 na sieťovej karte
Na karte sa obvykle nachádza:

* špecializovaný komunikačný obvod – jadro karty. Ide o špecializovaný komunikačný procesor obsahujúci všetko, čo komunikácia cez sieť vyžaduje, ktorý výrazne zjednodušuje jej konštrukciu. Najväčší výrobcovia obvodov sú Realtek, 3COM, SMC, Intel ai.
* ROM pamäť – resp. pätica pre pamäť - tzv. BOOT ROM pamäť s programom umožňujúcim pripojenie k sieti LAN bez dodatočného komunikačného softvéru. Umožňuje postaviť počítač bez operačného systému - bezdiskovú stanicu (tzv. terminál, pracovná stanica), ktorý si všetok softvér potrebný pre prácu stiahne z hlavného počítača – servera.
* napäťový menič z 5V na 9V, potrebný pre niektoré druhy sietí..
* na lište sa nachádza konektor podľa použitej linky (BNC, RJ-45 – TP, Token Ring, AUI...) kam sa pripája komunikačný sieťový kábel
* LED diódy na indikáciu aktivity siete a prítomnosti signálu v sieti.

Externé karty obsahujú navyše časti potrebné pre komunikáciu cez daný externý port (USB, PCMCIA ...).

Základné údaje sieťových kariet
-------------------------------

* typ pripojenia (BNC, RJ-45 konektor, AUI konektor, optika)
* prenosová rýchlosť (100 Mbit/s, 1Gb/s, 10Gb/s...)
* MAC adresa – jedinečný číselný kód pre jednoznačnú identifikáciu karty v sieti

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sieťová karta**

Pozri aj
--------

* MAC adresa
* Ethernet
**Alexander Žabka** (\* 4. jún 1925, Banská Bystrica - † 26. august 2000, Bratislava) bol geológ.

Životopis
---------

Absolvoval gymnázium a Obchodnú akadémiu v Banskej Bystrici (1946). Riadiaci pracovník výskumu ložísk cementárenských a nerudných surovín v rôznych štátoch sveta. Vykonal prieskum surovín pre výrobu bieleho cementu na Slovensku. Autor správy Možnosti výstavby cementárne v širšom okolí Banskej Bystrice (1950). Autor správy Základný geologický výskum ložiska cementárenských surovín Banská Bystrica (1958). Jeho práce, záverečné správy a posudky sú uložené v genofonde Štátneho geologického ústavu Dionýza Štúra v Bratislave. Člen-expert odborných komisií. Nositeľ vyznamenaní.

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5858 0184
* NK ČR: xx0024555
* SNK: 158597
* VIAF: 85454111
**Agathinos** (starogr. *Ἀγαθῖνος*) bol grécky lekár pôsobiaci v Ríme v druhej polovici 1. storočia.

Agathinos zo Sparty bol najvýznamnejším žiakom Athénaia z Attaleie, zakladateľa pneumatickej lekárskej školy (pneumatizmus, idealistická náuka, podľa ktorej všetko preniká a oživuje božský duch), a učiteľom Archigena a Hérodota Agathina filozoficky ovplyvnil stoik Lucius Cornutus. Stoici pripisovali mimoriadnu dôležitosť pneume, akejsi duši sveta, životoplodnej látky. Agathinos sa ale neskôr sčasti odklonil od pneumatizmu a koncepty svojho učiteľa Athénaia zlúčil s náukami empiricistickej a metodickej školy (usiloval sa založiť lekársku školu na racionálnom a filozofickom základe a vyberal spomedzi dostupných doktrín a praktík) a stal sa tak zakladateľom novej eklektickej lekárskej školy, ktorú Galénos nazýval aj „episyntetickou" alebo „hektickou" školou (bola to v podstate škola, ktorú praktizoval Galénos).

Agathinos napísal veľa diel, no všetky sa stratili (mnohé jeho názory sú preto neznáme, okrem citovaných). Z jeho prác je známa náuka o pulze (*Περί σφυγμῶν* – Peri sfygmón), obsiahnutá v niekoľkých knihách (dospel k poznaniu, že pneuma môže byť vnímaná prostredníctvom pulzu v ľudskom tele). Agathinos napísal i niekoľko kníh o horúčke (*Περί ήμιτριταίων* – Peri émitritaión). Starovekí autori napísali, že proti vodnatieľke odporúčal čemericu. Podľa Archigena z Apameie k účinkom čemerice dospel empiricky. Agathinos tiež poskytoval rady o používaní studených a teplých kúpeľov (Περί θερμολουσίας καί ψυχρολουσίας – Peri thermolousias kai psychrolousias).

Agathinos zo Sparty nie je totožný s Claudiom Agathinom, gréckym lekárom z antoniovského obdobia (138 – 192).

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6  Werner E. Gerabek, Bernhard D. Haage, Gundolf Keil, Wolfgang Wegner. *Enzyklopädie Medizingeschichte*. Berlin : Walter de Gruyter, 2011. ISBN 978-31-1097-694-6. S. 17.
2. ↑  Aetius (of Amida.). *The Gynaecology and Obstetrics of the VIth Century, A. D.*. Philadelphia : Blatistom, 1950. S. 9.
3. 1 2   *World Who's who in Science*. Chicago : Marquis-Who's Who, Incorporated, 1968. ISBN 978-08-3791-001-7. S. 16.
4. ↑  Mária Ivanová-Šalingová. *Slovník cudzích slov*. Bratislava : Slovenské pedagogické nakladateľstvo, 1983. 67-001-83. S. 688.
5. ↑  Hermann Grensemann. *Knidische Medizin*. Berlin : de Gruyter, 1975. ISBN 978-31-1004-141-5. S. 33.
6. 1 2  Florian Steger. *Asklepiosmedizin*. Stuttgart : Franz Steiner Verlag, 2004. ISBN 978-35-1508-415-4. S. 30.
7. 1 2  Alexander Wilder. *The Early History of Medicine*. Morrisville : Lulu.com, 2017. ISBN 978-13-8709-238-3. S. 68.
8. 1 2  Roderick Erle McGrew, Roderick McGrew, Margaret P. McGrew. *Encyclopedia of Medical History*. New York : McGraw-Hill, 1985. ISBN 978-00-7045-087-5. S. 120.
9. ↑   *Ottův slovník naučný*. Praha : J. Otto, 1888. S. 433.
10. ↑  Max Wellmann. *Die pneumatische Schule bis auf Archigenes - in ihrer Entwicklung dargestellt*. Hamburg : SEVERUS Verlag, 2011. ISBN 978-38-6347-024-1. S. 183.
11. ↑  Inscriptiones: Italy, incl. Magna Graecia, *IGUR III 1349*

  

Autoritné údaje: * GND: 102378363
* VIAF: 282616453
Jednotka FOŠ prechádza okolo dediny Jasur, blízko Beer Tuvji
**Plugot Sade** (hebr. : פלוגות השדה, *Plugot ha-Sade*, doslova „Poľná rota", skratka **FOŠ**, hebr. : פו"ש) bola elitná židovská úderná jednotka, ktorá vznikla roku 1937 ako komando Hagany počas arabského povstania v britskej mandátnej Palestíne. Jej členov osobne vyberal veliteľ Židovskej osadníckej polície Jicchak Sade.

K marcu 1938 mala jednotka celkovo 1500 vycvičených príslušníkov, rozdelených do 13 oblastných skupín. Boli vyzbrojení ukradnutými britskými puškami Lee-Enfield, granátmi a malými zbraňami a útočili na arabské dediny v bleskových nájazdoch spoločne so Špeciálnymi nočnými oddielmi, ktoré viedol Orde Wingate.

Jednotka bola rozpustená roku 1939 za účelom vytvorenia väčšieho útvaru, známeho ako Chel Sade (HIŠ, doslova „Poľná jednotka"). Počas druhej svetovej vojny veteránov jednotky Plugot Sade trénovali Briti ako nočné komando.

Literatúra
----------

* KATZ, Sam. *Israeli Elite Units Since 1948*. [s.l.] : Osprey Publishing, 1988. (po anglicky)
* ORING, Elliott. *Israeli Humor: The Content and Structure of the Chizbat of the Palmah*. New York : SUNY Press, 1981. ISBN 0-87395-512-9. (po anglicky)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Plugot Sade na českej Wikipédii.*