recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Cesta II. triedy 558** je cesta II. triedy na Slovensku v okresoch Vranov nad Topľou, Humenné a Snina. Jej dĺžka je 39,504 km.

História
--------

Cesta pôvodne viedla z Vranova nad Topľou (križovatka s I/18) cez Tovarné do Humenného a ďalej cez Sninu a Stakčín do Poľska, kde vyúsťovala v obci Majdan a pokračovala smerom do Sanoku. Úsek zo Stakčína na poľské hranice však bol len minimálne využívaný na medzinárodnú premávku, nakoľko na poľskej strane mal len prašný povrch. 

Koncom 70-tych rokov bol úsek od odbočky do Strážskeho (vtedy cesta II/559) po Stakčín pretriedený na cestu I. triedy a zaradený do novo vytvoreného ťahu I/74, spolu s úsekom II/559 Strážske - Humenné a celou cestou II/560 Stakčín - Ubľa. 

Na začiatku 80-tych rokov bola cesta cesta od obce Starina smerom na poľské hranice vyradená z cestnej siete a všetky obce v oblasti boli vysťahované pre stavbu vodárenskej nádrže Starina, ktorá zároveň pôvodnú cestu zatopila. Úsek cesty od Stakčína mal byť pôvodne zrušený úplne, napokon však bolo rozhodnuté o jeho presmerovaní na obec Ulič, kde bol naplánovaný hraničný priechod do ZSSR (na Ukrajinu), ktorý sa ale nikdy nepostavil. 

V roku 2003 bol z cesty vyradený úsek Vranov nad Topľou - Podčičva a zaradený do novo vytvorenej cesty I/15, spolu s posledným zostávajúcim úsekom cesty II/557 Podčičva - Stročín (zostávajúce úseky II/557 boli už predtým preradené do ciest I/73 a I/77).

Priebeh
-------

Cesta druhej triedy 558 blízko obce Príslop
Komunikácia začína v okrese Vranov nad Topľou na križovatke s cestou I/15 pri obci Sedliská, prekonáva Ondavu, križuje II/554 a prechádza obcami Tovarné, (v okrese Humenné) Hudcovce, Topoľovka a Závadka do Humenného. 

Vedie v peáži s cestou I/74 a v Stakčíne v okrese Snina pokračuje údolím Cirochy cez Príslop a Kolbasov do obce Ulič, kde cesta končí.

Pozri aj
--------

* Zoznam ciest II. triedy na Slovensku

Referencie
----------

* Miestopisný priebeh cestných komunikácií (Slovenská správa ciest)

  


| * z
* d
* u
Cestná infraštruktúra na Slovensku II |
| --- |
| Cesty II. triedy | 
* 106
* 127
* 143
* 211
* 425
* 426
* 428
* 484
* 487
* 499
* 500
* 501
* 502
* 503
* 504
* 505
* 506
* 507
* 509
* 510
* 511
* 512
* 513
* 514
* 515
* 516
* 517
* 519
* 520
* 524
* 526
* 527
* 527A
* 527B
* 529
* 531
* 532
* 533
* 534
* 535
* 536
* 536A
* 537
* 538
* 539
* 540
* 541
* 542
* 543
* 545
* 546
* 547
* 548
* 549
* 550
* 552
* 554
* 555
* 556
* 558
* 559
* 560
* 561
* 562
* 563
* 564
* 566
* 567
* 571
* 572
* 573
* 574
* 575
* 576
* 578
* 579
* 580
* 580A
* 581
* 582
* 583
* 583A
* 584
* 584A
* 585
* 587
* 588
* 589
* 590
* 591
* 592
* 593
* 594
* 595

 | Slovensko |
| Zaniknuté cesty | 
* 508
* 510
* 518
* 520A
* 521
* 522
* 523
* 525
* 528
* 530
* 541
* 544
* 551
* 553
* 557
* 565
* 574A
* 576
* 577
* 583B
* 583C
* 583D
* 586

 |
| Súvisiace šablóny | 
Cestná infraštruktúra na Slovensku I
Cestné tunely na Slovensku
 |
**Eualkidas** (starogr. *Εὐαλκίδας* – *Eualkidas*) bol v starovekom Grécku účastník iónskeho povstania proti Peržanom a víťaz olympijských hier v boxe dorastencov v 5. stor. pred Kr.

Eualkidas z Élidy zvíťazil na olympijských hrách v boxe dorastencov. Dátum týchto hier je neznámy. Pausanias, ktorý v druhom storočí navštívil Olympiu, zaznamenal, že videl jeho sochu v posvätnom okrsku olympijskej *Altidy*. Dorastenecký box (*paidón pygmé*) sa v Olympii zaviedol do programu na 41. hrách v roku 616 pred Kr. a prvým víťazom tejto disciplíny bol Filótas zo Sybaridy.

Staroveký grécky historik Hérodotos uvádza, že Eualkida za jeho víťazstvá na hrách ospevoval lyrický básnik Simónides z Keu. Eualkidas padol v roku 499 pred Kr. v bitke pri Efeze ako veliteľ Eretrijčanov.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Herodotos, *História*, 5,102
2. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 66-602-22-8.6. S. 573 vysvětlivky.
3. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,16,6.
4. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 247.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Euandros** (starogr. *Εὔανδρος*) bol grécky sochár v 3. stor. pred Kr.

Sochár Euandros zo Sinópy, syn Dionysia, je známy vďaka dvom signatúram na podstavcoch zo sôch. Prvý, okrúhly podstavec z bieleho mramoru, bol kedysi základňou sochy, po ktorej na hornej časti zostali stopy po nohách a troch podperách. Tento podstavec bol nájdený v archeologickej lokalite Kameiros na ostrove Rodos. Damiourgos (v dórskom dialekte *sudca* ), ktorý je na nápise (hore) menovaný, bol v úrade okolo roku 272 pred Kr. Druhý (z modrastého mramoru ), nájdený v meste Rodos, má nápis s venovaním od Polyklea Teisagora, miestneho kňaza z roku 300 pred Kr.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Euandros*
2. ↑  Vincent Gabrielsen, John Lund. *The Black Sea in Antiquity*. Aarhus : Aarhus University Press, 2007. ISBN 978-87-7934-266-8. S. 281.
3. ↑  Inscriptiones Graecae, *Tit. Cam. 16*
4. ↑  Henry George Liddell, Robert Scott, A Greek-English Lexicon, *δαμιουργός*
5. ↑   *Stuttgarter Kolloquium zur Historischen Geographie des Altertums*. Bonn : R. Habelt, 1980. ISBN 978-37-7492-302-7. S. 143.
6. ↑  Inscriptiones Graecae, *SEG 12:359a*
**Ephemerides statistico-politico-aeconomico-literariae** bol latinský politicko-literárny časopis časopis, ktorý spočiatku vydával Juraj Alojz Belnay, profesor všeobecných dejín na kráľovskej právnickej akadémii v Bratislave. Vychádzal od 1. 4. 1804 do 29. 6. 1838. 

Bol vlastne prekladom nemeckých Neuwieder Todten-Reich. Roku 1805 Belnay vynechal časť ekonomickú a literárnu a noviny dostali konečný názov **Ephemerides statistico-politicae**. Ich politické spravodajstvo však bývalo často už neaktuálne, pretože vychádzalo oneskorene. Politické, ako aj iné správy, preberali väčšinou z bratislavských Pressburger Zeitung. 

Latinčina týchto novín, podľa svedectva súčasníkov, bola spočiatku na výške, no postupne sa zhoršovala, čo bolo vidno aj na prílohách týchto novín: Neovidensis (1804-1816) – (Novosti), ktoré boli vlastne latinským prekladom vo Viedni vychádzajúcich Gespräche in Reich der Todten. (Rozhovory z ríše mŕtvych). Ďalšími prílohami boli: Appendix ad Ephemerides latinas complectens physico-oeconomica (1804) (Fyzikálno-ekonomický prídavok k Listom latinským…), Relationes litterariae (1804) (Správy literárne). Obsahovali väčšinou správy preberané z viedenských novín, no nachádzali sa tu aj pôvodné informácie hospodárskeho charakteru, burzové oznamy a pod. 

Po Belnayovej smrti (zomrel 6. 10. 1809 v Bratislave), prebral redakciu novín jeho dedič István Cselko, ktorého roku 1827 vymenil Pál Kováts. Noviny zanikli 29. 6. 1838
**Catherine Jeanne Cesarsky** (\* 24. február 1943, Ambazac, Francúzsko) je francúzska astronómka. V období 2006 – 2009 zastávala funkciu prezidentky Medzinárodnej astronomickej únie.

Vedecká činnosť
---------------

Vyštudovala Univerzitu v Buenos Aires a v roku 1971 aj prestížnu Harvard University v Massachusetts v USA. Spočiatku sa venovala rádioastronómii, neskôr pracovala na vývoji infračervených ďalekohľadov, čo ju priviedlo k objavom v tvorbe hviezd a vývoji galaxií.

Od roku 1974 do 1999 pracovala vo francúzskom ústavu pre materiálový výskum (*Direction des Sciences de la matière* - DSM) v oddelení astrofyziky; v rokoch 1994 – 1999 bola riaditeľkou tohto ústavu. V rokoch 1999 – 2007 viedla Európske južné observatórium ako jeho generálna riaditeľka. Od roku 2008 pracuje vo Francúzskej komisii pre atómovú energiu (*Commissario à l'énergie atomique* - CEA) v oddelení astrofyziky.

Referencie
----------

1. ↑  
 *Executive Committee* [online]. International Astronomical Union, 2008-04-09, [cit. 2009-01-12]. Dostupné online. (anglicky)
2. ↑   *Dr. Catherine Cesarsky* [online]. ESO – European Organisation for Astronomical Research in the Southern Hemisphere, [cit. 2007-12-23]. Dostupné online.
3. ↑  
 *Catherine J. Cesarsky* [online]. International Astronomical Union, 2008-04-09, [cit. 2009-01-12]. Dostupné online. (anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Catherine Cesarsky**

Externé odkazy
--------------

* Catherine J. Cesarsky

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portál |

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Catherine Cesarsky na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 146192100
* ISNI: 0000 0000 7469 4640
* LCCN: n87834064
* VIAF: 106797668
* WorldCat: lccn-n87834064
**Cesta II. triedy 557** bola v rokoch 1946 až 2003 cesta II. triedy na Slovensku v dnešnom Prešovskom kraji.

História
--------

Cesta viedla v koridore častí dnešných ciest I/15, I/73 a I/77. Cesta začínala v obci Podčičva (m.č. obce Sedliská) križovatkou s cestou II/558 a viedla smerom do Stropkova a Svidníka, odkiaľ pokračovala smerom na obec Nižná Polianka a končila v obci Zborov križovatkou s cestou II/545.

V rokoch 1964 až 1966 bola vybudovaná preložka cesty medzi obcami Slovenská Kajňa a Turany nad Ondavou, pričom pôvodná trasa bola následne zatopená vodnou nádržou Veľká Domaša.
Koncom 70. rokoch bola vybudovaná preložka cesty II/556 s mostom cez rieku Ondava, ktorá sa pripája k ceste *II/557* južne od obce Stročín a obe cesty až po mesto Svidník viedli v peáži, pričom cesta II/556 bola preklasifikovaná na cestu I. triedy číslo I/73.

V 80. rokoch bola zriadená nová cesta I. triedy číslo I/77 a do tejto cesty bol zaradený aj úsek *II/557* Svidník – Zborov.
Zostávajúci úsek *II/557* Podčičva – Stročín bol v roku 2003 zaradený do novo zriadenej cesty I. triedy číslo I/15. Tým cesta *II/557* prestala existovať.

Pozri aj
--------

* Zoznam ciest II. triedy na Slovensku

| * z
* d
* u
Cestná infraštruktúra na Slovensku II |
| --- |
| Cesty II. triedy | 
* 106
* 127
* 143
* 211
* 425
* 426
* 428
* 484
* 487
* 499
* 500
* 501
* 502
* 503
* 504
* 505
* 506
* 507
* 509
* 510
* 511
* 512
* 513
* 514
* 515
* 516
* 517
* 519
* 520
* 524
* 526
* 527
* 527A
* 527B
* 529
* 531
* 532
* 533
* 534
* 535
* 536
* 536A
* 537
* 538
* 539
* 540
* 541
* 542
* 543
* 545
* 546
* 547
* 548
* 549
* 550
* 552
* 554
* 555
* 556
* 558
* 559
* 560
* 561
* 562
* 563
* 564
* 566
* 567
* 571
* 572
* 573
* 574
* 575
* 576
* 578
* 579
* 580
* 580A
* 581
* 582
* 583
* 583A
* 584
* 584A
* 585
* 587
* 588
* 589
* 590
* 591
* 592
* 593
* 594
* 595

 | Slovensko |
| Zaniknuté cesty | 
* 508
* 510
* 518
* 520A
* 521
* 522
* 523
* 525
* 528
* 530
* 541
* 544
* 551
* 553
* 557
* 565
* 574A
* 576
* 577
* 583B
* 583C
* 583D
* 586

 |
| Súvisiace šablóny | 
Cestná infraštruktúra na Slovensku I
Cestné tunely na Slovensku
 |
Hrob Ľudovíta Bohdana Grossmanna v banskobystrickom evanjelickom cintoríne
**Ľudovít Bohdan Grossmann** (\* 15. apríl 1818, Pukanec – † 6. február 1890, Banská Bystrica) bol slovenský národnokultúrny pracovník a pedagóg.

Životopis
---------

Narodil sa v rodine obchodníka Ondreja Grossmanna a jeho manželky Juliany rodenej Messerschmied. Študoval na gymnáziu v Banskej Štiavnici, v Gemeri, na evanjelický lýceu v Bratislave, na univerzite v Jene a v Halle. 1841 – 1842 učiteľ v Pukanci. Od 1842 žil v Martine, 1844 – 1847 vychovávateľ v rodine Justhovcov v Necpaloch, od 1847 profesor evanjelického gymnáziá v Banskej Bystrici, od 1888 na dôchodku. Autor pedagogických a literárnych článkov. Spoluzakladateľ a funkcionár Matice slovenskej.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

* Záznam o narodení a krste v matrike – evanjelická farnosť; pokrstený ako Theodorus Ludovicus Groszmann

Autoritné údaje: * abART: 69165
* SNK: 168821
**Munsterská republika** bol termín používaný írskymi republikánmi, ktorý odkazoval na územie v provincii Munster na začiatku írskej občianskej vojny. Táto republika nikdy o sebe netvrdila, že je štát ako taký, ale bola základom pre republikánov, ktorí mali za cieľ vytvoriť Írsku republiku, ktorá by zahŕňala celý írsky ostrov.

Po prvom týždni bojov v občianskej vojne (28. jún – 5. júl 1922) bol Dublin v rukách tých, ktorí podporovali britsko-írsku zmluvu a Írsky slobodný štát. Hlavnou baštou proti-dohodových síl sa teda stala samozvaná Munsterská republika pozostávajúca z krajov južne od línie medzi mestami Limerick a Waterford. Vrchný veliteľ republikánov – Liam Lynch – dúfal, že používa republiku ako prostriedok vyjednania novej zmluvy s Britmi a v ideálnom prípade ako rekonštrukciu Írskej republiky. Pre tento obranný postoj bol Lynch veľmi kritizovaný niektorými ďalšími republikánmi, ktorí cítili, že by mali konať útočne a ukončiť tak vojnu čo najrýchlejšie.

Ale proti-dohodovej strane (ktorá bola podporovaná veľkou skupinou z Írskej republikánskej armády) chýbalo delostrelectvo a obrnené vozy, ktoré si navyše musel Írsky slobodný štát požičať od Britov. Slobodný štát začal ofenzívu proti Munsterskej republike v júli 1922. Limerick a Waterford boli získané ľahko a posledné grófstvo Cork bolo získané 10. augusta 1922. Rebeli sa potom roztrúsili po vidieku a pokračovali v partizánskej vojne až do apríla 1923.

Referencie
----------

* HARRINGTON, Niall C.. *Kerry Landing*. Tralee : Anvil Books, 1992. ISBN 0-947962-70-0. S. 193.

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Munster Republic na anglickej Wikipédii.*
Súradnice: 45°4′S 23°V﻿ / ﻿45,067°S 23°V﻿ / 45.067; 23

**Munții Retezat** je tretí najvyšší horský masív v Rumunsku, je súčasťou Južných Karpát. Najvyššou horou je Vârful Peleaga (2 509 m). Ďalšie významné vrcholy sú Vârful Păpuşa (2 508 m) a Vârful Retezat (2 482 m).

Retezatom prechádza rozvodie medzi riekami Jiu a Strei (prítok Mureš). V Retezate je veľa ľadovcových jazier, vrátane najväčšieho ľadovcového jazera v Rumunsku, jazera Bucura (Lacul Bucura), s rozlohou 8,9 ha a nadmorskou výškou 2 030 m. Časť územia pohoria pokrýva Národný park Retezat, prvý rumunský národný park.

Turistika
---------

Pohorie Retezat je turisticky relatívne početnejšie navštevované, predovšetkým v letných mesiacoch. Turistické cesty sú relatívne dobre značené. Na území Národného parku nie je dovolené voľné táborenie, je potrebné využiť určených miest (jazerá Zanoaga a Bucura, Poiana Pelegii, chaty Buta a Pietrele, Poiana Baleia, Campusel, Gura Zlata). Vo veľkých jazerách nie je dovolené kúpanie. Vrchy sa tiež ponúkajú horolezcom. Skalné veže Coltii Pelegi na severných svahoch Peleaga majú obtiažnosť stupňa V UIAA.

Bezpečnosť na vrchoch zaisťuje horská služba Salvamont.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Munții Retezat**

Externé odkazy
--------------

* Správa národného parku Retezat
* Informácie o pohorí, mapy, cestopisy
* Prechod hrebeňa Retezatu (cestopis) na Hrebenovky.com
* Munții Retezat - sprievodca po rumunských horách
* Retezat - informácie + fotografie
* Mapy Retezatu
* Mapy Retezatu

Pohľad na pohorie Retezat z vrcholu Vârfu Mare
Pohľad na pohorie Retezat z vrcholu Vârfu Mare

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Retezat na českej Wikipédii.*
**Eliáš Berger** (Bergerus, Bergher, Berghler) (\* 1562, Brezno – † 16. október 1644, Skalica) bol slovenský historik a básnik.

Jeho otec Peter Berger.

Životopis
---------

Študoval na domácich školách, od 1593 na univerzite v Heidelbergu. Pôsobil ako učiteľ na evanjelických školách, po konvertovaní na katolícku vieru dvorný historik arcikniežaťa a neskoršieho uhorského a českého kráľa Mateja II.. Od 1622 pôsobil v Skalici, 1634 riaditeľ tamojšieho tridsiatkového úradu. Roku 1603 mu kráľ Matej II. udelil titul poeta laureatus, povýšený do šľachtického stavu.

Tvorba
------

Autor historických prác, sčasti veršovaných prác z rakúskych a uhorských dejín. V básnických dielach prejavil široký rozhľad a dobrú veršovú techniku.

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * GND: 130442615
* ISNI: 0000 0000 8355 368X
* NK ČR: ola2010606147
* PIM: PIM46667
* VIAF: 8493842
**Munții Maramureșului** (doslova *Marmarošské vrchy*, ukr. Мармароський масив, alebo *Maramureš*, *Maramureș*, *Marmaroš*) je pohorie na rumunsko-ukrajinských hraniciach. Patrí k jadrovým pohoriam Vnútorných Východných Karpát. Z hľadiska rumunského členenia rumunských Východných Karpát patrí do najsevernejšej skupiny zvanej Carpații Maramureșului și Bucovinei (Maramurešské a Bukovinské Karpaty). V širšom zmysle sú niekedy z rumunského pohľadu za Maramureš považované celé Poloninské Karpaty.

Južné svahy spadajú do Maramurešskej kotliny *(Depresiunea Maramureșului)* s riekami Vișeu a Iza; za ňou sa dvíhajú pohoria Ţibleș a Rodna. V závere kotliny na juhovýchode je Maramureš oddelený od Rodny sedlom Prislop (1 416 m). Kotlina ohraničuje pohorie Maramureš aj zo západu, kde sa na rumunsko-ukrajinskej hranici Vișeu vlieva do Tisy. Na ukrajinskej strane ohraničuje pohorie zo západu tok Tisy, zo severu údolia jej zdrojnice Bilej Tysy (Біла Тиса), ktorá oddeľuje Maramureš (tu tiež *Rachivské hory*) od Čornohory. Ďalej na východ k Maramureš priliehajú ukrajinské Čivčiny a Hrynjavy. Najvyšší vrchol Maramureša, Farcău, neleží na hlavnom hraničnom hrebeni, ale na bočnom hrebeni vybiehajúcom k juhu do rumunského vnútrozemia. Jeho nadmorská výška je v rôznych zdrojoch udávaná rôzne: 1 956, resp. 1 962 m.

Pohorie je veľmi riedko obývané pastiermi. V karpatských lesoch žijú medvede, rysy a vlci.

Referencie
----------

1. ↑  Jiří Čížek a kolektív: *Rumunské a bulharské hory.* 223 pp. Olympia, Praha, 1986. Str.16.
2. ↑  *Rumunsko, automapa 1: 750000.* Kartografie, Praha, 1991. ISBN 80-7011-111-9
3. ↑  Jiří Čížek a kolektív: *Rumunské a bulharské hory.* 223 pp. Olympia, Praha, 1986.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Maramureš (pohoří) na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Munții Maramureșulu**

Literatúra
----------

* Jiří Čížek a kolektív: *Rumunské a bulharské hory.* Olympia, Praha, 1986

Externé odkazy
--------------

* Maramureš - fotografie a informácie o horách
**Ellen Louise Shulmanová Bakerová**, MD, MPH (\* 27. apríl 1953, Fayetteville, Severná Karolína, USA) je americká lekárka a bývalá astronautka NASA. V súčasnej dobe (2010) je riaditeľkou Astronaut Office Education/Medical Branch.

Vyštudovala na troch univerzitách: na University at Buffalo získala bakalársky titul v odbore geológia, na Cornell University získala doktorát z medicíny a na University of Texas získala magisterský titul z verejného lekárstva (angl. public health). Má za sebou tri vesmírne misie, a to STS-34 z októbra 1989, STS-50 z júna/júla 1992 a STS-71 z júna/júla 1995. Za svoju kariéru kozmonautka strávila vo vesmíre 28 dní, 14 hodín a 31 minút.

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |

* NASA – Ellen S. Bakerová: Biografia (po anglicky)
* Spacefacts – Ellen S. Bakerová: Biografia (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ellen S. Bakerová na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * LCCN: n2002136591
* VIAF: 43668240
* WorldCat: lccn-n2002136591
**WCT Johannesburg 1974** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 15. do 21. apríla 1974 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v juhoafrickom Johannesburgu. Bol súčasťou turnajov World Championship Tennis. Titul v dvojhre získal Američan Andrew Pattison, ktorý vo finále porazil Austrálčana Alexandra. Titul vo štvorhre získali Juhoafričania Bob Hewitt a Frew McMillan, ktorí vo finále porazili americký pár Jim McManus, Andrew Pattison.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na WCT Johannesburg 1974*
**USA Andrew Pattison** vs. Austrália John Alexander 6-3 7-5

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na WCT Johannesburg 1974*
**Južná Afrika Bob Hewitt / Južná Afrika Frew McMillan** vs. USA Jim McManus / USA Andrew Pattison 6-2 6-4 7-6

  


| * z
* d
* u
Turnaje v Južnej Afrike |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| – | – | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | – | – | – | – |
| – | – | – | – | – | – | – | – | – | 2009 |
| 2010 | – | – | – | – | – | – | – | – | – |

 |



|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Tenisový portál |
**Diaľnica Marica** alebo **Diaľnica A4** (bulh. *Aвтомагистрала Марица*) je významná diaľnica v Bulharsku. Vytvára prepojenie diaľnice Trakija s tureckou hranicou a koridorom Е80 na Istanbul. Meria 117 km a dokončená bola v roku 2015. Pomenovaná po rovnomennej rieke, ktorej údolím prechádza a je súčasťou paneurópskeho dopravného koridoru 4.

Priebeh
-------

"Marica" začína neďaleko mesta Čirpan na križovatke s diaľnicou Trakija a pokračuje údolím rieky Marica juhovýchodným smerom k Dimitrovgradu. Pri Harmanli prekonáva rieku a po jej ľavom brehu prechádza východným okrajom Svilengradu k hraničnému priechodu Kapitan Andreevo v blízkosti bulharsko-turecko-gréckeho trojmedzia.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Diaľnica A4 (Bulharsko)**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Марица (магистрала) na bulharskej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Cestná infraštruktúra v Bulharsku |
| --- |
| Diaľnice | 
* A1
* A2
* A3
* A4
* A5
* A6
* A7

 |  |
| Rýchlostné cesty | 
* Veliko Tarnovo–Ruse
* Botevgrad-Vidin
* Severný obchvat Sofie

 |
| Cesty I. triedy | 
* 1
* 2
* 3
* 4
* 5
* 6
* 7
* 8
* 9
* Sofijský okruh

 |
Modro jezero
**Modré Jazero** (po chorv. *Modro jezero* alebo *Plavo jezero*) je krasové jazero, ktoré sa nachádza v blízkosti mesta Imotski v južnom Chorvátsku. Podobne ako neďaleké Červené jazero, nachádza sa v hlbokej krasovej jame, pravdepodobne vytvorenej zrútením obrovskej jaskyne. Celková hĺbka od horného okraja je približne 220 metrov, pričom hĺbka vody závisí od ročného obdobia. Na jar, keď sa sneh v okolitých horách topí, môže dosiahnuť 90 m, a v roku 1914, dosiahla 114 m, preteká južným okrajom. Jazero je obľúbeným miestom pre turistiku a vyhliadku.

Maximálne rozmery jazera sú približne 800×500 m, ale výrazne sa menia vzhľadom na veľké zmeny stavu hladiny vody. Na konci leta môže jazero úplne zmiznúť.

V roku 1907 bola vybudovaná zostupná cesta k jazeru. Zemetrasenie v roku 1942 zapríčinilo rozsiahly zosun, ktorého následkom bolo zmenšenie hĺbky jazera.

Referencie
----------

1. 1 2   Modro Jezero - Blue Lake | Wondermondo. *Wondermondo*, 2010-08-17. Dostupné online [cit. 2018-09-06]. (po anglicky)
2. ↑   *Modro Jezero homepage* [online]. www.modrojezero.org, [cit. 2018-09-06]. Dostupné online. (po anglicky)
3. 1 2   The Colourful Lakes of Imotski and the World's Most Unusual Football Pitch - Central Dalmatia Blog. *Central Dalmatia Blog*, 2013-02-18. Dostupné online [cit. 2018-09-06]. (po anglicky)
**Igor Válek** (\* 7. január 1967, Martin) je básnik, publicista.

Životopis
---------

V roku 1981-1985 študoval na gymnáziu vo Vrútkach, 1986-1987 žurnalistiku na Filozofickej fak. UK v Bratislave (nedokončil ), 1998-2000 absolvoval bakalárske štúdium publicistiky na Fakulte humanitných vied UMB v Banskej Bystrici. Od roku 1987 pracuje v Matici slovenskej, 1991-1993 bol redaktorom mesačníka Knižnice a informácie, od 1993 je redaktorom, v súčasnosti zástupcom šéfredaktora Slov. národných novín v Martine. Básne publikoval najskôr časopisecky (Slov. pohľady, Slov. národné noviny - Orol tatranský a i.). Knižne vydal zbierku veršov, ktorá sa vyznačuje svojskosťou pohľadu a poetickou hrou náhod. Na vydanie pripravil spomienkové črty Tida J. Gašpara, mozaiku zo života a diela Ladislava Pašku a i. Venuje sa kultúrnej publicistike a recenzistike, podieľa sa na znovuobjavovaní mien i súvislostí v zamlčiavanej časti slov. literatúry (Slov. národné noviny, Slov. pohľady, Knižná revue a i.).

Dielo
-----

* Starinské nezábudky roku 1993
* Fragmenty desaťročí roku 1998
* Na-miesto piesne roku 2000

Literatúra
----------

* *Slovník slovenských spisovateľov 20. storočia*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * GND: 1182592066
* ISNI: 0000 0001 1603 0990
* LCCN: n2002030509
* NK ČR: mzk2002148020
* SNK: 157249
* VIAF: 19039023
* WorldCat: lccn-n2002030509
**Robert Joseph Cenker** Jr. (\* 5. november 1948, Uniontown, Pensylvánia, USA) je americký inžinier, 198. kozmonaut planéty po lete v raketoplánu Columbia z roku 1986 vo funkcii špecialista na užitočné zaťaženie.

Životopis
---------

Cenker získal titul bakalár (1970) a magister (1973) na Pennsylvania State University v aerokozmických technológiách a inžinierom elektrotechniky sa stal na Rutgers University v roku 1977. Ing. Cenker bol v tíme kozmonautov NASA od roku 1985 ako špecialista firmy RCA na užitočné zaťaženie v kozme.

Let do vesmíru
--------------

Išlo o šesťdňovú misiu raketoplánu Columbia, ktorá vyniesla satelit Satcom 1. Posádku tvorila táto sedmička kozmonautov: Robert Gibson, Charles Bolden, Franklin Chang-Diaz, Steven Hawley, George Nelson, Robert Cenker a zástupca Demokratickej strany za štát Florida v Snemovni reprezentantov Clarence Nelson. Štart raketoplánu bol z rampy 39 na Vesmírnom stredisku Johna F. Kennedyho, pristátie kvôli zhoršenému počasia bolo na základni Edwards v Mohavskej púšti v Kalifornii. 

Ing. Cenker mal na starosti prácu s citlivou televíznou kamerou IR-IE, vyvinutú práve jeho firmou. Bola určená pre snímanie objektov vyžarujúcich teplo v atmosfére aj na Zemi, čo bol jeden z aspektov programu Hviezdnych vojen (projekt SDI). 

* STS-61-C Columbia, štart 12. január 1986, pristátie 18. január 1986

Po lete
-------

V škótskom Edinburghu sa v roku 2007 zúčastnil XX. planetárneho kongresu ASE - Združenia kozmických cestovateľov, ktoré združuje väčšinu kozmonautov sveta.

Externé odkazy
--------------

* Robert Cenker - absolvované lety

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Robert Cenker na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * LCCN: n98006728
* VIAF: 9155094
* WorldCat: lccn-n98006728


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |
**Igor Vladimirovič Akinfejev** (\* 8. apríl 1986, Vidnoye, Moskovská oblasť) je ruský futbalový brankár, v súčasnosti hrajúci za ruský klub CSKA Moskva, v ktorom má zmluvu do roku 2011. Je členom ruskej reprezentácie, v ktorej odohral 35 zápasov. Bol v nominácií Ruska pre Euro 2004, ale neodohral ani jeden zápas a na Euro 2008 bol už brankárskou jednotkou.

Kariéra
-------

### CSKA Moskva

Akinfejev debutoval v drese CSKA v roku 2002 v sedemnástich rokoch. Od tej doby je jednotkou v klube. Z CSKA dokázal vyhrať Pohár UEFA v roku 2005. Zúčastnil sa trikrát ligy majstrov, a získal trofej Zvezda, pre najlepšieho hráča z bývalého sovietskeho zväzu. Je taktiež kapitánom CSKA. Jeho druhé vystúpenie v lige majstrov bolo najlepšie. Držal 362 minút bez inkasovaného gólu, inkasoval až piatom zápase proti FC Porto. V sezóne 2009/2010 sa oň ho zaujíma anglický klub Manchester United.

### Reprezentačná kariéra

Akinfejevov debutoval v ruskom národnom tíme 28. apríla 2004 v zápase proti Nórsku. Keď nastúpil na zápas mal len 18 rokov a 20 dní čím sa stal najmladším ruským hráčom v histórii. Na EURO 2004 cestoval ako tretí brankár. Ale významnejší debut prežil v zápase kvalifikácii na majstrovstvá sveta 2006 proti Estónsku 30. marca 2005. Po tomto zápase bol odporúčaný na brankársku jednotku na majstrovstvá sveta, lebo Malafejev bol dlhodobo zranený. Ale Rusi na záverečný turnaj nepostúpili. No 6. mája 2007 utrpel zranenie kolena v ligovom zápase proti tímu FC Rostov. Doba liečenia bola štyri mesiace. Následok zranenia bola strata pozícii v reprezentácii. Na EURO 2008 dostal dôveru od trénera Guusa Hiddinka a odchytal celý turnaj. S tímom získal bronzovú medailu.

Úspechy
-------

Pohár UEFA víťaz - 1
* 2004/05, CSKA Moskva

Ruský superpohár víťaz - 4
* 2004, CSKA Moskva
* 2006, CSKA Moskva
* 2007, CSKA Moskva
* 2009, CSKA Moskva

Ruský pohár víťaz - 3
* 2005, CSKA Moskva
* 2006, CSKA Moskva
* 2007, CSKA Moskva

Ruská liga víťaz - 3
* 2003, CSKA Moskva
* 2005, CSKA Moskva
* 2006, CSKA Moskva

Majstrovstvá Európy 3. miesto - 1
* 2008, Ruská reprezentácia

Externé odkazy
--------------

* Igor Akinfeev - oficiálna web stránka

  


| * z
* d
* u
Ruské mužstvo – ME 2008 (semifinále) |
| --- |
| 
* 1 Akinfejev
* 2 V. Berezuckij
* 3 Janbajev
* 4 Ignaševič
* 5 A.Berezuckij
* 6 Adamov
* 7 Torbinskij
* 8 Kolodin
* 9 Sajenko
* 10 Aršavin
* 11 Semak
* 12 Gabulov
* 13 Ivanov
* 14 Širokov
* 15 Biľaletdinov
* 16 Malafejev
* 17 Zyrianov
* 18 Žirkov
* 19 Pavľučenko
* 20 Semšov
* 21 Syčev
* 22 Aňukov
* 23 Bystrov
* Tréner: Hiddink

 | Rusko |
**Aktuálna hodnota** alebo **bežná hodnota** resp. **aktuálna cena** môže byť:

* všeobecne: hodnota resp. cena platná v (danej) súčasnosti, opak historickej hodnoty, stálej ceny či budúcej hodnoty
* v účtovníctve: (angl. current value) pri oceňovaní hodnota aktíva v (danej) súčasnosti, teda najmä súčasná hodnota alebo reprodukčná obstarávacia cena (t. j. bežná cena alebo realizovateľná hodnota)

**Aktuálna hodnota** je vo filozofii podľa Václava Černíka to, čo sa skutočne stáva predmetom a prostriedkom činnosti historicky konkrétneho subjektu (vec, jav, proces sa stáva aktuálnou hodnotou v procese ľudskej činnosti).

Pozri aj
--------

* bežná cena
* aktuálna hodnota cenných papierov (pojem zo zákona o cenných papieroch)
* aktuálna hodnota dôchodkovej jednotky

Symbol rozcestiaSymbol rozcestia

*Toto je rozlišovacia stránka. Obsahuje rozličné významy uvedeného hesla.*

Ak ste sa sem dostali cez odkaz v článku, prosím, vráťte sa a opravte ho tak, aby odkazoval priamo na najvhodnejší význam.
**Yehoshua Lakner** (\* 24. apríl 1924, Bratislava – † 5. december 2003, Zürich, Švajčiarsko) bol izraelsko-švajčiarsky hudobný skladateľ s koreňmi na Slovensku.

Život
-----

Narodil sa a vyrástol v Bratislave. V roku 1941 emigroval do Palestíny. V rokoch 1943 – 1948 študoval okrem iných u Ödöna Pártosa a Alexandra Boskoviča. V roku 1952 študoval v USA na hudobnej škole *Tanglewood* u Aarona Coplanda. V rokoch 1950 – 1963 pôsobil ako učiteľ na Rubinovej hudobnej akadémii v Tel Avive. Od roku 1959 pracoval v nemeckom *Studio für elektronische Musik* pri Nordwestdeutscher Rundfunk v Kolíne nad Rýnom s Mauriciom Kagelom a Karlheinzom Stockhausenom.

V roku 1963 sa kvôli doliečovaniu svojho syna z detskej obrny presťahoval do Švajčiarska. Tam pracoval ako skladateľ scénickej hudby pre rôzne divadelné predstavenia, v rokoch 1974 – 1987 pôsobil ako učiteľ hudobnej teórie na konzervatóriu v Zürichu.

Dielo
-----

Z Laknerovho raného obdobia pochádzajú kompozície, ktoré sa slobodne pohybujú medzi neoklasicizmom a serializmom. Jeho *Toccata pre orchester (1958)* získala Engelovu cenu mesta Tel Aviv.

Pre avantgardné predstavenia zürišského divadla *Theater an der Winkelwiese* v 60. rokoch vytvoril Lakner z montáží magnetofónových nahrávok abstraktnú scénickú hudbu v štýle musique concrète. V 80. rokoch došlo v jeho tvorbe k obrate, ktorý súvisel so získaním počítača Commodore 64. Začal experimentovať s algoritmami, ktoré vytvárali zvuky a zároveň grafické efekty na obrazovke. Svoje životné dielo skomponoval Lakner práve pre tento „hudobný nástroj" v programovacom jazyku BASIC. Niekedy je priebeh programov presne určený, inokedy je generovaný náhodne alebo ho možno ovládať pomocou klávesnice.

S týmito graficko-hudobnými kompozíciami, ktoré nazýval skratkou AVZG (nem. Audio-Visuelle Zeit-Gestalten, dosl. *audiovizuálne formy v čase*), vystupoval na koncertoch a výstavách (Londýn 1991, Tel Aviv 1993, Bazilej 1994, Zürich 1996). V rokoch 1996 – 1999 pracoval na projekte o švajčiarskom maliarovi Giovannim Segantinim („Segante-Projekt"), ktorý uviedol v roku 1999 v Zürichu a Miláne a v roku 2000 v Bratislave.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka

Autoritné údaje: * BnF: 16248771j
* GND: 12397013X
* ISNI: 0000 0001 0802 1859
* LCCN: no93018751
* VIAF: 79489764
* WorldCat: lccn-no93018751
|  |  |
| --- | --- |
|   | Aktivačná energia (Ea) reakcie |

|  |  |
| --- | --- |
|   | Zníženie Ea pri použití katalyzátora |

**Aktivačná energia** (**Ea** - kJ.mol−1) je energia potrebná na to, aby sa pri vzájomnom stretnutí dvoch molekúl uskutočnila chemická reakcia. V jednoduchosti predstavuje aktivačná energia potenciálovú bariéru, ktorá oddeľuje dve minimá potenciálnej energie (energie reaktantov a produktov).

Na to, aby reakcia prebehla sú potrebné nasledovné tri podmienky:

1. molekuly sa musia zraziť
2. je potrebná určitá energia, aby mohli molekuly spolu reagovať
3. molekuly musia byť orientované *„správnym"* smerom

Tieto faktory ovplyvňuje predovšetkým teplota, ktorá dodá molekulám kinetickú energiu, čím zvýši pravdepodobnosť zrážky. 
Matematický zápis aktivačnej energie predstavuje Arrheniova rovnica, ktorá objasňuje vzťah medzi aktivačnou energiou a reakčnými podmienkami. Jej zápis je nasledovný:

{\displaystyle E\_{a}=-RT\ln \left({\frac {k}{A}}\right)}
kde

* Ea - aktivačná energia
* R - univerzálna plynová konštanta
* T - termodynamická teplota
* k - zrážkový koeficient
* A - sterický faktor

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Aktivačná energia**

  



|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |
Súradnice: 3°52′00″S 11°31′00″V﻿ / ﻿3,8666667°S 11,5166667°V﻿ / 3.8666667; 11.5166667

**Yaoundé** [jaunde] je hlavné a druhé najväčšie mesto Kamerunu. Leží v strednej časti krajiny na ploche 180 km², v nadmorskej výške 720 m n. m. a žije tu takmer 2,5 milióna obyvateľov.

Dejiny
------

Yaoundé založili v roku 1888 nemeckí obchodníci ako hlavné centrum obchodu so slonovinou. Počas prvej svetovej vojny bolo mesto obsadené belgickou armádou a stalo sa hlavným mestom Francúzskeho Kamerunu. Hoci hospodárskym a obchodným centrom krajiny je dlhodobo prístavné mesto Douala, hlavným mestom je od získania suverenity v roku 1960 Yaoundé.

Ekonomika
---------

V Yaoundé prevláda potravinársky, drevospracujúci, tabakový a sklársky priemysel. Vyrábajú sa tu predovšetkým cigarety a sklenené výrobky, no je významným spracovateľom kávy, kakaa, kokosov, cukrovej trstiny a iných produktov. 

V centre Yaoundé sa nachádzajú najmä budovy vládnych úradov, veľké drahé hotely a tržnica. Ambasády, vily európskych prisťahovalcov a bohatých Kamerunčanov stoja v štvrti Bastos. Nachádza sa tu niekoľko univerzít a národný futbalový štadión. Mesto je známe množstvom trhov, reštaurácií a nočných podnikov. Hlavnými turistickými atrakciami mesta sú Kamerunské múzeum umenia v bývalom benediktínskom kláštore, Kamerunské národné múzeum v prezidentskom paláci, Athemi múzeum a ZOO v štvrti Mvog-Betsi.

Doprava
-------

V Yaoundé sa nachádza medzinárodné letisko a s mestami Douala a N´Gaoundéré je spojené železnicou. Z Doualy jazdia pravidelné autobusové linky po udržiavanej ceste a dopravu v meste zabezpečuje mestská hromadná doprava.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Yaoundé**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jaunde na českej Wikipédii.*
**Aktualizačné postupy** sú realizácie aktualizačných zásahov, pri ktorých sa rozlične obmieňa, modifikuje, aktuálne posúva ustálená významová platnosť frazémy a zároveň sa mení ustálené zloženie komponentov, resp. ich rozloženie vo frazéme. Ako najproduktívnejšie aktualizačné postupy sa ukazujú: 

a) rozštiepenie frazémy, teda vkladanie kontextových slov do pevného zloženia frazémy, napr. *Tichá voda brehy myje – Tichá voda medzi nami brehy myje*
b) aktualizačné doplnenie frazémy, teda voľné rozvitie väzbových alebo iných možností niektorých komponentov, akoby išlo o samostatné slovo, napr. *ocitol sa na dne*/*v pivnici*
c) useknutie frazémy – nedokončenie celej zostavy frazémy, ktorým sa dostávajú do popredia vlastné významy zostávajúcich zložiek, napr. *hlas volajúceho* (z jednotky *hlas volajúceho na púšti*), *kupovať mačku* (z jednotky *kupovať mačku vo vreci*), pri všeobecne známych a bežných prísloviach a porekadlách vedie takýto postup k vzniku nového, tzv. skráteného variantu pôvodnej jednotky. Zmena totiž v tomto prípade nezasahuje význam jednotky, napr. *Koľko rečí vieš, toľko ráz si človek – Koľko rečí vieš* ...
d) aktualizačné zmeny ustálenej syntaktickej stavby frazémy, napr. *Karta sa obrátila* (porekadlo) – *obrátená karta* (platí doslovne)
e) aktualizačné substitúcie komponentov frazémy
f) skríženia frazém (porov. frazeologická kontaminácia)
g) deštrukcia frazémy. Porovnaj aj textotvorné potencie frazém.

*Článok pôvodne čerpal z diela ĎURČO, Peter (ed.). Frazeologická terminológia (1995) uverejneného na webe Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied.*
**Bnej Herclija** (hebr. בני הרצליה‎) je izraelský ženský hádzanársky klub z Herclije. Hádzanársky oddiel je súčasťou multi-športového klubu *Herclija*. Je 5-násobný majster Izraela a 5-násobný víťaz Izraelského pohára. V európskych súťažiach sa dostal najďalej do 3. kola v Pohári EHF. Momentálne hrá najvyššiu domácu súťaž, Ligat Winner Big. V 2. kole Pohára EHF 2013/2014 nastúpi proti slovenskému majstrovi Iuvente Michalovce.

Úspechy
-------

Izraelská najvyššia súťaž:

* 5 x zlato – 2007, 2008, 2009, 2010, 2011

Víťaz Izraelského pohára:

* 5 x  – 2006, 2007, 2009, 2010, 2011

Európske súťaže
---------------

**Pohár víťazov pohárov**:

* 2006/07: 2. kolo
* 2007/08: 2. kolo
* 2010/11: 2. kolo

**Pohár EHF**:

* 2008/09: 1. kolo
* 2009/10: 1. kolo
* 2011/12: 3. kolo

Pozri aj
--------

* Bnej Herclija (basketbal)

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka klubu (po hebrejsky)
* Bnei Herzlija na stránke Európskej hádzanárskej federácie (po anglicky)
Schéma súčastí rozvodu OHV
Motor s rozvodom OHV.
**Rozvod OHV** je typ ventilového rozvodu piestového spaľovacieho motora, pri ktorom sú ventily umiestnené v hlave valcov a vačkový hriadeľ je umiestnený v bloku motora. Označenie rozvodu pochádza z anglického názvu *Overhead Valve*.

Medzi vačkovým hriadeľom a ventilmi je relatívne veľká vzdialenosť (približne úmerná zdvihu motora). Prenos pohybu medzi vačkou a ventilom je preto realizovaný ďalšími prvkami mechanizmu: zdvíhadlo, zdvíhacia tyčka, vahadlo. Rozvod tak obsahuje veľký počet súčiastok, ktoré nepriaznivo vplývajú na jeho tuhosť. V porovnaní s rozvodom OHC väčší počet súčiastok a zároveň väčšia hmota vykonáva nepriaznivý vratný pohyb, ktorý sa prejavuje zotrvačnými silami. Naopak výhodou rozvodu OHV je jednoduché riešenie pohonu vačkového hriadeľa. Nevýhody OHV rozvodov prevažujú najmä u vysokootáčkových motorov, preto sa u moderných spaľovacích motorov pre pohon automobilov takmer nevyskytuje.

Pohon rozvodu
-------------

Pohon rozvodu je vzhľadom na výhodné umiestnenie vačkového hriadeľa blízko pri kľukovom hriadeli možné realizovať jednoduchým ozubeným súkolesím.

Pohon musí byť riešený tak, aby umožnil presné nastavenie vzájomnej pozície kľukového a vačkového hriadeľa a aby sa počas prevádzky motora toto nastavenie nezmenilo, čo ozubené súkolesie spĺňa. 

Pretože sa rozvod OHV používa najmä u štvortaktných motorov, prevodový pomer pohonu je 2:1. Vačkový hriadeľ sa otáča 2x pomalšie ako kľukový, pretože štvortaktný motor vykoná jeden pracovný cyklus za dve otáčky kľukového hriadeľa.

Použitie
--------

Motory s týmto rozvodom boli montované takmer do všetkých automobilov Škoda, vyrábaných po 2. svetovej vojne. Naposledy bol použitý v motore 1.4 8V OHV v modeloch Fabia a Octavia.
Leonardo da Vinci: Dáma s hranostajom, 1483
**Renesančné výtvarné umenie** prekonáva viazanosť gotického umenia; je obrodením výtvarného umenia v kultúrne vyspelom prostredí Talianska, ktorému poskytla významné podnety, i keď nie výlučne, antická tradícia, na ktorú sa tu, najmä v architektúre, nikdy celkom nezabudlo. Talianska renesancia sa vo vývoji široko diferencuje a premieňa v obdobiach od ranej renesancie (15. storočia) a vrcholnej renesancie (asi do 1520) do neskorého štádia, manierizmu a klasicizmu.

Zdôraznenie ľudských meradiel, záujem o ľudskú osobnosť v zmysle námetovom i ideovom, spojenie vedeckého poznania s výtvarným prejavom, v neskorom období aj subjektívne a spirituálne tendencie, patria k zvlášť významným črtám renesancie. V Taliansku sa novo rozvíja tak sakrálna architektúra všetkých typov (s príznačným záujmom o riešenie centrály okolo 1500), ako aj profánna architektúra na rozdiel od zaalpskej renesancie, kde ide najmä o profánnu architektúru.

Talianska renesančná architektúra
---------------------------------

V ranom a vrcholnom období smeruje talianska renesančná architektúra k umiernenosti, harmónii, k používaniu antických poriadkov a tvaroslovia. 

Hlavnými majstrami sú: Brunelleschi, Alberti, Bramante, Michelangelo, Palladio, Vignola.

Talianske renesančné sochárstvo
-------------------------------

V talianskom sochárstve sa obnovuje akt, ktorého anatómiu vedecky študujú, programovo sa uvoľňuje úzka závislosť od architektúry (napr. jazdecké pomníky, sochy vo voľnom priestore), nové je chápanie sochárskeho náhrobku a portrétne busty. 

Hlavnými majstrami sú: Donatello, Verrochio, Michelangelo, G. da Bologna.

Talianske renesančné maliarstvo
-------------------------------

Na rozdiel od architektúry a sochárstva maliarstvo nemalo oporu v antickom odkaze, niektoré problémy renesančného maliarstva prednímal už Giotto.

Talianske renesančné maliarstvo vyriešilo konštrukciu priestoru pomocou lineárnej a farebnej perspektívy, novou koncepciou postavy a jej začlenenia do priestoru, v rôznych obdobiach s dôrazom buď na vecné spodobenie skutočnosti, alebo na zložky imaginatívne, vytvorilo nové maliarske odvetvia a námety (zátišie, krajinárstvo, mytologické scény, iluzívne fresky a p.) a techniky (najmä maľovanie olejovými farbami, rozvoj grafiky). 

Hlavnými majstrami sú: Masaccio, Botticelli, Mantegna, Leonardo da Vinci, Raffael, Michelangelo, Correggio, Parmigianino, Giorgione, Tizian, Tintoretto, Veronese, El Greco.

Zaalpská renesancia
-------------------

Druhým ohniskom renesancie bolo Holandsko, najmä v maliarstve (Eyck). V Zaalpí dlho silno pôsobila gotická tradícia, renesancia sem začínala prenikať v poslednej štvrtine 15. storočia, vzniká tu renesancia lokálne zafarbená, v ktorej sa prelínajú talianske vzory a miestne tradície (napr. v Nemecku maliarstvo
Dürerovo, v Holandsku Bruegelovo).

Významné strediská manieristického umenia vznikli vo Francúzsku (fontainebleauská škola), v Nemecku (mníchovský dvor), v Čechách (rudolfínske umenie).

Pozri aj
--------

* Renesancia
* Renesančná hudba
* Renesančná kultúra

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Súradnice: 26°08′S 91°46′V﻿ / ﻿26,14°S 91,77°V﻿ / 26.14; 91.77

**Ásam** alebo **Ásám** alebo **Asam** (zastarano aj *Assam*; hind. आसाम - Ásám alebo असम - Asam; po ásamsky অসম - *Asam*, po bengálsky আসাম - Ásám, po anglicky *As(s)am*) je indický štát na severovýchode krajiny. Nachádza sa na juhu východných Himalájí v údolí rieky Brahmaputra. Ándhrapradéš je obklopený ďalšími štátmi Arunáčalpradéš, Nágsko, Manípur, Mizorám, Tripura a Meghálaj. Tieto východné štáty nazývané *sedem sesterských štátov* sú s Indiou prepojené Západným Bengálskom a koridorom Šiligurí nazývaný aj „*kurací krk*". Tento Indický štát zdieľa svoje hranice aj s Bhutánom a Bangladéšom.

Hlavné mesto je Dispur, ktoré sa nachádza na periférií najväčšieho mesta Guváhátí. Chránené územia v Ásame zabezpečujú ochranu ohrozeným druhom ako nosorožec indický, tiger a slon ázijský. Národné parky Kazironga a Manas sa stali súčasťou Svetového dedičstva UNESCO. Táto krajina s vysokým počtom zrážok, je obdarená bujnou vegetáciou a veľkou riekou Brahmaputra, jej početnými prítokmi a mŕtvymi ramenami. 

Ásam sa stal súčasťou Indie v roku 1826, počas britskej okupácie. Asám je preslávený pre miestny druh čaju a bavlny, zásob ropy a bohatej prírodnej biodiverzity.

Referencie
----------

1. ↑   *Sčítanie obyvateľstva* [online]. Vláda Indie, 27. máj 2002, [cit. 2007-04-14]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ásam**

| * z
* d
* u
Administratívne členenie Indie |
| --- |
| Štáty | 
* Ándhrapradéš
* Arunáčalpradéš
* Ásam
* Bihár
* Čhattísgarh
* Goa
* Gudžarát
* Harijána
* Himáčalpradéš
* Džammú a Kašmír
* Džhárkhand
* Karnátaka
* Kérala
* Madhjapradéš
* Maháraštra
* Manípur
* Meghálaj
* Mizorám
* Nágsko
* Pandžáb
* Radžastan
* Sikkim
* Tamilnádu
* Tripura
* Urísa
* Uttarákhand
* Uttarpradéš
* Západné Bengálsko

 | Vlajka Indie |
| Zväzové teritória | 
* Andamany a Nikobary
* Čandígarh
* Dádra a Nagar Havelí
* Daman a Diú
* Lakadivy
* Puttučéri

 |
| Teritórium hlavného mesta | 
* Dillí

 |
**`Autorun.inf`** je v informatike názov konfiguračného súboru, ktorý môže byť využívaný funkciami AutoRun a AutoPlay (automatické prehrávanie), ktoré sú súčasťou operačného systému Microsoft Windows.

Práca zo súbormi INF
--------------------

Existencia súboru Autorun.inf na médiu neznamená, že ho systém Windows použije automaticky. Spracovanie INF súborov závisí na verzii OS, typu jednotky a niektorých nastavení registrov.

Pokiaľ je v registroch povolená práca s INF súbormi:

* Verzie pred Windows XP

AutoRun príkaz je načítaný, analyzovaný a inštrukcie sú následne vykonané bez akéhokoľvek zásahu užívateľa.
* Windows XP, pred aktualizáciou Service Pack 2

Zavedenie automatického prehrávania.
Zariadenie typu DRIVE\_CDROM (CD-ROM mechanika) dovoľuje Automatické prehrávanie, aj keď nie je súbor autorun.inf nájdený.
Disk typu DRIVE\_REMOVABLE nepoužíva súbory autorun.inf. Všetky vymeniteľné média sú spracované Automatickým prehrávaním.
* Windows XP Service Pack 2 a vyšší (plus Windows Vista)

AutoRun príkaz bude jednou z možností v rámci dialógu Prehrať automaticky. Príkaz musí byť spárovaný s kľúčom, inak je AutoRun vynechaný.
* Windows Vista

Príkazy AutoRunu sú vykonávané automaticky na akomkoľvek type jednotky. Všetky príkazy sú vykonané v rámci Automatického prehrávania, ktoré v predvolenom nastavení zobrazí užívateľovi príslušné dialógové okno.
* Windows 7

Príkazy AutoRunu sa dajú zadať iba pre médiá CD/DVD. Pre ostatné jednotky sú povolené iba kľúče label (popis) a icon (ikona).

Jednoduchý príklad
------------------

Tento súbor autorun.inf určuje súbor setup.exe ako spúšťač aplikácie (pri aktivácii AutoRunu). Prvá ikona uložená v súbore setup.exe bude reprezentovať jednotku v Prieskumníkovi Windows:

```
[autorun] 
open=setup.exe 
icon=setup.exe,0
label=Moje inštalačné CD

```

  

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Autorun.inf na českej Wikipédii.*