recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Železničná stanica Holíč** **nad Moravou** je železničná stanica v meste Holíč. Leží na trati ŽSR č. 114 Kúty – Skalica – Sudoměřice nad Moravou a odbočuje z nej trať do Hodonína. Obsahuje 7 dopravných, 3 manipulačné a 2 iné koľaje.

Stanica nedisponuje možnosťou kúpy cestovných lístkov a v minulosti slúžila ako prihraničná stanica s možnosťou prestupu na Hodonín. V súčasnosti stanicu obsluhujú motorové vlaky po Skalicu. Po rozpade Česko-Slovenska bola trať prerušená.

Dostupnosť
----------

Železničná stanica sa nachádza na severozápadnom okraji mesta. Cesta do centra mesta trvá približne 15 minút. Blízko železničnej stanice tiež vychádza modrá cykloznačka popri hranici do Vysokej pri Morave, cez Skalicu do Senice, a cez Šaštín, Závod, Malacky a Zohor do Devínskej Novej Vsi.

Referencie
----------

1. ↑   www.vlaky.net. Dostupné online.
2. ↑  . Dostupné online.

| * z
* d
* u
ŽSR Železničná trať 114 (Kúty – Skalica na Slovensku – Sudoměřice nad Moravou) |
| --- |
| 
* Kúty
* Gbely - zastávka
* Gbely
* Kopčany
* Holíč nad Moravou
* Kátov
* Skalica na Slovensku
* Sudoměřice nad Moravou

 |
**John Flamsteed** (\* 19. august 1646, Denby – † 31. december 1719, Greenwich) bol anglický astronóm.

Životopis
---------

Narodil sa v Denby (grófstvo Derbyshire, Anglicko) ako syn prosperujúceho obchodníka. V rokoch 1662-1669 študoval napriek protestom jeho otca sám astronómiu. Počas tohto obdobia sa venoval predpovedaním slnečných zatmení. Podarilo sa mu presne vypočítať zatmenia v rokoch 1666 a 1668. V roku 1675 bol ordinovaný za dekana miestnej farnosti, ale na odporúčanie Jonasa Moorea dostal od kráľa Karola II. možnosť pracovať ako kráľovský astronóm, ktorú aj využil. V júni tohto istého roku dostal oprávnenie postaviť v Greenwichi hvezdáreň a v auguste tak mohol Flamsteed položiť základný kameň. V roku 1676 sa stal jej riaditeľom a začal prvé pozorovania. O rok neskôr bol menovaný za člena Kráľovskej astronomickej spoločnosti.

Práca
-----

Hlavnou náplňou jeho práce sa stalo meranie presných polôh hviezd, čoho výsledkom bol neskôr katalóg *Historia Coelestis Britannica* a atlas hviezdnej oblohy s názvom *Atlas Coelestis*. V katalógu označoval hviezdy s rastúcou rektascenziou. Hviezde v určitom súhvezdí s najmenšou rektascenziou priradil číslo jedna a hviezde s najväčšou priradil najvyššie číslo a latinský genitív názvu súhvezdia, v súhvezdí Býk takto očísloval až 139 hviezd.

V tomto období sa astronómovia márne pokúšali zmerať paralaktický pohyb hviezd ale ani Flamsteedove merania, presné na niekoľko uhlových sekúnd, žiadny paralaktický pohyb hviezd neukazovali. Napriek tomu Flamsteed nevedomky urobil veľmi zaujímavé objavy. Hviezdu 3 Cassiopeiae pozoroval 16. augusta 1680 (bez toho žeby vedel, že ide o supernovu), neskôr sa ju podarilo spojiť s rádiovým zdrojom známym ako Cassiopeia A. V decembri 1690 pozoroval inú hviezdu, ktorú zaznačil do katalógu ako 34 Tauri, v skutočnosti to bola planéta Urán. Tiež si všimol niekoľko hmlovín a hviezdokôp. Okrem iného sa venoval aj teóriám pohybu Mesiaca, optike ďalekohľadov, určovaniu zemepisnej dĺžky a rôznym meteorologickým meraniam. 

V roku 1712 napriek nesúhlasu autora vyrobil Edmund Halley 400 kópií katalógu, ktorý sám upravil. Medzi oboma astronómami vznikali aj predtým často spory, keďže Halley a Flamsteed si neprejavovali príliš veľké sympatie. Flamsteedovi sa neskôr za pomoci Lorda Chamberlaina podarilo získať 300 kópií, ktoré verejne spálil pred budovou Kráľovskej spoločnosti. Katalóg vydali posmrtne jeho spolupracovníci Joseph Crosthwait a Abraham Sharp v roku 1725, obsahoval všetky Flamsteedove vlastné pozorovania a dovtedy najpresnejšie polohy až 2866 hviezd.

Po Johnovi Flamsteedovi bol pomenovaný aj kráter na Mesiaci.

Referencie
----------

* Csere, E.: História Astronómie 18. storočie – Hvezdáreň Prešov, 1993
* John Flamsteed

1. ↑  bild der wissenschaft:*Supernova Lichtecho einer Sterneexplosion*, 12/2008, Konradin Medien GmbH, ISSN 0006-2375, strana 13

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portál |

* Flamsteedovo označenie
* Flamsteedove objekty

Autoritné údaje: * BnF: 13524243n
* GND: 119325748
* ISNI: 0000 0000 8388 9028
* LCCN: n84155703
* NK ČR: xx0247070
* VIAF: 64164356
* WorldCat: lccn-n84155703
MUDr. **Alois Richter** (\* 20. júl 1894, Hranice na Moravě – † 31. august 1968, Valašské Klobouky) bol český lekár, prírodovedec a amatérsky entomológ – koleopterológ. V roku 1930 bol za ČSR uvedený v Entomologen Adressbuch A. Hoffmanna vo Viedni.

Životopis
---------

Narodil sa v Hraniciach na Moravě. Po skončení základnej a strednej školy vyštudoval lekársku fakultu a po získaní diplomu vykonával lekársku prax. Pôsobil ako štátny obvodný a praktický lekár vo Valašských Kloboukoch. Na dôchodku žil v Hraniciach na Moravě. Popri entomológii aj botanizoval a zaoberal sa archeológiou. Niektoré botanické práce publikoval aj v odbornej tlači. Pôsobil aj ako národopisný zberateľ a bol tiež spoluzakladateľ múzea vo Valašských Kloboukoch. Zomrel roku 1968 vo Valašských Kloboukoch.

Entomologické aktivity
----------------------

Z entomologického hľadiska sa zaoberal štúdiom a zberom chrobákov. Svoj koleopterologický prieskum prevádzal vo Valašských Kloboukoch, v Hraniciach na Moravě a na Ostravsku. Veľmi často cestoval na Slovensko a svoje mnohé zbery chrobákov prevádzal práve na území Slovenska. Zbieral v okolí mnohých slovenských miest a obcí, ako napr.: Nové Mesto nad Váhom, Trenčín, Čachtice, Devín, Silica, Muráň, Malá Fatra – Vrátna, Matliare, Inovec, Kuzy, Žilina, Košice, Prešov, Vysoké Tatry (Zelené pleso). Na území bývalej Podkarpatskej Rusi prevádzal zbery v okolí Užhorodu, Svalavy a na Hoverle. Významnejšie nálezy z jeho zberov z územia Moravy publikoval MUDr. Antonín Fleischer v "Prehledu brouků ČSR". Jeho údaje jedincov z čeľade Chrysomelidae zo zberov z územia Slovenska a Podkarpatskej Rusi uvádza Jan Roubal v svojom Katalogu Coleopter III. Myrmekologické zbery poskytol Dr. Richter k publikovaniu RNDr. Milošovi Zaleskému. Na jeho počesť pomenoval v roku 1934 Jan Roubal nový taxon *Chrysomela marginalis* Duft. f. *richteri* Roubal a Jan Obenberger v roku 1940 *Agrilus olivicolor* ab. *richteri*.

Bibliografia
------------

Nie je zatiaľ známe, že by bol publikoval nejaké entomologické práce.

Zdroje informácií o autorovi
----------------------------

* Koleška, Z.: 1990, Seznam biografii čs. entomologů. 12. [Popp, O. – Rippl, J.]. Zprávy Čs. spol. entomol. ČSAV, 26, 413 – 452, Taf. 27 – 29, p. 447 – 448.
* Groll, E. K. [ed.]: 2006, Entomologen der Welt (Biographien, Sammlungsverbleib). Datenbank 2. Version, DEI im ZALF e. V.: „Richter, Alois": (internet).

Autoritné údaje: * GND: 13913588X
* NK ČR: jk01102457
* VIAF: 83880214
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Javisko* pozri *Javisko (rozlišovacia stránka)*.
Javisko divadla v Bielsko-Biała
**Javisko** je časť divadelného priestoru určená a technicky prispôsobená na predvádzanie divadelnej produkcie.
Javisko slúži ako priestor pre herca a ďalších účinkujúcich (spíkerov, hudobníkov, spevákov, tanečníkov, umelcov a pod.). V niektorých prípadoch môžu byť javiská pohyblivé, môžu mať aj kruhový tvar pripomínajúci klasickú cirkusovú manéž, keď diváci sedia v kruhu okolo javiska. V klasických kamenných divadlách býva technický priestor nachádzajúci sa nad javiskom označovaný ako povrazisko, ktorý je primárne určený pre prevádzku javiskovej techniky.

Rám javiskového obrazu sa nazýva proscéniový otvor alebo portál. Súčasťou portálu je potom opona. V spodnom a hornom obvode javisko sa nachádza horná a dolná rampa.

Veľké divadlá určené pre balet, operetu, muzikály a operu mávajú medzi javiskom a hľadiskom špeciálny priestor určený pre divadelný orchester nazývaný orchestrisko.

Točňa
-----

Točňa je zariadenie na otáčanie divadelných kulís a dekoračných objektov. Poháňanie a riadenie je pod javiskom - modernejšie divadlá majú točňu ovládanú počítačom. Točna umožňuje rýchlu premenu scény, ktorú je v divadle rýchlo spraviť naročné a dlhé.

Referencie
----------

1. ↑  Slovník cudzích slov (akademický) z r 2005.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Javisko**.

Zdroje
------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jeviště na českej Wikipédii.*
**Chilón** alebo **Cheilón** (starogr. *Χίλων, Χείλων* – *Chilón, Cheilón*) bol víťaz olympijských hier v zápasení v 4. stor. pred Kr.

Chilón z achájskeho mesta Patrai zvíťazil v Olympii v zápasení pravdepodobne na 112. a na 113 hrách v rokoch 336 a 332 pred Kr.. Svoje majstrovstvo v tejto disciplíne predviedol aj na ostatných celogéckych hrách, keď si dva víťazné vence odniesol z pýtických, štyri z isthmických a tri nemejských hier. V starovekom Grécku sa víťaz všetkých štyroch hier nazýval *periodonikés* (víťaz obehu). Jednotlivé celogrécke hry sa totiž usporadúvali v rôznych obdobiach štvoročného cyklu, ktoré spolu tvorili *periodos* (pravidelný obeh). Zápasenie (*palé*) sa podobalo nášmu „*grécko-rímskemu"*. Na hrách sa uzákonil tzv. „spriamený štýl", pri ktorom išlo o to, zhodiť súpera z pevného postoja trikrát na zem, takže sa jej dotkol kolenom, alebo ho prinútiť, aby sa vzdal. Súperi sa od prvého až do posledného kola určovali žrebom a zápasili vylučovacím systémom.

Staroveký autor Pausanias uvádza, že socha Chilóna stála v posvätnom okrsku olympijskej *Altidy*. Chilón koniec svojho života našiel v boji a bol svojimi rodákmi pochovaný so všetkými poctami. To potvrdzuje nápis v Olympii: „*Pästný boj olympijský a pýthický som dvakrát vyhral, Nemea mi tlieskala trikrát, štyrikrát Isthmos. Som Chilón, Chilónov syn, a z Patrai, achájsky národ ma pochoval, padlého v boji, chrabrosti vzorom som bol."*

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 66-602-22-8.6. S. 437.
2. 1 2  *Sport in the Ancient World from A to Z*.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 363.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 145.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 113.
6. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,4,6.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Novoveský potok** je potok v dolnom Šariši, v južnej časti okresu Prešov. Je zo pravostranný prítok Torysy, meria 2,7 km a je tokom VI. rádu. Na podrobnejších mapách je označovaný aj pod menom **Bučinový jarok**.

Prameň
------

Pramení v Šarišskej vrchovine v bukovom lese pod Nižnou Ščerbovou horou v nadmorskej výške 370 m n. m.

Opis toku
---------

Potok tečie od prameňa na krátkom úseku na juh, potom na juhovýchod, ďalej už pokračuje západovýchodným smerom a preteká intravilánom obce Drienovská Nová Ves. V obci zároveň vstupuje do Košickej kotliny, podteká cestu I. triedy č. 68, železničnú trať č. 188 a pod obcou aj diaľnicu D1. Bučinový jarok má dva pravostranné prítoky a východne od spomenutej obce ústi v nadmorskej výške cca 217 m n. m. do Torysy.

Úpravy toku
-----------

Na potoku sa nachádzajú dve protikalové hrádze, z ktorých jedna (horná) je súčasne (2007) upravená na odkaľovaciu vodnú nádrž. V dolnej tretine toku bola vybudovaná regulácia, ktorá pár metrov pred vliatím sa potoka do Torysy je zakončená trojmetrovým vodopádom. V hornej tretine je popri toku niekoľko prameňov, z ktorých jeden je zachytený, využívaný a cenený pre čistotu vody.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Torysy (od Sekčova po ústie) |
| --- |
| 
* **Balka**
* Brestov
* Bukovina
* Bysterský potok
* **Delňa**
* Drienovský potok
* Haništiansky potok
* Hýľov potok
* Chabžiansky kanál
* Chrastniansky potok
* Kalinovec
* Kendický potok
* Košariský potok
* Kráľovský potok
* Lebenský potok
* Ličartovský potok
* Mladolesný potok
* Močarmiansky potok
* Novoveský potok (prítok Torysy, Drienovská Nová Ves)
* Novoveský potok (prítok Torysy, Košická Nová Ves)
* Oľšavec
* Oľšiansky potok
* Petroviansky potok
* Stopavský potok
* Tablový potok
* Vajkovský potok
* Záborský potok

 |
| 
Súvisiace šablóny
Vodné toky v povodí Delne
Vodné toky v povodí Hornádu (3. časť)
Vodné toky v povodí Sekčova
Vodné toky v povodí Torysy (2. časť)
 |
**Nathalia Lemelová** (\* 24. august 1826, Brest – † 1921, Ivry-sur-Seine) bola francúzska militantná anarchofeministka, účastníčka Parížskej komúny.

Život
-----

Narodená ako Duvalová, v dvanástich začala pracovať v kníhkupectve. V roku 1845 sa vydala za Jérôme Lemela, s ktorým mala tri deti. V Quimpere vlastnili spoločné kníhkupectvo, ktoré zbankrotovalo v roku 1861, následne sa presťahovali do Paríža. Tam sa z nej stala anarchistická aktivistka. Roku 1864 sa tam konal veľký štrajk kníhkupectiev, ktorého sa zúčastnila. V roku 1865 vstúpila do Prvej internacionály. Pri ďalšom štrajku bola členkou štrajkovej komisie, a tiež bola zvolená medzi vedúcich členov miestnych odborov, čo bolo v tých časoch pre ženu veľmi neobvyklé. Bola veľkou odporkyňou Napoleona III. V roku 1868, kvôli manželovmu alkoholizmu, opustila svoju rodinu a domov, vďaka čomu sa mohla plne venovať revolučnému aktivizmu. Zamestnala sa ako kuchárka v reštaurácii.

Od 18. marca 1871, po vzniku Parížskej komúny, bola aktívna v ženských kluboch, kde mala často plamenné prejavy. Spolu s Elizabeth Dmitrieffovou založila *Union des femmes* (Ženské odbory). Po útoku Versaillských jednotiek na komúnu bojovala na barikádach a zároveň sa starala o ranených. Po porážke komúny bola deportovaná do Novej Kaledónie, kde sa spoznala s ďalšou významnou anarchistkou, Louise Michelovou. Obidve sa po amnestii z roku 1880 vrátili do Paríža, kde pokračovala v boji žien za ich práva.

Zomrela v roku 1921 v nemocnici v Ivry-sur-Seine.

Pozri aj
--------

* Anarchizmus
* Parížska komúna (1871)

Autoritné údaje: * BnF: 13169483s
* GND: 120870681
* ISNI: 0000 0000 5281 4015
* LCCN: no98082783
* VIAF: 27912683
* WorldCat: lccn-no98082783
Súradnice: 42°05′00″S 23°07′00″V﻿ / ﻿42,083333°S 23,116667°V﻿ / 42.083333; 23.116667

**Stob** (bulh. Стоб) je dedina na úpätí pohoria Rila v okrese Kočerinovo v oblasti Kiustendil v západnom Bulharsku.

Charakteristika
---------------

Dedina Stob leží v západnom Bulharsku v okrese Kočerinovo v južnej časti Kiustendilskej oblasti pri hraniciach s Blagoevgradskou oblasťou. Leží v kotline, ktorú miestni nazývajú Rilsko korito (bulh. Рилско корито) na úpätí západnej časti pohoria Rila, blízko Rilského monastiera.

Dejiny
------

Prvé osídlenie miesta siaha ešte do tráckych čias, kedy na mieste dnešnej dediny Stob stálo trácke opevnené mesto, ktoré nieslo názov Stobi.

Kedy presne bola založená dnešná dedina Stob, nie je jasné, ale je spomenutá už v cirkevných listinách z rokov 1019 a 1190 ako aj oficiálnom liste od cára Ivana Šišmana do Rilského monastiera z 21. septembra 1378.

Pamiatky
--------

V tesnej blízkosti dediny sa nachádza unikátna prírodná pamiatka - zoskupenie skalných útvarov Stobské pyramídy. Blízko dediny leží aj Rilský monastier, ktorý je najvýznamnejším bulharským pravoslávnym kláštorom. Ďalšie blízko ležiace prírodné pamiatky sú Prírodný park Rilský monastier a prírodná rezervácia Rilomanastirska gora. Všetky tieto prírodné pamiatky ležia v hraniciach Národného parku Rila.

Okrem prírodných pamiatok sa v okolí dediny nachádzajú zvyšky budov z čias antickej Rímskej ríše a v blízkosti neďalekej dediny Kraševo sú zase ruiny bulharskej stredovekej pevnosti.

Zaujímavosť
-----------

Podľa miestnej legendy, v tráckych časoch, keď bola dedina Stob mestom, ktoré sa volalo Stobi, bolo toto mesto zničené pri obrovskej povodni, ktorá zničila mesto, ale boli ňou vykúpené ťažké hriechy miestnych tráckych osadníkov.

Galéria
-------

* Pohľad k dedine Stob z areálu prírodnej pamiatky Stobské pyramídyPohľad k dedine Stob z areálu prírodnej pamiatky Stobské pyramídy
* Skalné útvary - prírodná pamiatka Stobské pyramídySkalné útvary - prírodná pamiatka Stobské pyramídy

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Stob**

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  svetimesta.com
2. 1 2 3 4 5  peika.bg
3. ↑  bnr.bg
**Natalia Maria Krystyna Janotha** (alebo *Janothówna* \* 8. jún 1856, Varšava, Poľsko – † 9. jún 1932 Haag, Holandsko) bola poľská hudobná skladateľka a klaviristka.

Zo života
---------

Bola dcérou poľského hudobného skladateľa a pedagóga Juliusza Janothu (1819 – 1883) na Instytute Muzycznom vo Varšave. Najskôr študovala u svojho otca, potom v Berlíne u Clary Schumannovej, Ernsta Rudorffa, Woldemara Bargela, Marceliny Czartoryskej a Johannesa Brahmsa. Koncertovala po celej Európe. Spopularizovala hudbu Fryderyka Chopina. Žila v Londýne a od roku 1916 v Haagu. Skomponovala okolo 400 skladieb pre klavír.

Turistika
---------

Počas rokov 1880 – 1883 intenzívne navštevovala Vysoké Tatry. Stala sa prvou poľskou horolezkyňou. Okrem iných horolezeckých túr 22. augusta 1883 vystúpila ako prvá žena horolezkyňa na Gerlachovský štít. Sprevádzal ju horský vodca Maciej Sieczka. Vystúpila aj na Lomnický štít a na mnohé iné, ktoré dovtedy zdolali len muži. Bola jednou z prvých žien, ktoré sa v horskom prostredí pohybovali v nohaviciach. Návštevy v horách stvárnila v cykle skladieb pre klavír.

Referencie
----------

1. 1 2  RADWAŃSKA-PARYSKY, Zofia; PARYSKI, Witold Henryk. *Wielka encyklopedia tatrzańska*. Poronin : Wyd. Górskie, 2004. ISBN 83-7104-009-1. (po poľsky)
2. ↑  CHODKOWSKI, Andrzej. *Encyklopedia muzyki.*. Warszawa : PWN, 1995. ISBN 83-01-11390-1. (po poľsky)

Autoritné údaje: * GND: 117079766
* ISNI: 0000 0001 2024 0819
* LCCN: no2009169602
* NK ČR: xx0136090
* VIAF: 37684200
* WorldCat: lccn-no2009169602
**Natasha Cayerová** (celým menom a neprechýlene: Natasha Power Cayer) je kanadská diplomatka a veľvyslankyňa pri Organizácii pre bezpečnosť a spoluprácu v Európe. Pôsobila aj ako zástupkyňa stáleho delegáta a chargé d'affaires v Stálej misii pri UNESCO.

Vzdelanie
---------

Cayerová v roku 1992 získala titul bakalára spoločenských vied v politológii na University of Ottawa a v roku 1997 magisterský titul v odbore medzinárodných vzťahov na Carleton University.

Kariéra
-------

V roku 1995 Cayerová nastúpila na kanadské Ministerstvo zahraničných vecí a medzinárodného obchodu. Zastupovala Kanadu pri NATO, pri medzinárodných organizáciách so sídlom v Rakúsku, v New Yorku a vo Wellingtone na Novom Zélande.

V roku 2018, keď bolo čečenské vedenie obvinené z prenasledovania ochrancov ľudských práv, Cayerová oznámila, že Organizácia pre bezpečnosť a spoluprácu v Európe presadí svoj Viedenský mechanizmus proti Rusku.

V rokoch 2007 až 2011 pôsobila aj ako zástupkyňa stáleho delegáta a chargé d'affaires na Stálej misii pri UNESCO a v roku 2020 opäť prevzala úlohu stálej delegátky v Paríži.

Od roku 2020 bola Cayerová kanadskou veľvyslankyňou pri Organizácii pre bezpečnosť a spoluprácu v Európe.

Osobný život
------------

Cayerová je vydatá a má dve deti.

Referencie
----------

1. ↑   *Canada and the United Nations Educational, Scientific and Cultural Organization (UNESCO)* [online]. international.gc.ca, [cit. 2023-04-06]. Dostupné online.
2. 1 2 3 4   *Biographical notes* [online]. Government of Canada, [cit. 2020-06-20]. Dostupné online.
3. ↑   Frightened parents renounce their children while Chechen authorities persecute human rights advocates, LGBTI individuals and teenagers. *JAMnews*, 2018-09-02. Dostupné online [cit. 2023-03-18]. (po anglicky)
4. ↑  MOSS, Neil. Ailish Campbell named Canada’s next EU ambassador, becoming first woman in role. *The Hill Times*, 2020-10-21. Dostupné online [cit. 2023-03-18]. (po anglicky)
5. ↑   *Natasha Cayer, Ambassador of Canada to the Organization for Security and Co-operation in Europe* [online]. international.gc.ca, [cit. 2023-03-18]. Dostupné online. Archivované 2020-06-15 z originálu.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Natasha Cayer na anglickej Wikipédii.*
**Péneleós** (starogr. *Πηνελέως* – *Péneleós*) je v gréckej mytológii syn Hippalma z Téb a jeho manželky Asteropy.

Péneleós sa zúčastnil na výprave Argonautov do Kolchidy a neskôr trójskej vojny. Pred vojnou bol ako mnohí iní, nápadníkom krásnej Heleny, ktorá si nakoniec za manžela vybrala spartského kráľa Menelaa. Únos Heleny trójskym princom Paridom vyvolal potom trójsku vojnu.

Antický autor Pausanias uvádza, že sa Péneleós stal otcom syna Ofelta. Podľa Pausania po smrti tébskeho kráľa Thersandra v trójskej vojne, za vodcu ďalšej výpravy vybrali Pénelea, pretože Thersandrov syn Tisamenos bol ešte veľmi mladý. Na výpravu potom Péneleós zhromaždil vojsko, ktoré sa na dvanástich lodiach doplavilo k brehom Tróje. V krvavom boji sa mu spočiatku darilo. Na trójskej pláni zabil Trójanov Ilionea a Lykóna, ale následne ho vojenská šťastena opustila, keď ho zranil Polydamas. Z Homérovej Iliady jeho ďalší osud nie je známy, ale podľa niektorých neskorších antických autorov ho v najbližšom boji usmrtil oštepom Eurypylos.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Diodoros, *Bibliotheca historia*, 4,67,7.
2. 1 2  Hyginus, *Fabulae* 16.
3. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 1,9,16.
4. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,10,8.
5. 1 2  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 328.
6. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 9,5,16.
7. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 9,5,15.
8. ↑  Homér, *Iliada*, 14, 488-490.
9. ↑  Homér, *Iliada*, 16, 336-340.
10. ↑  Homér, *Iliada*, 17, 597-600.
11. ↑  Lucius Septimius, *Dictys Cretensis, Posthomerica*, 4,17.
12. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,18,4.
**Transformácia frazém** je štruktúrna zmena frazémy vedúca k zmene jej funkcie, napr.: *plávať proti prúdu – plavba proti prúdu; postaviť niečo na hlavu – postavený na hlavu; posledná cesta – odprevadiť niekoho na poslednej ceste*. Takto chápané t. f. sa označujú aj ako deriváty frazém. Širšie chápanie t. f. predkladá F. Čermák. Rozlišuje t. f. medzirovinné, kde sa transformát odlišuje od východiskovej jednotky príslušnosťou do inej roviny. Patrí sem nominalizácia, verbalizácia, adjektivizácia, adverbializácia a i. napr.: *chytat lelky – lelkovat; bílý jako sníh – sněhobílý; tichá voda* z vety *Tichá voda břehy myje*. Druhým typom sú tzv. vnútrorovinné t. f. ktoré delí na medzištruktúrne (patria sem uvádzané deriváty frazém) a vnútroštruktúrne, kde ide o vetvenie základnej štruktúry na viacčlennú štruktúru aditívnym alebo redukčným spôsobom ap. Za t. f. považuje aj paradigmatické zmeny frazém, ku ktorým dochádza pri zapojení frazém do kontextu. Označuje ich ako gramatické transformácie. Tieto t. f. patria pod tzv. aktualizačné transformácie, kde zaraďuje ešte tzv. syntagmatické (kontaktné – aditívne, redukčné, inverzné; dištančné t.) a paradigmatické t. f. kam patria tzv. štatutárne – fázové (inchoatívnosť, duratívnosť, terminatívnosť) a agensiálne. Tretím typom sú zmiešané t. f.

Literatúra
----------

* J. Filipec – F. Čermák, 1985.

*Článok pôvodne čerpal z diela ĎURČO, Peter (ed.). Frazeologická terminológia (1995) uverejneného na webe Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied.*
**Transfóbia** „je znechutenie, strach, hnev alebo diskomfort pociťovaný alebo dávaný najavo trans ľuďom alebo ľuďom s rodovo nestereotypým správaním". Iná definícia transfóbiu definuje ako iracionálny strach pred nejakou osobou, nakoľko sa táto osoba správa ako osoba odlišného pohlavia od pohlavia, ktoré jej bolo priradené pri narodení, napr. prostredníctvom hormonálnej liečby, chirurgického zákroku, odevu alebo kozmetiky.

Prejavy transfóbie
------------------

Podľa Agentúry Európskej únie pre základné práva (FRA) sú trans ľudia „najviac ohrození násilnými trestnými činmi".

Výbor pre práva lesieb, gejov, bisexuálnych, transrodových a intersexuálnych ľudí transfóbiu zaraďuje pod homofóbiu. Medzi jej formy zaraďujú „prejavy nenávisti a podnecovanie k diskriminácii, výsmech, slovné, psychologické a fyzické násilie, prenasledovanie a vraždy".

Referencie
----------

1. ↑   *Slovník* [online]. TransFúzia, [cit. 2020-10-29]. Dostupné online.
2. ↑   *Verbálny prejav nenávisti a trestný čin páchaný z nenávisti proti homosexuálnym ženám a mužom, bisexuálom a transsexuálom* [online]. Agentúra Európskej únie pre základné práva, [cit. 2020-10-29]. Dostupné online.
3. ↑   *Medzinárodný deň boja proti homofóbii a transfóbii* [online]. Aspekt, [cit. 2020-10-29]. Dostupné online.
4. ↑   *Vyhlásenie k Medzinárodnému dňu boja proti homofóbii a transfóbii* [online]. Výbor pre práva lesieb, gejov, bisexuálnych, transrodových a intersexuálnych ľudí, [cit. 2020-10-29]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Deadnaming

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Transfóbia**

| * z
* d
* u
Diskriminácia |
| --- |
| Základná | 
* Ageizmus
* Kasta
* Ableizmus
* Rasizmus
* Sexizmus
* Speciesizmus

 |
| Sociálna | 
* Adultizmus
* Antisemitizmus
* Elitárstvo
* Heteronormativita
* Homofóbia
* Mizogýnia
* Nepotizmus
* Pedofóbia
* Transfóbia

 |
Transkripčný faktor p53 v komplexe s DNA
**Transkripčný faktor** je termín pre akúkoľvek bielkovinu, ktorá má schopnosť spúšťať či inak regulovať transkripciu DNA.. Zahŕňa špecializované proteíny spúšťajúce transkripciu u konkrétnych génov.

Známe eukaryotické transkripčné faktory
---------------------------------------

K bežným transkripčným faktorom pri transkripci pomocou RNA polymerázy II patria hlavne proteíny TFIIA, TFIIB, TFIIE, TFIIF a TFIIH. Tieto sa často zúčastňujú priamo na tvorbe transkripčného preiniciačného komplexu. Významným proteínom (ktorý je súčasťou jedného z týchto faktorov) je TBP, teda proteín viažuci sa na TATA box sekvenciu DNA, prítomnú na počiatku každého prepisovaného génu (v oblasti promótoru).

Referencie
----------

1. ↑  ALBERTS, Bruce. *Essential Cell Biology*. New York : Garland Science, 2004. (anglický)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Transkripčný faktor na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portálBiologický portál |
Hoagov objekt
koligujúce galaxie nazývané Stephanov kvintet
**Pekuliárna galaxia** je galaxia, ktorú nie je možné zaradiť do Hubblovej klasifikácie galaxií, alebo ktorá je niečím výnimočná, odlišuje sa od normálu. Patria sem aktívne galaxie, Markarianove galaxie, interagujúce galaxie, kvazary, a galaxie netypického tvaru alebo zdeformované galaxie. Dohromady tvoria 5% až 10% známej populácie galaxií. Ako ukážku pelikuliárnych galaxií americký astronóm Halton Arp zostavil Katalóg podivných galaxií. Dávajú nám možnosť skúmať vlastnosti galaxií a sily, ktoré v nich pôsobia. Keď sa na galaxie pozrieme dostatočne zblízka, každá je vlastne pekuliárna. V užšom zmysle slova sa pod pojmom pekuliárna galaxia myslí len interagujúca galaxia alebo galaxia po zrážke.

Interagujúce galaxie
--------------------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Interagujúca galaxia*
Vzhľadom na to, že vzdialenosti galaxií sú v porovnaní s ich priemermi relatívne malé, často dochádza ku kolíziám galaxií. Dve alebo viacero galaxií sa môže zraziť a splynúť do jednej galaxie. Predpokladá sa, že viaceré veľké galaxie vznikli splynutím menších galaxií. Tento jav sa nazýva galaktický kanibalizmus. Výsledná galaxia časom niekedy opäť zaujme pravidelný tvar. Pokiaľ sa tak stane, už ju nezaraďujeme k interagujúcim galaxiám. Príkladom je galaxia Androméda, ktorá pravdepodobne v dávnej minulosti vznikla spojením minimálne dvoch galaxií, ale v súčasnosti má opäť špirálový tvar a jedinou stopou po zrážke je jej dvojité jadro. Nie vždy po kolízii však musí dôjsť k splynutiu, niekedy galaxie pokračujú vo svojich dráhach, ale gravitačne sa navzájom zdeformujú. Deformácie môžu byť rôzne, najčastejšie ide o vytrhnutie úzkeho chvostu hviezd z jednej alebo z obidvoch galaxií. V každom prípade kolízia galaxií spustí v galaxiách búrlivú tvorbu hviezd.

Známe pekuliárne galaxie
------------------------

Medzi najznámejšie interagujúce galaxie patrí dvojica NGC 4038 a NGC 4039 nazývané Tykadlá. Gravitačné pôsobenie vytrhlo z obidvoch galaxií úzke chvosty materiálu tvarom podobné tykadlám. Ďalším známym párom sú Vírová galaxia M51 a jej sprievodca NGC 5195. Menší sprievodca je s väčšou galaxiou spojený tzv. galaktickým mostom. Hoagov objekt je netypická galaxia, ktorá má tvar obruče obklopujúcej jasné jadro. Nie je však isté, či tento jej netypický tvar spôsobila kolízia, alebo ide len o nový, zatiaľ neklasifikovaný typ špirálových galaxií.

Zdroje
------

1. ↑
2. ↑

Iné projekty
------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portál |

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pekuliárna galaxia**
Monument na počesť Pelaya v Covadonge
**Pelayo** († 737) bol pôvodne vizigótskym šľachticom, ktorý sa po zničení Vizigótskej ríše ukryl v hornatých oblastiach Astúrie. Tu sa spojil s Kantábrijčanmi a v rokoch 718 – 722 sa im podarilo získať malé nezávislé územie na severe Pyrenejského polostrova – tzv. Astúrske kráľovstvo, ktorému vládol až do svojej smrti. Za prvého astúrskeho kráľa je však niektorými historikmi považovaný až jeho zať Alfonz I. Rovnako jeho vizigótske korene sa dnes považujú za sporné, pravdepodobne si ho zvolili samotní Astúrčania. 

Táto historická postava je opradená mnohými legendami a je španielskym národným hrdinom. Legendy sú spojené najmä s víťazstvom v Bitke pri Covadonge v roku 722, pri ktorej porazil arabskú trestnú výpravu. Ukazuje sa však, že v skutočnosti išlo len o málo významný incident medzi dvomi malými skupinami, kde počet všetkých bojovníkov s veľkou pravdepodobnosťou nepresiahol 200. Historický význam má najmä v tom, že išlo o prvé víťazstvo kresťanov nad moslimami po takmer desiatich rokoch. Legendu z nej urobil apokryfný a z veľkej časti vymyslený zápis v kronike Alfonza III.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pelayo**

Autoritné údaje: * GND: 133950409
* ISNI: 0000 0000 7881 8911
* LCCN: n95068075
* NK ČR: js20070202010
* VIAF: 84260979
* WorldCat: lccn-n95068075
Ľadová káva
**Nápoj** (hovorovo tiež pitie) je tekutina s vysokým obsahom vody, primárne určená k požívaniu. Na rozdiel od polievok, ktoré sa jedia (obvykle lyžicou), sa nápoj pije a obvykle neobsahuje významnejší podiel pevnej zložky. Výnimku tvoria niektoré bujóny a vývary, ktoré sa podávajú v šálkach a pijú sa, napriek tomu nie sú ako nápoje označované.

Teplé nápoje
------------

* káva
* čaj
* horúca čokoláda

Nealkoholické nápoje
--------------------

Minerálna voda
* pitná voda
* džús
* sóda
* prírodná voda
* minerálna voda
* limonáda
* ovocná šťava
* čaj
* káva

Alkoholické nápoje
------------------

*Pozri aj: Alkoholické nápoje*
Varené víno
* pivo
* víno
* medovina
* liehovina
* likéry
* sekt

Iné projekty
------------

WikicitátyCommonsWikislovník
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Nápoj**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **nápoje**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Nápoj****

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Nápoj na českej Wikipédii.*
*Iasón prináša Peliovi zlaté rúno*, červenofigúrový kratér, cca 340-330 pred Kr.
**Pelias** alebo **Peliás** (starogr. *Πελιάς* – *Pelias*, lat. *Pelias*) je v gréckej mytológii syn boha morí Poseidóna a jeho milenky Tyro, manželky Kréthea, zakladateľa a kráľa Iólku.

Pelias sa zmocnil vlády v Iólku protiprávne. Dediča trónu Aisóna zosadil a po rokoch neuznal ani dedičské nároky jeho syna Iasóna. Priamo ho neodmietol, ale vládu mu prisľúbil pod podmienkou, že prinesie zlaté rúno z ďalekej Kolchidy, čo bola úloha podľa všeobecného presvedčenia nesplniteľná. Rúno vlastnil kráľ Aiétes, ktorý kedysi prijal mladého Frixa, ktorého baran so zlatým rúnom priniesol z Orchomenu. Aiétes zlaté rúno považoval za symbol svojej kráľovskej moci.

Iasón sa rozhodol, že danú úlohu splní a preto zorganizoval výpravu Argonautov, slávnych gréckych hrdinov a na lodi Argó sa s nimi vydal na dlhú a strastiplnú cestu do Kolchidy. Po mnohých nebezpečenstvách nakoniec Iasón aj za pomoci olymských bohov a kúziel Aiétovej dcéry Médeie zlaté rúno získal a priniesol ho do Iólku.

Po návrate mu Pelias aj napriek splnenej úlohe nechcel vládu vydať. Médeia v tom čase už manželka Iasóna, svojimi kúzlami omladila Iasónovho staručkého otca Aisóna, ktorý sa obával, že sa nedožije dňa, kedy sa v Iólku vráti vláda do rúk právoplatného dediča. Keď to videli Peliove dcéry Peisidiké, Pelopeia, Hippothoé a Alkéstis, požiadali Médeiu, aby omladila aj ich otca. Médeia súhlasila a dcéry po dohode svojmu otcovi v spánku prerezali hrdlo a Médeia, ktorá mu do žíl mala vliať omladzovací odvar, to z pomsty neurobila a Pelias zomrel. Nešťastné Peliove dcéry následne od hrôzy zošaleli.

Pomsta ale prináša len ďalšiu pomstu a za tento ohavný čin boli Iasón s Médeiou z Iolku vyhnaní Peliovým synom Akastom, ktorý sa stal novým kráľom.

Referencie
----------

1. ↑  Homér, *Odysea*, 11,235.
2. 1 2 3 4 5  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 363.
3. 1 2  Apollodoros, *Kronika*, 1,9,10.

Literatúra
----------

* Gerhard Löwe, Heindrich Alexander Stoll, ABC Antiky, (ISBN 80-237-3938-7)
* Publius Ovidius Naso, *Proměny*, Kniha VII.
* Rudolf Mertlík, *Starověké báje a pověsti*
* Vojtech Zamarovský, *Bohové a hrdinové antických bájí.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pelias (mytológia)**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Peliás na českej Wikipédii.*
Nápoj lásky – titulná strana talianskeho vydania partitúry
***Nápoj lásky*** (v origináli *L'elisir d'amore*) je názov opery Gaetana Donizettiho z roku 1832. Autorom libreta je Felice Romani.

Hlavné postavy
--------------

* Adina (soprán)
* Nemorino (tenor)
* Belcore (barytón)
* Dulcamara, mastičkár (bas)

Obsah
-----

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Nápoj lásky je opera buffa o dvoch dejstvách. Jej dej sa odohráva na talianskom vidieku v 19. storočí.

### Prvé dejstvo

Nemorino sa užiera svojou neopätovanou láskou k Adine, navyše žiarli na jej ďalšieho (aj keď rovnako ako on odmietaného) nápadníka – seržanta Belcora. Kupuje preto za svoje posledné peniaze od potulného mastičkára Dulcamaru domnelý nápoj lásky – v skutočnosti fľaša obyčajného vína, ktoré má podľa slov mastičkára začať fungovať za jeden deň po použití.

### Druhé dejstvo

|  |
| --- |
| Una furtiva lagrima

Enrico Caruso, 1911 |

Nápoj lásky nezafunguje. Nemorino už nemá peniaze, takže sa necháva naverbovať na vojnu, aby mal na ďalšiu fľašu elixíru. V tom prichádza správa, že Nemorinovi v meste zomrel bohatý strýko, ktorý mu odkázal značný majetok. Všetky dievčatá sa začínajú točiť okolo náhle bohatého mladíka, ktorý to pričíta účinku elixíru. Adina odkupuje od verbovačov Nemorinovu zmluvu a zasnubuje sa s ním, až neskôr sa dozvedá o Nemorinovom bohatstve. Tento šťastný koniec Dulcamara vydáva za účinok svojho elixíru, ktorý je vďaka tomu okamžite vypredaný – kupuje si ho celá dedina.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Literatúra
----------

* HOSTOMSKÁ, Anna. *Opera : průvodce operní tvorbou*. 10.. doplněné vyd. Praha : NS Svoboda, 1999. ISBN 80-205-0578-4. S. 85 – 87.
* WARRACK, John; WEST, Ewan. *Oxfordský slovník opery*. Preklad Jaroslav Holba. Praha : IRIS, 1998. ISBN 80-85893-14-2. S. 368.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Nápoj lásky**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Nápoj lásky (opera) na českej Wikipédii.*
**EL/M-2075 Phalcon** je izraelské lietadlo včasnej výstrahy a riadenia (AWACS), ktoré vzniklo na báze Boeingu 707 a bolo vyvinuté spoločnosťou Elta Systems.

Konštrukcia
-----------

EL/M-2075 dokáže v reálnom čase poskytovať vzdušným silám spravodajské informácie. Lietadlo v čase mieru uskutočňuje hliadkovanie v pohraničných oblastiach a v čase vojny zapezpečuje riadenie vzdušných síl, ktoré je potrebné na dosiahnutie vzdušnej prevahy. Lietadlo je vybavené systémom Phalcon, ktorý pozostáva z radaru typu AESA, identifikátora vlastný-cudzí, ako aj systémov elektronického a komunikačného spravodajstva. 

EL/M-2075 nevyužíva systém mechanicky rotujúcej antény, ako niektoré iné lietadlá AWACS, ale radar s aktívnym elektronickým skenovaním (AESA). Tento rádiolokátor pozostáva zo 768 modulov a poskytuje pokrytie v rozsahu 360 stupňov. Radar dokáže detegovať aj nízko letiace objekty na vzdialenosť stoviek kilometrov počas dňa a noci a za akýchkoľvek poveternostných podmienok. Oproti mechanicky rotujúcej anténe umožňuje aj sledovanie rýchlo manévrujúcich cieľov. 

Lietadlo je vybavené aj systémom ELINT (elektronické spravodajstvo), ktorý prijíma, analyzuje a vyhľadáva radarové signály. Systém COMINT (komunikačné spravodajstvo) dokáže prijímať signály v UHF, VHF a HF pásme, čo mu umožňuje zachytávať leteckú, lodnú alebo pozemnú komunikáciu.

Používatelia
------------

Čile  **Čile**

Čilské vzdušné sily - prevádzkujú jedno lietadlo pod označením Condor.
Izrael  **Izrael**

Izraelské vzdušné sily

Špecifikácie
------------

### Technické údaje

* **Rozpätie krídel:** 44,6 m
* **Dĺžka:** 44,4 m
* **Výška:** 12,9 m
* **Nosná plocha:** 283,4 m²
* **Pohonná jednotka:** 4 × turboventilátorový motor Pratt and Whitney JT3D-3B

### Výkony

* **Maximálna rýchlosť:** 973 km/h
* **Dolet:** 6 920 km

Referencie
----------

1. ↑  IAI Phalcon 707
2. ↑  Boeing 707 Phalcon

|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál letectvo |
**Will Girardi** je fiktívna postava amerického televízneho seriálu Joan z Arkádie. Jej postavu stvárnil Joe Mantegna.

Charakteristika
---------------

Narodil sa 4. septembra 1955 v Taliansku Geraldovi Girardimu a Alme Monroe. Keď Willa opustil jeho otec, mal iba 6 rokov. Má ešte sestru a nevlastného brata Richarda. Dr. Richard Girardi je o 10 rokov mladší a pracuje v Baltimore. 

Oženil sa s Helen a majú tri deti: Joan, Luka a Kevina. Doma pije iba zo šálky, na ktorej je fotka jeho detí. 

Nemá rád kúpele. Vždy keď je pod tlakom začne behávať. Na podnet Lucy začne hrať golf. Po žalobe od Kevinovho priateľa mu dohodí nového obhajcu, istého Chucka Kronera.

Zamestnanie
-----------

V oblasti polície pracuje 28 rokov. Ako policajt spravil chybu a musel sa opäť prebojovávať až na veliteľa Arkádskej polície. Po veľkom korupčnom záťahu zrušili jeho miesto, ale momentálne pracuje v Kancelárii okresného šerifa. Vždy nosí pri sebe zbraň. Raz ju odložil a stal sa rukojemníkom. Vedel, že zomrie, no nestalo sa tak. Keď sa jeho šéfkou stane žena (slečna Lucy Prestonová), Helen začne žiarliť. Umúdri sa, až keď jej Will vysvetlí, že by ju nedokázal podviesť. 

| * z
* d
* u
**Joan z Arkádie** |
| --- |
| Girardiovci | 
* Joan Girardiová
* Will Girardi
* Helen Girardiová
* Luke Girardi
* Kevin Girardi

 |
| Ostatní | 
* Grace Polková
* Adam Rove
* Judith Montgomeryová
* Friedman

 |
| 
* Zoznam častí
* Zoznam postáv
* Kategória článkov

 |
Svetové dedičstvo UNESCOSvetové dedičstvo UNESCO

**Holašovice** (nem. Hollschowitz) je dedina v južných Čechách vzdialená asi 15 km západne od okresného mesta České Budějovice. Je súčasťou obce Jankov. Miestny unikátny súbor stavieb v štýle tzv. sedliackeho baroka zo 70. rokov 19. storočia tvorí jedinečný celok, ktorý je od roku 1995 dedinskou pamiatkovou rezerváciou.

V roku 1998 bola zapísaná do zoznamu svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.

Sedliacky barok
---------------

Je tu takmer stopercentne dochovaný stredoveký systém radenia jednotlivých usadlostí štítovými priečeliami obytných domov a sýpok, prepojených ohradnými múrmi s bránkami a klenutými vjazdmi do priestoru námestia. Usporiadanie spolu s dochovaným štukovým dekorom tzv. ľudového alebo sedliackeho baroka na väčšine priečelí dáva celému sídlu neopakovateľnú atmosféru a výraz. Návštevníka zavádza do prostredia dedinského sídla, ako bolo formované zložitým stavebným a výtvarným vývojom v druhej polovici 19. storočia.

Pamiatka UNESCO
---------------

V silnej celosvetovej konkurencii úspech nominácie významne podporil fakt, že Holašovice tvorí živé a nezakonzervované spoločenstvo. Malá dedina s celkovým počtom asi 140 obyvateľov totiž slúži prevažne na trvalé bývanie, väčšina budov je v súkromnom vlastníctve. Neleží priamo pri hlavných komunikáciách a trasách, čo je výhodou pre uchovanie pokojného prostredia a tejto polohe tiež vďačí za unikátnu zachovalosť.

Galéria
-------

* Dom v strede HolašovícDom v strede Holašovíc
* Dom č. 4 v HolašoviciachDom č. 4 v Holašoviciach
* KaplnkaKaplnka
* Rybník v strede HolašovícRybník v strede Holašovíc

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Holašovice**

Literatúra
----------

* Kolektív autorov – Toulavá kamera 4, vydané Freytag-Berndt a Česká televízia v roku 2007

Externé odkazy
--------------

* Holašovice na webe Selské baroko
* Stránky Holašovic a Jankova
* Podrobná história Holašovic
* Holašovice pohľadom nemeckých pamätníkov
* Virtuálna prehliadka

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Holašovice na českej Wikipédii.*

  


| * z
* d
* u
České pamiatky na zozname svetového dedičstva UNESCO |
| --- |
| 
* Historické centrum Českého Krumlova
* Historické centrum Prahy
* Historické centrum Telče
* Pútnický kostol sv. Jana Nepomuckého na Zelenej hore
* Historické centrum Kutné Hory s kostolom sv. Barbory a s kostolom Nanebovzatia Panny Márie v Sedlci
* Lednicko-valtický areál
* Zámok Kroměříž so záhradami
* Vidiecka pamiatková rezervácia Holašovice
* Zámok Litomyšl
* Stĺp Najsvätejšej Trojice v Olomouci
* Vila Tugendhat v Brne
* Třebíčská židovská štvrť, cintorín a bazilika svätého Prokopa
* Banský región Erzgebirge/Krušnohorie
* Národný žrebčín Kladruby nad Labem
* Slávne kúpeľné mestá Európy (Františkovy Lázně, Karlovy Vary, Mariánské Lázně)
* Staré bukové lesy a bukové pralesy Karpát a iných regiónov Európy

 | Vlajka Česka |
**Konštantín X. Dukas** (\* 1006 - † 22. máj 1067) bol cisárom byzantskej ríše v rokoch 1059 až 1067.

Konštantín Dukas bol synom Andronika Duka, paflagónskeho aristokrata, ktorý zrejme slúžil ako guvernér thematu *Moesia*. Konštantín získal značný vplyv, potom čo sa oženil so svojou druhou ženou Eudokiou Makrembolitissou, ktorá bola neterou patriarchu Michaela Kerularia. V roku 1057 Konštantín podporoval uzurpáciu Izáka Komnena, avšak spoločne s ostatnými predstaviteľmi dvorskej byrokracie sa staval proti cisárovým reformám. Aj cez túto tichú opozícii voči cisárovi bol Konštantín chorlavejúcim Izákom v novembri roku 1059 vybraný za nástupcu, o čo sa veľkou mierou pričinil všemocný minister Michael Psellos. Izák abdikoval 24. novembra 1059 a Konštantín Dukas bol korunovaný cisárom.

Nový cisár okamžite ustanovil svojich dvoch synov a svojho brata Jána Duka za svojich spoluvládcov. Skutočnú vládu vykonávala na miesto Konštantína jeho manželka cisárovná Eudokia a tiež Michael Psellos, ktorí vykonávali politiku naklonenú záujmom dvorskej byrokracie a cirkevným kruhom. O armádu sa príliš nestarali, čím prispeli k osudovému oslabeniu byzantskej obrany v kritickom momente rastúceho ohrozenia ríše ako na západe (Normanmi), tak pokračujúcimi útokmi seldžuckých Turkov a ich turkických spojencov na východe.

Medzi niekdajšími Izákovými stúpencami z radov maloázijskej vojenskej aristokracie bol úplne neobľúbený a v roku 1061 sa ho dokonca pokúsili zavraždiť. Popularitu postrádal tiež medzi širokými vrstvami obyvateľstva, pretože nechal razantne zvýšiť dane, aby mohol financovať vojsko. V čase Konštantínovej vlády stratili Byzantínci väčšinu svojich zostávajúcich talianskych dŕžav (okrem územia okolo pevnosti Bari) v prospech Normanov vedených Robertom Guiscardom. Malá Ázia bola v tejto dobe vystavená ničivým útokom seldžuckého sultána Alp-Arslana. Tiež balkánske provincie boli tvrdo poznačené nájazdmi Uzov a Pečenehov. Konštantín, ktorý bol veľmi starý a chorý už v dobe nástupu na trón, zomrel 22. mája 1067. Po ňom nastúpili na trón jeho dvaja neplnoletí synovia, za ktorých vykonávala vládu ako regentka ich matka, cisárovná Eudokia.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Konštantín X.**

Literatúra
----------

* ZÁSTĚROVÁ, Bohumila a kol.. *História Byzancie*. Praha : Academia, 1992. (česky)
* PSELLOS, Michael. *Byzantské letopisy*. Praha : Odeon, 1982. (česky)

Externé odkazy
--------------

* Konštantín X. Dukas (nemecky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Konstantin X. Dukas na českej Wikipédii.*

  


|  |
| --- |
| Konštantín X.**Dynastia Dukovcov** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Izák I.** | **cisár**1059 – 1067 | Nástupca**Michal VII.** |

Autoritné údaje: * GND: 108256656X
* VIAF: 310592079
**Konštantín III.** (varianty mena pozri v článku Konštantín III.), pôvodným menom Hérakleios Konštantín (\* 3. máj 612 – † 25. máj 641), bol byzantský cisár, ktorý vládol od februára do mája roku 641. Jeho otcom bol cisár Hérakleios (vládol 610 – 641), matkou prvá Hérakleiova manželka Eudokia († 612), Rogova dcéra. Konštantín mal mladšieho brata Heraklona, ktorého matkou bola druhá Hérakleiova manželka Martina, a niekoľko ďalších súrodencov.

Hérakleios Konštantín bol vlastne ako najstarší syn cisára Hérakleia predurčený za následníka trónu, ale vzhľadom na jeho chorľavosť a snáď aj nedostatočné schopnosti rozhodol starý cisár v závete tak, že na trón nastúpi spoločne s bratom Heraklonom a že faktickou regentkou bude cisárovná vdova Martina.

Toto rozdelenie moci bolo od začiatku zdrojom napätia, pretože v Byzancii (aj keď len de facto, nie de iure) platil princíp primogenitúry a ani vláda ženy nebola v žiadnom prípade bežná. Konštantín mal navyše z manželstva s Gregoriou zhruba jedenásťročného syna, neskoršieho cisára Konstanta II. takže vznikali aj nejasnosti ohľadom následníctva.

Počas života Konštantína III. sa spomínané problémy ešte neprejavili priamo, keď ale chorý cisár po troch mesiacoch na tróne 25. mája 641 zomrel, viedla otázka legitimity ku kríze a nakoniec aj k zvrhnutiu jeho brata Heraklona a cisárovnej vdovy. Zmätky v centre ríše mali potom negatívny dopad na byzantskú obranyschopnosť, predovšetkým vo vzťahu k Arabom, ktorí práve útočili na Egypt.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Konštantín III. (Byzantská ríša)**

  


|  |
| --- |
| Konštantín III.**Dynastia Herakleiovcov** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Hérakleios** | **cisár**február – máj 641 | Nástupca**Heraklonas** |

Autoritné údaje: * GND: 102426740
* LCCN: nb2010016655
* VIAF: 89202928
* WorldCat: lccn-nb2010016655
Lodný nárazník
**Nárazník** alebo **odrazník** (angl. a nem. *fender*) je súčasť výbavy lodí, slúži ako zariadenia na tlmenie nárazov, aby sa kotviace lode v prístave nepoškodzovali o mólo alebo vzájomne o seba.

Lodné nárazníky sa v minulosti vyrábali pletením z konopných alebo jutových lán. Používali sa rôzne pletené vzory a niektoré je možné vidieť ešte aj dnes u historických lodí.

Lode sú vybavené spravidla mobilnými chrániacimi nárazníkmi, ktoré sú umiestnené medzi loďou a prístaviskom. Doky a ostatné objekty ku ktorým lode majú plavebný prístup, napríklad riečne vstupy alebo piliere mostov, môžu mať trvale umiestnené nárazníky, aby sa zabránilo poškodeniu lodí. Často sa na takých miestach používajú staré pneumatiky. Nárazníky sa v súčasnosti vyrábajú zo syntetických vlákien, gumy alebo plastu. Sú plnené vzduchom alebo penou. Nárazníky sú rozmanitých tvarov, jednotlivé tvary sa používajú podľa veľkostí lodí.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Nárazník (loď)**