recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Mgr. **Martina Brisudová**, rod. **Ridzoňová** (\* 30.05.1974, Lučenec) je od roku 2018 primátorka mesta Poltár a súčasná poslankyňa NR SR.

Životopis
---------

Martina Brisudová sa narodila v Lučenci a vyrastala v meste Poltár.

V rokoch 1988-1992 absolvovala Strednú zdravotnícku školu v Košiciach, odbor diétna sestra. Vo vysokoškolskom štúdiu pokračovala na Univerzite Jána Amosa Komenského v Bratislave odbor učiteľstvo všeobecnovzdelávacích predmetov v rokoch 1994-1999. Neskôr v rokoch 2008-2010 si rozšírila svoje vysokoškolské vzdelanie o odbor slovenský jazyk a literatúra na Univerzite Mateja Bela v Banskej Bystrici.

V roku 1992 pracovala ako asistent výživy v Turčianskych Tepliciach. V rokoch 1992-2007 sa vrátila späť do rodného Poltára, kde zaujala pozíciu samostatného odborného referenta na Mestskom úrade v Poltári. V roku 2004 učila na Gymnáziu v Poltári. V rokoch 2007-2008 pracovala ako redaktorka v Slovenskom rozhlase a v Rádiu Regina. Od roku 2008 pracuje na Mestskom úrade v Banskej Bystrici na pozícii tlačovej tajomníčky, redaktorky Radničných novín, neskôr na odbore propagácie. Od roku 2016 až do roku 2018 pôsobila ako samostatný radca na Úrade práce, sociálnych vecí a rodiny v Lučenci.

Od roku 2010 zastávala aj viaceré verejné funkcie. V rokoch 2010 -2018 bola poslankyňou MsZ v Poltári. Zastávala aj funkciu zástupkyne primátora mesta Poltár v rokoch 2010-2014. Popri tom bola predsedníčkou školskej komisie. Od roku 2014 až do roku 2018 bola členkou ekonomickej a kultúrnej komisie pri MsZ v Poltári. V tom istom časovom rozmedzí zastávala funkciu predsedníčky Rady školy pri ZUŠ v Poltári. Od roku 2010 je členkou ZPOZ. V decembri 2018 sa stala primátorkou mesta Poltár. Súčasne je od roku 2020 aj poslankyňou NR SR a členkou výboru pre verejnú správu a regionálny rozvoj.
Endoiova socha bohyne Atény, cca 530-525 pred Kr. Múzeum Akropoly, Atény
**Endoios** (starogr. *Ἔνδοιος*) bol grécky sochár v 6. storočí pred Kr.

Sochár Endoios sa narodil v Aténach, kde pravdepodobne prežil aj väčšinu svojho života. Podľa starovekých povestí bol žiakom mýtického Daidala, ale v jeho prípade ide celkom určite o umelca, ktorý tvoril približne v rokoch 530 až 500 pred Kr. Z antiky sú známe štyri Endoiove signatúry (tri z Atén).

Starovekí autori uvádzajú, že medzi jeho diela patrila napr. socha bohyne Atény menom *Alea*, zhotovená zo slonoviny, ktorú po víťazstve (budúceho cisára) Augusta nad Antoniom a jeho spojeneckým vojskom odviezlo rímske vojsko ako svoju korisť do Ríma, veľká drevená socha tej istej bohyne v chráme Atény zvanej *Polias* (Mestská) v maloázijských Erythrách alebo drevená socha (podľa Plínia z trvanlivého cédra alebo ebenu) bohyne Artemis v Efeze.

Endoiovým zachovalým dielom je pozozostatok mramorovej sediacej sochy Atény z aténskej Akropoly, ktorú v druhom storočí videl Pausanias, autor sprievodcovskej príručky po Grécku: „*Musím však pokračovať ďalej, ak mám preputovať celým gréckym svetom vo svojom rozprávaní. Endoios bol rodom Aténčan a Daidalov žiak, ktorý nasledoval Daidala na Krétu, keď ten utekal pre zavraždenie Kala. Endoiovým dielom je sediaca socha Atény s nápisom, že ju venoval Kallias a vytvoril Endoios.*"

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 398-399.
2. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 504 vysvětlivky.
3. ↑  Inscriptiones Graecae, *IG I³ 763*
4. ↑  Inscriptiones Graecae, *IG I³ 1214*
5. ↑  Inscriptiones Graecae, *IG I³ 1380*
6. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 76.
7. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 20.
8. ↑  Plínius Starší, *Naturalis Historia*, 16,214.
9. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 164.

  

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 8452 3204
* LCCN: nr94007072
* ULAN: 500070520
* VIAF: 51569959
* WorldCat: lccn-nr94007072
*Photographic Studies in Hypnosis, Abnormal Psychology* (1938)
**Hypnóza** (z starogr. hypnoó = uspávam, starogr. hypnos = spánok) je stav ľudského vedomia, ktorý zahŕňa zúženie vedomej pozornosti a zvýšenú otvorenosť voči sugesciám. Pojem hypnóza sa môže používať aj na označenie zručnosti, umenia alebo aktu navodenia hypnózy.

Teórie, ktoré vysvetľujú proces hypnózy sa delia na dve skupiny. Teórie *zmeneného stavu vedomia* vidia hypnózu ako zmenený stav vedomia, alebo tranz, ktorý sa odlišuje od bežného vnímania reality. Naproti tomu, procesné teórie hypnózy (*nonstate theories*) popisujú hypnózu ako formu imaginatívneho hrania rolí.

V priebehu hypnózy sa od človeka vyžaduje koncentrácia (na predmet, myšlienku, spomienku atď.) s cieľom odpútania sa od okolitých rozptýlení. Ľudia v hypnóze sa vyznačujú zvýšenou ochotou reagovať na sugescie. Hypnóza sa začína procedúrou tzv. hypnotickej indukcie, počas ktorej sa hypnotizovaný človek riadi špecifickými pokynmi hypnotizéra. Moderné štúdie však ukazujú, že používanie hypnotickej indukcie nie je potrebné a hypnotické fenomény je možné vyvolať bežným riadeným rozhovorom.

Využitie hypnózy v terapii sa nazýva pojmom hypnoterapia, zatiaľ čo verejné demonštrácie hypnózy sa nazývajú ako tzv. show hypnoses alebo stage hypnoses.

Referencie
----------

1. ↑   www.tandfonline.com, [cit. 2019-01-26]. Dostupné online. DOI:10.1080/00029157.2015.1011472
2. ↑   *Hypnosis : developments in research and new perspectives*. New Brunswick [N.J.] : AldineTransaction, [2009]. (New and rev. 2nd ed.) Dostupné online. ISBN 9780202362625.
3. ↑  LYNN, Steven Jay; FASSLER, Oliver; KNOX, Joshua. Hypnosis and the altered state debate: something more or nothing more?. *Contemporary Hypnosis*, 2005, roč. 22, čís. 1, s. 39–45. Dostupné online [cit. 2019-01-26]. ISSN 1557-0711. DOI: 10.1002/ch.21. (po anglicky)
4. ↑   www.tandfonline.com, [cit. 2019-01-26]. Dostupné online. DOI:10.1080/00029157.1972.10402209
5. ↑   *Theories of hypnosis : current models and perspectives*. New York : Guilford Press, 1991. Dostupné online. ISBN 089862343X.
6. ↑   *360 Link* [online]. bf4dv7zn3u.search.serialssolutions.com, [cit. 2019-01-26]. Dostupné online.
7. ↑   *Columbia News ::: Hypnosis Gaining Ground in Medicine* [online]. www.columbia.edu, [cit. 2019-01-26]. Dostupné online.
8. ↑   www.tandfonline.com, [cit. 2019-01-26]. Dostupné online. DOI:10.1080/00029157.2016.1200960

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Martina Majerníková Koval** (rod. Majerníková; \* 14. marec 1981, Vrbové) je slovenská herečka.

Absolvovala štúdium na Štátnom konzervatóriu v Bratislave, v odbore hudobno-dramatické umenie. Od roku 2003 bola externou členkou hereckého súboru divadla Nová scéna v Bratislave. V rokoch 2006 – 2009 pracovala v Lodnej zaoceánskej spoločnosti AIDA Cruises – Germany ako manažérka a interpretka, keď cestovala nielen po štátoch Európskej únie, ale aj po krajinách Perzského zálivu a Afrike. Neskôr pokračovala v štúdiu na Divadelnej fakulte Vysokej školy múzických umení v Bratislave, ktoré v roku 2015 ukončila s titulom Mgr. art.

V súčasnosti je umelkyňou v slobodnom povolaní. Pôsobí ako členka Divadla FÍ, venuje sa divadelnému a televíznemu herectvu, amatérskemu divadlu ako členka odborných porôt, tvorbe seminárov v oblasti umeleckého prednesu, publikačnej činnosti a autorskej tvorbe. Od roku 2016 do roku 2018 bola riaditeľkou programu a projektovou manažérkou celoštátneho festivalu s medzinárodnou účasťou Scénická žatva, ktorý sa každoročne koná v Martine a ktorý nadväzuje na najstaršiu tradíciu súťaží amatérskych divadelníkov v celoeurópskom ponímaní.

Filmografia[chýba zdroj]
------------------------

### TV seriály

* 2015 – 2016: Atletiko Cvernofka; (TV Markíza)
* 2015 – 2016: Búrlivé víno; (TV Markíza)
* 2015 – 2016: Deň za dňom; (TV JOJ)
* 2015 – 2016: Detektív Dušo; (TV Markíza)
* 2015 – 2017: Rodinné prípady; (TV Markíza)
* 2015 – 2017: Susedské prípady; (TV Markíza)
* 2017: Neuveriteľné prípady; (TV Markíza)

Referencie
----------

1. 1 2 3   *Martina Majerníková Koval* [online]. Bratislava: Divadlo FÍ, [cit. 2018-03-15]. Dostupné online.
2. ↑  TASR. V Martine odštartoval najstarší festival amatérskeho divadla v Európe. *teraz.sk* (Bratislava: TASR), 2017-08-25. Dostupné online [cit. 2018-03-25].
**Hyperénor** alebo **Hyperénór** (starogr. *Ὺπερήνωρ* – *Hyperénor*/iný prepis: *Hyperénór*; lat. *Hyperenor*) je v gréckej mytológii jeden z bojovníkov zrodený zo sejby dračích zubov posvätného draka boha vojny Area kráľom Kadmom.

Keď hrdina Kadmos zo Sidónu zabil posvätného draka boha vojny Area, bohyňa Aténa mu poradila, aby vytrhal z dračej papule zuby a zasial ich na poli. Z tejto dračej sejby potom vyrástli bojovníci, ktorí sa pustili do vzájomného boja a zabíjali sa. Nakoniec zostalo nažive len päť najsilnejších bojovníkov Hyperénor, Echión, Chthonios, Oudaios a Pelóros, ktorí následne zložili zbrane a prisahali vernosť Kadmovi.

S pomocou Hyperénora a jeho spolubojovníkov postavil potom Kadmos mesto s pevnosťou Kadmeiou, obkolesené vysokými hradbami so siedmimi bránami, ktoré dostalo meno Téby a stal sa tam kráľom.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Apollodoros, *Kronika*, 3,4,1.
2. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 236.
3. ↑  Hyginus, *Fabulae* 178.
**Tisícročie** je časové obdobie s dĺžkou 1000 rokov (angl. *millenium*, z lat. *mille* (tisíc) a *annum* (rok)). Pojem sa väčšinou vzťahuje na kalendárne tisícročia, obdobia viazané číselne k danému dátumovému systému, hlavne na tie, ktoré začínajú počiatočným bodom kalendára, obyčajne rok 0 alebo 1) alebo v neskorších rokoch, ktoré sú celočíselným násobkom tisícov rokov po ňom.

Pojem sa môže vzťahovať aj na časový úsek, ktorý začína akýmkoľvek dátumom. Hlavne v náboženskom použití môže byť tento interval interpretovaný menej presne tým, že nemusí byť presne 1000 rokov dlhý.

| * z
* d
* u
Tisícročia |
| --- |
| pred Kr. | 12. tisícročie pred Kr. · 11. tisícročie pred Kr. · 10. tisícročie pred Kr. · 9. tisícročie pred Kr. · 8. tisícročie pred Kr. · 7. tisícročie pred Kr. · 6. tisícročie pred Kr. · 5. tisícročie pred Kr. · 4. tisícročie pred Kr. · 3. tisícročie pred Kr. · 2. tisícročie pred Kr. · 1. tisícročie pred Kr. |
| **nášho letopočtu** | 1. tisícročie · 2. tisícročie · 3. tisícročie · 4. tisícročie |
**Naxos** bol systém pre zameranie signálu britského radaru H2S ktorý vyvinula Luftwaffe ako protiopatrenie. Existoval vo variante pre pozemné radarové stanice (označenie *Naxburg*) a pre nočné stíhačky (označenie *Naxos-Z*). Systém vyhľadával signál s frekvenciou 3 000 MHz, s ktorým pracoval radar H2S.

Vznik
-----

Počas náletu Royal Air Force na Kolín z 2. na 3. februára 1943, bolo neďaleko Rotterdamu zostrelené lietadlo s novým britským radarom H2S pre presné navádzanie. Išlo len o druhé operačné použitie nového radaru. Z trosiek sa podarilo získať časti nového zariadenia. Po jeho prehliadke bolo Nemcom jasné, že radar pracuje na oveľa vyšších frekvenciách, ako bolo dovtedy bežné, neboli si však istí jeho účelom. 22. februára bola vytvorená komisia s úlohou navrhnúť protiopatrenia. O niekoľko týždňov neskôr spoločnosť Telefunken navrhla vyrobiť zariadenie, ktoré by detegovalo tzv. "centimetrové" vlny s vysokou frekvenciou, ktorú radar využíval. Toto bol počiatok prístroja *Naxos*.

Naxburg
-------

Luftwaffe používala štandardne pre protivzdušnú obranu dvojicu pozemných radarov Würzburg a Freya. Spoločnosť Telefunken upravila niektoré radary Würzburg tak, aby bolo do ich taniera možné zabudovať prístroj Naxos. Operátori RAF zapínali radar H2S hneď po opustení britského pobrežia a keďže ich vysokofrekvenčný signál kvalitatívne vyčnieval z rádiového spektra, bolo možné prilietavajúce bombardéry sledovať a včas aktivovať či posilniť obranu predpokladaného cieľa. Takto upravené prijímače dostali označenie *Naxburg* (*Naxos + Würzburg*). Prvé zariadenie bolo úspešne otestované 22. septembra 1943 pri Essene a zaznamenalo signály z prilietavajúcich lietadiel na vzdialenosť okolo 250 km. Na základe testov boli objednané ďalšie radary *Naxburg* a vytvorená organizácia na sledovanie prilietavajúcich bombardovacích skupín.

Naxos-Z
-------

Na jeseň 1943 sa vykonali aj prvé skúšky s prístrojom Naxos zabudovaným do nočného stíhacieho lietadla. Prístroj dostal označenie *Naxos-Z* a mal oveľa menší dosah, asi 16 km. Plán výroby bol v tom čase 5 prístrojov mesačne. Vo februári 1944 bolo výroba schopná dodať už 28 prístrojov.

Referencie
----------

1. ↑  Price (2006, s. 122,123)
2. ↑  Price (2006, s. 164)
3. ↑  Price (2006, s. 163)

Zdroje
------

* PRICE, Alfred. *Nástroje temnot. Historie elektronické války 1939 - 1945*. Praha : Mladá fronta, 2006. 272 + 16 s. ISBN 80-204-1373-1. (česky)
**Kyberpunk** (angl. *cyberpunk*) je odnož science fiction zameraná na informačné technológie, počítače a hlavne umelú inteligenciu. Obvykle ide o činnosť hakerov v undergroundovom prostredí v nepriaznivom kybernetickom svete, v ktorom vládnu drogy, mafie a zbohatlícke vrstvy zastúpené mamutími, nadnárodnými spoločnosťami. Kyberpunk často charakterizuje nihilistický nádych s dotykom japonskej kultúry a praobyčajný hrdina s neotesaným pohľadom na pretechnizovaný svet, väčšinou s kyberimplantátmi po tele a z času na čas ponorený v kyberpriestore. Kyberpunková literatúra na rozdiel od klasickej hardcore science fiction často uplatňuje zápletku v detektívnom duchu, a typickým rysom je aj textový záznam bláznivých akčných scén v duchu hollywoodskej filmovej produkcie.

Slovo "*kyberpunk*" vymyslel spisovateľ Bruce Bethke, ktorý napísal rovnomenný príbeh. Kyberpunk je odvodený od slov kybernetika (veda zaoberajúca sa nahradzovaním ľudských možností a pôsobnosti sebestačnými – počítačovo riadenými chodmi) a punk (hlučná alternatívna hudba, niekedy zvukovo nevyladená a zámerne kakofónna, niekedy naopak výrazne melodická, sprevádzajúca nihilistický módny a životny štýl). Význam slova sa však už objavil aj v rôznych prácach autorov štyridsiatych a päťdesiatych rokov, ktorí sa zaoberali štrukturalizáciou technologickej fikcie a odcudzením jedinca v hi-tech vykonštruovaných megalopoloch, napríklad Samuel R. Delanyho. Medzi predchodcov kyperpunku nepochybne patria tiež autori literárneho undergroundu – napríklad William S. Burroughs. Ale až William Gibson a jeho dielo Nauromancer špecifikovali hnutie a „zaobalili" pučiacu kyberpunkovú kultúru z náhodného povedomia v potuchu a názor, ktorým význam kyberpunku pokryl. Ďalším neopomenuteľným základným kameňom kyberpunku je román Bruce Sterlinga Schismatrix.

Medzi kyberpunk tvoriacich jedincov patria napríklad Rudy Rucker, Bruce Sterling, John Shirley, William Gibson, Masamune Shirow a ďalší.

Kyperpunk trvalo zmenil tvár mainstreamovej science fiction literatúry a prispel k tomu, že zhruba od 90. rokov 20. storočia sa kyberpunkové postupy a súvisiace témy ako nanotechnológia a technologická singularita stali jej bežnou súčasťou. Medzi autorov, ktorí sa pohybujú medzi hranicami rôznych žánrov a sú silne ovplyvnení práve kyberpunkom, patria napríklad Neal Stephenson alebo Dan Simmons.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kyberpunk**

Externé odkazy
--------------

* *Kyberpunk.org* Česká stránka venovaná Kyberpunku
**Titanit** je minerál kryštalizujúci v monoklinickej sústave, chemicky kremičitan titaničito-vápenatý - CaTiSiO5.

Charakteristika
---------------

Titanit vytvára klinovité alebo prizmatické kryštály, ktoré bývajú často zdvojčatené. Vyskytuje sa aj v celistvej forme alebo vytvára lamelárne zrasty. Môže byť hnedý, žltý, zelený, sivý, červený ale aj bezfarebný. Vryp má biely. Je to priehľadný až nepriehľadný minerál s diamantovým až mastným leskom.

Vznik
-----

Nachádza sa v mnohých vyvretých horninách ako akcesorický minerál.

Poznávanie
----------

Titanit sa rozpúšťa v kyseline sírovej.

Výskyty na Slovensku
--------------------

Čierny Balog (pri: Brezno), Sihla, sedlo Tlstý javor, okres Brezno, dolina Sopotnica, južné svahy Nízkych Tatier pod Prašivou, Hričovské Podhradie (pri: Žilina, Žilina okres).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Titanit**

Externé odkazy
--------------

* Mineraly.sk – zdroj, z ktorého (pôvodne) čerpal tento článok.
* Titanit na www.mindat.org
**Martina Grochálová** (\* 6. november 1976, Čadca) je slovenská novinárka a prekladateľka.

Absolvovala štúdium nemčiny a žurnalistiky na Filozofickej fakulte Univerzity Konštantína Filozofa v Nitre (UKF). V roku 2016 obhájila doktorát v študijnom odbore translatológia na UKF v Nitre.

V roku 2001 pôsobila v Inštitúte interkultúrnych štúdií (Ghana), o dva roky neskôr absolvovala letný vzdelávací pobyt mladých novinárov v Latinskej Amerike (Mexiko, Guatemala, Salvádor).

Viedla ako šéfredaktorka detský katolícky týždenník Rebrík (2001 – 2003), v rokoch 2003 až 2011 pôsobila v týždenníku Katolícke noviny ako redaktorka, vedúca vydania a zástupkyňa šéfredaktora. V rokoch 2012 – 2014 pracovala v Karmelitánskom nakladateľstve, od marca 2014 je PR manažérkou Spolku svätého Vojtecha.

Ako dobrovoľníčka sa angažovala v detskej organizácii eRko – Hnutie kresťanských spoločenstiev detí, kde bola predsedníčkou koledníckej akcie *Dobrá novina*, ktorá podporuje rozvojové projekty v afrických krajinách. Dobrovoľnícky spolupracuje aj so *Slovenskou spoločnosťou pre spina bifida a hydrocefalus*.

Z angličtiny preložila knihu Pierra Mertensa *Liesje*, ktorá opisuje život dcéry autora, postihnutej hydrocefalom a rázštepom chrbtice (vydaná v roku 2006 Spolkom svätého Vojtecha). Doteraz boli publikované tieto jej preklady z nemčiny: *Youcat – katechizmus pre mladých*, *Youcat - modlitby pre mladých*, Anselm Grün: *Moja modlitebná kniha*, *Veľkonočný príbeh*, Michael Hesemann: *Môj brat pápež*. V roku 2013 vyšla kniha jej rozhovorov s akademickým maliarom Miroslavom Cipárom s názvom *Počmáraný život*.

Zdroj
-----

* Zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok

Autoritné údaje: * GND: 1043864237
* ISNI: 0000 0004 2343 7782
* NK ČR: js2013790538
* VIAF: 305407400
**Starohutský potok** je potok na Strednom Pohroní, v západnej časti okresu Žarnovica. Je to pravostranný prítok Novobanského potoka, meria 8,8 km a je tokom IV. rádu. 

Pramení v Pohronskom Inovci, v podcelku Vojšín, južne od obce Veľká Lehota, juhovýchodne od kóty 720 m, v nadmorskej výške približne 655 m n. m. Najprv tečie severojužným smerom k osade Chotár, kde priberá pravostranný prítok z oblasti Loksovej lúky a tečie juhovýchodným smerom k osade Stará Huta. Tu priberá zľava Sklený potok (na ňom vznikol Starohutský vodopád) a z pravej strany priberá potok z osady Bukovina. Potom tečie východným smerom, pričom sa nevýrazne esovito stáča, zľava priberá prítok z juhozápadného svahu Sedlovej skaly (777,6 m n. m.) a sprava prítok (344,9 m n. m.) zo západného svahu Fircengu (682,0 m n. m.). Ďalej pokračuje štálovou oblasťou mesta Nová Baňa, zľava priberá prítok z juhozápadného svahu Viničného vrchu (665,0 m n. m.) a vstupuje do pohoria Vtáčnik, do podcelku Župkovská brázda, kde preteká intravilánom mesta Nová Baňa. Z ľavej strany ešte priberá prítok z juhovýchodného svahu Viničného vrchu, stáča sa na juhovýchod a priamo v centre mesta ústi v nadmorskej výške okolo 220 m n. m. do Novobanského potoka.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Novobanského potoka |
| --- |
| *Novobanský potok* → *Hron* → *Dunaj* |
| 
* Hachlov jarok
* Jarmila
* Kýzový potok
* Mokrian potok
* **Novobanský potok**
* Sklený potok
* Starohutský potok
* Suchý potok
* Šmidelov potok
* Zajačí potok

 |
**Skreslenie** alebo **distorzia** je optická chyba spôsobená tým, že priečne zväčšenie nie je po celom poli obrazu rovnaké, a tak sa porušuje geometrická podobnosť medzi predmetom a jeho obrazom. Neskresľuje sa zobrazenie jednotlivých bodov, ale ich konfigurácia. Ak je zobrazovaným predmetom sieťka so štvorcovými okienkami ležiaca kolmo na optickú os, zobrazí sa ako sieťka tvorená sústavou kriviek: pri zväčšovaní s rastúcou vzdialenosťou od optickej osi ako sieťka tvorená konvexnými krivkami a pri poklese zväčšenia ako sieťka s konkávnymi krivkami. Ak ide o prístroje určené na bežné vizuálne pozorovanie, skreslenie veľmi neprekáža, ale ak je obraz potrebný na presné vymeriavanie, musí sa skreslenie opraviť vhodnou kombináciou šošoviek. S rastúcim počtom šošoviek vzrastajú i svetelné straty odrazom a absorpciou. Preto sa často dáva prednosť zrkadlovým ďalekohľadom.

*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*
Hlavné a druhé najväčšie mesto krajiny Port of Spain.
**Trinidad a Tobago** je najbohatšia krajina v Karibiku a podľa HDP na obyvateľa tiež tretia najbohatšia krajina v Amerike. Svetová banka ju charakteritzuje ako vysokopríjmovú ekonomiku. Na rozdiel od väčšiny anglicky hovoriaceho Karibiku, ekonomika krajiny je prevažne priemyselná, dominuje tu ropa a ropné produkty. Bohatstvo krajiny vyplýva z jej veľkých ropných zásob a produkcie ropy a zemného plynu.

Trinidad and Tobago má reputáciu ako výborná investícia pre medzinárodný obchod a má jeden z najvyšších rastových indexov a príjmov na osobu v Latinskej Amerike. Súčasný rast podporili investície do skvapalneného zemného plynu (LNG) a ropných produktov. Ďalšie petrochemické, hliníkové a plastové projekty sú v rôznych fázach plánovania.

Trinidad a Tobago je vedúci karibský producent ropy a plynu a jeho ekonomika je silne závislá na týchto zdrojoch, ale tiež dodáva vyrábaný tovar ako potraviny, nápoje a cement do karibského regiónu. Ropa a plyn tvoria asi 40 % HDP a 80 % exportu, ale len asi 5 % zamestnancov.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Economy of Trinidad and Tobago na anglickej Wikipédii.*
**„Stokujeme Vonku"** je prvý singel z tretieho štúdiového albumu hip-hopovej formácie Kontrafakt. Ide o prvú pesničku pod hlavičkou Kontrafakt po šesťročnej prestávke, kedy vychádzali separátne sólové projekty oboch raperov.

Vznik videoklipu
----------------

Stokujeme Vonku sa natáčalo v Bratislave a Piešťanoch prvý júlový týždeň roku 2013. Na natáčanie pod Prístavným mostom boli prostredníctvom Facebooku pozvaní aj samotní fanúšikovia skupiny, ktorí spoločne s motorkami a štvorkolkami vytvorili neopísateľnú atmosféru. Réžiu klipu zastrešil Adam Pavelka.

Skladba
-------

Skladba bola komponovaná slovenským hudobným producentom Maiky Beatz. Videoklip so skladbou bol na portál YouTube zavesený 14. júla 2013 a za prvý týždeň dosiahol 850-tisíc videní. Pesnička bola sprístupnená k digitálnemu downloadu na stránke RukaHore.sk. Je súčasťou tretieho albumu *Navždy*, ktorý bol vydaný 16. decembra 2013.

Referencie
----------

1. ↑   *Kontrafakt Stokoval Vonku* [online]. refresher.sk. Dostupné online.
2. ↑   *Kontrafakt Stokuje Vonku v najočakávanejšom singli roka* [online]. refresher.sk. Dostupné online.
**Stoicizmus** (iné názvy: **stoická škola**, **stoa**) je filozofické učenie/smer antickej filozofie, ktorý vznikol koncom 4. storočia pred Kr. Pomenovanie tejto filozofickej školy vzniklo od Maľovanej Stoy – *Stoa Poikile (ή ποικίλη στοά) -* čo bola jedna zo stoí (starogréckych stĺpových siení) na starovekej aténskej Agore - kde túto filozofiu vykladal Zénón z Kitia.

Rozlišuje sa starší stoicizmus (jeho zakladateľom je Zenón z Kitia na Cypre, ďalšími predstaviteľmi sú Kleanthes z Assu a Chryssipos zo Soloi), stredný stoicizmus (zakladateľom je Panaitios, Poseidonios z Apameie) a mladší stoicizmus (niekedy sa hovorí aj novostoicizmus Lucius Annaeus Seneca, Marcus Aurelius a ďalší).

Jadrom stoicizmu je učenie o blaženosti, podľa ktorého sa človek môže stať šťastným iba tak, že bude žiť v súlade s prírodou alebo rozumom a cnostne, ovládne svoje vášne, túžby a afekty, t. j. dosiahne stav apatie a aponie, ako aj heroickú odovzdanosť a pokoj (athaumazia a ataraxia). Ľudská duša je súčasťou svetového celku, v ktorom vládne logos. Život človeka je predurčený a on sám ho nijako nemôže zmeniť. Filozofia ho učí zmieriť sa s touto skutočnosťou a prijať postoj rezignovanej múdrosti.

Vedúcou myšlienkou stoickej filozofie bola snaha nájsť a spracovať morálne zásady pre vtedajšieho človeka. V záujme tohto úsilia jej tvorcovia spočiatku nadväzovali na kynikov, považujúc Sokrata, Antisténa a Diogena zo Sinope za svojich učiteľov.

V teórii poznania stoici zastávali názor, že poznanie sa zakladá na jednotlivých zmyslových predstavách. Stoici delili filozofiu na logiku, fyziku a etiku.

* V logike prepracovali a rozšírili Aristotelovu sylogistiku. Logiku chápali ako náuku o jazyku, v ktorej rozlíšili etymológiu (učenie o vzniku slov) od učenia o význame slov (v ňom vymedzili základné vzťahy medzi jazykovým výrazom, jeho významom a označovanou vecou). V tomto zmysle sú stoici predchodcovia semiológie.
* Vo fyzike stoici preberajú od Herakleita pojem logu, ktorému pripisujú význam svetového zákona: logos je všeprenikajúci a všeovládajúci oheň, ktorý riadi chod sveta. Logos je neodvratný osud sveta.
* V etike hlásajú potrebu dosiahnuť apateu – stav kedy sa oslobodíme od vášní, vyrovnaný stav

Mladší stoicizmus
-----------------

Mladší stoicizmus alebo novostoicizmus je posledná etapa vo vývine antického stoicizmu spadajúca do obdobia rímskeho cisárstva, konkrétne do obdobia 1. – 2. storočia. Jeho najvýznamnejšími predstaviteľmi boli Lucius Annaeus Seneca, Lucius Annaeus Cornutus, Gaius Musonius Rufus, Epiktétos, Hierokles z Alexandrie a Marcus Aurelius.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Stoicizmus**

Zdroje
------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Ďalšia literatúra
-----------------

* LONG, Anthony A. *Hellénistická filosofie : stoikové, epikurejci, skeptikové*. Preklad Petr Kolev. Vyd. 1. Praha : OIKOYMENH, 2003. 341 s. (Dějiny filosofie; zv. 3.) ISBN 80-7298-077-7. S. 140 – 254.
**Pythagoras** (iné názvy: **Pytagoras, Pýthagorás**; starogr. *Πυθαγόρας* – *Pythagoras*) bol v roku 716 pred Kr. víťaz olympijských hier v behu na jedno stadion.

Pythagoras zo Sparty zvíťazil v behu na jedno stadion na 16. olympijských hrách, v bežeckej disciplíne, v ktorej sa súťažilo od založenia hier v roku 776 pred Kr.. Hry sa v Olympii o ďalšiu disciplínu behu na dve stadiá (diaulos) rozšírili na 14. hrách v roku 724 pred Kr. Prvým víťazom behu na dve stadiá bol Hypénos z Pisy. Vzdialenosť stadia sa pohybovala zhruba od 175 do 200 metrov (olympijské stadion 192,27 metra). Na nasledujúcich 15. hrách v roku 720 pred Kr. zaviedli tzv. *dlhý beh*, po grécky *dolichos*, ktorý sa na začiatku bežal len na sedem stadií (napokon až na 24 stadií) a prvým víťazom tejto disciplíny bol Akanthos zo Sparty.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Eusebios, *Kronika* 2,193.
2. ↑  Dionysios z Halikarnasu, *Antiquitates Romanae* 2,58.
3. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 47.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 113.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Stojaté vlnenie** je jav, keď sa vlnenie nachádza v superpozícii s iným vlnením tak, že vlnová funkcia má v istých polohách hodnotu konštantnú v čase. 

Stojaté vlnenie zvyčajne nastáva v prípade, že sa vlna odráža a vracia späť k svojmu zdroju, pričom vzdialenosť medzi zdrojom a bodom odrazu je násobkom vlnovej dĺžky. V prípade, že sa vlnenie odráža aj od zdroja, vlnenie zostáva medzi miestami odrazu aj po vypnutí zdroja, až kým sa nerozptýli kvôli nedokonalým odrazom späť. Zariadenie, ktoré toto využíva sa nazýva rezonátor.

Stojaté vlnenie sa bežne pozoruje napríklad na strunách hudobných nástrojov.

V kvantovej fyzike je významným javom stojaté vlnenie na uzavretej dráhe dĺžky, ktorá je násobkom vlnovej dĺžky, napríklad pravdepodobnostnej vlny elektrónu okolo jadra atómu.

Matematický popis
-----------------

Pri stojatom vlnení dve vlny interferujú tak, že miesta konštruktívnej a deštruktívnej interferencie sú lokalizované. Na miestach, kde má deštruktívna interferencia maximum, sa hodnoty vlnovej funkcie odčítajú a hodnota výslednej vlnovej funkcie sa zvyčajne mení minimálne alebo vôbec (tieto body sa nazývajú uzly). Na miestach, kde má konštruktívna interferencia maximum, sa hodnoty vlnovej funkcie sčítajú a hodnota výslednej vlnovej funkcie sa zvyčajne mení maximálne (tieto body sa nazývajú protiuzly).

Jednoduchá vlnová funkcia má tvar:

{\displaystyle y\_{1}\;=\;y\_{0}\,\sin(kx-\omega t)\,}
kde:

* *y0* je amplitúda vlny,
* *ω* (je uhlová rýchlosť, vyjadrená v *radiánoch za sekundu*) je *2π*-krát frekvencia (v *hertzoch*),
* *k* (zvané vlnočet a merané *radiánoch na meter*) je *2π* delené vlnovou dĺžkou *λ* (v *metroch*), a
* *x* a *t* sú premenné pre polohu a čas.

V prípade stojatého vlnenia interaguje s vlnením s rovnakou vlnovou dĺžkou. Predpokladajme dokonalý odraz a teda tiež rovnakú amplitúdu:

{\displaystyle y\_{2}\;=\;y\_{0}\,\sin(kx+\omega t).}
Výsledná vlna má potom funkciu:

{\displaystyle y\;=\;y\_{0}\,\sin(kx-\omega t)\;+\;y\_{0}\,\sin(kx+\omega t).}
Použitím trigonometrických identít môžeme rovnicu upraviť na tvar:

{\displaystyle y\;=\;2\,y\_{0}\,\cos(\omega t)\;\sin(kx).}
V tomto tvare je vidno, že závislosť na polohe určuje maximum, akú môže funkcia dosiahnuť v ľubovoľnom čase, takže poloha miest s maximálnou amplitúdou kmitov sa nemení v čase.

Referencie
----------

1. ↑  . Dostupné online.
2. 1 2  Halliday, Resnick, Walker: *Fyzika*
3. ↑  Pišút, Zajac: *O atómoch a kvantovaní*
Čamovský potok pretekajúci obcou Šurice
**Čamovský potok** je potok na rozhraní regiónov Gemer a Novohrad, preteká územím okresov Rimavská Sobota a Lučenec. Je to pravostranný prítok Beliny a má dĺžku 14,2 km.

*Prameň:* v Cerovej vrchovine, v podcelku Hajnáčska vrchovina, na západnom úpätí vrchu Pohanský hrad (578,0 m n. m.) v nadmorskej výške približne 405 m n. m.

*Smer toku:* najprv viac-menej na sever, potom k obci Čamovce na západ, ďalej k obci Šíd na severozápad a odtiaľ k ústiu na západ

*Geomorfologické celky:* Cerová vrchovina, podcelok Hajnáčska vrchovina, časť Šurická brázda

*Prítoky:* sprava spod Sovieho vrchu (514,0 m n. m.), potok z obce Šíd, zľava prítok (213,7 m n. m.) spod Čurgova a potok Dolina

*Ústie:* do Beliny na území mesta Fiľakovo vo Fiľakovskej brázde v nadmorskej výške okolo 190 m n. m.

*Obce:* Šurice, Čamovce, okrajom obce Šíd a mesta Fiľakovo

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Suchej |
| --- |
| *Suchá* → *Ipeľ* → *Dunaj* |
| Vodné toky | 
* **Belina**
* Biskupický potok
* Bolín
* Čamovský potok
* Čirinec
* Dolina
* Dubový potok
* Kamenistý potok
* Maštinský potok
* Mižerský potok
* Monický potok
* Pavlov potok
* Ploský potok
* Selčiansky potok
* Sladký potok
* Sokolí potok
* Stojná
* **Suchá**
* Šávoľský potok
* Šiatorský potok
* Šťavica
* Vaľkovský potok
* Vatín
* Vidoslavský potok
* Zalužiansky potok

 |
| Vodné plochy | 
* Vodná nádrž Ožďany
* Vodná nádrž Veľké Dravce

 |
Žena hore bez z hnutia FEMEN
**Ženské hnutie FEMEN** (ukr. Жiночий рух FEMEN) je ukrajinská feministická organizácia, založená v Kyjeve v roku 2008. Hnutie je známe tým, že na jeho verejných podujatiach spravidla účinkuje aj niekoľko polonahých alebo úplne nahých žien, za účelom upútanie pozornosti médií.

Je to sociálne hnutie žien, ktoré reaguje na problémy a vyskytujúce sa v ukrajinskej spoločnosti: sexuálna turistika, prostitúcia, porušovanie občianskych práv, ekonomické problémy či zvýšenie cien, ďalšie iné. Predstaviteľky hnutia sa politicky aktivizujú najmä voči Rusku. Príkladom bola snaha ovplyvňovať prvé kolo českých prezidentských volieb 2018, keď sa predstaviteľka hnutia Anželina Diašová polonahá pokúsila zabrániť prístupu k volebnej urne vtedy aktuálnemu českému prezidentovi Milošovi Zemanovi.

Hnutím sa inšpirovali ženské organizácie tiež v iných krajinách. Napríklad od roku 2012 je združenie FEMEN registrované v Nemecku. Nemecká organizácia najčastejšie protestuje proti rozmáhajúcemu sa neonacizmu, islamskému fundamentalizmu a katolíckej cirkvi. Podobné zameranie má aj FEMEN vo Francúzsku.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **FEMEN**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka (po anglicky)
* FEMEN.tv
Ukážka písma
**FE-Schrift** (skratka z **fälschungserschwerende Schrift**, doslova *písmo sťažujúce falšovanie*) je font vyvíjaný od roku 1978 pre použitie na evidenčných číslach vozidiel v Nemecku. Na tento účel sa tam používa od roku 1994 a postupne sa rozšíril do viacerých krajín po celom svete.

Dizajn
------

Na rozdiel od bežných fontov má FE-Schrift zvláštne proporcie a je zdanlivo zdeformovaný. Bol vyvinutý pre sťaženie falšovania, ale aj pre zlepšenie strojovej čitateľnosti, napríklad pri automatickom rozpoznávaní evidenčných čísiel.

V porovnaní s predtým používaným fontom DIN 1451 už nie je možné pomocou čiernej farby zmeniť napr. „P" na „R" alebo „3" na „8": každý znak má jedinečný tvar, ktorý nie je (ako je bežné u iných fontov) odvodený z iných znakov (napríklad „E" a „F" alebo písmeno „O" a číslica „0").

FE-Schrift vznikol v dôsledku teroristických aktivít RAF v rokoch 1978 až 1980 v inštitúte Bundesanstalt für Straßenwesen. Font navrhol pre inštitút renomovaný typograf Karlgeorg Hoefer. V následnom procese testovania boli niektoré znaky ešte upravené (napr. „0" bola zvýraznená prerušením v hornom pravom rohu).

Na evidenčných číslach sú všetky znaky vysoké 75 mm, písmená sú široké 47,5 mm a číslice 44,5 mm.

Použitie
--------

FE-Schrift sa používa v týchto krajinách:

* Euro-formát (modré pole na ľavom okraji):
	+ Nemecko od 1995, od 2000 povinný
	+ Bosna a Hercegovina od 1998
	+ Malta od 2004
	+ Cyprus od 2013
	+ Kuba od 2013
	+ Moldavsko od 2015

* formát Mercosur (modrý pruh na hornom okraji):
	+ Uruguaj od 2001
	+ Argentína od 2016
	+ Paraguaj od 2016 pre nové vozidlá, od 2018 pre všetky
	+ Brazília od 2018
	+ Kolumbia iba pre diplomatické vozidlá

* krajiny SNŠ:
	+ Uzbekistan od 2009
	+ Arménsko od 2014
	+ Kirgizsko od 2016

* krajiny v Afrike:
	+ Juhoafrická republika od 1994
	+ Namíbia od 1994
	+ Tanzánia v 90. rokoch
	+ Uganda od 1999
	+ Mozambik
	+ Zambia od 2000
	+ Etiópia
	+ Kamerun od 2005
	+ Zimbabwe od 2006
	+ Rwanda od 2007
	+ Sierra Leone od 2007
	+ Južný Sudán iba vládne vozidlá
	+ Mali
	+ Demokratická republika Kongo od 2009
	+ Burundi
	+ Malawi

* ostatné:
	+ Srí Lanka od 2000
	+ Autonómny mníšsky štát Svätého vrchu od 2004
	+ Abú Zabí v Spojených arabských emirátoch
	+ Kuvajt
	+ Guatemala
	+ Bahrajn od 2010
	+ Peru od 2010
	+ Čile od 2014
	+ Filipíny od 2018
	+ Indonézia od 2019 nepovinne

Príklady
--------

* Príklady
* Nemecko (Euro-formát)Nemecko (Euro-formát)
* Brazília (formát Mercosur)Brazília (formát Mercosur)
* Uzbekistan (formát SNŠ)Uzbekistan (formát SNŠ)
* JARJAR
* ČileČile
* NamíbiaNamíbia
* TanzániaTanzánia
* IndonéziaIndonézia

Pozri aj
--------

* OCR-A
* OCR-B

Literatúra
----------

* *Schrift für Kfz-Kennzeichen, Schriftmuster*, Bundesanstalt für Straßenwesen, Bergisch Gladbach, Deutschland.

Externé odkazy
--------------

* FE-Mittelschrift/Engschrift na serveri *typografie.info* (*po nemecky*)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku FE-Schrift na nemeckej Wikipédii.*
**Shane West**, občianske meno **Shannon Bruce Snaith**, (\* 10. jún 1978, Baton Rouge, Louisiana, USA) je americký herec a hudobník.

Život
-----

Shane sa narodil v Baton Rouge v Louisiane Donovi Snaithovi (majiteľovi drogérie, ktorý sa narodil na Jamajke) a Catherine (právnička). Obaja jeho rodičia boli hudobníci. Má mladšiu sestru Simone a oveľa mladšiu nevlastnú sestru Marli Ann. Rodičia sa rozviedli, a keď mal desať rokov sa presťahoval so svojou matkou do Kalifornie. Zdokonaľoval svoj záujem o herectvo po nútenom prevzatí dramatického krúžku na strednej škole kam chodil, aby získal potrebný kredit k absolvovaniu. 

Jeho prvá väčšia rola bola v roku 1999 v televíznom seriály „Once and Again", kde hral „Eliho Sammlera". Shaneov filmový debut bola podporná rola vo filme režiséra Barryho Lewisa „Liberty Heighs" o židovskej rodine žijúcej v Baltimore. Účinkoval tiež v teenagerskej komédii „Whatever it takes" v roku 2000 a „Get over it" v roku 2001.

Shane hral aj so speváčkou a herečkou Mandy Moore v roku 2002 vo filme „Walk to remember", ktorý bol veľmi úspešný, celkovo zarobil 41 miliónov dolárov len v USA. V roku 2004 sa pripojil k nemocničnej televíznej sérii televíznej spoločnosti NBC, *ER* (Pohotovosť). Nedávno účinkoval v nezávislom filme „What We Do Is Secret", kde hral Darbyho Crasha, člena punkovej skupiny sedemdesiatych rokov, The Germs. Členov skupiny zaujal Shaneov spevácky výkon a obnovili skupinu so Shaneom, ktorý zaujal miesto zosnulého Darbyho Crasha.

Shane rád píše piesne a hrá na gitare. Jedna z jeho piesní, „So what does it all mean" bola hlavným soundtrackom k jeho filmu „Walk to remember". Vystupuje so svojou rockovou skupinou „Johny was" v Los Angeles a nedávno sa opäť stretol s punkovou kapelou, „The Germs", kde obsadil miesto Darbyho Crasha.

Filmy
-----

* 1997 *The Westing Game*
* 1999 *Once and Again*
* 1999 *Liberty Heights*
* 2000 *A Time for Dancing*
* 2000 *Whatever It Takes*
* 2000 *Dracula 2000*
* 2001 *Ocean's Eleven*
* 2001 *Get Over It*
* 2002 Nezabudnuteľná cesta (*A Walk to Remember*)
* 2003 Liga výnimočných (*The League of Estraoridnary Gentlemen*)
* 2004 Pohotovosť ('Emergency Room*)*
* 2005 *The Optimist*
* 2006 *What We Do Is Secret*
* 2006 *The Elder Son*
* 2009 *Echelon Conspiracy*
* 2009 *The Lodger*

Autoritné údaje: * BnF: 142386875
* GND: 1016930496
* ISNI: 0000 0001 0969 4385
* LCCN: no2002061988
* VIAF: 48898876
* WorldCat: lccn-no2002061988
**Charles Friedel** (\* 12. marec 1832, Štrasburg – † 20. apríl 1899, Montauban) bol francúzsky chemik.

Spoločne so svojím priateľom J. M. Craftsom roku 1877 objavil dva typy chemických reakcií ktoré po nich boli pomenované, tzv. Friedel-Craftsova alkylácia a acylácia.

Životopis
---------

Friedel študoval od roku 1850 v Štrasburgu prírodné vedy a po prerušení roku 1852 pokračoval v štúdiu na parížskej Sorbonne. V rokoch 1856 až 1870 pracoval ako správca zbierok minerálov univerzity *École de Mines*. V tom čase bol tiež činný v laboratóriu školy *École de Medicine* kde si pod vedením C. A. Wurtza prehĺbil svoje znalosti chémie. Roku 1860 sa tu zoznámil s J. M. Craftsom a po svojej doktorskej promócii roku 1869 nastúpil od roku 1871 na miesto docenta na École Normale Supérieure. V roku 1876 sa stal profesorom mineralógie na Sorbonne. Roku 1884 po smrti C. A. Wurtza prevzal jeho miesto profesora organickej chémie.

Od roku 1889 bol súčasne predsedom komisie ktorej cieľom bolo previesť reformu názvoslovia organických zlúčenín.

Jeho synom bol mineralóg a kryštalograf Georges Friedel (1865 – 1933).

Vedecké úspechy
---------------

* 1857 – 1866 objasnenie štruktúry ketónov. (dizertácia)
* objav sekundárnych a terciárnych dier alkoholov, súčasne s A. M. Butlerovom
* 1863 – 1870 práce týkajúce sa valencie a atómovej hmotnosti kremíka. V nasledujúcich rokoch výroba zlúčenín kremíku neobsahujúcich kyslík
* 1872 Syntéza glycerínu z izopropanolu
* 1877 Friedel a Crafts objavili katalytické účinky anorganických zlúčenín halogenidov pri výrobe alkylovaných a acetylovaných aromatických látok (Friedel-Craftsove reakcie)
* Objasnenie štruktúry kyseliny mliečnej a ketónu pinakolónu

Externé odkazy
--------------

* Biografia (po francúzsky)

Autoritné údaje: * BnF: 123755825
* GND: 116792140
* ISNI: 0000 0000 1438 5854
* SNK: 147484
* VIAF: 56689923
**Čandragupta** (-sanskritský slovný kmeň; iné názvy: sanskritský nominatív **Čandraguptah**; sanskritský slovný kmeň: **Čandragupta Maurja**, sanskritský nominatív: **Čandraguptah Maurjah**, po slovensky aj: **Čandragupta Maurjovec**, po grécky **Sandrakottos**; v sanskrite चन्द्रगुप्त मौर्य; \*okolo 340 pred Kr. - †298/297 pred Kr.) bol v rokoch 320/321 až 298/297 pred Kr. prvý panovník a zakladateľ Maurjovskej ríše.

Práve pod nadvládou Čandraguptu sa relatívne malá ríša rozrástla na veľmoc ovládajúcu prakticky celý Indický subkontinent. Čandragupta získal moc v oblasti Magadhy v roku 321 pred Kr. a počas 10 rokov dobyl väčšinu severnej Indie. Ako dobrý panovník vytvoril z Indie prosperujúcu krajinu. Jeho syn Bindusára (293-272 pred Kr.) rozšíril územie ríše ďalej do južnej Indie. Najväčším maurjským panovníkom bol Čandraguptov vnuk Ašóka (293-232 pred Kr.).

Referencie
----------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Čandragupta Maurja na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 135106020
* GND: 119210282
* LCCN: n79046164
* VIAF: 5545150033044611180006
* WorldCat: lccn-n79046164
**Fuzáčovité** (staršie: *fúzačovité*, *fúzači*, *tesárici*, zastarano: *dlhorohí*; lat. Cerambycidae, zastarano: Longicornia) je veľmi početná čeľaď prevažne veľkých chrobákov, žijúcich hlavne na dreve. 

Súčasné slovenské rodové mená rodov tejto čeľade vyskytujúcich sa na Slovensku sú **fuzáč** (staršie *fúzač*; napr. pre rody *Cerambyx, Rhagium, Rutpela, Aromia, Rosalia, Pyrrhidium, Hylotrupes, Xylotrechus, Plagionotus, Lamia, Ergates, Spondylis, Tetropium, Stictoleptura, Pseudogarotina, Morimus, Aegosoma*) a **vrzúnik** (napr. pre rody *Acanthocinus, Monochamus, Mesosa, Leiopus, Saperda, Oberea, Tetrops*). Staršie (zhruba do 60. rokov) boli pomenovania jednotlivých rodov neujasnené, u niektorých autorov sa napríklad v rámci tejto čeľade rozlišovali slovenské názvy **fuzáč** (rody *Cerambyx*, *Rhagium*, *Strictoleptura*, *Acanthocinus*), zamatovec (rod *Rosalia*), vrzúň (rod *Aegosoma*), fuzáň (rod *Morimus*) a u iných autorov sa väčšina rodov z tejto čeľade (podľa vzoru češtiny) volala **tesárik**.

Z vyše 22 000 druhov žije na území Slovenska asi 230. Hojné sú napr. fuzáč obyčajný (*Stictoleptura* (=*Corymbia*, = *Leptura*) *rubra*), fuzáč škvrnitý (*Rutpela* (= *Strangalia*) *maculata*) a i. Väčšia časť fuzáčov sú vzácne druhy, ktoré nie sú škodlivé pre lesníctvo, ale si zasluhujú ochranu: fuzáč zavalitý (*Ergates faber*), fuzáč veľký (*Cerambyx cerdo*), fuzáč pižmový (*Aromia moschata*), fuzáč alpský (*Rosalia alpina*), karpatský endemit fuzáč zemolezový (*Pseudogaurotina excellens*) a ďalšie.

Viaceré druhy sú boreomontánne – v horských lesoch sa veľmi zriedka vyskytujú *Tragosoma depsarium*, *Cornumutilla quadrivittata*, *Pachyta lamed* a *Brachyta (= Evodinus) interrogationis*. Všetky citované druhy sú chránené! Na stepných biotopoch žijú bezkrídle fuzáče z rodu *Dorcadion*, najbežnejší je *D. pedestre*. Majú pontomediteránne rozšírenie a (na rozdiel od väčšiny fuzáčov) sa vyvíjajú v drevnatejúcich podzemkoch bylín.

Zdroje
------

1. ↑  MADLEN, J. Návrh slovenského názvoslovia chrobákov (pokračovanie). In. Čs. term. časopis 3 1965  S. 181
2. 1 2  tesárici. In: Slovenský náučný slovník III. 1932. S. 263
3. ↑  Rízner, Ľ. V. Živočíchopis. Uh. Skalica 1875. S. 167
4. 1 2  POKORNY, Alois. *Nazorny prirodopis vsechtri risi (Nazorny prirodopis zivocisstva)*. [s.l.] : Tempsky, 1870. 296 s. S. 156.
5. ↑
6. ↑  Veľká kniha živočíchov. S. 144
7. ↑  STANĚK, J. V. Veľký obrazový atlas zviera. 1965. S. 140 a nasl. (preklad: Juraj Blicha, terminológia: Oskar Ferianc)

* PaedDr. Valerián Franc CSc.: Systém a fylogenéza živočíchov – bezchordáty – zdroj, z ktorého (pôvodne) úplne alebo čiastočne čerpal tento článok.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Fuzáčovité**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Fuzáčovité**
**Fylonomos** (starogr. *Φυλόνομος* – *Fylonomos*) je v gréckej mytológii syn mykénskeho kráľa Élektryóna a jeho manželky Anaxo.

Podľa antického autora Apollodora z Atén, Fylonomos bol syn mykénskeho vládcu Élektryóna, ktorý mal okrem neho ešte ďalších deväť synov, Stratobata, Gorgofona, Kelainea, Amfimachos, Lysinoma, Cheirimacha, Anaktora, Archelaa, nemanželského syna Likymnia a dcéru Alkménu, ktorá mala s najvyšším bohom Diom syna Hérakla.

Keď do Mykén prišli s vojskom šiesti synovia Pterelaa, kráľa ostrova Tafos, ktorých starý otec Méstor bol brat Elektryóna, aby si nárokovali podiel na kráľovstve, Élektryón rázne odmietol s nimi o tom rokovať. Premožení hnevom mu preto odišli ukradnúť dobytok. Synovia Élektryóna sa s nimi dali do boja a zahynuli všetci okrem najmladšieho Likymnia. Zo synov Pterelaa prežil Euéres, pretože strážil lode. Tafančania, ktorí unikli, predali potom dobytok élidskemu kráľovi Polyxenovi. Dobytok neskôr kúpil Élektryónov synovec Amfitryón a vrátil mu ho.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,4,5.
2. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 124.
3. 1 2 3  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,4,6.
**Charles Barkley** (celým menom **Charles Wade Barkley**; \* 20. február 1963, Leeds, Alabama, USA) je bývalý americký basketbalista.

Počas svojej kariéry v NBA hral za nasledujúce tímy:

* Philadelphia 76ers: 1984 – 1992
* Phoenix Suns: 1992 – 1996
* Houston Rockets: 1996 – 2000

V roku 1993 bol vyhlásený za najužitočnejšieho hráča NBA. Je držiteľom dvoch zlatých medailí z olympijských hier – z Barcelony 1992 a Atlanty 1996. V roku 2006 bol uvedený do basketbalovej Siene slávy (Basketball Hall of Fame).

So svojou pomerne malou výškou (198 cm) sa preslávil ako vynikajúci obranca schopný získavať vysoký počet lôpt z doskoku. So svojou vysokou váhou v pomere k výške (114 kg ako priemer za pôsobenia v NBA) mal vynikajúcu pohyblivosť a vysoko nadpriemerný výskok.

Po ukončení profesionálnej basketbalovej kariéry sa zviditeľnil predovšetkým prehranou sumou v hazardných hrách a kurzových športových stávkach; sám hovorí v interview z roku 2006 o desiatich miliónoch amerických dolárov.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Charles Barkley**

Externé odkazy
--------------

* Štatistiky na basketball-reference.com

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Charles Barkley na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Letné olympijské hry 1992 – Americký mužský basketbalový tím – „Dream team" |
| --- |
| 
* Charles Barkley
* Larry Bird
* Clyde Drexler
* Patrick Ewing
* Magic Johnson
* Michael Jordan
* Christian Laettner
* Karl Malone
* Chris Mullin
* Scottie Pippen
* David Robinson
* John Stockton

 |
| 
* **Trenér:** Chuck Daly

 |

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 8330 4069
* LCCN: n91103782
* VIAF: 117908688
* WorldCat: lccn-n91103782
Súradnice: 56°5′S 5°45′Z﻿ / ﻿56,083°S 5,750°Z﻿ / 56.083; -5.750

**Jura** (angl. *Jura*, škg. *Diùra*) je ostrov v súostroví Vnútorné Hebridy v Atlantickom oceáne, ležiaci bezprostredne pri západnom pobreží Škótska (od pevniny ho oddeľuje prieliv Sound of Jura). Jura leží zároveň na severovýchod od ostrova Islay (oddeľuje ich prieliv Sound of Islay). Jura je 8. najväčší škótsky ostrov.

Podľa sčítania v roku 2011 na ostrove žije 196 obyvateľov, čo je mierne zvýšenie oproti sčítaniu v roku 2001, kedy tu žilo 188 obyvateľov. Počet obyvateľov dosiahol svoj vrchol v roku 1831, kedy tu žilo 1 312 ľudí. Hlavným sídlom ostrova je dedina Craighouse na východnom pobreží. Tu sa nachádza aj miestna pálenica whisky (pálenica Jura). 

Ostrov Jura patrí do administratívnej oblasti *Argyll and Bute*. Škótsku gaelčinu podľa sčítania 2001 ovláda 10,6 % obyvateľov, kým v roku 1881 to bolo až 86,6 % obyvateľov ostrova.

Na ostrove žil od jari 1947 do roku 1950 anglický spisovateľ George Orwell, tu napísal román 1984.

Geografia
---------

Najvyšší vrch ostrova, Beinn an Òir, dosahuje výšku 785 m n. m. Spojenie ostrova s pevninou je veľmi obmedzené. Prakticky všetka doprava prebieha zo susedného ostrova Islay. 

Jura je oproti susednému Islayu hornatejšia, má menej priaznivé podnebie a je prevažne pokrytá pokryvnými vrchoviskami/rašeliniskami. Ostrov sa preto vyznačuje veľmi nízkou hustotou osídlenia. Na ostrove žije 5 500 jeleňov lesných.

Referencie
----------

1. ↑  2011 Census: First Results on Population and Household Estimates for Scotland - Release 1C (Part Two)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jura (škótsky ostrov)**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jura, Scotland na anglickej Wikipédii.*