recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Adolph Wilhelm Hermann Kolbe** (\* 27. september 1818, Elliehausen, Nemecko – † 25. november 1884, Lipsko) bol nemecký chemik.

Napriek všeobecne uznávanému názoru, že organické zlúčeniny môžu byť syntetizované iba živými organizmami, veril že tieto látky možno pripraviť aj z anorganických zlúčenín. Svoju teóriu potvrdil prípravou kyseliny octovej zo sírouhlíka. Tiež predpovedal existenciu sekundárnych a terciárnych alkoholov.

Tiež sa zaoberal elektrolýzou soľou karboxylových kyselín a pripravil kyselinu salicylovú, základ pre prípravu aspirínu Kolbeho syntézou.

Spoločne s Edwardom Franklandom objavil, že nitrily môžu byť hydrolyzované na príslušné kyseliny.

Životopis
---------

Narodil sa v Elliehausenu, neďaleko Göttingenu, ako najstarší syn protestantského pastora. V trinástich rokoch nastúpil na gymnázium v Göttingene, kde býval v dome jedného z profesorov. Maturoval o šesť rokov neskôr. V tom čase sa začal intenzívne zaujímať o chémiu. Na jar 1838 nastúpil na univerzitu v Göttingene, aby mohol študovať so známym chemikom Friedrichom Wöhlerom.

V roku 1842 sa stal asistentom Roberta Bunsena na univerzite v Marburgu, kde roku 1843 získal doktorát. V roku 1845 sa stal asistentom Lyona Playfaira v novom múzeu geológie v Londýne, kde sa stal blízkym priateľom Edwarda Franklanda. Od 1847 sa podieľal na *Handwörterbuch der reinen und angewandten Chémia* (*Slovník čistej a aplikovanej chémie*) od von Liebiga, Wöhlera, a Poggendorffa. V roku 1865 bol pozvaný na univerzitu v Lipsku. Roku 1864 sa stal zahraničným členom Kráľovskej švédskej akadémie vied.

V roku 1853 sa oženil so Charlottou, dcérou generálmajora Wilhelma von Bardelebena. Jeho manželka zomrela v roku 1876 po 23 rokoch šťastného manželstva. Mali spolu štyri deti.

Referencie
----------

1. ↑  Alan J. Rocke. *Hermann Kolbe - German chemist* [online]. [Cit. 2016-07-28]. Dostupné online.
2. ↑  ROCKE, Alan J.. *The Quiet Revolution: Hermann Kolbe and the Science of Organic Chemistry*. Ed. University of California Press. Berkeley : [s.n.], 1993. ISBN 0520081102.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hermann Kolbe**

Externé odkazy
--------------

* Hermann Kolbe und seine Arbeiten über die Salicylsäure

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hermann Kolbe na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 12373901z
* GND: 119151375
* ISNI: 0000 0000 8081 9761
* LCCN: n88129996
* NK ČR: xx0070208
* VIAF: 2551354
* WorldCat: lccn-n88129996
Súradnice: 44°27′28″S 76°38′00″Z﻿ / ﻿44,4578°S 76,6333°Z﻿ / 44.4578; -76.6333
**Holleford** je impaktný kráter nachádzajúci sa v kanadskej provincii Ontário.

Kráter má priemer 2,35 km, pôvodná hĺbka je 240 m a jeho vek sa dohaduje na 550 ± 100 miliónov rokov. V času dopadu prebiehalo na Zemi obdobie Ediakaru. Teleso, ktoré ho vytvorilo malo priemer asi 100 metrov a do Zeme vrazilo rýchlosťou 15 km/s (55 000 km/h). Severná stena je značne zerodovaná a leží nižšie ako južná.

Objav urobili výskumníci z Ottawskej hvezdárne Dominion v roku 1955 pomocou leteckých záberov. Miesto dopadu potom podrobili geológovia niekoľkým magnetickým a seizmickým meraniam a urobili tri hĺbkové merania. Pod povrchom sa našiel polámaný skalnatý podklad, ktorý nasvedčuje tomu, že miesto bolo v minulosti silne narušené obrovským nárazom. Tým bola potvrdená domnienka, že kráter vznikol dopadom telesa z kozmu. Vek skalnatého podkladu sa odhaduje na 1 miliardu rokov a vrstva nad ním má asi 475 miliónov rokov.

V súčasnosti sa rozprestiera na väčšine územia krátera súkromná farma, zvyšok pokrývajú lúky a močiare, centrum krátera je neprístupné.

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portálPortál slnečná sústava |

* Earth Impact Database
* Stránka s leteckými snímkami krátera Holleford po anglicky
Princíp činnosti jednoduchého šesťguličkového homokinetického kĺbu
Ukážka činnosti jednoduchého šesťguličkového homokinetického kĺbu
**Homokinetický kĺb** je druh kĺbu, ktorý umožňuje prenos otáčok medzi hriadeľom v rôznom uhle a pri zachovaní konštantnej uhlovej rýchlosti. Patrí medzi kĺbové vyrovnávacie spojky. Najčastejšie sa používa na hnacej prednej náprave, ale často sa používajú aj v automobiloch so zadným náhonom a nezávislým zavesením.

Tripoidné kĺby
--------------

Tripoid - drážkovaný náboj poloosi
Tento typ kĺbu sa používa ako vnútorný kĺb polosí, kvôli jeho vlastnostiam. Má relatívne malý uhol (väčšinou do 25 stupňov) a možnosť lineárneho pohybu v osi unášača (väčšinou do 50 mm). Kĺb sa skladá z trojčapového tela s valivými kameňmi, ktoré zapadá do unášača s tromi drážkami.

Zdvojený kardanový kĺb
----------------------

Jednoduchý kĺb (kardanový kĺb) nie je homokinetickýZdvojený kardanový kĺb
Tento druh homokinetického kĺbu je vlastne kardanový hriadeľ, pri ktorom je časť medzi hriadeľmi skrátená na minimum, pričom je zaistené, aby sa obidva kardanové kĺby ohýbali v rovnakom uhle. Tieto kĺby zvládajú prenášať veľký krútiaci moment, ale ich nevýhodou je priestorová náročnosť a preto sa používajú hlavne na zadných nápravách nákladných automobilov.

Referencie
----------

1. ↑  GKN Driveline Driveshafts, gkndriveline.com.
2. ↑  Rzeppa Constant Velocity (CV) Joint

Pozri aj
--------

* drážkovanie (spoj)
* kardanový kĺb
* kardanový hriadeľ
* hardyho spojka

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Homokinetický kĺb**
**Juraj Sarvaš** (\* 14. júl 1931, Radvaň – † 17. jún 2023, Bratislava) bol slovenský herec, scenárista a režisér.

Životopis
---------

Herectvo vyštudoval na VŠMU v Bratislave, absolvoval roku 1955. V roku 1955 – 1961 člen činohry DJGT vo Zvolene, od roku 1961 v Bratislave. Pedagóg Hudobnej fakulty VŠMU a dramatického odboru ĽŠU v Bratislave, od roku 1987 vedúci tajomník ZSDU.

Ochotníckej činnosti sa venoval už počas gymnaziálnych štúdií vo zväzáckom súbore, neskôr v Mestskom divadelnom združení v Banskej Bystrici, kde zaujal ako Ján v Kozom mlieku (1949), Vinco v Bukoch Podpolianskych (1950) a i. Hereckým naturelom, impozantným mužným zjavom a príjemne zafarbeným, melodickým hlasom bol výrazným predstaviteľom rozmanitých typov mladých mužov v súčasnom i klasickom repertoári zvolenskej činohry – Dr. Habura (*Pacient stotrinásť*, 1955); Braňo (*Nepokojná mladosť*, 1957); Rohoň (*Dobrodružstvo pri obžinkoch*, 1959); Eben (*Túžba pod brestami*, 1959) a i. Sklon k heroickému pátosu a expresívnemu hereckému prejavu zúročil v podaní viacerých shakespearovských postavách. V hrách modernej svetovej dramatiky stvárňoval charakterové typologické portréty, v ktorých využíval realistické i štylizáciou ozvláštnené výrazové prostriedky: Dunois (*Svätá Jana*, 1961); Phyleus (*Herkules a Augiášov chliev*, 1963); Jevtušenko (*Človek s puškou*, 1977); Hermann (*Bockerer*, 1986) a i.

Uplatnil sa v hrách svetovej klasiky, i v postavách súčasníkov v hrách slovenských dramatikov. Popri práci v divadle, filme, televízii a v rozhlase sa venuje umeleckému prednesu. Hral vo viacerých televíznych inscenáciách pre deti a mládež. Uplatnil sa aj v dabingu.

Pôsobil ako pedagóg na Akadémii umení v Banskej Bystrici.

Ocenenie
--------

* 1984 – Zaslúžilý umelec
* 1982 – Krištálová ruža

Referencie
----------

1. 1 2  Sarvaš, Juraj, 1931-. In:  *Heslár SFÚ* [online]. Bratislava: Slovenský filmový ústav, [cit. 2023-06-17]. Dostupné online.
2. ↑  TASR. Vo veku 91 rokov zomrel herec Juraj Sarvaš. *teraz.sk* (Bratislava: TASR), 2023-06-17. Dostupné online [cit. 2023-06-17].

Literatúra
----------

* *Encyklopédia dramatických umení Slovenska*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Juraj Sarvaš**

Externé odkazy
--------------

* Juraj Sarvaš v Internet Movie Database (po anglicky)
* České filmové nebe
* Poetické štúdio Juraja Sarvaša
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * GND: 120316498
* ISNI: 0000 0000 7863 088X
* LCCN: n96115569
* NK ČR: xx0065212
* VIAF: 59912345
* WorldCat: lccn-n96115569
**Klement Šimončič** (\* 24. november 1912, Dolná Krupá – † 22. január 2010, New York, USA) bol slovenský literárny vedec, prekladateľ, novinár a teoretik slovenského nadrealizmu.

V roku 1935 absolvoval Filozofickú fakultu Univerzity Komenského v Bratislave. Po štúdiu na Columbia University in the City of New York v rokoch 1936 a 1937 pracoval v rokoch 1938 a 1939 ako lektor slovenského jazyka a literatúry na univerzite v Štrasburgu. V roku 1938 sa spoločne s Mikulášom Bakošom podieľal na tvorbe programovej state legendárneho nadrealistického zborníka *Áno a nie*. Po skončení 2. svetovej vojny sa vrátil do Spojených štátov a stal sa lektorom slovenčiny a neskôr profesorom slavistiky na Columbia University v New Yorku. V tomto období sa stal spoluautorom knihy *Czech and Slovak literature*, kde prispel časťou o slovenskej literatúre. 

Aktívne sa angažoval v krajanských organizáciách, ktoré pomáhali utečencom z komunistického Česko-Slovenska. Bol dlhoročným spolupracovníkom rozhlasovej stanice Slobodná Európa, venoval sa pritom hlavne kultúre a umeniu. 
Tak isto spolupracoval aj s exilovým časopisom Naše snahy.

Bibliografia
------------

* *Áno a nie*, Bratislava 1938 (Bakoš)
* *Czech and Slovak literature*, New York 1950 (Harkins, Šimončič, Manning)

Referencie
----------

1. ↑   *Historický kalendár na 22. januára* [online]. Slovenský rozhlas, 22.1.2011, [cit. 2013-11-21]. Dostupné online. Archivované 2013-10-12 z originálu.
2. ↑  
 *Doplnky k Slovníku slovenských spisovateľov 20. storočia* [online]. www.snk.sk, [cit. 2013-11-21]. Dostupné online.
3. ↑  
 *Vivat, Klement Šimončič* [online]. www.sme.sk, 30.11.2007, [cit. 2013-11-21]. Dostupné online.
4. ↑  
 *Áno a nie* [online]. www.worldcat.org, [cit. 2013-11-21]. Dostupné online.
5. ↑  
 *Czech and Slovak literature* [online]. www.worldcat.org, [cit. 2013-11-21]. Dostupné online.

Autoritné údaje: * NK ČR: av20191048851
* SNK: 169063
* VIAF: 201586034
**Juraj Vertík**, alebo **Vrtík** (\* 1653/1654, Zliechov – † 2. október 1712, Domaniža) bol slovenský farár.

Zo života
---------

Jeho kňazské pôsobenie začalo asi v roku 1680. Od roku 1687 pôsobil ako farár vo Fačkove. V rokoch 1692 – 1695 zastával aj post žilinského kaplána. Od roku 1694 sa staral aj o domanižskú farnosť. Okolo roku 1700 sa vrátil do rodného Zliechova, kde pôsobil zhruba osem ďalších rokov. V roku 1701 dal postaviť oltár v kostole v Domaniži.  Neskôr od roku 1708 už do konca svojho života zotrval v Domaniži, kde bol podľa dodnes zachovaných ústnych podaní veľmi obľúbeným kňazom. V roku 1710 mal ísť dokonca do Ríma k pápežovi Klementovi XI. ale choroba mu to nedovolila. Známy je hlavne vďaka tomu, že 4. septembra 1712 ho pri prechode Suchou dolinou z Rajeckej Lesnej do Domaniže smrteľne zranili zbojníci z Jánošíkovej družiny Huncaga a Plavčík z Dunajova. Následne farár žil ešte mesiac v ťažkých bolestiach a 2. októbra 1712 skonal na svojej fare v Domaniži. Pochovali ho 5. októbra 1712. Pohreb bol veľký a smutný, zúčastnila sa na ňom celá domanižská farnosť a všetci obyvatelia rodného Zliechova. Jeho telo uložili v krypte Domanižského kostola a táto krypta je dodnes viditeľná. Po smrti farára Juraja Vertíka sa začal veľký hon na Jánošíkovu družinu. Postupne od novembra 1712 do apríla 1713 drvivú väčšinu zbojníkov z jeho družiny vrátane Jánošíka popravili.

Referencie
----------

1. ↑  Dvakrát Juraj
2. ↑   *Pod ochranou Panny Márie Škapuliarskej, Domaniža* [online]. [Cit. 2017-04-10]. Dostupné online. Archivované 2017-10-05 z originálu.
3. ↑  Kňazi - farnosť Domaniža
4. ↑  Výročie konfliktu jánošíkovcov s domanižským kňazom
Súradnice: 48°42′S 18°30′V﻿ / ﻿48,7°S 18,5°V﻿ / 48.7; 18.5

**Hornonitrianska kotlina** je územie v povodí horného toku rieky Nitra.

Vymedzenie
----------

Na severe susedí so Žiarom, Malou Fatrou a Strážovskými vrchmi, ktoré kotlinu ohraničujú i zo západu. Podunajská pahorkatina a Tribeč nadväzujú na juhozápade a južným smerom leží pohorie Vtáčnik. Východným smerom ležia Kremnické vrchy.

Charakteristika
---------------

Hornonitriansku kotlinu môžeme rozdeliť na dve časti. Pozdĺž rieky Nitra sa tiahne časť rovinatá, od rieky Nitry smerom severným a západným sa ráz krajiny mení v pahorkatinu. Najvyššími vrchmi v okolí sú Suchý vrch (1 028 m), Nemcovo (832 m) a Vyšehrad (829 m).

Väčšina územia je zalesnená zmiešanými lesmi, z listnatých stromov sa najviac vyskytuje dub a buk, z ihličnanov sú to smreky. V lesoch žijú vo väčšom množstve jelene, srnce a divé prasatá.

Jediným vodným tokom tejto oblasti je rieka Nitra, ktorá tu pramení, a jej prítoky. Podnebie Hornonitrianskej kotliny je teplé. V zimných mesiacoch sa teploty pohybujú od -2 do –4 °C a počet dní so snehovou pokrývkou je cca 50 – 70. V letnom období vystupujú priemerné teploty na 17 – 19 °C a počet letných dní býva cca 50 – 70.

Delenie
-------

* Prievidzská kotlina
	+ Ciglianske predhorie (časť)
* Handlovská kotlina
* Rudnianska kotlina
* Oslianska kotlina

Chránené územia
---------------

Hornonitrianska kotlina nepatrí medzi veľkoplošne chránené územia, napriek tomu sa aj tu vyskytuje množstvo prírodných zaujímavostí a vzácností, pre ktorých ochranu boli niektoré časti vyhlásené štátnymi prírodnými rezerváciami. K známejším patrí NPR Rokoš. V tomto kraji sa nachádzajú aj niektoré chránené prírodné výtvory – Prepoštská jaskyňa, alebo chránené prírodné pamiatky – Hradisko, Vyšehrad. Je tu aj chránené nálezisko Jedlie.

Zaujímavé miesta, pamiatky
--------------------------

Hornonitrianska kotlina je oblasť pomerne malá, ale napriek tomu aj tu nájdeme niektoré prírodne zvláštnosti a tiež historické a kultúrne pamiatky.

O osídľovaní tejto oblasti vypovedajú nálezy z početných archeologických nálezísk. Známe je archeologické nálezisko Hradisko, ktoré je chránenou prírodnou pamiatkou. K najvzácnejším nálezom patria objavy z Bojnickej jaskyne. Najstaršie historické správy o osídľovaní sú spojené s oblasťou okolo rieky Nitra. Tu sa po starých Slovanoch zachovala celá rada hradísk a opevnených obydlí. Okrem Bojnickej jaskyne sa tu ešte nachádza Prepoštská jaskyňa, ktorá bola vyhlásená národnou prírodnou pamiatkou.

Atraktivitu tejto oblasti dodávajú vyvierajúce liečivé termálne pramene. Boli využité k vybudovaniu kúpeli Bojnice a Chalmová, kde sa liečia pacienti s poruchami pohybového ústrojenstva.

Referencie
----------

1. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2018-09-22]. Dostupné online.
2. ↑  Delenie územia

Externé odkazy
--------------

* Geológia hornej Nitry
***iDNES.cz*** (***iDNES***) je český internetový spravodajský portál prevádzkovaný spoločnosťou *MAFRA* a.s. ktorá vydáva tiež denníky *Mladá fronta DNES*, *Lidové noviny* a *Metro*. Väčšinovým majiteľom spoločnosti bol od roku 1994 do roku 2013 nemecký *Rheinisch-Bergische Druckerei und Verlagsgesellschaft GmbH*, v júni 2013 celú skupinu MAFRA kúpil podnikateľ Andrej Babiš prostredníctvom svojho holdingu *Agrofert*.

Portál iDNES.cz je v prevádzke od 12. januára 1998, mesačne ho navštívia viac ako 4 milióny čitateľov. Obsahovo úzko spolupracuje s Mladou frontou DNES. Šéfredaktorkou iDNES.cz je od 31. augusta 2015 Naděžda Petrová.

Ocenenia
--------

V desaťročnej histórii ankety *Křišťálová Lupa* získal portál iDNES.cz desaťkrát prvé miesto za najlepšie spravodajstvo. Projekty iDNES.cz uspeli aj v ďalších kategóriách. Cestovné poriadky iDNES.cz boli v roku 2011 druhé v kategórii „Nástroje a služby", o rok neskôr vyhrala aplikácia iDNES.cz v kategórii „Mobilná služba". V roku 2011 bola vyhlasovaná kategórie *All Star*, v ktorej iDNES.cz obsadil tretie miesto. Ďalším ocenením bola *Zvláštna cena servera Lupa.cz* v roku 2013 pre projekt Stratocaching, ktorý spoluorganizovala redakcia Technet.cz.

Za roky 2000 a 2001 získala redakcia iDNES.cz cenu *Český zavináč* za „Najlepšie spravodajstvo". O rok neskôr získal iDNES.cz prvenstvo v kategórii „Najlepšia športová stránka".

Obmedzenie diskusného fóra
--------------------------

Od 1. novembra 2012 došlo k obmedzeniu diskusného fóra, diskutujúci už nemôžu vystupovať pod prezývkami, ale na webe sa bude zobrazovať ich meno a priezvisko. Redakcia iDNES.cz argumentuje tým, že prechod k „neanonymnej" diskusiu môže debatu kultivovať.

Pozri aj
--------

* Mladá fronta DNES

Referencie
----------

1. ↑  Novou šéfredaktorkou portálu iDNES.cz se stala Naděžda Petrová (31. 8. 2015)
2. ↑  Křišťálová lupa, stránky ankety
3. ↑  Křišťálová lupa 2013, výsledky
4. ↑   *Internetové ´Oscary´ ovládl Ondřej Neff a iDNES* [online]. 2001-01-11, [cit. 2016-10-03]. Dostupné online.
5. ↑  Cenu za nejlepší zprávy obhájil iDNES
6. ↑  Český zavináč 2002 - jak to dopadlo?
7. ↑  Už žádná žumpa? iDNES chce v diskusích skutečná jména, ověří ale jen některé - Lupa.cz Už žiadna žumpa.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
* Predstavenie iDNES.cz na stránkach MAFRA

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku IDNES.cz na českej Wikipédii.*
**Hermésianax** (starogr. *Ἐρμησιάναξ* – *Hermésianax*) bol olympijský víťaz v zápasení dorastencov v 4. stor. pred Kr.

Hermésianax, syn *Agonea* z maloázijského Kolofónu, zvíťazil pravdepobne na 115. olympijských hrách v roku 320 pred Kr. v zápasení dorastencov (*palé paidón*). V Olympii sa táto disciplína zaviedla na 37. hrách v roku 632 pred Kr. a jej prvým víťazom bol Hipposthenes zo Sparty.

Staroveký autor Pausanias uvádza, že v olympijskej *Altide* videl sochu Hermésianaka. Bola darom jeho rodákov z Kolofónu. Doba zápasníka Hermésianaka je bližšie neznáma, dá sa len určiť, že sa mu dostalo v Olympii tejto pocty pred rokom 281 pred Kr. kedy bol Kolofón dobytý kráľom Lysimachom. Podľa mnohých odborníkov bol pravdepodobne totožný s básnikom Hermésianakom, ktorého pôsobenie sa datuje tiež do 4. stor. pred Kr.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,17,4.
2. ↑  *LES GEANTS D'OLYMPIE*,22
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 247.
4. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
5. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 66-602-22-8.6. S. 573 vysvětlivky.
6. ↑  *Habelt, 2007*

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
| IS-7 |
| --- |
|  |
| **Základná charakteristika** |
| Posádka | 5 |
| Dĺžka | 11,2 m, len korba 7,38 |
| Šírka | 3,4 m |
| Výška | 2,6 m |
| Hmotnosť | 65 t |
| **Pancierovanie a výzbroj** |
| Pancierovanie | do 210 mm |
| Hlavná zbraň | 1× kanón S-70 kalibru 130 mm |
| Sekundárne zbrane | 2× guľomet KPVT kalibru 14,5 mm, 6x guľomet RP-46/14 kalibru 7,62 mm |
| **Pohon a pohyb** |
| Pohon | M-50T 772 kW |
| Odpruženie | torzné tyče |
| Max. rýchlosť | 60 km/h |
| Pomer výkon/hmotnosť | 11,35 kW/t |
| Dojazd | 190 km |
| Priechodnosť |  |

**IS-7** (rus. ИС-7 *(Объект 260)*, Objekt 260) bol prototyp sovietskeho ťažkého tanku, ktorý nadväzoval na rad IS, hlavne na typ IS-3.

Vývoj stroja prebiehal v Závode č. 185 S.M. Kirova v Leningrade roku 1946 pod vedením konštruktéra N. F. Šašmurina. Prvý prototyp vyrobili v roku 1947. Predstavoval pokračovanie vývoja tanku IS-3 s radom modifikácii. Išlo o mohutný stroj vyzbrojený kanónom kalibru 130 mm a ôsmimi guľometmi, z toho dva boli veľkokalibrové. Pre veľkú hmotnosť munície do kanóna bolo nutné do posádky začleniť ešte jedného nabíjača, takže posádku tanku celkovo tvorilo 5 ľudí: vodič-mechanik, veliteľ, strelec a dvaja nabíjači. Do sériovej výroby sa nakoniec nedostal, avšak mnoho poznatkov získaných pri jeho konštrukcii a testoch sa uplatnilo na neskorších typoch sovietskych tankov.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **IS-7**

Externé odkazy
--------------

* Podrobnejšie informácie

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku IS-7 na českej Wikipédii.*
**ISO 3166-2** je druhou časťou štandardu ISO 3166. Ide o systém geokódovania slúžiaci pre označenie územných jednotiek štátov a závislých území. Účelom štandardu je vytvoriť jednotný zoznam skratiek území, pre použitie na balíkoch, kontajneroch a všade tam, kde môže krátky alfanumerický kód miesto plného názvu miesta rýchlo a stručne toto miesto určiť.

Počet záznamov
--------------

Okolo 3700.

Formát
------

ISO 3166-2 kódy sa skladajú z dvoch častí, oddelených „-". Prvá časť je ISO 3166-1 alpha-2 code element, druhá časť je abecedná alebo číselná a má jedno, dve alebo tri miesta. Druhá časť je často založená na národnom štandarde.

Zmeny / Vydania
---------------

Zmeny boli ohlásené v 6 vestníkoch

1. 2000-06-21
2. 2002-05-21
3. 2002-08-20
4. 2002-12-10
5. 2003-09-05
6. 2004-03-08

Zoznam kódov
------------

Pre nájdenie ISO 3166-2 kódu pre každú krajinu použi ISO 3166-1, zoznam štátov. Pokiaľ poznáte dvojpísmenové kódy krajín (podobné internetovým kódom krajín), môžete hneď použiť nižšie uvedenú tabuľku. 

Dostanete sa na článok ako napr. ISO 3166-2:XX, kde XX značí ISO 3166-1 kód, napr. ISO 3166-2:AU obsahuje zoznam kódov pre Austráliu.

Tabuľka s odkazmi na kódy
-------------------------

Niektoré kódy sú vytvorené pre ISO 3166/MA a sú autorsky chránené. Iné sú všeobecne používané v jednotlivých krajinách.

| dĺžka | písmená | čísla | písmená i čísla |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 znak | AR, BB, BO, EC, FJ, GD, GM, KI, KM, KN, LS, LU, MG, MO, MS, RW, SL, ST, TG, TM, VE | AT, GA, IS, NE | PA |
| 2 znaky | AE, AL, AM, AU, BI, BJ, BN, BR, BS, BW, BY, CA, CD, CH, CL, CM, CS, CV, CZ, DE, DJ, ER, ET, FI, GE, GH, GN, GT, GW, GY, HN, HT, HU, ID, IN, IQ, IT, JO, KW, KY, LA, LB, LR, LT, LY, MD, MU, MW, NA, NG, NI, NL, NP, OM, PK, PL, QA, SB, SH, SK, SN, SO, SR, SV, SY, SZ, TJ, TL, US, UY, UZ, WS, YE, ZA, ZW | BD, BG, BH, CI, CN, CU, CY, DO, DZ, EE, HR, IR, JM, JP, KR, LK, MM, MY, NO, PT, SA, SD, TN, TR, TZ, UA, UM, VN, ZM | BT, FR, GR |
| 3 znaky | AF, AG, AO, BA, BE, BF, EH, FM, GB, KP, KZ, MA, MH, MX, NZ, PE, PG, PH, TT, TW, VU | DK, KE, SI, UG |   |
| 1 alebo 2 znaky | CR, ES, GQ, IE, IL, KG, RO, SE | KH | TH |
| 2 alebo 3 znaky | AZ, BM, BZ, CF, CO, LV, RU, TD |   | MA, MR, MV |
| 1 alebo 3 znaky | MZ | MN | ML |
| 1, 2 alebo 3 znaky | EG |   | CG, PY |

Externé odkazy
--------------

* ČZEM - podľa skráteného českého názvu krajiny (PDF)
* 
* 
* 
* niektoré kódy a názvy sú neaktuálne.
**Jon Andrew McBride** (\* 14. august 1943, Charleston, Západná Virgínia, USA) je bývalý americký kozmonaut z letu s raketoplánmi.

Život
-----

### Mladosť a výcvik

Po základnej a strednej škole absolvoval americkú námornú postgraduálnu školu (U.S. Naval Postgraduate School) a stal sa leteckým inžinierom. Nastúpil ako pilot vývojovej testovacej eskadry v Point Mugu v Kalifornii. Oženil sa a má tri deti. Do tímu kozmonautov bol prijatý 16. januára 1978 ako pilot raketoplánov.

### Let do vesmíru

Stal sa 149 kozmonautom Zeme, keď odštartoval v raketopláne Challenger so svojimi druhmi na osemdenný let okolo Zeme. Bolo to na jeseň roku 1984 a išlo o misiu STS-41-G. V posádke boli: Robert Crippen, pilot Jon McBride, Kathryn Sullivanová, Sally Kristen Ridová, Paul Scully-Power, Marc Garneau, David Leestma. Na orbite vypustili družicu ERBS, uskutočnili niekoľko pripravených experimentov a pristáli na Floride na myse Canaveral.

* STS-41-G Challenger (5. október 1984 – 13. október 1984)

### Po lete

Z NASA odišiel v máji 1989, aj keď bol vymenovaný do posádky STS-35. Nevydržal však dlhé čakanie po katastrofe raketoplánu Challenger. Od decembra 1989 bol znovu zamestnaný v armáde U.S. Navy a v roku 1993 vo vedení spoločnosti Flying Eagle Corp. Lewisburg. V roku 2005 sa zúčastnil veľkého stretnutia desiatok kozmonautov v Salt Lake City v Utahu.

Referencie
----------

1. ↑  Tomáš Přibyl. *Blog (nejen) o kosmonautice* [online]. [Cit. 2008-03-29]. Dostupné online. Archivované 2008-06-23 z originálu.
2. ↑  www.CollectSpace.com. *SETKÁNÍ ASE 2005 – ASOCIACE KOSMICKÝCH PRŮZKUMNÍKŮ - 10.10.2005, Salt Lake City, Utah, USA* [online]. 2005, [cit. 2008-03-29]. Dostupné online. Archivované 2008-02-14 z originálu.

Literatúra
----------

* Milan Codr. *Sto hvězdných kapitánů*. [s.l.] : Práce, 1982.

Externé odkazy
--------------

* (po česky) Let STS-41-G Ch/F-6 v Malej encyklopédii kozmonautiky
* (po česky) Jon McBride v encyklopédii SPACE-40
**Ida Haendelová** (\* 15. december 1928, Chełm, Poľsko – † 1. júl 2020, Miami, Florida, USA) bola britská huslistka poľského pôvodu.

Životopis
---------

O hru na husle sa pokúšala na nástroji svojej sestry už ako trojročná. Hru na husle začala študovať ako šesťočná u Mieczyslawa Michalowicza na *Konzervatóriu Frederika Chopina* vo Varšave, kde ako sedemročná debutovala a ako desaťročná vyhrala *Hubermanovu cenu*. 

V roku 1935 sa rodina presťahovala do Londýna, kde Ida študovala u Carla Flescha, ktorý bol z jej hry tak nadšený, že sa ponúkol vyučovať ju zadarmo. Okrem toho začala brať v tom čase aj hodiny od Georga Enescu v Paríži. Od roku 1939 bola Haendelová britskou štátnou občiankou. V roku 1952 sa presťahovala aj s rodinou do Kanady, ale ostala britskou občiankou, a v roku 1979 do Miami v USA.

Nahrala nespočetné množstvo nahrávok diel od J.S. Bacha po Henrika Wieniawského.

Koncertná činnosť
-----------------

Počas vojny hrala pre britských vojakov, vo fabrikách a pre prominentov. Po roku 1945 začala jej kariéra v USA, potom v Izraeli a hneď na to po celom svete. Popri štandardnom repertoári sa venovala vždy komponistom krajiny v ktorej žila ako aj novým či zabudnutým dielam Benjamina Brittena, Maxa Regera, Luigiho Dalapiccolu alebo švédskeho skladateľa Allana Petterssona, ktorý jej venoval aj svoj 2. husľový koncert.

Ocenenia
--------

* Commander of the British Empire
* čestný doktorát Royal College
* 1982 Sibeliova cena

Referencie
----------

1. ↑  OERDING, Henrik. *Zum Tod von Ida Haendel: Warmherzig und würdevoll* [online]. 1 July 2020. Dostupné online. (po nemecky)
2. ↑  WHITE, Robert. Ida Haendel obituary. *The Guardian* (London), 1 July 2020. Dostupné online [cit. 2020-07-01].
3. ↑
4. ↑
5. ↑  ROSENFELDER, Ruth. *Ida Haendel – Jewish Women: A Comprehensive Historical Encyclopedia* [online]. 1 March 2009. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ida Haendelová**

Externé odkazy
--------------

* Ida Haendel na discogs.com
* Ida Haendel v Internet Movie Database (po anglicky)
* Patrons of Exceptional Artists
* Ida Haendel plays the Sibelius Violin Concerto

Zdroj
-----

* 
* *Jahrhundert Geiger* od Haralda Eggebrechta, 2006
* Ida Haendelová hrá Poeme od Chaussona YouTube-Video

Autoritné údaje: * BnF: 13926987c
* GND: 129242349
* ISNI: 0000 0001 1876 1578
* LCCN: n82063151
* NK ČR: xx0020900
* VIAF: 169773889
* WorldCat: lccn-n82063151
UN kód (dolný riadok čísel) na výstražnej tabuľke pre benzín
**Identifikačné číslo látky UN** alebo **identifikačné číslo látky** alebo **identifikačné číslo UN** (-oficiálne názvy; iné názvy: **UN-kód, UN-číslo, kód/číslo UN, kód/číslo OSN, číslo látky**) je charakteristické štvorčíslie priradené v súčasnosti asi 3000 látkam a ich zmesiam, ktoré látku alebo zmes jednoznačne identifikuje. 

Musí byť spoločne s identifikačným číslo nebezpečnosti látky uvedené na každom vozidle, používanom pri preprave látok, ktoré spadajú do zoznamu látok, ktorých preprava sa riadi podľa ADR alebo RID. Látky identifikuje vždy štvormiestny kód (v prípade potreby sa pridáva kód číslom 0).

V cestnej, železničnej a vnútrozemskej vodnej doprave sa prepravované nebezpečné veci označujú výstražnými tabuľkami, na ktorých je v hornej časti tabuľky identifikačné číslo nebezpečnosti látky a v dolnej časti tabuľky je uvedené identifikačné číslo látky UN.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku UN kód na českej Wikipédii.*

* Oznámenie Ministerstva zahraničných vecí Slovenskej republiky o nadobudnutí platnosti zmien a doplnkov príloh k Európskej dohode o medzinárodnej cestnej preprave nebezpečných vecí (ADR)
* JANÁSEK, Dušan a kol. *Nebezpečné látky*. Žilina : Žilinská Univerzita, 2004. Dostupné online. ISBN 80-8070-243-8.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |
**Heterocyty** (**heterocysty**) sú špecializované bunky siníc vytvárané vegetatívnymi bunkami v prípade nutnosti syntézy vlastného enzymatického aparátu, najmä nitrogenázy striktne vyžadujúcej anaeróbne prostredie, z dôvodu fixácie molekulárneho dusíka z atmosféry.

Vznik
-----

Vznik heterocysty z normálnej asimilujúcej bunky je veľmi zložitý proces pozostávajúci z niekoľkých na seba nadväzujúcich pochodov. Budúca heterocysta sa obalí hrubou trojvrstvou bunkovou stenou a dochádza k odbúraniu fotosystému II (molekulárny komplex zodpovedný popredne za štiepenie vody a uvoľňovanie O2) - vlastného fotosyntetického aparátu sinice, pričom sa úplne spustí dýchací reťazec spotrebujúci zvyšný kyslík. Dlhšie nedochádza k fixácii uhlíka, ten musí byť dodávaný vo forme disacharidov z vegetatívnych buniek. Pentózový cyklus (vzájomné premeny hexóz) zabezpečuje prísun redukčných ekvivalentov do heterocysty. Z vegetatívnych buniek je importovaný glutamát tvoriaci spoločne s amoniakom glutamín, ktorý je exportovaný späť do vegetatívnej bunky, kde spolu s α-ketoglutarátom vytvorí 2 molekuly glutamátu. Vlákna siníc s heterocytmi sa nazývajú *Nostocales*, pričom *Nostocales* je aj taxonomická jednotka (rad) siníc. Životnosť heterocýst nie je dlhá a relatívne rýchlo sa rozpadajú.

Priestorové oddelenie
---------------------

Táto schopnosť bola zistená u vláknitých siníc, ktoré tvoria rozsiahle vankúše, pod ktorými sa utvára anaeróbne prostredie (napr. *Coleofasciculus (Microcoleus) chthonoplastes*). Ide o časové oddelenie fixácie N2 (v noci) a oxygénnej fotosyntézy (cez deň): najprv sa degradujú fykobiliproteíny, ďalej sa zastaví fotosystém II - produkcia O2 a dochádza k onej kľúčovej syntéze nitrogenázy a fixácii N2 ukladaného vo forme cyanofycínu. Následne dochádza k opačnému procesu cez resyntézu fykobiliproteínov až k opätovnej fotosyntéze.

Externé odkazy
--------------

* sinicearasy.cz - pdf Archivované 2007-08-18 na Wayback Machine

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Heterocyt na českej Wikipédii.*
**Ilaria Graziano** (tiež známa ako "ILA"; \* Neapol, Taliansko) je talianska speváčka a vokalistka. Známou sa stala vďaka vydaniu anime Ghost in the Shell: Stand Alone Complex a jeho soundtracku, kde hudbu zložila skladateľka Yoko Kanno.

Grazianová začala hrať na husliach a spievať vo veľmi mladom veku. V roku 1997 sa pridala k talianskej ženskej popovej hudobnej skupine Salsaruba. Odvtedy sa zúčastnila viacerých hudobných projektov rôznych autorov, vrátane albumu FLUX s DJ-om Miele v roku 2002.

Po štúdiách vo výtvarnej škole využila príležitosť pôsobiť v Londýne. 

Grazianová naspievala vokály k piesňam *Where Does This Ocean Go* (*Kam ide tento oceán*), *Velveteen* (*Zamatová mlaď*) and *Monochrome (モノクローム)* (*Jednofarebná*). O niekoľko mesiacov neskôr naspievala s Kannovou pieseň *Valse de la Lune* (*Mesačný valčík*) pre anime Wolf's Rain (stopa č. 14). Taktiež vystupuje v piesňach *I Can't Be Cool* (*Nemôžem byť cool*), *I Do* (*Áno*) alba Ghost in the Shell: Stand Alone Complex O.S.T. 2.

V roku 2003 sa pripojila ku kapele živej hudby s názvom *Rainbow 4et* (Francesco Forni na gitare, Sergio Quagliarella na bicích a Fulvio di Nocera na base).

Ostatné diela zahŕňajú piesne na albu Stand Alone Complex O.S.T. 3 (piesne *Christmas in the Silent Forest* (*Vianoce v tichom lese*), *Dew* (*Rosa*)). Grazianová taktiež spieva na piesni na soundtracku *Cowboy Bebop* z roku 2005 s názvom *(Tank! THE! BEST!)*.

V súčasnosti pracuje na sólovom projekte v Londýne, kde žije. 

Vo februári 2007, bolo vydané krátke video s rozhovorom s Grazianovou a Francescom Forni o ich ostatnom vystúpení v Neapoli.

Diskografia
-----------

* FLUX / DJ Miele (2002 - vokály)
* Wolf's Rain O.S.T. / Yoko Kanno (2003 - vokály)
* *Ghost in the Shell: Stand Alone Complex O.S.T* / Yoko Kanno (2003 - vokály)
* *Ghost in the Shell: Stand Alone Complex O.S.T 2* / Yoko Kanno (2004 - vokály)
* *Ghost in the Shell: Stand Alone Complex O.S.T +* / Yoko Kanno (2004 - vokály
* *Wolf's Rain Original Soundtrack Vol. 1* / Yoko Kanno (2004 - vokály)
* *Wolf's Rain Original Soundtrack Vol. 2* / Yoko Kanno (2004 - vokály)
* *Cowboy Bebop Tank! THE! BEST!* / Yoko Kanno (2004 - vokály)
* *Ghost in the Shell: Stand Alone Complex O.S.T 3* / Yoko Kanno (2005 - vokály)
* *Ghost in the Shell: S.A.C. Solid State Society O.S.T* / Yoko Kanno (2006 - vokály)

Ďalšie odkazy
-------------

* Oficiálna stránka na Myspace
* Vlastná diskografia
* Interview časť 1
* Interview časť 2

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0003 7274 4060
* VIAF: 1573159234594203372156
**Josef Bek** (\* 21. decembra 1918 Hradec Králové – † 5. mája 1995 Praha) bol český herec,, ktorý celý život hral optimisticky naladených, bodrých a príjemných českých mužov z ľudu, chlapíkov do každej životnej nepohody. Za svoj život hral takmer v sedemdesiatich českých filmoch, v dvoch stovkách televíznych programov ako aj v mnohých desiatkach divadelných hier. Medzi jeho najvýznamnejšie úlohy patrí napríklad vyslúžilý vojak *Martin Kabát* z filmu *Hrátky s čertem*, alebo pozoruhodný výkon vo filme *Florenc 13.30* či úloha amatérskeho dirigenta Honzu vo filme *Hudba z Marsu*. Spolu s herečkou Irenou Kačírkovou nakrútil pod režijným vedením Ladislava Rychmana pravdepodobne vôbec prvú filmovú pieseň (čo bola obdoba dnešných videoklipov) na svete s názvom *Dáme si do bytu*. Josef Bek miništroval a spieval v kostole Nanebovzatia Panny Márie na Veľkom námestí v Hradci Králové. Vyštudoval královohradeckú Obchodnú akadémiu. Je pochovaný na cintoríne v Hradci Králové - Pouchove.

Je po ňom pomenovaná ulica v Hradci Králové.

Filmografia, výber
------------------

### Film

* *Kde alibi nestačí*
* *Alibi na vodě*
* *Němá barikáda*
* *Anna proletářka*
* *Hrátky s čertem*
* *Hudba z Marsu*
* *Letiště nepřijímá*
* *Florenc 13.30*
* *Ať žijí duchové!*
* *Světáci*
* *Zlatovláska*

Televízia
---------

* *Chalupáři*

### Televízne programy

* 1992 V Praze bejvávalo blaze
* 1986 Vrať se, vše odpuštěno
* 1985 Kavárnička dříve narozených
* 1979 Písničky z celuloidu
* 1975 Kabaret U dobré pohody
* 1971 Písničky Jaroslava Jankovce
* 1970 Vtipnejší vyhráva
* 1970 Televarieté
* 1966 Bejvávalo
* 1963 Babiččina krabička
* 1961 Herci a písničky

Diskografia
-----------

* 2007 *Šoférská* - FR centrum FR 0146 - 2 , CD

### Kompilácie

* 1986 *Syn lovce medvědů* - Supraphon
* 2008 *Hurvínek a lupiči* - Supraphon SU 5861-2, CD
* 2008 *Hitparáda 60. let* - Supraphon Su 7089-9, EAN 0 99925 708993, DVD - 10. Dáme si do bytu - Irena Kačírková a Josef Bek
* 2010 *Nejlepší písničky pro děti všech dob* - Universal Music, CD - 06. Hajný je lesa pán – Josef Bek a dětský sbor (z filmu Ať žijí duchové!) - cd2

Literatúra
----------

* Josef Bek, Petr Hořec: *Každý den radost*, XYZ (názov nakladateľstva), 2007, ISBN 80-87021-74-6,

Externé odkazy
--------------

* Životopis a flilmografia
* Fdb.cz

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Josef Bek na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 53308
* GND: 119309343
* ISNI: 0000 0000 7735 2195
* LCCN: n87845940
* NK ČR: jk01011408
* SNK: 206272
* VIAF: 30343922
* WorldCat: lccn-n87845940
**Josef Frolík** (\* 22. september 1928, Libušín - pravdepodobne máj 1989) bol príslušník ŠtB, ktorý v roku 1969 emigroval do Spojených štátov amerických a pridal sa k CIA.

Detstvo
-------

Josef, rodený Lukeš začal používať meno Frolík v siedmich rokoch po tom, čo sa jeho matka vydala za kladenského robotníka Josefa Frolíka. Aj napriek tomu však vyrastal u starých rodičov.
Absolvoval meštiansku školu, ku koncu druhej svetovej vojny bol totálne nasadený v Nemecku. Po vojne vyštudoval obchodnú akadémiu v Slanom a pôsobil v administratíve Rudého práva, pričom študoval Vysokú školu ekonomickú.

Práca pre KSČ
-------------

V roku 1947 vstúpil do KSČ. Už v roku 1948 sa rozhodol svedčiť proti jednému zo svojich profesorov. Profesor Gargel bol nakoniec označený za reakcionára a odsúdený na trojmesačné väzenie. V roku 1955 prešiel na IV. správu ministerstva vnútra (ekonomická rozviedka) a o päť rokov neskôr dokonca na I. správu. Tu pôsobil v rokoch 1964-1966 na rezidentúre v Londýne. V nasledujúcich rokoch sa zameral na špionáže a spravodajské hry zamerané proti CIA. Po roku 1968 sa však rozhodol nazbierať čo najviac tajných informácií a s pomocou CIA sa mu v roku 1969 nakoniec podarilo utiecť.

Emigrácia
---------

Hneď po emigrácii bol hojne využívaný striedavo CIA, MI5 a MI6. Americký senát ho označil za jedného z najvýznamnejších politických prebehlíkov po druhej svetovej vojne, Veľká Británia mu dokonca ponúkala vysokú vojenskú hodnosť. V ČSSR bol v roku 1971 odsúdený na smrť. Roku 1975 však ťažko ochorel a od tej doby sa prestal kvôli zdravotným problémom výraznejšie angažovať. V septembri roku 1987 mu bola zistená rakovina pečene, ktorej zrejme podľahol v máji 1989. Existuje však aj teória, že Frolík naďalej žije kdesi v USA pod tajnou identitou.

V Česku vyšli dve jeho knihy spomienok: *Špion vypovídá I* a *Špion vypovídá II*, z ktorých sa česká verejnosť prvýkrát dozvedela o špionážnych praktikách česko-slovenskej rozviedky.

Referencie
----------

1. ↑  http: // www. ceskapolitika.cz/Knihy/Spion\_vypovida.htm

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Josef Frolík na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 173465641
* ISNI: 0000 0000 8256 8273
* LCCN: n87880054
* NK ČR: jn19981001259
* VIAF: 67995294
* WorldCat: lccn-n87880054
**Hildegard** (**„Hilda"**) **Ó Riainová** (ír. Hildegard Ó Riain)  je írska diplomatka, od septembra 2017 veľvyslankyňa Írska na Slovensku.

Životopis
---------

Hildegard Ó Riainová získala BA na University College Cork a magisterský titul z ruskej histórie na Trinity College Dublin. Pracovala pre súkromné spoločnosti v Írsku a v Nemecku.

### Diplomatické pôsobenie

Pred pôsobením na Slovensku pracovala v blízkovýchodnom oddelení na Ministerstve zahraničných vecí a obchodu. V rokoch 2006 až 2009 bola zástupkyňou vedúceho írskej misie na Slovensku. V rokoch 2009 až 2012 bola zástupkyňa riaditeľa Divízie vývojovej spolupráce na Ministerstve zahraničných vecí a obchodu kde bola zodpovedná za spoluprácu v oblasti občianskej spoločnosti a volebného pozorovania. V rokoch 2012 až 2017 pracovala na rôznych postoch v Stálej misii Írska pri Európskej únii.

Kópiu svojich poverovacích listín odovzdala štátnemu tajomníkovi Ministerstva zahraničných vecí a európskych záležitostí Ivanovi Korčokovi 5. septembra 2017. Prezident Andrej Kiska prevzal poverovacie listiny 11. októbra 2017. Jej predchodkyňou bola Anne-Marie Callanová (2013 – 2017).

Referencie
----------

1. 1 2 3  Department of Foreign Affairs. *Ambassador Ó Riain* [online]. Ministerstvo zahraničných vecí a obchodu Írska, [cit. 2019-07-11]. Dostupné online.
2. ↑   *Správy* [online]. Ministerstvo zahraničných vecí a európskych záležitostí, 2017-09-05, [cit. 2019-07-11]. Dostupné online. Archivované 2019-07-14 z originálu.
3. ↑   *Zahraniční veľvyslanci pre Slovensko* [online]. Bratislava: Kancelária prezidenta SR, [cit. 2019-07-11]. Dostupné online. Archivované 2020-02-14 z originálu.
4. ↑  Department of Foreign Affairs. *The Embassy’s History* [online]. Ministerstvo zahraničných vecí a obchodu Írska, [cit. 2019-07-11]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Odkaz od veľvyslankyne
**Ján Babilon** (\* 2. jún 1818, Banská Bystrica-Radvaň – † 17. január 1877, Budapešť) bol majster kuchár. Je autorom *Prvej kuchárskej knihy v slovenskej reči*.

Životopis
---------

Narodil sa ako najstaršie z deviatich detí krajčíra a zároveň výrobcu nitrátových solí (potrebná zložka pri výrobe pušného prachu) Jána Babilona (1793 – 1849) a jeho manželky Anny Klimekovej, sliezskej rodáčky z územia dnešného Poľska. Vo viacerých generáciách sa Babilonovci vyučili krajčírskemu remeslu, ale popri tom boli aj prachármi (pulverárius) či výrobcami nitrátových solí. Jeho bratom bol evanjelický kňaz a národnokultúrny pracovník Ľudovít Babilon.

Vyučil sa za kuchára, pôsobil v Pešti ako majiteľ reštaurácie. Vyše 20 rokov zhromažďoval recepty a poznatky z gastronómie, ktoré zhrnul do prvej slovenskej kuchárskej knihy. Obsahuje vyše 1500 receptov s osobitným zreteľom na slovenskú kuchyňu, vyšla vo viacerých vydaniach. Odbornými článkami z oblasti gastronómie prispieval do časopisu Obzor (1871). Mecén slovenského národného života v Pešti.

Dielo
-----

* *Prvá kuchárska kniha v slovenskej reči*, Budapešť r. 1870, kniha obsahuje 1500 receptúr.

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Referencie
----------

1. ↑  Babylon chutí Jána Babilona v prvej slovenskej kuchárskej „klasike"
2. ↑  Gurmánske stálice slovenskej kuchyne
3. ↑  Spôsoby úpravy jedál varením podľa J. Babilona
4. ↑  Staré slovenské kuchárky
5. ↑  V kuchyni s Jánom Babilonom

Externé odkazy
--------------

* Plné texty diel Jozefa Jána Babilona
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 23 - evanjelická farnosť v Radvani

Zdroj
-----

* Ján Babilon: *Prvá kuchárska kniha v slovenskej reči*, vydavateľstvo TATRAN, 1989, Prvé upravované vydanie, upravila Mária Ivanová-Šalingová, náklad 32 000 výtlačkov, 496 strán, ISBN 80-222-0119-7
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * BnF: 12267187w
* ISNI: 0000 0000 5511 0371
* LCCN: n91060054
* NK ČR: ola2003174931
* SNK: 158728
* VIAF: 73911969
* WorldCat: lccn-n91060054
**Ján Chrenko** (\* 16. február 1908, Otrhánky – † 29. jún 1982, Pezinok) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, salezián, trpiteľ za vieru – disident.

Životopis
---------

Ľudovú školu vychodil vo svojom rodisku. Gymnázium navštevoval na súkromnom Slovenskom gymnáziu v Taliansku v obci Perosa Argentina a v Šaštíne. Saleziánsky noviciát si vykonal v Radne v Slovinsku (1928 – 1929). Teológiu študoval v Ríme (Taliansko), kde bol 19. decembra 1937 vysvätený aj za kňaza. Pôsobil v Bratislave a v Trnave.

Pre svoj aktívny náboženský postoj ho ŠtB zariadila do zoznamu „reakčných a neprevychovateľných" rehoľníkov a v marci 1952 bol zatknutý a vo vykonštruovanom procese bol obvinený z toho, že ilegálne ukrýval ﬁnančné prostriedky pred zoštátnením a tie následne použil na nepriateľskú činnosť a na organizovanie ilegálnych útekov saleziánskych klerikov do zahraničia. Odsúdený bol na 14. rokov väzenia. Sedel vo väzeniach v Mírove, v Jáchymove a vo Valdiciach. Odsedel si 10 rokov (v roku 1962 bol amnestovaný). Zomrel v Charitnom domove pre kňazov v Pezinku. Pochovaný je v rodisku v Otrhánkach.

Literatúra
----------

* KUBANOVIČ, Zlatko: *Historický náhľad do dejín slovenských saleziánov (Od dona Bosca do roku 1924)*. Bratislava : Don Bosco, 2019. ISBN 978-80-8074-436-6. S. 246 - 247.

Externé odkazy
--------------

* Don Ján Chrenko
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Koktail* pozri *Koktail (rozlišovacia stránka)*.
Koktail v koktailovom pohári
**Koktail** alebo **kokteil** je nápoj vytvorený zmiešaním niekoľkých alkoholických či nealkoholických nápojových surovín. 

Miešaním koktailov sa zaoberajú barmani, ktorí často predvádzajú divákom akrobaciu pohybov s pohármi, fľašami s nápojmi, lyžicami naplnenými ovocím alebo ľadom či inými prísadami a surovinami. Na miešanie koktailov sa používa šejker, čo je zväčša kovová nádoba s veľkosťou pohára, do ktorej sa suroviny nalejú, šejker sa priklopí pohárom a zmes sa trasením zmieša. Zo šejkru sa koktail naleje do pohára.

Medzi najznámejšie alkoholické koktaily patria Bloody Mary, Mojito, Piña Colada, Daiquiri.

Medzi najobľúbenejšie nealkoholické koktaily patria nápoje vyrábané z mlieka. Tie bývajú dochutené ďalšími pochutinami ako je vanilka, mixované ovocie, kakao, káva, ovocné výťažky a esencie, smotana, orechy a podobne.

Literatúra
----------

* CRHA, Ivan. *Dědeček na scestí a 333 dalších míchaných nápojů*. Praha : Levné knihy KMa, 2001. ISBN 80-7309-043-0.
* GUHA, Alexandr. *Pravé české míchačky: magické oko, mozek, utopený komunista a další kutilské koktejly*. Praha : UK media, 2010. ISBN 978-80-254-8749-5.
* HAMILTON, Andy. *Chlast za hubičku*. Praha : Levné knihy, 2012. ISBN 978-80-7309-224-5.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Koktail**

Externé odkazy
--------------

* Jak se co dělá - Koktejly Archivované 2015-09-11 na Wayback Machine

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Koktejl na českej Wikipédii.*
**Kolymská nížina** je nízko položená rovina na severozápade Jakutska, v povodí riek Alazeja, Boľšaja Čukočja a dolného toku rieky Kolymy. 

Tiahne sa sa na 750 km pozdĺž rieky Kolymy od Východosibírskeho mora po Čerského chrbát, medzi Alazejskou a Jukagirskou náhornou plošinou. Nadmorská výška je do 100 m s občasnými pahorkami dosahujúcimi výšku 200-300 m. Nížina je zložená z jazerno-riečnych piesočnato-hlinitých a hlinito-piesočnatých pôd (s mocnosťou približne 120 m). Podnebie je subarktické. Vyznačuje sa mrazovým a termokrasovým reliéfom s množstvom jazier a močiarov. Na juhu dominujú močiarne listnaté lesy a severne od 69° severnej zemepisnej šírky je tundra s trávou a kríkmi, ktorá smerom na severozápad prechádza do arktickej tundry. Nachádzajú sa tu pastviny sobov.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy geografických objektov z územia mimo SR - zoznam exoným* [online]. Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2012-12-17]. Dostupné online. [nefunkčný odkaz]

Zdroj
-----

* Boľšaja sovetskaja enciklopedija, heslo Колымская низменность[nefunkčný odkaz]
doc. Ing. **Ján Dudáš**, DrSc. (\* 15. január 1946, Veličná) je vysokoškolský pedagóg na Technickej univerzite v Košiciach a biografista. Založil Občianske združenie *Oravapis* na zachovanie kultúrnych hodnôt.

Dielo
-----

* 2002 - *Literárno-kultúrny cestopis Oravy 2*
* 2008 - *Oravci vo vede a technike*
* 2011 - *Absurdity vysokých škôl a inteligencie na Slovensku: Z vývoja európskych vysokých škôl, vedy a inteligencie.*
* 2017 - *Lexikón menej známych a mätúcich sekulárnych a náboženských pojmov*
* 2019 - *Slovník aktuálnych pojmov a výrokov - Fakty absentujúce v učebniciach a v hlavnopr(ú)dových médiách*

Popieranie holokaustu
---------------------

Dudáš je trestne stíhaný vo veci „zločinu výroby extrémistického materiálu, zločinu rozširovania extrémistického materiálu a prečinu popierania a schvaľovania holokaustu". Dudáš napísal otvorený list riaditeľovi Múzea holokaustu v Seredi, v ktorom sa vyjadril, že „*pojem holokaust v Seredi je mytológia v rozpore so skutočnosťou*" a „*skutočné utrpenie židov i nežidov reprezentuje vedecké dielo Germara Rudolfa, Prednášky o holokauste*". Germar Rudolf je nemecký chemik, odsúdený popierač holokaustu. 15. marca 2007 ho Mannheimský súd odsúdil na dva a pol roka za podnecovanie k nenávisti, znevažovanie mŕtvych a ohováranie. *>Prednášky o holokauste* mu skonfiškovali a zničili. Taktiež prišiel o 21 000 € - zisk z predaja tejto knihy.

Referencie
----------

1. ↑  Oravské noviny: Nový pohľad na prezentáciu osobností[nefunkčný odkaz]
2. ↑  Oravské noviny: Bez poznania svojej histórie sme len hromádkou koží otrockých[nefunkčný odkaz]
3. ↑  KULTUREVUE: Absurdne o absurditách vysokých škôl
4. ↑   *Haft für Holocaust-Leugner* [online]. N24, 2007-05-05, [cit. 2021-01-06]. Dostupné online. Archivované 2007-05-05 z originálu.

Externé odkazy
--------------

* Archivované 2011-08-30 na Wayback Machine

Autoritné údaje: * NK ČR: hka2011662912
* VIAF: 186948005