recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kallimachos** (starogr. *Καλλίμαχος*) bol grécky sochár v 2. stor. pred Kr.

Kallimachos, sochár z Atén, pôsobil zrejme v 2. stor. pred Kr. Známy je len vďaka nápisu na fragmente sochy muža, ktorý sa našiel počas vykopávok v Minturne v roku 1931.

Socha kedysi predstavovala nahú mužskú postavu v pohybe, ako je to možné vyvodiť z troch nájdených fragmentov. Prvý predstavuje ľavú nohu postavy a hrubý kmeň stromu (na kmeni je nápis), o ktorý sa postava opierala, noha je skrčená a nesie stopy remienka sandálu a predmetu, možno ruky, ktorá spočívala na hornej časti stehna. Ďalšie dva fragmenty sú úlomky pravej nohy, tiež mierne skrčenej. Z toho, čo zo sochy zostalo, je vidieť, že socha štylisticky patrila k dielam neskorého helenizmu.

Nápis (miestami značne poškodený), datovaný približne do druhého stor. pred Kr. hlása, že autormi diela boli Kallimachos a Gorgias:

* 

|  |  |
| --- | --- |
| *Καλλίμαχος  και Γοργίας  οι ΜΑΛΛΙΟΥ?  Αθηναίοι  εποίουν*   |   *Kallimachos  a Gorgias  syn MALLIA?  z Atén  zhotovili*  |

Interpretácia záznamu patronymu (mena jeho otca) sa kvôli nečitateľnému začiatočnému písmenu líši. Väčšina znalcov sa prikláňa k tomu, že jeho otcom bol Mallias, a že Gorgias bol jeho brat. Americký archeológ Andrew Stewart ale činnosť oboch sochárov datuje približne do rokov 86 pred Kr. až 14 po Kr. a uvádza ich ako synov Kallia.

Autorský podpis Kallimacha sa nachádza aj na reliéfe s vyobrazením Pana a troch Charitiek (charitky stoja na špičkách, akoby tancovali), ktorý sa nachádza v Kapitolskom múzeu v Ríme. Hypotézy, že reliéf zhotovil rovnomenný sochár z 5. stor. pred Kr. alebo že tu ide o kópiu jedného z jeho diel, sú nepravdepodobné (nápis sa totiž datuje do 1. stor. pred Kr.). Tretia hypotéza, že je to falzifikát, sa znalcami poväčšine zamietla vzhľadom na neskoršie objavenie nápisu v Minturne. Je tu však stále možnosť, že tu ide o iného rovnomenného umelca.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑   *Biographischer Index der Antike*. Berlin : Walter de Gruyter, 2012. ISBN 978-31-1095-441-8. S. 492.
2. 1 2 3  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Kallimachos 3*
3. ↑  Jules Marouzeau. *L'Année philologique*. Paris : Société d'édition "Les Belles Lettres.", 1939. S. 278.
4. 1 2 3  Michaela Fuchs. *In hoc etiam genere graeciae nihil cedamus*. Mainz am Rhein : P. von Zabern, 1999. ISBN 978-38-0532-519-6. S. 50.
5. 1 2 3  Brunilde Sismondo Ridgway. *Hellenistic Sculpture*. Madison : Univ of Wisconsin Press, 1990. ISBN 978-02-9917-710-2. S. 274.
6. ↑   *Art and Archaeology*. Washington : Archaeological Institute of America, 1933. S. 293.
7. ↑  John S. Traill. *Persons of Ancient Athens*. Toronto : Athenians, 1994. ISBN 978-09-6852-322-3. S. 115.
8. 1 2  Jerome Jordan Pollitt. *Art in the Hellenistic Age*. Cambridge : Cambridge University Press, 1986. ISBN 978-05-2127-672-6. S. 177-178.
9. ↑  Inscriptiones Graecae, Regions: Sicily, Italy, and the West (IG XIV): Italy, incl. Magna Graecia *IG XIV 1246*
10. ↑   *Enciclopedia dell'arte antica, classica e orientale*. Roma : Istituto della Enciclopedia italiana, 1961. S. 300.
**Pavol Dúbravský** (\* 2. november 1908, Zvolen – † 1. november 1974, Zvolen) bol herec, kultúrny pracovník a úradník.

Rodina
------

* otec Pavel Dúbravský
* matka Anna rod. Birmonová

Životopis
---------

Meštiansku školu navštevoval vo Zvolene, roku 1924 – 1926 učiteľský ústav v Banskej Bystrici (nedokončil). V roku 1933 – 1934 študoval 2 semestre Hudobnej a dramatickej akadémie v Bratislave, roku 1964 – 1965 navštevoval osvetový kurz pri Strednej knihovníckej škole tamže. Úradník finančného riaditeľstva a Slovenskej poisťovne vo Zvolene. Člen kočujúceho Slovenského divadla E. Wagnerovej, činohry SND, činohry Divadla Jozefa Gregora Tajovského. Vedúci Domu kultúry vo Zvolene, pracovník vydavateľstva *Journal* v Bratislave. Autor básnickej zbierky *Bôľ* a knihy noviel *Čo lepší chlapi... a iné humoresky*. Prispieval do športovej tlače. Zanechal rukopis divadelných hier.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Kallippos** (starogr. *Κάλλιππος* – *Kallippos*) bol olympijský víťaz v päťboji v roku 332 pred Kr.

Kallippos z Atén si na 112. olympijských hrách v roku 332 pred Kr. *„vybojoval"* víťazstvo v päťboji. Hellanodikovia ale po súťaži zistili, že páťbojár Kallippos podplatil zápasníkov, proti ktorým mal nastúpiť. Podplácanie na hrách znamenalo porušenie prísahy o čestnom boji a prísne zaň trestali úplatkárov ako aj prijímateľov úplatku.

Na starovekých olympijských hrách sa olympijská prísaha pretekárov konala po obetovaní Diovi, a to pred sochou *Dia Horkia*, *„Pomstiteľa porušených prísah"*. V tejto prísahe sa pretekári zaviazali, že budú súťažiť čestne a rešpektovať všetky nariadené pravidlá. Porušenie prísahy trestalo pretekára vysokou pokutou, ktorú v prípade nedobytnosti muselo zaplatiť domovské mesto. Previnilci okrem peňažnej pokuty museli v olympijskej Altide postaviť tzv. *pokutové sochy*, ktoré sa mali stať *„večným svedectvom hanby."* Takýto trest uložili organizátori hier aj Kallippovi, ktorý ich mal za uzmiernenie boha Dia postaviť šesť.

Tieto pokutové sochy si v druhom storočí prezrel cestovateľ a spisovateľ Pausanias, ktorý zaznamenal: *„Hovoria, že po Eupólovi získal peniazmi Aténčan Kallippos, účastníkov päťboja, svojich súperov v zápase, a že to bola sto dvanásta olympiáda. Keď bola potom na Kallippa a jeho súperov Éliďanmi uvalená pokuta, vyslali Aténčania Hypereida, aby ich poprosil zrušiť pokutu. Keď potom Éliďania tejto prosbe nevyhoveli, išli Aténčania vo svojej spupnosti voči nim tak ďaleko, že im nedajú peniaze, hoci im bol aj zakázaný pristup na olympijské hry, kým ich boh v Delfách varoval, že im v žiadnej záležitosti nevydá veštbu dovtedy, kým Éliďanom nezaplatia pokutu. Zaplatili teda a zhotovili Diovi sochy, a to takisto šesť (ako Eupólovi), aj na nich sú nápisy rovnako jednoduché, pokiaľ ide o poéziu, ako na tých, ktoré sa týkajú trestu Eupóla. Obsah nápisov na sochách je taký, že sem boli venované na príkaz veštby boha, ktorý schválil rozhodnutie Éliďanov o účastníkoch päťboja. Nápis na druhej soche rovnako na tretej chváli Éliďanov udeľovať pokuty (oprávnené) pri päťbojoch. Štvrtý napis hlása, že sa preteky v Olympii dajú vybojovať len telesnou zdatnosťou a nie peniazmi. Ak ide o nápisy na piatej a šiestej soche, jeden z nich objasňuje, prečo sem boli sochy venované, šiesty pripomína veštbu, ktorá prišla Aténčanom z Delf. "*

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Hugh Bowden, *Classical Athens and the Delphic Oracle*, 131
2. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 5,21,5-7.
3. 1 2 3  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 126.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Pavol Horov** (vl. menom **Pavol Horovčák**, pseudonymy **Ján Onda**, **Pavol Horov**, **Peha**, **Péhá**, **PeKa**, **P. U. Horov**, **Urban Čák**, **Urban Horov** a i.) (\* 25. máj 1914, Bánovce nad Ondavou – † 29. september 1975, Bratislava) bol slovenský básnik a prekladateľ.

Životopis
---------

Pochádzal z rodiny maloroľníka, o otca prišiel čoskoro po narodení. Vzdelanie získaval v Bánovciach nad Ondavou, v Moravanoch, v rokoch 1926 – 1934 navštevoval gymnázium v Michalovciach a napokon navštevoval v rokoch 1934 – 1935 učiteľskú akadémiu v Bratislave, kde získal kvalifikáciu na vyučovanie slovenčiny, dejepisu a geografie. Do roku 1944 pôsobil ako učiteľ, v rokoch 1945 – 1950 bol pracovníkom, neskôr v rokoch 1948 – 1950 riaditeľom Československého rozhlasu v Košiciach. Od roku 1951 žil v Bratislave, kde bol v rokoch 1951 – 1952 šéfredaktorom vydavateľstva Slovenský spisovateľ, v rokoch 1952 – 1954 tajomníkom Zväzu slovenských spisovateľov, v rokoch 1953 – 1964 riaditeľom vydavateľstva Slovenský spisovateľ a pracovníkom Slovenského ústredia knižnej kultúry (1963 – 1964). Od roku 1964 sa venoval len literárnej tvorbe.

Tvorba
------

Jeho tvorba bola blízka nadrealizmu. Debutoval zbierkou básní *Zradné vody spodné*, v ktorej reagoval na vojnové udalosti. Tejto téme zostal verný i vo viacerých ďalších zbierkach. K jeho umeleckým vrcholom patrí skladba *Vysoké letné nebe*, inšpirovaná matkinou smrťou. Okrem vlastnej tvorby sa venoval i prekladom z poľskej (Staff, Jastrun, Przyboś, Jachimowicz), perzskej (Omar Chajjám), ruskej a bulharskej (E. Bagrjana, B. Božilov) poézie.

Ocenenia
--------

* 1964 – zaslúžilý umelec
* 1973 – národný umelec

Dielo
-----

### Básnické zbierky

* 1940 – *Zradné vody spodné*
* 1942 – *Nioba matka naša*
* 1944 – *Návraty*
* 1947 – *Defilé*
* 1952 – *Moje poludnie*
* 1954 – *Slnce nad nami*
* 1960 – *Balada o sne*
* 1960 – *Vysoké nebo letné*
* 1966 – *Koráby z Janova*
* 1972 – *Ponorná rieka*
* 1976 – *Asonancie*, vydané posmrtne
* 1977 – *Z posledných*, vydané posmrtne

### Výbery

* 1950 – *Básne*
* 1960 – *Poézia*
* 1964 – *Nioba*
* 1964 – *Šla tade žena*
* 1964 – *Zemplínske variácie*

### Spisy

* 1972 – *Kruté prebudenie. Zv. I*
* 1973 – *V čerení času. Zv. II*
* 1978 – *Torzá. Zv. III*

### Preklady

* 1958 – *Náhodné stretnutia*, kniha prekladov z diel európskych i orientálnych autorov
* 1976 – Omar Chajjám: *Láska, hlina, spev a čaša vína*

Autoritné údaje: * abART: 33681
* BnF: 12122238r
* GND: 119071797
* ISNI: 0000 0001 0950 8028
* LCCN: n81056475
* NK ČR: jn20000603008
* SNK: 157754
* VIAF: 5732968
* WorldCat: lccn-n81056475
**Podnikateľ** je všeobecne osoba venujúca sa sústavne samostatne ekonomickej činnosti, podnikaniu. Konkrétne definície sa rôznia.

Obchodné právo
--------------

V slovenskom Obchodnom zákonníku (§ 2 ods. 2) je podnikateľ definovaný ako:

* a) osoba zapísaná v obchodnom registri
* b) osoba podnikajúca na základe živnostenského zákona
* c) osoba podnikajúca podľa zvláštnych predpisov na základe iného oprávnenia
* d) fyzická osoba, ktorá prevádzkuje poľnohospodársku výrobu a je zapísaná do evidencie podľa zvláštneho predpisu

Z toho vyplýva, že: Podnikateľmi sú vždy osoby zapísané do obchodného registra. Osoby, ktoré nie sú zapísané v obchodnom registri, sú podnikateľmi, ak majú na rozsah predmetu podnikania živnostenské oprávnenie; alebo ak vykonávajú činnosť podľa iných predpisov, ktorú možno charakterizovať ako podnikanie a ktorá si vyžaduje oprávnenie; alebo ak vykonávajú poľnohospodársku výrobu zapísanú do evidencie (poľnohospodárska výroba zapísaná do obchodného registra je vždy podnikateľ).

V slovenskom živnostenskom zákone (§ 5 ods. 1) sa používa legislatívna skratka podnikateľ na označenie (fyzickej alebo právnickej) osoby prevádzkujúcej živnosť.

Pozri aj
--------

* živnostník
**Anton Sokol** (\* 12. jún 1903, Medzibrod - † 16. júl 1973, Zvolen) bol lesný inžinier, vysokoškolský pedagóg.

Rodina
------

* otec Matej Sokol
* matka Amália rod. Sokolová

Životopis
---------

V roku 1914-1922 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1922-1926 na lesníckom odbore VŠZ v Brne, roku 1926 Ing. Pracovník taxačných odd. Riaditeľstva štátnych lesov a majetkov v Banskej Bystrici (1929-1932). Pracovník lesných správ, inšpektor a krajský splnomocnenec štátnych lesov na východnom Slovensku. Profesor VŠPLI v Košiciach, dekan Lesníckej fakulty VŠLD vo Zvolene. Zaoberal sa výskumom zalesňovania, semenárstvom, ochranou lesa a zveri. Autor odborných publikácií, učebníc, spoluautor Lesníckeho terminologického slovníka, odborných článkov v časopisoch a v zborníkoch. Nositeľ vyznamenaní.

Dielo
-----

* Semenárstvo, škôlkárstvo a šľachtiteľstvo, Košice roku 1951
* Lesnícka živočíšna výroba, Košice roku 1952
* *Lesnícky terminologický slovník*, Bratislava roku 1953 (spoluautor)
* Poľovníctvo, Zvolen roku 1957

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * NK ČR: jx20070825010
* SNK: 175627
* VIAF: 84381559
**Anton Tileš** (Tillesch, Tilles, Tilleš) (pravdepodobne \* 22. máj 1804, Štiavnické Bane, Slovensko - † ?) bol slovenský rímskokatolícky kňaz a národnokultúrny pracovník.

Životopis
---------

Narodil sa pravdepodobne v rodine Antona Tilescha a jeho manželky Márie v Priargu (dnešné Štiavnické Bane). Študoval teológiu, ThDr. V 40. a 50. rokoch 19. storočia pôsobil ako katolícky farár a súčasne riaditeľ na katolíckom gymnáziu v Banskej Bystrici. Sprvu patril do kruhu benolákovcov, predplácal slovenskú tlač, neskôr spolupracoval so štúrovcami, zasadzoval sa za používanie Štúrovej spisovnej slovenčiny. Roku 1845 spoluzakladateľ a predseda banskobystrického čitateľského Spolku pohronského, mal vlastnú bohatú knižnicu a podporoval zakladanie knižníc v Banskobystrickej diecéze, udržiaval kontakty s Tatrínom. Dištriktuálny notár a dekan, titulárny kanonik, biskupský komisár pre ľudové katolícke školy, asesor Zvolenskej župy, cenzor kníh.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike - pokrstený ako Antonius Tilesch
**Mihrimáh Sultán** (-v osmanskej turečtine; مهر ماه سلطان) alebo **Mihrimah Sultan** (-v modernej turečtine) (\* 21. marec 1522, Istanbul, Osmanská ríša – † 25. január 1578, Istanbul, Osmanská ríša) bola dcéra osmanského sultána Süleymana I. a Roksolany, dcéry pravoslávneho ukrajinského kňaza Gavrila Lisovského z Krymu.

Stála po boku svojej matky a vždy si ju zastala aj pred neprajníkmi, ako bola Mahidevran (Sultánová manželka a matka Princa Mustafu, ktorého nechal Sultán zavraždiť, pretože vyslovil že je viac ako sultán osobne)

Od mlada sa chcela vydať za osmanského vojaka Malkoucollu Baliibei od ktorého bola výrazne mladšia. S otcom precestovala Osmanskú ríšu. 26. novembra 1539 sa vo veku 17 rokov vydala v Istanbule za srbského vezíra z Dalmácie Rüstem-pašu, ktorý sa v roku 1544 stal veľkovezírom. Mala s ním 3 deti. Po matkinej smrti sa počas vlády svojho brata Selima II. a synovca Murada III. stala „Válide sultán".

Mihrimah Sultan zomrela 25. januára 1578 v Istanbule. Jej hrob je v Süleymanovej mešite.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mihrimáh Sultán**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Mihrimah Sultan na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 138136874
* ISNI: 0000 0000 6103 9938
* LCCN: no2013059475
* VIAF: 88196351
* WorldCat: lccn-no2013059475
Čučoriedkový mafin v papierovom obale
Mafiny s čokoládou pečené v rúre
**Mafin** (angl. muffin) je druh pečiva menších rozmerov z piškótového cesta. Tvarovo pripomína niektoré torty, nie je však tak sladký a nemá polevu. Existujú aj určité obmeny mafinov na báze kukuričného chleba. Mafin sa svojimi rozmermi vojde do dlane dospelého človeka a je určený ku konzumácii jednou osobou v rámci jedného posedenia.

V krajinách Spoločenstva národov sa ako mafin označuje diskovitý *anglický mafin*. Pretože sa v týchto štátoch predávajú aj mafiny amerického typu, môže termín „mafin" označovať ktorýkoľvek z oboch typov.

Existuje veľa variantov a príchutí mafinov, ktorých sa dosahuje špecifickými prísadami ako sú čučoriedky, čokoládové lupienky, uhorky, maliny, škorica, dyňa, ďatle, orechy, citrón, banán, pomaranč, broskyňa, jahody, ostružiny, mandle alebo mrkva. Mafiny sa často jedia na raňajky, môžu sa podávať aj na desiatu alebo k iným príležitostiam.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mafin**
**Mae Westová**, rodným menom **Marie Jane Westová** (\* 17. august 1893, New York, New York, USA – † 22. november 1980, Los Angeles, Kalifornia, USA) bola americká tanečnica, herečka, dramatička, scenáristka, textárka a spisovateľka.

Išlo o jeden zo slávnych hollywoodských sex-symbolov 30. rokov 20. storočia. Divadlo hrala už od detstva, spočiatku hrala a tancovala v rôznych kočovných divadelných spolkoch, nakoniec zakotvila na Broadwayi, kde vystupovala v music-halloch. Tu tiež ako prvá zatancovala neskôr veľmi módny tanec shimmy. V polovici 20. rokov napísala svoju prvú divadelnú hru *Sex*. Jej hry boli v svojom čase značne kontroverzné a priniesli jej rôzne problémy a konflikty ako so zákonom tak aj s puritánskymi kruhmi vtedajšej americkej spoločnosti. Napriek tomu ju tieto problémy urobili známou a zapôsobili ako negatívna reklama, čo ju nakoniec priviedlo aj do Hollywoodu, kde nakoniec pôsobila nielen ako herečka, ale aj ako scenáristka autorka filmových námetov. Išlo o najväčšiu hollywoodsku filmovú hviezdu prvej polovice 30. rokov 20. storočia.

Koncom 30. rokov a na začiatku vojnových rokov jej aktivita a popularita postupne klesala, svoj posledný film natočila v roku 1943. K filmovaniu sa nakrátko vrátila ešte v roku 1970 po 26 rokov trvajúcej odmlke.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mae Westová**

Externé odkazy
--------------

* Mae West v Česko-Slovenskej filmovej databáze
* Mae West v Internet Movie Database (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Mae West na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 12999775v
* GND: 118631799
* ISNI: 0000 0001 2119 5175
* LCCN: n50003369
* NK ČR: pna2007424657
* VIAF: 7521525
* WorldCat: lccn-n50003369
**Podoba frazémy** je tvar, v akom sa môže frazéma vyskytovať pri rešpektovaní ustáleného významu. Mnohé (zmeravené) frazémy sa vyskytujú iba v jedinej podobe, väčšina frazém máva však viacej podôb, a to v dôsledku existencie rozličných variantov tej istej frazémy (napr. porekadlo *My o vlku a vlk za humny* máva popri uvedenej podobe aj tieto ďalšie morfologické varianty: *My o vlku a vlk za humnami. My o vlkovi a vlk za humny. My o vlkovi a vlk za humnami*. Menný výraz *pečený varený* máva aj pozičný variant s podobou *varený pečený* atď.) alebo v dôsledku existencie paradigmatických foriem frazémy (napr. *sedieť ako na ihlách, sedím, sedíš ako na ihlách*). Všetko toto sú ustálené podoby frazémy. Ich špecifickým prípadom je existencia rozšírenej a skrátenej podoby frazémy – sú to podoby, ktoré sa vydeľujú najmä pri fakultatívnych zložkách frazémy. Popri všetkých typoch uvedených ustálených podôb frazémy existujú aj aktualizované podoby, ktoré sú výsledkom aktualizačných zásahov do stvárnenia a zároveň aj do významu frazémy. 

*Článok pôvodne čerpal z diela ĎURČO, Peter (ed.). Frazeologická terminológia (1995) uverejneného na webe Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied.*
Súradnice: 48°35′26″S 20°28′14″V﻿ / ﻿48,5906°S 20,47053°V﻿ / 48.5906; 20.47053

**Slaná** je chránený areál v správe štátnej ochrany prírody Slovenský kras.

Nachádza sa v katastrálnom území obce Brzotín, Plešivec, Slavec v okrese Rožňava v Košickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 2011 na rozlohe 35,2310 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.

Predmetom ochrany je: *Účelom vyhlásenia chráneného areálu je ochrana biotopu európskeho významu: Jaseňovo-jelšové podhorskélužné lesy (91E0) a druhov európskeho významu: hlaváč bieloplutvý (Cottus gobio) a mrena škvrnitá (Barbuspetenyi).*

Referencie
----------

1. ↑  Slaná. In:  *Zoznam osobitne chránených častí prírody SR* [online]. Banská Bystrica: Štátna ochrana prírody SR. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Slaná (chráněný areál) na českej Wikipédii.*
**Slaná voda** je názov unikátneho minerálneho prameňa na hornej Orave, v katastri obce Oravská Polhora v severnej časti okresu Námestovo.

Poloha
------

Prameň vyviera na katastrálnom území obce Oravská Polhora v geomorfologickom celku Podtatranská brázda, na pravom brehu Soľného potoka pri rovnomennej osade, na úpätí vrchu Talagova grapa (801,8 m n. m.).

Hydrogeológia
-------------

Z hľadiska regionalizácie minerálnych vôd Slovenska patrí do oblasti minerálnych vôd flyšového pásma (flyšové pásmo) a je typom tzv. flyšových kyseliek. Tie vznikli vylúhovaním morskej soli v sedimentoch reliktných morí. Z prameňa vyviera alkalická slaná jódobrómová minerálna voda s obsahom soli 50 g/1 kg vody, čo ju koncentráciou zaraďuje k tzv. ruským rosolom (najsilnejšia mineralizácia zo všetkých flyšových soľaniek i soľaniek karpatských neogénnych zníženín). Obsah jódu je približne 135 mg/kg, obsah sírovodíka 5,5 mg/l. Soľanka preto patrí k najhodnotnejším jódovým liečivým vodám známym na území Slovenska.

Dejiny
------

V okolí vyviera viacero podobných prameňov, ktoré boli známe už v 16. storočí. Slané pramene slúžili v rokoch 1863 – 1918 na liečbu kožných a ženských ochorení v miestnych kúpeľoch. V súčasnosti je prameň upravený a voľne prístupný. V oblasti boli v prebehu 80. a 90. rokov 20. storočia odvŕtané viaceré hydrogeologické a prieskumné vrty, ktoré potvrdzujú prítomnosť reliktných marinogénnych vôd.

Prístup
-------

Do osady Slaná voda vedie spevnená cesta, ktorá odbočuje z cesty I/78 v obci Oravská Polhora. Prameň sa nachádza cca 2,5 km od obce, naľavo od prístupovej cesty, pred mostom ponad Soľný potok.

Referencie
----------

1. ↑  Zakovič, M. Potfaj, M. Fendek, M. Bodiš, D. 2009, Jódo-brómové vody v oblasti Oravskej Polhory. Podzemná voda, 15, 2, s. 230-239

Externé odkazy
--------------

* Kúpele Slaná voda

Súradnice: 49°31′32″S 19°28′15″V﻿ / ﻿49,5255°S 19,4709°V﻿ / 49.5255; 19.4709
Abstraktná vrstva
Zariadenie
**Direct3D** je časť aplikačného rozhrania DirectX od spoločnosti Microsoft. Je k dispozícii iba pre operačné systémy Windows 95 a vyššie a je základom grafického rozhrania hracích konzol Xbox a Xbox 360. Používa sa na renderovanie trojrozmernej grafiky v aplikáciách kde je dôležitý výkon, napríklad v počítačových hrách. Umožňuje aplikáciám bežať aj v režime na celej obrazovke aj v okne. Používa hardvérovú akceleráciu, ak ju grafický adaptér podporuje.

**Direct3D je trojrozmerné rozhranie**. Znamená to, že obsahuje mnoho príkazov na trojrozmerné renderovanie, ale tiež aj niekoľko príkazov na dvojrozmernú grafiku. Je pravidelne aktualizované, aby podporovalo posledné technológie grafických kariet. Podporuje plnú softvérovú emuláciu vertexov, no nepodporuje žiadnu emuláciu pixelových vlastností, ktoré nie sú podporované hardvérom. Napríklad, ak je program naprogramovaný na používanie Direct3D s pixel shaderom a grafická karta to nepodporuje, Direct3D to nebude emulovať. Aplikačné rozhranie definuje referenčný rasterizér alebo referenčné zariadenie, ktoré emuluje štandardnú grafickú kartu, hoci je to príliš pomalé, ak sa to použije na emuláciu v akejkoľvek aplikácii a pixel shadery sú obyčajne ignorované.

Hlavným súperom rozhrania Direct3D je OpenGL.
**Vedecká práca** je z hľadiska originality a druhovo-funkčnej charakteristiky výstupu písomná práca zverejňujúca pôvodné výsledky vlastnej vedeckej práce autora alebo autorského kolektívu a má vedecko-objaviteľský charakter.

Vedecké práce sa z hľadiska originality možno rozdeliť nasledovne: 

* pôvodné práce - prinášajú nové poznatky a výsledky
* syntetizujúce (prehľadové) - sumarizujú doterajšie poznatky ku konkrétnej téme a zvyčajne neprinášajú nové poznatky ani výsledky

Sú spravidla vydávané špecializovanými vydavateľstvami (napr. Elsevier, Springer, Thomson Reuters, John Wiley & Sons a pod.) alebo alebo vydavateľstvami rôznych odborných inštitúcií (napr. VEDA, vydavateľstvo Slovenskej akadémie vied). Bývajú súčasťou špecializovaných publikácií ako sú vedecké monografie, zborníky a hlavne (vedecké) články v špecializovaných vedeckých časopisoch. Tieto pred publikáciou prechádzajú prísnou kontrolou a posudzovaním (peer review a pod.).

Referencie
----------

1. ↑   *Zbierka zákonov SR Predpis č. 456/2012 Z. z. Vyhláška Ministerstva školstva, vedy, výskumu a športu Slovenskej republiky o centrálnom registri evidencie publikačnej činnosti a centrálnom registri evidencie umeleckej činnosti* [online]. minedu.sk, [cit. 2018-02-24]. Dostupné online.
2. 1 2  MEŠKO, Dušan; KATUŠČÁK, Dušan, a kol. *Akademická príručka*. 1. slov. vyd. Martin : Osveta, 2004. 316 s. ISBN 80-8063-150-6.
3. ↑   *How to publish in scholarly journals* [online]. elsevier.com, rev. 2017-03-08, [cit. 2018-02-24]. Dostupné online. (po anglicky)
**Chrémonidova vojna** (267-261? pred Kr.), bol konflikt gréckych štátov, nazvaný podľa athénskeho politika Chrémonida, Eteoklovho syna, proti Macedónii, kde vtedy vládol Antigonos Gonatas. Na jednej strane bojovala Macedónia, na strane druhej početná koalícia, ktorú tvorili Atény, Sparta, Élis, Achája, ďalej päť arkadských obcí a Kréta, príp. ešte ďalší spojenci. Túto koalíciu podporoval aj egyptský panovník Ptolemaios II. ktorý chcel predovšetkým oslabiť pozície Antigona Gonata v Grécku. Jeho pomoc gréckym štátom nemala veľký význam. Koaličné štáty vytvorili aj spojeneckú radu (*synedrion*). Na vytváraní protimacedónskej koalície mal podiel aj Chrémonidov brat Glaukón a Aristeides, Mnésitheov syn.

Macedónci mali v pevnostiach na území Atiky rozmiestnené svoje vojenské posádky, ktoré kontrolovali Peiraieus (Pireus). Takisto kontrolovali Akrokorint (korintskú šiju), takže Sparťania nemohli prísť na pomoc Athénčanom. V Sparte bol vtedy kráľom Areus, ktorý sa pokúšal pomôcť Athénčanom, ale neúspešne. V roku 265 pred Kr. (alebo 264) utrpeli Sparťania pri Korinte porážku a Areus padol v boji. Keď Antigonos spustošil athénsky vidiek, Athénčania neboli schopní ďalej odolávať a vzdali sa. Vojna skončila macedónskym víťazstvom v r. 262 pred Kr.(alebo 261). Antigonos dosadil v Athénach v Músaione macedónsku posádku a takisto kontroloval aj ďalšie pevnosti.

Porážka vo vojne znamenala politický, hospodársky aj kultúrny úpadok Athén, ktoré už nemohli pomýšľať na obnovu svojej bývalej slávy a významné postavenie v rámci Grécka.

Literatúra
----------

* Oliva, Pavel: *Řecko mezi Makedonií a Římem*. Praha
**Chránené vtáčie územie Malá Fatra** je jedno z 5 najvýznamnejších území na Slovensku pre hniezdenie vtáctva. Vzniklo pre ochranu voľne žijúcich vtákov ako jedno z typov chráneného územia členskej krajiny Európskej únie s názvom NATURA 2000.

Územie bolo vyhlásené vládou Slovenskej republiky dňa 9. júla 2003. Výmera chráneného územia predstavuje 71 481 ha a pokrýva väčšinu územia Krivánskej a Lúčanskej Malej Fatry. Je to štvrté najväčšie chránené vtáčie územie na Slovensku.

Dôvod ochrany
-------------

Malá Fatra patrí medzi tri územia na Slovensku kde hniezdi: sokol sťahovavý (*Falco peregrinus*), orol skalný (*Aquila chrysaetos*), výr skalný (*Bubo bubo*), žlna sivá (*Picus canus*), kuvik kapcavý (*Aegolius funereus*), ďateľ bielochrbtý (*Dendrocopos leucotos*), ďateľ čierny (*Dryocopus martius*), muchárik bielokrký (*Ficedula albicollis*). Je tiež jedným z piatich hniezdiacich území pre skaliara pestrého (*Monticola saxatilis*). 

Územie bolo vyhlásené aj na základe faktu, že na tomto území hniezdi pravidelne viac ako 1% národnej populácie druhov ako rybárik riečny (*Alcedo atthis*), bocian čierny (*Ciconia nigra*), včelár lesný (*Pernis apivorus*), sova dlhochvostá (*Strix uralensis*), lelek lesný (*Caprimulgus europaeus*), ďateľ hnedkavý (*Dendrocopos syriacus*), chriašteľ poľný (*Crex crex*), kuvik vrabčí (*Glaucidium passerinum*), jariabok hôrny (*Bonasa bonasia*), strakoš sivý (*Lanius excubitor*), prepelica poľná (*Coturnix coturnix*), žltochvost lesný (*Phoenicurus phoenicurus*), muchár sivý (*Muscicapa striata*), tetrov hlucháň (*Tetrao urogallus*), tetrov hoľniak (*Tetrao tetrix*), ďateľ trojprstý (*Picoides tridactylus*) a muchárik červenohrdlý (*Ficedula parva*).

Referencie
----------

1. ↑   *Lokality Natura 2000* [online]. sopsr, [cit. 2009-11-11]. Dostupné online. (po anglicky)

Externé odkazy
--------------

* Zoznam hniezdiaceho vtáctva
* Mapa

Súradnice: 49°07′13″S 18°50′17″V﻿ / ﻿49,12014°S 18,838169°V﻿ / 49.12014; 18.838169
*Spheniscus humboldti*
**Tučniak jednopásy** (iné názvy: **tučniak jednopásový, tučniak Humboldtov**; lat. *Spheniscus humboldti*) je juhoamerický tučniak, ktorý žije v Peru a Čile. V angličtine je pomenovaný podľa prieskumníka Alexander von Humboldta.

Opis
----

Tučniak jednopásy je stredne veľký druh tučniaka, ktoré merajú 56 – 70 cm dĺžky a váži 3,6 – 5,9 kg. Hlava má čiernu farbu s bielym ohraničením za okom, pri ušniciach, na brade, ktorá sa pripojí ku krku. Pod krkom majú čiernu čiaru a biele brucho a stehná. Majú ružový zobák. Mláďatá majú sivé sfarbenie. Na svojom jazyku majú tŕne, ktoré používajú na držanie svojej koristi. Tučniaky jednopáse hniezdia na ostrovoch a skalnatých pobrežiach, hrabú si diery v guáne alebo si vyhrabávajú diery v snehu alebo v jaskyniach. V Južnej Amerike žijú pozdĺž pobrežia Tichého oceána. Keď sa z vajec vyliahli mláďatá, starajú sa rodičia o mláďa, chránia ho a kŕmia ho.

Ochrana
-------

Počet tučniakov sa v prírode zmenšuje, kvôli nadmernému rybolovu, zmene klímy okysľovaniu oceánov a ničeniu biotopu. V minulosti bol tento druh na pokraji vyhynutia. V auguste 2010 bola poskytnutá od Spojených štátov ochrana a dnes je zákonom chránený živočích. Dnes v prírode hniezdi od 6000 do 32000 párov.

V roku 2017 dostal na základe dlhodobých výskumov status jedného z najohrozenejších druhov tučniakov planéty. Druhu venuje veľkú pozornosť Európska asociácia zoo a akvárií (EAZA) , ktorá menežuje ex situ populáciu v počte asi 2500 jedincov v stovke zoologických záhrad. Celkovo číta populácia v ľudskej opatere asi 15000 jedincov.

Chov v slovenských zoo
----------------------

Na Slovensku je chovaný od roku 2008 jedine v Zoologickej záhrade v Košiciach, ktorá odchovala už 45 mláďat týchto vtákov. Košická ZOO od roku 2018 vedie celoeurópsky chovný program EAZA na záchranu tučniakov jednopásych v zoologických záhradách Európy, ktorý eviduje viac ako 2200 jedincov v stovke inštitúcií. EEP - Európsky záchovný program je spoločný projekt európskych zoologických záhrad a akvárií, ktorého podstatou je spolupráca pri chove a záchrane niektorých ohrozených druhov zvierat. Jeho činnosť zabezpečuje Európska asociácia zoologických záhrad a akvárií (EAZA).

Tučniaky chová Zoo Košice v spodnej časti areálu v chovnom komplexe, vybudovanom v roku 2008. Pozostáva z priestranného výbehu s rozlohou cca 400 m² s dvomi bazénmi s objemom 160 m³ a 25 m³ a vnútorného zimoviska taktiež s bazénom.

V sedemdesiatych rokoch 20. storočia sa o ich chov krátko pokúšala aj Zoologická záhrada v Bratislave.

Referencie
----------

1. ↑  BirdLife International. 2013. Spheniscus humboldti. The IUCN Red List of Threatened Species 2013: e.T22697817A50410743. Prístup 1. november 2016.
**Kapitál** je označenie jedného z výrobných faktorov v klasickom chápaní. Tvoria ho všeobecné statky.

Na rozdiel od práce a pôdy sa spravidla považuje za len odvodený výrobný faktor, lebo je výsledkom výrobnej činnosti. Počas svojho fungovania sa postupne opotrebúva, amortizuje. Môže byť hmotný, nehmotný. 

Niektoré pojmy:

* peňažný: Úspory uložené v bankách alebo požičané dlžníkovi, ktoré prinášajú majiteľovi zisk. Peňažný kapitál je potenciálnym kapitálom, ktorý sa premení na reálny vtedy, ak sa požičiava.
* výrobný (fyzický, produktívny)
* fiktívny(portfóliový) : kapitál v podobe cenných papierov (akcie, obligácie=dlhopisy)
* obežný (variabilný) - opak fixného
* fixný (konštatný) - opak obežného

Kapitál, sa z hľadiska vzniku javí ako úspory premenené na investície.

Požičaním kapitálu vznikne úverový vzťah. Za vypožičanie úveru sa platí úrok. Úrok je dôchodok plynúci z kapitálu. Úrok je teda cena kapitálu. Úrok je daný úrokovou mierou a veľkosťou kapitálu.

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Kapitál (výrobný faktor)**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kapitál (výrobný faktor)**
**Staršia vetva (kapetovsko-)anjouovskej dynastie** (iné názvy: **Anjouovci**, **kapetovsko-anjouovská dynastia**, **Kapetovci-Anjouovci**), na Slovensku najčastejšie označovaná ako Anjouovci, bola vedľajšia vetva rodu Kapetovcov založená Karolom, mladším bratom francúzskeho kráľa Ľudovíta IX. Vládla od roku 1245 v Provensalsku, od roku 1246 v Anjou, od roku 1266 v Neapolsku a na Sicílii, od roku 1308 v Uhorsku a od roku 1370 v Poľsku. 

V roku 1246 bol Karol vymenovaný za grófa z Anjou (odtiaľ názov Anjouovci). V roku 1266 bol Karol korunovaný za kráľa Neapolska a Sicílie, keď zvrhol posledného kráľa Conradina z rodu Hohenstaufovci. V roku 1282 síce stratil titul sicílskeho kráľa, ale ako neapolský kráľ sa udržal na tróne naďalej. Jeho následníci vládli Neapolu až do roku 1435.

Dynastia Kapet-Anjouovcov zahŕňala aj vetvy uhorských Anjouovcov (vládli Uhorsku v rokoch 1308 – 1385, 1386 – 1395), poľských Anjouovcov (1370 – 1399), tarentských Anjouovcov (boli titulárnymi vládcami Latinského cisárstva) a dračských Anjouovcov (vládli Neapolu v rokoch 1382 – 1435 a Uhorsku v rokoch 1385 – 1386).

Dynastia vymrela po meči Ladislavom Neapolským v roku 1414, úplne vymrela jeho sestrou Janou II. v roku 1435.

Vďaka rôznym dynastickým sobášom detí Karola I. jeho krv dnes koluje vo viac ako v stovkách potomkov dnešných kráľovských rodoch.

O mladšej vetve pozri Valoisovsko-anjouovská dynastia

Pozri aj
--------

* Zoznam vládcov Sicílie a Neapolska
* Zoznam vládcov Uhorska
* Zoznam vládcov Poľska

Externé odkazy
--------------

* Anjouovci (audio)
**Tučniak čiapočkatý** (*Pygoscelis antarcticus* alebo *antarctica*) je stredne veľký druh tučniaka z rodu Pygoscelis rozšírený v Južnej Georgii a na Južných Sandwichových ostrovoch, Antarktíde, Južných Orknejských a Shetlandských ostrovoch, Bouvetovom ostrove, Ballenyských ostrovoch a na Ostrove Petra I.

Opis
----

Tučniak čiapočkatý
Tučniak čiapočkatý je až 68 cm vysoký a váži okolo 4,5 kg. Má tmavý chvost, chrbát, vrchnú stranu plutiev, temeno a zobák. Brucho, hrdlo, spodnú časť plutiev a z časti aj hlavy má biele, končatiny ružové. ľahko ho rozoznáme podľa úzkeho čierneho pruhu, ktorý sa tiahne od temena pod zobák a späť a pripomína uzdičku. Samec ani samica sa od seba zároveň sfarbením ani veľkosťou nijak viditeľne nelíšia.

Ekológia
--------

Tučniaky čiapočkaté sa spravidla držia len pri brehu, aj keď bolo už niekoľko jedincov videných na šírom mori. Živí sa malými bezstavovcami a rybami. Svojej koristi sa ľahko zmocňujú vďaka veľmi rýchlemu plávaniu. 

Je veľmi dobrým potápačom, ktorý sa dokáže ponoriť aj do niekoľko metrovej hĺbky a vydržať pod vodou aj dlhšie ako jednu minútu. Najčastejšie sa pritom potápa na poludnie a večer. Podobne ako ostatné druhy tučniakov sa na súši, kde sa inak pohybuje veľmi neohrabane, často na ľade doslova kĺže po bruchu a odráža sa plutvami a končatinami, čím môžu vyvinúť viditeľne väčšiu rýchlosť. 

Stavia si kruhové hniezda z kameňov, do ktorých kladie 2 vajcia, ktoré zahrievajú striedavo obidvaja rodičia po 5 až 10 dní. Mláďatá so šedým chrbtom a o niečo svetlejším bruchom sa liahnu po 35 dňoch a v hniezde zostávajú po dobu 20 - 30 dní, potom sa zoskupujú do tzv. škôlok. Do vody po prvýkrát vstupujú až po tom, čo sa zbavia prachového peria, teda po 50 až 60 dňoch života.

Početnosť
---------

Tučniak čiapočkatý je pomerne hojný druh, v Červenom zozname ohrozených druhov (IUCN) je zaradený do kategórie najmenej ohrozených druhov (Least Concern). Na celom svete žije pritom až 8 000 000 jedincov. Hniezdna oblasť je značne rozsiahla a zaujíma 50 – 100 000 km².

Referencie
----------

1. 1 2  BirdLife International. 2016. Pygoscelis antarcticus. The IUCN Red List of Threatened Species 2016: e.T22697761A93638235.. Prístup 9. august 2018.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tučniak čiapočkatý**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Tučniak čiapočkatý**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tučňák uzdičkový na českej Wikipédii.*
Čerpacia stanica Texaco v meste Reedsport v Oregone
Texaco oglaševanje (1928)
**Texaco** (***Texa**s **Co**mpany*) je americký koncern palivového priemyslu a prevádzkovateľ siete čerpacích staníc v celých Spojených štátoch a ďalších krajinách sveta (západná časť Afriky, Latinská Amerika, Európa, Spojené kráľovstvo). Je tiež vlastníkom značky motorových olejov Havoline. Spoločnosť bola vytvorená v Beaumonte v Texase (ako *The Texas Fuel Company*) v roku 1901 cez newyorského podnikateľa Arnolda Schlaeta. V minulosti za zúčastňovala projektov na dobývanie ropy a výroby nikel-metalhydových batérií pre príslušenstvo do automobilov pričom bola kritizovaná za svoje ekologicky nešetrné praktiky. Spoločnosť mala svoje sídlo v Harrison v štáte New York v blízkosti White Plains do roku 2001, keď sa spoločnosť zlúčila s energetickou korporáciou Chevron Corporation.

Externé odkazy
--------------

* Texaco
* Texaco Car of the Decades
* Texaco Xpress Lube
* Havoline
* Chevron
**Kapitulácia** je ukončenie boja (resp. vojny), kedy jedna zo strán uzná zbytočnosť ďalšieho boja, „zloží zbrane" a vydá sa na milosť (alebo nemilosť) víťaznej strane.

Kapitulovať môže štát a celé jeho ozbrojené sily (pozri Poľsko 1939, Nemecko 1945) alebo len jednotka, respektíve jednotky na určitom území (pozri kapitulácia Singapuru 1942, alebo kapitulácia amerických jednotiek na Filipínach v tom istom roku).

Kapitulácia môže byť bezpodmienečná (Nemecko 1945, Japonsko 1945) alebo s podmienkami (pozri kapitulácia Singapuru 1942, kde podmienkou bol (neskôr porušený) prísľub slušného zaobchádzania so zajatcami zo strany Japoncov). 

Zásadný praktický rozdiel medzi kapituláciou s podmienkami a prímerím za nevýhodných podmienok (napr. prímerie medzi Fínskom a ZSSR v rokoch 1940 a 1944), je (väčšinou) nezloženie zbraní slabšou stranou a jej možnosť neskôr pokračovať v boji v prípade prímeria. V prípade kapitulácie však zvyčajne stráca slabšia, kapitulujúca, strana možnosť ďalšieho plnohodnotného odporu, lebo súčasťou podmienok je prakticky vždy odovzdanie minimálne kľúčových zbraní a (minimálne dočasná) strata kontroly nad z vojenského hľadiska strategicky nenahraditeľnými oblasťami.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| „ | Najrýchlejšia cesta k ukončeniu vojny je prehrať ju. | "|
| – George Orwell |

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kapitulace na českej Wikipédii.*
Súradnice: 48°22′30″S 16°59′48″V﻿ / ﻿48,3750003°S 16,9966481°V﻿ / 48.3750003; 16.9966481

**Kostol Nanebovzatia Panny Márie** je rímskokatolícky kostol na Slovensku v obci Plavecký Štvrtok pochádzajúci z prvej polovice 14. storočia, rekonštruovaný v 17. a 19. storočí. V kostolnom parku sa nachádzajú tri vápencové sochy vytvorené v rôznych časových obdobiach.

Kostol bol postavený v 14. storočí v gotickom štýle. Tento dátum spomína darovacia listina z roku 1333. V 17. storočí bola prestavaná klenba a opravená bola aj strecha. Gotická zostala iba predná strana. Ďalšia rekonštrukcia bola vykonaná v roku 1922 spolu s inštaláciou nových zvonov. 11. novembra 1922 bol zrekonštruovaný kostol vysvätený - odvtedy sa konajú zimné hody. 17. decembra 1925 bol nainštalovaný nový organ, a v roku 1933 bola strecha pokrytá plechom. Fara bola postavená v roku 1787.

Pred kostolom je niekoľko sôch. Najcennejšou je socha kríža s Ježišom Kristom a Pannou Máriou, ktorú vytvoril francúzsky sochár v roku 1793. V roku 1908 bola zo zbierky krajanov v Amerike postavená socha Najsvätejšej Trojice. Tretí pamätník je pamätníkom padlých vojakov v prvej svetovej vojne. V roku 1932 ho vytvoril kamenár - sochár Weinberger zo Stupavy.

Galéria
-------

* 
* 
* 
* 
* 
*

Referencie
----------

1. 1 2   *Kostol* [online]. Obec Plavecký Štvrtok, 2020-07-13, [cit. 2021-09-07]. Dostupné online.
2. ↑  VOJTECH, Zajíček. Z dávnejšej minulosti našej obce. *Štvrtčan* (Obec Plavecký Štvrtok), 2019-03, roč. 13, čís. 1, s. 12. Dostupné online [cit. 2021-09-07]. ISSN 1338–9114.

Externé odkazy
--------------

* Farnosť Plavecký Štvrtok - oficiálne stránky
**Daniil Leonidovič Andrejev**, rus. Даниил Леонидович Андреев (\* 2. november 1906, Berlín – † 30. marec 1959, Moskva) bol ruský spisovateľ, básnik a mystik rusko-ukrajinského pôvodu.

Život
-----

Daniil Andrejev bol synom Leonida Andrejeva, významného ruského spisovateľa, a Alexandry Veligorskoy, pra-neter slávneho ukrajinského básnika, dramatika, filozofa, humanista a maliara Tarasa Ševčenka, jeho krstným otcom bol Maxim Gorkij. Jeho otec žil vo Fínsku, po dobu Ruskej revolúcie sa vrátil do Ruska, avšak po jej skončení odišiel späť do Fínska, svojho syna nechal v opatere sestry svojej manželky (jeho manželka zomrela pri pôrode) v Rusku. Na rozdiel od väčšiny vtedajšej ruskej inteligencie bol Daniil Andrejev vychovávaný veľmi nábožensky.

Začal písať už v detstve, a to ako poéziu, tak prózu. Ukončil strednú školu, avšak na vysokú školu nebol prijatý, lebo nemal proletársky pôvod. Živil sa teda ako grafik a výtvarný umelec, vo voľnom čase stále písal.

V roku 1942 bol naverbovaný do Červenej armády, avšak bol v civilnej službe, v priebehu bitky pri Leningrade sa podieľal na preprave zásob cez Ladožské jazero. Po druhej svetovej vojne sa vrátil do civilného života, ale v auguste 1947 bol odsúdený k 25 rokom väzenia za údajnú protisovietsku propagandu a prípravy vraždy J. V. Stalina. Vo väznici roku 1954 utrpel srdcový záchvat, prvú predzvesť onemocnenia srdca, ktoré nakoniec viedlo k jeho smrti.

Medzi rokmi 1947 a 1957 bol uväznený vo Vladimíre, kde mal prvé mystické vízie a kde začal písať svoje hlavné dielo, *Ruža sveta*, ktoré napokon vydal v samizdate v ZSSR. Oficiálne bola v Rusku vydaná až v roku 1991, v Česku až v roku 1996.

Dielo
-----

Všetky literárne práce, ktoré Andrejev napísal pred rokom 1948, vrátane románu *Pútnici noci* (rus. *Странники ночи*), opisujúceho autorovu duchovnú opozíciu voči ateizmu a sovietskemu režimu, boli zničené štátnymi inštitúciami ako *„protisovietska literatúra"*. Vo väzení ale Andrejev niektoré svoje staré básne napísal znovu, z Pútnikov noci však napísal len pár stránok. Niekoľko básní bolo tiež zachránených jeho priateľmi, vrátane jeho prvej básne, ktorú napísal v ôsmich rokoch.

Jeho hlavným dielom je mystický spis *Ruže sveta* (po rusky *Роза Мира*), detailne popisujúci mnoho vrstiev duchovných svetov, obklopujúcich svet.

Mimo Ruže sveta napísal rozsiahle básne *Železné tajomstvo* (po rusky Железная мистерия, publikované 1990), *Ruskí bohovia* (Русские боги, v plnom znení publikované 1995) a ďalšie diela.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Daniil Andrejev na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 69451
* BnF: 125501071
* GND: 121079759
* ISNI: 0000 0001 1065 6327
* LCCN: n82005066
* NK ČR: ola2002145083
* VIAF: 61661321
* WorldCat: lccn-n82005066
Dobytie lode britskej Východoindickej spoločnosti *Kent* francúzskym kaperom Robertom Surcoufom na korvete *Confiance* 7. októbra 1800. Obraz namaľoval priamy účastník bitky, francúzsky námorník a maliar Ambroise-Louis Garneray.
**Kaper** (holand.) alebo **korzár** (franc. *corsaire* z lat. *cursarius* t. j. "nájazdník", angl. *privateer*) je inak súkromná osoba, ktorá dostala od svojej vlády oficiálne poverenie ku konaniu koristníckej činnosti na mori. Tá spočívala v prepadávaní obchodných lodí nepriateľskej mocnosti a ich zajatí. Svoju činnosť vykonávala vlastnou loďou a zisk z nej bol buď jej vlastníctvom, alebo sa o ňho delila dohodnutým spôsobom s vystavovateľom tzv. kaperského listu (franc. *lettre de marque*). Korisť podliehala potvrdeniu štátnym úradom, v Anglicku koristnému súdu (angl. *prize court*). Kaperské lode neboli považované za súčasť ozbrojených síl štátu. Kaperstvo vzniklo v 16. storočí a oficiálne bolo zakázané *Parížskou deklaráciou o námornom práve*, ktorá bola prijatá v roku 1856 na mierovom kongrese v Paríži, ktorý sa konal po krymskej vojne. Slovom kaper alebo korzár je často označovaná tiež samotná loď.

Počas vojny korzári napadali obchodné lode a kolónie protivníka. Pri vzájomnom politickom napätí medzi štátmi niekedy pokračovali v činnosti aj v čase trvalého mieru. Hlavný rozdiel medzi pirátom a kaperom bol predpoklad, že svoju činnosť nekoná na základe finančnej motivácie, ale na základe vlastenectva, od toho sa potom odvodzoval právnický náhľad na túto problematiku, keď mali byť zajatí kaperi vnímaní ako vojnoví zajatci. To sa vo všeobecnosti nerobilo, ale lode neutrálnych štátov neboli napádané a tie potom kaperov nevnímali ako pirátov. Výnimkou z tohto pravidla bola loď s viacerými kaperskými certifikátmi z krajín, ktoré neboli vo vojenskej koalícii.

Referencie
----------

1. ↑   *Mezinárodní právo veřejné. Zvláštní část*. [s.l.] : [s.n.], 2006. ISBN 80-7179-536-4. S. 442–443.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Korzár na českej Wikipédii.*
Súradnice: 37°51′30″J 176°59′00″V﻿ / ﻿37,85833°J 176,98333°V﻿ / -37.85833; 176.98333

**Whale Island** (maor. **Moutohora**) je menší ostrov, nachádzajúci sa pri pobreží Severného ostrova, asi 12 km severne od mesta Whakatane. Plocha ostrova je 1,43 km² a predstavuje erodovaný zvyšok vulkanického komplexu.

História
--------

Na ostrove sa nachádzajú zvyšky maorského osídlenia (obydlia a záhradné terasy). Maori ostrov obývali až do začiatku 19. storočia. V tomto storočí bola na ostrove postavená aj veľrybárska základňa, no po tom, ako sa lovcom nepodarilo uloviť ani jednu veľrybu bola po pár rokoch opustená. Neskôr, koncom 19. storočia bola na ostrove ťažená síra, ktorá bola spracovávaná v rafinérii v Aucklande. V roku 1895 bola ťažba z dôvodu nízkej kvality suroviny zastavená. V roku 1915 sa začal pre potreby stavby prístavného múru vo Whakatane na Whale Island ťažiť kameň. V súčasnosti je na ostrove prírodná rezervácia s obmedzeným prístupom návštevníkov.

Geológia
--------

Ostrov predstavuje vynorený zvyšok vulkanického komplexu, tvoreného prevažne dacitovo-andezitovými horninami. Vulkán bol naposledy aktívny začiatkom holocénu, v súčasnosti sú jedinými prejavmi neukončeného vulkanizmu kyslé termálne pramene a fumaroly, ktoré sa nachádzajú neďaleko centrálneho dómu ostrova.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Whale Island**

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu – Whale Island na Global Volcanism Program (po anglicky)
Súradnice: 40°0′0.68″S 83°00′33.99″Z﻿ / ﻿40,0001889°S 83,0094417°Z﻿ / 40.0001889; -83.0094417

**Wexner Center for the Arts** je jednou z najznámejších prác, ktorú navrhol americký architekt Peter Eisenman spolu s Richard Trott a Laurie Ollin. Wexner Center For The Arts bola postavená Columbus v štáte Ohio (USA) v štátnej univerzite. Budova bola dokončená v roku 1989, keď múzeum moderných umení už ustanovilo dekonštruktivizmus, ktorým bol Eisenman charakteristický ako štýl.

Wexner Center
-------------

Budova Wexner Center sa javí ako veľké lešenie s bielou 3D mrežou, ktorá slúži ako chrbtica budovy, medzi dvoma existujúcimi štruktúrami. Táto mreža - chrbtica slúži ako pasáž medzi budovami a sú z nej prístupné aj Wexner Galleries, galérie, ktoré postupujú z podzemného sídla budovy. Očakávanie pozorovateľa z budovy a miesta sú nepriateľské. Mreža uväzuje Wexner Centrum a akademickú pôdu s mestom a na druhej strane s impozantnou mestskou mrežou na mrežu na akademickej pôde, typické Eisenmanove prekrytie jednej mreže ponad druhú, aby vytvoril nekoncentrovaný kritický moment na mieste. Budova stojí na konflikte a na integrácii medzi minulosťou a budúcnosťou, mestom a akademickou pôdou, naznačuje svetský vzťah medzi oboma časťami bez vzťahu k miestu. Biela mreža , ktorá naznačuje budúcnosť sa stretáva s s južným koncom, s konštrukciou z tehál, pripomínajúc Amory Towers (Amorské veže), ktoré stáli neďaleko, kým neboli v roku 1958 zničené.

Externé odkazy
--------------

* oficialna www stranka Wexner Center for the Arts