*Arcosanti*, mapa
*Arcosanti*, západná polovica
*Arcosanti*, veža
*Arcosanti*
**Paolo Soleri** (\* 21. jún 1919, Turín – † 9. apríl 2013, Paradise Valley, Arizona) bol taliansky architekt, jeden z najznámejších utopistických plánovačov 20. storočia. Jeho prepracované sociologické filozofie, kontroverzné megaplány návrhov mesta a experimentálne spoločenské sebestačné komunity sú poetickým manifestom druhom sveta, ktorý je možný, pokiaľ sa človek rozhodne žiť v harmónií s prírodou.

Život
-----

Paolo Soleri sa narodil 21. júna 1919 v talianskom Turíne. Po ukončení štúdia s najvyššími vyznamenaniami na Polytechnickej Univerzite v Turíne sa presťahoval do USA, kde pôsobil v rokoch 1947-1949 ako učeň Franka Lloyda Wrighta v Taliesin West (Arizona) a následne aj v Taliesin Easte vo Wisconsine. Wrightove filozofie, najmä teórie plasticity a kontinuity, mali veľký dopad na Soleriho ďalšiu tvorbu.

Jedným z jeho prvých významných ocenených projektov (koncom 40tych rokov) bol návrh na rúrový most. Napriek skutočnosti, že návrh nikdy nebol zrealizovaný, je to pravdepodobneprvý inovatívny koncept dizajnu mostov od čias Maillarta – dômyselná železobetónová konštrukcia sa rozvíja v miestach, kde je konštrukčné napätie malé, potom sa späť uzatvára do rúrovitého tvaru v strede rozponu. Návrh bol vystavovaný v Múzeu moderného umenia a publikovaný v časopise *The Architecture of Bridges* od Elizabeth Mock. 

V roku 1950 sa Soleri vrátil naspäť do Talianska, aby tam navrhol a postavil sochársky jedinečne stvárnenú továreň na keramiku *Ceramica Artisitca Solimene*, južne od Neapola. Hoci je továreň na Vietri sul Mare výrazne ovplyvnená Gaudiího Sagrada Famíliou, zachováva si rukopis svojho tvorcu. Vydúvajúce sa tenkostenné škrupiny pozdvihujú a zdokonaľujú prirodzené krivky prostredia skalných útesov. Proces zoznamovania sa s keramickým priemyslom viedol Soleriho k tvorbe keramických a bronzových zvonkohier a priviedol ho tiež k technike na výrobu architektonických konštrukcií pomocou bahnových a naplaveninových odliatkov. Príjmy z výroby práve týchto zvonkohier predstavujú už viac ako 30 rokov zdroje na financovanie stavieb a konštrukcií na testovanie Soreliho teoretických prác.

Tvorba
------

### Earth House

V roku 1955 sa s manželkou Colly a dvoma dcérami presťahoval do Paradise Valley, Scottsdale, malej púšte pri meste Phoenix v Arizone, kde si postavil svoj vlastný „earth house – dom zeme" (1955-58), len pár kilometrov od Taliesin West. Zemný dom je tvorený dvoma vzájomne prepojenými štruktúrami, na ktorých Soleri začal odskúšavať rôzne prírodné formy a techniky stavania. Aj tu sú badať stopy Gaudího práce. Objekty sa z jednej strany dotýkajú povrchu púšte, z opačnej sa otvárajú do vyhĺbeného patia; navrhnuté spolu so súborom jám a šácht na zachytenie dažďovej vody, ktorá slúži ako podpora k zavlažovaciemu systému vegetácie rastúcej na vrchnej streche. Tento systém bol priekopnícky. Soleri dal najskôr postaviť obrovské formy z tvrdeného púštneho piesku, do ktorých bol potom rozprášený betón. Po úplnom stvrdnutí škrupiny boli pieskové formy odstránené buldozérom.

### Cosanti

Spolu so svojou ženou založili v roku 1956 neziskovú nadáciu *Cosanti Foundation*, ktorou sa zaviazali svoj život venovať výskumu a experimentovaním v urbanizme. Prvým projektom nadácie bolo Cosanti, čiastočne podzemný komplex, fungujúci na podobnom systéme učňovskej školy, ako bola tá Wrightova. Pozostáva z rezidencii, ateliéru na keramiku a učňovských blokov. Je založená na princípoch pasívnej solárnej architektúry, konštrukcie sú v horúcich letných dňoch chladné a naopak, v studených nociach sálajú teplo. Cosanti má rozmery cca 8 x 12 m, pod úrovňou povrchu púšte a je zastrešený 8 cm hrubou zakrivenou rebrovou škrupinou.

### Arcosanti

Aby Soleri unikol živelne sa rozrastajúcich predmestských častí Phoenixu, presťahoval sa v roku 1970 asi 110 km severne od Cosanti, kde založil hlavný projekt svojej nadácie, urbánne laboratórium - Arcosanti. Arcosanti je minimesto schopné podpory 5000 obyvateľov žijúcich na ploche 10 akrov, obklopené zeleným ochranným vegetačným pásom. Prototyp mesta zahŕňa študijné centrum pre experimentálne workshopy a performing arts. Ako stavitelia na tomto komplexe pracujú zväčša študenti, zmluvne zaviazaní vzdať sa odmeny v prospech privilégia byť členom komunity Paola Soleriho. Učňovské časti sú tvorené 4 m vysokými kubickými objemami s kruhovými oknami. Arcosanti sa stal prototypom „arkológie" – idey vyvinutej Paolom Solerim v 60tych rokoch minulého storočia – architektúra spojená s ekológiou. Bola formulovaná Solerim ako nevyhnutný životný proces, rovnako ako aj koncový produkt. Poskytuje alternatívy k horizontálnemu rastu, ktorý je charakteristický pre väčšinu amerických miest a z toho prameniacich rozsiahlych predmestí - sebestačné, vertikálne vrstvené megaobjekty, ktoré kombinujú bývanie, prácu a prírodné prostredie do zahustených superorganizmov; megamestá spája do absolútneho procesu s evolúciou. Soleri vyvíja vedeckú analógiu medzi kompaktnosťou existujúcou v prírode a koncentráciou obyvateľstva, čím sa dostáva k hmote esenciálnej pre mestskú spoločnosť. Pretože stupeň živej atmosféry energie a efektívnosti je priamo úmerný hustote, mesto predikuje na základe ucelenosti a hustote: nedostatok hustoty je synonymom neefektívnosti. Arkológia – mestá navrhnuté na maximalizovanie interakcie a prístupnosti; minimalizovanie používania energií, surových materiálov a pôdy; obmedzenie odpadu a ekologického znečisťovania a poskytnutie vzájomného vzťahu s okolitým prirodzeným prostredím.

### Mesto v obraze čoveka

Arcosanti je iba malý testovací model v porovnaní so Soleriho rozhodujúcou víziou – ďalších 30 arkologických návrhov zostavených v
publikácií z roku 1969 – *Arkológia: Mesto v obraze človeka*. Zahrňuje napríklad Veledigu, mesto pre 15 000 obyvateľov nachádzajúce sa pri priehrade a Babelnoah, komunitu s kapacitou 6 000 000 ľudí, ideálne na mieste v blízkosti prímorskej bažiny. Soleri taktiež experimentoval s arkologickou ideou, vychádzajúcou z centralizmu a dokonca zahŕňajúcou aj základy ekonomickej aktivity (vrátane ťazby dreva a nerastných surovín). Každá jedna z týchto koncetrických štruktúr miest môže byť zdolaná peši alebo na bicykli. Autá sú zakázané, čím sa eliminuje automobilová cirkulácia a determinujúci faktor formy dopravnej infraštruktúry, na rozdiel od iného procesu moderného územného plánovania. Soleri má hlbokú averziu voči autám, predmestiam a pomalým, amorfným rozptylom spoločnosti. Ciele a ambície všetkých jeho návrhov zahŕňajú vývoj a zväčšovanie zoznamu ekologických variánt a možností; ilustráciu výhod koncentrácie a vysokej hustoty v mestách, expanzia vnútorného priestoru do objemu; vývoj alternatív k automobilovej doprave; prieskum rôznorodosti hospodárnosti, ktorá sa dá docieliť automatizáciou, štandardizáciou a zahustením; premena voľnočasových aktivít na užitočné prispievanie mestu; a reinpretácia umelcovej úlohy v spoločnosti.

### City On Mesa

Ďalším zamýšľaným smerom arkológie je ideové „city on mesa", ktoré Paolo Soleri navrhol a naskicoval do najpodrobnejších detailov na tucty roliek mastného papiera (na balenie mäsa), každej dlhej niekoľko desiatok metrov. Mesa City pojme viac než 2 000 000 obyvateľov, na približne 55 000 akrov pôdy, 5 km dlhej a 10km širokej. 34 urbanistických štruktúr sa spojí okolo sústredenej občianskej vybavenosti a obchodných centier v skupinkách po piatich. Základnou myšlienkou návrhu takejto mestskej osnovy má byť presvedčenie, že mesto je najdôležitejším estetickým fenoménom na zemi. Mesa City má byť situované v západnej časti USA alebo na inom topograficky podobnom území. Pôda by mala byť znárodnená a spravovaná autoritou vlády a ekologické koncepty starostlivo kontrolované, využívanie komplexného systému rozvodia riek, priehrad a kanálov má zabezpečiť dobé fungovanie poľnohospodárstva v týchto semiaridných oblastiach.

### Ostatné projekty

Soleri svoje návrhy a riešeniami urbanisticko-ekologických kríz vystavuje celoročne v rôznych kútoch zeme, hosťuje na rôznych univerzitách, zúčastňuje sa stále architektonických súťaží, doposiaľ vydal 6 publikácií a množstvo esejí a monografií. Významnou bola jeho výstava organizovaná v roku 1970 - „Architektonické vízie Paola Soleriho" Corcoran Gallery of Art vo Washingtone, ktorá sa šírila vo veľkej miere v USA a v Kanade, lámajúc rekordy počtom návštevníkov. „Two Suns Archology - koncept pre mestá budúcnosti" bola otvorená na Xerox SquareCenter v meste Rochester, NY, v roku 1976. V roku 1989 „Paolo Soreli habitaty – ekologické maličkosti" a výstava arkologií, priestorových habitatov a mostov, bola prezentovaná v New York Academy of Science .

### Ocenenia

Solerimu bolo udelené ocenenie z Graham Foundation a dve významený ceny z Guggenheim Foundation. Získal tri čestné doktoráty, v roku 1963 Zlatú medailu Amerického inštitútu architektov, Zlatú medailu zo Svetového bienále architektúry v Sofii v roku 1981 a Striebornú medailu Academied´Architecture v Paríži (1984). V súčasnosti je významným pedagógom na College of Architecture na Štátnej arizonskej univerzite.

Referencie
----------

1. ↑  artcyklopedia.com. *artcyklopedia.com* [online]. [Cit. 2008-10-03]. Dostupné online.
2. ↑  cosanti.com. *Cosanti Web* [online]. [Cit. 2008-10-03]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Paolo Soleri**

Externé odkazy
--------------

* planetary.org Paolo Soleri – architect (po anglicky)
* arcosanti.org Arcosanti (po anglicky)

Autoritné údaje: * abART: 130177
* BnF: 12446939x
* GND: 120151642
* ISNI: 0000 0001 1078 576X
* LCCN: n50016748
* NK ČR: mub2015872679
* ULAN: 500014829
* VIAF: 95771937
* WorldCat: lccn-n50016748