recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Urartu** v čase svojho najväčšieho rozsahu (743 pred Kr.)
Pevnosť Erebuni je hrad z čias **Urartu** (Jerevan, Arménsko)
Tabuľa s klinovým písmom z čias **Urartu**, nájdená na hrade Erebuni
**Urartu** alebo **Vanské kráľovstvo** bolo staroveké kráľovstvo, ktoré existovalo v 9. stor. pred Kr. až zač. 6. stor. pred Kr. v horách na hornom toku Eufratu a Tigrisu a okolo Vanského jazera. Krajina bola už od svojho vzniku najväčším protivníkom silnej Asýrie.

V 9. storočí pred Kr. došlo k zjednoteniu rôznych urartujských (urartských) kmeňov, ktoré vtedy hovorili podobným jazykom ako Churriti – urartčinou (= vančinou). Vládcovia tohto štátu nielen úspešne odrážali útoky Asýrčanov, ale neskôr začali robiť nájazdy na územie Asýrskej ríše. Niekedy v 8. storočí pred Kr. malo územie Urartu najväčšiu rozlohu.

Názov
-----

V asýrskych prameňoch sa územie od 13. stor. pred Kr. spomína ako Uruatri/Uratri a od 9. storočia Urartu. V urartuských textoch sa krajina nazýva Biai/Biainili.

Dejiny
------

V 13. storočí pred Kr. bolo Asýrčanom územie známe a vládcovia tzv. stredoasýrskej ríše si ho snažili podrobiť, čo sa im aj niekoľkokrát čiastočne podarilo. Od 11. storočia pred Kr. sem začali prenikať churritské a aramejské kmene zo severozápadnej Mezopotámie, ktoré časom splynuli s miestnym obyvateľstvom a vytvorili národ Urartčanov s množstvom malých mestských štátov. Okolo roku 835 pred Kr. sa tieto mestské štáty spojili pod vládou jediného panovníka Sarduriho I. (835 až 820 pred Kr.) ako odpoveď na stále asýrske útoky z juhu. Hlavným urartuským mestom bol pôvodne Arzaškun, neskôr sa ním stala Tušpa (pri dnešnom meste Van). Konflikt medzi oboma mocnosťami – Urartu a Asýriou – sa stal doslova chronickým. Najväčšou prekážkou asýrskych ambícií na severe bolo mocné kráľovstvo Urartu, no priamemu asýrskemu vojenskému zásahu bránili nepreniknuteľné pohoria. Aj keby sa Asýrčanom podarilo prekročiť hory alebo dosiahnuť Urartu lepšie prístupnými priesmykmi na východe alebo západe, Urartujci mohli vždy ustúpiť do svojich mohutných horských pevností a ponechať na drsných zimných podmienkach, aby prinútili Asýrčanov k odchodu. Asýrčania síce niekoľkokrát slávili úspechy nad Urartujcami, no nad ich územím nikdy nezískali úplnú kontrolu.

Na pamäť svojich úspechov dali vládcovia Urartu vytesať nápisy v klinovom písme podobnom novoasýrskemu klinopisu, niekedy na ťažko dostupných miestach.

Od konca 8. storočia pred Kr. (porážka Sargonom II. v roku 714 pred Kr.) začala moc Urartu upadať, zo severu útočili kočovníci (Kimeri, Skýti a Médi) a z juhu zasa silnel tlak Asýrskej ríše. Tieto tlaky nakoniec spôsobili zánik štátu Urartu asi začiatkom 6. storočia pred Kr. Štát bol začlenený do Médskej ríše.

Po zániku štátu
---------------

Niekedy v 6. storočí pred Kr. sa na bývalom území Urartu sformovali nové kmeňové celky, z ktorých sa neskôr vyvinuli dve národnosti: arménska a gruzínska. Predkovia dnešných Arménov žili na území okolo Vanského jazera. Gruzínci a im príbuzné kmene, ktoré žili v údolí riek Araks a Kura (kde sa rozkladala bájna Kolchida) a v priľahlých horských oblastiach, vytvorili gruzínsku národnosť.
Katya Malaya, brušná tanečnica z Los Angeles
**Brušný tanec** alebo **arabský tanec** alebo **orientálny tanec** je druh tanca, založený na pohyboch trupu a pochádzajúci z Blízkeho východu.

Termín „*brušný tanec"* pochádza z francúzskeho slova *danse du ventre*, ktorý vznikol pri kolonizácií Alžírska Francúzmi. Je to nesprávne pomenovanie pre tanec, pretože sa doň zapája každá časť tela a predovšetkým boky. V arabčine sa povie „*Rachs Šharchi"* (رقص شرقي), čo v preklade znamená *východný tanec*, ktorý sa hrá v reštauráciach po celom svete. Tento druh tanca je skôr pre ženy, ale niekedy tancovali aj muži.

Tento tanec je predovšetkým riadený trupom s dôrazom na kĺby a boky. Ide iba o voľne pohyby a slúži hlavne na uvoľnenie trupových svalov a končatín. Správne držanie tela a svalová kontrola je dosť dôležitá, ako je tomu aj pri ostatných druhoch tanca. Pohyby tanca sú v rytme s hudbou a vznikajú tečúce a vlnité pohyby, pri ktorých je telo v neustálom pohybe. Rýchle a nepretržité pohyby bokov a hrudného koša vytvárajú dojem tkaniny a hĺbky pohybu. Brušný tanec nie je nebezpečný a slúži ako brušné cvičenie pre všetky vekové kategórie. Zvyšuje pružnosť trupu a vlnivé pohyby predlžujú a posilňujú stavce na chrbtici.

Brušný tanec má dlhú históriu na Blízkom východe, ale historické dôkazy o jeho pôvode sú iba špekulatívne. Niektoré grécke a rímske zdroje opisujú tanec so zvlnenými pohybmi a chvejúcimi sa stehnami z Malej Ázie a Španielska. Neskôr až v 18. a 19. storočí opísali tento tanec európsky cestovatelia Edward William Lane a Gustave Flaubert, ktorí ho videli a spoznali v Egypte. Za domov brušného tanca sa považuje Egypt a Turecko, akurát že egyptský využíva folklórny štýl a turecký je temperamentný a hravý s väčšou vonkajšou projekciou energie.

Odev pri tomto tanci sa volá „*bedla"* (بدلة,), čo v preklade znamená *oblek* a je vybavený hornou podprsenkou, bedrovým pásom a dlhou sukňou. Podprsenka a pás sú bohato zdobené perlami, korálkami, kryštálmi, mincami, prúžkami a výšivkami. Pás môže byť ako samotný diel alebo zošity do sukne.
**Anton Kolarovič** (\* 19. január 1894, Pečeňady – † 26. september 1977, Rúbaň) bol slovenský salezián, kuchár, trpiteľ za vieru – disident.

Životopis
---------

Ľudovú školu vychodil vo svojom rodisku. Počas prvej svetovej vojny bol odvedený a pôsobil ako kuchár. Saleziánsky noviciát si vykonal v Genzane v Taliansku (1922 – 1923). Keďže bol v pokročilejšom veku rozhodol sa stať koadjútorom (rehoľným bratom). Ako kuchár pôsobil v Šaštíne, Svätom Benediku, Bratislave a v Trnave.

Po násilnom zrušení Saleziánskej spoločnosti z noci z 13. na 14. apríla 1950 bol internovaný v tábore v Podolínci (krycia operácia pre násilnú likvidáciu mužských rehoľných rádov komunistickým režimom niesla názov Akcia K). Po prepustený z internácie bol poslaný na tzv. „preškolenie" a následne domov.

Pre svoj aktívny náboženský postoj bol v roku 1952 uväznený. Odsúdili ho na 5. rokov väzenia. Trest si odsedel v Ilave, Jičíne a vo Valdiciach. V roku 1955 bol amnestovaný. 

Po prepustený z väzenia (1952 – 1955) pracoval ako kuchár v cukrovare v Nitre (1955 – 1958). Pre vážne zdravotné ťažkosti (ako dôsledok tvrdých výsluchov a väznenia), bol v roku 1958 poslaný do invalidného dôchodku do sociálneho zariadenia v Rúbani, kde i zomrel.

Literatúra
----------

* KUBANOVIČ, Zlatko: *Historický náhľad do dejín slovenských saleziánov (Od dona Bosca do roku 1924)*. Bratislava : Don Bosco, 2019. ISBN 978-80-8074-436-6. S. 250.
* KOLAROVIČ, Anton, SDB. In:  *Lexikón katolíckych kňazských osobností Slovenska*. 1. vyd. Bratislava : Lúč, 2000. 852 s. ISBN 80-7114-300-6. S. 702 – 703.
**Anton Július Hiray** (Antonius Julianus) (\* 17. február 1770, Nová Baňa - † 21. október 1842, Banská Štiavnica) bol hudobný skladateľ, regenschori.

Rodina
------

* otec Ferdinand Hiray
* matka Františka Hirayová

Životopis
---------

Narodil sa ako Antonius Julianus Hiraÿ 17. februára 1770. Trubačstvo sa vyučil v Banskej Bystrici. Trubačský majster, organista a regenschori kostola Nanebovzatie Panny Márie tzv. farského v Banskej Bystrici (1790-1820). Na počesť príchodu uhorského palatína do Banskej Bystrice zložil Banskobystrický pochod (1798). Majiteľ domu č. 16 (tzv. Benického dom) na Námestí v Banskej Bystrici (od 19. februára 1805). Regenschori a mestský kapelník v Banskej Štiavnici (1820-1842). Skladateľ ovplyvnený viedenskou, nemeckou a talianskou hudbou, komponoval i svetské a tanečné skladby v štýle raného klasicizmu. Jeden z posledných predstaviteľov trubačskej tradície na Slovensku.

Dielo
-----

* Graduale Angelis suis in C;
* Civitatis Neosoliensis Militare Marsch (Banskobystrický pochod - slávnostný pochod občanov mesta Banská Bystrica pre dva klarinety, 2 lesné rohy a 2 fagoty, 1798)
* Tedeschi per il flauto traverso
* Tedeschi pre komorný orchester 1797
* Menuetti pre sláčikové trio
* Polonézy pre komorný orchester
* Ländlerische tänze pre komorný orchester

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník
* Príbehy z minulosti Banskej Bystrice

Zdroj
-----

* Záznam o narodení a krste v matrike:

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0003 8737 7451
* NK ČR: xx0160406
* SNK: 147564
* VIAF: 280278784



  

* Banskobystrický pochod v podaní dychovky Železiarne Podbrezová
**Anton Mišík** (\* 15. marec 1882, Ilava – † 15. september 1947, Bratislava) bol slovenský pedagóg, matematik a fyzik.

Rodina
------

* otec: Štefan Mišík
* matka: Mária rod. Baginová
* manželka: Štefánia Melišová

Životopis
---------

Narodil sa v Ilave. Vysokoškolské štúdium absolvoval v Budapešti, pričom financovanie si zabezpečoval zväčša vlastnými silami. 

Po skončení štúdia pôsobil ako profesor matematiky a fyziky na stredných školách v Novom Meste, u piaristov v Podolínci a nakoniec na reálke v Žiline. Po prvej svetovej vojne bol jedným z prvých stredoškolských profesorov, ktorí sa zapojili do národného prebúdzania Slovenska. Bol ustanovený za riaditeľa slovenskej reálky v Žiline a vyučoval matematiku a fyziku s plnou kvalifikáciou. Bol spoluzakladateľom a dlhoročným predsedom Spolku profesorov Slovákov. V roku 1938 po utvorení slovenského ministerstva školstva sa stal odborovým prednostom na tomto ministerstve. Aj po roku 1939 zostal pracovať na Ministerstve školstva a národnej osvety ako najvyšší odborný pracovník. Po auguste 1944 sa činnosti na ministerstve vzdal. Výnosom Povereníctva školstva SNR bol dňom 31. augusta 1945 prepustený bez nárokov na dôchodok. Zomrel 15. septembra 1947 v Bratislave.

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrike riadok 25 - farnosť Ilava
* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.
**Open 13 2005** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 7. do 14. februára 2005 v hale na tvrdom povrchu v francúzskom Marseille. Titul v dvojhre získal Švéd Joachim Johansson, ktorý vo finále porazil Chorváta Ljubičića. Bol to jeho tretí titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Česi Martin Damm a Radek Štěpánek, ktorí vo finále porazili bahamsko-kanadský pár Mark Knowles, Daniel Nestor. Pre Damma to bol 30. a pre Štěpánka 10. titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Open 13 2005*
**Švédsko Joachim Johansson** vs. Chorvátsko Ivan Ljubičić 7-5 6-4

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Open 13 2005*
**Česko Martin Damm / Česko Radek Štěpánek** vs. Bahamy Mark Knowles / Kanada Daniel Nestor 7-6(4) 7-6(5)

  


| * z
* d
* u
Turnaje Open 13 |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

 |
Tmavo je vyznačené umiestnenie transeptu v pôdoryse chrámu
**Transept** je priečna chrámová loď slúžiaca na oddelenie presbytéria od hlavnej chrámovej lode. 

Prvýkrát bola použitá v ranokresťanskej bazilike na rozšírenie priestoru pre stúpajúci počet predstavených cirkvi, ktorým už nestačilo presbytérium. Bazilika s transeptom a apsidou získala pôdorys v tvare písmena T. Neskôr, v predrománskej architektúre, bol medzi transept a apsidu vložený ďalší priestor, ktorý tvoril chór (presbytérium). Stavba tak získala pôdorys v tvare latinského kríža. Miesto, kde sa hlavná a priečna loď pretínajú, sa nazýva jednoducho kríženie. Priečna loď má obvykle rovnakú výšku a šírku ako hlavná loď. Aj transept môže byť vybavený bočnými loďami. Dĺžka transeptu presahuje šírku chrámovej lode. Vyústenie hlavnej lode do transeptu býva zdôraznené triumfálnym oblúkom. Na priečeliach transeptu (južnom a severnom, ak je kostol orientovaný) bývajú spravidla umiestnené vchody s rozmernými portálmi. Tie väčšinou slúžili kapitule či príslušníkom konventu, zatiaľ čo západný vchod do lode bol určený laickým účastníkom bohoslužieb.

Transept je doložený už v 4. storočí u baziliky sv. Petra vo Vatikáne.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Transept na českej Wikipédii.*
**Open 13 1998** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 2. do 9. februára 1998 v hale na tvrdom povrchu v francúzskom meste Marseille. Titul v dvojhre získal Švéd Thomas Enqvist, ktorý vo finále porazil Rusa Kafeľnikova. Bol to jeho 12. titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Američania Donald Johnson a Francisco Montana, ktorí vo finále porazili americký pár Mark Keil, T.J. Middleton. Pre Johnsona to bol štvrtý a pre Montanu siedmy titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Open 13 1998*
**Švédsko Thomas Enqvist** vs. Rusko Jevgenij Kafeľnikov 6-4 6-1

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Open 13 1998*
**USA Donald Johnson / USA Francisco Montana** vs. USA Mark Keil / USA T.J. Middleton 6-4 3-6 6-3

  


| * z
* d
* u
Turnaje Open 13 |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

 |
Mapa japonských provincií so zvýraznenou provinciou Hitači
Provincia **Hitači** (jap. 伊予国 – Hitači no kuni) bola stará japonská provincia, ktorá hraničila s provinciami Iwaširo, Iwaki, Šimósa a Šimocuke. V súčasnosti jej to prefektúra Ibaraki.

Starobylé provinčné hlavné mesto a kláštor sa nachádzali v blízkosti súčasného mesta Išioka (boli objavené vo vykopávkach), kým hlavná svätyňa bola východnejšie v Kašima. V období Sengoku bola oblasť rozdelená medzi niekoľkých daimjóv, ale hlavné hradné mesto bolo zvyčajne súčasné mesto Mito.

| * z
* d
* u
Bývalé japonské provincie |
| --- |
| 
* Aki
* Awa (Kantó)
* Awa (Šikoku)
* Awadži
* Biččú
* Bingo
* Bizen
* Bungo
* Buzen
* Cušima
* Čikugo
* Čikuzen
* Čišima
* Dewa
* Eččú
* Ečigo
* Ečizen
* Harima
* Hida
* Hidaka
* Higo
* Hitači
* Hizen
* Hjúga
* Hóki
* Iburi
* Iga
* Ijo
* Iki
* Inaba
* Ise
* Išikari
* Iwami
* Izu
* Izumi
* Izumo
* Jamaširo
* Jamato
* Kaga
* Kai
* Kawači
* Kazusa
* Kii
* Kitami
* Kózuke
* Kuširo
* Mikawa
* Mimasaka
* Mino
* Mucu
* Musaši
* Nagato
* Nemuro
* Noto
* Oki
* Ómi
* Ošima
* Ósumi
* Owari
* Sacuma
* Sado
* Sagami
* Sanuki
* Seccu
* Suó
* Suruga
* Šima
* Šimocuke
* Šimósa
* Šinano
* Širibeši
* Tadžima
* Tanba
* Tango
* Tešio
* Tokači
* Tosa
* Tótómi
* Wakasa

 | Vlajka Japonska |
**Omrvinková navigácia** (angl. *breadcrumb navigation*) (tiež mininavigácia, alebo drobčeková navigácia) je navigačná pomôcka v používateľskom rozhraní. Navigácia dáva používateľom spôsob, ako si udržať prehľad o polohe v rámci programov alebo dokumentov. Tento termín pochádza z rozprávky „O Janíčkovi a Marienke", ktorí si omrvinkami značili cestu domov. Tento spôsob navigácie používa tiež Windows Vista a Windows 7.

Webové stránky
--------------

Omrvinková navigácia sa zvyčajne zobrazuje horizontálne v hornej časti webovej stránky, zvyčajne pod názov stránky alebo hlavičky. Poskytuje odkazy späť na predchádzajúcu stránku a používateľovi umožňuje navigovať sa po prejdených stránkach až po aktuálnu, resp. na druhej strane po počiatočnú, hlavnú stránku. Omrvinková navigácia poskytuje pre užívateľa prejdenú cestu začínajúcu od východiskového bodu. Na oddelenie jednotlivých odkazov sa obvykle používa znak väčšie-ako (>), niekedy je oddelenie riešené grafickým spôsobom. 
Príklad typickej omrvinkovej navigácie: 

hlavná stránka > podstránka1 > podstránka2 > aktuálna stránka

Druhy omrvinkovej navigácie
---------------------------

Existujú tri typy web navigácie: 

* **Cesta**: Linky navigácie sú dynamické a ukazujú cestu, ktorú používateľ prešiel, kým sa dostal ku aktuálnej stránke.
* **Miesto**: Linky stránok sú statické a ukazujú, kde je stránka umiestnená v hierarchii webu.
* **Atribút**: atribút navigácie poskytuje informácie, ktoré smerujú na aktuálnu stránku.

Použiteľnosť
------------

Niektorí programátori kritizujú tento spôsob navigácie, pretože navigácia duplikuje funkcie, ktoré sú už zakomponované v prehliadačoch. Použitie navigácie je tiež problémové pre webové sídla s rozsiahlou štruktúrou podstránok, kde pre rozsiahlosť nie je možné jednoriadkovo popísať cestu medzi hlavnou a aktuálnou stránkou.

Global Positioning System (GPS)
-------------------------------

Pokročilé GPS nástroje dokážu sledovať pohyb používateľa GPS so záznamom prejdenej trasy v určitom čase so sledovaním významných miest a prezentovať ich ako „omrvinkový chodník" umožňujúci spätnú navigáciu na ktorýkoľvek zaznamenaný kľúčový bod.

Operačné systémy
----------------

Windows Explorer, v systéme Windows 7 používa omrvinkovú navigáciu vo svojom paneli s adresou. Správcovia súborov, ako Nautilus, Dolphin, Finder a Windows Explorer (Windows Vista / 7) umožňujú omrvinkovú navigáciu, výmenou či rozšírením adresného riadku.

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Breadcrumb (navigation) na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

* terminológia: Kolektív: Vybrané kapitoly z digitálnej gramotnosti, Fakulta prírodných vied Žilinskej univerzity, Žilina 2008, str. 240
DNA (šedá) obtočená okolo histónu (farebný v strede)
**Históny** sú nízkomolekulové bázické proteíny, ktoré boli objavené v jadrách eukaryotických organizmov. Spolu s DNA a inými proteínmi (tzv. nehistónovými) sa podieľajú na stavbe chromatínu. 

Rozlišujeme 5 základných typov histónov, a to H1, H2A, H2B, H3 a H4. Jednotlivé typy sa môžu vyskytovať vo viacerých subtypoch. Týchto päť druhov sa typicky vyskytuje v chromatíne mnohobunkových organizmov, ale zistilo sa, že u jednobunkových organizmov niektoré typy môžu chýbať. Na rozdiel od niektorých nehistónových proteínov históny nie sú sekvenčne špecifické, čiže nevyhľadávajú určité presné poradie dusíkatých báz.

Históny sú bohaté na aminokyseliny lyzín a arginín a ich kladným nábojom vyrovnávajú záporne nabitú nukleovú kyselinu. Väzbou na molekulu DNA spôsobujú zmenu jej terciárnej štruktúry. Osem histónových proteínov (po dva z druhov H2A, H2B, H3 a H4) tvorí oktamér, okolo ktorého sa obtáčajú 2 otočky ľavotočivej DNA za vzniku útvaru, ktorý sa nazýva nukleozóm. Histón druhu H1, ktorý má zo všetkých piatich druhov najväčšiu molekulovú hmotnosť, oddeľuje dva navzájom susediace nukleozómy.

Gény kódujúce históny sú na molekule DNA usporiadané tandemovo a mnohonásobne sa opakujú. Ako všetky proteíny, aj históny podliehajú posttranslačným úpravám. Tieto úpravy menia vlastnosti jednotlivých aminokyselín a majú tak vplyv na väzbovosť s DNA, inými histónmi, nehistónovými proteínmi a ďalšími molekulami. Najčastejšími posttranslačnými modifikáciami sú metylácia, fosforylácia, acetylácia a ubikvitinácia.

Súbor konkrétnych modifikácií určitých aminokyselín v určitých histónoch sa označuje ako epigenetický kód. Epigenetický kód ovplyvňuje štruktúru chromatínu (ako bolo spomenuté vyššie), čím ovplyvňuje génovú expresiu, teda využitie genetickej informácie. V súčasnosti sú niektoré modifikácie histónov asociované s chorobami. V roku 2004 bol v USA do praxe zavedený prvý liek fungujúci na princípoch epigenetiky - azacitidín. Ide o činidlo zabraňujúce metylácii, ktoré sa používa na liečbu myelodysplázií, t.j. chorôb krvi často predchádzajúcich vzniku rakoviny krvi.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portálBiologický portál |
Budova motelu vo Virgínii po útoku podpaľača
**Podpaľačstvo** je zločin, pri ktorom páchateľ (**podpaľač**) úmyselne a vedome (priamo alebo nepriamo) založí požiar. Odlišuje sa od neúmyselne spôsobených požiarov z nedbalosti, samovoľného vzplanutia, požiarov vzniknutých napríklad poruchou elektroinštalácie alebo prírodných požiarov spôsobených bleskom... v páchateľovi, jeho úmysle požiar založiť a nechať ho spôsobiť škody alebo obete. Podpaľačstvo nie je ani založenie ohňa, ktorý jeho pôvodca dokáže ovládnuť (napr. pálenie lístia na záhrade).

Okolnosti príčin a vzniku požiaru sú predmetom vyšetrovania. Po zlikvidovaní požiaru je štandardným postupom hľadať a následne buď potvrdiť, vyvrátiť alebo ďalej skúmať možnosť úmyselného založenia. Vo väčšine krajín sveta je podpaľačstvo posudzované ako trestný čin a chápané ako poškodzovanie cudzej veci alebo ohrozenie na živote.

Pyrománia
---------

Obsesia ohňom a závislosť na podpaľačstve sa nazýva pyrománia. V krajných prípadoch môže ísť o patologický prejav nejakej duševnej choroby. V niektorých vyriešených prípadoch podpaľačstva sa pôvodcovia požiarov prekvapivo regrutovali zo samotných hasičov.

Dôvody podpaľačstva
-------------------

Vo väčšine prípadov podpaľačstvo slúži ako poistný podvod, alebo zakrytie nejakého trestného činu (napr. lúpeže, sprenevery). Môžu byť však aj iné dôvody, napr. závisť, nenávisť, vyhrážanie, vydieranie, konkurenčný boj. Alebo sociálna, politická, či etnická odlišnosť. V niekoľkých prípadoch bolo podpaľačstvo použité ako tzv. falošná vlajka, teda podpaľač požiar využil k obvineniu svojho nepriateľa a využil vlnu nevôle, ktorá sa proti nemu následne vzniesla.

Slávne prípady podpaľačstva
---------------------------

* 356 pred Kr. – Herostratos podpálil Artemidin chrám v Efeze, aby sa stal slávnym
* 1933 – nacisti podpálili budovu Ríšskeho snemu (*Reichstag*) v Berlíne, a z požiaru obvinili holandských komunistov

Referencie
----------

1. ↑  Ašským žhářem je prý hasič

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Podpaľačstvo**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Žhářství na českej Wikipédii.*
**Podpora** (iné názvy: **promotion** [promoušn], **propagácia, marketingová komunikácia, prostriedky marketingovej komunikácie**; po anglicky *promotion*; pozor na zámenu s pojmom podpora predaja - *sales promotion*) sú aktivity, ktoré sprostredkujú podstatné informácie o výrobku a presviedčajú cieľových spotrebiteľov o výhodnosti jeho nákupu. Podpora je jedno z tzv. 4 P, teda súčasť marketingového mixu. 

Takmer synonymný je pojem **komunikačný mix** (promotional mix/communication mix) , ktorý predstavuje konkrétnu kombináciu nástrojov podpory (pozri nižšie). Pojem **komunikačná politika** sa chápe buď ako synonymum pojmu podpora alebo ako synonymum pojmu komunikačný mix.

Komunikácia
-----------

Základom podpory je (technická) komunikácia. Podrobnosti o proces komunikácie pozri pod komunikácia a marketingová komunikácia (komunikovanie).

Nástroje podpory
----------------

Základnými nástrojmi podpory sú tieto štyri "premenné" či prostriedky:

* reklama (advertising)
* podpora predaja (sales promotion)
* styk s verejnosťou (public relations)
* osobný predaj (personal selling)

Konkrétna kombinácia nástrojov podpory sa nazýva *komunikačný mix* (podniku).
**Open 13 2006** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 13. do 20. februára 2006 v hale na tvrdom povrchu v francúzskom meste Marseille. Titul v dvojhre získal Francúz Arnaud Clément, ktorý vo finále porazil Chorváta Ančića. Bol to jeho tretí titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Česi Martin Damm a Radek Štěpánek, ktorí vo finále porazili bahamsko-kanadský pár Mark Knowles, Daniel Nestor. Pre Damma to bol 32. a pre Štěpánka 12. titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Open 13 2006*
**Francúzsko Arnaud Clément** vs. Chorvátsko Mario Ančić 6-4 6-2

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Open 13 2006*
**Česko Martin Damm / Česko Radek Štěpánek** vs. Bahamy Mark Knowles / Kanada Daniel Nestor 6-2 6-7(4) 10-3

  


| * z
* d
* u
Turnaje Open 13 |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

 |
**Open 13 2007** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 12. do 19. februára 2007 v hale na tvrdom povrchu v francúzskom meste Marseille. Titul v dvojhre získal Francúz Gilles Simon, ktorý vo finále porazil Cyperčana Baghdatisa. Bol to jeho prvý titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Francúzi Arnaud Clément a Michaël Llodra, ktorí vo finále porazili bahamsko-kanadský pár Mark Knowles, Daniel Nestor. Pre Clémenta to bol ôsmy a pre Llodru 11. titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Open 13 2007*
**Francúzsko Gilles Simon** vs. Cyprus Marcos Baghdatis 6-4 7-6(3)

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Open 13 2007*
**Francúzsko Arnaud Clément / Francúzsko Michaël Llodra** vs. Bahamy Mark Knowles / Kanada Daniel Nestor 7-5 4-6 10-8

  


| * z
* d
* u
Turnaje Open 13 |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

 |
**Open 13 2002** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 11. do 18. februára 2002 v hale na tvrdom povrchu v francúzskom meste Marseille. Titul v dvojhre získal Švéd Thomas Enqvist, ktorý vo finále porazil Francúza Escudého. Bol to jeho posledný 19. titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Francúzi Arnaud Clément a Nicolas Escudé, ktorí vo finále porazili francúzsko-bieloruský pár Julien Boutter, Max Mirnyj. Pre Clémenta to bol druhý a pre Escudého prvý titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Open 13 2002*
**Švédsko Thomas Enqvist** vs. Francúzsko Nicolas Escudé 6-7(4) 6-3 6-1

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Open 13 2002*
**Francúzsko Arnaud Clément / Francúzsko Nicolas Escudé** vs. Francúzsko Julien Boutter / Bielorusko Max Mirnyj 6-4 6-3

  


| * z
* d
* u
Turnaje Open 13 |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

 |
**Openbox** je slobodný správca okien pre  unixový X Window System licencovaný pod GNU General Public License. 

Openbox bol pôvodne odvodený z Blackboxu 0.65.0, ale bol úplne prepísaný do C a od verzie 3.0 nie je založený na žiadnom kóde Blackboxu.

Je navrhnutý tak, aby bol malý a rýchly. Podporuje mnohé funkcie, ako menu, ktorým môže užívateľ ovládať aplikácie alebo zobrazovať dynamické informácie.
Openbox je štandardným správcom okien v LXDE.

Hlavným autorom Openboxu je Dana Jansens z Carleton University v Ottawe.

Používanie Openboxu
-------------------

Openbox umožňuje užívateľom konfigurovať spôsob spravovania okien. Keď je okno zminimalizované, zneviditeľní sa. Na jeho znovuzobrazenie je väčšinou používaná klávesová skratka [Alt] + [Tab] alebo menu Desktop. Bežné je rozširovanie Openboxu ďalšími malými programami, ktoré pridávajú ikony, panely, grafické a iné prvky.

Konfigurácia
------------

V `~/.config/openbox` sú len dva konfiguračné súbory pomenované `menu.xml` a `rc.xml`.
Ak ich užívatelia nechcú editovať manuálne, môžu väčšinu nastavení upraviť ľahko použiteľným nástrojom, nazvaným ObConf.

Všetky prvky ovládania pomocou myši či klávesnice sú plne konfigurovateľné. Napríklad, ak užívateľ chce, aby sa okno pri kliknutí na tlačidlo "zatvoriť" premiestnilo na plochu 4, môže to urobiť triviálne. 

Systém menu Openboxu má unikátne metódy na použitie dynamických menu. To je realizované použitím výstupu skriptov ako zdroja pre menu. Zakaždým, keď užívateľ posunie kurzor na sub-menu, skript je znovu spustený a následne je vygenerované nové menu. Toto dáva užívateľom a vývojárom viac flexibility než štandardné statické menu, aké sú vo väčšine ostatných manažéroch okien.

Napríklad, dvaja vývojári napísali skript v Pythone, ktorý do submenu vypíše nové správy z GMail účtu.

Pozri aj
--------

* Azalea
* Blackbox
* Fluxbox

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Openbox**

Referencie
----------

1. ↑  JANSENS, Dana. *Openbox:About: Contributors* [online]. Openbox.org, [cit. 2012-08-03]. Dostupné online.
2. ↑  JANSENS, Dana. *Dana Jansens* [online]. Computational Geometry Lab, School of Computer Science, Carleton University, [cit. 2012-08-03]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Stránka Openbox na Debian Wiki
* Stránka Openbox na Ubuntu Wiki
* Gentoo Linux wiki stránka o rozširovaní a personalizácii Openboxu
* Urukrama's Openbox Guide
**Opera seria** je operný žáner, ktorý vznikol na prelome 17. a 18. storočia ako reakcia na zmätené operné libretá barokovej opery 17. storočia. Dej týchto opier bol, mierne povedané, chaotický, často veľmi nepravdepodobný a obsahoval v sebe prvky komické i tragické, heroické výšiny aj lacnú pouličnú grotesku. Z tejto žánrovej "všehochuti" sa vyvinula opera buffo s výhradne komickými prvkami a opera seria s vážnymi a nadčasovými motívmi.

Autori opery seria sa snažili dosiahnuť kvalít antickej, respektíve francúzskej klasicistickej tragédie. Snažili sa aj o formálny návrat k antickému divadlu. Zachovávali preto jednotu miesta, deja i času a odstránili komické postavy. Téma bola tiež prevzatá z antických dejín a mýtov. Dej sa sústreďoval najmä na vznešené ideály, konflikt osobných záujmov a božských úmyslov s vysoko morálnym poslaním.

Klasická opera seria bola zaľudnená najmenej dvomi mileneckými pármi, ktoré cez početné protivenstvá došli k naplneniu svojich túžob a najmenej jedným podliakom, ktorý bol po zásluhe potrestaný, aby mu bolo v záverečnej scéne opery slávnostne odpustené. Diela boli potom korunované sobášom alebo sobášmi. Divák mal byť po zhliadnutí opery dojatý, morálne uspokojený a povznesený.

Táto dejová schéma dávala veľké možnosti skladateľovi aj interpretovi. Každá postava mala ihneď po príchode na javisko svoju samostatnú a aj zväčša recitatívom formálne oddelenú áriu. Nosnú dramatickou kostru deja tvorili práve árie, ktoré popri speváckych kvalitách umožňovali uplatniť aj herecké umenie interpreta. Práve opera seria vytvorila kult speváckych hviezd a zlatý vek kastrátov (Farinelli).

Je nepochybné, že tento štýl kládol vysoké požiadavky najmä na kvalitu libreta. Prvé diela tohto nového typu vznikali už koncom 17. storočia v prostredí literárnej akadémie nazvanej Arkádia a jej prvým významným predstaviteľom sa stal spisovateľ, libretista a učenec Apostolo Zeno. K dokonalosti tento žáner priviedol Pietro Metastasio, spisovateľ a básnik, ktorého meno sa stalo symbolom celej jednej opernej epochy a ktorého dielo inšpirovalo skladateľov dobrých sto rokov. Jeho operné libretá pretrvali až do Mozartových čias a hrali sa dokonca ako činohry. Naopak, vyslovene činoherný spisovateľ Carlo Goldoni bol rovnako autorom mnohých vydarených operných libriet.

Medzi najvýznamejších hudobných skladateľov opera seria patrili Luigi Cherubini, Gaspare Spontini, Georg Friedrich Händel, Christoph Willibald Gluck a konečne aj v niekoľkých svojich operách (Idomeneo, La Clemenza di Tito) aj Wolfgang Amadeus Mozart.

Pozri aj
--------

* Opera
* Opereta

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Opera seria na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
Nemecké obranné línie južne od Ríma.
**Hitlerova línia** alebo **Sengerova línia** bola pomocná obranná línia Zimnej línie v južnom Taliansku. Hitlerova línia a Bernhardtova línia tvorili dve vetvy hlavnej obrannej línie - Gustavovej línie, ktorá mala za cieľ zadržať postup Spojencov. V máji 1944 ju Nemci premenovali na **Sengerovu líniu** podľa generála Fridolina von Senger und Etterlin, veliteľa vojsk Osi v oblasti. Na samotnom premenovaní nástojil Adolf Hitler, ktorý tak chcel minimalizovať možnosť využitia názvu v nepriateľskej propagande. 

*Hitlerova línia* sa od materskej Gustavovej odpájala pri Monte Cairo a mala byť záložnou líniou v prípade jej prelomenia. 24. mája 1944 ju prelomili kanadské a poľské jednotky. Nasledujúcou obrannou líniou bola Caesar C línia.

Pozri aj
--------

* Talianske ťaženie
* Bitka o Monte Cassino
* Vylodenie pri Anziu
* Gótska línia
* Maginotova línia
* Mannerheimova línia
* Metaxasova línia
* Siegfriedova línia

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hitler Line na anglickej Wikipédii.*
**Abelisaurus** bol stredne veľký dravý dinosaurus. Známy je z takmer kompletnej lebky dlhej približne 85 cm. Žil pred približne 80 miliónmi rokov na území dnešnej Argentíny. Jediný druh je **Abelisaurus comahuensis**.

Opis
----

Lebka Abelisaura
Abelisaurus predstavoval pomerne primitívneho teropóda zo skupiny Ceratosauria, zástupcu tej istej čeľade ako Carnotaurus. Na rozdiel od svojho príbuzného Carnotaura však mal dlhšiu a pomerne konzervatívnu lebku s veľkými odľahčovacími otvormi, bez akýhkoľvek kostených rohov, prípadne kostených hrebeňov. Je však možné, že drsnatina tiahnúca sa od očníc smerom ku nozdrám slúžila ako základňa pre nejakú formu hrebeňa tvoreného keratínom. Podobne ako u Carnotaura, aj sánka Abelisaura bola pomerne štíhla. Na základe veľkosti lebky bolo vypočítané, že Abelisaurus dosahoval dĺžku 7 až 9 metrov s váhou okolo 1 500 kg. Svojho času tak predstavoval najväčšieho predátora.

Nález a pomenovanie
-------------------

Lokalita nálezu fosílií Abelisaura
Abelisaura opísali v roku 1985 argentínsky paleontológovia José Bonaparte a Fernando Novas na základe jedinej, takmer kompletnej lebky. Nazvali ho Abelisaurus („Abelov jašter"), na počesť Roberta Abela, riaditeľa múzea, ktorý ho objavil. Abelisaurus je jedným z mnohých dinosaurov, ktorých fosílne pozostatky boli objavené v Patagónii (súvrstvie Anacleto v provincii Río Negro). Súvrstvie Anacleto sa datuje do vrchnej kriedy a lokalita nálezu fosílií pochádza konkrétne z raného kampánu, teda zhruba z obdobia pred 83 až 80 miliónmi rokov.

Referencie
----------

1. ↑  BONAPARTE, J. F. NOVAS, F.E. Abelisaurus comahuensis, n.g. n.sp. Carnosauria of the Late Cretaceous of Patagonia. *Ameghiniana*, 1985, roč. 21, s. 259 – 265.
2. ↑  LEANZA, H. A. APESTEGUIA, S.; NOVAS, F.E.; DE LA FUENTE, M. S. Cretaceous terrestrial beds from the Neuquén Basin (Argentina) and their tetrapod assemblages. *Cretaceous Research*, 2004, roč. 25, čís. 1, s. 61 – 87.

Pozri aj
--------

* Carnotaurus
Snubný prsteň
Snubné prstene
Snubné prstene
**Snubné prstene** si vymieňajú pri svadobnom obrade ženích s nevestou ako symbol sľubu lásky, vernosti a spojenia.

Na jeho výrobu sa používa najčastejšie biele alebo žlté zlato, ale tiež striebro alebo chirurgická oceľ, prípadne kombinácia rôznych kovov. Obvyklé je podobné prevedenie oboch prsteňov. Nevesta môže mať prsteň ozdobený kamienkami. Výber je široký - od zirkónov až po brilianty a diamanty. Na vnútornú stranu prsteňa je možné vyryť krátky text. Býva to najčastejšie dátum svadby a mená novomanželov alebo aj citát.

Meranie
-------

Pri výbere snubného prsteňa je potrebné dať pozor na jeho správnu veľkosť. Tú pomôžu určiť v zlatníctve pomocou meracích krúžkov. Doma možno určiť veľkosť pomocou špagátu, ktorý omotáme okolo prsta a následne zmeriame jeho dĺžku, alebo pomocou papierových prúžkov s predtlačenými hodnotami.

Zásnubný prsteň
---------------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Zásnubný prsteň*
Zásnubný prsteň má dať na vedomie všetkým, že osoba, ktorá ho nosí, je zasnúbená a bude sa vydávať.

Dejiny
------

Vymieňania snubných prsteňov sa datuje už od 12. storočia. Po svadbe tento prsteň nosí súčasne so zásnubným. Zásnubný prsteň začal svoju históriu v starovekom Egypte. V časoch starého Egypta mali zásnubné prstene úplne inú podobu než ako ich poznáme dnes. Prsteň tvoril kovový prúžok spojený do tvaru kruhu. Takýto prsteň mal symbolizovať nekonečnosť. Zásnubné prstene používali tiež v dobách starého Ríma. Rimania dávali prsteň spolu s malým kľúčikom, ktorý mal ochrániť obdarovaného. Rímske nevesty dostávali dva snubné prstene, jeden zlatý, ktorý nosili na verejnosti, druhý vyrobený z kameňa, ten používali počas vykonávania domácich prác. Nie vždy znamenalo nosenie prsteňa podobného snubnému manželstvo. Niekedy taký prsteň znamenal nedotknutosť nositeľa, alebo taký prsteň bol symbolom čistého priateľstva.

Pozri aj
--------

* prsteň
* zásnubný prsteň

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Snubný prsteň**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Snubní prsten na českej Wikipédii.*
**Snowy Mountains** (angl. Snowy Mountains, dosl. Snežné vrchy) sú najvyššie pohorie v Austrálii, nachádzajú sa v austrálskom štáte Nový Južný Wales. V Snowy Mountains leží najvyšší austrálsky vrch - Kościuszkov vrch (2 228 m n. m.). Sú podcelkom pohoria Austrálske Alpy (tie sú súčasťou Veľkých predelových vrchov).

V pohorí sa nachádza päť najvyšších vrchov austrálskej pevniny, všetky majú viac ako 2 100 m. Na austrálske pomery je nezvyčajné množstvo snehu, ktoré v pohorí zaznamenávajú. V pohorí je tak možnosť lyžovať v miestnych lyžiarskych strediskách. Pohorie je významné aj pre vodohospodárstvo Austrálie (voda na zavlažovanie, hydroenergetika). Na meteorologickej stanici v Charlotte Pass zaznamenali 28. júna 1994 najchladnejšiu teplotu v Austrálii (-23,0 °C).

Referencie
----------

1. ↑  Australian Bureau of Statistics: Temperature

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Snežné vrchy**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Snowy Mountains na anglickej Wikipédii.*
Snímka obrazovky, v tomto prípade francúzska Mandriva
**Snímka obrazovky** (angl.  *screenshot*) je počítačový termín, ktorý opisuje „zmrazenie" a skopírovanie aktuálnej podoby obrazovky (monitora počítača) a uloženie v pamäti počítača alebo aj následný záznam na pevný disk v podobe grafického súboru.

Spôsob zaznamenania
-------------------

kláves PrintScreen
Zvyčajne sa zhotovuje stlačením klávesa Print Screen (na klávesnici za funkčnými klávesmi). Tým sa kópia celého obsahu displeja presunie do tzv. schránky (clipboard). Následne jeho obsah možno uložiť ako grafický súbor. Jeho veľkosť je daná použitým grafickým formátom, rozlíšením obrazovky a farebnou hĺbkou.

Screenshot však možno namiesto klávesových skratiek získať aj pomocou špeciálnych programov. Operačný systém Windows 7 preto obsahuje už vo svojej základnej verzii program Výstrižky, ktorý prácu so získanou snímkou a jej následnou úpravou zjednodušuje.

Snímku len aktívneho okna možno v niektorých operačných systémoch (napr. Microsoft Windows, Mandriva Linux) získať klávesovou kombináciou Alt+PrintScreen (častejší prípad než PrintScreen). Výhodou je

* menšia veľkosť uloženého súboru,
* zachytené je dôležité okno, pozadie okolo neho netreba dodatočne orezávať.

Kvôli čo najlepšiemu výsledku pri následnej tlači je vhodné pred snímkovaním na monitore nastaviť maximálne možné rozlíšenie v kombinácii s vhodnou (zväčšenou) veľkosťou fontov Windows, prípadne použiť iný monitor, ktorý podporuje ešte vyššie hodnoty.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Snímek obrazovky na českej Wikipédii.*
**Ján Krajčík** (\* 16. január 1924, Žilina – † 13. marec 2014, tamže) bol slovenský tenista a tenisový tréner. Postavenie najlepšieho tenistu na Slovensku mu patrilo takmer počas 15 rokov po druhej svetovej vojne, hoci hral za pražské kluby.

Ako junior sa v roku 1941 prebojoval do finále juniorských majstrovstiev Slovenska. V roku 1945 odišiel do Prahy. Počas jeho začiatkov v Prahe bol ešte zaraďovaný v slovenských rebríčkoch, v rokoch 1947 a 1950 ako jednotka. Titul majstra ČSR v dvojhre nikdy nezískal, no v štvorhre ho získal 5-krát spolu s Jiřím Javorským v rokoch 1952 a 1956 – 1959.

Reprezentoval Česko-Slovensko v Davisovom pohári v roku 1957. Odohral štyri zápasy, z toho 2 dvojhry (2 prehry) a 2 štvorhry (1 výhra, 1 prehra).

V jeho hre dominovala istota a presnosť úderov od základnej čiary, k sieti nechodil často, hoci smeč a volej ovládal výborne.

Pracoval aj ako tenisový tréner, venoval sa napr. aj Janovi Kodešovi. Od roku 1965 pôsobil ako tréner v Rakúsku. Do vlasti sa vrátil v roku 1995.

Referencie
----------

1. ↑  JASENKA, Ján. *Vo veku 90 rokov zomrela významná postava tenisu SR, Ján Krajčík* [online]. Žilina: sport.aktuality.sk, 13.3.2014 11:15, [cit. 2015-03-01]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok
* Ján Krajčík na stránkach ITF (po anglicky)
* Ján Krajčík na stránkach DAVIS CUP (po anglicky)
**Ján Košút** (\* 26. august 1926, Vígľaš – † 19. júl 2013, Bratislava) bol slovenský politický väzeň, násilne odvlečený do Gulagu.

Životopis
---------

Narodil so vo Vígľaši neďaleko Zvolena. Ľudovú školu vychodil v rodisku, na gymnáziu študoval vo Zvolene. Tesne pred koncom 2. svetovej vojny bol zmobilizovaný. Po odpútaní sa od útvaru prešiel cez front domov – do Zvolenskej Slatiny, kde ho neskôr 17. apríla 1945 ako civilnú osobu zadržali sovietske orgány NKVD. Ako devätnásťročného študenta ho spolu s tisíckami iných Slovákov odvliekli do stalinských koncentračných táborov. Osem rokov a osem mesiacov pracoval ako väzeň číslo Ž – 602 v polárnej oblasti ZSSR a na Sibíri. V roku 1953, po rehabilitácii Najvyšším súdom ZSSR, sa Ján Košút vrátil ako dvadsaťsedemročný na Slovensko, kde pracoval prevažne vo výrobných podnikoch až do odchodu do dôchodku. 

Jeho kniha *Cez červený očistec* bola vydaná s nemalým oneskorením. Pôvodne mala byť publikovaná v Mníchove s nadpisom *In Tempestate Securitas*. Rukopis spomienok na sovietske trestanecké tábory Jagrinlag a Ozerlag sa však vrátil na Slovensko a trvalo takmer päť rokov kým sa pre knihu našiel slovenský vydavateľ. V roku 1995 ju v obmedzenom náklade vydala Slovenská asociácia násilne odvlečených. V roku 2009 vydalo vydavateľstvo Mladá Detva rozšírené a doplnené vydanie.

Ján Košút pracoval v prospech obetí stalinizmu aj vo vysokom veku. Od roku 2006 bol čestným predsedom Sekcie násilne odvlečených – Svetového združenia bývalých československých politických väzňov.

Publikácie a činnosť
--------------------

* 1995 kniha *Cez červený očistec*
* 2009 reedícia knihy *Cez červený očistec*
* Od roku 2006 Čestný predseda Sekcie násilne odvlečených – Svetového združenia bývalých československých politických väzňov
* svedectvo v dokumentárnom filme *Prežili sme gulag* (réžia Ondrej Krajňák, ÚPN, 2008)

Externé odkazy
--------------

* 
* 

Autoritné údaje: * GND: 1115674056
* ISNI: 0000 0001 1044 1406
* LCCN: no98095274
* NK ČR: jn20000603500
* VIAF: 21765061
* WorldCat: lccn-no98095274
**Ján Kožehuba** (\* 24. marec 1847, Banská Bystrica – Kremnička – † 20. apríl 1918, Blatnica) bol slovenský pedagóg a publicista.

Rodina
------

* otec: Martin Kožehuba
* matka: Zuzana rod. Nandová
* manželka: Jana rod. Trnovská

Životopis
---------

V roku 1854 – 1858 navštevoval ľudovú školu v Banskej Bystrici-Radvani a 1858 – 1863 študoval na evanjelickom gymnáziu v Banskej Bystrici. V tomto období na formovanie jeho osobnosti vplýval Andrej Sládkovič. V roku 1868 zložil učiteľskú skúšku v Dolnom Kubíne. Pracoval ako výpomocný učiteľ v Bátovciach a v Badíne, učiteľ v Jasenovej a v Blatnici.

Autor na svoju dobu moderných slovenských učebníc pre evanjelické národné školy, ktoré rozvíjali okrem rozumovej a pamäťovej aj citovú zložku žiakov. V učebniciach dejepisu kládol dôraz na slovenské a slovanské povedomie, v učebnicovej tvorbe sa zaoberal prírodopisom, počtami a slovenským jazykom. V publicistike venoval pozornosť problematike ľudových škôl a metodike vyučovania. Bol recenzent učebnicovej literatúry, prispieval do časopisov a kalendárov. Je aj autorom troch rozsiahlych oslavných básní na Andreja Sládkoviča, vyvíjal kultúrno-výchovnú a národnouvedomovaciu činnosť, organizoval ochotnícke divadlo: v Blatnici 1903 – 1913 jeho zásluhou pracovalo tzv. ochotnícke družstvo. V Jasenovej sa ako učiteľ Martina Kukučína pričinil o jeho ďalšie štúdiá. Člen výboru Spolku oravsko-turčianskych učiteľov.

Dielo
-----

* *Zemepis pre národnie školy*, Martin, 1872
* *Dejepis Uhorska pre národnie školy*, Martin, 1873
* *Počty v príkladoch pre elementárne školy*, Martin, 1879

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * NK ČR: mzk2002142209
* SNK: 167105
* VIAF: 84521968
Oxyrhynský papyrus 222
**Frynichos** (starogr. Φρύνιχος – *Frynichos*) bol olympijský víťaz v zápasení dorastencov v roku 456 pred Kr.

Meno olympijského víťaza Frynicha z Atén je zaznamenané na papyruse (P. Oxy. 222), ktorý bol v roku 1897 objavený britskými archeológmi Bernardom Grenfellom a Arthurom Huntom na egyptskom nálezisku v Oxyrhynchu. Predná strana tohto papyrusu uvádza zoznam olympijských víťazov zo 75. do 78. a od 81. do 83. olympijských hier. Meno Frynicha je na tomto značne poškodenom papyruse uvedené v jedenástom riadku vpravo. Posledné dve písmená jeho mena na papyruse chýbajú (Φρύνιχ... - Frynich...),

Zápasenie dorastencov sa stalo olympijskou disciplínou na 37. hrách v roku 632 pred Kr. a jej prvým víťazom bol Hipposthenes zo Sparty. Zápasenie (*palé*) sa podobalo nášmu „*gréckorímskemu"*; aby súťažiaci zvíťazil, musel súpera trikrát zvaliť na zem, takže sa jej dotkol kolenom, alebo ho prinútiť, aby sa vzdal. Súperi sa od prvého až do posledného kola určovali žrebom a zápasili vylučovacím systémom.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Donald G. Kyle, *Athletics in Ancient Athens*
2. 1 2  Oxyrhynský papyrus 222, *Frynichos*, 12. riadok
3. ↑  Bernard Pyne Grenfell, Arthur Surridge Hunt: *Oxyrhynchus Papyri.* Bd. II. Egypt Exploration Society, London 1898, S. 85 – 95.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 247.
5. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
6. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 113.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Súradnice: 47°52′36″S 17°29′56″V﻿ / ﻿47,8766667°S 17,4988889°V﻿ / 47.8766667; 17.4988889

**Ostrov orliaka morského** je národná prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Dunajské luhy.

Nachádza sa v okrese Dunajská Streda (obec Baka) v Trnavskom kraji. Územie bolo vyhlásené alebo novelizované v rokoch 1953, 1984, 1988 na rozlohe 22,7700 ha a zaradené do 5. stupňa ochrany. Ochranné pásmo nebolo určené.

Predmetom ochrany je: *Územie predstavuje v súčasnej dobe jeden z posledných zvyškov prirodzených, pravidelne zaplavovaných dunajských lužných lesov, ako biotop vzácnych a existenčne ohrozených druhov rastlín a živočíchov.*

Referencie
----------

1. ↑  Ostrov orliaka morského. In:  *Zoznam osobitne chránených častí prírody SR* [online]. Banská Bystrica: Štátna ochrana prírody SR. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Ostrov orliaka morského v Zozname osobitne chránených častí prírody SR
* Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ostrov orliaka morského na českej Wikipédii.*