Strana z Levitovho Jidiš-hebrejsko-latinsko-nemeckého slovníka
Vytlačené vydanie *Bovo-Bukh*, Isny im Allgäu, 1541
**Elia Levita** (hebr. אליהו בן אשר הלוי אשכנזי‎; \* 13. február 1469, Neustadt an der Aisch, Nemecko – † 28. január 1549, Benátky, Taliansko), známy tiež pod menami **Elijah Levita**, **Elias Levita**, **Élie Lévita**, **Elia Levita Ashkenazi**, **Eliahu Levita**, **Eliyahu haBahur** („Elijah the Bachelor"), **Elye Bokher**, bol renesančný hebrejský jazykovedec, lexikograf, učeň a básnik. Bol autor románu *Bovo-Bukh* (napísaný v rokoch 1507 – 1508), najobľúbenejšieho rytierskeho románu napísaného v jazyku Jidiš. Žil počas dekády v dome Kardinála Egidia da Viterba a bol tiež jedným z popredných učiteľov významných kresťanských osobností v hebrejčine a židovského mysticizmu počas renesancie.

Osobný a pracovný život
-----------------------

Narodil sa v Neustadte pri Norimbergu do židovskej rodiny Levitov a bol najmladším z deviatich bratov. Preferoval aby bol oslovovaný „Ashkenazi" a bol tiež nositeľom mena „Bachur" čo v preklade znamená mladý, mladý muž alebo mladý študent a toto meno neskôr použil v podobe názvu svojej hebrejskej gramatiky.

Počas jeho rannej dospelosti boli Židia vyhnaní z oblasti, v ktorej žili, preto sa presťahoval do Talianska, ktoré sa stalo jeho domovom. V roku 1504 v Padove napísal 650 Stanca slôh *Bovo-Bukh*, založených na obľúbenom románe *Buovo d’Antona*, ktorý bol napísaný na základe anglo-normanského románu Sira Bevisa z Hamptonu.

Do roku 1514 žil v Benátkach, kde napísal dva kriticko-satirické paškvily. V tom istom roku sa presťahoval do Ríma, kde získal kamaráta a patróna, renesančného humanistu a Kardinála Egidia da Viterba (1471 – 1532) z Viterbo, v ktorého paláci žil počas viac než desať rokov. Elia Levita učil Egidia da Viterba hebrejčinu a prepisoval hebrejské rukopisy väčšinou súvisiace s Kabalou pre kardinálovu knižnicu. Prvé vydanie Levitovho Bahur (Rím, 1518) je venované Egídiovi a Elia Levita k nemu vypracoval dokument s abecedným zoznamom slov, ktoré sú v knihe použité (Concordance) (1521).

Plienenie Ríma v roku 1527 spôsobilo že Levita bol znovu poslaný do exilu, naspäť do Benátok, kde zastával funkciu korektora a vyučoval hebrejčinu. Levita v Benátkach publikoval rozpravu o pravidlách napoly spievaného prednesu (angl. Cantillation) pomenovanú *Sefer Tuv Ta’am*.

70 ročný Elia Levita odišiel od svojej manželky a detí v roku 1540 do mesta Isny im Allgäu v Bavorsku na pozvanie Paula Fagiusa aby tam spravoval jeho hebrejský tlačiarenský lis. Počas svojho zotrvania u Paula Fagiusa (do roku 1542 v Isny im Allgäu) zverejnil nasledujúce práce: *Tishbi*, slovník zameriavajúci sa na slová, ktoré sa nenachádzajú v práci *Arukh*, obsahujúci 712 slov používaných v Talmude a Midraši s vysvetleniami v nemčine a latinským prekladom od Fagiusa (Isny im Allgäu, 1541); *Sefer Meturgeman*, vysvetľujúci všetky aramejské slová nájdené v Targúme (Isny im Allgäu, 1541); *Shemot Devarim*, abecedne zoradený zoznam odborných hebrejských slov (Isny im Allgäu, 1542); a nové a revidované vydanie *Bachuru*. Počas svojho pobytu v Nemecku vydal tiež *Bovo-Bukh*. Pri návrate do Benátok, napriek svojmu vysokému veku, Elia Levita pracoval na vydaniach viacerých prác vrátane práce *Miklol* od Davida Kimchiho, ktorú tiež komentoval.

Elia Levita zomrel 28. januára 1549 v Benátkach 80 ročný. Jeho pamätník na cintoríne Židovskej komunity v Benátkach obsahuje pochvalu: „Osvetlil tmavé časti gramatiky a premenil ich na svetlo".

V období, ktoré zaznamenalo vzostup reformácie a dalo štúdiu Hebrejskej Biblie a jej jazyka svetový význam, Elia Levita podporoval štúdium hebrejčiny v kresťanských kruhoch svojou vzdelávacou a vydavateľskou činnosťou. Medzi jeho učencov patrí hlavne Sebastian Münster, ktorý preložil Levitove gramatické práce do latinčiny a Georges de Selve, lavaurský biskup a francúzsky veľvyslanec v Benátkach. Počas tohto obdobia sa tiež zoznámil so Samsonom Ha-Nakdanom.

Medzi jeho potomstvo patrí bývalý britský premiér David Cameron, ktorý ho opísal slovami „môj predok Elijah Levita, ktorý napísal román, ktorý sa považuje za prvý jidišský román vôbec."

Práce
-----

* *Elia Levita Bachur's Bovo-Buch*: *A Translation of the Old Yiddish Edition of 1541 with Introduction and Notes by Elia Levita Bachur*, preklad a poznámky od Jerry C. Smitha, Fenestra Books, 2003, ISBN 1-58736-160-4.
* *Paris and Vienna* (prisudzované)
* Viaceré krátke básne
* The Massoreth Ha-Massoreth of Elias Levita, je ukážka Masoretských poznámok o hebrejskej Biblii, alebo staroveký kritický „súbor" (angl. apparatus) zo starého zákona v hebrejčine s anglickým prekladom a kritickými a vysvetľujúcimi poznámkami, Londýn, Longmans, 1867.

Referencie
----------

1. 1 2 3   *1911 Encyclopædia Britannica/Elias Levita* [online]. en.wikisource.org, [cit. 2020-08-23]. Dostupné online.
2. ↑   *BOCHUR* [online]. jel.jewish-languages.org/words/1370, [cit. 2020-08-23]. Dostupné online.
3. 1 2 3 4 5   *[Liptzin, 1972] strana 6.*. [s.l.] : [s.n.].
4. ↑   *the Sefarim blog: New Book Censored* [online]. The Seforim Blog, [cit. 2020-08-23]. Dostupné online.
5. 1 2  *Jewish Encyclopedia article.*

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Elia Levita na anglickej Wikipédii.*

Literatúra
----------

* Gottheil, Richard and Jacobs, Joseph Baba Buch, *Jewish Encyclopedia*, 1901 – 1906
* Liptzin, Sol, *A History of Yiddish Literature*, Jonathan David Publishers, Middle Village, NY, 1972, ISBN 0-8246-0124-6.
* Tento článok obsahuje text z publikácie, ktorá je teraz na verejnej doméne: Joseph Jacobs and Isaac Broydé (1901 – 1906). „Levita, Elijah". In Singer, Isidore; et al. (eds.). *The Jewish Encyclopedia*. New York: Funk & Wagnalls.

Externé odkazy
--------------

* Práce Elia Levitu na Post-Reformation Digital Libary

Autoritné údaje: * BnF: 14527487p
* GND: 11868194X
* ISNI: 0000 0001 2135 9328
* LCCN: n86807326
* NK ČR: ola2006357365
* VIAF: 61782655
* WorldCat: lccn-n86807326