recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Minister národnej obrany** bola politická funkcia (najvyšší predstaviteľ rezortu obrany), ktorá bola zriadená v novembri 1918 spoločne so vznikom česko-slovenskej vlády. V určitých obmenách a s menšou prestávkou trvala po dobu existencie samostatného Česko-Slovenska, teda až do roku 1992.

Krátko pred zánikom Česko-slovenskej armády (resp. pred rozdelením na Armádu ČR a Armádu SR) bolo z názvu funkcie vypustené slovo *národná*. Dnešná funkcia ministra obrany tak plynule nadväzuje na svoju dlhoročnú tradíciu. Prvým ministrom národnej obrany bol významný český politik Václav Klofáč, zakladateľ a predseda Českej strany národne sociálnej.

Pozri aj
--------

* Zoznam ministrov národnej obrany Česko-Slovenska
* Ministerstvo národnej obrany Česko-Slovenska
* Ministerstvo obrany Slovenskej republiky

Externé odkazy
--------------

* Galéria ministrov národnej obrany

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ministr národní obrany Československa na českej Wikipédii.*

  



|  |  |
| --- | --- |
|  | Politický portál |
*Echefrón a Stratios privádzajú jalovicu na miesto obety*, ilustrácia: John Flaxman (1755–1826)
**Echefrón** (starogr. *Ἐχέφρων* – *Echefrón*, lat. *Echephron*) je v gréckej mytológii syn pylského kráľa Nestora a jeho manželky Anaxibie.(alebo Eurydiky)

Kráľ Nestor bol otcom synov, Echefróna, Antilocha, Stratia, Aréta, Persea, Peisistrata a Thrasyméda a dvoch dcér Peisidiky a Polykasty

Grécky básnik Homér sa o Echefrónovi, synovi Nestora, zmieňuje vo svojom veľkolepom epickom diele Odysea. Homér píše, že keď Télemachos hľadal svojho otca, ithackého kráľa Odysea, ktorý sa už dlho nevracal z trójskej vojny, navštívil v Pyle kráľa Nestora, známeho svojou múdrosťou, aby sa s ním poradil ako otca nájsť.

Nestor hosťa privítal a pri tejto príležitosti nechal obetovať bohyni Aténe jalovicu. Homér následne opisuje celý obetný rituál, ktorého sa zúčastnil aj Nestorov syn Echefrón a celá ich rodina. Echefrón s bratom Stratiom chytili jalovicu za rohy a priviedli ju na obetné miesto. Arétos priniesol vodu a v košíku jačmeň a Nestor začal vykonávať predpísaný obrad s modlitbami. Keď potom Thrasymédes zrazil jalovicu ostrou bronzovou sekerou, Peisistratos jej prerezal hrdlo a Perseus podložil misu pod jej vytekajúcu tmavočervenú krv. Počas obety zaznel z hrdiel Nestorových dcér a manželiek jeho synov posvätný pokrik.

Ako bolo zvykom bohyni potom obetovali tuk a kosti a mäso začali opekať. Keďže bol Télemachos po dlhej ceste unavený, Polykasté ho okúpala a po kúpeli mu natrela telo olejom.Télemachos sa potom obliekol a zasadol k hostine, kde jedol pečené mäso a pil víno zo zlatého pohára. Nestor mu počas hostiny poradil, aby išiel ku spartskému kráľovi Menelaovi, ktorý sa vrátil od Tróje posledný a o jeho otcovi by niečo mohol vedieť.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Apollodoros, *Kronika*, 1,9,9.
2. 1 2  Homér, *Odysea*, 3,447.
3. 1 2 3  Homér, *Odysea*, 3,430-478.
4. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 442-443.
5. ↑  Homér, *Odysea*, 3,464.
**Minimálna frazéma** je frazéma, ktorej súčasťou nie je viac ako jeden autosémantický komponent, pričom počet synsémantických komponentov nie je rozhodujúci, za predpokladu, že si slovné spojenia ako celok zachováva charakter frazeologickej jednotky. Najčastejším prípadom minimálnych frazém je

a) ustálené spojenie predložky a podstatného mena v požadovanom páde: *bez debaty, po lopate, po meči, po praslici, za dievčaťa, do chlapa, bez fanfár, poza bučky, od kolísky, za náprstok* a i*.* Ďalšie typy minimálnych frazém predstavujú spojenia
b) predložka + prídavné meno: *po dobrom, po zlom, vo veľkom, po novom, po starom;* c) predložka + príslovka*: od mala, za čerstva, za horúca, za slobodna, za živa,* d) častica + podstatné nemo: *ani chýru, ani krok, ani mak, ani slova, až hrôza;*
e) *spojka + príslovka:* ako naschvál, ako naprotiveň, ako náročky; *f) častica + predložka + podstatné meno:* ani za hrsť, ani na krok, ani po masle, ani za svet, ani o vlas, ani o milimeter; *g) spojka + predložka + podstatné meno*: ako na dôvažok, ako na potvoru, ako na povel, ako na truc, ako na výsmech, ako na smiech, ako na zlosť. *Existujú aj minimálne frazémy len so synsémantickými komponentmi, napr.* ako áno, ako až-až, ešte-ešte, ledva-ledva, len-len, už-už a i. *Termín minimálna frazeologická jednotka prvýkrát použil P. A. Lekant (1967). Odvtedy jednotliví bádatelia zaujímali k otázke ich postavenia vo frazeológií rôzne stanoviská. Napr. L. I. Rojzenzon (1973) prijíma minimálne frazeologické jednotky s výhradou, že tento termín predpokladá aj existenciu termínu maximálna frazeologická jednotka. Na označenie minimálnych frazeologických jednotiek použil tiež termín jednovrcholové frazeologizmy, ktorý bol podmienený prízvukovými pomermi v ruštine.*

Literatúra
----------

* G. Djulgerova, 1985; A. M. Emirova, 1968; H. Henschel, 1984; A.. M. Lewicki, 1980; P. A. Lekant, 1967; J. Mlacek, 1972, 1977; V. M. Mokijenko, 1980; K. Ničeva, 1987; K. Palkovič, 1989/90; L. I. Rojzenzon, 1973; E. Smiešková, 1974; N. M. Šanskij, 1969.

*Článok pôvodne čerpal z diela ĎURČO, Peter (ed.). Frazeologická terminológia (1995) uverejneného na webe Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied.*
**Doomas** je slovenská doom-gothic metalová kapela z Novej Bane, ktorá vznikla v roku 2006.

V roku 2006 nahrala EP s názvom *Lost Angels* a začala so živými vystúpeniami. V roku 2008 vychádza ich prvé plnohodnotné CD s názvom *Seven Sins* pod vydavateľstvom Gothoom Productions. O výsledný zvuk sa postaral Roland Grapow v svojom štúdiu vo Zvolenskej Slatine. Kapela naďalej bojuje s personálnymi zmenami ale zároveň koncertuje vo veľkej miere nielen doma na Slovensku ale aj v Česku, Nemecku a Rakúsku. Zostava sa stabilizuje v roku 2012 na štyroch členoch. V roku 2013 nahrávajú v štúdiu Gothoom Studio, opäť pod hlavičkou vydavateľstva Gothoom Productions svoje druhé CD s názvom *LaMuerte*. V nahrávaní im pomáha bubeník českej death metalovej kapely Hypnos, Pegas. Dátum vydania je stanovený na január 2014.

Diskografia
-----------

* 2006 - *Lost Angels* (EP)
* 2008 - *Seven Sins* (CD), (Gothoom Productions)
* 2014 - *LaMuerte* (CD), (Gothoom Productions)

Externé odkazy
--------------

* doomas.com - Oficiálna stránka kapely Doomas
* bandzone.cz/doomas
* reverbnation.com/doomas
* twitter.com/doomasofficial
* youtube.com/user/doomasofficial
* last.fm/artist/Doomas
* metal-archives.com/bands/Doomas
**Alexandr Alexandrovič Volkov** (rus. Александр Александрович Волков; \* 27. máj 1948, Gorlovka) je bývalý sovietsky, resp. ruský kozmonaut zo Sojuzov a kozmických staníc Saľut a Mir.

Život
-----

### Mladosť a výcvik

Úspešne absolvoval Charkovské vyššie letecké učilište a potom tam zostal pracovať ďalších šesť rokov ako letec – inštruktor. V roku 1976 bol prijatý do oddielu kozmonautov, avšak aj naďalej pokračoval vo zvyšovaní kvalifikácie testovacieho armádneho pilota. Do kozmu letel až o 9 rokov.

### Lety do vesmíru

Po prvýkrát letel z kozmodrómu Bajkonur na jeseň 1985. V Sojuze T-14 na orbitálnu stanici Saľut 7 s ním leteli Vladimir Vasiutin a Georgij Grečko. Stali piatou základnou posádkou. Po 64 dňoch pobytu sa predčasne vracal s chorým Vasiutinom na Zem.

Druhý, naozaj dlhodobý let sa uskutočnil na palube Sojuzu TM-7, kde bol Volkov veliteľom. Spolu s ním leteli Sergej Krikaľov a francúzsky kozmonaut Jean-Loup Chrétien. Na štarte z Bajkonuru bol prítomný aj francúzsky prezident François Mitterrand. Na stanici Mir ich privítala 3. základná posádka Vladimir Titov a Musa Manarov. Po mesiaci spoločného pobytu kozmonauti Titov, Manarov a Chrétién odleteli na Zem, Volkov zostal na Mire ako člen 4. základnej posádky. Na Zem sa vrátil po 151 dňoch. 

Tretí pobyt bol pre neho rekordne dlhý, trval 175 dní. Loď, na ktorej štartovali niesla označenie Sojuz TM-14 a Volkov bol jej kapitánom, v posádke mal kozmonautov Toktara Aubakirova z Kazachstanu a Franca Viehböcka z Rakúska. Na štarte z Bajkonuru bolo prítomných 14 hláv štátov Európy. Na obežnej dráhe sa pripojili k stanici Mir, kde pôsobila 9. základná posádka Anatolij Arcebarskij a Sergej Krikaľov. Po týždni sa pätica rozdelila, v lodi Sojuz TM-12 na Zem odleteli Arcebarskij, Aubikarov a Viehböck, Volkov zostal ako člen 10. základnej posádky s Krikaľovom. Počas pobytu prijali niekoľko zásobovacích lodí Progress a tiež Sojuzy s medzinárodnými posádkami. Krikaľov s Volkovom pristáli na území Kazachstanu v lodi Sojuz TM-13.

Je zaregistrovaný ako 183 kozmonaut Zeme s 391 dňami strávenými v kozme.

* Sojuz T-14, Saľut 7 (17. september 1985 – 21. november 1985)
* Sojuz TM-7, Mir (26. november 1988 – 27. apríl 1989)
* Sojuz TM-14 , Mir, Sojuz TM-13 (2. október 1991 – 25. marec 1992)

### Po letoch

Na druhý deň po úspešnom pristátí bolo oznámené, že obaja kozmonauti dostali za odmenu osobné auto a finančnú odmenu (Volkov 75000 SUR). Jeho syn Sergej Alexandrovič Volkov sa tiež stal kozmonautom, štartoval v roku 2008 na lodi Sojuz TMA-12.

Zdroje
------

### Literatúra

* Milan Codr. *O kosmických dnech a nocích*. [s.l.] : Práce, 1987.

Externé odkazy
--------------

* Biografia v Malej encyklopédii kozmonautiky (po česky)
* Biografia na stránkach Space40 (po česky)

Autoritné údaje: * LCCN: no2019120691
* VIAF: 162149294111580520895
* WorldCat: lccn-no2019120691
**Stredný mozog** alebo **mezencefalon** (lat. *mesencephalon*) je časť mozgu, nervová štruktúra, v ktorej sú uložené prvotné centrá zraku a sluchu. 

Obsahuje nervové vlákna spájajúce nižšie položené časti - miechu a predĺženú miechu - s hemisférami mozgu. Má význam pri udržaní vzpriamenej polohy tela.

Je to najkratší úsek mozgu a nachádza sa medzi Varolovým mostom a mozočkom. Prechádza ním Sylviov kanál, ktorý spája 3. a 4. mozgovú komoru. 

V hornej časti sú 2 páry hrbolčekov, tzv. štvorhrbolie (*corpora quadrigemina*). V prednom páre končí časť vlákien zrakového nervu. V zadnom sú uložené nižšie sluchové centrá (napr. reflexné otočenie hlavy za zvukom).

Centrá v strednom mozgu: zrakové, sluchové reflexy, pohyb očí, hlavy, inervácia okohybných svalov.

| * z
* d
* u
Mozog |
| --- |
| Mozgový kmeň | 
* predĺžená miecha
* Varolov most
* stredný mozog

 | Mozog |
| Mozoček | 
* 2 hemisféry

 |
| Medzimozog | 
* epitalamus
* talamus
* metatalamus
* subtalamus
* hypotalamus
* neurohypofýza

 |
| Koncový mozog | 
* bazálne gangliá
* čelový lalok
* temenný lalok
* záhlavný lalok
* spánkový lalok

 |
| Komorová sústava | 
* IV. mozgová komora
* III. mozgová komora
* bočná mozgová komora

 |
| 
* Mozgové obaly
* Mozgové cisterny
* Cievy mozgu
* Lebka

 |
**Stredná priemyselná škola strojnícka a elektrotechnická Nitra** je stredná škola v Nitre.

História
--------

Stredná priemyselná škola v Nitre bola založená v roku 1960 pod názvom Stredná odborná škola pre pracujúcich v Nitre. V roku 1990 došlo k jej transformácii na formu denného štúdia a premenovaniu na Stredná priemyselná škola Nitra. Škola sa nachádza na Ulici Fraňa Kráľa 20 v Nitre, mestskej časti Mlynárce.

Študijné odbory
---------------

SPŠSE Nitra ponúka štvorročné odborné vzdelanie ukončené maturitnou skúškou v študijných odboroch – strojárstvo, elektrotechnika a mechatronika.

### Strojárstvo

Študijný odbor 2381 M strojárstvo sa svojím obsahom zameriava na konštrukcie a stavby strojov a strojových častí, automatizáciu výroby, tvorbu technickej dokumentácie s podporou dizajnových aplikácií AutoCAD a CATIA. Zahrňuje okruhy mechaniky, strojárskej konštrukcie a technológie.

### Elektrotechnika

V odbore 2675 M elektrotechnika je možné študovať telekomunikačnú techniku alebo priemyselnú informatiku. Náplňou týchto zameraní je automatizácia, robotika, mikroelektronika, práca s počítačovými sieťami, oblasť digitálnych ústrední, mobilných sietí a iných prenosových systémov. 

### Mechatronika

Štúdiom multidisciplinárneho odboru 2387 M mechatronika zacieľuje pozornosť na oblasti automatizovaných zariadení, elektroniky, mechaniky, riadenia a programovania robotov, ale taktiež softvérovým simuláciám a rôznym hybridným systémom, ktorých výsledkom sú mechatronické systémy.

Odborné vzdelávanie
-------------------

Žiaci všetkých troch odborov sa oboznamujú v rámci svojich odborných predmetov s kreslením pomocou jednej z najlepších dizajnových aplikácií AutoCAD a najmä s prácou v 3D PLM softvére CATIA, ktorý podporuje rôzne stupne vývoja produktov vo všetkých oblastiach priemyslu. Významnou zložkou prepájania teoretických poznatkov s praxou je aj programovanie činnosti multifunkčného priemyselného robota IRB 120 od firmy ABB, určeného pre aplikácie rýchleho nakladania a umiestňovania tovaru, ktorého na tejto škole vlastnia. Žiaci sa vo svojich odboroch rovnako oboznamujú aj s problematikou pneumatiky a programovaním PLC firmy SIEMENS. Škola má značné množstvo moderne vybavených odborných učební, nielen výpočtovou, ale aj meracou, diagnostickou a simulačnou technikou. Na praktické zdokonaľovanie teoretických poznatkov slúži reálne vozidlo Peugeot 207. Škola aktívne spolupracuje s viacerými významnými firmami v regióne. Na škole sa vyučujú dva cudzie jazyky – anglický a nemecký.

Ciele do budúcnosti
-------------------

V súčasnosti (marec 2014) škola pracuje na vzniku Centra odborného vzdelávania pre robotizáciu kybernetických systémov vo výrobe a projektovanie v elektrotechnike a strojárstve.

  

Súradnice: 48°18′51″S 18°03′38″V﻿ / ﻿48,31421°S 18,060692°V﻿ / 48.31421; 18.060692
Boudica
**Boudicca** alebo **Boadicea** bola manželka icenského kráľa Prasutaga.

Po jeho smrti (59 alebo 60) prevzala vládu nad etnikami v oblasti dnešného Suffolku a Norfolku a podnietila časť keltských kmeňov v Anglicku (Icenov, Trenovantov a ďalších) k povstaniu proti Nerovmu Rímu. Dôvodom bolo, že Rím nerešpektoval závet zosnulého kráľa, ktorý vládu odkázal svojim dcéram. Rímski vojaci na rozkaz guvernéra vydrancovali kráľovský dvor, jeho dcéry znásilnili a manželku zbičovali. Krátko predtým vyplienili posvätný ostrov Mona (Anglesey), vyrúbali posvätné duby a povraždili miestne kňažky a druidov.
Povstanie po začiatočných úspechoch – dobytie mesta Camulodunum (Colchester) a zničenie 9. légie, ktorá sa mu pokúšala pomôcť – rozdrvil rímsky miestodržiteľ Gaius Suetonius Paulinus v roku 61. Po porážke sa jej stopa stratila, pravdepodobne spáchala samovraždu.

Hlavným prameňom informácii o vzbure v Anglicku je Tacitus a Cassius Dio.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Boudica**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Boudicca na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 118662260
* ISNI: 0000 0005 0317 031X
* LCCN: n50008600
* NK ČR: ola2006340144
* VIAF: 16011925
* WorldCat: lccn-n50008600
Titulný list periodika Trnavské hlasy z roku 1927
**Trnavské hlasy** bol týždenník, ktorý vychádzal na Slovensku v roku 1927.

Vydavateľské údaje
------------------

Trnavské hlasy boli nestranný politický a spoločenský týždenník pre okresy: Trnava, Modra, Hlohovec, Piešťany, Senica, Galanta a Šaľa nad Váhom. Vychádzal v Trnave každú sobotu. Časopis patril Čs. národnodemokratickej strane a mal regionálny charakter.

* zodpovedný redaktor: Emil Strelec, A. Vosátko
* majiteľ a vydavateľ: Družstvo Trnavských hlasov, potom Vydavateľské družstvo
* tlačiar: Kníhtlačiareň Fr. Urbánek, potom Kníhtlačiareň G. A. Bežo

Periodicita
-----------

* ročník I. - 1927 - 52 čísiel - po 2 - 10 strán

Časopis vychádzal len jeden rok.

Periodikum v elektronickej podobe
---------------------------------

* *Trnavské hlasy* - dostupné v elektronickej podobe v Digitálnej knižnici UKB

Zdroje
------

* TRNAVSKÉ HLASY. In: *Bibliografia slovenských a inorečových novín a časopisov z rokov 1919 - 1938*. Zost. Kipsová et al. Martin : Matica slovenská, 1968. 1074 s.
T14 tank
Ťažký tank **T14** bol spoločným projektom americkej a britskej armády počas druhej svetovej vojny. Tank T14 mal slúžiť ako pechotný tank v radoch oboch armád.

Prototyp tanku T14 bol dokončený až roku 1944; touto dobou britský pechotný tank Churchill slúžil už 2 roky a dočkal sa značného zdokonalenia oproti svojim raným verziám. Projekt tanku T14 bol preto ukončený. Americká armáda pracovala na podobnom tanku, ktorý by bol podobne pancierovaný ale s vyššou rýchlosťou, vhodný aj pre iné nasadenie než ako pechotný tank. Tento vývoj viedol k vytvoreniu stredného tanku T20.

Návrh a vývoj
-------------

V roku 1941, vedenie *United States Ordnance Department* cestovalo do Británie za účelom získania britských skúseností, nápadov a požiadaviek pre budúci vývoj. V diskusii zaznela možnosť vytvoriť dobre vyzbrojené a opancierované vozidlo, ktoré by bolo silnejšie než vtedy produkovaný britský pechotný tank Churchill (A22).

Tank mal mať britský 57 mm kanón QF 6-pounder alebo americký 75 mm kanón a mal zdieľať mnoho častí s tankom M4 Sherman, ale s pancierovaním 2× silnejším (až 101 mm) ako mal v tom čase M4 Sherman.

Briti v roku 1942 objednali výrobu 8 500 kusov, načo sa rozbehli detailné vývojové práce. Testovanie prototypu dokončeného v roku 1944 ukázalo, že tank je pre praktické využitie príliš ťažký. V tom čase však už britská armáda disponovala novými verziami tankov Churchill a krížnikových tankov s uspokojivými parametrami, preto bol vývoj tanku T14 zastavený. Boli vyrobené iba 2 prototypy, jeden bol na testovanie v americkej armáde a druhý bol poslaný do Spojeného kráľovstva. Prototyp, ktorý bol poslaný do Británie sa dochoval a je umiestnený v Bovingtonskom tankovom múzeu. Briti podľa rovnakých špecifikácií ako T14 vytvorili vlastný návrh tanku pod názvom A33 "Excelsior", ktorý však tiež nebol zaradený do služby.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku T14 (tank) na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Americké obrnené vozidlá druhej svetovej vojny |
| --- |
| Ľahké tanky | 
* M2
* M3 Stuart
* M5 Stuart
* M22 Locust
* M24 Chaffee
* Marmon-Herrington CTLS

 |
| Stredné a ťažké tanky | 
* M2
* M3 Lee
* M4 Sherman
* M26 Pershing

 |
| Samohybné delá | 
* M7 Priest
* M8 Scott
* M12 Gun Motor Carriage
* M40 GMC
* M3 Gun Motor Carriage
* M16 Multiple Gun Motor Carriage
* M5 Gun Motor Carriage
* T34 Calliope

 |
| Stíhače tankov | 
* M10 Wolverine
* M18 Hellcat
* M36 Jackson

 |
| Obrnené polopásové vozidlá | 
* M2 Half Track Car
* M3/M5 Half Track Personnel Carrier
* M4 Mortar Carrier
* T30 Half Track

 |
| Obojživelné vozidlá | 
* Landing Vehicle Tracked
* DUKW

 |
| Obrnené automobily | 
* M8 Greyhound
* M3 Scout Car 'White'
* M20 Armored Utility Car
* T17 Deerhound / Staghound
* T18 Boarhound

 |
| Experimentálne vozidlá | 
* M38 Wolfhound
* T1/M6 Heavy Tank
* T28
* Assault Tank T14
* T29
* T30
* T20
* T7 Combat Car
* T-16
* T-3 Half Track
* T54 Gun Motor Carriage
* T40/M9 Tank Destroyer
* T-19
* 8in Howitzer Motor Carriage T84
* T92 Howitzer Motor Carriage
* Light Tank T7/Medium Tank M7
* T88 Gun Motor Carriage

 |
Britský 1. pluk vojvodu z Wellingtonu
**Pluk** alebo staršie označenie **regiment** je vojenská jednotka, skladajúca sa z viacerých práporov určená na plnenie taktických úloh. Veliteľ pluku je plukovník.

V závislosti od ozbrojených síl, krajiny pôvodu a určenia, sa môže pluk v súčasnosti podobať na brigádu a počet jeho vojakov môže mať rozsah od niekoľkých stoviek po 2000 - 3000. Od 18. storočia sa termín pluk používa pre jednotku zloženú z 10 rôt, ktoré majú po 80 - 100 mužov. Je však nutné podotknúť, že v európskych aj americkej armáde sa do 19. storočia termíny pluk a prápor často používali na označenie jednotiek približne rovnakej veľkosti. Pluky a/alebo brigády sú väčšinou sformované do divízií.

Stredoveké pluky, ako aj niektoré pluky do 19. storočia, mali okrem svojho veliteľa aj majiteľa, ktorý s nimi mohol narábať podľa svojvôle, dokonca ich predať.

V niektorých krajinách, ako napríklad Spojené kráľovstvo, či USA, existujú niektoré pluky, s určitými obmenami už stovky rokov. V mnohých armádach sú, prípadne boli, niektoré pluky vytvárané na základe regionálnej príslušnosti, národnosti jeho príslušníkov, či elitného výberu, ktorý spolu s náročným výcvikom zlepšil kompaktnosť jednotky, jeho morálku a tým aj efektívnosť v boji. V určitých prípadoch však takáto organizácia má svoje nevýhody a neraz vedie v armáde k nezdravej rivalite medzi jednotlivými plukmi.

Pluky sa delia podľa jednotlivých odnoží vojska na pechotné, tankové, motorizované, výsadkové, spojovacie, ženijné atď. Fakticky však takéto jednotky pozostávajú z radu menších oddielov (rôt, čiat, družstiev), ktoré majú rôzne zameranie, názov pluku sa preto určuje podľa prevládajúceho typu vojsk. Napríklad v motostreleckom pluku sa nachádzajú 2 - 3 motostrelecké prápory, 1 tankový prápor, 1 delostrelecký prápor, 1 protilietadlový prápor, protitanková batéria, prieskumná rota, ženijná rota, spojovacia rota, čata chemickej obrany, opravárenská rota, zásobovacia rota, jednotka plukovej hudby a sanitný oddiel.

Referencie
----------

1. ↑  Vejmelka, O. a kol. Vojenský výkladový slovník vybraných operačních pojmů. Správa doktrín Ředitelství výcviku a doktrín, Vyškov, 2005, s. 170
2. 1 2  Mc Intyre, J. R. Regiment. In:PIEHLER, G. Kurt. *Encyclopedia of Military Science*. [s.l.] : SAGE Publications, 2013. 1928 s. ISBN 978-1-4129-6933-8.
**(Francúzsky) revolučný kalendár** alebo **republikánsky kalendár** bol spôsob označovania dní a mesiacov po Francúzskej revolúcii.

Francúzsky revolučný kalendár z roku 1794
Od vypuknutia Francúzskej revolúcie (14. júla 1789) sa počítali roky slobody, väčšinou paralelne s gregoriánskym letopočtom. 22. septembra 1792 boli nahradené rokmi republiky, prvým z nich bol gregoriánsky rok 1792. Druhý rok republiky začal 1. januára 1793. Radikálna zmena francúzskej spoločnosti bola vyjadrená pomocou nového kalendára, celkom nezávislého od gregoriánskeho. 5. októbra 1793 sa francúzska vláda rozhodla zaviesť tzv. Revolučný kalendár. Bola zavedená desiatková sústava merania, dokonca aj jednotky času mali byť desiatkové. Rok bol rozdelený na 12 mesiacov, každý mal 30 dní (tri dekády). Zvyšných 5, v priestupnom roku 6 dní zvaných doplnkové dni (*sansculottides*) boli zaradené na koniec roku. Posledný deň dekády a doplnkové dni boli sviatočné dni. Dni a mesiace boli prosto číslované, čo viedlo k názvu dňa ako napríklad: "siedmy deň prvého mesiaca piateho roku republiky". Rok sa začínal v deň jesennej rovnodennosti určenej podľa pozorovaní v Paríži.

Deň sa delil na 10 hodín (*heure décimale*), každá hodina mala 100 častí (*minute décimale*). Minute décimale mala tiež 100 časti (*seconde décimale*). Toto delenie dňa však nenašlo obľubu a bolo oficiálne zrušené 7. apríla 1795.

Číslovanie dní a mesiacov bolo často kritizované, preto básnik Fabre d'Eglantine vytvoril poetické názvy mesiacov podľa ročných období.

* 1 vendémiaire – mesiac vinobrania
* 2 brumaire – mesiac hmly
* 3 frimaire – mesiac inoväte
* 4 nivôse – mesiac snehu
* 5 pluviôse – mesiac dažďa
* 6 ventôse – mesiac vetra
* 7 germinal (slov. germinál) – mesiac rašenia
* 8 floréal – mesiac kvetov
* 9 prairial – mesiac lúk
* 10 messidor – mesiac žní
* 11 thermidor (slov. termidor) – mesiac horúčav
* 12 fructidor (slov. fruktidor) – mesiac plodov
* 13 sansculottides – doplnkové dni (doslova: sanculottidy)

Dni v dekáde boli pomenované takto:

* 1 – primidi
* 2 – duodi
* 3 – tridi
* 4 – quartidi
* 5 – quintidi
* 6 – sextidi
* 7 – septidi
* 8 – octidi
* 9 – nonidi
* 10 – décadi

Sansculottides tiež dostali mená:

* 1 – jour de la Vertu – deň cnosti
* 2 – jour du Génie – deň génia
* 3 – jour du Travail – deň práce
* 4 – jour de l'Opinion – deň rozumu
* 5 – jour de la Recompense – deň odplaty
* 6 – jour de la Révolution – deň revolúcie

Fabre d'Eglantine dokonca pomenoval každý jeden deň v roku podľa poľnohospodárskych nástrojov a zvierat. Doplnkové dni boli pomenované podľa stromov, kríkov a rastlín.

Kalendár s novými názvami dní začal platiť 24. novembra 1793. 

Roku 1801 uzvarel Napoleon Bonaparte so pápežskou stolicou konkordát, čím bolo znovu dovolené sláviť cirkevné sviatky (Veľká Noc, Vianoce). 18. apríla 1802 bolo úradne zavedené používanie týždňa so starým označením jeho dní. Posledným dňom používania revolučného kalendára bol 31. december 1805 (10 Nivôse XIV). Napoleon Bonaparte ho zrušil a Francúzsko sa vrátilo k používaniu gregoriánskeho kalendára. V roku 1871, v čase Parížskej komúny, sa revolučný kalendár obnovil, ale len na veľmi krátky čas.
**Pavol Severini** (Szeverini) (\* 1675, Dolná Strehová - † 1749, Hronsek) bol evanjelický kňaz, náboženský spisovateľ.

Rodina
------

* otec Matej Severini
* matka Katarína rod. Černáková

Životopis
---------

Študoval v Banskej Bystrici (1697 a neskôr), v Kremnici, v Győru a i. Učiteľ v Krupine neskôr evanjelický kňaz v roku 1710-1747 v Hronseku, kde sa 1725 zaslúžil o výstavbu dreveného artikulárneho kostola, 1743 kandidoval na funkciu superintentanta.

Prívrženec lutherskej ortodoxie, nábožensky prenasledovaný. Autor protipietisticky zameraného spisu. Spolupracoval pri vydaní Tranovského kancionálu, zostavil a vydal prvé domáce evanjelický pašie s lamentáciami. Písal v biblickej češtine.

Dielo
-----

* Collectanea antipietistica... B.m. roku 1741
* Libellus passionum lementationum... B. m. roku 1743; 2. vyd. Banská Bystrica roku 1784

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * NK ČR: ola2002161403
* VIAF: 84976750
Prof. PhDr. **Pavol Palkovič**, DrSc. (\*14. jún 1930, Kúty – † 7. apríl 2009, Bratislava) bol slovenský teoretik drámy a literatúry.

Životopis
---------

Gymnázium navštevoval v Skalici a v Malackách (1941 – 1949). Po absolvovaní štúdia na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (odbor slovenský – anglický jazyk a literatúra) nastúpil cestu vysokoškolského pedagóga na Katedre slovenského jazyka a literatúry na Vysokej škole pedagogickej (výchova stredoškolských učiteľov) a Vyššej pedagogickej škole (výchova učiteľov pre 1. a 2. stupeň základných škôl) v Bratislave (1953 – 1960). V rokoch 1960 – 1975 pôsobil na Pedagogickej fakulte UK v Trnave, kde sa habilitoval na docenta pre teóriu a dejiny slovenskej literatúry. V roku 1975 prešiel na nové pracovisko – na Katedru divadelnej a filmovej vedy Divadelnej fakulty Vysokej školy múzických umení v Bratislave (1975 – 2000). Tu získal hodnosť doktora vied o umení (DrSc) a titul univerzitný profesor pre teóriu a dejiny slovenskej drámy a divadla (1987). Externe vyučoval na Filozofickej fakulte UK v Bratislave. V rokoch 1994 – 2002 pracoval na čiastočný úväzok v Kabinete divadla a filmu Slovenskej akadémie vied. K životnému jubileu bol vyznamenaný zápisom do knihy najvýznamnejších osobností SAV za rok 2000. 

Na pôde Slovenskej akadémie vied vykonával funkciu predsedu Komisie pre udeľovanie vedeckej hodnosti doktora vied o umení (DrSc) v odbore teória a dejiny divadla. Na Trnavskej univerzite v Trnave prednášal v prvých rokoch jej existencie (1994 – 1996). Podobne stál pri začiatkoch Univerzity sv. Cyrila a Metoda v Trnave (september 1996), kde pôsobil na Katedre slovenského jazyka a literatúry Filozofickej fakulty. V roku 2004 mu Konferencia biskupov Slovenska udelila cenu patróna umelcov Fra Angelica za prínos ku kresťanským hodnotám v oblasti kultúry.

Dr. Palkovič začal publikovať už v študentských rokoch. Okruh jeho záujmov zahŕňal všetky literárne žánre, postupne sa vyhraňoval smerom k domácej a inonárodnej dráme (s dominanciou dramatickej tvorby J. G. Tajovského) a cez ňu k audiovizuálnym médiám (divadlo, rozhlas, televízia). Tematické i druhové zameranie Palkovičovej výskumnej práce naznačujú samotné názvy výberu knižných publikácií: *Epika a dráma, javisková a rozhlasová hra* (1974), monografia *Jozef Gregor Tajovský, realistický dramatik slovenskej predprevratovej dediny* (1972), *Dialógy s Tajovským* (1982), *Interpretácia klasiky v súčasnom divadle* (1985), *Cestami rozhlasovej hry I. II.* (1986), *Život drámy a duchovný rozmer divadla* (1999), *Sprítomňovanie klasiky* (2005). Publikoval tiež desiatky štúdií z teórie a dejín drámy, divadla, rozhlasovej hry, stovky kritických analýz, úvah, článkov a recenzií umeleckých výkonov v oblasti literatúry a dramatickej tvorby.

Referencie
----------

1. ↑   *Za teatrológom prof. Pavlom Palkovičom* [online]. Bratislava: Slovenská akadémia vied, 2009-04-09, [cit. 2021-04-07]. Dostupné online.

Autoritné údaje: * GND: 131466933
* ISNI: 0000 0004 5304 5771
* LCCN: n82260241
* NK ČR: skuk0001039
* SNK: 150667
* VIAF: 47895029
* WorldCat: lccn-n82260241
**Sadrovec** alebo **gypsum** je minerál kryštalizujúci v monoklinickej sústave (jednoklonnej), chemicky dihydrát síranu vápenatého - CaSO4·2H2O.

Charakteristika
---------------

Sadrovec vytvára tabuľkovité kryštály, často zdvojčatené. Tento minerál sa však vyskytuje aj v zrnitej alebo vláknitej podobe. Sadrovec býva bezfarebný, biely, sivý, zelenkavý, žltkastý až hnedý. Je to priehľadný až nepriehľadný minerál, má sklený lesk, celistvé formy sú matné, vláknitá forma má lesk hodvábny. Vryp sadrovca je biely.

Vznik
-----

Tvorí sa ako evaporit v okolí termálnych prameňov a vzniká aj v usadených horninách. Niekedy nachádzame kryštály sadrovca aj spolu s inými minerálmi na rudných žilách, aj tu však má sekundárny pôvod.

Poznávanie
----------

Sadrovec je veľmi mäkký, rozpúšťa sa v kyselinách, veľmi mierne sa rozpúšťa dokonca vo vode.

Výskyty na Slovensku
--------------------

Novoveská Huta (Slovenské rudohorie), Vlkanová (pri Banskej Bystrici), Banská Štiavnica (sekundáry), a mnohé menšie výskyty.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **sadrovec**

Externé odkazy
--------------

* Mineraly.sk – zdroj, z ktorého (pôvodne) čerpal tento článok.
* www.mindat.org - sadrovec na mineralogickej databáze
**Pavol Poljak** (\* 16. december 1911, Malá Čausa – † 13. február 1983, Bratislava) bol slovenský fotograf a publicista, predstaviteľ českej a slovenskej fotografie od medzivojnového obdobia po súčasnosť.

Život
-----

Fotografii sa venoval profesionálne ako komerčný reportér, fotograf vo Vojenskom zemepisnom ústave, v štátnom filme alebo zdravotníctve. Fotografoval však najmä ako amatér, predovšetkým zákutia Bratislavy.

Na svojich fotografiách ukazuje mnohorakú tvár mesta v zime, večer pri západoch slnka. Podobný princíp - redukciu podrobností bohatým využitím tieňa a nedostatku svetla, kontrast tmavých a jasných partií - sprevádza aj jeho krajinárske práce. Viac ako o podobe krajiny hovoria o emóciách, ktoré vyvoláva.

Dva úsmevy

Výstavy
-------

* 1964 V. Internationale ausstellung bildmässiger photographie Linz
* 1967 Je ich 215.000 Ako žijú? Výstava fotografií Pavla Poljaka - Zo života Cigánov – Bratislava

Galéria
-------

* Nábrežie s pohľadom na ruinu hradu*Nábrežie s pohľadom na ruinu hradu*
* Ľady na Dunaji*Ľady na Dunaji*
* Duch doby*Duch doby*
* Pohľady*Pohľady*
* Doslúžilo...*Doslúžilo...*
* Schöner Náci*Schöner Náci*
* Cigáni*Cigáni*
* Ničivý požiar v Bojniciach*Ničivý požiar v Bojniciach*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pavol Poljak**

Externé odkazy
--------------

* Fotogaléria na stránke webumenia.sk

Autoritné údaje: * abART: 41569
* SNK: 155125
* VIAF: 6805156565702723500005
* Web umenia: 7973
**Fred Frith** (\* 17. február 1949, Heathfield, Sussex, Anglicko) je britský gitarista, multiinštrumentalista a skladateľ. Spolupracoval s mnohými hudobníkmi, medzi ktorých patria napríklad Robert Wyatt, Mike Patton, Bill Laswell, Iva Bittová a ďalší. Je dlhoročným spolupracovníkom amerického saxofonistu a skladateľa Johna Zorna, s ktorým nahral mnoho albumov.

Vo svojich piatich rokoch sa začal učiť hrať na husle a následne pôsobil v školskom orchestri. V trinástich prešiel ku gitare a nedlho potom založil svoju prvú skupinu. Neskôr študoval literatúru na University of Cambridge (štúdium ukončil v roku 1974), ale už od roku 1968 pôsobil v avantgardnej skupine Henry Cow; so skupinou hral až do jej rozpadu v roku 1978. Po jej rozpade založil Art Bears.

Roku 1974 vydal na značke Caroline Records svoj prvý sólový album *Guitar Solos*; sú na ňom improvizované skladby nahraté za pomoci preparovanej gitary. Takisto sa podieľal na niekoľkých albumoch hudobníka Briana Ena (*Before and After Science* a *Music for Films*).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Fred Frith**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny web
* Fred Frith na Allmusic

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Fred Frith na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 13950886x
* GND: 134378660
* ISNI: 0000 0001 1443 262X
* LCCN: nr91038281
* NK ČR: xx0096770
* VIAF: 46952033
* WorldCat: lccn-nr91038281
|  |  |
| --- | --- |
|  | Kynologický portál |

**Reserve CACIB** alebo **R-CACIB** znamená **Rezervné čakateľstvo na medzinárodný šampionát krásy**. Je to titul udeľovaný psom na výstavách krásy.

R-CACIB sa udeľuje psovi, ktorý skončil v súťaži o udelenie titulu CACIB na druhom mieste. Samotné druhé miesto však nezakladá psovi nárok na titul R-CACIB – tento titul musí udeliť rozhodca. Vo výnimočných prípadoch sa môže rozhodca rozhodnúť, že titul R-CACIB psovi neudelí. Udeje sa tak napríklad v takom prípade, ak pes podľa názoru rozhodcu napriek druhému umiestneniu nespĺňa požiadavky na medzinárodného šampióna krásy. Keďže tento pes však už získal titul CAC (inak by nemohol nastúpiť) a nároky kladené na národného i medzinárodného šampióna sú v podstate totožné, takáto situácia sa udeje len veľmi zriedka.

Tituly R-CACIB sa môžu zadávať len na medzinárodných výstavách.

Držiteľ titulu R-CAC postupuje na výstave do boja o udelenie titulu R-CACIB a to v prípade, ak pes ktorý ho v triede porazil (držiteľ titulu CAC) postúpi do boja o titul CACIB. Toto sa týka len medzinárodných výstav.

Titul R-CACIB môže psovi pomôcť priblížiť sa k získaniu titulu Medzinárodný šampión krásy. V prípade, že je pes ktorý získal CACIB už je držiteľom titulu Medzinárodný šampión krásy, platí získaný titul R-CACIB psovi ako keby získal CACIB.

Zdroje
------

* FCI
**Drotár** (*Der Rastelbinder*) je opereta, ktorú skomponoval Franz Lehár. Premiéra sa konala 20. decembra 1902. Libreto napísal Victor Léon. Dostať libreto od známeho libretistu nebolo pre mladého Lehára ľahké, a spočiatku bol odmietnutý. Koluje historka, že mu nakoniec pomohla Léonova 13-ročná dcérka Lizzi, ktorej sa veľmi páčil Lehárov verejný koncert a možno aj pohľadný mladík. Či už to bola skutočne Lizzy, alebo len Léonova schopnosť spoznať nové talenty, Lehár od neho nakoniec dostal libreto *Drotára*. Dej libreta v sebe spájal slovenské aj viedenské prostredie. Nič lepšie si ani nemohol priať. Okolnosti však rozhodli o tom, že *Drotár* sa nestal autorovou prvou operetou. Victor Léon bol totiž režisér v Carl Theater a Lehár medzitým opustil vojenskú kapelu a stal sa kapelníkom v Theater an der Wien. Konkurencia urobila svoje a Lehár musel napísať operetu aj pre svojho nového zamestnáveteľa. Bola to opereta *Viedenské ženy (Wiener Frauen)* a premiéru *Drotára* predstihla o dva mesiace (21. november 1902, libreto Ottokar Tann-Bergler a Emil Norini). *Drotár* ju však naopak ďaleko predstihol vo svojom úspechu.

Obsah
-----

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

### I. dejstvo

Dej operety sa začína v malej slovenskej dedinke neďaleko Trenčína. Mladí junáci odchádzajú do sveta obchodovať a spoznávať ho. Aby bolo zaistené že sa vrátilia, musia sa podľa obyčaje zasnúbiť s miestnym dievčaťom. Tak urobí aj Janko so Zuzkou. O dvanásť rokov je Janko vo Viedni tovarišom klampiara Glöpplera. Na Zuzku už dávno zabudol a miluje Glöpplerovu dcéru Mizzi. Vo Viedni ho stretáva židovký obchodník Pfefferkorn, ktorý ho aj so Zuzkou pozná už od detstva a rozhodne sa ich dať opäť dokopy a privedie ju do Viedne. Zuzka je však už tri roky zasnúbená z Milošom, ktorý je v tom čase tiež vo Viedni. Keď sa všetci spolu stretávajú a vyjde najavo dávne zasnúbenie Janka a Zuzky vypukne škandál.

### II. dejstvo

Druhé dejstvo sa odohráva v kasárňach, kde prichádzajú aj Zuzka a Mizzi prezlečené za vojakov a po istých ťažkostiach sa celý konflikt nakoniec vyrieši.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.
**Jozef Petrašovič** (\* 16. október 1918, Stročín – † 8. máj 1995, Prešov) bol slovenský stredoškolský pedagóg a entomológ, ktorý má skôr regionálny význam ako faunistik v oblasti východného Slovenska. Bol tiež člen Slovenskej entomologickej spoločnosti pri SAV. 

Svoju dráhu pedagóga začal po úspešnom ukončení vysokoškolského štúdia na Prírodovedeckej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave, kedy začína vyučovať na Štátnom ruskom gymnáziu v Prešove. Vzhľadom na skutočnosť, že bol synom grécko-katolíckeho duchovného, ktorý zahynul počas rokov komunizmu v Leopoldove, bol prepustený zo štátnych služieb. Neskôr pôsobil na Pedagogickej fakulte UPJŠ v Prešove na katedre biológie a potom aj na Prírodovedeckej fakulte UPJŠ v Košiciach. Pracoval na väčšine vedecko-výskumných projektov, ktoré tieto pracoviská v rámci svojich aktivít riešili. Zaoberal sa hlavne výskumom rýb, cicavcov a hmyzu. 

Svoj voľný čas venoval zberu a výskumu motýľov. Úzko spolupracoval s viacerými významnými slovenskými entomológmi, hlavne však s profesorom Andrejom Reiprichom zo Spišskej Novej Vsi. Počas svojich entomologických aktivít preskúmal faunu pohoria Čergov, vodnej nádrže a okolia Domaše, Fintickú lokalitu v Kapušanských vrchoch, Zobranú v Slanských vrchoch i okolie Prešova. Pri svojej práci však nikdy nezabúdal ani na ochranu prírody a krajiny a významne ňou prispel k poznaniu fauny východného Slovenska. V máji až júni roku 1997 bola na jeho pamiatku otvorená v Šarišskom múzeu v Prešove výstava pod názvom: „Zbierka motýľov Jozefa Petrašoviča". Výstava predstavovala ucelenú zbierku niekoľko tisíc motýľov, ktoré zozbieral a determinoval tento významný východoslovenský entomológ – lepidopterológ.

Zomrel 8. mája 1995 v Prešove.

Jeho zbierka motýľov je uložená vo Východoslovenskom múzeu v Košiciach a Vlastivednom múzeu v Hanušovciach nad Topľou.

Bibliografia
------------

* Reiprich, A. et Petrašovič, J.: 1972, Nové druhy motýľov pre chránenú krajinnú oblast Slovenský raj a okolie Spišskej Novej Vsi z rokov 1970 – 1971. Ochrana fauny (Bratislava),
* Reiprich, A. et Petrašovič, J.: 1974, Nové druhy motýľov (Lepidoptera) pre Slovensko z východnej časti SSR. Zprávy Čsl. společnosti entomologické pri ČSAV (Praha), 4 pp.
* Reiprich, A. et Petrašovič, J.: 1976, Dodatok k zoznamu motýľej fauny Slovenského raja a okolia Spišskej Novej Vsi za roky 1974 – 1975. Zborník Východoslovenského múzea v Košiciach,
* Petrašovič, J. et Reiprich A.: 1992, Motýle (Lepidoptera) pobrežného pásma vodnej nádrže Veľká Domaša. 26 pp.

Zdroje
------

* Okali, I. et al.: 1996, *Slovník slovenských zoológov a zoológov so vzťahmi k územiu Slovenska*, 93.
* Koleška, Z.: 1998, Seznam biografií československých entomologů (entomologové nežijící) II. Dodatky, doplňky a opravy biografických hesel "Seznam biorafií čs. entomologů (entomologové nežijící) I" ve zvazcích 1-15 z let 1979-1995. In: Klapalekiana, 34 (supplementum) 1 - 238, (heslo: Petrašovič, Jozef: p. 190).
* Groll, E. K. [ed.]: 2006, Entomologen der Welt (Biographien, Sammlungsverbleib). Datenbank 2. Version, DEI im ZALF e. V.: „Petrašovič Jozef":

Autoritné údaje: * SNK: 157937
* VIAF: 7870156565734723500000
**Zvrchovanosť ľudu** znamená, že moc pochádza od ovládaných, nie od vládcov. Zvrchovanosť ľudu vychádza z idey, že všetká zákonitá moc pochádza od ľudí ktorým sa vládne, a nie z nejakého božského či iného externého zdroja. Idea zvrchovanosti ľudu má úzku súvislosť s ideou spoločenskej zmluvy medzi ľuďmi a ich vládou, ako ju sformovali osvietenskí filozofi Thomas Hobbes, John Locke a Jean-Jacques Rousseau. Jej podstatou je, že ľudia sa podradia moci výmenou za ochranu osobnej bezpečnosti, slobody a majetku, ktorú im poskytnú vládcovia. Ak vládcovia zneužijú svoju moc, ľud má právo povstať proti nim. Teoreticky je v súlade so zvrchovanosťou ľudu akákoľvek forma vládnutia, v ktorej vládca alebo vládnuca elita spravujú štát v záujme ľudu a s jeho súhlasom. Dokonca-tiež teoreticky-v prospech ľudu môže vládnuť aj absolútna diktatúra. Svojho času sa to nazývalo osvietenský absolutizmus, prípadne blahovoľná diktatúra. Dnes sa však myšlienka zvrchovanosti ľudu pevne spája najmä s pojmami zastupiteľská demokracia a ústavná vláda-práve ony sú zárukou podpory ľudí predstaviteľom, ktorých si sami zvolili.

Väčšina novodobých vlád tvrdí, že zdrojom ich legitimity je podpora ľudu, dokonca aj vtedy, ak nie je k dispozícií nijaká procedúra, ktorá by ľudom zabezpečovala účinnú kontrolu nad tými, čo im vládnu. V 20. storočí napríklad mnohí latinskoamerickí diktátori (podobne aj aj novodobá vojenská diktatúra v Mjanmarsku) dokazovali, že ich spôsob vlády bol v súlade s najlepšími záujmami občanov a v ich mene.

Referencie
----------

1. ↑   TAYLOR, Steven L.. *30 sekúnd politiky*. Prvé. vyd. Bratislava : Fortuna Libri, 2012. ISBN 978-80-8142-013-9. Kapitola Základná otázka: Kto vládne?, s. 26.
Prierez ľudského oka
**Sietnica** alebo **retina** (lat. retina) je vnútorná vrstva očnej gule stavovcov a niektorých hlavonožcov.

V zadnej časti sietnice sú svetlocitlivé zrakové bunky - tyčinky a čapíky, prednú časť tvoria pigmentové bunky.

Je to súvislá tenká, priehľadná membrána, ktorá vystiela vnútro očnej gule. Má väčšiu zadnú časť - pars optica retinae a menšiu prednú časť - pars ciliaris iridicaque retinae, ktorá nemá význam pre zrakové vnemy a tvorí ju len pigmentová vrstva.

Pars optica retinae ma dve základné vrstvy. Vonkajšia, priliehajúca k cievovke je pars pigmentosa retinae a vnútorná (vlastný zrakový analyzátor) je pars nervosa retinae. Pars nervosa retinae sa histologicky skladá z troch hlavných vrstiev:

* vonkajšia - stratum neuroepitheliale (vrstva tyčiniek a čapíkov)
* stredná - stratum ganglionare (vrstva bipolárnych buniek)
* vnútorná - stratum ganglionare nervi optici (vrstva multipolárnych buniek)

Pigmentová vrstva (pars pigmentosa retinae) je tvorená šesťbokými bunkami, ktoré obsahujú pigment fuscín. Pigmentové bunky vysielajú výbežky medzi tyčinky a čapíky. Pigmenty tejto vrstvy nazývame fotopigmenty. Transformujú svetlo na chemické nervové impulzy.

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Sietnica**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sietnica**
**Sieťová vrstva** *(angl. network layer)* je treťou zo siedmich vrstiev definovaných referenčným modelom OSI, ktorá zodpovedá druhej vrstve štvor-vrstvového modelu TCP/IP. 

Na tejto vrstve je k protokolovej dátovej jednotke *(skratka PDU)* pridaná hlavička, v ktorej sú špecifikované informácie potrebné na úspešné vykonanie prenosu, ako napríklad logické adresy. Po pridaní tejto hlavičky sa PDU nazýva paketom.

Prenos na sieťovej vrstve
-------------------------

Sieťová vrstva je zodpovedná za výber najlepšej cesty medzi koncovými zariadeniami a za samotné doručenie paketu medzi nimi. 

Prepájanie na tretej vrstve sa nazýva smerovanie, čo je aj hlavnou komunikačnou funkciou tejto vrstvy. Zariadenie, ktoré pracuje na tretej vrstve sa nazýva smerovač.

Protokoly sieťovej vrstvy
-------------------------

Najznámejším protokolom sieťovej vrstvy je protokol IP, momentálne najrozšírenejší vo verzii 4, avšak z dôvodu rapídneho úbytku voľných IP adries sa čoraz viac presadzuje IP vo verzii 6, ktorý ponúka omnoho viac adries. Podpornými protokolmi sieťovej vrstvy sú napríklad ARP, ICMP alebo IGMP.

Funkcie sieťovej vrstvy
-----------------------

* Nájdenie najlepšej cesty medzi zdrojom a cieľom
* Spoľahlivé doručenie PDU
Tlačítko reset
**Reset** (z angl.) je v digitálnej elektronike rýchle uvedenie sekvenčného logického obvodu do počiatočného stavu stanoveného návrhom obvodu.

Kvôli umožneniu resetovania majú sekvenčné obvody vyvedený osobitný vstup, ktorý sa tiež nazýva *reset* (alebo *resetovací vstup*).

Aktívna úroveň resetovacieho vstupu môže byť

* nízka
* vysoká - neobvyklé

Reset môže byť

* *asynchrónny*, keď na resetovanie obvodu postačí prieviesť aktívnu logickú úroveň na resetovací vstup
* *synchrónny*, keď k uvedeniu obvodu do počiatočného stavu okrem privedenia aktívnej úrovne na resetovací vstup musí nastať jeden alebo niekoľko hodinových cyklov (t. j. hrán na hodinovom vstupe)

Najdôležitejšia funkcia resetu je uviesť sekvenčný obvod do definovaného počiatočného stavu po pripojení napájania, keď môže obvod byť v nedefinovanom stave. Obvykle sa tiež aktivuje reset v čase poklesu napájacieho napätia, aby obvody pri nižšom než predpísanom napájacom napätí svojím nedefinovateľným správaním nepoškodili pripojené zariadenia (napr. aktuátory, pamäte apod.).

Pre generovanie resetovacej úrovne sa vyrába zvláštna skupina integrovaných obvodov (resetovací obvod), ktorá je kombináciou napäťovej referencie, komparátora a časovacieho obvodu. 

**Resetovacie obvody** môžu byť

* s jednou výstupnou úrovňou
	+ nízkou
	+ vysokou
* s oboma výstupnými úrovňami

Resetovacie obvody sa vyrábajú v kombinácii:

* s dohliadacím obvodom (watchdog)
* s obvodom detekcie podpätia
* s ovládaním výberového vstupu (chip select) a/alebo napájacieho napätia pripojenej baterkou zálohovanej SRAM
* s možnosťou nastavovať dobu trvania resetu
* viacerých resetovacích obvodov pre rôzne napätia

Obvykle sa používa jeden resetovací obvod na reset celého elektronického zariadenia (napr. počítača). Niektoré zložitejšie obvody (napr. mikrokontroléry) zvyknú mať resetovací obvod zaintegrovaný.

Príklady resetovacích obvodov: TL7705, MAX691, MAX810.
**Zväz oslobodenia Ukrajiny** (po ukrajinsky: *Союз Визволення України*) bola politická organizácia ukrajinských emigrantov utekajúcich z Ruského impéria, ktorí sa chceli zachrániť pred prenasledovaním ruskej cárskej moci počas prvej ruskej revolúcie v rokoch 1905 – 1907. Vznikla počas prvej svetovej vojny za pomoci ministra zahraničných vecí Rakúsko-Uhorska. Zväz bol založený s cieľom podporovať ústredné veľmoci vo vojne proti Ruskému impériu v auguste roku 1914 a jeho predstavitelia sa snažili získať pre Ukrajinu na Ruskom impériu nezávislosť a vytvorenie monarchie pod protektorátom Rakúsko-Uhorska a Nemecka.

Medzi ruskými zajatcami ukrajinského pôvodu, ktorí sa nachádzali v zajateckých táboroch v Nemecku, Rakúsku a Maďarsku, do ktorých boli na základe prosby zväzu rozmiestnení, zväz rozširoval národnú propagandu pomocou výučby v ukrajinčine a vydávaním periodík *Ukrainische Nachrichten*, *La Revue Ukrainienne* a *Noviny Zväzu oslobodenia Ukrajiny* (po ukrajinsky: *Вісник Союзу визволення України*), ktoré redigovali členovia zväzu Vladimir Dorošenko, Andrej Žuk a Michail Vozňak. Okrem periodík vydal viac ako 50 kníh a 30 brožúr v niekoľkých jazykoch.

Po roku 1917 sa zväz orientoval na pomoc zajatým vojakom a ochranu etnicky ukrajinských území, ktoré boli obsadené rakúsko-uhorskými a nemeckými vojskami, pretože na ne malo zálusk Poľsko.

Dňa 1. mája 1918 zväz formálne prestal fungovať.
Želé
**Želé** alebo **rôsol** je látka, ktorá sa vyrába pridaním kvapaliny buď do želatíny, kedy je z toho živočíšny produkt, alebo do pektínu, čo je látka rastlinného pôvodu. Ako želé je tiež nazývaná zavarenina pripravená z ovocnej šťavy a cukru. Želé pripravíme tiež z bežne predávaného džúsu alebo nektáru. Vzhľad a chuť želé je možné vylepšiť pridaním napr. kúskov ovocia, orechov, byliniek alebo prúžkov kôry z citrusových plodov. 

Výraz želé sa tiež často používa v súvislosti s pečením. Želé sa používa na vytvorenie efektnej a chutnej vrstvy pri príprave tort, koláčov a zákuskov. Nalieva sa na krém, marmeládu alebo ovocie, aby sa nepresiaklo do korpusu. Želé je nutné pri príprave povariť a aj po stuhnutí ho možno rozpustiť. Na tortách sa vytvára buď silná vrstva želé alebo tenká vrstva želé, ktorá chráni ovocie pred oschnutím. Silné vrstvy želé vznikajú vďaka agaru, ktoré pochádza z morských rias. Vďaka agaru vzniká silná vrstva želé, ktoré možno ľahko krájať. Tenké vrstvy želé naopak vznikajú vďaka karagénanu získaného tiež z morských rias a karubínu, ktorý sa získava z rohovníka obyčajného.

Pozri aj
--------

* Želatína
* Pektín

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Želé**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Želé na českej Wikipédii.*