recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Červená ruža Lancasterovcov
**Lancasterovci** boli vetvou dynastie Plantagenetovcov, anglickej kráľovskej dynastie. Stali sa jednou zo strán zapojených do vojny ruží, občianskej vojny, ktorá v 15. storočí zasiahla Anglicko a Wales.

Meno dynastie pochádza z titulu Jána Gentského (syn Eduarda III.), ktorý sa stal 1. vojvodom z Lancasteru. Symbolom Lancasterovcov bola červená ruža.

Rivalmi Lancasterovcov vo vojne ruží boli Yorkovci. Táto rivalita v akejsi priateľskej podobe pretrváva medzi mestami Lancaster a York dodnes.

Dedičstvo
---------

Keď v roku 1471 v bitke pri Tewkesbury zomrel jediný syn Henricha VI. Eduard z Lancasteru, dedičstvo rodu prešlo po vetve Margaréty Beaufortovej, pravnučky Jána Gentského, ktorá sa vydala za Edmunda Tudora, grófa z Richmondu, na Margarétinho syna Henricha VII. ktorý ukončil vojnu ruží a stal sa anglickým kráľom.

Králi z dynastie Lancasterovcov
-------------------------------

* Henrich IV. 1399 – 1413
* Henrich V. 1413 – 1422
* Henrich VI. 1422 – 1461, 1470 – 1471
Rádiobudík s displejom s kvapalnými kryštálmi
Logo Wikipédie zobrazené na LCD monitore
**Displej s kvapalnými kryštálmi** alebo **zobrazovač z tekutých kryštálov** alebo **displej z tekutých kryštálov**, (angl. liquid crystal display, skrátene *LCD*) je tenké a ploché zobrazovacie zariadenie skladajúce sa z veľkého počtu farebných alebo čiernobielych pixelov zoradených pred zdrojom svetla, alebo reflektorom. Vyžaduje pomerne malé množstvo el. energie, preto je vhodný pre použitie v prístrojoch bežiacich na elektrické batérie.

História LCD
------------

Počiatky technológie LCD siahajú do roku 1888, keď rakúsky botanik Friedrich Reinitzer spolu s Ottom Lehmannom zistili, že niektoré kryštály sa hneď netopia na kvapalinu, ale vytvárajú medzi kryštalickým a tekutým stavom ďalší stabilný stav. V tomto stave látka nie je tekutá ale ani pevná. Ako veľa ďalších objavov, aj tento ostal len v akademickej rovine. Ďalší krok smerom k praktickému využitiu tohto javu nastal až v polovici šesťdesiatych rokov, keď vedci demonštrovali, že tekuté kryštály, ak sú stimulované elektrickým výbojom, môžu zmeniť vlastnosti svetla prechádzajúceho cez ne. Do tohto obdobia sa tiež datujú aj prvé funkčné LCD displeje, ale tieto prototypy boli ešte príliš nestabilné na masovú výrobu. Toto sa zmenilo začiatkom sedemdesiatych rokov, keď bol objavený materiál so stabilnými vlastnosťami. Začína výroba prvých displejov, ktoré sa používajú v kalkulačkách namiesto dovtedy používaných LED displejov. Táto technológia, označovaná ako TN (twisted nematic) používala kryštály, ktoré sa pri budení elektrickým prúdom otočia o 90 stupňov a pasívnu maticu. Na začiatku osemdesiatych rokov sa už TN-displeje masovo používali v kalkulačkách a hodinkách. Ale so vzrastajúcou zložitosťou v snahe zobraziť stovky riadkov informácií sa zhoršovali uhol pohľadu a kontrast medzi čiernou a bielou. Preto sa v roku 1985 objavuje na trhu nový typ displeja, označovaný ako STN (super twisted nematic). V tomto prípade sa kryštály otáčajú až o 240 stupňov. Farebné displeje s vysokým rozlíšením boli ďalším cieľom v tomto priemysle, ale na dosiahnutie tohto cieľa bolo potrebné adresovať veľké množstvo pixelov, a tak sa na konci osemdesiatych rokov objavuje na trhu prvý displej s aktívnou maticou. Riadenie pomocou aktívnej matice bolo využité už v polovici sedemdesiatych rokov, ale vtedy bolo zavrhnuté ako príliš nákladné.

Pozri aj
--------

* Monitor LCD

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Displej s kvapalnými kryštálmi**
**Halštatská doba** (lingvisticky nevhodne: **doba halštatská**) je názov starej železnej doby (najmä) v širokej strednej Európe. Na Slovensku trvala od 850/800/750/700 pred Kr. do 450/400 pred Kr.

Pomenovaná je podľa halštatskej kultúry, ktorá ovplyvnila vtedy aj okolité kultúry, ale pojem halštatská doba je širší ako pojem halštatská kultúra, pretože zahŕňa aj iné kultúry.

Slovensko
---------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Halštatská doba na Slovensku*
Doba sa začala početnými konfliktmi, zvýšeným pohybom obyvateľstva a poklesom počtu obyvateľov. Výsledkom bol vznik novej spoločnosti.Na Slovensku v halštatskej dobe existovali tieto kultúry:

* kalenderberská kultúra (súčasť halštatskej kultúry) – len na juhozápadnom Slovensku
* lužická kultúra
* vekerzugská kultúra
* kuštanovická kultúra – východné Slovensko

V tomto období sa vytvorila náčelnícka a bojovnícka vrstva (dôkaz: kniežacie hroby s hodnotnými predmetmi). Útoky kočovníkov z čiernomorských stepí podnietili využívanie koňa na jazdu, ovplyvnili celkový vývoj na Balkáne a v Karpatskej kotline.

Poznámky
--------

1. ↑  Pozri poznámku pod čiarou o slovoslede v článku kamenná doba.

Referencie
----------

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Halštatská doba**.
Súradnice: 48°17′57″S 18°03′41″V﻿ / ﻿48,299180°S 18,061475°V﻿ / 48.299180; 18.061475

**Novomeského** je ulica v meste Nitra. Nachádza sa v mestskej časti Klokočina. Je pomenovaná po slovenskom spisovateľovi Ladislavovi Novomeskom.

Trasa
-----

Ulica začína v križovatke s ulicou Škultétyho v blízkosti základnej školy, pokračuje zákrutou do prvej križovatky s Baničovou ulicou. Odtiaľto vytvára okruh v tvaré písmena U a končí v druhej križovatke s Baničovou ulicou. V týchto miestach sa nachádza aj 6 slepých odbočiek tvoriacich prístupové cesty k bytovým domom.

Vybavenosť
----------

Na Novomeského ulici sa nachádza materská škola s rovnomenným názvom, centrum pre seniorov a stredisko služieb. V blízkosti sa nachádza predajňa Kaufland, čerpacia stanica Slovnaft a herňa. V minulosti sa tu nachádzala základná škola prvého stupňa.

Vybudované je tu veľké ihrisko pre deti a taktiež multifunkčné ihrisko s bránkami.

Doprava
-------

Po ulici nepremáva mestská hromadná doprava. V blízkosti sa nachádzajú zastávky *Čajkovského*, *Dolnočermánska* a *ZŠ Škultétyho*.

Parkovanie na ulici je povolené bezplatne, v budúcnosti sa plánuje zavedenie rezidentského systému parkovania. Parkovanie je podobne ako na iných uliciach na Klokočine problémové pre nedostatok parkovacích miest.

Súradnice: 48°17′56″S 18°03′40″V﻿ / ﻿48,299027°S 18,061175°V﻿ / 48.299027; 18.061175
Mapa indiánskych rezervácií v Spojených štátoch
**Indiánska rezervácia** je územie, ktoré je riadené indiánskym kmeňom pod záštitou Úradu záležitostí Indiánov Ministerstva vnútra Spojených štátov. Pretože tieto rezervácie majú obmedzenú suverenitu, ich zákony sa medzi sebou líšia. Vo viacerých rezerváciách sú napríklad povolené kasína na prilákanie turistov a to nezávisle od zákonov štátu, na území ktorého sa daná rezervácia nachádza.

V Spojených štátoch existuje približne 310 indiánskych rezervácii, čo znamená, že nie každý z vyše 550 kmeňov v krajine má svoju rezerváciu. V skutočnosti majú niektoré kmene aj viac rezervácií, kým iné nemajú žiadnu. Z dôvodu predajov pozemkov a parcelácií z minulosti sú navyše niektoré rezervácie rozdelené na viacero častí.

Všetky americké rezervácie dohromady zaberajú 225 410 km², čo predstavuje 2,3 % celého územia USA.

Nad rezerváciami nemajú právomoci lokálne vlády ani federálna vláda, iba kmeňová rada. Rôzne rezervácie tak majú rôzne systémy vlády, ktoré môžu, ale aj nemusia, kopírovať formy vlád mimo rezervácie.

V súčasnosti však žije mierna väčšina Indiánov mimo rezervácií, hlavne vo veľkých mestách ako napríklad Phoenix alebo Los Angeles.
**Karol Ondreička** (\* 23. február 1898, Dubnica nad Váhom – † 13. december 1961, Bratislava) bol slovenský maliar, jeden zo zakladateľov moderného výtvarného umenia na Slovensku.

Pôsobenie
---------

V rokoch 1920-27 študoval na Umeleckopriemyselnej škole v Prahe (jeho pedagógmi boli českí maliari Josef Schusser a Karel Vítězslav Mašek). V rokoch 1927-28 pôsobil ako učiteľ kreslenia v Komárne, 1931-33 v Kláštore pod Znievom, 1933-35 vo Vrútkach. Od roku 1935 žil v Martine. Od roku 1936 viedol odborné kurzy Štátneho ústavu pre zveľaďovanie živností až do zániku ústavu v roku 1959. Od roku 1951 žil v Bratislave a od roku 1953 pôsobil na Fakulte architektúry a pozemného staviteľstva SVŠT ako vedúci docent katedry kreslenia a modelovania.

Obrazová tvorba
---------------

Svojou obrazovou tvorbou bol najbližší Martinovi Benkovi a Milošovi Alexandrovi Bazovskému, Jankovi Alexymu a Zoltánovi Palugyayovi.

Jeho najvýznamnejšie obrazy vznikli 30. rokoch, medzi ne sa zaraďujú napr. *Pltníci*, *Z pohrebu*, *Zimný motív*, *Cigánsky pohreb*, *Rodina drevorubača*. 
Po prekonaní mnohých osobných a rodinných ťažkostí znovu začína úspešne maľovať na konci 50. rokov, jeho tvorbu však zastavuje náhle úmrtie.

Pltníci pod Starhradom
Obraz z výstavy v Martine
Opitá dedina

Ilustračná tvorba
-----------------

Patrí k priekopníkom ilustrácie detských kníh na Slovensku. Ilustroval knihy Jozefa Cígera Hronského, Jozefa Horáka, Ľudmily Podjavorinskej, Ľuda Ondrejova a niekoľko ročníkov detského časopisu Slniečko.
Podieľal sa tiež na ilustráciách periodík Matice slovenskej.

Výstavy
-------

* 1927, 1929 – Trenčianske Teplice
* 1942 – 23rd Venice Biennale
* 1964 – Trenčianske Teplice
* 1964 – Liptovský Mikuláš
* 1965 – Nitra - Nitrianska galéria
* 2007 – Martin - Turčianska galéria
* 2011 – Trenčianske Teplice

Externé odkazy
--------------

* Diela Karola Ondreičku v SNG

Autoritné údaje: * abART: 45614
* GND: 1022278916
* ISNI: 0000 0000 5581 7625
* NK ČR: ola2003193699
* SNK: 160420
* VIAF: 84992648
* Web umenia: 7453
**Karol Petróczi** (\* 5. marec 1944, Lučenec) je slovenský huslista, koncertný majster, hudobný pedagóg a zbormajster.

Život
-----

Absolvoval štúdium huslí a dirigovania na konzervatóriu v Košiciach, neskôr formou konzultácií u prof. Márie Hlouňovej v Prahe.

Od roku 1964 pôsobil ako koncertný majster viacerých orchestrov: Košický rozhlasový orchester, Cairo Symphony, Camerata Helvetica a dodnes je od založenia Štátnej filharmónie v Košiciach jej prvým koncertným majstrom. Ako huslista absolvoval množstvo koncertov v Európe a Afrike. Jeho výrazné pedagogické úspechy ho radia medzi špičkových profesorov husľovej hry na Slovensku. Významné je jeho pôsobenie v oblasti zborového dirigovania.

Je dirigentom miešaného speváckeho zboru Collegium Technicum od roku 1997. So zborom naštudoval oratoriálne diela W.A.Mozarta: Requiem a Messe c- moll, Messa di Gloria Pietra Mascagniho a Requiem Antonína Dvoŕáka. Collegium Technicum dirigoval v Španielsku, Anglicku, Portugalsku, Maďarsku, Francúzsku, Taliansku a viackrát v Česku. Získal s ním najvyššie ocenenia na medzinárodných súťažiach v Trenčianskych Tepliciach, Midlesbrough, Prahe, Banskej Bystrici, Českom Krumlove a Petrohrade.

Referencie
----------

1. ↑

Externé odkazy
--------------

* Karol Petróczi na stránke NOC
* Karol Petróczi na hc.sk

Autoritné údaje: * SNK: 158070
* VIAF: 8080156565706423500004
**Karol Miloslav Lehotský** (*de Kisrákó et Bisztricska*; \* 16. september 1846, Púchov, Slovensko – † 2. október 1915, Hložany, Srbsko) bol slovenský spisovateľ, prekladateľ a učiteľ. Pseudonym: Dragutin, Graničar, Drahotín Miloslavský, K. Miloslavský.

Rodina
------

* otec Ján Lehotský (*de Kisrákó et Bisztricska*)
* matka Zuzana rod. Melfelberová
* manželka Emília rod. Mrvová
* syn Karol Miloslav Lehotský

Životopis
---------

Pochádzal zo šľachtického rodu Lehotský s predikátmi z Malého Rakova a Bystričky. Karol Miloslav Lehotský študoval na gymnáziu v Trenčíne, v Českom Těšíne, v Modre a v Levoči. Učiteľský diplom získal v Banskej Bystrici. Od 1866 pôsobil ako učiteľ v Báčskom Petrovci, v rokoch 1873 – 1905 v Laliti. Od roku 1906 bol na odpočinku v Hložanoch. Bol autorom osvetových a pedagogických článkov, cestopisov, krátkych próz a prekladov. Počas pôsobenia v Juhoslávii podporoval osvetový, kultúrny a hospodársky život dolnozemských Slovákov. Roku 1887 bol vydavateľom časopisu *Priateľ školy*. Bol členom Matice slovenskej.

Literatúra
----------

* *Slovník slovenských spisovateľov*

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrike evanjelického zboru v Púchove; záznam číslo 33; pokrstený ako Károly Miloslav Lehotszky
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Diela autora v katalógu Web umenia Slovenskej národnej galérie

Autoritné údaje: * SNK: 173099
Rozšírenie indoeurópskych jazykov vo svete:
     väčšinové
     menšinové s oficiálnym statusom
     menšinové bez oficiálneho statusu
Rozšírenie indo-európskych jazykov v Eurázii:
     Helénske jazyky
     Indoiránske jazyky
     Italické jazyky (vrátane Románskych)
     Keltské jazyky
     Germánske jazyky
     Arménčina
     Balto-slovanské jazyky (Baltské)
     Balto-slovanské jazyky (Slovanské)
     Albánčina
Strom indoeurópskej jazykovej rodiny.
**Indoeurópske jazyky** (zastarano *indogermánske jazyky*) tvoria najrozšírenejšiu jazykovú rodinu na svete, ako materinskou rečou hovoria niektorým z nich asi 2,5 miliardy ľudí. Vyvíjali sa spoločne v rozsiahlych oblastiach Eurázie z predpokladaného indoeurópskeho prajazyka. Za ťažisko a oblasť vzniku prajazyka sa považujú stepi v dnešnom juhozápadnom Rusku a Ukrajine. Výskum indoeurópskych jazykov sa uskutočňuje v rámci indoeuropeistiky.

O vzniku indoeurópskych jazykov pozri indoeurópsky prajazyk.

Delenie
-------

Indoeurópske jazyky sa delia na nasledujúce skupiny:

* indoiránske jazyky
* baltské jazyky
* slovanské jazyky
* germánske jazyky
* italické jazyky
* románske jazyky
* keltské jazyky
* anatólske jazyky
* grécke jazyky
* albánčina
* arménčina
* tocharčina

Ďalej sem veľmi pravdepodobne patria mnohé iné historické jazyky (tzv. reliktné jazyky), najmä:

* balkánsky areál:
	+ tráčtina
	+ dáčtina
	+ frýgičtina
	+ gréčtina - pozri hore
	+ pelasgičtina
	+ ilýrčina

* apeninský areál:
	+ na Sicílii:
		- elymčina
		- sikulčina
		- protosicílčina
	+ v Itálii:
		- sikánčina
		- paleosardínčina
		- severná a južná pikénčina
		- sikulčina
		- faliština
		- venetčina
		- mesapčina
		- lepončina
		- rétčina
		- keltské jazyky - pozri hore

* keltiberský areál:
	+ jazyky Keltov, ktorí sa zmiešali s Ibermi

* Malá Ázia (špeciálny areál nedoložený):
	+ mysijčina
	+ sidetčina
	+ pisidčina
	+ lykaónčina

* niektoré skýtske jazyky od Čierneho mora
**Karol Fridrich Wiegand** (\* 8. apríl 1817, Bratislava - † 2. december 1890, Bratislava) bol uhorský kníhkupec a redaktor, udržiavajúci vzťahy so Štúrovcami.

Jeho otec Karol Fridrich Wigand (1781-1849) prišiel do Bratislavy zo Šoprone, kde vlastnil kníhkupectvo. Usa­dil sa v Bratislave roku 1812 ako pomoc­ník v kníhkupectve vdovy Lippertovej. Roku 1824 toto kníhkupectvo odkúpil a na šesť rokov vzal do prenájmu vydá­vanie novín Pressburger Zeitung pričom rokoch 1849 – 50 bol ich zodpovedným redaktorom. 

K. F. Wigand kúpil roku 1836 aj časť zariadenia z bývalej Landererovej tla­čiarne, kníhkupectvo odovzdal svojmu staršiemu synovi Karolovi (1817-1890) a venoval sa kníhtlačiarstvu. Roku 1846 si zriadil aj vlastnú písmolejáreň a roku 1848 kúpil aj zariadenie na tlač litografických lis­tov. Vyhotovoval knihy, kalendáre, perio­diká a iné tlače, Ako bývalo z kapacit­ných dôvodov zvykom, niektoré tlače vy­hotovoval v spojení s inými bratislav­skými tlačiarňami (napr. s Weberom, s Belnayom, ako Weber, Wigand a Belnay).

Ako kníhkupec udržiaval kontakty so Štúrovcami, zaobstarával im najmä českú knižnú produkciu. Tlačil predovšetkým nemecké knihy, kalendáre a periodiká. V rokoch 1846—1848 tlačil časopisy Orol Tatránski, Slovenskje Národňje no­vmi a roku 1846 základný Štúrov spis nového spisovného jazyka Nárečja slovenskuo alebo potreba písaňja v tomto nárečí. V rukách dedičov bola táto tla­čiareň, ktorá sa vypracovala na veľkú modernú tlačiareň, ako účastinná spoločnosť až do znárodnenia roku 1948. Po otcovi prevzal tlačiareň starší syn Karol Wigand.

Karol Wigand (1817-1890) bol zakladajúcim členom Spolku kníhtlačiarov a písmolejárov v Bratislave.

Rodinné väzby
-------------

* otec - Karol Fridrich Wigand (\* 7. január 1781, Göttingen, † 3. Február 1849, Bratislava) - kníhkupec a kníhtlačiar
* matka - Alžbeta rod. Kämmerer
* strýc - Otto Friedrich Wigand (\* 10. August 1795, Göttingen; † 1. September 1870, Lipsko) - kníhtlačiar, vydavateľ, kníhkupec a politik

Vytlačené tituly
----------------

* *Wer wird mein Mann? : Ein untrügliches Kartenwahrsagebuch ...*, 1892 - predpovedanie budúcnosti veštením z kariet

Zdroj
-----

* WIGAND, Karol Fridrich. In:  *Slovenský biografický slovník VI. T – Ž*. Martin : Matica slovenská, 1994. 692 s. ISBN 80-7090-111-X. S. 387.

Externé odkazy
--------------

* Wer wird mein Mann? : Ein untrügliches Kartenwahrsagebuch... - dostupné v Digitálnej knižnici UKB

Autoritné údaje: * SNK: 153710
Hrob Karola Rosenauera v banskobystrickom evanjelickom cintoríne
**Karol Rosenauer** (\* 18. december 1843, Banská Bystrica – † 1. november 1880, Banská Bystrica) bol cirkevný historik, pedagóg.

Rodina
------

* otec Ľudovít Rosenauer
* matka Jana rod. Nadejová
* syn Oto Rosenauer

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1857-1861 na evanjelickom lýceu v Šoprone, 1862 teológiu v Bratislave, na univerzite v Berlíne, v Halle, v Tübingene. Od 1867 učiteľ jazykov, prírodopisu, filozofie a antickej histórie, od roku 1870 aj riaditeľ gymnázia v Banskej Bystrici, kde udržiaval priateľstvo s gymnaziálnym profesorom Jánom Kmeťom. Autor dejín banskobystrickej evanjelickej cirkvi a gymnázia. Vytvoril herbár rastlín prevažne z okolia Banskej Bystrice, nachádza sa v zbierkach Stredoslovenského múzea v Banskej Bystrici.

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000
* ROSENAUER, Karol. In:  *Slovenský biografický slovník*. Zväzok V. R – Š. Martin : Matica slovenská, 1992. 560 s. ISBN 80-7090-216-7. S. 116.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 118 - evanjelická farnosť
**Glaukón** (starogr. *Γλαύκων* – *Glaukón*) bol aténsky politik a olympijský víťaz v tethrippe v 3. stor. pred Kr.

Glaukón, syn Eteokla, bol v Aténach demokratický vodca a *agónothétes* (dozorca posvätných hier) na panathenajských hrách. Po porážke Atén v Chrémonidovej vojne odišiel do Egypta, kde sa stal vysokopostaveným úradníkom na dvore kráľa Ptolemaia II.. Glaukón okolo roku 272 pred Kr. zvíťazil na olympijských hrách v tethrippe (jazdeckých pretekov dvojkolesových vozov so štvorzáprahom). Tethrippon sa v Olympii zaradil do programu na 25. hrách v roku 680 pred Kr.. Prvým víťazom tejto disciplíny bol Pagóndas z Téb.

Staroveký autor Pausanias zaznamenal, že v olympijskej *Altide* videl voz Glaukóna, ktorý zhotovili na počesť jeho olympijského víťazstva. Voz bol pravdepodobne z kovu a stál neďaleko sochy olympionika Kleareta z Élidy.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. S. 573 vysvětlivky.
2. 1 2 3  Mark Golden, *Sport in the Ancient World from A to Z*, str. 71.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. S. 378.
4. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
6. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,16,9.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Glaukos** (starogr. *Γλαῦκος* – *Glaukos*, lat. *Glaucus*) je v gréckej mytológii syn korintského kráľa Sizyfa a Plejády Meropy.

Glaukos bol synom Sizyfa zakladateľa a prvého kráľa Korintu a stal sa jeho nástupcom. Oženil sa s Eurynomou, dcérou Nisa a splodil s ňou synov Bellerofonta, Déliada, Pirena a Alkiména.

Glaukos bol vášnivým pretekárom konských záprahov a známym chovateľom obzvlášť bujných kobýl. Táto je vášeň sa mu nakoniec stala osudnou. Pri hrách v Iólku sa mu voz prevrhol, kone ho potom vliekli po celom hipodróme a Glaukos zraneniam namieste podľahol. Túto nehodu mu údajne spôsobila bohyňa Afrodita, ktorej sa nepáčilo, ako zaobchádzal so svojimi kobylami.

Pausanias píše, že sa súťaž konala na počesť jeho otca a aj po jeho smrti ostal v hippodrómoch „*strašiakom koní*" démon Taraxippos.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Apollodoros, *Kronika*, 1,9,3.
2. 1 2 3 4  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 160.
3. ↑  Homér, *Iliada*, 6,144.
4. ↑  Apollodoros, *Kronika*, 2,3,1.
5. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,20,19.
**Kenmare Bay** (niekedy aj *Kenmare River*, ír. *An Ribhéar*, staršie tiež *Inbhear Scéine*) je záliv v severovýchodnej časti Atlantického oceánu, na juhozápadnom pobreží Írska. Do pevniny sa zarezáva medzi polostrovmi Iveragh na severe a Beara na juhu. Na severe, východe a juhovýchode ho obklopuje územie grófstva Kerry, na juhu najzápadnejšia časť územia grófstva Cork. 

Záliv prebieha z vnútrozemia na severovýchode k otvorenému oceánu na juhozápade, na dĺžku meria približne 44 km, na šírku od 0,5 až 2 km v hlave zálivu po 8 km v jeho ústí. Záliv sa smerom na juhozápad postupne lievikovito rozširuje a jeho pobrežie je značne členité. Do pevniny sa vrezávajú menšie zátoky - Lehid Harbour, Kilmakilloge Harbour, Ardgroom Harbour na južnej a Coongar Harbour a Bunnow Harbour na severnej strane zálivu. V zálive tiež leží viacero ostrovov, z nich najväčšie sú: Rossmore Island, Rossdohan Island, Sherky Island, Garinish Island, Dinish Island, Ormond's Island, Illaundrame, Illaunleagh, Daniel's Island a súostrovie Greenane Islands. Ostrov Inishfarnard]oddeľuje záliv od susedného zálivu Coulagh Bay. Vstup do zálivu sa nachádza na línii mysov Lamb's Head - Cod's Head.

Najvýznamnejšie rieky pritekajúce do Kenmare Bay ústia v severovýchodnej časti: Roughty, Blackwater, Sneem.

V severovýchodnej, najužšej časti zálivu leží mestečko Kenmare. Na pobreží zálivu leží tiež niekoľko obcí: Ardgroom, Castlecove, Collorus, Lauragh, Parknasilla, Sneem, Tahilla, Templenoe.

| * z
* d
* u
Zálivy Írska |
| --- |
| Írske more | 
* Brittas Bay
* Dublinský záliv
* Dundalk Bay
* Dundrum Bay
* Rosslare Bay
* Wexfordský záliv
* Wexford Harbour

 |
| Keltské more | 
* Ballycotton Bay
* Ballyteige Bay
* Clonakilty Bay
* Cork Harbour
* Courtmacsherry Bay
* Dungarvan Harbour
* Kinsale Harbour
* Tramore Bay
* Waterford Harbour
* Youghal Bay

 |
| západné pobrežie | 
* Ballinskelligs Bay
* Bantry Bay
* Bertraghboy Bay
* Blacksod Bay
* Brandon Bay
* Broad Haven
* Clew Bay
* Dingle Bay
* Donegalský záliv
* Dunmanus Bay
* Galwayský záliv
* Kenmare Bay
* Kilkieran Bay
* Killala Bay
* Killary Harbour
* Liscannor Bay
* Mal Bay
* Mannin Bay
* Roaringwater Bay
* St. Finan's Bay
* Shannonský estuár
* Sligo Bay
* Smerwick Harbour
* Tralee Bay

 |
| severné pobrežie | 
* Belfast Lough
* Gweebarra Bay
* Inishfree Bay
* Lough Swilly
* Loughros More Bay
* Mulroy Bay
* Red Bay
* Sheep Haven
* Trawbreaga Bay

 |
Súradnice: 49°15′9″S 16°36′24.88″V﻿ / ﻿49,25250°S 16,6069111°V﻿ / 49.25250; 16.6069111

**Rájecká tůň** je prírodná pamiatka ev. č. 1899, lokalita Brněnské Ivanovice v Brne, okres Brno-mesto.

Ochrana
-------

Predmetom ochrany je prirodzená riečna tôňa obklopená zvyškami lužného lesa, mokraďové rastlinné spoločenstvá, výskyt obojživelníkov. Neďaleko pamiatky sa nachádza prírodná rezervácia Černovický hájek. Tôňou preteká Černovický potok, ktorý sa o kilometer ďalej vlieva do Holáseckých jazier.

Prírodné pomery
---------------

### Geológia

Podložie tvoria predovšetkým treťohorné íly karpatskej priehlbiny, na ktorých sú uložené fluviálne naplaveniny rieky Svitavy z obdobia štvrtohôr. Nivné sedimenty sú tvorené staršími štrkopieskovými usadeninami, zvrchu prekrytými vrstvou povodňových hlín a pieskov. Najčastejším typom pôdy je fluvizem typická. 

### Flóra

Z drevín sa tu predovšetkým nachádza vŕba biela, topoľ biely, javor poľný, jelša lepkavá a dub letný.Medzi kríkmi môžeme nájsť bršlen európsky, svíb krvavý, vŕbu rakytu, bazu čiernu alebo zob vtáčí. Na menej zatienených miestach nájdeme typických zástupcov mokraďovej vegetácie ako pálku úzkolistú, vrbicu vŕbolistú, kosatec žltý nebo okrasu okolíkatú.

### Fauna

Niekedy bolo toto územie významnou lokalitou pre rozmnožovanie obojživelníkov, ale vzhľadom na stále väčšie znečistenie vody ich tu nájdeme iba vzácne. Zato kerové porasty sú útočiskom drobných spevavcov ako sú: kúdeľníčka lužná, muchár sivý a slávik obyčajný, bol tu pozorovaný tiež i rybárik riečny.

Referencie
----------

1. ↑   *Stránky AOPK ČR* [online]. [Cit. 2014-10-05]. Dostupné online. (po česky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Rájecká tůň**

Externé odkazy
--------------

* Na stránke združenia pre ekologickú výchovu a ochranu prírody (po česky)
* Vyletnik.cz (po česky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Rájecká tůň na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Chránené územia v okrese Brno-mesto  |
| --- |
| Chránená krajinná oblasť | 
* Moravský kras

 |
| Národná prírodná rezervácia | 
* Hádecká planinka

 |
| Národné prírodné pamiatky | 
* Červený kopec
* Stránská skála

 |
| Prírodné rezervácie | 
* Babí doly
* Bosonožský hájek
* Břenčák
* Černovický hájek
* Jelení žlíbek
* Kamenný vrch
* Krnovec
* Velký Hornek

 |
| Prírodné pamiatky | 
* Augšperský potok
* Bílá hora
* Holásecká jezera
* Junácká louka
* Kavky
* Kůlny
* Medlánecká skalka
* Medlánecké kopce
* Mniší hora
* Na skalách
* Netopýrky
* Obřanská stráň
* Pekárna
* Rájecká tůň
* Skalky u Přehrady
* Soběšické rybníčky
* Údolí Kohoutovického potoka
* Velká Klajdovka
* Žebětínský rybník

 |
| Prírodné parky | 
* Baba
* Podkomorské lesy

 |
Črepiny (ostrakón) s menami Perikles, Kimon a Aristeides
**Ostrakizmus** (iné názvy: **ostrakismos**, **črepinový súd**) bol postup hlasovania v starovekých Aténach, pri ktorom mohol byť aténsky občan vyhnaný z aténskeho mestského štátu až na 10 rokov.

Ostrakizmus sa zaviedol v aténskej ústave v roku 510 pred Kr. Spočíval v hlasovaní občanov pomocou hlinených črepín starogr. ὄστρακον-óstrakon, slúžiacich ako lacný a dostupný materiál na písanie. Hlasovalo sa o tom, kto je nepriateľ štátu (mesta). Každoročne v januári alebo februári rozhodovalo ľudové zhromaždenie o tom, či je potrebné usporiadať takéto hlasovanie. Ak bolo rozhodnutie kladné, o dva mesiace neskôr sa konal ostrakizmus, pri ktorom mohol každý občan napísať na hlinenú črepinu meno človeka, ktorý podľa jeho mienky predstavoval najväčšie nebezpečenstvo pre obec. Črepiny sa vhadzovali do pripravených nádob na vyčlenenom priestranstve na agore.

V prvom kole sa zrátal počet hlasovacích črepín, ktorý ak prekročil kvórum 6 000, tak bolo hlasovanie platné. V druhom kole sa spočítali hlasy pre jednotlivé mená na črepinách a ten občan, ktorého meno sa objavilo najčastejšie musel do dvoch dní opustiť Atény na 10 rokov. Vrátiť sa nesmel pod hrozbou smrti.

Ostrakizmus zaviedli ako ochranu proti tyranii a bol prostriedkom politického boja. Nebol trestom, postihnutému občanovi nezabavili ani majetok a mohol si najať prostredníka na jeho spravovanie. Po 10 rokoch sa smel bez ujmy vrátiť naspäť. 

V niektorých prípadoch bol zvláštnym výnosom ostrakizovanému povolený predčasný návrat. Napríklad v dobe hroziaceho perzského vpádu v roku 479 pred Kr. povolali z vyhnanstva vojvodcov Aristeida a Periklovho otca Xanthippa.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ostrakizmus**

Externé odkazy
--------------

* Ostracism
**Rádiológia hrudníka** (angl. „thoracic imaging") je oblasťou rádiológie, ktorá sa zaoberá zobrazovacou diagnostikou ochorení tejto časti tela. Napriek tomu, že do tejto oblasti patrí i srdce, z dôvodu svojej osobitosti, odlišných vyšetrovacích postupov a anatomickej i diagnostickej zložitosti sa rádiológia srdca (angl. termín „cardiac imaging") v literatúre i praxi vyčleňuje ako samostatná subšpecializácia.

Rádiológia hrudníka sa ďalej rozdeľuje podľa anatómie, podľa typu ochorení a podľa použitých vyšetrovacích metód.

„Anatomické" rozdelenie
-----------------------

Rozdelenie je postavené na topografickej anatómii, pričom sa môže podľa literatúry a rádiologickej školy mierne líšiť. Je veľmi užitočné pri opise rádiologickej anatómie, no menej vhodné v praxi, kde jednotlivé choroby či poranenia nie sú striktne obmedzované anatomickými hranicami.

* rádiológia priedušiek a pľúc
* rádiológia pleury
* rádiológia bránice
* rádiológia hrudnej steny a chrbtice
* rádiológia mediastína a veľkých ciev (rádiológia priedušnice, pažeráka, perikardu a pod.)

Rozdelenie podľa typu chorôb
----------------------------

Toto rozdelenie je praktické, pretože zachováva systematický prístup a zároveň je dobre použiteľné v klinickej praxi a literatúre. Niektoré ochorenia sú zaraditeľné do viacerých kategórií.

* infekcie hrudníka
* zápalové neinfekčné postihnutie hrudníka (alergie, autoimúnne ochorenia)
* postihnutie cievneho systému hrudníka
* nádory hrudníka
* úrazy hrudníka
* vrodené chyby hrudníka
* choroby hrudníka vyvolané liekmi, drogami, toxickými látkami a ionizujúcim žiarením

Rozdelenie podľa rádiologických vyšetrovacích metód
---------------------------------------------------

* skiaskopia a skiagrafia hrudníka
* ultrasonografia hrudníka (USG)
* vyšetrenie hrudníka počítačovou tomografiou (CT)
* vyšetrenie hrudníka magnetickou rezonanciou (MRI)
* vyšetrenie hrudníka pomocou metód nukleárnej medicíny (PET, PET/CT, SPECT, gamagrafia a pod.)

Zdroje
------

HANSELL, David M. *Imaging of Diseases of the Chest, 5th ed.*. [s.l.] : MOSBY, 2010. ISBN 978-0-7234-3496-2. (anglicky)

  


| * z
* d
* u
Rádiológia |
| --- |
| 
* **konvenčná rádiológia** (röntgenové žiarenie)
* skiaskopia, skiagrafia, hysterosalpingografia
* ultrasonografia
* počítačová tomografia (CT)
* zobrazovanie magnetickou rezonanciou (MRI)
* kontrastné látky

 |  |
| 
* rádiológia mozgu
* rádiológia tváre a krku
* rádiológia hrudníka
* rádiológia pečene
* rádiológia pankreasu
* rádiológia opornej a pohybovej sústavy

 |
Schéma typickej dlhej kosti, zobrazujúca kompaktnú a spongióznu kosť.
**Osteón** alebo Haversov systém je základná funkčná jednotka kompaktnej kosti. Osteón je valcovitá štruktúra dlhá niekoľko milimetrov, s priemerom 0,2 mm. Nachádza sa v kostiach väčšiny cicavcov, vtákov, plazov a obojživelníkov.

Každý osteón sa skladá z koncentrických vrstiev (lamiel) kompaktného kostného tkaniva obklopujúcich centrálny, tzv. Haversov kanálik. V kanáliku prebieha nervy a cievy uložené v riedkom väzive. Haversove kanáliky sú navzájom pospájané spojovacími kanálikmi, medzi lamelami i v nich sú lakúny osteocytov, ktoré sú cez kanáliky svojimi cytoplazmatickými výbežkami vo vzájomnom kontakte. Priestor medzi osteónmi je vyplnený *vmedzerenými (intersticiálnymi) lamelami*. Tie sú pozostatkami osteónov, ktoré boli zničené pri raste a prestavbe kostí. Na povrchu kompakty z jej vnútornej i vonkajšej strany sú tzv. *plášťové lamely*, orientované paralelne s povrchom kosti. Takúto stavbu má napr. kompakta diafýz dlhých kostí. Klasický kompletný osteón je u človeka vzácny, väčšina nesie stopy prestavby kosti.

Kolagénové vlákna v rámci jednej lamely prebiehajú paralelne, priebeh voči vláknam v susedných lamelách je však vždy šikmý.

Osteóny sú vzájomne prepojené medzi sebou a periostom šikmými, tzv. Volkmannovými kanálikmi.

Použitie v archeológii a súdnom lekárstve
-----------------------------------------

V štruktúre osteónov je zaznamenaná ich história, preto ak sú primerane zachované, môžu byť použité na zistenie pohlavia a veku „nositeľa" kosti. Rovnako sa z ich morfológie dajú hodnotiť niektoré prekonané ochorenia, pohyblivosť a stravovacie návyky jedinca. Osteóny a ich usporiadanie sa tiež odlišujú v rámci jednotlivých taxónov, takže je možné pomocou ich analýzy identifikovať rod a niekedy i druh.

Referencie
----------

1. ↑   *Osteon*. Encyclopaedia Britannica Online, [cit. 2009-03-08]. (anglicky).
2. ↑  Monika Martiniaková,Radoslav Omelka, Birgit Grosskopf, Alexander V. Sirotkin a Peter Chrenek: *Sex-related variation in compact bone microstructure of the femoral diaphysis in juvenile rabbits*, Acta Vet Scand. (2008) 50(1): 15ff
3. ↑  Pfeiffer, Susan; Crowder, Christian; Harrington, Lesley a Brown, Michael: *Secondary Osteon and Haversian Canal Dimensions as Behavioral Indicators*, American Journal of Physical Anthropology, 2006, 131 (4): 460 - 468
4. ↑  Martiniaková, Monika: *Differences in Bone Microstructure of Mammalian Skeletons.* Prírodovedecká fakulta Univerzity Konštantína filozofa v Nitre: Nitra, Slovensko, 2006

Zdroje
------

* Cooper, Reginald R.; Milgram, James W. a Robinson, Robert A. (1966): *Morphology of the Osteon: An Electron Microscopic Study*, Journal of Bone and Joint Surgery, 48:1239-1271.
* Netter, Frank H. (1987), *Musculoskeletal system: anatomy, physiology, and metabolic disorders*. Summit, New Jersey: Ciba-Geigy Corporation. ISBN 0-914168-88-6
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Osteon na anglickej Wikipédii.*
**Rákociovské povstanie** (staršie: *rákócziovské povstanie*, *rákóczyovské povstanie*, *rákocziovské povstanie*, *rákoczyovské povstanie*, *rákóciovské povstanie* [o pravopise pozri článok Rákoci]) alebo **Rákociho povstanie** (staršie: *Rákócziho povstanie*, *Rákóczyho povstanie*, *Rákocziho povstanie*, *Rákoczyho povstanie*, *Rákóciho povstanie*) môže byť:

* Povstanie Juraja I. Rákociho (1643 – 1645)
* Povstanie Juraja II. Rákociho (1648 – 1660)
* Povstanie Františka II. Rákociho (1703 – 1711)

Poznámka: Tvar **Rákociho** (resp. staršie pravopisné varianty uvedené hore v zátvorke) **povstanie** sa najčastejšie vzťahuje na Povstanie Františka II. Rákociho (išlo o najväčšie z uhorských protihabsburských povstaní).

Zdroje
------

1. ↑  rákócziovské povstanie. In:  *Malá encyklopédia Slovenska A – Ž*. 1. vyd. Bratislava : Veda, 1987. 664 s. S. 433.
2. ↑   *Dejiny Československa : (učebné texty pre 2. a 3. ročník strednej všeobecnovzdelávacej skoly, pre 3. a 4. ročník gymnázia, a pre 2. ročník strednej odbornej školy)*. Bratislava : Slovenské pedagogické nakladateľstvo, 1970. 418 s. S. 93.
3. 1 2   *Dejiny Slovenska*. 1. vyd. Zväzok 1 : Od najstarších čias do roku 1848. Bratislava : Vydavateľstvo SAV, 1961. 628 s. S. 335.
4. ↑  DANGL, Vojtech. *Slovensko vo víre stavovských povstaní*. 1. vyd. Bratislava : Slovenské pedagogické nakladateľstvo, 1986. 216 s. S. 192.

  

Symbol rozcestiaSymbol rozcestia

*Toto je rozlišovacia stránka. Obsahuje rozličné významy uvedeného hesla.*

Ak ste sa sem dostali cez odkaz v článku, prosím, vráťte sa a opravte ho tak, aby odkazoval priamo na najvhodnejší význam.
*Achilles a Déidameia*, autor:Joseph Pollet (1814-1870)
**Déidameia** (starogr. *Δηιδάμεια* – *Déidameia*, lat. *Deidamia*) je v gréckej mytológii dcéra skyrského kráľa Lykoméda, matka hrdinu Neoptolema

Thetis, matka slávneho hrdinu Achillea vedela o veštbe, ktorá predpovedala, že jej syn bude žiť buď dlho bez slávy, alebo krátko a slávne. Keď sa dozvedela, že sa Achájci chystajú vypraviť proti Tróji, schovala svojho syna u skyrského kráľa Lykoméda, kde sa potom ukrýval v ženských šatách medzi jeho dcérami.

Veliteľ spojených achájskych vojsk Agamemnón ho však pomocou veštca Kalchanta vypátral a v prestrojení za kupcov rozprestreli v paláci pred kráľovskými dcérami svoj tovar. Medzi šperky a podobné iné veci, ktoré sa páčia ženám položili aj meč. Potom na dohovorené znamenie spustili ich druhovia pred palácom bojový pokrik a Achilles bez váhania siahol po meči, čím sa prezradil.

Achilles sa následne pripojil k výprave a nezadržala ho ani kráľova dcéra Déidameia, ktorá čakala od neho dieťa. Po odchode Achillea, Déidameia porodila syna Neoptolema, ktorý sa po otcovej smrti vypravil takisto proti Tróji a dokončil tam otcove dielo. S vybranými spolubojovníkmi sa v trójskom koni dostal do Tróje, kde viedol oddiel, ktorý dobyl kráľovský hrad. Trójskeho kráľa Priama zabil a povraždil bez ľútosti aj jeho potomkov.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 106–107.
2. 1 2 3 4  Apollodoros, *Kronika*, 3,13,8.
3. ↑  Statius, *Achilleis,*, 1,283–317.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 23–26.
prof. MUDr. **Juraj Švec** DrSc. (\* 16. január 1938, Bratislava – † 17. február 2017) bol slovenský lekár – onkológ, univerzitný profesor, rektor Univerzity Komenského (1991 – 1997). V rokoch 1994 – 2002 poslanec NR SR, kandidát na prezidenta SR v roku 1999.

Život
-----

Roku 1955 skončil gymnázium v Bratislave. V roku 1961 dokončil štúdium na Lekárskej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, v roku 1966 získal titul MUDr.

V rokoch 1961 – 1962 pôsobil ako sekundárny lekár Liečebne TBC vo Vyšných Hágoch. Neskôr do roku 1970 ako asistent Katedry rádiológie Inštitútu pre ďalšie vzdelávanie lekárov a farmaceutov v Bratislave. V rokoch 1970 – 1980 pôsobil ako asistent Katedry onkológie, rádiológie a nukleárnej medicíny LF UK v Bratislave. Roku 1980 sa stal prednostom Onkologického ústavu SAV. V rovnakej dobe pôsobil ako docent na Katedre onkológie, rádiológie a nukleárnej medicíny Lekárskej fakulty UK pre odbor onkológia. V rokoch 1981 – 1990 bol vedúcim tejto katedry. Profesorský titul v odbore onkológia získal v roku 1987. Neskôr v rokoch 1990 – 1997 pôsobil ako prednosta Onkologického ústavu Lekárskej fakulty a zároveň v rokoch 1992 – 1996 ako riaditeľ a externý vedúci laboratória molekulárnej biológie nádorov (1985 – 1988) Ústavu experimentálnej onkológie SAV. Roku 1998 sa stal prednostom Onkologickej kliniky Lekárskej fakulty. V roku 1991 bol zvolený za rektora Univerzity Komenského. V tejto funkcii zotrval do roku 1997. 

V rokoch 1994 až 2002 bol zároveň poslancom Národnej rady. Vo voľbách v roku 1994 kandidoval za Demokratickú úniu Slovenska (DEÚS), ktorá sa aj jeho významným prispením 25. marca 1995 pretransformovala na Demokratickú úniu (DÚ). Vo voľbách do Národnej rady v roku 1998 bol členom Slovenskej demokratickej koalície (SDK).

V roku 1999 neúspešne kandidoval na prezidenta Slovenskej republiky keď získal 0,82% hlasov.

26. septembra 2000 spoločne s Jánom Budajom a inými založili Liberálnodemokratickú úniu (LDÚ)

Referencie
----------

1. ↑  Zomrel onkológ a exposlanec Juraj Švec - aktuality.sk
2. ↑  A.S. Petit Press. Údaje kandidáta DU na post prezidenta sa zhodujú s údajmi v zoznamoch spolupracovníkov bývalej ŠtB. *www.sme.sk*. Dostupné online [cit. 2017-06-07].

Autoritné údaje: * NK ČR: xx0112952
* SNK: 162953
* VIAF: 107494757
**Giacomo Meyerbeer** (\* 5. september 1791, Tasdorf – † 2. máj 1864, Paríž) bol operný skladateľ pochádzajúci z Nemecka, ale žijúci vo Francúzsku.

Niekoľko rokov študoval v Taliansku spôsob komponovania barokovej opery. Jeho opera *Križiak v Egypte* mu v roku 1824 zabezpečila okamžitú slávu. Ďalšie opery vznikali už v Paríži.

Meyerbeer bol hlavným predstaviteľom francúzskej opery. Dokonca sa tvrdí, že jeho opery sú také divadelné, že ich hudba už nemá pravú silu umeleckého účinku. Medzi takéto vrcholové opery patrí *Robert Diabol* odohrávajúca sa v rytierskom prostredí. Ďalšími slávnymi dielami sú opery *Hugenoti, Prorok, Afričanka*.

Meyerbeerova operná hudba je vynaliezavá a efektná a vždy graduje dramatický účinok. Majstrovské árie z nich sa čoskoro stali masovou speváckou záležitosťou. V Európe 19. storočia nebolo jediné divadlo, ktoré by na svojom repertoári namalo aspoň jedno Meyerbeerovo dielo. 

Po desaťročiach odklonu od jeho hudby nastáva jeho znovuobjavenie. Meyerbeerova "veľká" opera ešte vždy poskytuje pôsobivú zábavu na scéne a oplýva prekvapujúcou hudobnou krásou.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Giacomo Meyerbeer**


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Hudobný portálBiografický portál |

Autoritné údaje: * BnF: 13897457k
* GND: 118581945
* ISNI: 0000 0001 2281 7116
* LCCN: n79140961
* NK ČR: jn20000604016
* SNK: 160544
* VIAF: 71578779
* WorldCat: lccn-n79140961
**Spojená škola Mokrohájska 3** je integrovaná škola, združujúca materskú školu, základnú školu, obchodnú akadémiu a gymnázium. V komplexe na Mokrohájskej ulici v Bratislave sídli aj DSS Gaudeamus, ktorý poskytuje ubytovanie pre zdravotne postihnutých žiakov školy.

História
--------

História školy pre postihnuté deti siaha k 1. septembru 1937, kedy spolu s ústavom začala ako *Zvláštna škola národná* svoju činnosť v Bratislave. V roku 1945 bola premenovaná na Štátnu ústavnú školu pre telesne chybných v Bratislave a na vzdelávanie slúžili provizórne drevené baraky a denné miestnosti internátu na Patrónke. V roku 1949 došlo k reorganizácii a tak vznikla Národná škola pri ústave pre telesne chybných, ktorého súčasťou bolo liečebné oddelenie. Od školského roku 1953/54 fungovala osemročná stredná škola a v školskom roku 1959/60 bola inštitúcia premenovaná na *Základnú deväťročnú školu pre telesne postihnutých*. V tom čase mala už 18 tried základnej a 1 triedu materskej školy. 

Zlom nastal v školskom roku 1968/69, ktorý začal v nových priestoroch na Mokrohájskej ulici. Nový komplex disponoval modernými priestormi na vyučovanie, ubytovanie, stravovanie, rehabilitáciu, voľnočasové aktivity a šport. Od roku 1970 tu popri materskej a základnej škole pôsobilo gymnázium a možnosti štúdia sa rozšírili vznikom dvojročnej obchodnej školy v roku 1990 a obchodnej akadémie v roku 1992. Možnosti uplatnenia žiakov sa rozšírili otvorením dvojročného pomaturitného štúdia v odbore sociálno - právna činnosť v školskom roku 2005/06. 

Hoci výchovno-vzdelávací proces žiakov so špeciálnymi potrebami prebieha podľa osnov bežných škôl, v triedach je nižší počet detí. Na 1. stupni je do 8, na 2. stupni do 10 a na 3. stupni (ObŠ, OA a G) do 12 žiakov, pri výučbe ktorých sa uplatňujú špeciálne metódy vyučovania s dôrazom na individuálny prístup. Dôležitou súčasťou procesu je logopedická a psychologická starostlivosť a zdravotná telesná výchova. Pravidelne sú organizované školy v prírode, rekondičné pobyty, lyžiarsky výcvik, exkurzie a výlety.

Pozri aj
--------

* Gymnázium (Bratislava, Mokrohájska 3)

Zdroj
-----

* Stránka školy

Súradnice: 48°10′31″S 17°03′59″V﻿ / ﻿48,175181°S 17,06636°V﻿ / 48.175181; 17.06636
**Michal Sinovic** (Sinovicz, Szinovicz, Synovic, Szinowitz) (\* 3. november 1732, Banská Bystrica  –  † 21. apríl 1796, Banská Bystrica) bol evanjelický kňaz, náboženský spisovateľ a cirkevný hodnostár.

Rodina
------

* otec: Michal Sinovic
* matka: Zuzana rod. Hyblerová

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, Lučenci, od roku 1750 v Bratislave a na univerzite vo Wittenbergu (1754-1757), roku 1759 vysvätený za evanjelického kňaza. Evanjelický kňaz na viacerých miestach Slovenska, od roku 1783 slovenský farár v Banskej Bystrici, roku 1784 profesor na evanjelickom gymnáziu v Banskej Bystrici, 1784 zvolenský senior, 1785-1796 superintendent banského dištriktu v Banskej Bystrici. Autor teologickej dizertácie a pohrebnej kázne. Známy rečník.

Dielo
-----

* *Dissertatio theologica de animi implicabilis damno spirituali*, Wittenberg, 1757
* *Poslední poslušnosti a srdečného zármutku a na památku smrti Jozefa Druhého*, Banská Bystrica, 1790
* *Přežalostná památka neočekávané smrti Leopolda II.*

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *What you see is what you get* pozri *What you see is what you get*.
Ukážka rozdielu medzi WYSIWYG editáciou a úpravou zdrojového kódu.

Vľavo dokument otvorený v hypotetickom WYSIWYG textovom procesore. Na paneli s nástrojmi sú tlačidlá na použitie štýlov v dokumente a výsledné formátovanie sa používateľovi zobrazuje vizuálne.

Vpravo ten istý dokument v značkovacom jazyku, otvorený v hypotetickom textovom editore. Štruktúra dokumentu, štýly a formátovanie sa vytvárajú zadaním príkazov, ktoré neskôr interpretuje sádzací systém, aby vygeneroval formátovanú verziu pre tlač.

**WYSIWYG** (akronym angl. vety „What you see is what you get", doslovne po slovensky *„čo vidíš, to dostaneš"*) je princíp verného prenosu vizuálnej informácie, resp. informácie modelovanej na počítači do reality tak, že zodpovedá presne modelovanému obrazu s čo najmenším, resp. nebadateľným skreslením.

Pojem sa používa najmä v počítačovej grafike, kde sa žiada, aby na tlačiarni boli presne tie farby v tej sýtosti ako na originálnom obrázku na obrazovke. Časté je aj použitie pri opise textového procesora: WYSIWYG dokument počas upravovania zobrazuje tak, ako bude vyzerať po vytlačení, t. j. fonty, rozloženie, obrázky, atď. Opakom je upravovanie dokumentu v zdrojovom formáte (napr. TeX, DocBook, Markdown, HTML) alebo čistého textu.

Ďalej predstavuje všeobecne zaužívaný pojem a defacto sa v niektorých smeroch jedná o zaužívaný štandard pre označenie určitej skupiny komfortu prvkov používateľského rozhrania aplikácií a systémov.

WYSIWYG pri tvorbe webov
------------------------

WYSIWYG editory webových stránok umožňujú ich rýchlejšiu tvorbu, bez toho by vyžadovali znalosť jazyka HTML. Zdrojový kód www stránok, ktorý takýto program vytvára je plný zbytočných elementov (buď do HTML vôbec nepatria) alebo sú nevhodne rozmiestnené. Preto kód naberá na objeme (aj rádovo). 

Opačným spôsobom tvorby dokumentov je napr. editácia WWW stránok, pri ktorej tvorca píše priamo do textu špeciálnej formátovacie značky jazyka HTML a len občas skontroluje, ako výsledný vzhľad dokumentu vyzerá v prehliadači.

### Príklady WYSIWYG editorov webových stránok

* Microsoft FrontPage
* Macromedia Dreamweaver
* Adobe Dreamweaver
* Adobe GoLive
* Nvu
* KompoZer
* BlueGriffon
* Webnode

Príbuzné akronymy
-----------------

* WYSIWYM – „What You See Is What You Mean" – *„Čo vidíš, je to, čo máš na mysli"*
* WYCIWYG – „What You Cache Is What You Get" – *„Čo uložíš* [do vyrovnávacej pamäte]*, je to, čo dostaneš"*
* WYSIWYAF – „What You See Is What You Asked For" – *„Čo vidíš, je to, čo si chcel"* – napríklad LaTeX alebo troff
* WYSIWYS – „What You See Is What You Sign" – *„Čo vidíš, je to, čo si podpísal"*
* WYSIAYG – „What You See Is All You Get" – *„Čo vidíš, je všetko, čo dostaneš"*
* WYSIWYN – „What You See Is What You Need" – *„Čo vidíš, je to, čo potrebuješ"*
* WYSIWYP – „What You See Is What You Print" – *„Čo vidíš, je to, čo tlačíš"* – proces v dnešnej predtlačovej prípravy, kontrola PDF tlačových šablón.

Externé odkazy
--------------

* Jak Psát Web – WYSIWYG editory
**Big beat** je štýl hudby, ktorý používa ťažké lámané beaty a syntetizátorové slučky a obsahuje prvky zo žánrov acid house a techno. Termín "big beat" začali používať uprostred 90. rokov britskí hudobní žurnalisti, ktorí ním označovali hudbu interpretov ako The Prodigy, Cut La Roc, Fatboy Slim, The Chemical Brothers, The Crystal Method a Propellerheads.

Štýl
----

Big beat používa prevažne skreslené, nahustené lámané beaty s tempom medzi 120 až 140 úderov za minútu, acid housové syntetizátorové linky a silné slučky z funku, jazzu, rocku a popu zo 70. a 80. rokov. Tie sú často prerušované vokálmi punkového štýlu, vedené intenzívnymi a skreslenými basovými linkami s konvenčnými techno či popovými štruktúrami. Big beat zdieľa silné lámané beaty a basové linky so žánrami jungle a drum and bass, avšak big beat je podstatne pomalší.

Významní interpreti
-------------------

|  |  |
| --- | --- |
| * Apollo 440
* Asian Dub Foundation
* Basement Jaxx
* Bentley Rhythm Ace
* Boom Boom Satellites
* BT
* The Chemical Brothers
* Cirrus
* The Crystal Method
* Cut La Roc
* David Holmes
* Death in Vegas
* Dub Pistols
* Fatboy Slim
* FC Kahuna
* Freestylers
* Groove Armada
* Hardknox
 | * Hexstatic
* Junkie XL
* Leftfield
* Lionrock
* Lo Fidelity Allstars
* Lunatic Calm
* Meat Beat Manifesto
* Mekon
* Mint Royale
* Monkey Mafia
* The Prodigy
* Propellerheads
* RJD2
* Overseer
* Rob Dougan
* Space Raiders
* Überzone
* The Wiseguys
 |

Referencie
----------

1. ↑   *Miami Herald* [online].. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Big beat (90. roky) na Allmusic

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Big beat na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*