recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ifimedousa** (iné názvy: **Ifimedúsa, Ifimedusa**; starogr. *Ἰφιμέδουσα* – *Ifimedousa*/iný prepis *Ifimedúsa*, lat. *Iphimedusa*) je v gréckej mytológii dcéra líbyjského kráľa Danaa a jednej z jeho manželiek Hamadryád.

Podľa antického autora Apollodora z Atén bola Ifimedousa jedna z päťdesiatich dcér líbyjského kráľa Danaa a jeho manželky Hamadryády Foiby, alebo Atlanteie. O dcéry Danaa sa uchádzalo päťdesiat synov jeho brata Aigypta, ktorý vládol v susednom Egypte. Keďže Danaos so svadbou nesúhlasil, Aigyptos mu vypovedal vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.

Ifimedouse za manžela vybrali Euchénora, syna Aigypta a jeho arabskej manželky. Keď sa potom chystala hromadná svadba, Danaos dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem Hyperméstry, všetky dcéry príkaz otca splnili a bohovia ich za tento hrozný skutok po smrti odsúdili na večný trest nosiť v podsvetí do deravého džbána vodu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Pacificus Maximus, *Hecatelegium*, *Danaides* 2.
2. 1 2 3 4  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,1,5.
3. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 32.
4. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 314.
**Ifidamas** (starogr. *Ἰφιδάμας* – *Ifidamas*) je v gréckej mytológii syn Anténora a jeho manželky Theano.

Ifidamas bol synom Anténora, radcu trójskeho kráľa Priama. Anténor sa tešil všeobecnej vážnosti pre svoju lásku k právu a múdrosť. Tak isto si Trójania ctili aj Ifidamanta a jeho bratov pre ich statočnosť v boji. 

Na začiatku trójskej vojny sa vďaka Odyseovej odvahe podarilo vylodiť ohromnej achájskej armáde a zaútočiť na trójske hradby. Útok však Trójania odrazili a Achájci boli nútení postaviť tábor a mesto obliehať. Vojsko Trójanov bolo spočiatku nepočetné, ale vďaka odvahe bojovníkov, ktorí neváhali položiť pri obrane mesta aj svoj život, mesto ubránili. Po spore medzi vrchným veliteľom achájskych vojsk Agamemnónom a hrdinom Achilleom sa Trójania posilnení spojencami okamžite chopili situácie a vedení trójskym princom Hektorom zaútočili na Achájcov oslabených o ich najlepšieho bojovníka. Na trójskej pláni sa potom strhla krvavá bitka, v ktorej sa Trójania približovali k achájskej hradbe. Boj si vyžiadal mnoho mŕtvych na oboch stranách a trójsku zem sfarbila aj krv Ifidamanta.

Keď sa Ifidamantovi počas boja postavil do cesty Agamemnón, zaútočil na neho a bodol ho oštepom do brnenia na páse, ale bronzový hrot oštepu sa na striebornom brnení ohol, akoby bol z olova. Agamemnón to využil, vytrhol mu oštep z ruky a bodol ho mečom do šije. Z jeho mŕtveho tela mu potom zvliekol zbroj a kráčal s ním k táboru Achájcov, ale v tom ho zahliadol Ifidamantov brat Koón, pribehol k nemu a zranil mu ruku. Agamemnón sa však aj napriek tomu schopil a Koóna prebodol ratišťom oštepu. Jeho mŕtve telo následne pritiahol za nohu k telu Ifidamanta, kde mu oddelil údy od tela a odťal mu hlavu. Homér v jedenástom speve Iliady dojemne opisuje konečný osud bratov: „*svoj krutý údel naplnili, do Hádovej ríše vstúpili.*"

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4 5  Homér, *Iliada*, 11,231-264.
2. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 5,19,4.
3. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 54-55.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Grécky zázrak*. Bratislava : Mladé letá, 1990. ISBN 80-06-00122-7. S. 84-86.
5. ↑  Homér, *Iliada*, 11,210-845.
Fiály na Chráme sv. Barbory v Kutnej Hore
**Fiála** je architektonický prvok uplatňujúci sa v gotickej architektúre. Ide o štíhly ihlan posádzaný krabmi a ukončený krížovou kyticou, umiestnený spravidla na vrcholoch pilierov oporného systému gotickej katedrály. Môže však byť použitý aj na dekoráciu iných prvkov, napríklad štítov budov, architektonického orámovania okien, portálov, ník na osadzovanie sôch, baldachýnov a podobne.

Fiála svojou vertikálou vyjadruje stredovekú túžbu po priblížení sa k nebu a k Bohu. Z výtvarného hľadiska výrazne podtrhuje vertikalizmus gotických stavieb. Má však aj konštrukčný význam, lebo fiály svojou váhou aktívne spolupôsobia ako súčasť gotického oporného systému pri rozklade tlaku klenby. 

Okrem architektúry sa fiály (rovnako ako ostatné gotické architektonické články) hojne uplatňovali aj pri dekoráciách truhlárskych (oltárne nadstavce, stally ap.) či klenotníckych (monštrancie, relikviáre ap.) výrobkov. 

V období neskorej gotiky tvorili fiály často, napríklad v nadstavcoch oltárnych skríň, bohaté fiálové zrastence – **fiálové veže**. Vidno ich napríklad na hlavnom oltári Majstra Pavla z Levoče v chráme svätého Jakuba v Levoči, kde fiálový nadstavec dosahuje výšku takmer desať metrov. 

Detail portálu Starej radnice v Brne s krútenými fiálami, Anton Pilgram, 1510 – 1511
V období neskorej gotiky, na začiatku 16. storočia, došlo tiež v rámci rafinovanej formálnej hry s gotickými prvkami k ich deformácii, ohýbaniu, krúteniu, „zosýchaniu", takže sa objavujú **deformované fiály**. Táto deformácia gotických prvkov vyjadruje relativizovanie stredovekých hodnôt a myšlienkový posun smerom k renesancii, alebo skôr manierizmu. 

Deformované fiály sú často súčasťou spomínaných oltárnych nadstavcov. Najvýraznejším príkladom tohoto deformovania fiál je však kamenný ozdobný nadstavec portálu Starej radnice v Brne, ktorý vytvoril v rokoch 1510 – 1511 majster Anton Pilgram. Krajná z pätice fiál (zľava) je tu „prekrútená" o 45 %, druhá a štvrtá fiála sú, hoci zdanlivo zhodné, tvorené mierne odlišným spôsobom, tretia (stredná) fiála je výrazne prehnutá a naklonená na ľavú stranu. Výrazne „prekrútený" je tiež baldachýn z ktorého rastie štvrtá fiála. Prvá a piata fiála potom vyrastá z vyššie spomenutého fiáloveho zrastenca. Celý neskorogotický portál je tak výbornou ukážkou slohového rozkladu ku ktorému prišlo v období neskorej gotiky.

Referencie
----------

1. ↑  E. Ullmann, *Svět gotické katedrály*. Praha 1987, str. 10, 20 aj.

Literatúra
----------

* J. Herout, *Slabikář návštěvníků památek*. Praha 1978, str. 130
* *Ottův slovník naučný*, heslo Fiála. Sv. 9, str. 157

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Fiála**

Externé odkazy
--------------

* Fialenbuch von Georg Stuchs

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Fiála na českej Wikipédii.*
**Rezolúcia A/RES/68/262 Organizácie spojených národov**, rezolúcie Valného zhromaždenia Organizácie spojených národov titulovaná **«Územná celistvosť Ukrajiny»**.
Bezprostrednou príčinou tohto uznesenia bola anexia Ruska v Kryme. Rezolúcia uznáva Krym a Sevastopoľ v rámci medzinárodných hraníc Ukrajiny a odmieta platnosť krymského referenda z roku 2014. Tento dokument podporilo 27. marca 2014 100 členských štátov OSN (proti - 11, sa hlasovania zdržali - 58).

Rezolúcia bola pripravená Kanadou, Kostarikou, Nemeckom, Litvou, Poľskom a Ukrajinou.

Externé odkazy
--------------

* OSN – Text rezolúcie (anglicky)
* Statement of the Ministry of Foreign and European Affairs of the Slovak Republic concerning the Referendum in Crimea (anglicky)
* Backing Ukraine’s territorial integrity, UN Assembly declares Crimea referendum invalid (anglicky)

Referencie
----------

1. ↑   *UN General Assembly adopts resolution affirming Ukraine's territorial integrity* [online]. Xinhua, 28 March 2014, [cit. 2014-03-30]. Dostupné online.
Brachiovaginálny sex
**Fisting** (z angl. *fist* – päsť) je sexuálny akt, pri ktorom dochádza k vsunutiu celej ruky, prípadne aj časti predlaktia do vagíny (brachiovaginálny sex) alebo análneho otvoru (brachioproktálny sex). 

Môže sa vykonávať ako súčasť erotických hier v heterosexuálnych ako aj homosexuálnych pároch, prípadne ako forma masturbácie. V skutočnosti sa vo väčšine prípadov do vagíny alebo análneho otvoru nezasúva už zovretá päsť, ale ruka s prstami vystrenými a sformovanými do tvaru kornúta. Po vniknutí ruky do otvoru sa táto prirodzene zovrie v päsť. Následne je možné rukou pomaly pohybovať v smere dnu a von, otvárať a znovu zatvárať päsť, vykonávať točivé pohyby zápästím, stimulovať bod G kĺbmi prstov, dráždiť cervix (krčok maternice) alebo prostatu v prípade análneho fistingu muža atď. Iné formy fistingu zahŕňnajú zasúvanie oboch rúk do vagíny (double-fisting), jednej ruky do vagíny a druhej do análneho otvoru, zasúvanie chodidla namiesto ruky (foot-fucking), "punch-fucking" - vsúvanie a vyťahovanie zovretej päste. V prípade double-fistingu sexuálne vzrušenie vyplýva viac z pocitu roztiahnutia pošvového vchodu než z "kopulačných" pohybov rukami. Za fisting býva niekedy považované aj zasúvanie neobvyklých alebo nadrozmerných predmetov (fľaše, dildá, plechovky a pod.) do pošvy či análneho otvoru.

Pri fistingu je dôležitá dôvera medzi partnermi, schopnosť svalového uvoľnenia pasívneho z partnerov, je nevyhnutné postupovať pomaly, rešpektovať požiadavky a pokyny partnerky / partnera, komunikovať a predovšetkým dbať na dostatočnú lubrikáciu. V opačnom prípade môže byť fisting bolestivý, prípadne môže dôjst až k vážnemu zraneniu (ruptúra svalového pletenca panvového dna alebo análneho zvierača a pod.) 

Fisting býva často zobrazovaný v pornografii, najmä nemeckej a francúzskej produkcie. V USA bolo jeho zobrazovanie v pornografických filmoch dlho neprípustné (do r. 2005). Ženská kontroverzná rocková formácia Rock Bitch je známa predvádzaním rôznych sexuálnych praktík vrátane fistingu na svojich koncertných vystúpeniach naživo priamo na pódiu.

Pozri aj
--------

* A Hand in the Bush - Príručka vaginálneho fistingu (autorka: Deborah Addingtonová)
* Vzájomná masturbácia

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Fisting**
**Elektrokontaktné obrábanie** je zvláštnym prípadom elektroerozívneho obrábania. Ku úberu materiálu dochádza pôsobením elektrického oblúka.

Technológia
-----------

Pri tejto technológii dichádza k úberu materiálu elektrickými nestacionárnymi kontaktnymi oblúkovými výbojmi. Doba trvania výboja je cca 0,01 s. Elektródy (pracovný nástroj a obrobok) sú zapojené do obvodu so zdrojom striedavého napätia (transformátor s výkonom 10 – 250 kW, pri frekvencii 50 – 500 Hz). Pracovná elektróda vykonává otáčavý pohyb, čím sa dosiahne mechanické budenie kmitov a zabráni sa zvareniu elektród. Na nástrojovej elektróde sú vytvorené drážky, ktoré zlepšujú vyplachovanie obrábaného miesta. Obrábanie prebieha v ochrannej dielektrickej kvapaline.

Pri elektrokontaktnom obrábaní je výkon obrábania (množstvo odobraného materiálu za čas) radovo až 100 mm³.min−1, dochádza však pri ňom k tepelnému ovplyvneniu obrobeného povrchu do hĺbky 0,2 až 5 mm. Obrábanie je charakteristické veľkou energetickou náročnosťou – rádovo v kW.h−1.kg−1, vznikom ultrafialového žiarenia a nízkou kvalitou obrobeného povrchu. Elektrokontaktné obrábanie je vhodné pre rezanie náliatkov, vtokov, opracovanie zvarov a pod.

Pozri aj
--------

* Elektroerozívne obrábanie
* Elektroiskrové obrábanie
* Elektrochemické obrábanie
* Anódomechanické obrábanie

Zdroje
------

*Ing. Jaroslav Řasa, CSc.Ing. Zuzana Kerečaninová: Nekonvenční metody obrábění*
**Reálne číslo** je každé číslo patriace do množiny reálnych čísel.

Reálne čísla môžu byť:

* racionálne
* iracionálne
	+ algebrické
	+ transcendentné

Exaktne sa reálne čísla dajú zadefinovať viacerými spôsobmi, napr. axiomatickým zavedením (pozri nižšie), pomocou Dedekindových rezov alebo Cauchyho postupnosťami.

Množina reálnych čísel, axiomatické zadefinovanie
-------------------------------------------------

Množina reálnych čísel je ľubovoľná množina (budeme ju označovať **R**; iné spôsoby značenia: {\displaystyle \mathbb {R} }, alebo Unicode ℝ – U+211D), na ktorej sú zadefinované ľubovoľné dve binárne operácie, označme ich + a \*, ktorá spĺňa nasledovné vlastnosti:

* **R** tvorí s operáciami + a \* pole (algebra), pričom neutrálny prvok operácie + budeme symbolicky označovať 0 a neutrálny prvok operácie \* symbolicky 1,
* pole **R** je usporiadané, inými slovami, existuje na ňom (nejaké) totálne usporiadanie, označme ho ≤, také, že pre všetky reálne čísla *x*, *y* a *z* platí:
	+ ak *x* > *y*, potom *x* + *z* > *y* + *z*,
	+ ak *x* > 0 a súčasne *y* > 0, potom *x*\**y* > 0,
* uvedené usporiadanie je dedekindovsky úplné, teda každá zhora ohraničená neprázdna podmnožina množiny **R** má supremum (najmenšie horné ohraničenie) tiež v **R**.

Posledná vlastnosť odlišuje množinu reálnych čísel od racionálnych. Napríklad množina všetkých racionálnych čísel menších ako druhá odmocnina z 2 má horné ohraničenie (napríklad 1,5), ale jej najmenšie horné ohraničenie -- supremum (odmocnina z 2) nie je racionálne číslo.

Reálne čísla sú týmito vlastnosťami úplne určené. Ak teda existujú dve rôzne množiny (presnejšie polia) **R**1 a **R**2, potom existuje jedinečný izomorfizmus medzi nimi, a sú vzhľadom na tieto vlastnosti prakticky rovnaké.

Množinu prirodzených čísel N možno definovať, ako najmenšiu podmnožinu množiny R s vlastnosťami

1. {\displaystyle 0\in N}
2. ak {\displaystyle x\in N}, tak {\displaystyle x+1\in N}

V tejto definícii je aj nula prirodzené číslo.

Vlastnosti
----------

Množina reálnych čísel je nespočítateľná, reálných čísel je omnoho viac než prirodzených čísel, hoci obe množiny sú nekonečné. Kardinalita množiny reálných čísel je rovnaká ako kardinalita {\displaystyle 2^{\mathbb {N} }}, množiny všetkých podmnožín {\displaystyle \mathbb {N} }. Tvrdenie, že neexistuje žiadna podmnožina reálných čísel s kardinalitou medzi kardinalitami množin prirodzených čísel a reálnych čísel je známe ako hypotéza kontinua. Za predpokladu bezospornosti Zermelo-Fraenklovej teórie množín nemôže byť táto hypotéza dokázaná ani vyvrátená v rámci tejto teórie.
**Elektroerozívne obrábanie** je spôsob obrábania elektricky vodivých materiálov, pri ktorom dochádza k úbytku materiálu elektrickým výbojom (elektroeróziou) medzi obrábaným materiálom a pracovnou elektródou. Elektrický výboj spôsobí krátkodobé prudké stúpnutie teploty rádovo až na 10000 °C, následkom čoho sa v mieste elektrického výboja vplyvom vysokej koncentrácie energie (~100 W.mm-2) vytvoria kvapky roztaveného kovu a časť z neho sa odparí. Táto metóda sa využíva hlavne pre inak ťažko obrobiteľné kovy, kalené ocele, spekané karbidy a pod.

Použitie
--------

Tento spôsob možno využiť pri obrábaní vodivých materiálov. Väčšinou prebieha obrábanie v kvapalinovom prostredí (kvôli zabráneniu oxidácie), čo obmedzuje možnosti jeho použitia. Oproti obrábaniu reznými nástrojmi má niekoľko odlišností:

* menovité rozmery obrábaného otvoru a nástroja sa líšia,
* nie je možné dosiahnuť ostré hrany,
* na nástroji aj obrábanej ploche sa vytvára kužeľovitosť,
* pri obrábaní liatiny a ocele sa vytvára spevnená vrstva.

Hlavnou využiteľnosťou tejto technológie je obrábanie problematických tvarov, materiálov, ale tiež veľmi presných a veľmi malých rozmerov. Pre účinnosť elektroerozívneho obrábania je určujíca vlastnosť vodivosť materiálu, teplota tavenia a požadovaná kvalita. Touto metódou je možné dosiahnuť presnosť obrábania rádovo tisíciny milimetra a drsnosti povrchu Ra 0,2, čo znamená, že takouto technológiou je možné nahradiť i brúsenie (tam kde je to inak technologicky nemožné). Samotné obrábanie nie je výrazne energeticky náročné, príkony strojov sú v rozmezí 10 až 15 kW.

Rozdelenie
----------

1. Elektroiskrové obrábanie - medzi dvoma elektródami vzniká iskra, ktorá rozrušuje povrch elektród. Jednou z elektród je nástroj z elektroerozívne odolného materiálu, druhou obrobok. Využíva sa na brúsenie, vŕtanie, hladenie, lapovanie a rezanie.
2. Anódomechanické obrábanie (anódovo-mechanické obrábanie) - využíva tepelné a elektromechanické vlastnosti jednosmerného elektrického prúdu. Využíva sa na brúsenie, zaostrovanie, leštenie a rezanie.
3. Elektrokontaktné obrábanie - využíva sa pri vyiskrovaní zalomených nástrojov v otvoroch.

Zdroje
------

*Ing. Jaroslav Řasa, CSc.Ing. Zuzana Kerečaninová: Nekonvenční metody obrábění*
Mechanizmus elektrofilnej adície.
**Elektrofilná adícia** je typ adičnej reakcie v organickej chémii, pri ktorej dochádza k rozpadu π väzby medzi dvoma uhlíkmi na dve σ väzby. Nevyhnutným predpokladom reakcie je preto výskyt násobnej väzby v reaktante a elektrofilná adícia je typická pre nenasýtené uhľovodíky (alkény a alkíny). Druhým reaktantom, ako vyplýva z mechanizmu, je zlúčenina ktorá dokáže disociovať na kladnú a zápornú časticu (napr. voda, halogénvodíky, halogény v prítomnosti Lewisovej kyseliny ako katalyzátora a pod.). Tak rozlišujeme: adíciu vody, adíciu halogénov, adíciu halogénovodíkov, ozónolýzu a i.

Mechanizmus reakcie
-------------------

Mechanizmus elektrofilnej adície je dvojstupňový. V prvom stupni dochádza k naviazaniu kladnej častice (nazývanej aj elektrofil) na π väzbu. Elektrónový pár dvojitej väzby vytvorí väzbu s kladnou časticou a na druhom uhlíku dvojitej väzby sa vytvorí čiastočný náboj. V druhom kroku dochádza k naviazaniu nukleofilnej častice (častice s voľným elektrónovým párom) na kladný uhlík.

### Markovnikovovo pravidlo

V prípade adície na nesymetrický alkén (napr. propén) je možný vznik dvoch produktov, no vzniká prevažne ten, kde je kladná častica naviazaná na ten uhlík dvojitej väzby, kde je viac vodíkov. Tento fakt je známy ako Markovnikovovo pravidlo.

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |

* Eliminácia
* Elektrofilná aromatická substitúcia
* Nukleofilná substitúcia
* Radikálová adícia
* Radikálová substitúcia
* Nukleofilná adícia

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **elektrofilné adície**

Zdroj
-----

* Zahradník P. Kollárová M.: *Prehľad chémie 2 Organická chémia a biochémia*, SPN, 1997
Princíp činnosti komutátora (prepínanie polarity počas otáčania rotora)
**Komutátor** elektrických točivých strojov je mechanický prepínač alebo usmerňovač používaný v konštrukcii elektromotorov a generátorov. Jeho úlohou je prepínanie smeru prúdu privádzaného do cievok rotora tak, aby bola napájaná vždy tá cievka, ktorá je pod aktívnym pólom statora.

Je to zariadenie kruhového prierezu, pripevnené na hriadeli rotora, skladajúce sa z navzájom izolovaných kovových lamiel, ktoré sú elektricky pripojené na vinutia rotora. Používa sa pri jednosmerných strojoch a striedavých komutátorových strojoch. Prívody elektoromotora (generátora) sú prostredníctvom zberačov (kefka, uhlík) privedené na lamely, pričom v určitom okamihu napájajú iba niektoré z lamiel a to tak, že pri pootočení rotora (kefa príde na vedľajšiu lamelu) sa smer prúdu (polarita) v napájanej cievke zmení na opačný (funkcia mechanického striedača). V generátoroch sa indukované striedavé napätie v rotorovom vinutí komutátorom mechanicky usmerňuje, teda na svorkách rotorového obvodu je jednosmerné napätie.

Komutátor elektrického točivého stroja
Komutátor je zložitá a značne mechanicky namáhaná súčiastka, ktorá prenáša veľké prúdy. Vzhľadom na medzipolohy (medzery medzi lamelami), nie celkom presnému dosadnutiu zberačov (kefiek) na lamely, značnému treniu a pod. je často zdrojom mechanických porúch, a tiež zdrojom značného elektromagnetického rušenia, ktoré vzniká iskrením na prechode kefka-lamela. Toto rušenie musí byť eliminované dodatočnými elektronickými obvodmi. Zároveň sa takéto stroje nesmú používať v prostredí s možnosťou výbuchu. 

Jednosmerné motory s komutátorom boli najčastejšou zložkou elektrických pohonov do konca 20. storočia. Dnes sú zariadenia s komutátorom nahrádzané alternátorami a jednosmernými asynchrónnymi motormi s elektronickým riadením. 

Prepínanie cievok rotora komutátorom. Prívod je cez uhlíkové kefy pritláčané pružinou
**Kleónymos** (starogr. *Κλεώνυμος*) bol grécky sochár v 3. storočí pred Kr.

Kleónymos, sochár z ostrova Samos, pôsobil v 2. polovici 3. stor. pred Kr. Nezachovali sa od neho žiadne sochy, ale v archeologických lokalitách miest Lindos a Kameiros na ostrove Rodos sa našli jeho signatúry na podstavcoch zo sôch, ktoré kedysi zhotovil.

Prvý podstavec objavili na akropole mesta Lindos, podľa nápisu stála na ňom socha, ktorú daroval Eufrantidos, kňaz mestskej bohyne Atény Lindskej a Dia Poliea. Nápis sa datuje do roku 236 pred Kr. Druhý podstavec nájdený v meste Kameiros, bol základňou sochy, ktorú na počesť demiurga Kleinagora darovali jeho deti Milón, Chariadas a Damónasses. O samotných sochách nie je nič známe.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑   *Biographischer Index der Antike*. Berlin : Walter de Gruyter, 2012. ISBN 978-31-1095-441-8. S. 505.
2. 1 2 3 4  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Kleonymos*
3. ↑  Inscriptiones Graecae, *Lindos II 107*
4. ↑  Inscriptiones Graecae, *Tit. Cam. 91a*
5. ↑  Inga Schmidt. *Hellenistische Statuenbasen*. Frankfurt am Main : P. Lang, 1995. ISBN 978-36-3148-059-5. S. 282.
**Leaves' Eyes** je hudobná skupina hrajúca gotický metal s výraznými prvkami folk metalu.

Je známa kombinovaním melodických, metalových a klasických hudobných prvkov vo svojej tvorbe. Skupina sa spolieha zväčša na hlas svojej speváčky a autorky všetkých textov Liv Kristine, ktorá býva dopĺňaná death metalovými vokálmi Alexandra Krulla. Ako miesto založenia a pôsobenia skupiny bývajú udávané dve krajiny, a to Nórsko a Nemecko.

Názov skupiny *Leaves' Eyes* (angl. *oči listov*) znie rovnako ako slovné spojenie „Liv's eyes" (angl. *oči Liv*). Prišla naň speváčka Liv Kristine a kapela si tento názov zvolila za svoj nielen pre slovnú hračku, ktorú predstavoval, ale najmä preto, že slovo „*leaves*" súvisí s prírodou a práve tá je najväčšou inšpiráciou ich textov.

Biografia
---------

Skupina bola založená v roku 2003, krátko pred vyhodením speváčky Liv Kristine z jej pôvodnej skupiny Theatre of Tragedy. Leaves' Eyes bola kapela pôvodne založená speváčkiným manželom Alexandrom Krullom a členmi jeho skupiny známej ako Atrocity.

Debutový album *Lovelorn* vyšiel v roku 2004 a v máji 2005 bol nasledovaný druhou nahrávkou nazvanou *Vinland Saga*, ktorá bola poňatá ako prerozprávanie príbehu nájdenia územia Vinland v Severnej Amerike, o ktoré sa pôvodne zaslúžil Leif Eriksson. Ďalším a dosiaľ zároveň posledným albumom kapely je EP *Legend Land* vydané začiatkom júna 2006.

V tomto čase by skupina mala pracovať na svojom prvom DVD, ktoré plánuje vydať v roku 2007.

Zostava
-------

* Elina Siirala - spev
* Alexander Krull – spev, programovanie
* Torsten Bauer – gitara
* Mathias Röderer – gitara
* Chris Lukhaup – basová gitara
* Moritz Neuner – bicie (od roku 2004)

### Bývalí členovia

* Martin Schmidt – bicie (2003 – 2004)
* Liv Kristine Espenaes Krull – spev (2003 - 2016)

Diskografia
-----------

### Albumy

* *Lovelorn* (2004)
* *Vinland Saga* (2005)
* *Njord* (2009)
* *Meredead* (2011)

### Iné nahrávky

* *Into Your Light* (singel, 2004)
* *Elegy* (EP, 2005)
* *Legend Land* (EP, 2006)
* *My Destiny* (2009)
* *At Heaven's End* (2010)
* *Melusine*

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka skupiny

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Leaves’ Eyes**
Klibanos
**Klibanos** alebo **Kribanos** (starogr. *κλίβανος, κρίβανος* – *klibanos, kribanos*) je typ starogréckej keramickej nádoby.

Klibanos (mn. č. *klibanoi*), prenosná keramická alebo kamenná nádoba (piecka) v tvare obrátenej vaničky s otvormi a veľkým horizontálnym uchom, slúžila hlavne na pečenie chleba. Vypracované cesto sa umiestnilo na čistý a horúci povrch v ohni a prikrylo klibanom, ku ktorému sa prihrnuli rozžeravené uhlíky. Otvory na bokoch nádoby zrejme pomáhali odvádzať teplo. Tvar klibana bol v staroveku natoľko známy, že sa po ňom pomenovali aj iné objekty, vrátane skalných jaskýň a podzemných klenieb.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Andrew Dalby. *Food in the Ancient World from A to Z*. Hoboken : Routledge, 2013. ISBN 978-11-3595-422-2. S. 101.
2. ↑  Athénaios, *Deipnosofistai*, 3, 55-57.
3. ↑  Peter Parsons. *City of the Sharp-Nosed Fish*. London : Hachette UK, 2012. ISBN 978-17-8022-530-2. S. 110.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Klibanos**

Pozri aj
--------

* Typológia starogréckej keramiky
Termín **elektromagnetický impulz** (EMP) má nasledujúce významy:

* 1. Elektromagnetické žiarenie pochádzajúce z explózie (väčšinou jadrovej) alebo z elektromagnetickej bomby.
* 2. Vysoko intenzívny, širokopásmový, veľmi krátku dobu trvajúci výron elektromagnetickej energie.

Vznik
-----

V prípade jadrového výbuchu alebo asteroidu sa elektromagnetický pulz skladá zo spojitého frekvenčného spektra. Väčšina energie je vo forme nižších frekvencií medzi 3 Hz a 30 kHz.

Lúče gama jadrového výbuchu produkujú vysokoenergetické elektróny cez Comptonov rozptyl. Tieto elektróny sú zachytené v zemskom magnetickom poli, vo výškach medzi 20 – 40 km, kde rezonujú. Kmitavý elektrický prúd produkuje súdržný elektromagnetický pulz (EMP), ktorý trvá asi 1 milisekundu až 1 mikrosekundu. Vedľajšie efekty EMP môžu trvať viac než sekundu.

Ipmulz je veľmi silný a dlhé kovové predmety (rúrky, káble) sa chovajú ako antény, na ktorých sa indukuje vysoké napätie, pokiaľ impulz nedokážu nijako uzemniť. Toto napätie a s ním spojené vysoké prúdy sú schopné zničiť nechránenú elektroniku, napríklad elektrické spotrebiče, ktoré nie sú v kovovej, magneticky vodivej, uzemnenej krabičke, predovšetkým zničujúce je to pre polovodiče a absolútne najhoršie pre FET tranzistory. U EMP neboli zaznamenané žiadne účinky na biologické organizmy.
Súradnice: 48°44′6″S 10°56′11″V﻿ / ﻿48,73500°S 10,93639°V﻿ / 48.73500; 10.93639

**Lech** je rieka v Rakúsku (Vorarlbersko, Tirolsko) a v Nemecku (Bavorsko). Jej celková dĺžka je 248 km. Plocha povodia meria 4 100 km².

Priebeh toku
------------

Pramení na západných svahoch Lechtalských Álp a na území Rakúska preteká prevažne horami v úzkej doline. Na území Nemecka pretína Švábskobavorskou vysočinu. Ústi sprava do Dunaja.

Vodný režim
-----------

Priemerný prietok vody na strednom toku pri meste Landsberg činí 85 m³/s a v ústí približne 120 m³/s. V lete dochádza k povodniam.

Využitie
--------

Rieka sa využíva na zisk vodnej energie a v Nemecku tiež na plavenie dreva. Ležia na nej mestá Füssen, Schongau, Landsberg am Lech, Augsburg.

Dejiny
------

10. augusta 955 južne od Augsburgu vojsko východofranského kráľa Ota I. porazilo v tzv. bitke na rieke Lech kočovných Maďarov, ktorí od začiatku 10. storočia pustošili strednú Európu, a ukončilo ich nájazdy.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **rieka Lech**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Lech (řeka) na českej Wikipédii.*
Dr. **Guillermo Rawson** (\* 24. jún 1821, San Juan – † 20. január 1890, Paríž) bol lekár a jeden z najvplyvnejších argentínskych politikov devätnásteho storočia. Ako minister vnútra sa v roku 1862 stretol s kapitánom Love Jones-Parrym a Lewis Jonesom, ktorí hodlali odísť do Patagónie a nájsť miesto, kde by sa mohli usadiť waleskí vysťahovalci. Rawson sa s nimi dohodol a toto malo za následok vznik kolónie v Chubut Valley v nasledujúcom roku. Mesto Rawson, hlavné mesto provincie Chubut bolo pomenované jeho menom.

Život
-----

Jeho rodičia boli doktor Amán Rawson, lekár, ktorý sa vysťahoval zo Spojených štátov do Argentíny, a Maria Jacinta Rojo, dcéra zo zámožnej rodiny v San Juan, kde sa Guillermo narodil. Po jezuitskom vzdelaní v San Juan, Rawson absolvoval na lekárskej fakulte Univerzity Buenos Aires v roku 1844. Už od mladosti sa zaujímal o politiku a demokraciu. V 1853 bol uväznený pre iné názory Nazariom Benavidezom, faktickým vládcom San Juan. V nasledujúcom roku sa stal členom Congreso de Paraná, a od roku 1862 bol ministrom vnútra vo vláde Bartoloméa Mitru.

Okrem politiky sa Rawson zaujímal o medicínu a hygienu. V roku 1876 sa zúčastnil kongresu vo Philadelphii, ktorý sa konal v rámci osláv stého výročia Vyhlásenia nezávislosti, kde prezentoval svoju prácu o zdravotníctve v Buenos Aires, čo bola na tú dobu najpokrokovejšia práca na túto tému.

Rawson strávil rok 1881 v Paríži, kde sa liečil pred návratom do Argentíny. V roku 1885 sa vrátil sa do Francúzska, aby sa znova liečil. Zomrel v roku 1890 v Paríži.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Guillermo Rawson**

Autoritné údaje: * GND: 189577169
* ISNI: 0000 0000 6390 8746
* LCCN: n98801253
* VIAF: 53473377
* WorldCat: lccn-n98801253
Evakuované osoby nemeckej národnosti na železničnej stanici Graz-Puntigam, rok 1940.
**Volksdeutsche** (Nemci v zmysle príslušnosti k nemeckému národu) bol výraz používaný do roku 1945 na označenie ľudí s nemeckou národnosťou, ale s štátnou príslušnosťou k inej krajine. Platilo pritom, že žili mimo Nemecka (s hranicami k 31. decembru 1937) a Rakúska, teda predovšetkým vo východnej a juhovýchodnej Európe (vrátane Česko-Slovenska). Používal sa na odlíšenie od nemeckých občanov (Reichsdeutsche - ríšskych Nemcov), žijúcich či už v Nemecku alebo v zahraničí.

Po roku 1945 bol zákon o ríšskom občianstve a súvisiace predpisy, ktoré odvodzovali národnú príslušnosť (*Volkszugehörigkeit*) od nacistickej predstavy o "nemeckej alebo príbuznej krvi", zrušené.

Počet
-----

Zjazd Volksdeutsche v okupovanej Varšave roku 1940.
V polovici roku 1938 žilo podľa nacistických odhadov na východ od ríšskych hraníc 8,6 milióna Nemcov: v Česko-Slovensku (najmä Sudety - 3,48 milióna sudetských Nemcov, ale aj karpatskí Nemci), Poľsku (poľský koridor, Ostoberschlesien, 1,15 milióna), Rumunsku (0,75 milióna), Maďarsku (0,6 milióna), Juhoslávii (0,55 milióna) a v Sovietskom zväze (1,15 milióna). Ďalších 0,6 milióna v Estónsku, Lotyšsku, Litve (Memelland) a v Slobodnom meste Gdansk. Tieto oblasti boli sčasti dočasne začlenené do Nemecka, sčasti boli súčasťou programu „heim ins Reich" (*domov do Ríše*, presídľovanie do Nemecka), alebo boli v priebehu vojny obsadené. Po skončení povojnových odsunov zostalo na východe Európy okolo štyroch miliónov.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Volksdeutsche na nemeckej Wikipédii.*
**Aischylos** (starogr. *Αἰσχύλος* – *Aischylos*, lat. *Aeschylus*) je syn a následník aténskeho archonta Agaméstora.(pravdepodbne mýtický)

Aischylos, syn Agaméstora, bol posledným archontom, ktorý svoj úrad zastával až do svojej smrti. Podľa antického autora Hieronyma, vládol od roku 778 pred Kr. do roku 755 pred Kr.

Staroveký autor Eusebios z Kaisareie uvádza, že počas jeho 23 ročnej vlády sa konali prvé olympijské hry, na ktorých v behu na jedno stadion zvíťazil Koroibos z Élidy. Do tejto udalosti od vlády prvého aténskeho kráľa Kekrópa ubehlo 780 rokov. Dátum prvých olypijských hier (776 pred Kr.) sa potom stal začiatkom gréckeho kalendára. Nástupcom Aischyla sa stal Alkmaión, ktorý vládol len dva roky a potom Aténčania obmedzili dĺžku panovania archóntov na desať rokov.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Eusebios, *Kronika* 2,185.
2. 1 2 3  Hieronymus, *Chronicon*, 16-187.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Grécky zázrak*. Bratislava : Mladé letá, 1990. ISBN 80-06-00122-7. S. 156.

Pozri aj
--------

* Zoznam mýtických panovníkov Atén
Milenci z Ajn as-Sacharí
**Milenci z Ajn as-Sacharí** je soška milujúceho sa páru, nájdená v jaskyniach Ajn as-Sacharí (nepresne: *Ajn (as-)Sachrí*; angl. prepisy: *Ein es-Sakhari, Ain (es-)Sakh(a)ri* a pod.; doslova: "prameň skaly") v blízkosti Betlehema. Jej vek sa odhaduje na 11 000 rokov, ide tak o najstaršie známe vizuálne zobrazenie súlože. 

Bola vytvorená ľuďmi natufijskej kultúry, ktorí žili v Stredomorí. Okrem iného ako prví ľudia domestikovali psov, ovce a kozy a šľachtili dobytok. Pomerne vyspelé poľnohospodárstvo nepochybne tiež prispelo k rozvoju ich kultúry a umeleckej produkcii.

Soška je vyrobená z jedného kusa vápenca. Hoci na soške nie sú vyznačené detaily, je po výtvarnej stránke pomerne vyspelá. Britský výtvarník Marc Quinn k soške poznamenáva, že z rôznych uhlov pohľadu sa celok môže javiť ako penis, ako prsia alebo ako celý milujúci sa pár. 

Sošku identifikoval v roku 1933 francúzsky konzul René Neuvill pri prezeraní náhodných nálezov v miestnom múzeu. Pri neskoršom zisťovaní jej pôvodu zistil, že sa našla v jaskyni, ktorá ľuďom natufijskej kultúry slúžila ako dočasný obytný priestor pri lovoch na gazely. V súčasnosti je umiestnená v Britskom múzeu, ktoré ju kúpilo v roku 1958.

Referencie
----------

1. ↑  Ain Sakhri lovers figurine

Externé odkazy
--------------

* Milenci z Ajn as-Sacharí na stránkach Britského múzea
* Milenci z Ajn as-Sacharí na stránkach BBC
* Úplný prepis celého dielu relácie BBC, ktorý sa milencom z Ajn as-Sacharí venuje

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Milenci z Ain Sakhri na českej Wikipédii.*
**Bystrohlav** (angl. Ravenclaw) je jedna zo štyroch fakúlt Rokfortskej strednej školy čarodejníckej v 7-dielnej sérii kníh o Harrym Potterovi. Propagačné farby fakulty sú modrá a strieborná/medená. V erbe sa nachádza havran. Vedúcim fakulty je **prof. Filius Flitwick**. Jej živlom je vzduch. Typické vlastnosti pre čarodejníkov tejto fakulty sú inteligencia, kreativita, ambície.

Zakladateľ
----------

Bystrohlav založila **Brunhilda Bystrohlavová** (angl. Rowena Ravenclaw). Bystrohlavovej najlepšia priateľka zo štyroch zakladateľov bola Brigita Bifľomorová. Bystrohlavová mala dcéru, ktorá sa volala Helena. Vlastnila diadém, ktorý jeho nositeľovi dáva rozum a inteligenciu. Tento diadém sa stratil už pred stáročiami. Schovala ho Helena Bystrohlavová, ktorá ho ukradla svojej matke, aby bola bystrejšia. Brunhilda Bystrohlavová si nemohla dovoliť takýto škandál, a tak radšej tajila, že sa stratil. Od tej chvíle sa láska pre jej dcéru úplne vytratila. Existuje určitý náznak, že Brunhilda Bystrohlavová nemá priameho potomka, pretože jej dcéra tragicky zahynula.

Duch fakulty
------------

Duchom fakulty je **Sivá dáma**, vlastným menom Helena Bystrohlavová. Miloval ju Krvavý barón. Ona jeho lásku neopätovala a ten ju v záchvate zúrivosti prebodol a potom spáchal samovraždu. Odvtedy je duchom Slizolinu na Rokforte.

Vchod do fakulty
----------------

Vstup do bystrohlavskej klubovne sa nachádza v západnej veži Rokfortu. Vchod sa skrýva za brnením rytiera. V prostriedku je socha zakladateľky v skutočnej veľkosti. Chlapčenské a dievčenské spálne sú tak ako v chrabromilskej po schodoch vľavo a vpravo.

### Heslá

Do Bystrohlavu sa nedá dostať pomocou hesla, pretože žiadne nemajú. Študent musí správne odpovedať na logickú otázku, ak odpovie zle, musí čakať na nejakého spolužiaka, ktorý odpovie za neho správne.

Bystrohlav pohľadom triediaceho klobúka
---------------------------------------

* v HP1

```
Mnohí budú v Bystrohlave,
predsa hlavy bystré ste,
tam vždy posielam len takých,
čo majú um na mieste.
```

* v HP4

```
Bystrohlavová najmúdrejších brala.
```

* v HP5

```
Bystrohlavová na to: "Učme
len takých, ktorí chápu všetko."
```

```
Tajomstvám len tých s bystrou mysľou
Bystrohlavová naučila,...
```

Študenti Bystrohlavu
--------------------

### Bývalí

* Bystrohlavová, Helena
* Flitwick, Filius
* Lovegood, Xenophilius
* Trelawneyová, Sybilla
* Lockhart, Gilderoy

### Súčasní

(žiaci študujúci aspoň jeden rok počas HP série)

* Ackerly, Stewart
* Belby, Marcus
* Boam, Randolph
* Boot, Terry
* Bradley
* Brocklehurstová, Mandy
* Carmichael, Eddie
* Clearwaterová, Penelopa
* Corner, Michael
* Changová, Cho
* Davies, Roger
* Edgecombeová, Marietta
* Goldstein, Anthony
* Chambers
* Ingleby, Duncan
* Lovegoodová, Luna
* Madleyová, Laura
* Paige, Grand
* Patilová, Padma
* Samuels, Jason
* Stretton, Jeremy
* Turpinová, Lisa

Pozri aj
--------

* Chrabromil
* Bifľomor
* Slizolin
Súradnice: 48°46′01″S 19°13′12″V﻿ / ﻿48,767°S 19,220°V﻿ / 48.767; 19.220

**Bystrické podolie** je geomorfologický podcelok Zvolenskej kotliny.

Vymedzenie
----------

Podcelok leží v severnej a západnej časti Zvolenskej kotliny, ohraničený z veľkej časti korytom Hrona. Leží na jeho pravom (severnom) brehu približne medzi Badínom, Banskou Bystricou a Lučatínom. Na juhovýchode krátkym úsekom susedí s Veporskými vrchmi a ich podcelkom Čierťaž, východným smerom nadväzuje Lopejská kotlina (podcelok Horehronského podolia) a na severovýchode sa dotýkajú Nízke Tatry podcelkom Ďumbierske Tatry. Severnú hranicu vymedzujú Starohorské vrchy, západným smerom leží Malachovské predhorie, Flochovský chrbát a Turovské predhorie, ktoré patria Kremnickým vrchom. Južným smerom podolie nadväzuje na podcelky Zvolenskej kotliny, menovite Sliačska kotlina a Bystrická vrchovina.

Chránené územia
---------------

Severná časť podcelku je súčasťou ochranného pásma Národného parku Nízke Tatry. Na území podcelku leží niekoľko maloplošných území:

* Malachovské skalky – chránený areál
* Jakub – chránený areál
* Kopec – chránený areál
* Brvnište – chránený areál
* Tajovská kopa – prírodná pamiatka
* Mackov bok – prírodná rezervácia
* Ľupčiansky skalný hríb – prírodná rezervácia
* Príboj – národná prírodná rezervácia

Doprava
-------

Okrajom územia vedie cesta I/66 na Brezno, ktorá v Banskej Bystrici križuje I/59 na Ružomberok. Údolím Hrona vedie i železničná trať Banská Bystrica – Červená Skala, ktorá sa v Banskej Bystrici pripája na trať Zvolen – Vrútky.

Referencie
----------

1. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2018-06-19]. Dostupné online.
2. ↑   *mapový portál HIKING.SK* [online]. mapy.hiking.sk, [cit. 2018-08-09]. Dostupné online.
Microdrive mechanika
Microdrive kazety
**ZX Microdrive** je magnetické páskové vstupno výstupné pamäťové zariadenie vyvinuté v roku 1983 firmou Sinclair Research Ltd. pre ich domáci počítač ZX Spectrum. ZX Microdrive sa neskôr používala pre počítače Sinclair QL a ICL One Per Desk.

Opis
----

ZX Microdrive je mechanika používajúca pre záznam páskové záznamové magnetické médium, uložené v kazete. Mechanika obsahuje magnetické čítacie a zapisovacie hlavy (podobne ako v klasickom kazetovom magnetofóne) a mechanizmus, ktorý zabezpečoval pohyb pásky. V ZX Microdrive kazete je nekonečná slučka magnetickej pásky širokej 1,9 mm s dĺžkou 5 m, ktorá sa odvíja zo stredu a zároveň navíja na vonkajší obvod bubienka. Rýchlosť pohybu pásky je 76 cm.s-1, kapacita média je cca 100 kB. Zápis je sekvenčný a prístupová doba k ľubovolnému miestu pásky do cca 8 sekúnd. Médiá sú relatívne nespoľahlivé. Pri formátovaní sú označované chybné sektory a bežne sa stáva že po niekoľkých formátovaniach pásky sa dospeje ku kapacite 70-80 kB (niekedy sa však po formátovaní kapacita oproti poslednému stavu aj zvýši). U počítačov ZX Spectrum je mechanika externá (pripojená prostredníctvom ZX Interface) na rozdiel od počítača Sinclair QL, kde sú dve integrované mechaniky priamo v počítači.
**Iskerníkovité** (*Ranunculaceae*) je čeľaď radu iskerníkotvaré (*Ranunculales*). Obsahuje približne 1700 druhov. Jej najväčší rod je iskerník (*Ranunculus*, 600 druhov), ktorý je tiež najrozšírenejším rodom tejto čeľade na území Slovenska (26 druhov). 

Zástupcovia tejto čeľade majú kvety s vrchným semeníkom a ich kvetné obaly a tyčinky sú voľné (nezrastené). Väčšinou sú to byliny, zriedkavo liany a dreviny. Ich telo, stonku a listy, pokrývajú často jednoduché chlpy - trichómy. Cievne zväzky prechádzajúce stonkou sú usporiadané v niekoľkých koncentrických kruhoch, alebo sú roztrúsené. Listy majú striedavé postavenie, sú jednoduché, delené alebo zložené. Okraj listov môže byť pílkovitý, zúbkatý alebo vrúbkovaný, žilnatina perovitá alebo dlaňovitá. Pokiaľ sú kvetné obaly rozlíšené na kalich a korunu, majú 5 kališných a 5 korunných lupienkov. Ak sú nerozlíšené na kalich a korunu, kvetných častí je 4 a viac. Kališné lístky sú často opadavé až prchavé. Korunné lupienky majú na báze nektáriá. Väčšinou sú hmyzoopelivé, niekoľko druhov je vetroopelivých. Plodom sú nažky alebo mechúriky. Semená sú rozširované buď vetrom alebo živočíchmi, na čo sú prispôsobené. Ich semená majú malé embryo, ale sú bohaté na endosperm. Všetci zástupcovia obsahujú alkaloidy, sú jedovaté. 

Sú typickou čeľaďou holoarktickej floristickej ríše, vyskytujú sa aj na území Slovenska. Na území Slovenska sa vyskytuje 23 rodov so 79 druhmi. Ich typickí zástupcovia v slovenskej flóre sú napríklad iskerník prudký (*Ranunculus acris*), hlaváčik jarný (*Adonis vernalis*), veternica hájna (*Anemone nemorosa*), pečeňovník trojlaločný (*Hepatica nobilis*), orlíček obyčajný (*Aquilegia vulgaris*) a mnohé iné.

Referencie
----------

1. ↑

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Iskerníkovité**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Iskerníkovité**
**ATP Johannesburg 1978** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 3. do 9. apríla 1978 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v juhoafrickom Johannesburgu. Titul v dvojhre získal Američan Cliff Richey, ktorý vo finále porazil Brita Dowdeswella. Titul vo štvorhre získali Juhoafričania Bob Hewitt a Frew McMillan, ktorí vo finále porazili austrálsky pár Colin Dibley, Geoff Masters.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na ATP Johannesburg 1978*
**USA Cliff Richey** vs. Spojené kráľovstvo Colin Dowdeswell 6-2 6-4

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na ATP Johannesburg 1978*
**Južná Afrika Bob Hewitt / Južná Afrika Frew McMillan** vs. Austrália Colin Dibley / Austrália Geoff Masters 7-5 7-6

  


| * z
* d
* u
Turnaje v Južnej Afrike |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| – | – | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | – | – | – | – |
| – | – | – | – | – | – | – | – | – | 2009 |
| 2010 | – | – | – | – | – | – | – | – | – |

 |
**Islamská mystika** korení v najstaršom islame: chudoba (*fuqr*), odriekanie a izolácia od svetských záujmov mali viesť k horlivejšiemu poznávaniu Koránu, z toho potom plynula intenzívna meditácia a z etického hľadiska spoliehanie sa na Boha. V niektorých prípadoch to viedlo až k nezáujmu o svetské veci a starosti o zajtrajšok.

Na asketické zložky mystiky malo určitý vplyv aj kresťanské mníšstvo a indická jóga.

Ideovou podstatou mystiky bola novoplatónska teória o emanácii Božej sily do vesmíru. Podľa islamskej mystiky Božia sila pôsobí ako aktivna sila na pasívnu ľudskú dušu a umožňuje poznanie Boha a jeho pravej podstaty.

K tomuto mystickému poznaniu Boha sa nedochádza cestou rozumu, ale srdca a osvietením od samotného Boha v stave zbavenia sa hmoty (vyradenia vonkajších vnemov a vôle, zrušenia vlastnej osobnosti). Dosahuje sa to extázou, do ktorej sa mystik dostáva rôznymi spôsobmi, napríklad meditáciou, vnútornou koncentráciou, neustálym opakovaním Božieho mena, niektorých jeho epitet, prípade za sprievodu určitých telesných pohybov. Mechanickou pomôckou môže byť aj ruženec, ktorý sa do sféry islamu dostal v 9. storočí z Indie. V niektorých prípadoch sa používa aj hudba, spev a tanec. Toto všetko pôsobí na nervový systém a privádza mystika do hypnotického stavu, ktorý prechádza do kŕčov, mdloby a spôsobuje necitlivosť k telesnej bolesti.

Pozri aj
--------

* mystika
* sufizmus

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Isla Lang Fisherová** (\* 3. február 1976, Mascat, Omán) je austrálska herečka, známa z filmov *Ako uloviť družičku* (2005) alebo *Veľký Gatsby* (2013). Od roku 2010 je vydatá za herca Sacha Baron Cohena a má s ním tri deti.

Životopis
---------

Narodila sa v arabskom meste Maskat. Jej rodičia sú škótskeho pôvodu a do Ománu sa presťahovali, pretože tam jej otec pracoval pre OSN. Má štyroch bratov a keď mala Isla sedem rokov, presťahovali sa do austrálskeho mesta Perth.

Kariéra
-------

Zhruba v jej deviatich rokoch sa prvý krát objavila v reklame jednej austrálskej televízie. Časom sa objavila v austrálskych seriáloch v menších rolách. V sedemnástich rokoch dostala prvú väčšiu rolu v televíznom seriáli *Domov v zálive*, kde účinkovala tri roky. Následne študovala na umeleckej škole v Paríži s odborom mimika a komédia.

Po čase sa presťahovala do Londýna, kde sa objavovala v muzikáloch a pantomimických predstaveniach pre televíziu BBC.

V roku 2002 dostala ponuku zahrať si v komédií *Scooby-Doo*, kde stvárnila postavu Mary Jane, kvôli ktorej mala počas celého natáčania blond parochňu. Vo filme sa tiež objavili herci ako Sarah Michelle Gellarová či Rowan Atkinson. Postupne dostávala viac ponúk z Hollywoodu, a tak sa objavila popri komikoch Owenovi Wilsonovi či Vince Vaughnaovi v komédií *Ako uloviť družičku* z roku 2005. Film Isle priniesol cenu MTV Movie Award v kategórií prelomový herecký výkon.

V roku 2007 sa na hereckom pľaci stretla s hercami ako sú Joseph Gordon-Levitt či Jeff Daniels vo filme *Ten, kto dáva bacha*. Pôvodne sa mala objaviť aj vo filme *Simpsonovci*. Venuje sa tiež dabingu a v roku 2010 dabovala postavičku v animovanej rozprávke *Horton*.

V roku 2009 stvárnila v snímke *Spoveď nákupnej maniačky* absolventku vysokej školy Rebeccu Bloomwoodovú, ktorá pracuje ako redaktorka, závislá na nakupovaní. Napriek kritike jej postava vyniesla tretiu nomináciu na Teen Choice Awards. V roku 2013 sa objavila v trháku *Veľký Gatsby* s hercami ako Leonardo DiCaprio či Tobey Maguire, ako aj v trileri *Podfukári*, kde si zahrala popri Morganovi Freemanovi. V druhej časti, ktorá sa natáčala v roku 2016, sa Isla kvôli tehotenstvu neobjavila.

Osobný život
------------

Od roku 2010 je vydatá za herca Sacha Baron Cohena, s ktorým má tri deti. Zoznámili sa v roku 2002 na párty v Austrálií a o dva roky sa zasnúbili. Kvôli svadbe so Sachom konvertovala na židovskú vieru. Jej herecké plány do budúcna nie sú známe.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Isla Fisherová**

Externé odkazy
--------------

* Isla Fisher v Internet Movie Database (po anglicky)
* Isla Fisher v Česko-Slovenskej filmovej databáze
* Isla Fisher v Kinoboxe

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Isla Fisher na anglickej Wikipédii a Isla Fisher na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 156311888
* GND: 1012033937
* ISNI: 0000 0001 1948 6635
* LCCN: nb98026226
* NK ČR: xx0077125
* VIAF: 37242317
* WorldCat: lccn-nb98026226
Súradnice: 28°02′54″S 90°27′15″V﻿ / ﻿28,048333°S 90,454167°V﻿ / 28.048333; 90.454167

**Gangkhar Puensum** je najvyšší vrch Bhutánu a zároveň najvyšší nezdolaný vrch sveta. Jeho vrchol sa nachádza vo výške 7 570 m n. m.. V bhutánskom jazyku Gangkhar Puensum znamená "*Traja horskí bratia*". Jeho vrchol nebol zatiaľ zdolaný, nielen z dôvodu obtiažnosti výstupu, ale predovšetkým kvôli striktným pravidlám bhutánskej vlády, ktorá do roku 1983 zakazovala horské expedície do oblastí hôr vyšších než 6 000 m n. m.. Tento zákaz bol obnovený v roku 1994 a platí dodnes. Dôvody sú ekologické aj náboženské. Bhután nechce ísť cestou Nepálu a masovej turistiky, ktorá by mohla rozvrátiť tradičný budhistický systém.

Napriek všetkým problémom sa v rokoch 1985 a 1986 o dobytie vrcholu pokúšali štyri horské expedície. Britská expedícia dosiahla podvrchol Kula Kangri, ktorý sa nachádza vo výške 7 554 m n. m.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Gangkhar Puensum na českej Wikipédii.*