recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Southwark** [vyslov suh*th*-erk] je jednou zo staníc londýnskeho metra nachádzajúca sa na South Bank, v londýnskej mestskej časti Southwark. Východy zo stanice sa nachádzajú na ulici The Cut a na Blackfriars Road. Stanica je súčasťou predĺženia Jubilee Line, otvoreného v roku 1999. Na stanici je možnosť prestupu na železničnú stanicu Waterloo East. Nachádza sa v tarifnej zóne 1.

História
--------

Prvý vestibul.
Stanica Southwark bola navrhnutá architektom Richardom MacCormacom z firmy MacCormac Jamieson Prichard. Na rozdiel od ostatných staníc na Jubilee Line Extension, pri tejto stanici nebolo dosť miesta na okázalé architektonické výpovede. Vstup do stanice tvorí skromná, nízkopodlažná budova, postavená so zámerom ďalšej podlažnej výstavy s komerčným využitím. 

Taktiež, stanica musela byť postavené popod a okolo viktoriánskeho viaduktu, cez ktorý prechádzajú vlaky zo staníc Waterloo East a Charing Cross. Tento fakt spôsobil ďalšie technické a architektonické komplikácie a vyžiadal si výstavbu dvoch vestibulov na dvoch úrovniach. 

Prvý vestibul tvorí jadro stanice. Pozostáva z priestoru vysokého 16 metrov, so sklenenou strechou, ktorá prepúšťa do stanice denné svetlo. Taktiež sa tu nachádza sklenená stena dlhá 40 metrov, ktorá pozostáva zo 660 špeciálne vyrezaných kusov modrého skla. Autorom návrhu steny je Alexander Beleschenko. 

Odtiaľto vedú eskalátory na druhý, spodný vestibul a nástupištia. 

Podľa architekta stanice, Richarda MacCormaca, pri návrhoch vestibulov sa inšpiroval návrhmi pruského architekta Karla Friedricha Schinkela, ktorý pôsobil v 19. storočí. 

Stanica bola otvorená 24. septembra 1999 a náklady na jej výstavbu dosiahli 70 miliónov libier.

Linky
-----

Vstup do stanice.
Stanicu obsluhuje iba jedna linka londýnskeho metra, a to Jubilee Line. Stanica Southwark sa nachádza medzi stanicami Waterloo a London Bridge.

Miesta záujmu
-------------

* divadlá Old Vic a Young Vic
* Tate Modern
* Globe Theatre

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Southwark (stanica metra)**

Externé odkazy
--------------

* MacCormac Jamieson Prichard Archivované 2006-09-26 na Wayback Machine; stránka projektu Southwark Underground Station (po anglicky)
* London's Transport Museum Photographic Archive
	+ Vchod do stanice z The Cut, rok 2005
	+ Esklátory, rok 2005
	+ Prvý vestibul, rok 2005
Súradnice: 42°08′59″S 24°45′05″V﻿ / ﻿42,14972°S 24,75139°V﻿ / 42.14972; 24.75139

**Dom chadžiho Vlasakiho Čochadžijatu** (bulh. Къща на хаджи Власаки Чохаджията – *Kăšta na chadži Vlasaki Čochadžijata*) je meštiansky dom z konca 18. storočia, nachádzajúci sa v centrálnej časti mesta Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.

Lokalita
--------

Dom Verena Stamboľana leží v centrálnej časti mesta Plovdiv v hraniciach architektonicko-historickej rezervácie Starý Plovdiv v západnom svahu pahorku Nebet tepe na ulici „Konstantin Stoilov" (bulh. улица „Константин Стоилов")´č. 50, pričom leží na rohu ulice.

Dejiny a súčasnosť
------------------

Dom bol postavený koncom 18. storočia pre potreby bohatého plovdivského obchodníka s odevmi – hadžiho Vlasakiho Čochadžijatu. Dom bol plne reštaurovaný v priebehu 70. rokov 20. storočia na základe zápiskov a fotografií architekta Christa Peeva. V súčasnosti v budove sídli administratívna správa *Architektonicko-historickej rezervácie „Starý Plovdiv"* (bulh. Архитектурно-исторически резерват „Старинен Пловдив" – *Architekturno-istoričeski rezervat „Starinen Plovdiv"*) – tzv. Obecný inštitút „Starý Plovdiv" (bulh. Общински институт „Старинен Пловдив" – *Obštinski institut „Starinen Plovdiv"*).

Charakteristika
---------------

Dom je postavený na rohu dvoch ulíc. Na obidvoch fasádach budovy smerujúcich do ulíc sa nachádzajú arkiere. Do budovy sa vchádza z dvora do ktorého sa vchádza cez nízky priechod. Vnútorné schodiská vedú na dve nadzemné poschodia. Na každom poschodí sa nachádza centrálny salón a ďalšie tri izby. Stropy miestností sú drevené a bohato zdobené drevorezbou, pričom strop v jednej z miestností je aj namaľovaný. Geometrickými ornamentami sú zdobené sú aj dvere a skrinky v interiéri. Steny sú zdobené maľbami v podobe farebných línií, pilastrov a dekoratívnych kvetov. Budova má aj prízemné pivničné poschodie na ktorom sa nachádzala hospodárska časť budovy.

Budova bola v druhej polovici 20. storočia zreštaurovaná.

Galéria
-------

* cekový pohľad na dom z východucekový pohľad na dom z východu
* cekový pohľad na dom zo severucekový pohľad na dom zo severu
* pohľad na východnú fasádu budovypohľad na východnú fasádu budovy
* detailný pohľad na časť západnej fasádydetailný pohľad na časť západnej fasády
* detailný pohľad na časť severnej fasádydetailný pohľad na časť severnej fasády
* pohľad na vstup do dvorapohľad na vstup do dvora
* informačná tabuľa o budoveinformačná tabuľa o budove

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  RAJČEVSKI, Georgi, Georgi. Plovdivska enciklopedija – šesto preraboteno i dopălneno izdanie. Plovdiv : Izdatelska kăšta „Glas". 2017. 474 s. ISBN 9789544915537. S. 223 – 224. (po bulharsky)
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  digital.plovdiv.bg
3. 1 2 3 4 5 6 7 8  europeana.eu

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dom chadžiho Vlasakiho Čochadžijatu**
***Probudím se včera*** je česká komédia Miloslava Šmídmajera z roku 2012. Film sa natáčal v lete 2011 v mestách Litoměřice, Lovosice, Praha, na zámku Ploskovice a v obore Veltrusy.

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Príbeh s nádychom sci-fi rozpráva príbeh učiteľa Petra (Filip Blažek), ktorý je síce ako učiteľ a autor poviedok úspešný, no na poli vzťahov prežíva jeden neúspešný vzťah za druhým. Uvedomí si, že jedinou skutočnou láskou jeho života bola Eliška (Eva Josefíková), spolužiačka zo strednej, s ktorou sa však rozišiel. Využije príležitosť vrátiť sa do minulosti, aby zmenil svoj život. Mladý Peter (stvárňuje ho Jiří Mádl) sa pomocou stroja času ocitne v roku 1989, kedy bude môcť zmeniť niektoré vtedajšie rozhodnutia tak, aby sa vrátil do šťastnej a úspešnej budúcnosti nielen po stránke kariérnej, ale aj životnej.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Referencie
----------

1. ↑  Zaujímavosti z natáčania

Externé odkazy
--------------

* Česko-Slovenská filmová databáze
* Recenzia filmu

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Probudím se včera na českej Wikipédii.*
**Ines-Loan Rau** (\* 1990, Paríž) je francúzska transrodová modelka. V novembri 2017 sa stala playmate mesiaca časopisu Playboy, čím bola prvou verejne známou transrodovou playmate. Rau sa narodil v Paríži, je alžírskeho pôvodu. Vo veku 16 rokov podstúpil operáciu zmeny pohlavia na ženské. Jeho inšpiráciou k tranzícii bol životný príbeh anglickej transrodovej modelky Caroliny „Tuly" Cossey.

Kariéra
-------

Po dovŕšení 18 rokov sa Rau začala živiť ako tanečnica pre DJov na Ibize. V tom čase sa spriatelila s Davidom Guettom. V roku 2013, vo veku 23 rokov, prvýkrát pózovala nahá s Tysonom Beckfordom pre francúzsky luxusný časopis *OOB*. Bolo to krátko potom, čo verejne oznámila, že podstúpila zmenu pohlavia. V máji 2014 sa prvýkrát objavila v časopise Playboy v sérii fotografií nazvanej „Evolúcia", ktorej cieľom bolo zobraziť rastúce akceptovanie rodových identít za hranicami mužsko-ženského binárneho systému. Stala sa tak druhou transrodovou ženou, ktorá sa objavila v *Playboyi*, a vôbec prvou modelkou z tohto časopisu, ktorá sa k zmene pohlavia sama prihlásila (Cossey, ktorá pózovala pre Playboy už v roku 1981, bola odhalená ako transrodová osoba proti svojej vôli, a v časopise sa neskôr objavila aj v roku 1991).

Následne Rau získala prácu modelky pre módnu návrhárku Nicole Miller, Alexisa Bittara a Barneys New York. Pózovala aj pre talianske vydanie časopisu *Vogue* a v kampani pre francúzsku módnu značku Balmain.

Cooper Hefner, syn zakladateľa *Playboya* Hugha Hefnera, oznámil v októbri 2017, že Rau sa v dvojčísle november/december objaví ako „playmate mesiaca", čím sa stala prvou otvorene transrodovou ženou, ktorá získala tento titul. Hefner prirovnal voľbu udeliť titul Rau k otcovmu rozhodnutiu predstaviť Jennifer Jackson ako prvú afroamerickú playmate v *Playboyi* v roku 1965.

Aktivizmus
----------

Po svojom coming-oute sa Rau stala aktívnejšou v kampani za práva transrodových osôb. V roku 2016 sa objavila v spravodajskom formáte TF1 *Sept à Huit* v epizóde zameranej na jej život.

Referencie
----------

1. 1 2  JÁNOŠOVÁ, Soňa. Na obálke časopisu Playboy bude modelka, ktorá sa narodila ako muž. *sme.sk* (Bratislava: Petit Press), 2017-10-24. Dostupné online [cit. 2023-07-04]. ISSN 1335-4418.
2. 1 2   *Model Ines Rau becomes Playboy's first transgender Playmate* [online]. bbc.com, 2017-10-20, [cit. 2023-07-04]. Dostupné online. (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ines Rau**

Externé odkazy
--------------

* Ines Rau na stránke Models.com

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ines Rau na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 177879810
* ISNI: 0000 0004 7433 2091
* VIAF: 7154981801167742332
Toto je článok o anglickom románe. O filme nakrútenom podľa románu pozri *Pýcha a predsudok (film).*

***Pýcha a predsudok*** (angl. Pride and Prejudice) je najznámejší román anglickej spisovateľky Jane Austenovej a jeden z najpopulárnejších románov anglickej literatúry vôbec. Prvú verziu románu Austenová napísala v rokoch 1796 – 1797 pod názvom *Prvé dojmy* (*First Impressions*), v tejto podobe ho však nikdy nevydala, pretože sa preň Austenovej nepodarilo nájsť vydavateľa. Po vydaní románu Rozum a cit sa k rukopisu Austenová vrátila, prepracovala ho, takže bol román nakoniec publikovaný 28. januára 1813 pod názvom „Pýcha a predsudok".

Hlavné postavy románu sú mladá, dôvtipná a citlivá Elizabeth Benettová, stelesňujúca samu autorku, a inteligentný, ale neprístupný a navonok necitlivý pán Fitzwilliam Darcy. Román popisuje postupné prekonávanie vlastnej pýchy a zbavovanie sa predsudkov zo strany oboch hrdinov, ktoré - bez toho aby to sami vedeli - prekonáva predovšetkým ich vzájomná láska.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pýcha a predsudok**

Externé odkazy
--------------

* Román *Pýcha a predsudok* na stránkach Projektu Gutenberg
* Pride and Prejudice - Audiobook
Cimbal
**Cimbal** je doskový úderný hudobný nástroj, zaraďovaný medzi strunové nástroje (tóny vznikajú rozochvievaním strún). Vývinovo je príbuzný so stredovekým psaltériom a predstavuje určitý druh stolnej citary.

Tu to začína [WA = g látky A 100 g roztoku = SA

alebo hmotnosť danej látky A, ktorá sa rozpustí v 100 g vody pri určitej teplote a vznikne pritom nasýtený vodný roztok danej látky A potom pre hmotnostný zlomok látky A WA v jej nasýtenom roztoku platí:

SA = g látky A 100 g H2O

g látky A

WA= g látky A + 100g vody

Rozpustnosť látky závisí:

a) od jej zloženia a štruktúry, b) od zloženia a štruktúry rozpúšťadla,

c) od teploty.

Z hľadiska štruktúry sa látky delia:

a) polárne, b) nepolárne.

Teoreticky sa odvodilo a experimentálne potvrdilo, že nepolárne látky sa lepšie rozpúšťajú v nepolárnych rozpúšťadlách, polárne látky sa lepšie rozpúšťajú v polárnych rozpúšťadlách. Najvýznamnejšie a najpoužívanejšie polárne rozpúšťadlo je voda.

Hodnoty rozpustnosti anorganických látok pri rôznej teplote sa udávajú v chemických tabuľ- kách. Vynesením grafickej závislosti rozpustnosti určitej látky od teploty získame krivku rozpus- tnosti. (Krivky rozpustnosti niektorých anorganických látok sú na obr. 20-29]

Opis
----

Úderom väčšinou drevenej paličky s mäkkou hlavicou (vata, koža, plsť, ...) sa rozochvieva struna, natiahnutá v drevenej rezonančnej konštrukcii lichobežníkového tvaru. Pre každý tón je natiahnutá 1 až 4 oceľové struny (30-39 sád), pokrývajúce tónový rozsah C–a³. Struny sú na bokoch ohraničené dlhými kobylkami a ďalšie kobylky (3-5) sú umiestnené nad rezonančnou skriňou. To umožňuje získať 40-55 tónov. Podľa rozmerov a rozsahu tónov sa cimbaly delia na detské, malé a veľké. Rezonančná skrinka veľkého cimbalu stojí na štyroch nohách a doplnený je tlmiaci pedál.

Rozmery cimbalov| v cm | detský | malý | veľký |
| --- | --- | --- | --- |
| spodná
základňa | 40 | 80-100 | 140 |
| vrchná
základňa | 30 | 60-80 | 95 |
| šírka | 26 | 50-70 | 74 |
| výška | 2-5 | 7-10 | 15 |

V strednej a juhovýchodnej Európe je cimbal významnou súčasťou ľudového inštrumentára. Na Slovensku je známy od 17. storočia, až v 19. storočí sa presadil v cigánskych a neskôr sedliackych muzikách.

Referencie
----------

1. ↑  ENCYKLOPEDICKÝ ÚSTAV, Slovenskej akadémie vied. *Encyklopédia Slovenska, I. Zväzok*. 1. vyd. Bratislava : Veda, vydavateľstvo SAV, 1977. S. 324.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Cimbal**

Externé odkazy
--------------

* Cimbalové paličky
* Hlavice cimbalových paličiek

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Cimbál na českej Wikipédii.*
**Rodinka úžasných** je americká rodinná animovaná komédia z roku 2004. Režisérom a autorom scenára je Brad Bird. Jedná sa o šiesty film štúdia Pixar. Bob Parr je bývalý superhrdina, ktorý zavesil svoj kostým na klinec, stal sa úradníkom a venuje sa svojej manželke a trom deťom - kým mu do života nevstúpi superzločinec Syndróm.

Dej filmu
---------

Začiatok filmu nás zavedie na zoznámenie medzi Helen a Bobom, teda Elastinou a pánom Úžasným. Za 15 rokov už majú pätnásťročnú Violett, osemročného Dasha a jednoročného Jack-Jacka. Hrdinstvo je v tom čase už pasé a tak všetci hrdinovia zavesili svoju slávu na klinec. Lenže raz sa k pánovi Úžasnému dostane správa, že môže dostať prácu ako hrdina potom čo stratil prácu v poisťovacej spoločnosti. Lenže Bob je unesený a Elastina musí zachrániť svojho manžela a k nej sa pridajú aj jej staršie deti. Takže musí zachrániť svet pred Syndrómom a musia na to ísť ako rodina.

Obsadenie
---------

* Craig T. Nelson – Bob Parr
* Holly Hunter – Hellen Parrová
* Sarah Vowell – Viollet Parrová
* Spencer Fox – Dash Parr
* Jason Lee – Syndróm
* Samuel L. Jackson – Lucius Best/Mrazič
* Elizabeth Peña – Mirage
* Brad Bird – Edna
***S tebou mě baví svět*** je česká filmová komédia režisérky Márie Poledňákovej z roku 1982.

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Dej filmu sa začína v čase príprav každoročnej „pánskej jazdy" troch kamarátov Alberta Horáka (Július Satinský), Michala Adámka (Václav Postránecký) a Pepu Bednářa (Pavel Nový) na chalupu v Beskydách. Plány im pozmenia manželky, ktoré sa vzbúria a pribalia im na dovolenku deti. Komické situácie vyvoláva aj skutočnosť, že so šiestimi deťmi vo veku od 1 do 10 rokov budú musieť cestovať vlakom. 

Chalupa v malebnom prostredí hôr bez elektriny, s latrínami a s nutnosťou rúbať drevo, nosiť a ohrievať vodu ponúka najmä zásluhou detí mnoho možností na humorné situácie. Potreba zamestnať ich núti otcov vymýšľať súťaže a úlohy, ktorých sa aj sami zúčastňujú. Večer unavení ani nepomyslia na plánované žúry, no len do okamihu, keď sa Pepa neprizná k nočným výletom do hotela v stredisku. Albert a Michal napriek snahe nevedia zabrániť jeho únikom a rozhodnú sa zistiť skutočnú pravdu. 

Nočný výlet sa prejavil únavou otcov, ktorá spôsobila voľný program pre deti. Nečakaná návšteva manželiek zaskočila rekreantov v situáciách, ktoré vyústili do predčasného odchodu detí a tichej domácnosti otcov. Pomsta manželiek na seba nenechala dlho čakať.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Externé odkazy
--------------

* Filmklub[nefunkčný odkaz]
* *S tebou mě baví svět* v Česko-Slovenskej filmovej databáze
* *S tebou mě baví svět* v Internet Movie Database (po anglicky)
Ing. **Jozef Mišák**, CSc. (\* 13. júl 1947, Krásna Ves) je slovenský jadrový energetik, vysoký štátny úradník a manažér. V rokoch 1993 – 1997 bol prvým predsedom Úradu jadrového dozoru Slovenskej republiky.

Životopis
---------

Jozef Mišák sa narodil v roku 1947 v obci Krásna Ves v okrese Bánovce nad Bebravou. V rokoch 1965 – 1970 vyštudoval jadrové inžinierstvo na ČVUT v Prahe. Po škole pracoval v rokoch 1971 – 1977 vo Výskumnom ústave energetickom, od roku 1978 vo Výskumnom ústave jadrových elektrární (neskôr premenovaný na Výskumný ústav jadrovej energetiky) na viacerých vedúcich pozíciách v oblasti jadrovej bezpečnosti, v roku 1992 ako riaditeľ. 1. januára 1993 bol menovaný za prvého predsedu novovzniknutého Úradu jadrového dozoru Slovenskej republiky, ktorý vznikol z Československej komisie pre atómovú energiu. Úradu predsedal do konca roku 1997 a zaslúžil sa o vstup Slovenska do Medzinárodnej agentúry pre atómovú energiu (MAAE), ako aj o úspešnú rekonštrukciu elektrárne V-1 v Jaslovských Bohuniciach v 90. rokoch 20. storočia. 

Od roku 1998 do roku 2004 pracoval ako vedúci oddelenia rozvoja bezpečnosti v MAAE, so zameraním na bezpečnostné štnadardy a návody pre havarijné analýzy jadrových elektrární. V MAAE pôsobil ešte ako predseda ÚJD SR ako guvernér a podpredseda Rady guvernérov MAAE, bol tiež členov poradnej komisie MAAE o bezpečnostných štandardov. Od roku 2005 pôsobí v Ústave jadrového výskumu, a. s. v Husinci-Řeži, hlavnej českej výskumnej a vývojárskej inštitúcii v oblasti jadrovej energetiky. Mišák pracuje ako riaditeľ ÚJV Řež pre stratégiu a zároveň ako viceprezident pre strategický rozvoj, zameriavajúc sa na dlhodobú stratégiu podniku a koordináciu technických projektov a výstavbu nových jadrových elektrární.

Je členom odbornej komisie PhD. štúdia vedeckej rady STU v odbore Jadrová energetika. Mišák publikoval viac ako 100 výskumných správ a viac než 200 technických článkov a konferenčných príspevkov v oblasti jadrovej bezpečnosti.

Hovorí plynule po slovensky, česky, anglicky, rusky a taliansky. Býva v Piešťanoch.

Referencie
----------

1. ↑   *Výročná správa 10 rokov ÚJD SR 1993-2002* [online]. ujd.gov.sk, [cit. 2023-05-19]. Dostupné online.
2. 1 2   *Zborník anotácií z medzinárodnej konferencie SES 2009* [online]. inis.iaea.org, [cit. 2023-05-19]. Dostupné online.
3. ↑  SME - gub. Jadrové elektrárne sú (vraj) najbezpečnejšie. *SME* (Bratislava: Petit Press), 1996-05-17. Dostupné online [cit. 2023-05-19]. ISSN 1335-4418.
4. 1 2 3 4   *Konsolidovaná výročná správa za rok 2013* [online]. krasnaves.sk, [cit. 2023-05-19]. Dostupné online. Archivované 2023-05-19 z originálu.
5. ↑  FG Forrest, a.s. www.fg.cz, 2017. *S japonskou JANSI jsme připravili metodiku pro MAAE* [online]. ujv.cz, [cit. 2023-05-19]. Dostupné online.
6. ↑   *Jozef Mišák: Jadrové elektrárne na Ukrajine fungujú štandardne* [online]. energia.sk, 2014-03-05, [cit. 2023-05-19]. Dostupné online.
Hríbový mrak vytvorený detonáciou
**Projekt 596** bol prvý test jadrových zbraní vykonaný Čínskou ľudovou republikou, odpálený 16. októbra 1964 na testovacom mieste Lop Nur. Išlo o implózne štiepne zariadenie na urán-235 vyrobené zo zbraňového uránu (U-235) obohateného v závode na difúziu plynov v Lan-čou.

Atómová bomba bola súčasťou čínskeho programu „Dve bomby, jeden satelit". Mala výťažnosť 22 kiloton, porovnateľnú s prvou jadrovou bombou Sovietskeho zväzu RDS-1 v roku 1949 a americkou bombou Fat Man zhodenou na Nagasaki v Japonsku v roku 1945. Vďaka testu sa Čína stala piatou jadrovou veľmocou na svete a prvou ázijskou krajinou, ktorá má jadrové kapacity. Išlo o prvý zo 45 úspešných jadrových testov, ktoré Čína uskutočnila v rokoch 1964 až 1996, pričom všetky sa uskutočnili na testovacom mieste Lop Nur.

Motivácia
---------

Čínsky program jadrových zbraní sa začal 15. januára 1955. Rozhodnutie čínskeho vedenia podnietili konfrontácie so Spojenými štátmi v 50. rokoch, vrátane kórejskej vojny, krízy v Taiwanskom prielive v roku 1955, jadrového vydierania a nakoniec aj vojny vo Vietname. Mao Ce-tung vysvetlil svoje rozhodnutie na zhromaždení politbyra Komunistickej strany Číny v roku 1956:

*„Už teraz sme silnejší ako v minulosti a v budúcnosti budeme ešte silnejší ako teraz. Nielenže budeme mať viac lietadiel a delostrelectva, ale aj atómovú bombu. V dnešnom svete, ak nechceme byť šikanovaní, musíme mať túto vec."*

Mao bol presvedčený, že schopnosti jadrových zbraní umožnia Číne presadiť svoju „národnú vôľu" voči politickým cieľom a odvrátiť hrozby pre národnú bezpečnosť.

Špecifiká
---------

* **Čas**: 16. októbra 1964, 07:00 GMT
* **Miesto**: Lop Nur Test Ground, 40°15'45''N 89°47'24'', približne 70 km severozápadne od suchého jazera Lop Nor
* **Typ a výška testu**: Veža, 102 metrov
* **Výťažok**: 22 kiloton

Referencie
----------

1. ↑  "16 October 1964 – First Chinese nuclear test: CTBTO Preparatory Commission". *www.ctbto.org*. Retrieved 2017-06-01.
2. ↑  Bukharin, Oleg; Podvig, Pavel Leonardovich; Hippel, Frank Von (2004). *Russian Strategic Nuclear Forces*. MIT Press. p. 441. ISBN 9780262661812.
3. ↑  NORRIS, ROBERT S. (1996-03-01). "French and Chinese Nuclear Weapon Testing". *Security Dialogue*. 27 (1): 39 – 54. doi:10.1177/0967010696027001006. ISSN 0967-0106.
4. ↑  "China's Advance toward Nuclear Status in Early 1960s Held Surprises for U.S. Analysts, Generated Conflicting Opinions about the Potential Dangers". *nsarchive.gwu.edu*. October 16, 2014. Retrieved 2017-06-02.
5. ↑  Archive, Wilson Center Digital. "Wilson Center Digital Archive". *digitalarchive.wilsoncenter.org*. Retrieved 2017-06-02.
6. ↑  *Communist China's Weapons Program for Strategic Attack*, NIE 13-8-71 (Top Secret, declassified June 2004), Central Intelligence Agency, Washington, D.C. 1971.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Project 596 na anglickej Wikipédii.*
**Contemporary hit radio** (**CHR**, tiež **Top 40**) je rozhlasový formát, ktorý sa sústreďuje na prezentáciu súčasnej populárnej hudby rôznych žánrov. Tento názov bol prvýkrát použitý v magazíne Radio & Records v 80. rokoch a nadväzuje na koncept *Top 40*, ktorého dejiny siahajú do 50. rokov 20. storočia. V tomto čase sa rádiá začali formátovať a každý z formátov obsahoval iba vybrané hudobné žánre. Ako CHR sa vtedy začali označovať stanice, ktoré hrali nové hity bez ohľadu na žáner.

CHR rádiá majú úzky playlist a veľmi vysoké rotácie vo väčsine prípadov 80 - 150 skladieb, ktoré sa vysielajú 4-6krát denne.

Na Slovensku v tomto formáte vysielajú rádiá Europa 2 a Dobré rádio.

Varianty
--------

**CHR/Pop** (tiež **Mainstream CHR**) je najznámejším variantom formátu – pokiaľ sa použije označenie CHR bez spresnenia, väčšinou ide o CHR/Pop. Hudobnou náplňou sú skladby žánrov pop, urban, rock a alternative.

**CHR/Dance** sa sústreďuje na tanečnú hudbu a dance remixy populárnych skladieb.

**CHR/Urban** (tiež **CHR/rhytmic**) sa sústreďuje na žánroch hip-hop a R&B. Na rozdiel od urban contemporary sa však nevyhýba ani skladbám pop-music.

**Adult CHR** je skĺbením formátov CHR/Pop a Hot AC. Na rozdiel od Hot AC je vo vysielaní viac skladieb dance či rhytmic, vyhýbajú sa však agresívnym subžánrom hip-hopu.

**CHR/Rock** je podobný variantu CHR/Pop, avšak v repertoári je viac skladieb zo žánrov modern rock a modern AC.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku CHR na poľskej Wikipédii.*

Referencie
----------

1. ↑   *Malý lexikon rozhlasových formátů* [online]. radiotv.cz, 2002-03-24, [cit. 2012-05-14]. Dostupné online.
Prof. PhDr. ThLic. **Juraj Dolinský** SJ, PhD. (\* 9. november 1958, Nitra – † 15. január 2022, Prešov) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, člen Spoločnosti Ježišovej a cirkevný historik.

Životopis
---------

Teológiu študoval na Rímskokatolíckej cyrilometodskej bohosloveckej fakulte v Bratislave v rokoch 1978 – 1983. 12. júna 1983 bol v Nitre vysvätený za kňaza Nitrianskej diecézy. V roku 1986 vstúpil tajne do Spoločnosti Ježišovej. V roku 1991 ho provinciál poslal študovať na fakultu cirkevných dejín Pápežskej Gregoriánskej univerzity v Ríme – špecializácia Novovek.

Rok bol sóciom magistra Spoločnosti Ježišovej v Trnave a potom rok prefektom školastikov v Bratislave. Súčasne učil cirkevné dejiny na Aloisiane – Teologickom inštitúte sv. Alojza Spoločnosti Ježišovej na Slovensku pri Trnavskej univerzity (dnes Teologická fakulta Trnavskej univerzite).

Doktorandskú skúšku zo slovenských dejín zložil 24. júna 1998 na Fakulte humanistiky Trnavskej univerzity. V júni 1999 obhájil na TU v Trnave dizertačnú prácu na tému „Cirkev a štát na Slovensku v rokoch 1918 – 1945". Dňa 24. januára 2011 bol prezidentom SR vymenovaný za profesora v odbore katolícka teológia.

Od 1. augusta 1997 pôsobil v trnavskej komunite Spoločnosti Ježišovej. Od 1. septembra 1998 bol prodekanom Teologickej fakulty a v rokoch 2003 až 2011 bol dekanom Teologickej fakulty Trnavskej univerzity.

Referencie
----------

1. ↑  SITA. Zomrel dekan Teologickej fakulty Trnavskej univerzity Juraj Dolinský. *pravda.sk* (Bratislava: Perex), 2022-01-15. Dostupné online [cit. 2022-01-15]. ISSN 1336-197X.
2. ↑

Autoritné údaje: * GND: 1146411960
* LCCN: n2001088909
* NK ČR: xx0015526
* SNK: 199869
* VIAF: 306092398
* WorldCat: lccn-n2001088909
**Mount Panorama**| Miesto | Bathurst, Nový Južný Wales, Austrália |
|  |
| Časové pásmo | UTC+10 |
| Hlavné podujatia | *Súčasnosť*Bathurst 1000Bathurst 12 HourBathurst 6 HourChallenge Bathurst*Minulosť*Australian Grand PrixAust. Touring Car Champ.Australian motorcycle Grand PrixAustralian Tourist TrophyAustralian Drivers’ Champ.Bathurst 24 Hour |
| Dĺžka okruhu | 6,213 kilometra (3,861 míľ) |
| Počet zákrut | 23 |
| Rekord kola | 1:59.2910 (GER Christopher Mies, Audi R8 Ultra GT3, 2018) |

**Mount Panorama Circuit** je pretekársky okruh, nachádzajúci sa v meste Bathurst (Nový Južný Wales) v Austrálii. Mesto Bathurst sa nachádza približne 200 km západne od Sydney. Nachádza sa na kopci a je známy aj ako "Wahluu". Každý október sa tu konajú známe preteky cestovných automobilov Bathurst 1000 a tiež každý február aj vytrvalostné preteky Bathurst 12 Hour. Okruh je dlhý 6,213 km, pričom po technickej stránke ide o mestský okruh a mimo pretekárskych podujatí ide o bežné cesty s rýchlostnými obmedzeniami.

Pretekať sa na týchto miestach začalo v roku 1906, pričom v polovici roku 1936 sa začal stavať okruh Mount Panorama tak, ako ho dnes poznáme. Prvé podujatie na tomto okruhu bolo 1938 Australian Grand Prix, ktoré vyhral Peter Whitehead.

Okruh je nezvyčajne navrhnutý a jeho prevýšenie je 174 metrov. Okruh sa skladá z týchto častí: The Pit Straight, Hell corner, Mountain Straight, Griffins Bend, The Cutting, Reid Park, Sulman Park, McPhillamy Park, Brock's Skyline, The Esses, Forrest's elbow, Conrod Straight, The Chase a Murray's Corner.

Držiteľom rekordu kola je v súčasnosti Christopher Mies, ktorý okruh zvládol za 1:59.2910 s vozidlom Audi R8 Ultra GT3, počas podujatia 2018 Challenge Bathurst dňa 16. novembra 2018.

Galéria
-------

* Časť okruhu s boxami (vpravo) a štart/cieľ (Pit Straight)Časť okruhu s boxami (vpravo) a štart/cieľ (Pit Straight)
* Automobily prechádzajúce z časti McPhillamy Park do Brock’s SkylineAutomobily prechádzajúce z časti McPhillamy Park do Brock’s Skyline
* Letecký pohľad na zákrutu Forrest’s Elbow v popredíLetecký pohľad na zákrutu Forrest’s Elbow v popredí

Referencie
----------

1. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2019-02-16]. Dostupné online. Archivované 2019-02-28 z originálu.
2. ↑   *Bill Brown's 1971 Bathurst Crash* [online].. Dostupné online.
3. ↑  1994 Bathurst 1000 Don Watson fatal crash
4. ↑   SVG leads McLaren to Bathurst 12 Hour victory. *Speedcafe*, 7. február 2016. Dostupné online [cit. 2016-02-08].

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Mount Panorama Circuit na anglickej Wikipédii.*
Kaštieľ v Ožďanoch
**Oždiansky kaštieľ** je kaštieľ na Slovensku nachádzajúci sa v obci Ožďany. Kaštieľ prešiel v posledných rokoch niekoľkými zmenami vlastníctva, kedy ho obec odpredala za účelom rekonštrukcie, no vždy sa kvôli porušeniu zmlúv vrátil späť do obecných rúk. Momentálne je však kvôli exekúcii na bývalého majiteľa kaštieľ opäť v ďalších rukách, SAD Zvolen.

História
--------

Na ceste z Lučenca do Rimavskej Soboty v Ožďanoch je kaštieľ, ktorý si v tomto prehľade zasluhuje zmienku z viacerých dôvodov. Pôvodne renesančný poschodový kaštieľ postavili na návrší v prvej polovici 17.storočia na mieste, kde stál starší hrad pravdepodobne zo začiatku 14. storočia, ktorý v roku 1604 vypálilo cisárske vojsko. Zvyšky gotického hradu boli včlenené do nového kaštieľa, ktorý má pôdorys nepravidelného štvoruholníka. Jeho krídla majú rozličnú dĺžku – čelné juhozápadné krídlo je mierne navonok zalomené, protiľahlé len čiastočne (doplnené múrom so zadnou bránkou na nádvorie). Vstup do kaštieľa nie je v osi, ale v ľavej časti predného krídla. Kaštieľ v polovici 18. storočia prestavali a zmenili aj fasády štyroch nárožných veží. Niektoré krídla dostali nové klenby, v rohu nádvoria pristavali schodište, takže kaštieľ mal okrem schodišťa v severozápadnom krídle ďalšie v južnom rohu a pri východnej veži. Najväčšiu zmenu priniesla prestavba fasády. Vstupnú časť zdôraznila vystupujúca bočná výplň pilastrov s prestavanými stĺpmi. Na ich bohaté rímsové hlavice dosadá stlačený oblúk až vo výške rímsy strechy. V pravej časti priečelia neskôr predstavali na štyroch stĺpoch balkón, ktorý mal vyvážiť veľké architektonické zdôraznenie portálu.

V parku kaštieľa postavili klasicistický pavilón a v prvej polovici 19. storočia pri kaštieli empírovú stavbu v podobe gréckeho chrámu in antis. Menšie opravy na kaštieli už veľa nezmenili a do druhej svetovej vojny bol obývaný. Väčšiu ujmu utrpel v roku 1945, keď bol značne poškodený priamymi zásahmi. Pred zánikom zachránila objekt aspoň provizórna oprava v rokoch 1951 – 1953 (namiesto jednej nárožnej veže postavili štvorhrannú a obnovili strechu).

3. októbra 2019 v podvečerných hodinách zničil šindľovú strechu kaštieľa rozsiahly požiar.

Pozri aj
--------

* Zoznam kaštieľov na Slovensku

Referencie
----------

1. ↑  TASR. V Ožďanoch pri Rimavskej Sobote zhorela strecha kaštieľa. *SME* (Bratislava: Petit Press), 2019-10-03. Dostupné online [cit. 2019-10-03]. ISSN 1335-4418.

Zdroje
------

* Zámky.sk – zdroj, z ktorého (pôvodne) čerpal tento článok.

* Štefan Pisoň: *Hrady zámky a kaštiele*, 1973

Súradnice: 48°22′45″S 19°53′46″V﻿ / ﻿48,379118°S 19,896079°V﻿ / 48.379118; 19.896079
Povojnová maketa bomby „Fat Man".
**Fat Man** (v preklade **Tučný muž**) bol krycí názov pre plutóniovú atómovú bombu, ktorá bola zhodená 9. augusta 1945 na japonské mesto Nagasaki. Bomba bola zvrhnutá z lietadla B-29 Superfortress (s prezývkou *Bockscar*).

Priebeh náletu
--------------

Letecká snímka Nagasaki pred výbuchom a po výbuchu atómovej bomby.
Pred svitaním, dňa 9. augusta, odštartoval z letiska na ostrove Tinian bombardér B-29 Superfortress s prezývkou Bockscar. Na palube lietadla bola umiestnená aj takmer 5 tonová plutóniová bomba. Po dosiahnutí výšky 2300 metrov zamierilo lietadlo na severovýchod smerom na Japonsko. Informácie o počasí v cieľovej oblasti získavala posádka lietadla nesúce atómovú bombu od dvoch prieskumných lietadiel, ktoré vyzlietli ešte pred štartom Bockscar-u. Jedno prieskumné lietadlo letelo smerom na hlavný cieľ, na Kokuru, a druhé nabralo kurz na náhradný cieľ, na mesto Nagasaki. Posádka lietadla Bockscar mala rozkaz previesť bombardovanie vizuálne, a keďže nad hlavným cieľom bola pomerne veľká oblačnosť, lietadlo zamierilo na náhradný cieľ Nagasaki. Plutóniová bomba bola zhodená na mesto o 11 hodine a 1 minúte. Lietadlo Bockscar sa vrátilo na Tinian s jedným medzipristátím na Okinave. V Nagasaki zomrelo okamžite po výbuchu 35 000 ľudí, ďalších 25 000 ich zahynulo po následkoch výbuchu.

Technické údaje
---------------

* Dĺžka bomby: 2,34 m
* Priemer: 1,52 m
* Hmotnost: 4 630 kg
* Výbuch o ekvivalentu: 21 kT TNT

Pozri aj
--------

* Jadrová zbraň
* Projekt Manhattan
* Little Boy

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Fat Man**

Zdroje
------

Iojryš, A.I. Morochov, I.D. Ivanov, S.K.: A bomba. Nakladatelství Svoboda, Praha, 1984, 389 s.

1. ↑   *BOCKSCAR … THE FORGOTTEN PLANE THAT DROPPED THE ATOMIC BOMB* [online]. 2008-08-07, [cit. 2023-08-24]. Dostupné online. (po anglicky)
***Muž v ohni*** (ang. *Man on Fire*) je americký triler z roku 2004 natočený podľa rovnomennej novely od A. J. Quinnella. Rovnomenný film podľa tejto novely bol natočený už v roku 1987. 

V hlavnej úlohe sa predstavil Denzel Washington ako skleslý bývalý pracovník CIA pracujúci ako bodyguard. V ďalších úlohach účinkovali Christopher Walken, Dakota Fanningová, Radha Mitchellová, Giancarlo Giannini, Marc Anthony, Rachel Ticotinová a Mickey Rourke.

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Mexiko nie je práve najbezpečnejšie mesto. Popri drogách a prostitúcii tu doslova prekypuje unášanie detí bohatých rodičov za účelom nabalenia sa na výkupnom. Niekdajší dôstojník United States Marine Corps Force Reconnaissance a pracovník CIA John Creasy (Denzel Washington) zabil v živote veľa ľudí a už dávno stratil vieru v to, že by sa niekedy mohol dostať do neba. Najlepším kamarátom mu je fľaška alkoholu. Cez Mexiko len náhodne prechádza, keď mu starý kolega zo CIA Paul Rayburn (Christopher Walken) ponúkne prácu. Jedna tunajšia zámožná rodina má malú dcérku Pitu (Dakota Fanningová) a bojí sa o ňu. Creasy nie je pre spomalené reakcie, oslabené alkoholom, úplne ideálnym osobným strážcom, no vďaka brilantnej minulosti je pre Pitinho otca (Marc Anthony) tým pravým. Práca je teda jeho, čím sa ale dostane do veľkých problémov.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Obsadenie
---------

* Denzel Washington ako John W. Creasy
* Dakota Fanningová ako Lupita-Martin Ramos, "Pita"
* Marc Anthony ako Samuel Ramos
* Radha Mitchellová ako Lisa-Martin Ramos
* Christopher Walken ako Paul Rayburn, starý Creasyho kolega zo CIA, ktorý pracuje v bezpečnostnej firme v Mexiku.
* Giancarlo Giannini ako Miguel Manzano, riaditeľ AFI.
* Rachel Ticotinová ako Mariana Garcia Guerrero, reportér pre *Diario Reforma*.
* Jesús Ochoa ako Victor Fuentes
* Mickey Rourke ako Jordan Kalfus, právnik Samuela Ramosa.
* Angelina Peláez ako Sister Anna
* Roberto Sosa ako Daniel Rosas Sanchez ako "Hlas"
* Gero Camilo ako Aurelio Rosas Sanchez
* Mario Zaragoza ako Jorge Ramirez

Referencie
----------

1. ↑   *Man on Fire (2004)* [online]. Box Office Mojo, [cit. 2010-05-31]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* *Man on Fire* official website (Archive)
* *Man on Fire* v Internet Movie Database (po anglicky)
* *Muž v ohni* v Česko-Slovenskej filmovej databáze
* Man on Fire na Rotten Tomatoes
* Man on Fire na Box Office Mojo

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Man on Fire (2004 film) na anglickej Wikipédii.*
***Smrtiaci bumerang*** je americký film z roku 1996. Rozpráva príbeh jednoduchého muža Karla Childersa, ktorého prepustia z psychiatrickej kliniky, v ktorej žil po tom, čo zabil svoju matku a jej milenca ešte ako dvanásťročný chlapec. Hlavnú úlohu vo filme stvárnil Billy Bob Thornton, ktorý je zároveň režisérom aj scenáristom filmu.

Príbeh
------

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Mentálne zaostalý Karl žije v psychiatrickom ústave od svojich dvanástich rokov, po tom čo zabil svoju matku a jej milenca. Jeho hospitalizácia končí a Karl musí z ústavu odísť a adaptovať sa do normálneho života. Karl je talentovaný v oprave malých motorov, a tak mu riaditeľ ústavu pomôže nájsť prácu a ubytovanie v malom ochode s kosačkami. 

Postupne sa zoznamuje s novými ľuďmi. Zoznámi sa s chlapcom Frankom Wheatleym, ktorý si ho okamžite obľúbi. Frank vidí v Karlovi svojho otca, ktorý spáchal samovraždu. Páči sa mu ako Karl rozpráva. Pre Karla sa Frank stane jeho priateľom a mladším bratom, ktorého nikdy nemal. Nasťahuje sa do garáže Whetleyovcov a spoznáva Frankovu matku a jej hrubého a agresívneho priateľa Doyla, ktorý Franka nemá rád. Frank a jeho matka sa pre Karla stanú jeho novou rodinou, ktorej nesmie nikto ubližovať. 

Karl si uvedomí, že musí Franka a jeho matku chrániť pred Doylovým hnevom a agresiou. Rozhodne sa Doyla zabiť a potom sa prihlási na políciu. 

Produkcia
---------

* Posledné slová postáv Doyle, Vaughan, Frank, a Linda sú vo filme rovnaké: "Karl...?".
* Aby Billy Bob Thornton dosiahol stále nemotornú chôdzu Karla, nasypal do svojich topánok rozdrvené sklo.

Ocenenia
--------

Film získal v roku 1997 Oscara za najlepší adaptovaný scenár a ďalších 11 ocenení a 9 nominácii.
**Naqoyqatsi** je dokumentárny film, tretí zo série Qatsi, ktorý bol natočený v roku 2002 americkým režisérom Godfreyom Reggiom. Ide o víziu 21. storočia formou dokumentárnej až takmer filozofickej snímky, nútiacej diváka k zamysleniu. Film je sprevádzaný obrazom cez negatív a rôznymi počítačovými efektami. Udalosti sú tu zaznamenávané, ale nie priamo zobrazené. Hudbu k filmu skomponoval Philip Glass. Film *Naqoyqatsi* uzatvára trilógiu „Qatsi". Film trvá 89 minút, a rovnako ako v vo filmoch *Koyaanisqatsi* (1983) a *Powaqqatsi* (1988) nie je sprevádzaný žiadnym komentárom.

Zaujímavé
---------

**Naqoyqatsi** znamená v jazyku Indiánov kmeňa Hopi „*život ako vojna*".

Pozri aj
--------

* *Powaqqatsi*
* *Koyaanisqatsi*
* *Baraka*
* *Chronos*
* *Home*

Externé odkazy
--------------

* *Naqoyqatsi* v Internet Movie Database (po anglicky)
* Oficiálna stránka trilógie Qatsi

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Naqoyqatsi na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Filmový portál |
**Košická kráľovská akadémia** (*Academia regia Cassoviensis*) bola vysoká škola, ktorá vznikla na podklade Ratio educationis z r. 1777 na pôde dovtedajšej Košickej univerzity.

História
--------

Akadémia poskytovala vysokoškolské štúdium na dvoch fakultách: filozofickej a právnickej. Akadémia zároveň stále disponovala právom promovať absolventov. Košická kráľovská akadémia ďalej pôsobila od školského roku 1850 – 1851 ako Cisársko-kráľovská právnická akadémia (*Caesareo-regia iuris academia*). Právnická akadémia definitívne ukončila svoju činnosť krátko po vzniku Československej republiky, v roku 1922. Na Košickú univerzitu aj Košickú kráľovskú akadémiu v súčasnosti nadväzuje súčasná Univerzita Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach.

Referencie
----------

1. ↑  Pridal RO SSN Košice. *Písomnosti Academia regia Cassoviensis po 99 rokoch späť v Košiciach* [online]. ssn.sk, 2021-05-13, [cit. 2021-11-14]. Dostupné online.
2. ↑  TASR. Písomnosti Košickej kráľovskej akadémie sa po 99 rokoch vrátili do Košíc. *SME* (Bratislava: Petit Press), 2021-05-17. Dostupné online [cit. 2021-11-14]. ISSN 1335-4418.

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Košický portálHistorický portál |

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Súradnice: 48°43′15″S 21°15′28″V﻿ / ﻿48,720873°S 21,257858°V﻿ / 48.720873; 21.257858
**Sněženky a machři** je česká filmová komédia z roku 1983 o študentoch gymnázia na lyžiarskom výcviku v horách. Bola natočená so študentmi Gymnázia Nad Štolou v Prahe.

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Dej filmu sa odohráva na lyžiarskom výcviku, na ktorý vyráža trieda učiteľa Kardu (Radoslav Brzobohatý). Študenti druhého ročníka už pri odchode zo stanice prejavia svojrázny pohľad na celú akciu. Zábavné situácie sprevádzajú celý výcvik, ktorý sa napriek sparťanským podmienkam na horskej chate a dozoru darí študentom prežívať takmer podľa svojich predstáv. Film si všíma medziľudské vzťahy, ktoré odkrývajú osobnostné črty účastníkov v problematickom období života. Vrcholom výcviku je večer bez Kardu, ktorý musel odísť z chaty kvôli povinnostiam, kedy sa v kotolni rozbehne bujará zábava. Nie všetci však zvládnu oslavu voľnosti a bujarenie ukončí príchod mladej učiteľky Hanky (Veronika Freimanová), ktorú privolá Radek (Václav Kopta) k bezvládnemu telu spolužiaka Karla (Michal Suchánek). Lyžiarsky výcvik sa tak stáva miestom životnej skúsenosti pre viacerých, nie len v študentskom veku.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Pozri aj
--------

* Sněženky a machři po 25 letech

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Sněženky a machři na českej Wikipédii.*
Potok Briešťanka v obci Slovenské Pravno
**Briešťanka** je potok v hornom Turci, v západnej časti okresu Turčianske Teplice. Je to ľavostranný prítok Jasenice, má dĺžku 6,3 km a je tokom V. rádu. 

Pramení v pohorí Žiar, v podcelku Sokol na juhovýchodnom svahu Závozov (911,7 m n. m.) v nadmorskej výške približne 715 m n. m. Od prameňa tečie na krátkom úseku najprv na juh, potom na juhovýchod a následne severojužným smerom preteká intravilánom obce Brieštie. V obci priberá pravostrannú Hraničnú vodu (0,7 km), na dolnom konci obce sa stáča a pokračuje juhovýchodným smerom. Ďalej vstupuje do Turčianskej kotliny, kde preteká intravilánom obce Slovenské Pravno, pričom sa stáča východným smerom a zľava priberá potok zvaný Z trávnikov (1 km). Za obcou sa esovito stáča, priberá ďalší ľavostranný prítok, Pravnianku (1,5 km), od sútoku potom tečie severojužným smerom a napokon sa oblúkom stáča k svojmu ústiu na východ. Severne od obce Kaľamenová ústi v nadmorskej výške cca 460 m n. m. do Jasenice.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Jasenice (Turiec) |
| --- |
| *Jasenica* → *Turiec* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Briešťanka
* Budiš
* Horniacka
* Hraničná voda
* Jantošeje jarok
* **Jasenica**
* Jasenovský potok
* Kamenný jarok
* Košarisko
* Lazný
* Lúčky
* Lúčny
* Pravnianka
* Rovné lazy
* Rudniansky potok
* Rybník
* Uhliskový jarok
* Z Kapustných záhrad
* Z trávnikov
* Žliabok

 |
***Nezabudnuteľná cesta*** (orig. *A Walk to Remember*) je americký romantický film z roku 2002 nakrútený podľa rovnomenného bestselleru úspešného amerického spisovateľa Nicholasa Sparksa. Dej filmu je zasadený do polovice 90. rokov 20. storočia do Beaufortu v Severnej Karolíne. Témou filmu je problematika lásky medzi dvoma pôvodne nie veľmi kompatibilnými mladými ľuďmi (medzi rovesníkmi úspešným, ale značne nedisciplinovaným a povinnosti zanedbávajúcim chuligánom a konzervatívnou, zbožnou a slušne vychovanou dcérou pastora). Silná láska je tu motorom, ktorý napravuje, disciplinuje, učí viere a tolerancii a prekonáva náboženské a povahové rozdiely. 

Film celkovo dostal prevažne negatívne či rozporuplné kritiky (recenzentom sa často nepáčila "gýčovitosť a presladenosť filmu", "nahrubo a nedomyslene spracovaný dej", "chyby v strihu a spracovaní scén" či "ideologické vyznenie filmu"), u divákov však bol pomerne úspešný a predstaviteľka hlavnej dievčenskej roly, Mandy Moore, získala niekoľko ocenení a nominácií za svoj herecký výkon. Mimo USA, kde bol kladne hodnotený najmä v konzervatívnych kresťanských kruhoch, získal film mimoriadnou obľubu najmä na Filipínach, v Singapure a Poľsku. Inšpiráciou pre hlavnú dievčenskú postavu bola Sparksova sestra Danielle († 2000).

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

*Jamie Sullivan bola vo veľa ohľadoch moja mladšia sestra. Moja sestra bola roztomilá, podobne ako Jamie. Rovnako ako ona mala silnú vieru. Rovnako milovala kostol. Rovnako ako Jamie nebola populárna v škole. Rovnako ako Jamie bola vždy veselá a všetko, čo v živote chcela, bolo vydať sa.*
*A rovnako ako Jamie, moja sestra dostala rakovinu.*
*Rovnako ako Jamie, moja sestra niekoho stretla. A podobne ako Landon si tento dlhý čas nedokázal predstaviť, že by sa mohol oženiť s niekým, ako je ona. Nakoniec si však nedokázal pomôcť. Hoci vedel, že je chorá, že nemôže nad svojou chorobou vyhrať, tento muž ju požiadal o ruku.*
*Bola to tá najkrajšia vec, akú kedy kto pre niekoho urobil, a ja som napísal tento román nielen preto, aby ste poznali moju sestru, ale aj preto, aby ste vedeli, akú úžasnú vec pre ňu vykonal jej manžel.*
*Moja sestra žiaľ zomrela v júni (2000). Mala 33 rokov.* 
 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Pozri aj
--------

* Nicholas Sparks

Referencie
----------

1. ↑   Archivované 2007-06-09 na Wayback Machine Sparksovo prehlásenie z roku 2000 na jeho ofic. stránkách

Externé odkazy
--------------

* Official site Archivované 2015-05-26 na Wayback Machine
* The A Walk To Remember Fanlisting Archivované 2007-05-20 na Wayback Machine
* Kresťanské filmy
**Obliehanie prístavu Port Arthur** bola operácia v priebehu Rusko-japonskej vojny v rokoch 1904 až 1905. Port Arthur (dnes Lü-šun-kchou) bol v dobe vojny hlavnou ruskou námornou základňou v Tichom oceáne a jeho obsadenie sa stalo jediným vojenským cieľom Japonska v rusko-japonskej vojne.

Priebeh bitky
-------------

Celá rozsiahla operácia sa začala 5. mája 1904, keď sa japonská 2. armáda generála Ókua vylodila u Pi-c-wo. Presne o týždeň neskôr sa jej podarilo prerušiť železničné spojenie smerom na Port Arthur a 13. máj. 30. mája obsadili japonské oddiely obchodný prístav Dalnij (Lü-ta) a ďalej pokračovali až k Ja-fang-ťienu, kde 14. a 15. júna zviedli víťaznú bitku s ruským južným oddielom generála Štakelberga.

Port Arthur v roku 1904
Po príprave sa Japonci 26. júla odhodlali k útoku na Port Arthur. 3. armáda generála Nogiho napadla ruské opevnenie na Zelených horách, bránené oddielmi generála Foka. Rusi boli donútení stiahnuť sa k Vlčím horám.

Japonci zahájili 7. augusta delostrelecké ostreľovanie prístavu a ruskej pevnosti, čím prinútili Tichomorskú flotilu admirála Vitgefta k pokusu o prelomenie blokády a plavbe do Vladivostoku. To však Japonci nechceli dopustiť a tak sa odohrala námorná bitka v Žltom mori, v ktorej japonské loďstvo vedené admirálom Tógóm zvíťazilo a väčšina ruských lodí bola prinútená vrátiť sa do prístavu Port Arthur, čím bol ich osud spečatený.

Japonci sa 24. augusta pod velením generála Nogiho pokúsili o rýchly prekvapivý útok, ale po ťažkých stratách (15 000 mužov) prešli do dlhodobého obliehania. Obrancom začali dochádzať potraviny. Medzi vojakmi sa rozšírila dyzentéria a skorbut. Až koncom septembra dobyli dve ruské reduty a horu Dlinnaja, ruské oddiely pod velením generála Kondratenka odrazili hlavný útok na pevnosť č. II. Po treťom neúspešnom útoku zmenili Japonci stratégiu a začali s podmínovávaním ruských pevnostných objektov. K štvrtému útoku sa odhodlali 26. októbra a 5. novembra obsadili horu Vysokaja, kde umiestnili delostrelectvo. Nasledovalo potopenie zostávajúcich ruských lodí v prístave, zatiaľ čo ich posádky bojovali na pevnine. Delostrelectvo sa sústredilo na masívne ostreľovanie pevnosti č. II. kde bol smrteľne zranený generál Kondratenko, ktorý zomrel 15. decembra. 18. decembra Rusi ustúpili z pevnosti č. II a desať dní nato museli ustúpiť aj z pevnosti č. III. Za kritického stavu vydal generál Stesseľ rozkaz ku kapitulácii, ktorá bola Japoncom predložená 2. januára 1905.

Výsledok
--------

Výsledkom obliehania Port Arthuru je obsadenie tejto námornej základne Japonskom a potopenie takmer celej ruskej Tichomorskej flotily. Japonské straty boli obrovské, až 112 000 mŕtvych, zranených a nezvestných. Ruská strana stratila 52 000 vojakov, z toho 27 000 mŕtvych, zranených a nezvestných a 25 000 zajatcov a k tomu 6 bojových lodí a 3 krížniky. Stesseľa po návrate z japonského zajatia odsúdili na trest smrti, ktorý nakoniec odvolali a zmenili na 10 rokov väzenia.