recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Súradnice: 42°26′28″S 63°27′41″V﻿ / ﻿42,441111°S 63,461389°V﻿ / 42.441111; 63.461389

**Kyzylkum** (uzb. *Qizilqum*, kaz. *Қызылқұм*) je piesočnatá púšť v Ázii; šestnásta najväčšia púšť na Zemi. Jej meno v turkických jazykoch znamená *červená púšť*. Nachádza sa v strednej Ázii medzi riekami Amudarja a Syrdarja; zväčša na území Uzbekistanu, no časť z nej leží aj v Kazachstane a Turkménsku. Jej rozloha je cca 298 000 km².

Geografia
---------

Územie je zväčša rovné s maximálnou nadmorskou výškou 300 m n. m. a s menším počtom vyvýšenín. Väčšina územia je pokrytá piesočnými dunami, severozápad púšte viac-menej takyrmi (soľné planiny); nachádza sa tu aj zopár oáz. Poľnohospodárstvo je rozvinuté hlavne pri riekach (Amudarja, Syrdarja) a v oázach. Teplota môže v letných mesiacoch (od polovice mája po polovicu septembra) stúpnuť na extrémne hodnoty. V Atamurate, meste položenom pri rieke Amudarja, namerali v júli 1983 rekordných 51,7 °C.

Fauna
-----

Púštna fauna zahrňuje korytnačku stepnú a varana pustinného, ktorý môže dosiahnuť dĺžky 1,6 m. Sajgy občas migrujú cez severnú časť púšte.

Na území púšte v Bucharskej provincii bola v roku 1971 založená prírodná rezervácia s rozlohou 101 000 km². V tejto rezervácii sa prirodzene vyskytujú jelene lesné bucharské (poddruh jeleňa lesného), diviaky, bažanty a orly skalné.

Ďalšia rezervácia sa nachádza cca 40 km južne od Buchary; je to chovná stanica pre ohrozené druhy, ako sú niektoré druhy gaziel, Kôň Przewalského a i. Bola založená v roku 1977 a jej rozloha je 51 450 km².

Ekonómia a ťažba
----------------

Miestni obyvatelia využívajú toto územie ako pasienky pre svoj dobytok (najmä ovce, ťavy a dromedáre).

Kyzylkum je veľmi dobre známy pre svoje ložiská zlata, uránu, medi, hliníku, striebra, zemného plynu a ropy. Zlatá horúčka začala v 70. rokoch pri meste Muruntau. Centrá ťažby a hutníctva sú Navoi, Zarafšan a Uchkuduk. Centrá plynárenského priemyslu sú Gazli a Mubarek.

Galéria
-------

* Väčšina územia je pokrytá piesočnými dunami.Väčšina územia je pokrytá piesočnými dunami.
* Miestni obyvatelia využívajú toto územie ako pasienky pre svoj dobytok.Miestni obyvatelia využívajú toto územie ako pasienky pre svoj dobytok.
*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kyzylkum**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kyzyl Kum na anglickej Wikipédii.*
**Morbid Angel** je americká deathmetalová skupina, založená v roku 1983 na Floride.

Spolu s kapelami ako Death, Possessed, Obituary, Deicide, Massacre, Cannibal Corpse a niekoľko ďalších boli kľúčové vo vývoji tohto žánru a ustanovili štandardy tohto žánru. Britský magazín Terrorizer, zaradil dva albumy od tejto kapely medzi "Top 40 death-metalových albumov všetkých čias", kde sa ich debut *Altars of Madness* objavuje na 1. mieste. **Decibel Magazine** vyhlásil Treya Azagthotha, za najlepšieho death-metalového gitaristu všetkých čias.

Piesne skupiny majú zložitú štruktúru, vzhľadom na veľké technické zručnosti Treya, a tiež bubeníka Peteho Sandovala. Podľa Nielsen SoundScan, je Morbid Angel treťou najlepšie predávajúcou death-metalovou kapelou v USA.

História
--------

Morbid Angel vznikli v roku 1983, v Tampe na Floride. V roku 1987 vytvorili prvý album *Abominations of Desolation*, s ktorým však neboli spokojní a vydali ho až v roku 1991. Keďže materiálu nahrali viac, v roku 1989 vydali prvý album Altars of Madness.

Morbid Angel boli jednou z originálnych deathmetalových kapiel, ktoré si z ich thrash-metalových koreňov, pridaním blas-beatu, hrdelného spevu (growlingu) a temného tempa vytvorili vlastný, originálny štýl. V roku 1992 podpísali kontrakt s Giant Records a natočili hudobné video k piesni "God of Emptiness", ktoré im prinieslo trochu väčší úspech.

Témy textov
-----------

Texty sú väčšinou zamerané na satanizmus, okultizmus a anti-kresťanstvo. Na albume "Blessed Are the Sick", sa však začali zaoberať sumerskými bohmi. Veľa z týchto textov sú pozdravom Simonovi Necronomiconovi, ktorý bol ovplyvnený sumerskou mytológiou rovnako ako H.P. Lovecraft. Zaujímavosťou je, že ich albumy sú vydané v abecednom poradí, od A po Z. Trey Azagthoth povedal, že pri prvých dvoch albumoch to bola len náhoda, no ďalej to robili schválne.

Zostava
-------

### Aktuálna zostava

* Trey Azagthoth – gitara
* Pete Sandoval – bicie
* David Vincent – basgitara, vokály
* Destructhor – gitara

### Bývalí členovia

* Mike Browning
* Wayne Hartsell
* Dallas Ward
* Richard Brunelle
* Kenny Bamber
* Sterling Von Scarborough
* Steve Tucker
* Erik Rutan
* Jared Anderson
* Tony Norman
* John Ortega
* Michael Manson

Diskografia
-----------

### Štúdiové albumy

* *Altars of Madness* (1989)
* *Blessed Are the Sick* (1991)
* *Covenant* (1993)
* *Domination* (1995)
* *Formulas Fatal to the Flesh* (1998)
* *Gateways to Annihilation* (2000)
* *Heretic* (2003)
* *Illud Divinum Insanus* (2011)

### Live albumy

* *Entangled in Chaos* (1996)

### Demá

* *Abominations of Desolation* (1991)

### EP

* *Laibach Re-mixes* (1994)

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
**Martha Jane Petersonová** (rod. **Dennyová**; \* 27. máj 1945 Kansas City, Missouri, USA) je bývalá agentka CIA, ktorá sa stala prvou špiónkou zo Západu nasadenou na misiu v Sovietskom zväze. V Moskve pracovala ako kuriérka pre Aleksandra Ogorodnika a ich spravodajskú činnosť odhalil československý prekladateľ Karel Köcher.

Kariéra v CIA
-------------

Petersonová sa zoznámila so svojím prvým manželom Johnom Petersonom v prvom ročníku na vysokej škole. Medzi rokmi 1967 - 1969 slúžil v jednotke Zelených baretov počas vojny vo Vietname. Po návrate do vlasti sa oženil s Marthou a prijal pracovnú ponuku od CIA. Bol poslaný na misiu do Laosu, kam manželia odcestovali spoločne v roku 1969.

Počas pobytu v Ázii zaujala nadriadených v spravodajskej službe aj Martha Petersonová. Do Spojených štátov sa vrátila v roku 1972 po smrti jej manžela, ktorý zahynul pri havárii helikoptéry (odvtedy sa jej prezývalo **The Widow Spy**, teda **Vdova-špiónka**), no zostala v kontakte so CIA.

Oficiálnou zamestnankyňou CIA sa stala v júli 1973 a v tomto období podstúpila intenzívny kurz ruského jazyka. Po jeho absolvovaní bola prevelená do Moskvy, kam bola vyslaná ako vôbec prvá ženská agentka zo Západného bloku. Podľa osobných dokumentov mala v Sovietskom zväze pracovať na Americkom konzuláte a asistovať pri riešení možných problémov s vízami. Okrem tejto funkcie ale zastávala aj ďalšiu, ďaleko tajnejšiu úlohu.

Pomocou mŕtvých schránok sprostredkuvávala kontakt medzi CIA a sovietskym občanom Aleksandrom Ogorodnikom (krycie meno **Trigon**), ktorého Američania získali na svoju stranu počas jeho diplomatického pôsobenia v Kolumbii. Bola to práve Petersonová, ktorá Ogorodnikovi na jeho vlastnú žiadosť doručila špeciálne upravené plniace pero obsahujúce jedovatý kyanid.

Špionážnu činnosť Ogorodnika a Petersonovej odkryl československý agent ŠtB a KGB Karel Köcher, ktorý v tej dobe úspešne infiltroval CIA. Ogorodnik pri zatýkaní spáchal samovraždu prehltnutím jedovatej kapsuly umiestnenej v plniacom pere, Petersonovú odviedla sovietska milícia na Lubianku, kde strávila noc v cele. Pretože mala diplomatickú imunitu, nemohla byť ďalej väznená, a preto bola iba vyhostená. Bola to jej jediná zahraničná misia. Pre CIA pracovala do roku 2003, kedy odišla do dôchodku.

Referencie
----------



1. ↑   *Le Manuel numérique max - Belin Education* [online]. manuelnumeriquemax.belin.education, [cit. 2023-06-29]. Dostupné online. (po francúzsky)
2. ↑  CNN, Martha D. Peterson,Special to. *Mom reveals her secret spy life to kids* [online]. CNN, 2016-06-15, [cit. 2023-06-29]. Dostupné online. (po anglicky)
3. ↑  . Dostupné online.
PhDr. **Milan Odran**, CSc. (\* 4. február 1937, Rykynčice) je slovenský slavista, orientalista, pedagóg, básnik, spisovateľ, lingvista, žurnalista, dramaturg, tlmočník a prekladateľ. Ovláda približne 30 jazykov.

Život
-----

Narodil sa v roku 1937 v dedinke Rykynčice v okrese Krupina a po ukončení gymnázia v Šahách pokračoval na Karlovej univerzite v Prahe, kde študoval kórejčinu a ruštinu. Na univerzite v Sofii študoval balkanistiku, pokračoval štúdiom v Moskve a Baku. Kandidátom filologických vied z oblasti turko-tatarských jazykov sa stal v roku 1969, kedy obhájil kandidátsku prácu na tému „Jazykové kontakty medzi Slovanmi a Turkotatármi". Postupne pôsobil aj ako pedagóg, prekladateľ, tlmočník a dramaturg. V súčasnosti žije v Bernolákove.

Tvorba
------

Napísal učebné texty bulharského jazyka a zostavil slovensko-bulharský slovník. Okrem toho preložil viacero kníh pre deti a napísal niekoľko rozhlasových hier.

Básnické zbierky
* Piesne o láske (2006)
* Listy vetrom rozviate (2009)
* Slnko v nervóznom svete (2011)

Rozhlasové hry pre deti
* Čarodejná truhlička (1967)
* Synovia vlčice (1969)
* Naran Arsian-Chan (1972)

Preklady
* Padišachova dcéra
* O vďačnej líške
* Kocúrik zlatá labka
* Zbojník Indže Memed
* Krutá láska
* Variant č. 1
* Dobrodružstvo daždivej jesene, a i.

Referencie
----------

1. 1 2   *Rykynčice - Oficiálne stránky obce* [online]. rykyncice.sk, [cit. 2020-09-28]. Dostupné online.
2. 1 2 3   *Bernolák* [online]. Obec Bernolakovo, [cit. 2020-09-28]. Dostupné online.
3. ↑   *Slovák Milan Odran ovláda 30 cudzích jazykov* [online]. sk1.sk, [cit. 2020-09-28]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Článok na Sme.sk

Autoritné údaje: * NK ČR: ola364203
**Russell Louis „Rusty" Schweickart** (\* 25. október 1935, Neptune) je bývalý astronaut NASA, ktorý sa v roku 1969 zúčastnil na misii Apollo 9, prvej pilotovanej misie lunárneho modulu v programe Apollo.

Životopis
---------

### Škola a výcvik

Základné odborné vzdelanie získal na Massachusetts Institute of Technology. Potom nasledoval ročný výcvik u amerického vojenského letectva a ďalšie štyri roky bol pilotom. Po čase sa vrátil k štúdiu na rovnakej škole, zakončil ho dizertačnou prácou o žiarení stratosféry. Potom zostal pracovať v inštitúte v Massachusetts v laboratóriu experimentálnej astronómie. A znovu sa vrátil k vojenskému letectvu, aby sa 8. októbra 1963 stal členom tretej skupiny amerických kozmonautov. V tom čase mal nalietaných 1 700 hodín. Po trojročnom intenzívnom výcviku bol 21. marca 1966 menovaný do záložnej posádky prvého Apolla. Potom znovu do Apolla 503, aj tento program bol zrušený. Dočkal sa vo svojich 34 rokoch.

### Lety do vesmíru

Odštartoval v lodi Apollo 9 z kozmodrómu na myse Canaveral na jar r. 1969 spoločne s kozmonautami McDivittom a Scottom. Cieľom letu bolo preveriť manévrovacie schopnosti mesačného modulu počas letu okolo Zeme, čo sa podarilo. Po 241 hodinách a 151 obletoch Zeme úspešne pristáli. Cesta na Mesiac bola pripravená.

* Apollo 9 ( 3. marec 1969 – 12. marec 1969 )

### Po lete

Niekoľko ďalších rokov zostal vo výcviku, bol menovaný za člena záložnej posádky pre orbitálne laboratórium Skylab 2. Po ukončení programu Skylab zostal v NASA, venoval sa tu problematike využitia kozmických letov pre Zem. V roku 1977 bol odtiaľ uvoľnený, aby vykonával funkciu vedeckého poradcu guvernéra štátu Kalifornia. 

Je ženatý a má päť detí. Používal prezývku Rusty. V septembri 2007 sa v škótskom Edinburghu zúčastnil stretnutia (XX. svetový kongres Association of Space Explorers), kde bolo 70 kozmonautov sveta. Stále je verejne činný.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka (po anglicky)
* Oficiálny životopis na stránkach NASA (po anglicky)

Zdroj
-----

* *Sto hviezdnych kapitánov*, vydalo nakl. Práce r. 1982, autor Milan Codr
* 
* Archivované 2008-02-15 na Wayback Machine

Autoritné údaje: * GND: 1209952734
* ISNI: 0000 0000 2149 7184
* LCCN: n80062200
* NK ČR: xx0105743
* VIAF: 52986080
* WorldCat: lccn-n80062200
**Matej Gaal** (\* 14./15. storočie, pravdepodobne Spišská Nová Ves – † 15. storočie, tamže) bol zvonolejársky a kovolejárský majster, príslušník poprednej zvonolejárskej rodiny Gaalovcov na Spiši.

Jeho príbuzenský vzťah k jednotlivým príslušníkom rodiny Gaalovcov je neznámy. Činný medzi rokmi 1427 – 1472. Prvýkrát spomenutý v správe z roku 1427, v ktorej je objednávka od mesta Bardejov na medený kotol pre úpravňu plátna. V roku 1437 zhotovil dnes už neexistujúci zvon v Bardejove. Zistiteľný ešte v roku 1472, keď odlial krstiteľnicu pre Kostol svätého Kríža v Kežmarku. Svedčia o tom majuskulné iniciály MG na vrchu krstiteľnice. Matúš Pajdušák na základe iniciál ju pripísal neidentifikovanému majstrovi M. S. Podľa kampanológa Juraja Spiritzu bolo plné znenie iniciál nasledovné: „*Baptismvm eclesie Sancte Crvcis Fvdit M*(atias) *G*(lockengiesser alebo Gaal naw) *Anno domini millesimo CCCCLXXII ihesus xps marie filius*." Matej Gaal spolupracoval istý čas súčasne s Mikulášom Gaalom mladším a Vincentom Gaalom.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  GAAL, Matej. In: SPIRITZA, Juraj. *Biografický slovník zvonolejárov činných na Slovensku v druhom tisícročí*. Bratislava : Pamiatkový úrad Slovenskej republiky, 2002. ISBN 80-968632-5-8. S. 28.
2. 1 2 3 4  GAALOVSKÁ kovolejáreň, Spišská Nová Ves. In: SPIRITZA, Juraj. *Spišské zvony*. Martin : Osveta, 1972. S. 142 – 143.
3. 1 2  GAAL, Matej. In: PETRÁŠ, Milan, et al. *Corpus Campanarum Slovaciae I*. Trnava : Západoslovenské múzeum, 1992. ISBN 80-85556-01-4. S. 17.
Harvard-Smithsonian Center for Astrophysics
**Harvard-Smithsonian Center for Astrophysics** (**CfA**) je astrofyzikálny ústav v Cambridge pri Bostone, Massachusetts, USA. Vznikol roku 1973 zlúčením dvoch observatórií: *Harvard College Observatory* a *Smithsonian Astrophysical Observatory*. 

Observatórium Harvardovej univerzity (*Harvard College Observatory*) bolo založené roku 1839 v Cambridgei (−71°4,8′; +42°22,8′; 24 m n. m.) a vyniklo najmä priekopníckymi prácami v oblasti astronomickej fotografie, fotometrie a spektrálnej klasifikácie hviezd. Hlavným prístrojom observatória bol 40 cm refraktor, doplnený 60 cm, neskôr 155 cm reflektorom a rádiovým ďalekohľadom s priemerom 24 m. Od roku 1932 má v blízkosti Harvardu stanicu Agassiz (−71°33,5′; +42°30,3′; 183 m n. m.), kde sú umiestené hlavné prístroje observatória. Ďalšie vysunuté stanice: Boyden Observatory (+26°24,3′; −29°2,3′; 1 387 m n. m.) pri Bloemfonteine v Južnej Afrike, založené roku 1927 (hlavné prístroje: 152 cm reflektor, 81/91 cm Bakerova-Schmidtova komora) a rádioastronomická stanica pri Fort Davise (−103°56,7'; +30°38,2′; 2 070 m n. m.) v Texase (McDonald Observatory). 

*Smithsonian Astrophysical Observatory* bolo založené roku 1890 z nadácie J. Smithsona vo Washingtone, roku 1955 bolo presunuté do Observatória Harvardovej univerzity v Cambridgei. Observatóriu patrí aj vysokohorské observatórium v Arizone (Mount Hopkins Observatory). 

Zameranie observatória je veľmi rozsiahle – od mimogalaktických objektov po výskum Slnka a planetárnej sústavy vrátane malých telies medziplanetárnej hmoty.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Harvard-Smithsonian Center for Astrophysics**

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portál |

* cfa.harvard.edu – Oficiálna stránka CfA

Encyklopédia astronómie
*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*
***Dobrodružstvá kapitána Hatterasa*** *(1864-1866, Voyages et aventures du capitaine Hatteras)* je dobrodružný fantastický román francúzskeho spisovateľa Julesa Verna z jeho cyklu *Podivuhodné cesty (Les Voyages extraordinaires)*. Román nesie v tomto cykle poradové číslo dva, aj keď bol v skutočnosti prvým Vernovým dielom, ktoré bolo takto označené. Nedošlo k tomu však pri vydaní prvej verzie románu roku 1864, ale až pri vydaní verzie definitívnej z roku 1866. Tri Vernove knihy z rokov 1863-1865 (*Päť týždňov v balóne*, *Cesta do stredu Zeme* a *Cesta na Mesiac*) boli do cyklu zaradené spätne.

Obsah románu
------------

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

**Voyages et aventures du capitaine Hatteras**, mapa z francúzskeho vydania románu
Román sa odohráva v roku 1861 a jeho obsahom je popis britskej výpravy k severnému pólu vedenej kapitánom Johnom Hatterasom. Ten je presvedčený, že okolo pólu je voľné nezamrznuté more, a je svojím cieľom priamo posadnutý. Nezabráni mu v tom ani vzbura posádky jeho lode, ktorá s ním nechce pokračovať na nebezpečnej ceste a loď dokonca zničí. Pokračuje s niekoľkými odvážlivcami ďalej a nachádza pri brehu pevniny nazvanej Nová Amerika trosky lode predchádzajúcej výpravy zo Spojených štátov. Na Novej Amerike, ležiace približne na 83 stupni severnej šírky a 120 stupni západnej dĺžky, cestovatelia prezimujú. Veľkú zásluhu na ich prežití má predovšetkým jeden z členov výpravy, doktor Clawbony, ktorý napríklad dokázal zapáliť oheň pomocou šošovky vyrobené z tvrdého ľadu, pre boj s medveďmi vyrobiť náboje zo zmrznutej ortuti a masový útok medveďov zastaviť výbuchom pušného prachu, odpáleného elektricky.

Keď sa počasie zlepší, cestovatelia zistia, že more je skutočne voľné. Postavia si preto z nájdeného vraku šalupu a vydajú sa na ďalšiu plavbu. Na mieste severného pólu potom objavia sopečný ostrov, ktorý je celý tvorený doteraz činnou sopkou. Tú cestovatelia nazvú Hatterasovou horou. Jej úbočie padá tak prudko do mora, že ostrov nemá vlastne žiadne pobrežie, na ktoré by bolo možné vstúpiť. Našťastie plavci nachádzajú fjord, do ktorého môžu vplávať so svojou šalupou a vydať sa odtiaľ medzi balvanmi na vrchol hory, čo im v krajne neschodnom teréne trvalo tri hodiny. Po dosiahnutí vrcholu sopky zistia, že geometrický priesečník poludníkov leží v jej pažeráku. Kapitán Hatteras preto do krátera skočí, aby stál presne na póle. Tento svoj neuvážený čin síce prežije, ale pri spiatočnej ceste musia jeho druhovia konštatovať, že zošalel. Po návrate do Anglicka je preto umiestnený do ústavu pre duševne chorých, v ktorom sa prechádza pokiaľ možno severným smerom.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dobrodružstvá kapitána Hatterasa**

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Dobrodružství kapitána Hatterase na českej Wikipédii.*
***Dom na paru*** (1880, *La Maison à vapeur*) je dobrodružný román s vedecko-fantastickými prvkami od francúzskeho spisovateľa Julesa Verna z jeho cyklu *Podivuhodné cesty* (*Les Voyages extraordinaires*).

Obsah románu
------------

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Román rozpráva napínavý príbeh odohrávajúci sa v Indii roku 1867. Inžinier Banks pozve plukovníka Munroa, kapitána Hooda a Francúza Mauclera na výpravu po severných častiach Indie. Ako dopravný prostriedok im má slúžiť obrovský oceľový slon poháňaný parným strojom, pôvodne vyrobený ako hračka pre bohatého radžu. Kolos ako kráčajúca lokomotíva ťahá dva pojazdné obytné bungalovy, je však tiež schopný plavby vo vode, pretože jeho nohy môžu vo vodnom prostredí slúžiť ako lopatkové kolesá a bungalovy môžu tiež plávať. Ako komín stroju slúži zdvihnutý chobot. Opis putovania je pre Verna rámcom, do ktorého okrem geografických a prírodných zaujímavostí vložil ako hlavný dobrodružný motív snahu plukovníka Munroa pomstiť smrť svojej ženy. Za tú je zodpovedný jeden z bývalých vodcov povstania sipáhijov z roku 1857 Nana Sahib, ktorý je už desať rokov hľadaný pre zločiny, ktoré počas tohto povstania spáchal. Na jeho rozkaz bola plukovníkova žena vrhnutá do studne a tam potom zasypaná. Dozvedáme sa však tiež, že plukovník Munro zavinil smrť družky Nany Sahib.

Po dlhej ceste, ktorá viedla z Kalkaty až k úpätiu Himalájí a odtiaľ do Jabalpuru v strednej Indii a na ktorej došlo aj k dramatickým stretom s divokými slonmi a tigrami, dôjde ku konečnému stretnutiu plukovníka Munroa a Nanu Sahiba. Plukovník Munro je najprv svojim nepriateľom zajatý. V zajatí zistí, že jeho žena nie je mŕtva. Podarilo sa jej zo zasypanej studne vyliezť, ale vplyvom prežitých hrôz stratila rozum a nepoznáva ho. Plukovníkovi priatelia Munroa oslobodia, zmocnia sa dokonca Nanu Sahiba a na oceľovom slonovi utekajú pred prenasledovateľmi. Keď sa už zdá, že budú zajatí, zatarasí inžinier Banks slonom cestu a zaťaží bezpečnostné záklopky parného stroja. Len čo sa k nemu prenasledovatelia priblížia, aby oslobodili Nanu Sahiba, priviazaného ku krku slona, parný stroj vybuchne. Nana Sahib zahynie a naši priatelia sú zachránení. Neskôr sa manželke plukovníka Munroa vplyvom jeho láskyplného zaobchádzania vráti zdravý rozum.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dom na paru**

Externé odkazy
--------------

* Francúzsky text románu (po francúzsky)

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Literárny portálFrancúzsky portál |

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Zemí šelem na českej Wikipédii.*
**HD 189733** alebo **V452 Vulpeculae** alebo **SAO 88060** je hviezda v súhvezdí Líška, pri ktorej bola objavená extrasolárna planéta. Táto planéta označená ako HD 189733b je typický „horúci Jupiter", čiže obrovská plynná planéta obiehajúca v tesnej blízkosti hviezdy. Svoju hviezdu obehne raz za 2,2 dňa vo vzdialenosti iba 4,8 miliónov kilometrov. Povrchová teplota planéty je až 926,6 °C. Táto exoplanéta bola prvá, ktorej zloženie atmosféry sa podarilo vedcom určiť a to pomocou spektra získaného zo svetla odrazeného od planéty. Skúmal ju infračervený spektroskop na palube Spitzerovho vesmírneho ďalekohľadu. Výsledok prvej spektrálnej analýzy bol však prekvapivý: napriek očakávaniam táto planéta nenesie vo svojej atmosfére ani stopu po vodnej pare, metáne ani oxide uhličitom. 

Jej materská hviezda je chladnejšia a menej masívna než Slnko, jej spektrálny typ je G5 a nachádza sa pomerne blízko, len 62 svetelných rokov od Slnka.

Zdroj
-----

* PLAUCHOVÁ, Jana. *Súhvezdia od Andromedy po Žirafu*. Redakcia Eduard Koči; ilustrácie Peter Zimnikoval; Beata Zimnikovalová, Michal Mojžiš, Tibor Krátky. prvé vyd. Hurbanovo : Slovenská ústredná hvezdáreň Hurbanovo, 2023. 592 s. ISBN 978-80-89998-357. Kapitola Líška, s. 208.

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portálHviezdny portál |

* SIMBAD – HD 189733 (anglicky)
* Notes for star HD 189733 (anglicky)
***Tvrdohlavý Kéraban*** (1883, *Kéraban le têtu*) je dobrodružný román s od francúzskeho spisovateľa Julesa Verna z jeho cyklu *Podivuhodné cesty* (*Les Voyages extraordinaires*).

Obsah románu
------------

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Dej románu sa začína v tureckom Istanbule, ležiacom na oboch brehoch úžiny Bospor, ktorá oddeľuje Európu od Malej Ázie. Tu žije bohatý obchodník s tabakom Kéraban. Jeho dom stojí v ázijskej štvrti Scutari (dnes Üsküdar), zatiaľ čo kanceláriu má v európskej časti mesta, takže musí každý deň využívať prievoz.

Kérabana navštívi v kancelárii jeho obchodný partner z Rotterdamu Jan Van Mitten so svojim sluhom Brunom. Na schôdzke sa Kéraban rozhodne pozvať Van Mittena na večeru do svojho domu. Keď sa všetci chcú prepraviť cez úžinu, Kéraban zistí, že táto preprava bola zaťažená novú osobitnou daňou. Táto daň Kérabana, ktorý kriticky vystupuje proti vláde, veľmi rozhnevá, a pretože je strašne tvrdohlavý, nechce nepatrný poplatok zaplatiť. Rozhodne sa preto, že podnikne sedemsto kilometrov dlhú cestu okolo Čierneho mora, aby sa bez platenia dostal na druhú stranu úžiny. Cesty v Kérabanovom kočiari (Kéraban totiž neverí modernej technike a odmieta používať vlak) sa musí chtiac-nechtiac zúčastniť aj Van Mitten. Nemôže odmietnuť, pretože by svojho hostiteľa urazil. Jediným problémom nastávajúcej cesty je to, že Kéraban sa musí vrátiť do Istanbulu najneskôr do šiestich týždňov, aby mohol zariadiť svadbu svojho synovca Ahmeta s dievčaťom menom Amasia, ktorá sa musí vydať do svojich sedemnástich narodenín, inak nezdedia sto tisíc tureckých libier.

Ak by teraz čitatelia očakávali, že bude nasledovať klasické Vernovo *"cestopisné"* rozprávanie, sú milo prekvapení. Až do Odesy, kde sa k cestovateľom pripojí Ahmet s Amasiou, prebehne síce cesta celkom pokojne (okrem napadnutia Kérabanovho koča diviakmi), ale potom nastanú veľké problémy predovšetkým vďaka najatým banditom, ktorí sa snažia zabrániť chystanej svadbe. Vo svižnom slede nasledujú za sebou napínavé epizódy, v ktorých vystupujú ruskí kozáci, morskí piráti alebo divokí Kurdi a nechýba ani únos Amasie.

Keď sa nakoniec všetci šťastne dostanú späť do Istanbulu, nastáva nový problém. Svadba Ahmeta s Amasie sa môže konať len v európskej časti mesta, kam sa však Kéraban nemôže bez zaplatenia onoho dodatočného poplatku za prievoz dostať. Situácia však originálne vyrieši. Istý známy artista chce totiž prekročiť Bospor na lane, ktoré je v dĺžke 1300 metrov natiahnuté medzi oboma jeho brehmi. To využije Kéraban a nechá sa artistom previezť do Európy po lane.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tvrdohlavý Kéraban**

Externé odkazy
--------------

* Francúzsky text románu (po francúzsky)

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Literárny portálFrancúzsky portál |

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tvrdohlavý Turek na českej Wikipédii.*
***V krajine kožušín*** (1873, *Le pays des fourrures*) je dobrodružný román francúzskeho spisovateľa Julesa Verna z jeho cyklu *Podivuhodné cesty* (*Les Voyages extraordinaires*). Román je jedným z troch Vernových diel, odohrávajúcich sa v Kanade (ďalšími sú Famille sans nom (doslova *Bezmenná rodina*) a Zlatá sopka).

Obsah románu
------------

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Dej knihy sa odohráva v šesťdesiatych rokoch 19. storočia, keď *„krajina kožušín"*, t. j. Kanada bola miestom viacerých vzájomne súperiacich loveckých spoločností, ktoré sa snažili posúvať svoje revíry čoraz viac na sever, kde ešte bolo veľa vzácnej zveri. Tak je aj je poručík Hobson poverený založením novej loveckej stanice na severnom pobreží Severnej Ameriky až za polárnym kruhom. Podnikne preto s hŕstkou vojakov a lovcov cestu od Veľkého jazera otrokov k Veľkému medvediemu jazeru a odtiaľ až na pobrežie na 70. stupni severnej šírky. Tu na cípe jedného polostrova založia poľovnícku stanicu, netušia však, že na ľadovci zanesenom vrstvou hliny. Sopečným otrasom sa ľadovec odtrhne a odpláva aj s osadenstvo na voľné more, kde sa začne zvoľna rozpúšťať. Hnaný morským prúdom prepláva Beringov prieliv medzi Ruskom a Aljaškou. V poslednom okamihu pred katastrofou pristane zvyšná kryha s ľuďmi na jednom z Aleutských ostrovov. Napínavý príbeh je, ako je to u Verna zvykom, doplnený celou radou zemepisných a prírodopisných zaujímavostí z polárnych končín.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.
**Le pays des fourrures**, pôvodná ilustrácia Julesa Férata a Alfreda Quesnayho de Beaurépaireho.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **V krajine kožušín**

Externé odkazy
--------------

* Text románu (po francúzsky)

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Literárny portálFrancúzsky portál |

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Země kožešin na českej Wikipédii.*
Svetové dedičstvo UNESCOSvetové dedičstvo UNESCO

**Golestánsky palác** (perz. کاخ گلستان‎, doslova *Záhrada ruží*) je komplex budov a parkov v centre Teheránu, ktorý bol v roku 2013 zapísaný na zoznam Svetového dedičstva UNESCO.

Dejiny
------

Areál vznikol ako pevnosť (*Arg*) za vlády Tahmáspa I. a koncom 18. storočia, keď Kádžárovci urobili z Teheránu hlavné mesto, sa stal oficiálne panovnícku rezidenciou. Najväčšia časť paláca vznikla roku 1865 podľa projektu architekta Hadži Abol-hasan Mimar Navaí, ktorý spojil tradície perzského staviteľstva vyznačujúceho sa bohatou ornamentikou s najnovšími západnými vplyvmi.

Šáh Rezá Šáh Pahlaví v rámci svojho reformného programu presídlil do nového paláca *Nijávarán* na severnom predmestí a dal zbúrať hradby citadely, aby uvoľnili priestor modernej výstavbe. Golestánsky palác potom slúžil k rôznym dvorským slávnostiam, neskôr bol premenený na múzeum a sprístupnený verejnosti.

Posledná veľká rekonštrukcia prebehla v roku 2004.

Súčasti komplexu
----------------

Ku Golestánskemu palácu patrí sedemnásť budov obklopených okrasnými záhradami. Nachádza sa tu audienčná sála s mramorovým trónom z polovice 18. storočia, zrkadlová sála, slonovinová sála, sála briliantov, palác veterných veží, ktorý si vďaka dômyselnému systému vetrania udržuje príjemnú teplotu aj v najväčších horúčavách, etnografické múzeum, výstava darov, ktoré šáhovia dostali od zahraničných návštev, expozícia venovaná histórii iránskej fotografie, knižnica, archív početné vyhliadkové terasy, vodné nádrže a fontány.

V roku 2013 bol palác zapísaný na zoznam svetového dedičstva UNESCO.

Referencie
----------

1. ↑   *Golestan Palace - UNESCO World Heritage Centre* [online]. 2013-06-23, [cit. 2017-01-02]. Dostupné online.
2. ↑   *The Golestan Palace Library and Archive in Tehran* [online]. Dissertation Reviews, [cit. 2017-01-02]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Golestánsky palác**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka Archivované 2017-12-31 na Wayback Machine
* World Heritage Site

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Golestánský palác na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Iránske pamiatky na zozname svetového dedičstva UNESCO |
| --- |
| 
* Čogá Zanbíl
* Perzepolis
* Isfahán
* Tacht-e Solejmán
* Pasargadai
* Bam
* Soltáníje
* Bísutúnsky nápis
* Arménske kláštory v Iráne
* Šúštarský historický vodohospodársky systém
* Komplex hrobky a svätyne šajcha Safího ad-Dína v Ardabíle
* Historický bazár v Tabríze
* Perzské záhrady
* Veľká mešita v Isfaháne
* Tehlová veža Gonbad-e Kábus
* Golestánsky palác
* Šahr-e Šúchte
* Súsy
* Kultúrna krajina Majmandu
* Perský kanát
* Púšť Lút
* Historické mesto Jazd
* Sasánovská archeologická krajina Fárskeho regiónu
* Hyrkanské lesy
* Kultúrna krajina Hawraman/Uramanat
* Transiránska železnica

 | Irán |
**Slopnianskovci** alebo **Vršateckovci** (príp. *páni zo Slopnej*, dobovo v základnom tvare: *Szlopnay, Versetezky, Oroszlánkeöy, Oroszlánkevy*) boli šľachtický rod pôsobiaci v Trenčianskej stolici.

Dejiny rodu
-----------

Predkovia rodu Slopnianskych boli známi od druhej polovice 13. storočia. Ide možno o domáci rod s pôvodom v Trenčianskej župe. Obec Slopná, od ktorej si odvodzovali svoj predikát, im patrila od roku 1339. Postupne získali viaceré majetky v okolí Slopnej a počas panovania kráľa Mateja Korvína dosiahli status magnátov. V roku 1470 získali hradné panstvo Vršatec (maď. *Oroszlánkő*), od ktorého si začali odvodzovať svoj predikát *Vršatecký/Versetezky*, príp. *Oroszlánkeöy/Oroszlánkevy*. V 15. a začiatkom 16. storočia boli Slopnianski najväčšími pozemkovými vlastníkmi v Trenčianskej stolici. Rod vymrel okolo roku 1550.

Erb rodu
--------

Erbovú listinu dostali Slopnianskovci od kráľa Žigmunda Luxemburského dňa 18. októbra 1432. Erb tvorí doľava naklonený červený štít, v ktorého dolnej časti je biely hradobný múr. Spoza múru od pása vyrastá dolu pozerajúci obrnený rytier s prilbicou. Rytier drží v pravej ruke nad svojou hlavou meč. Nad štítom je kolčia helma s červeno-modrou točenicou. Klenot tvorí deväť pštrosích pier, zoradených do dvoch radov. Dolný rad tvorí päť pier. Sprava prvé, tretie a piate pero je biele, druhé je červené a štvrté modré. Horný rad tvoria štyri perá. Sprava prvé je biele, druhé a tretie je modré a štvrté je červené. Prikrývadlá sú červeno-strieborné a modro-strieborné.

Referencie
----------

1. 1 2 3  
	* FEDERMAYER, Frederik. *Lexikón erbov šľachty na Slovensku*. Kresby Denis Pongrácz. Zväzok I : Trenčianska stolica : šľachta Trenčianskej stolice podľa súpisov z rokov 1596 a 1646/47. Bratislava : Hajko & Hajková, 2000. 332 s. ISBN 80-88700-48-5. S. XVIII.
2. 1 2  MARSINA, Richard. Rody Trenčianskej župy (stolice). In:  *Najstaršie rody na Slovensku* [online]. Slovenská genealogicko-heraldická spoločnosť pri Matici slovenskej, 1994, [cit. 2023-12-18]. S. 91. Dostupné online.
Účastník olympijských hierÚčastník olympijských hier

**Martial Mbandjock** (\* 14. októbra 1985, Roubaix, Francúzsko) je francúzsky atlét, šprintér.

Kariéra
-------

### 2007-2008

V roku 2007 získal na majstrovstvách Európy do 23 rokov v Debrecíne bronzovú medailu v behu na 100 metrov. Na svetovom šampionáte v Osake sa dostal do štvrťfinále. O rok neskôr, na halových MS vo Valencii neprešiel v behu na 60 metrov do finále. Na letných olympijských hrách 2008 sa jeho cesta skončila v semifinále, kde obsadil s časom 10,18 s delené 14. miesto.

Martial Mbandjock na európskom šampionáte v Barcelone.
### 2009

V roku 2009 na stredomorských hrách v Pescare vybojoval zlato v pretekoch na 100 metrov. V tomto roku na majstrovstvách sveta v Berlíne postúpil do semifinále behu na 100 metrov, kde skončil celkovo 12. Na 200-metrovej trati dobehol v druhom semifinálovom behu v čase 20,43 čo stačilo na 5. miesto a tak postup do finále mu tesne unikol.

### 2010

Na európskom šampionáte v Barcelone vybojoval 3 medaily. Vo vyrovnanom finálovom behu na 100 metrov získal bronzovú medailu s časom 10,18 s, pričom rovnaký čas mali: Brit Mark Lewis-Francis (získal striebro), Portugalec Francis Obikwelu a Brit Dwain Chambers (ostali bez medaily). Druhý bronz získal v behu na 200 metrov v čase 20,42, keď ho predstihol jeho krajan Christophe Lemaitre a Brit Christian Malcolm. Najcennejší kov vybojoval v štafete na 4 x 100 metrov, keď farncúzske kvarteto v zložení Christophe Lemaitre, Jimmy Vicaut, Pierre-Alexis Pessonneaux a Martial Mbandjock prebehlo cieľom v čase 38,11 s. Druhí Taliani boli o 6 stotín pomalší .

Referencie
----------

1. ↑   *Vo finále stovky žiaril Lemaitre, na 10 000 m Abeylegesseová* [online]. sport.pravda.sk, 28. júl 2010. Dostupné online.
2. ↑   *V piatok 5 zlatých do Ruska, Lemaitre je kráľom šprintov* [online]. sport.pravda.sk, 30. júl 2010. Dostupné online.
3. ↑   *ME: Horúčavu najlepšie zvládol maratónec Röthlin, Lemaitre rekordérom* [online]. sport.pravda.sk, 1. august 2010. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Martial Mbandjock**

Externé odkazy
--------------

* 

* Martial Mbandjock na stránke IAAF.org (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Martial Mbandjock na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
**Dlhý potok** je potok na strednom Považí, na území okresu Považská Bystrica. Je to ľavostranný prítok Sverepca, meria 2,9 km a je tokom V. rádu.

Pramení v Považskom podolí, v podcelku Podmanínska pahorkatina, severovýchodne od Horného Lieskova v nadmorskej výške cca 430 m n. m. Od prameňa tečie severozápadným smerom územím mesta Považská Bystrica, z ľavej strany priberá krátky prítok zo severovýchodného svahu Kobyly (466,9 m n. m.) a vstupuje na územie obce Sverepec. Tu už tečie v podstate západným smerom, podteká diaľnicu D1 a nepriberá iné prítoky. Napokon preteká intravilánom obce Sverepec a v strede obce ústi v nadmorskej výške približne 309 m n. m. do Sverepca.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Pružinky |
| --- |
| *Pružinka* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Beluša
* Biely potok
* Dlhý potok
* Kamenický potok
* Konopný potok
* Podskalský potok
* **Pružinka**
* Slopniansky potok
* Strážovský potok
* Sverepec
* Visolajský potok
* Zákopčianka

 |
***Hviezda juhu*** (1884, *L'étoile du sud*) je dobrodružný román francúzskeho spisovateľa Julesa Verna z jeho cyklu *Podivuhodné cesty* (*Les Voyages extraordinaires*). Autorstvo románu je ale sporné, lebo pôvodný text, ktorý Jules Verne upravil a vydal pod svojim menom, napísal iný francúzsky spisovateľ André Laurie.

Obsah románu
------------

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Kniha rozpráva príbeh z juhoafrických diamantových polí. V centre deja je *"Hviezda juhu"*, diamant dovtedy nevídanej veľkosti a krásy. Francúzsky inžinier Cyprián Méré je presvedčený, že sa mu ho podarilo vyrobiť umelým spôsobom, ktorý vynašiel. Naplnil totiž kovové puzdro chemickou zmesou vlastnej výroby, utesnil ho a dva týždne žhavil v peci. Potom puzdro vybuchlo a Méré našiel diamant v rozdrobenom puzdre pod vrstvou ílu. Pri slávnostnej hostine sa ale diamant záhadne stratí. Podozrenie padne na Méréovho čierneho priateľa Matakitu, ktorý ešte ku všetkému utečte do buše. Po dolapení však Matakit preukáže, že diamant neukradol a že utiekol iba zo strachu. *"Hviezda juhu"* sa nakoniec nájde v žalúdku pštrosa, ktorý ju prehltol. Navyše sa ukáže, že diamant nie je umelý, čo upokojí majiteľov afrických diamantových baní, ktorí Cypriána Mérého tajným súdom odsúdili na smrť. Pred zavraždením ho zachránilo len priznanie Matakita, že to bol on, kto vložil do roztriešteného kovového puzdra diamant, ktorý našiel v hlušine z bane, pretože chcel Mérému urobiť radosť.

Okrem dobrodružného deja podáva román obraz života a práce na diamantových poliach v Južná Afrike a zachytáva aj divoké, surové a necivilizované mravy, aké vládli v afrických kolóniách a aké v Afrike vládnu veľakrát dodnes.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hviezda juhu**

Externé odkazy
--------------

* Text románu (po francúzsky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hvězda jihu na českej Wikipédii.*
**László Komárom** (\* 11. august 1967, Komárom, Maďarsko) je fiktívna postava príslušníka maďarskej menšiny v relácii *Uragán* a maďarského kutila v slovenskom sitkome *Susedia*. Postavu stvárňuje herec, humorista scenárista a moderátor Andy Kraus.

Živil ako opravár. Neskôr si dokonca založil firmu „Kutyil, s.r.o." Je milujúci manžel a nevie dobre po slovensky. Pracoval na lesnej správe. So susedom Františkom Stromokocúrom mali dokonca aj svoju reštauráciu, ktorú predali. Potom pracoval aj ako mestský policajt. V súčasnosti pracuje opäť na lesnej správe s Františkom.

Od 23. októbra 1987 je ženatý s manželkou Ildikó a majú spolu dvoch synov – Gergelyho a Ágostona-Františka (\* 2019).

*Láslov týždeň* a Láslov svet
-----------------------------

Dňa 23. apríla 2020 bol spustený Komáromov podcastový seriál *Láslov týždeň*. Posledná epizóda „Duch svokry" bola publikovaná 4. októbra 2022.

Dňa 6. októbra 2022 László Komárom v podaní Andyho Krausa vystúpil po prvýkrát naživo v Štúdiu L+S v Bratislave. V novembri je naplánované turné s Komáromovou manželkou Ildikó (Viki Ráková) a hudobným hosťom Mirkou Miškechovou s názvom Lacikám nedráždi!

Referencie
----------

1. 1 2 3   *www.susedia-funweb.estranky.sk - Hlavné Postavy* [online]. susedia-funweb.estranky.sk, [cit. 2022-11-06]. Dostupné online.
2. ↑   *Epizóda Láslov týždeň - Epizóda 01 podcastu Comedy Podcast* [online]. www.audiolibrix.com, [cit. 2022-11-06]. Dostupné online.
3. ↑  DEVELOPMENT, PodBean. *Láslov Týždeň 103 - Duch Svokry* [online]. laslovtyzden.podbean.com, [cit. 2022-11-06]. Dostupné online. (po anglicky)
4. ↑  ZOZNAM.SK. *Láslov týždeň - vstupenky* [online]. Predpredaj.sk, [cit. 2022-11-06]. Dostupné online. (po anglicky)
5. ↑   *Lacikám nedráždi!* [online]. Kamdomesta.sk, [cit. 2022-11-06]. Dostupné online.
***Honba za meteorom*** (1908, *La Chasse au météore*) je vedeckofantastický román francúzskeho spisovateľa Julesa Verna z jeho cyklu *Podivuhodné cesty* (*Les Voyages extraordinaires*). Rukopis románu pochádza z roku 1901, ale tlač pripravil po otcovej smrti až jeho syn Michel, ktorý k pôvodným sedemnástim kapitolám pripísal ďalšie štyri a dej obohatil o niekoľko pitoreskných osobností. Pôvodný neupravený Vernov rukopis bol vydaný až v roku 1986.

Obsah románu
------------

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Román rozpráva  fantastický príbeh o meteore, objavenom dvoma priateľmi, amatérskymi hvezdármi Deanom Forsythom a Sydneym Hudelsonom - preto dostal názov Forsyth-Hudelsonov meteor. Meteor krúžil niekoľko týždňov okolo Zeme, keď Parížska hvezdáreň oznámila, že podľa výpočtov jej odborníkov má meteor v priemere päťdesiatpäť metrov, váži milión osemsto šesťdesiat sedem tisíc ton a je celý zo zlata, takže jeho cena je päť tisíc sedemsto osemdesiat osem miliárd frankov. Senzačné zistenie závratnej ceny zlatého balvanu rozpúta nepriateľstvo nielen medzi jeho objaviteľmi, ale naruší aj vzťahy medzi štátmi a národmi. Len jeho zničenie pádom do mora vrátilo do rozjatrených vzťahov zmier. Podľa Michelovej verzie však meteor zničil vedec Zefyrin Xirdal. Najprv ho svojim priťahovacím prístrojom, ktorý vynašiel, primäl k dopadu na severozápadný cíp ostrova Upernavik pri grónskych brehoch. Keď sa k ostrovu začali sťahovať vojnové lode šestnástich štátov, zasiahol Xirdal svojim ďalším vynálezom, odpudzovacím prístrojom, ktorý vytvoril prestavením prístroja priťahovacieho, a zmietol meteor do mora, kde vybuchol a rozpadol sa na tisícky úlomkov.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Honba za meteorom**

Externé odkazy
--------------

* Text románu (po francúzsky)

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Literárny portálFrancúzsky portál |

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Honba za meteorem na českej Wikipédii.*
**Alpheratz**|  |
| Pozorovacie dátaEpocha J2000 |
| **Súhvezdie** | Androméda |
| **Rektascenzia** | 00h 08m 23,3s |
| **Deklinácia** | 29° 05′ 26″Súradnice: Hviezdna mapa 00h 08m 23s; 29° 05′ 26″ |
| **Zdanlivá magnitúda (V)** | 2,07 |
| Spektrálne charakteristiky |
| **Spektrálny typ** | B8 IVp MnHg |
| **U-B farebný index** | -0,46 |
| **B-V farebný index** | -0,11 |
| **R-I farebný index** | - |
| **Typ premennosti** | α2 CVn |
| Astrometria |
| **Radiálna rýchlosť (Rv)** | -12 km/s |
| **Paralaxa (π)** | 33.6 ± 0.73 mas |
| **Vzdialenosť** | 97 ± 2 ly (29.8 ± 0.6 pc) |
| **Absolútna magnitúda (MV)** | -0,30 |
| Fyzikálne charakteristiky  |
| **Hmotnosť** |  ? *M*☉ |
| **Polomer** | 2,8 *R*☉ |
| **Svietivosť** | 200 *L*☉ |
| **Teplota** | 13 000 K |
| **Metalicita** |  ? |
| **Rotácia** | ~56 km/s |
| **Vek** |  ? rokov |
| Iné označenia |
|  Sirrah, Sirah, Alpherat, Al'faret, Al'ferats, δ Pegasi, Alpha Andromedae, 21 Andromedae, HR 15, BD +28°4, HD 358, SAO 73765, FK5 1, GC 127, CCDM 00083+2905, ADS 94, HIP 677.  |
| Databázové referencie |
| **SIMBAD** | dáta |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portál Astronomický portálHviezdny portál Hviezdny portál |

 |

 
**Alpheratz** alebo **Sirrah** ( z arab. سُرَّة الفَرَس *surra al-faras* – *pupok koňa*) alebo **Alfa Andromedae** (α And/α Andromedae) je najjasnejšia hviezda v súhvezdí Androméda.

Sirrah Alpheratz znamená „*pupok koňa*". V minulosti totiž táto hviezda oficiálne patrila do súhvezdia Pegas, ako delta Pegasi. Dodnes je to jedna hviezd z asterizmu Pegasov štvorec a v takmer všetkých hviezdnych mapách sa spojnice od ďalších dvoch rohov štvorca – Algenib a Scheat – kreslia k Sirrah. Spojení touto hviezdou teda vytvárajú Pegas a Androméda akési dvojsúhvezdie. Ich spoločná hranica prechádza tesne popri Sirrah zo západnej strany. Niektorí astronómovia považujú preradenie Sirrah k Androméde za nelogické, ale podľa starých vyobrazení naopak zasahovala Androméda ešte viac do Pegasa a hviezdy alfa, beta a gama tvorili iba jej telo a nohy. Z toho pochádza aj názov hviezdy Sirrah – „pupok". Hviezda Sirrah je podobor spektrálneho typu B a má pekuliárne spektrum. Vyskytujú sa v ňom netypické čiary mangánu a ortuti. 

Poloha hviezdy Alpheratz (Sirrah)
Je to spektroskopická dvojhviezda. Má zdanlivú jasnosť 2,07m, patrí do spektrálneho typu B8, do triedy svietivosti IV. Jej sprievodca, hviezda zdanlivej jasnosti 9,2m, je od nej na oblohe vzdialený 76". Nachádza sa približne vo vzdialenosti 97 ly od Slnka.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Alpheratz**

Encyklopédia astronómie
*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*
Tvoje matka je tlustá🤓🤓

**Astenosféra** (z gréc. *a* + *sthenos*: bez sily, slabý, oslabená vrstva) je vrstva Zeme, nachádzajúca sa vo vrchnom plášti pod litosférou. Nachádza sa asi 100 km (je to značne variabilné, pod oceánmi sa nachádza bližšie k povrchu, pod kontinentmi vo väčšej hĺbke) pod povrchom a zasahuje až do hĺbky 400 km. Vplyvom vysokého tlaku a teploty je duktilná. Seizmické vlny sú pri prechode ňou spomaľované, seizmológmi je nazývaná aj *„zóna nízkych rýchlostí"*. Oproti litosfére má vyššiu hustotu a nižšiu viskozitu. Teplota je odhadovaná na max. 1 400 °C, bežne asi medzi 1 200 a 1 300 °C.

Vďaka duktilite je v nej možné konvekčné prúdenie tepla z vnútra Zeme. Tento pohyb zapríčiňuje aj posúvanie sa pevných litosferických platní, čo objasnila teória platňovej tektoniky. Tento pohyb nie je príliš rýchly (ide o pár centimetrov ročne). Pohyb sa začína v oslabených zónach: riftoch a končí v subdukčných zónach. Je podobný cirkulácii vody v čajníku pri zohrievaní.

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portálPortál vied o Zemi |

* Stavba Zeme
* Zemský plášť

|  |
| --- |
| Stavba Zeme |
| Geosféra | Magnetosféra | Exosféra | Atmosféra |
| Ionosféra | Termosféra |
| Mezosféra |
| Hydrosféra | Stratosféra |
| Biosféra | Troposféra |
| Pedosféra | Litosféra | Zemská kôra |
| Pevninská kôra |
| Oceánska kôra |
| Vrchný plášť | Najvrchnejší plášť | Zemský plášť |
| Astenosféra |
| Hranica vrchný-spodný plášť |
| Spodný plášť |
| Vonkajšie jadro | Zemské jadro |
| Vnútorné jadro |
**Rosucká voda** je potok v hornom Šariši, v severnej časti okresu Bardejov. Je to pravostranný prítok Kamenca a má dĺžku 11,5 km.

*Prameň:* v pohorí Busov na západnom svahu vrchu Karkuláž (788,1 m n. m.) v nadmorskej výške približne 700 m n. m. pri slovensko-poľskej štátnej hranici

*Smer toku:* na hornom toku krátko na juhovýchod, potom prevažne severojužným smerom, od obce Stebník na východojuhovýchod, na dolnom toku pri obci Zborov tečie k ústiu na juh

*Geomorfologické celky:* 1.Busov, 2.Ondavská vrchovina, časť Zborovská kotlina

*Prítoky:* sprava spod Polinského vrchu, prítok (428,3 m n. m.) spod Stavísk (806,0 m n. m.), Stebnícky potok a prítok z oblasti Ždiaru, zľava prítok z oblasti Karkovho lazu a spod Zajačí (622,2 m n. m.)

*Ústie:* do Kamenca južne od obce Zborov v nadmorskej výške okolo 315 m n. m.

*Obce:* Stebnícka Huta, osada Hutisko, Stebník a Zborov

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2024-01-30]. Dostupné online.
2. 1 2   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2024-01-30]. Dostupné online.
3. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2024-01-30]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Kamenca (Chmeľová) |
| --- |
| *Kamenec* → *Topľa* → *Ondava* → *Bodrog* → *Tisa* → *Dunaj* |
| 
* Bardejovský potok
* Becherovský potok
* Chmeľovský potok
* **Kamenec**
* Kozinec
* Lieštinský potok
* Poľský potok
* Rakovec
* Rakovica
* Regetovská voda
* Rosucká voda
* Stebnícky potok
* Temrava
* Zbojnícky potok

 |