recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**B25 - B34: INÉ VÍRUSOVÉ CHOROBY** patria do I.kapitoly MKCH-10 - Infekčné a parazitárne choroby (MKCH-10, A00 - B99).

**B25 - CYTOMEGALOVÍRUSOVÁ CHOROBA**

Nezahŕňa cytomegalovírusovú mononukleózu (B27.1) a kongenitálnu cytomegalovírusovú infekciu (P35.1).

B25.0† - Cytomegalovírusová pneumonitída (J17.1\*)
  
B25.1† - Cytomegalovírusová hepatitída (K77.0\*)
  
B25.2† - Cytomegalovírusová pankreatitída (K87.1\*)
  
B25.8 - Iné cytomegalovírusové choroby
  
B25.9 - Nešpecifikovaná cytomegalovírusová choroba

**B26 - MUMPS - PAROTITIS EPIDEMICA**

Zahŕňa: parotitídu

* epidemickú
* infekčnú

B26.0† - Parotitická orchitída (N51.1\*)
  
B26.1† - Parotitická meningitída (G02.0\*)
  
B26.2† - Parotitická encefalitída (G05.1\*)
  
B26.3† - Parotitická pankreatitída (K87.1\*)
  
B26.8 - Parotitída s inými komplikáciami

Mumpsová
artritída (M01.5\*)
myokarditída\* (I41.1\*)
nefritída\* (N08.0\*)
polyneuropatia\* (G63.0\*)
B26.9 - Parotitída bez komplikácií

Mumps
NS
parotitída NS
**B27 - INFEKČNÁ MONONUKLEÓZA**

Zahŕňa: 

* žľazovú horúčku
* monocytovú angínu
* Pfeifferovu chorobu

B27.0 - Gamaherpesvírusová mononukleóza

Mononukleóza vyvolaná Epsteinovým - Barrovej vírusom
B27.1 - Cytomegalovírusová mononukleóza
  
B27.8 - Iná infekčná mononukleóza
  
B27.9 - Nešpecifikovaná infekčná mononukleóza

**B30 - VÍRUSOVÝ ZÁPAL SPOJOVIEK - CONJUNCTIVITIS VIROSA**

Nezahŕňa očnú

* herpetickovírusovú infekciu (B00.5)
* zoster (B02.3)

B30.0† - Keratokonjunktivitída vyvolaná adenovírusom (H19.2\*)

Epidemická keratokonjunktivitída
Lodenicové oko
B30.1† - Konjunktivitída vyvolaná adenovírusom (H13.1\*)

Akútna adenovírusová folikulárna konjunktivitída
Plavárňová konjunktivitída
B30.2 - Vírusová faryngokonjunktivitída
B30.3† - Akútna epidemická hemoragická konjunktivitída (enterovírusová) (H13.1\*)

Konjunktivitída vyvolaná
vírusom Coxackie
enterovírusom
Hemoragická konjunktivitída (akútna) (epidemická)
B30.8† - Iná vírusová konjunktivitída (H13.1\*)

Konjunktivitída Newcastle
B30.9 - Nešpecifikovaná vírusová konjunktivitída

**B33 - INÉ VÍRUSOVÉ CHOROBY NEZATRIEDENÉ INDE**

B33.0 - Epidemická myalgia

Bornholmská choroba
B33.1 - Choroba Ross River

Epidemická polyartritída a exantém
Horúčka Ross River
B33.2 - Vírusová karditída
  
B33.3 - Retrovírusové infekcie nezatriedené inde

Retrovírusová infekcia NS
B33.8 - Iné špecifikované vírusové infekcie

**B34 - VÍRUSOVÁ INFEKCIA BEZ MIESTNEHO ŠPECIFIKOVANIA**

Nezahŕňa:

* cytomegalovírusovú chorobu NS (B25.9)
* herpetickovírusovú infekciu (herpes simplex) NS (B00.9)
* retrovírusovú infekciu NS (B33.3)
* vírusové agensy ako príčinu chorôb klasifikovaných v iných kapitolách (B97.-)

B34.0 - Nešpecifikovaná adenovírusová infekcia
  
B34.1 - Nešpecifikovaná enterovírusová infekcia

Infekcia vyvolaná vírusom Coxackie NS
Echovírusová infekcia NS
B34.2 - Nešpecifikovaná koronavírusová infekcia
  
B34.3 - Nešpecifikovaná parvovírusová infekcia
  
B34.4 - Nešpecifikovaná papovavírusová infekcia
  
B34.8 - Iné vírusové infekcie nešpecifikovaných miest
  
B34.9 - Nešpecifikovaná vírusová infekcia

Virémia NS

Zdroj
-----

* Národné centrum zdravotníckych informácií
**Amália Vilhelmína Brunšvicko-lüneburská** (\* 21. apríl 1673, Lüneburg, Nemecko † 10. apríl 1742, Viedeň, Rakúsko) bola rakúska arcivojvodkyňa a cisárovná ako manželka Jozefa I.

Pôvod
-----

Ako dcéra brunšvicko-lüneburského vojvodu Jána Fridricha a Benedikty Henriety z Pfalzu pochádzala z významného a pôvodne nekatolíckeho nemeckého rodu; z matkinej strany bola pravnučkou kurfirsta a českého „zimného" kráľa Fridricha V. Falckého. Jej otec konvertoval v 50. rokoch 17. storočia na rímskokatolícku vieru.

Manželstvo
----------

24. februára 1699 sa vydala arcivojvodu Jozefa, najstaršieho syna a nástupcu cisára Leopolda I. a tento sobáš mal pomôcť posilniť vplyv cisárskeho dvora v severonemeckom prostredí. 

Manželstvo Amálie Vilhelmíny s následníkom habsburskej monarchie nebolo príliš šťastné. Jozef I. sa ani po sobáši nevzdal svojho neviazaného sexuálneho života s častým striedaním mileniek, z čoho ho malo – podľa mienky dvorných kruhov – vyviesť práve toto manželstvo s veľmi príťažlivou Amáliou Vilhelmínou. Svoju ženu dokonca nakazil pohlavnou chorobou, po ktorej už ostala neplodná, takže počas dvanásťročného manželstva porodila iba tri deti. Po manželovej neočakávanej smrti žila Amália Vilhelmína v blízkosti svojej svokry, ovdovenej cisárovnej Eleonóry Magdalény na viedenskom dvore Jozefovho brata a nástupcu Karola VI. Zomrela na počiatku vlády svojej netere Márie Terézie a bola pochovaná vo viedenskom kláštore saleziánok, rádu, ktorý sem sama uviedla.

Rodinné pomery
--------------

S manželom sa im narodili tri deti:

* Mária Jozefa (\* 8. február 1699 – † 17. november 1757) ∞ 1719 August III. Wettin, poľský kráľ (\* 1733 – † 1763)
* Leopold Jozef (\* 29. október 1700 – † 4. august 1701)
* Mária Amália (\* 22. október 1701 – † 11. december 1756) ∞ 1722 bavorský kurfirst Karol VII. Albrecht, neskorší rímsky cisár Karol VII. (\* 1697 – † 1745)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Amália Vilhelmína Brunšvicko-lüneburská**

Autoritné údaje: * BnF: 15945650n
* GND: 101076983
* ISNI: 0000 0000 4911 1597
* LCCN: nr99005287
* ULAN: 500354599
* VIAF: 42199563
* WorldCat: lccn-nr99005287
Kresba kamenného amuletu objaveného v Rumunsku
Automat na buddhistické amulety (Nagano, Japonsko)
**Amulet** je predmet, o ktorom sa verí, že nositeľa ochráni svojou magickou silou pred chorobami, nešťastím alebo zlými magickými silami. Boli pripevňované aj na postroje zvierat.

Opis
----

Podľa doby a zvykov v danej lokalite sú to pazúry a zuby dravých zvierat, kamene, sklenené koráliky, malé zrkadielka, diamanty a drahé kamene, až po precízne vypracované šperky z drahých kovov v tvare pečatidiel, prsteňov, doštičiek alebo odznakov. Niekedy sa do nich vplietali, vkladali alebo vytepávali modlitby či zaklínadlá. Šperky mohli mať tvar zvierat, ovocia, slnka alebo mesiaca (resp. polmesiaca).

Podobne ako amulet sa nosil aj iný magický predmet - talizman.

Dejiny
------

V staroveku sa nosenie talizmanov a amuletov stalo bežným na celom Blízkom východe. Hebrejci však tento zvyk zavrhovali. Pôvodné amulety sa v dnešnej dobe nosia skôr ako módne doplnky, napr. náušnice, prstene a.p.

Pozri aj
--------

* Talizman

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Amulet**
**Hotel Vancouver** (ktorého oficiálne pomenovanie je **Fairmont Hotel Vancouver**) je hotel v Britskej Kolumbii situovaný vo vancouverskom downtovne na rohu ulíc West Georgia Street a Burrard Street.

Dejiny hotela
-------------

Hotel je vysoký 111 metrov, má 17 poschodí, jeho architektmi boli John S. Archibald a John Schofield. Súčasťou Canadien Pacific Hotels sa stal v roku 1988 po tom, čo táto spoločnosť odkúpila sieť hotelov CN Hotels. Canadien Pacific Hotels sa neskôr premenovala na Fairmont Hotels and Resorts.

Pohľad na hotel z Georgia Street
Je to tretí vancouverský hotel s týmto názvom, otvorený bol v máji 1939. Prvé dva rovnomenné hotely sa nachádzali na južnej strane ulice West Georgia Street medzi ulicami Howe Street a Granville Street. 

Až do otvorenia CBC Regional Broadcast Centre v 70. rokoch sa kancelárie a vysielacie štúdiá vancouverskej pobočky CBC nachádzali na medziposchodí hotela, smerom na roh ulíc Hornby Street a Georgia Street. Na prízemí sa nachádzalo veľké zvukové štúdio postavené v štýle art deco, ktoré sa používalo pre rozhlasové muzikálové vysielanie.

Referencie
----------

1. ↑  LUXTON, Donald. *Building the West: The Early Architecture of British Columbia*. [s.l.] : Talonbooks, 2003. ISBN 0-88922-474-9. S. 491. (po anglicky)

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka (po anglicky)
* Hotel Vancouver na emporis.com (po anglicky)
**Krotópos** (starogr. *Κρότωπος* – *Krotópos*, lat. *Crotopus*) je v gréckej mytológii syn Agénora, brata argejského kráľa Triopa

Po vláde argejského kráľa Triopa nastúpil na trón v Argu jeho synovec Krotópos. Kráľ Krotópos sa potom stal otcom syna Sthenela a dcéry Psamathy, ktorá ako napísal antický autor Pausanias bola milenkou boha Apolóna a porodila mu syna Lina. Psamathé sa bála, že jej otec neuverí, že dieťa má s bohom, preto ho po narodení pohodila v lese, kde ho našli pastieri a vychovávali ho. Ešte však skôr ako chlapec dospel, roztrhali ho v lese zdivené psy jeho starého otca.

Podľa historika Eusebia z Kaisareie vláda Krotópa trvala 21 rokov a kráľovské žezlo po ňom prevzal jeho syn SthenelasHrobku kráľa Krotópa videl Pausanias v druhom storočí počas svojej návštevy Argu.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,16,1.
2. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 1,43,7.
3. ↑  Eusebios, *Kronika* 1,177.
4. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,23,7.

Pozri aj
--------

* Zoznam kráľov Argu
**Einsteinov model tuhej látky** je prvý a z hľadiska súčasnosti najjednoduchší model ideálneho kryštálu.

V Einsteinovom modeli sa predpokladá :

* Kryštál je vytvorený len z atómov jedného druhu, t. j. všetky atómy v ňom sú rovnocenné.
* Pohyb jedného atómu nie je ovplyvnený pohybom ostatných atómov; potom je každý atóm viazaný len k svojej rovnovážnej poloherovnovážnej polohe.
* Elastická sila F pôsobiaca na každý atóm je návratná a priamo úmerná okamžitej výchylke atómu u z rovnovážnej polohy, t. j. pôsobí proti smeru výchylky:

{\displaystyle {\vec {F}}=-\alpha {\vec {u}}},
kde α je silová konštanta elastických síl.

Vzhľadom na rovnocennosť všetkých N atómov vytvárajúcich kryštál, je sila rovnaká pre všetky uvažované atómy a tiež zložky sily do jednotlivých súradnicových osí sú rovnaké. Pôsobením takej sily konajú atómy v kryštále harmonický pohyb okolo svojich rovnovážnych polôh, pričom frekvencia kmitov je pre všetky atómy rovnaká. Nazývame ju *Einsteinova charakteristická frekvencia* a značíme ju ωE. Pretože v trojrozmernom prípade môže kmitať každý atóm kryštálu v troch nezávislých smeroch, potom podľa Einsteinovho modelu *tuhá látka je množina 3N nezávislých harmonických oscilátorov kmitajúcich s rovnakou frekvenciou ωE*.

Referencie
----------

1. ↑  PETROVIČ, Pavol. *Mössbauerova spektroskopia I. Základy teórie a experimentu*. Košice : elfa, 2008.
Súradnice: 48°56′02″S 21°58′12″V﻿ / ﻿48,934°S 21,97°V﻿ / 48.934; 21.97

**Humenské podolie** je geomorfologický podcelok Beskydského predhoria. Nachádza sa v stredovýchodnej časti celku, približne medzi mestami Humenné a Snina a zaberá povodie riek Cirocha a Laborec. Najvyšší vrch Hrb dosahuje 380 m n. m.

Vymedzenie
----------

Podcelok zaberá stredovýchodnú časť Beskydského predhoria a v rámci celku susedí na okraji údolia Ondavky s Merníckou pahorkatinou, východným smerom na okraji Sniny nadväzuje Ublianska pahorkatina. Zo severu územie vymedzuje Laborecká a Ondavská vrchovina, južným smerom ostro vystupujú Vihorlatské vrchy s podcelkami Humenské vrchy a Vihorlat.

Osídlenie
---------

Podolím vedie údolie Cirochy, v západnej časti Laborca, ktoré sú v tejto časti pomerne husto osídlené. Na východnom okraji podolia leží Snina, v západnej časti Humenné a najmä v údolí Cirochy viacero stredne veľkých obcí.

Doprava
-------

Cez Humenné vedie do Sniny a ďalej na ukrajinskú hranicu cesta I/74, údolím Laborca prechádza cesta II/559 do Medzilaboriec. Údoliami oboch riek vedú i železničné trate, severným smerom železničná trať Michaľany – Łupków a východným železničná trať Humenné – Stakčín.

Referencie
----------

1. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2018-06-19]. Dostupné online.
2. ↑   *mapový portál HIKING.SK* [online]. mapy.hiking.sk, [cit. 2018-08-21]. Dostupné online.
Square de l'Île-de-France
**Square de l'Île-de-France** je square v Paríži v 4. obvode. Leží na ploche 2 235 m² na východnom cípe ostrova Cité neďaleko katedrály Notre-Dame. Quai de l’Archevêché ho oddeľuje od *Square Jean-XXIII*.

Dejiny
------

Square bolo vytvorené v roku 1914 pozdĺž nábrežia *Quai de l'Archevêché* v priestore bývalej márnice, ktorú tu dal postaviť v roku 1868 prefekt barón Haussmann. Budova pripomínajúca malý grécky chrám mala vchod z nábrežia Quai du Marché-Neuf a bola postavená na mieste bývalej promenády nazývanej *Terrain*. Keď sa márnica zmenila na Ústav súdneho lekárstva, bola pred prvou svetovou vojnou presunutá na Quai de la Rapée do súčasnej budovy.

V rokoch 1954 – 1964 bol na square vybudovaný *Mémorial des Martyrs de la Déportation*.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Square de l'Île-de-France**

Externé odkazy
--------------

* Námestie na stránkach Paríža

Súradnice: 48°51′07″S 2°21′08″V﻿ / ﻿48,851896°S 2,352276°V﻿ / 48.851896; 2.352276

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Square de l'Île-de-France na českej Wikipédii.*
*Kronos Quartet* a Paul Hillier (uprostred)
**Kronos Quartet** je americké sláčikové kvarteto, ktoré sa systematicky venuje interpretácii súčasnej klasickej hudby. Špeciálne pre kvarteto bolo skomponovaných asi 600 skladieb. Stalo sa známym tiež vďaka úspešným filmovým soundtrackom (napríklad k filmu Requiem za sen). Medzi skladateľov, ktorí s Kronos Quartet spolupracovali, patria Arvo Pärt, Steve Reich, Philip Glass, Terry Riley a Kevin Volans. Súbor obdržal v roku 1999 od švédskej Kráľovskej hudobnej akadémie Schockovu cenu za hudbu. Je tiež držiteľom jednej ceny Grammy a deviatich nominácií.

Kvarteto založil v roku 1973 huslista David Harrington. V rokoch 1978–1999 boli jeho členmi ešte druhý huslista John Sherba, violista Hank Dutt a čelistka Joan Jeanrenaudová. V roku 1999 nastúpila na miesto čelistky Jennifer Culpová, ktorú v roku 2005 nahradil Jeffrey Ziegler. Od roku 1978 sídli kvarteto v kalifornskom San Franciscu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kronos Quartet**

Externé odkazy
--------------

* oficiálna stránka
Graf zobrazuje rozdiel medzi atómovým časom (UTC) a slnečným časom (UT1) a dorovnávanie pomocou priestupných sekúnd.
**Priestupná sekunda** je jednosekundová oprava nepravidelne aplikovaná v systéme atómového merania času UTC tak, aby bol v synchronizácii s nepravidelnou rotáciou Zeme a slnečným časom UT1. Aby bol bežne používaný čas dostatočne presný a pritom sa nelíšil od pohybu Slnka na oblohe, udržuje sa čas UTC v rozmedzí ±0,9 sekundy od UT1 pomocou jednosekundových opráv aplikovaných nepravidelne.

Použitie priestupných sekúnd
----------------------------

V prípade potreby sa prestupná sekunda zavádza vždy 30. júna alebo 31. decembra o polnoci UTC tak, že po 23:59:59 nasleduje ešte 23:59:60 a až potom 00:00:00. Táto úprava sa vykonáva na celom svete v rovnaký okamih. Oveľa častejšie je potrebné jednu sekundu pridať, je však aj možné, že by bolo potrebné jednu sekundu ubrať, vtedy by po 23:59:58 nasledovalo hneď 00:00:00. Od roku 1972, kedy vznikol štandard UTC a začali sa používať priestupné sekundy, bola použitá iba 27x. Priemerne sa používa každých 18 mesiacov, posledný interval bol však výrazne dlhší (1998 – 2005).

Zoznam priestupných sekúnd
--------------------------

1. 30. jún 1972
2. 31. december 1972
3. 31. december 1973
4. 31. december 1974
5. 31. december 1975
6. 31. december 1976
7. 31. december 1977
8. 31. december 1978
9. 31. december 1979
10. 30. jún 1981
11. 30. jún 1982
12. 30. jún 1983
13. 30. jún 1985
14. 31. december 1987
15. 31. december 1989
16. 31. december 1990
17. 30. jún 1992
18. 30. jún 1993
19. 30. jún 1994
20. 31. december 1995
21. 30. jún 1997
22. 31. december 1998
23. 31. december 2005
24. 31. december 2008
25. 30. jún 2012
26. 30. jún 2015
27. 31. december 2016
Rozíšrenie magdalénienskeho osídlenia
**Magdalénien** je záverečné obdobie, resp. najmladšia kultúra, paleolitu v západnej, severnej a stredozápadnej Európe. Spadá do obdobia 15 000 - 9000 pred Kr. (iné zdroje: 18 000 - 10 000, 22 000 - 12 700 pred Kr.). Nazval ju Édouard Lartet roku 1863 podľa jaskyne La Madeleine v departemente Dordogne.

V západnej Európe nadväzuje na solutréen, v strednej sa pridružuje ku gravettienu.

Charakteristický je vrcholnými prejavmi činnosti pravekého lovca (príbytky, maľby, zbrane, keramika atď.). Známe náleziská s umeleckými dielami (najmä monumentálne jaskynné maľby) sú: Lascaux, Laugerie Haute, Combarelles, Niaux, Font-de-Gaume

Vznikla v dnešnom Francúzsku, odtiaľ sa rozšírila na sever a východ. V minulosti sa uvádzalo, že neprekročila Karpaty, teda siahala po Moravu a južné Poľsko, ale novšie boli objavené nálezy aj na území slovenského Spiša.

Lokálne názvy (prejavy):

* creswillien v Anglicku
* remouchampská kultúra v Belgicku
* tjongerská kultúra v Holandsku
* rissenská kultúra v severnom Nemecku, so samostatnými kultúrnymi celkami hamburgien a ahrensburgien
* döbritzsko-ölknická kultúra v strednej Európe
* thayngenská kultúra v strednej Európe

Delí sa na 6 fáz na základe nálezov z jaskyne Placard. Určil ich H. Breuil v roku 1912.

Referencie
----------

1. ↑   *Podtatranské noviny* [online]. 2019-08-06, [cit. 2019-08-08]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Magdalénien**
**Sergej Alexandrovič Jesenin**, po rusky: Сергей Александрович Есенин (\* 3. október 1895 *(podľa starého ruského datovania 21. september)* Konstantinovo - † 28. december 1925 Petrohrad) bol ruský básnik.

Život
-----

Od roku 1912 pracoval ako predavač, neskôr ako korektor v tlačiarni, a až v roku 1915 sa v Petrohrade začal živiť písaním. V roku 1916 vyšla jeho prvá básnická zbierka *Dúha* [rusky: Radunica]. 

Sergej Jesenin bol celkovo päťkrát ženatý. V roku 1914 sa civilne zosobášil s Annou Izrjadnovou, s ktorou mal syna Jurija. V roku 1917 sa oženil so Zinajdou Rajchovou (rozvod v októbri 1921), s ktorou mal dcéru Taťjanu a syna Konstantina. V roku 1922 sa zosobášil s americkou tanečnicou Isadorou Duncanovou (rozvod v roku 1923), v roku 1923 sa oženil s Galinou Benislavskou a v septembri roku 1925 so Sofiou Andrejevnou Tolstou (vnučka L. N. Tolstého).

Jesenin bol hlavným predstaviteľom ruského imažinizmu. Bol prírodný a milostný lyrik, mal sympatie pre staré patriarchálne Rusko a ruskú prírodu, ktorú v básňach idealizoval. Ako citlivý človek sa nedokázal vyrovnať s prvou svetovou vojnou a bolševickou revolúciou, ktorá v ňom vzbudila mnoho rozporov. 

Po revolúcii viedol bohémsky život, upadal do depresií a psychické problémy riešil alkoholom. Na istý čas bol hospitalizovaný v psychiatrickej liečebni. 
Na konci roku 1925 spáchal v Petrohrade v hoteli samovraždu obesením. Existuje teória, že bol fyzicky odstránený sovietskym režimom. Deň pred samovraždou dal svojmu priateľovi Volfovi Erlichovi lístoček, ktorý si mal prečítať až neskôr, bolo na ňom napísané krvou:

|  |  |
| --- | --- |
| До свиданья, друг мой, до свиданья. | *Dovidenia, drahý, dovidenia,* |
| Милый мой, ты у меня в груди. | *v mojom srdci zostaneš naveky.* |
| Предназначенное расставанье  | *Osud je spočítaný, nie je na výber* |
| Обещает встречу впереди. | *Zvedie nás až zajtrajšok ďaleký.'* |
| В этой жизни умирать не ново, | *Umierať – na tom nič nového nie je.* |
| Но и жить, конечно, не новей. | *Ani žiť však nie je novšie* |
|

Reakcia Majakovského na jeho smrť: „*V živote tomto umrieť ťažké nie je, je omnoho ťažšie život vytvárať.*"

Literatúra
----------

* *Sergej Jesenin ve vzpomínkách.* Praha : Lidové nakladatelství , 1975. 240 s.
* PAŠTEKOVÁ, Soňa: *Bunin, Andrejev, Jesenin : Štúdie z ruskej moderny a avantgardy.* Bratislava : Veda , 1998. 112 s. ISBN 80-224-0520-5

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sergej Alexandrovič Jesenin**

Autoritné údaje: * abART: 15706
* BnF: 120275885
* GND: 118638947
* ISNI: 0000 0001 2139 3809
* LCCN: n81033638
* NK ČR: jn19990210309
* SNK: 163696
* VIAF: 73867394
* WorldCat: lccn-n81033638
**Serbia Open 2011** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 23.a do 1. mája 2011 na otvorených antukových dvorcoch v srbskom meste Belehrad. Turnaj patrí do kategórie ATP World Tour 250 series. Titul v dvojhre získal Srb Novak Đoković, ktorý vo finále porazil Španiela Feliciano Lópeza 7-64, 6-2. Bol to jeho 23. titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Čech František Čermák a Slovák Filip Polášek, ktorí vo finále porazili rakúsky pár Oliver Marach, Alexander Peya 7-5 a 6-2. Pre F. Čermáka to bol 23. titul a pre Filipa Polášeka 4. titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Účastníci
---------

### Nasadení

| Národnosť | Hráči | Rebríček | Turnajová |
| --- | --- | --- | --- |
| Novak Đoković | Srbsko  Srbsko | 2 | 1 |
| Viktor Troicki | Srbsko  Srbsko | 16 | 2 |
| Albert Montañés | Španielsko  Španielsko | 26 | 3 |
| Guillermo García López | Španielsko  Španielsko | 27 | 4 |
| John Isner | USA  USA | 29 | 5 |
| Ernests Gulbis | Lotyšsko  Lotyšsko | 31 | 6 |
| Janko Tipsarević | Srbsko  Srbsko | 36 | 7 |
| Juan Mónaco | Argentína  Argentína | 37 | 8 |

### Ostatní

Hráči, ktorí dostali divokú kartu:

* Čile Fernando González
* Lotyšsko Ernests Gulbis
* Srbsko Dušan Lajović

Hráči, ktorí sa dostali do turnaja cez kvalifikáciu:

* Slovensko Martin Kližan
* Rakúsko Alexander Peya
* Chorvátsko Franko Škugor
* Rumunsko Adrian Ungur

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Serbia Open 2011*
Srbsko Novak Đoković vs. Španielsko Feliciano López 7-6(4), 6-2

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Serbia Open 2011*
Česko František Čermák  / Slovensko Filip Polášek vs. Rakúsko Oliver Marach / Rakúsko Alexander Peya 7-5, 6-2

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna webstránka
**Serbia Open 2010** je tenisový turnaj mužov, ktorý sa koná v dňoch od 3. do 9. mája 2010 na otvorených antukových dvorcoch v srbskom meste Belehrad. Turnaj patrí do kategórie ATP World Tour 250 series.
Titul v dvojhre získal Američan Sam Querrey, ktorý vo finále porazil svojho krajana Johna Isnera 3-6, 7-64, 6-4. Bol to jeho 4. titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Mexičan Santiago González a Američan Travis Rettenmaier, ktorí vo finále porazili poľský pár Tomasz Bednarek, Mateusz Kowalczyk 7-66 6-1. Pre S. Gonzáleza a T. Rettenmaiera to bol prvý titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Účastníci
---------

### Nasadení

| Hráči | Národnosť | Rebríček | Turnajová |
| --- | --- | --- | --- |
| Novak Đoković | Srbsko Srbsko | 2 | 1 |
| John Isner | USA USA | 22 | 2 |
| Sam Querrey | USA USA | 23 | 3 |
| Stanislas Wawrinka | Švajčiarsko Švajčiarsko | 26 | 4 |
| Ivo Karlović | Chorvátsko Chorvátsko | 30 | 5 |
| Viktor Troicki | SrbskoSrbsko | 37 | 6 |
| Janko Tipsarević | Srbsko Srbsko | 38 | 7 |
| Andreas Seppi | Taliansko Taliansko | 47 | 8 |

### Ostatní

Hráči ktorý dostali divokú kartu:

* Srbsko Marko Djokovic
* Srbsko Filip Krajinović
* Srbsko Dušan Lajović

Hráči ktorý sa dostali do turnaja cez kvalifikáciu:

* Taliansko Flavio Cipolla
* Taliansko Alessio Di Mauro
* Rusko Evgeny Donskoy
* Chorvátsko Franco Skugor

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Serbia Open 2010*
USA **Sam Querrey** def. USA John Isner, 3-6, 7-6(4), 6-4

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Serbia Open 2010*
Mexiko **Santiago González** / USA **Travis Rettenmaier** def. Poľsko Tomasz Bednarek / Poľsko Mateusz Kowalczyk, 7–6(6), 6–1

Externé odkazy
--------------

* Officiálna webstránka
**Deň počatého dieťaťa** je medzinárodný deň spomienky na nenarodené ľudské bytosti. Koná sa 25. marca. Jeho ustanovenie vyhádzalo z podnetu pápeža Jána Pavla II. v zhode so slávením sviatku Zvestovania Pána.[chýba zdroj]

História
--------

Salvádor sa v 1993 stal prvým štátom, ktorý si oficiálne začal pripomínať „Deň práva narodiť sa". Následne ďalšie krajiny nasledovali s oficiálnym pripomínaním si nenarodených, vrátane Argentíny s „Dňom nenarodených" v 1998, Čile s „Dňom počatého a nenarodeného dieťaťa" v 1999, a rovnako v 1999 Guatemala s „Národným dňom nenarodených". Kostarika, Nikaragua, Peru, Filipíny, Dominikánska republika a Paraguaj sú tiež štáty čo si pripomínajú deň nenarodeného dieťaťa.[chýba zdroj]

Slovensko
---------

Na Slovensku Fórum života vyhlásilo 25. marec za „Deň počatého dieťaťa". Fórum života združuje viacero Pro-life hnutí, ktoré „Deň počatého dieťaťa" dostávajú do povedomia rôznymi akciami v daný deň a aj v celom týždni, na ktorý pripadá daný deň. Kampaň používa ako symbol nosenie bielej stužky a snaží sa spropagovať ochranu života cez rôzne propagačné akcie ako informačné stánky v meste, reklamná letáková a bilbordová kampaň, Pochody za život a podobne.

Referencie
----------

1. ↑   Fórum života, o.z. [cit. 2022-04-05]. Dostupné online.
**Forge of Empires** (skrátene FoE) je strategická online multiplayerová počítačová hra, ktorú vyvinula nemecká spoločnosť InnoGames.

Jej cieľom je prejsť všetky obdobia vývoja ľudskej civilizácie od doby kamennej cez dobu železnú, stredovek a moderné dejiny až do budúcnosti. Hráč postupne dobýva svetové kontinenty, skúma dobové technológie, buduje a vyvíja svoje mesto, vyrába suroviny a stavia veľkolepé budovy, založené na skutočne existujúcich alebo už zničených historických alebo ešte nepostavených stavbách. V hre je veľmi dôležitá vzájomná koordinácia a komunikácia medzi skupinami hráčov, ktoré sa nazývajú „cechy".

Hra bola spustená v roku 2012 a v rovnakom roku bola spustená i slovenská verzia (30. máj 2012 o 12.00 hod). Už na konci roku registrovala celkom päť miliónov hráčov z celého sveta a bola tiež vďaka svojmu ojedinelému bojovému systému nominovaná na European Games Awards, ďalší rok zas na MMO Awards 2013.

Referencie
----------

1. ↑
**Riadiaci systém budovy** (iné názvy: **systém riadenia budovy, systém mamažmentu budovy**, angl. *building management system*, skr. BMS) je počítačový systém na kontrolu a riadenia technického vybavenia budovy, napr. ventilácie, klimatizácie, osvetlenia či bezpečnostného systému.

BMS sa skladá z dvoch základných častí, a to z hardvéru a softvéru, ktoré navzájom spolupracujú.

Jeho hlavnou úlohou je regulovať prostredie v budove. Do tejto funkcie patrí napr. kontrola správnej teploty v miestnosti, množstvo oxidu uhličitého, vlhkosť vzduchu. Zabezpečuje aj kontrolu kúrenia a chladenia, riadi ventiláciu vzduchu. Sekundárna funkcia BMS je monitorovanie množstva vyprodukovaného oxidu uhličitého a taktiež spotrebu kyslíka za určitý čas.

Tento systém je výhodný z hľadiska šetrenia energie, preto budovy navrhnuté so systémom BMS ušeria 20-40% spotreby energie. Na základe toho sa BMS systém uplatňuje v ekologických alebo „zelených" budovách ako jeden zo známych príkladov je druhá najvyššia budova v Európe a to Commerzbank vo Frankfurte.

bibliografia
------------

* článok: Building\_Management\_System na anglickej wiki
*
**Stepfordské paničky** je psychologický román či realistický spoločenský horor amerického spisovateľa Ira Levina (1929 New York), známeho aj dielom *Rosemary má dieťatko* (1967).

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Témou tohto žánrovo mnohorozmerného románu je žena v domácnosti – ktorá je skôr len telom, mäsom než mysliacou bytosťou. Je to poslušná služobnica, roztomilá bytosť zdobiaca príbytok mužského chlebodarcu. Podobná tematika bola rozpracovaná v diele *Rosemary má dieťatko* (angl. *Rosemary´s baby*, 1967) no v tomto románe je tematika ešte zosilnená. Stepfordské paničky je román o normách modernej spoločnosti, ktorej hodnotami sú krása a mladosť za každú cenu.

Manželia v Stepforde využívajú svoje nové vedomosti na uskutočnenie snov fetišistickej spoločnosti. V románe sa kombinuje patriarchálne organizovaná sila, erotizácia potrieb a využívanie vedeckých technológií. Toto dodáva Stepfordským domom typickú obrázkovú kvalitu a zo žien vyrába telá nepoznačené potom či vekom, zatiaľ čo ich mysle sú kompletne zviazané s čistiacimi potrebami a voskom na podlahy. Až fantastické telá pestovaných paničiek sú alebo telá „vytvorené ako celok", alebo „telá bez orgánov" kapitalistickej spoločnosti.

Joanna a Walter Eberhart sa spolu so svojimi dvomi deťmi presťahujú zo „špinavého, prepchatého a kriminálneho" mesta na predmestie Stepfordu s vidinou pohodlnejšieho života. Domy v Stepforde sú udržiavané v neobyčajnej čistote neobyčajne krásnymi ženami. Diela Ira Levina sa veľmi často vyznačujú spoločným prvkom – feminizmom. Podobne v tomto románe sa Joanna spolu s Walterom zaujímajú o zrovnoprávnenie žien. Walter sa však podobne ako jeho predchodcovia a členovia Mužského spolku pod ich tlakom zmení. Pestovanie vlastných koníčkov ako napríklad fotografovanie či písanie vlastných kníh, nepoužívanie rúžu ak sa nejedná o spoločenskú udalosť či priemerná starostlivosť o dom sa stávajú hriechmi žien (v pohľade mužov), ktoré treba potrestať.

Manželov čaká úspech, pretože ženy ako Joanna sa začínajú čoskoro spytovať samé seba či sa dostatočne starajú o domácnosť, pociťujú vinu. Čím viac dôkazov existuje, tým viac žena cíti pochybnosti a nachádza samú seba presne takú, o akých hovoria ich manželia. Nasleduje súhlas, naozaj by sa mohli viac zaujímať o domácnosť a možno by im neublížila väčšia starostlivosť o svoj zovňajšok. Žena premýšľa, či je problém naozaj v nej, alebo v ostatných ženách. Jej pocit viny sa zvyšuje keď dokonca deti z mesta nie sú dostatočne chytré na to, aby porozumeli čo sa okolo nich deje a jednoducho dávajú prednosť svojim novým matkám, ktoré sa neustále usmievajú a vypekajú dobroty. 

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Referencie
----------

1. ↑  . Dostupné online.
**Rhéxibios** (starogr. *Ῥηξιβίος* – *Rhéxibios*) bol olympijský víťaz v pankratiu v roku 536 pred Kr.

Rhéxibios z Opuntu zvíťazil v pankratiu na 61. olympijských hrách v roku 536 pred Kr. Pankration, ktorý zaviedli v Olympii na 33. hrách v roku 648 pred Kr. bol pästiarský zápas, pri ktorom boli dovolené všetky zápasnícke chmaty, údery päsťou, kopanie a vykrúcanie údov.

Staroveký autor Pausanias uvádza, že v olympijskej *Altide* videl sochu Rhéxibia. Bola zhotovená z dreva figovníka a umiestnená neďaleko *Oinomaovho* stĺpu. Podľa Pausania socha Rhéxibia patrila v Olympii medzi prvé sochy, ktoré boli venované úpolovým športovcom.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Mark Golden, *Sport in the Ancient World from A to Z* str. 148.
2. 1 2 3  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. S. 447.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 114.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 250.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Riasnice s maskarou
**Riasnica** (iné názvy: **cília**, **cílium** , **riasa**; neodborne alebo zastarano: **obrva**, **mihalnica**; knižne alebo zastarano: **brva**; zastarano: *vráska*, lat. *cilium*, mn. č. *cilia*) je kožný derivát podobný chlpu a vlasu. Riasnice rastú na hornej a dolnej mihalnici (t.j. viečku).[chýba zdroj]

Chránia oko pred vniknutím jemných častíc (nečistôt, prachu, malého hmyzu) do oka a zabraňujú tak jeho poškodeniu. Mihalnica má valcovitý tvar so zaoblenými koncami. Farba riasnic je u ľudí rôzna a do istej miery sa zafarbenie podobá ľudským vlasom. Pri embryu sa riasnice vyvíjajú medzi siedmym a ôsmym týždňom. Výrazné riasnice sú v mnohých kultúrach považované za symbol ženskosti. Na ich zvýraznenie sa používa maskara.[chýba zdroj]

Existujú aj umelé riasnice, ktoré sa nalepujú na očné viečka namiesto prírodných riasnic. [chýba zdroj]

U mnohých zvierat (napríklad kôň, dromedár) fungujú riasnice podobne ako u ľudí.[chýba zdroj]

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Riasnica**

Referencie
----------

1. ↑   portal.fmed.uniba.sk, [cit. 2017-09-17]. Dostupné online.
2. ↑  palpebra. In: KADLEC, Oskár, ed.  *Encyklopédia medicíny*. Bratislava: Asklepios, 1993-2004. ISBN 80-7167-008-1
3. ↑  LANGOVÁ, T. *Anglicko-slovenský slovník medicíny*. 2. vydanie. Bratislava: VEDA, 1998. ISBN 80-224-0527-2. s. 112
4. ↑  riasa; mihalnica. In: *Synonymický slovník slovenčiny*, 2004. dostupné online
5. ↑  HORECKÝ, J. Základy slovenskej terminológie. Bratislava:Vydavateľstvo SAV, 1956, s. 28
6. ↑   *Typy dekorácie rias* [online]. [Cit. 2020-11-22]. Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Řasa (oko) na českej Wikipédii.*
Typická schéma počítača
**Southbridge** (južný mostík) je tiež známy ako vstupno-výstupný radič (I/O Controller Hub). Čip realizuje pomalšie funkcie základnej dosky v počítačovej architektúre so severným a južným mostíkom. Južný mostík odlíšime od severného ľahko tak, že nie je priamo spojený s procesorom. Severný mostík realizuje spojenie južného mostíka a procesora.

Prehľad
-------

Pretože južný mostík je z hľadiska architektúry viac vzdialený od procesora, má v typickom počítači na starosti obsluhu pomalších zariadení. Južný mostík je zvyčajne schopný spolupracovať s niekoľkými rôznymi severnými mostíkmi, avšak oba čipy musia byť pre vzájomnú kompatibilitu navrhnuté. Priemyselný štandard pre komunikáciu medzi severným a južným mostíkom neexistuje. Tradične bola pre komunikáciu medzi severným a južným mostíkom využívaná PCI zbernica, pretože však toto riešenie vytváralo z hľadiska výkonu úzke miesto, väčšina súčasných čipsetov využíva pre vzájomnú komunikáciu vlastné proprietárne rozhranie s vyšším výkonom. U Via sa používa spojenie pri nových čipsetoch pod menom V-Link, bežiaci na vyššej frekvencii ako má PCI. Priepustnosť je: 266 MB/s (4 ×), 533 MB/s (8 ×) a 1066 MB/s (Ultra Link).

Funkčnosť
---------

* PCI zbernica podporuje tradičnú špecifikácii PCI, ale môže zahŕňať podporu pre PCI-X a PCI-Express
* Podpora ISA (Industry Standard Architecture) je zriedkavo využitá, ale napriek tomu zostala integrovanou súčasťou južného mostíka
* LPC (Low Pin Count) zbernica poskytuje spojenie so Super I/O (poskytuje pripojenie pre klávesnicu, myš, paralelný port, sériový a infračervený port) a BIOS ROM (flash)
* DMA kanál dovoľuje ISA alebo LPC zariadeniam priamy prístup do hlavnej pamäte bez pomoci procesora
* IDE (PATA) rozhranie umožňuje priame pripojenie pevných diskov. Súčasné južné mostíky (2008) už toto rozhranie nepodporujú, pre jeho použitie je na základnej dosky pridávaný ďalší čip. Jej priepustnosť bola teoreticky 133 MB/s.
* SATA je moderná náhrada za PATA/IDE, dnes je už verzia SATA III.

Voliteľne môže južný mostík zahŕňať podporu pre Ethernet, RAID, USB, SATA a zvukovú kartu a FireWire. Hoci by južný mostík mohol zahŕňať aj podporu pre pripojenie klávesnice, myši a sériových portov, sú tieto zariadenia zvyčajne pripojené pomocou tzv. Super I/O.

Pozri aj
--------

* Chipset
* Northbridge

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Southbridge na českej Wikipédii.*
**South African Open 1995** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 3. do 10. apríla 1995 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v juhoafrickom Johannesburgu. Titul v dvojhre získal Nemec Martin Sinner, ktorý vo finále porazil Francúza Raouxa. Bol to jeho druhý titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Francúzi Rodolphe Gilbert a Guillaume Raoux, ktorí vo finále porazili nemecko-holandský pár Martin Sinner, Joost Winnink. Pre oboch to bol druhý titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na South African Open 1995*
**Nemecko Martin Sinner** vs. Francúzsko Guillaume Raoux 6-1 6-4

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na South African Open 1995*
**Francúzsko Rodolphe Gilbert / Francúzsko Guillaume Raoux** vs. Nemecko Martin Sinner / Holandsko Joost Winnink 6-4 3-6 6-3

  


| * z
* d
* u
Turnaje v Južnej Afrike |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| – | – | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | – | – | – | – |
| – | – | – | – | – | – | – | – | – | 2009 |
| 2010 | – | – | – | – | – | – | – | – | – |

 |
**South African Open 1985** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 7. do 14. októbra 1985 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v juhoafrickom Johannesburgu. Titul v dvojhre získal Američan Matt Anger, ktorý vo finále porazil Američana Gilberta. Bol to jeho jediný titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Brit Colin Dowdeswell a Juhoafričan Christo Van Rensburg, ktorí vo finále porazili izraelský pár Amos Mansdorf, Šahar Perkiss. Pre Van Rensburga to bol šiesty titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na South African Open 1985*
**USA Matt Anger** vs. USA Brad Gilbert 6-4 3-6 6-3 6-2

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na South African Open 1985*
**Spojené kráľovstvo Colin Dowdeswell / Južná Afrika Christo Van Rensburg** vs. Izrael Amos Mansdorf / Izrael Šahar Perkiss 3-6 7-6 6-4

  


| * z
* d
* u
Turnaje v Južnej Afrike |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| – | – | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | – | – | – | – |
| – | – | – | – | – | – | – | – | – | 2009 |
| 2010 | – | – | – | – | – | – | – | – | – |

 |
**Bill Frisell**, rodným menom **William Richard Frisell** (\* 18. marec 1951, Baltimore, Maryland, USA) je americký hudobník a hudobný skladateľ. Spolupracoval s mnohými hudobníkmi, medzi ktorých patria napríklad Jim Hall, Michael White, Elvis Costello, Gary Peacock alebo Ronald Shannon Jackson.

V detstve študoval hru na klarinet u Richarda Joinera; neskôr prešiel ku gitare, ktorú študoval na Berklee College of Music. Začiatkom osemdesiatych rokov sa stal členom skupiny džezového bubeníka Paula Motiana a neskôr sa stal štúdiovým hudobníkom pracujúcim pre nahrávaciu spoločnosť ECM Records. Svoj prvý sólový album *In Line* vydal v roku 1983. Neskôr vystupoval so skupinou Naked City, v ktorej hral s Johnom Zornom, na ktorého sólových albumoch tiež hral.

V roku 2011 vydal album *All We Are Saying...* zložený z piesní Johna Lennona.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bill Frisell**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny web
* Bill Frisell na Allmusic

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bill Frisell na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 13894181w
* GND: 134378644
* ISNI: 0000 0001 2033 2203
* LCCN: n79129659
* NK ČR: ola2002159274
* VIAF: 120017748
* WorldCat: lccn-n79129659
**Howlit** je minerál z minerálnej triedy boritanov. Kryštalizuje v monoklinickom kryštálovom systéme s chemickým zložením Ca2[B3O4(OH)2 • OSiB2O4(OH)3] a zvyčajne vytvára nodulárne, nieriové a masívne agregáty, ktoré sú buď bezfarebné alebo biele až béžové. Zriedka vytvoria aj tabuľkové kryštály, ktoré na povrchu kryštálov vykazujú sklovitý lesk.

Etymológia a história
---------------------

Howlit bol objavený v roku 1868 v sadrovom lome pri meste Brookville neďaleko Windsoru (Nové Škótsko) v Kanade ako nežiaduca zložka pri ťažbe sadry. Pomenovali ho ako siliko-boro-kalcit. Neskôr sa našli aj ďalšie ložiská. Severoamerický geológ James Dwight Dana tento nový nerast opísal a pomenoval po kanadskom chemikovi, geológovi a mineralógovi Henry Howovi (1828 – 1879).

Výskyt
------

Howlit sa tvorí hydrotermálne a nachádza sa hlavne v ložiskách boritanu. Najvýznamnejšou lokalitou je Kanada, konkrétne Nové Škótsko, Newfoundland, New Brunswick, ostrov Cape Breton.

Od roku 2010 je známych približne 30 lokalít po celom svete. Nachádza sa aj v Kalifornii a Nevade (USA), Rusku, Sonore (Mexiko), v provincii Balıkesir (Turecko). Ďalej v Nemecku sa vyskytuje v Kohnsteine (Durínsko) a v Rehdene (Dolné Sasko); v Srbsku v mestečku Bela Stena v okrese Belehrad.

Dokonca sa nálezisko howlitu nachádza aj na Slovensku pri obci Gemerská Poloma v okrese Rožňava (Košický kraj).

Vlastnosti
----------

Štruktúra howlitu je monoklinická s tvrdosťou okolo 3,5 (v Mohsovej stupnici) a chýba pravidelné štiepenie.

Použitie
--------

Jediné praktické využitie howlitu je v šperkárstve. Bežne sa používa na výrobu dekoratívnych predmetov, ako sú malé rezby alebo šperky. Howlite je populárny, ale kvôli jeho nízkej Mohsovej tvrdosti od 3 do 3,5 t. j. veľmi mäkký drahokam, musí byť chránený pred poškodením (stabilizácia živicou alebo plastom) na ochranu pred každodenným používaním.

### Manipulácie a imitácie

Pretože sa magnezit tak podobá howlitu, ale vyskytuje sa častejšie je lacnejší, a preto sa magnezit často falošne predáva ako howlit.

Vzhľadom na jeho poréznu štruktúru je ľahko a často zafarbovaný, aby napodobňovala iné minerály, najmä do modro-zelena kvôli povrchnej podobnosti žilových vzorov s tyrkysom (ktorý je omnoho vzácnejší a drahší), prípadne do červena ako imitácia koralu.

Howlit sa tiež predáva v jeho prirodzenom stave, niekedy pod zavádzajúcimi obchodnými názvami *biely tyrkys,* *biely byvolí kameň*, *(White Buffalo, Sacred Buffalo, Lapis Howlite, White Turquoise, Silico-boro Calcit a Kaolinit)*.

Galéria
-------

* Howlit z Južnej KalifornieHowlit z Južnej Kalifornie
* Leštený howlit s kresbouLeštený howlit s kresbou
* Howlit dofarbený a predávaný ako tyrkysHowlit dofarbený a predávaný ako tyrkys

Externé odkazy
--------------

* Howlit na www.mindat.org
* Howlit na webmineral
**Bilistiché** alebo **Belistiché** (starogr. *Βιλιστίχη, Βελιστίχη* – *Bilistiché, Belistiché*) bola milenka egyptského vládcu Ptolemaia II. Filadelfa, v roku 268 pred Kr. zvíťazila na olympijských hrách v preteku dvojkolesových vozov so štvorzáprahom žrebcov a roku 264 pred Kr. v preteku na vozoch s dvojzáprahom žrebcov.

Bilistiché zvíťazila v Olympii na 128. hrách v preteku dvojkolesových vozov so štvorzáprahom žrebcov (tethrippon pólón) a na 129. hrách v preteku na vozoch s dvojzáprahom žrebcov (synóris pólón). Tethrippon žrebcov zaviedli v Olympii v roku 384 pred Kr. a preteky na vozoch s dvojzáprahom žrebcov roku 268 pred Kr. Prvým víťazom pretekov vozov s dvojzáprahom žrebcov bol neznámy Tesálčan. Na olympijských hrách býval jazdec alebo vozataj v pretekoch zväčša anonymný a olympijský veniec si vždy odniesol len majiteľ víťazného voza alebo koňa a neprekážalo, aby tým majiteľom mohla byť aj žena.

Bilistiché bola najobľúbenejšou milenkou egyptského vládcu Ptolemaia II. Svoje prvé olympijské viťazstvo dosiahla len dva roky po smrti Arsinoé II. druhej Ptolemaiovej manželky. Zrejme v tom čase nadobudla svoj veľký majetok a stala sa aj vlastníčkou najlepších koní, ktoré jej zabezpečili víťazstvo v Olympii. Bilistiché patrí len k niekoľkým ženám, ktorým sa to podarilo. Ptolemaios svoju milenku Bilistiche tak zbožňoval, že zaviedol jej uctievanie pri chráme a oltári s názvom *Afrodita-Bilistiché*. Ptolemaios ale nebol prvý Macedónčan, ktorý si uctil svoju milenku ako Afroditu. V štvrtom storočí, Harpalos, druh Alexandra Veľkého, dal postaviť chrám a oltár svojej milenke hetére *Pythioniké*.

Staroveký autor Pausanias uvádza, že Bilistiché pochádzala z Macedónska. Podľa Athénaia bol jej vlasťou Argos, a Plutarchos sa vo svojich poznámkach domnieva, že mohla mať fenický pôvod, lebo jej meno bolo v Grécku neobvyklé.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4 5 6  Sarah B. Pomeroy, *Women in Hellenistic Egypt*, str. 54
2. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 5,8,11.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 250.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 122.
5. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 438.
6. ↑  Athénaios z Naukratidy, *Deipnosofistai*, 13,70.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Poloha Veľkých Antíl (bez Panenských ostrovov)
**Veľké Antily** (zastarano: *Veľké Antilly*; po špan. *Grandes Antillas* / *Antillas Mayores*, po fr. *Grandes Antilles*, po angl. *Greater Antilles*) sú (viac-menej) západná časť súostrovia Antily. 

Veľké Antily v užšom zmysle pozostávajú zo štyroch najväčších ostrovov Antíl, t.j. z ostrovov Kuba (spolu s ostrovom Isla de la Juventud, starší názov: Isla de Pinos), Jamajka, Haiti (Hispaniola) a Portoriko, spolu s priľahlými ostrov(ček)mi okolo nich, pričom v niektorých zdrojoch Veľké Antily zahŕňajú aj Panenské ostrovy. V širšom zmysle zahŕňajú Veľké Antily aj časť alebo všetky nasledujúce ostrovy: Kajmanie ostrovy, Pedro Cays, Ostrov Navassa, Isla Mona; pre tieto ostrovy je charakteristické, že voči ostrovom uvedeným v predchádzajúcej vete majú okrajovú alebo izolovanú polohu. O delení Antíl pozri aj v článkoch Antily a Malé Antily.

Ak sú Veľké Antily chápané tak, že zahŕňajú aj Panenské ostrovy, tak ležia medzi Yucatánskym prielivom na západe a Anegadským prielivom na východe.

Zdroje
------

1. ↑  Pozri zdroje uvedené v článkoch Antily a Malé Antily
Kopec v Červenom lese so značkou rádioaktivity
**Červený les** (ukr. Рудий ліс, rus. Рыжий лес, Ржавый лес, Красный лес) je pôvodne a prevažne borovicový les, ktorý pokrýva územie o rozlohe asi 10 km² v bezprostrednej blízkosti jadrovej elektrárne Černobyľ. Vyznačuje sa tým, že absorbuje veľkú dávku rádioaktívneho prachu.

Svoje meno si získal preto, že v prvých dňoch po nehode, kedy cezeň prešiel rádioaktívny mrak a dopadlo doň vysoké množstvo rádioaktívneho spadu, sa sfarbil do temne červenej farby, tým ako hynul. V noci mŕtve stromy svietili, čo je vysvetlené neobvyklými enzymatickými reakciami dreva, ktoré vstupujú do interakcie s rádioaktívnymi látkami.

Podľa správ sovietskych vedcov na prvej medzinárodnej konferencii o biologických a rádiologických aspektoch černobyľskej havárie (september 1990) dosiahla úroveň spadu v 10 km zóne okolo elektrárne až 4,81 GBq/m². Následne viac ako 4 km² najzamorenejšej časti lesa muselo byť zrovnané so zemou a vypálené. Poľovníci potom nútene vybíjali všetky živočíchy v okolí Černobyľu.

Aj keď ide o jedno z najkontaminovanejších miest na svete, dnes sa les už plne zotavil a uhynuté stromy nahradili nové (prevažne borovica a brezy) a je plný života. Dokonca sa stal domovom aj niekoľkých ohrozených druhov.

Les je pod stálym dohľadom vedcov. V minulosti sa tu objavili prípady mutácií rastlín a živočíchov. V súčasnej dobe neboli nájdené žiadne nové anomálie a priame dôkazy o vplyve radiácie na tunajší život, a to aj napriek tomu, že pre zdravie človeka je radiácia v lese stále vysoká. Na druhú stranu napríklad vtáky, alebo hlodavce sa sem vracajú veľmi pomaly.

Situáciu je ale nutné posudzovať z dlhodobejšieho hľadiska a na konečné závery o vplyve radiácie na prírodu je ešte skoro.

Externé odkazy
--------------

* Červený les, autor: Lukáš Ryzí, 26. 11. 2012

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Rudý les na českej Wikipédii.*