recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Trpasličia nova** je typ kataklyzmickej premennej hviezdy zloženej z tesnej dvojhviezdy, v ktorej jednou zložkou je biely trpaslík, ktorý akreuje hmotu svojho spoločníka. Trpaslíčie novy sú podobné klasickým novám, v ktorých sa biely trpaslík podieľa na periodických výbuchoch, ale mechanizmus je odlišný. Klasické novy sú výsledkom fúzie a detonácie akreovaného vodíka, zatiaľ čo podľa súčasnej teórie trpaslíčie novy vznikajú z nestability akréčneho disku, keď plyn v disku dosiahne kritickú hustotu, ktorá spôsobí kolaps na bieleho trpaslíka a uvoľní veľké množstvo gravitačnej potenciálnej energie.

Od klasických nov sa líšia vo viacerých veciach. Ich svietivosť je nižšia a sú typicky rekurentné v škálach od dní až po desaťročia. Svietivosť výbuchov sa zvyšuje s rekurenčným intervalom, ako aj s orbitálnou periódou. Posledné výskumy z HST ukazujú, že trpaslíčie novy by sa mohli neskôr používať ako štandardné sviečky pri meraní vzdialeností kozmických objektov.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portálHviezdny portál |
Stará prázdná žumpa na Slovensku
**Žumpa** je kanalizačný objekt, ide o nádrž určenú na zachytávanie odpadových vôd a splaškov. Nemá odtok. Používa sa napr. v miestach, kde nie je možné napojenie na kanalizáciu s čistiarňou odpadových vôd. Na Slovensku je žumpa dovolená iba v tomto prípade. V poľnohospodárstve zachytávajú močovku.

Žumpa musí byť vodotesná (na rozdiel od septiku). Konštrukcia musí odolať tlaku zeminy a spodnej vody. Takmer vždy sa betónové/plastové nádrže umiestňujú pod zem, kde sú napojené na odpadnú kanalizáciu z objektu. Do žumpy sa nenapája dažďová voda.

Obsah žumpy sa musí pravidelne vyvážať do čistiarne odpadových vôd alebo ho možno použiť ako hnojivo. Na vyvážanie žumpy slúži fekálny automobil.

Slovo „žumpa" (podobne ako je tomu pri slovách „stoka" či „kanál") sa používa aj v prenesenom význame ako hovorový termín pre veci, javy, deje či vzťahy, ktoré sú nechutné, nepekné, neurčité či celkom nezmyselné.

Referencie
----------

1. 1 2 3  S. Šaling, C. Laco: *Stavebnícky náučný slovník. 4, Konštrukcie. 1. časť, Teória konštrukcií*, Slovenské vydavateľstvo technickej literatúry, Bratislava, 1968, s. 747
2. ↑  § 11 vyhlášky č. 532/2002 Z. z.

Iné projekty
------------

CommonsWikislovník
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Žumpa**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Žumpa****

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Žumpa na českej Wikipédii.*
**Lokalitný štítok** je v entomológii malý papierový štítok, ktorý je napichnutý pod každým exemplárom hmyzu. Na lokalitnom štítku sa udávajú hlavné informácie o mieste, kde bol daný jedinec nájdený alebo ulovený. 

Lokalitný štítok obsahuje hlavné údaje, ako: 

* štát a pohorie, kde bol jedinec ulovený: (dobré je pre bližšiu špecifikáciu miesta udať aj obec, alebo dolinu, údolie a pod.).
* dátum ulovenia, kde sa udáva deň, mesiac a rok ulovenia.
* na záver: meno zberateľa, ktorý jedinca ulovil (prípadne ešte meno majiteľa zbierky, v ktorej je daný jedinec uložený, alebo z ktorej pôvodne pochádzal).

Bez lokalitného štítku nemá daný jedinec hmyzu žiadnu vedeckú hodnotu. Lokalitný štítok by mal byť napísaný čitateľne. V súčasnosti je najlepšie štítok napísať na počítači a vytlačiť ho na kvalitnej, najlepšie laserovej tlačiarni. Lokalitné štítky sú bielej farby. Ak máme v zbierke "typový materiál", tento je označený lokalitnými štítkami červenej farby. Ak si robíme pre jedincov svojej zbierky nové lokalitné štítky, odporúča sa pod tieto napichnúť na entomologický špendlík aj staré, pôvodné štítky ako doklad. Lokalitný štítok by mal byť napichnutý na špendlíku, na ktorom sa nachádza samotný jedinec hmyzu, alebo štítok, na ktorom je daný exemplár nalepený.
**Luytenova hviezda** (GJ 273 Recons) je červený trpaslík vo vzdialenosti asi 12,36 svetelných rokov. Má asi štvrtinu hmotnosti Slnka, desatinu priemeru a len nepatrný zlomok svietivosti Slnka, asi 0,0004 svietivosti Slnka. Je pomenovaná po Willemovi Jacobovi Luytenovi, ktorý určil jej relatívny pohyb. Hviezda sa nachádza v súhvezdí Malý pes.

Astrometrické vyhodnotenie fotoplatní a merania v období 1937 až 1980 viedli k presvedčeniu, že Luytenova hviezda môže mať planetárneho sprievodcu. Pátranie po takej planéte pomocou metódy merania radiálnej rýchlosti však bolo dlho bezvýsledné.

V marci 2017 oznámil tím astronómov z Nicola Astudillo-Defru po meraniach stupnicovým spektrografom HARPS (ESO) objav dvoch planét Luytenovej hviezdy. Planéty označené GJ 273b a GJ 273c majú hmotnosť cca 2,9 a 1,2 násobok hmotnosti našej Zeme a a obiehajú svoju hviezdu v malej vzdialenosti. GJ 273b obehne Luytenovu hviezdu za cca 18,7 dní a GJ 273c za 4,7 dní. Vzdialenejšia planéta GJ 273b sa nachádza na okraji obývateľnej zóny hviezdy.

Pozri aj
--------

* Zoznam najbližších hviezd

Zdroje
------


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portálHviezdny portál |

* Aktualizácia podľa anglickej a nemeckej Wikipédie.
Trpaslíci
**Trpaslíci** (po staroangl. *dwarrow*) sú čarovné bytosti pochádzajúce z germánskej mytológie. Najčastejšie však vyskytujúce sa v Nórskych legendách.

Vzhľad
------

Trpaslíci sú vždy spomínaní ako bytosti malého vzrastu. V maximálnej výške 1,50 m. Nechávajú si narásť dlhé brady a majú tendenciu priberať. Sú veľmi ťažkí a silní.

Schopnosti
----------

Trpaslíci sú veľmi odolnou a vytrvalou rasou. Milujú prírodu, no najviac tú neživú. Žijú predovšetkým v horách pokrytých snehom a domy si robia v skalných stenách. Vyžívajú sa v hľadaní drahých kameňov, všemožnom kopaní a baníctve. Stavajú rozsiahle podzemné sály, plné zlata, striebra a kovov či drahých kameňov. Sú dobrými bojovníkmi a vo väčšine legiend im za zbrane slúžia sekery a kladivá.

Súčasnosť
---------

Už od začiatku minulého storočia sa v záhradách začali objavovať malé sošky usmiatych mužíčkov definované ako záhradní trpaslíci. Majú však pramálo spoločné s legendárnymi baníkmi, kováčmi či bojovníkmi z nórskych mýtov. V polovici minulého storočia sa však začali čoraz častejšie vyskytovať aj vo fantasy literatúre. John Ronald Reuel Tolkien a jeho sága Pán prsteňov či knihy Hobit a Silmarillion začali éru, v ktorej boli trpaslíci súčasťou každej dobrej fantasy knihy.

Bibliografia
------------

* Pán Prsteňov - John Ronald Reuel Tolkien
* Artemis Fowl - Eoin Colfer
* Kroniky Narnie - C.S. Lewis
* Odkaz dračích jazdcov - Christopher Paolini
* Zaklínač - Andrzej Sapkowski
* Warcraft - Richard A. Knaak
* Warhammer - William King
**Magdaléna Jelínková** (rod. **Rényiová**; \* 26. jún 1926, Modrý Kameň – † 21. január 1996, Banská Bystrica) bola slovenská publicistka a redaktorka.

Životopis
---------

Študovala na gymnáziu v Lučenci, roku 1944 bola internovaná s matkou v koncentračnom tábore v Ravensbrück. Po vojne úradníčka v Opatovej, od roku 1952 pôsobila v Banskej Bystrici; do roku 1955 ako úradníčka v roku 1955 – 1957 korešpondentka Čs. rozhlasu, 1957 – 1960 jeho externá redaktorka, roku 1960 krátko pôsobila v Okresnej ľudovej knižnici, od 1960 redaktorka denného spravodajstva krajovej redakcie Čs. rozhlasu. Popri redakčnej práci sa ako externistka venovala príprave vysielania pre deti, a to v podobe rozprávok, rozprávkových hier, krátkych pásiem, básní, populárno-vedeckých vysielaní a i. Mnohé z nich publikovala v detských periodikách. Knižne vydala 2 zbierky rozprávok a rozprávkovú divadelnú hru.

Literatúra
----------

* JELÍNKOVÁ, Magdaléna. In:  *Lexikón slovenských žien*. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2003. 288 s. ISBN 80-89023-30-4. S. 109-110.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0001 0996 3602
* NK ČR: xx0065398
* SNK: 146793
* VIAF: 85725805
**Jaromír** alebo **Gebhart/Gebhard** (\* okolo 1040 – † 26. jún 1090, Ostrihom) bol český princ a biskup, štvrtý syn kniežaťa Břetislava I. a Judity zo Schweinfurtu; predurčený pre cirkevnú dráhu. 

Vzdelával sa v cudzine, ale na kňazský stav nemal veľa chuti. Po smrti kniežaťa Spytihněva II. (v r. 1061) sa domnieval, že od svojho brata Vratislava dostane údel, ale bratia ho presvedčili, aby prijal vysvätenie za kňaza. Po smrti biskupa Šebíra v r. 1067 ho bratia priviedli pred knieža Vratislava ako kandidáta na biskupský stolec. Vratislav sa však obával prílišnej Jaromírovej moci. V r. 1063 zriadil samostatné olomoucké biskupstvo, ktoré sa oddelilo od pražského. Úrad pražského biskupa chcel Vratislav obsadiť svojím kandidátom, Nemcom Lancom. V r. 1068 však uznal voľbu Jaromíra, ktorý 30. júna toho roku v Mohuči prijal investitúru od cisára Henricha IV. a 6.7. bol mohučským arcibiskupom vysvätený na biskupa.

Vo svojom úrade si Jaromír počínal pomerne zodpovedne, medzi kňazmi nastolil prísnejšiu disciplínu. Súčasne však nastali spory medzi ním a jeho bratom kniežaťom Vratislavom, ktoré sa vystupňovali najmä po založení vyšehradskej kapituly.

Tešil sa zvláštnej priazni cisára Henricha IV. ktorý ho v r. 1077 menoval najvyšším kancelárom. Úrad zastával tri roky, práve počas vrcholiaceho boja o investitúru. V r. 1086 bolo rozhodnutím cisára pražské a olomoucké biskupstvo spojené. Ale už o dva roky knieža Vratislav olomoucké biskupstvo obnovil a obsadil ho kaplánom Vezelom. Jaromír s týmto stavom nesúhlasil, chystal sa osobne protestovať u pápeža. Odišiel do Uhorska ku kráľovi Ladislavovi, s ktorým ho spájalo osobné priateľstvo.  

V júni 1090 ťažko ochorel a 26. júna v Ostrihome zomrel.

Externé odkazy
--------------

* Jaromír-Gebhart na www.e-stredovek.cz

Autoritné údaje: * GND: 138630933
* NK ČR: mzk2012682180
* VIAF: 90900931
**Jaromír Algayer** ( 24. marec 1935, Pusté Úľany – † 17. január 2013, Svätý Jur  ) bol slovenský a česko-slovenský politik KSČ, na konci normalizácie poslanec Slovenskej národnej rady a minister poľnohospodárstva a výživy Československej socialistickej republiky .

Životopis
---------

Pochádzal z poľnohospodárskej rodiny. Členom KSČ sa stal roku 1959. Vyštudoval strednú poľnohospodársku školu a pracoval ako zootechnik. Následne absolvoval Vysokú školu poľnohospodársku v Nitre. Stal sa hlavným inžinierom Okresnej poľnohospodárskej správy v Dunajskej Strede. V rokoch 1975-1986 pôsobil na poste riaditeľa Krajskej poľnohospodárskej správy v Bratislave. V roku 1986 sa stal predsedom KNV v Západoslovenskom kraji. V rokoch 1986-1989 bol účastníkom zasadnutia Ústredného výboru Komunistickej strany Slovenska a členom ÚV KSS. Vo voľbách roku 1986 sa stal poslancom Slovenskej národnej rady. V roku 1973 mu bolo udelené Vyznamenanie Za vynikajúcu prácu a roku 1983 Rád práce. 

V októbri 1988 sa stal ministrom poľnohospodárstva a výživy v československej vláde Ladislava Adamca. Na tomto poste zotrval aj po nežnej revolúcii, no nebol už členom vlády Mariána Čalfu (vláda národného porozumenia).

Zomrel náhle 17. januára 2013, posledná rozlúčka prebehla 24. januára 2013 v bratislavskom krematóriu.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑   *Vyhľadávanie* [online].. Dostupné online.
3. ↑   *Vláda Ladislava Adamce (12.10.1988-10.12.1989)* [online].. Dostupné online. (česky)

Externé odkazy
--------------

* Jaromír Algayer - profil v Rudom práve pri nástupe do funkcie

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jaromír Algayer na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 1163284238
* VIAF: 132153289949432770008
**Friedrich Richard Reinitzer** (\* 25. február 1857, Praha – † 16. február 1927, Graz) bol česko-rakúsky botanik a chemik. Objavil kvapalné kryštály. Objav dlho nevyvolával záujem, ale v roku 1965 bol na báze kvapalných kryštálov vyrobený prvý displej a pozabudnutý Reinitzer došiel uznanie.

Vyštudoval chémiu na nemeckej časti pražskej techniky. V roku 1883 habilitoval. Potom na škole učil, v pozícii tzv. súkromného docenta. V rokoch 1888 – 1901 bol profesorom na Karlovej univerzite. Potom odišiel do Grazu, kde na tunajšej univerzite dokonca v rokoch 1909 – 1910 zastával post rektora.

Tekuté kryštály objavil ešte v Prahe, krátko po prestupe na Karlovu univerzitu. Na počiatku objavu bol výskum cholesterolu. Nielenže pri ňom určil správny sumárny vzorec cholesterolu (C27H46O), ale aby objasnil chemickú podstatu látok cholesterolového typu, pozoroval mezomorfné fázy cholesterolacetátu a cholesterobenzoátu pod mikroskopom. Kryštalické zmeny, ktoré objavil, ho prekvapili. Nebol si istý, ako objav interpretovať a požiadal o pomoc profesora fyziky na univerzite v Aachene Otta Lehmanna. Ten navrhol pojem kvapalné (alebo tekuté) kryštály.

Referencie
----------

1. ↑   *Dodatek ke kapitole XIII. Historie krystalografie a strukturní analýzy* [online]. xray.cz, [cit. 2017-03-03]. Dostupné online.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Friedrich Reinitzer na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 117522058
* ISNI: 0000 0000 1389 9060
* VIAF: 40158064
**Deň nezávislosti černochov** alebo **Juneteenth** (oficiálne *Juneteenth National Independence Day*, tiež označovaný aj ako *Jubilee Day*, *Emancipation Day*, *Freedom Day* a *Black Independence Day*) je federálny sviatok v Spojených štátoch, ktorý pripadá na 19. júna a pripomína oslobodenie afroamerických otrokov v dôsledku americkej občianskej vojny. Zároveň ide o oslavu afroamerickej kultúry. Ako federálny sviatok ho 17. júna 2021 vyhlásil prezident Joe Biden zákonom *Juneteenth National Independence Day Act*. Sviatok má korene v Galvestone v štáte Texas, čo bol posledný štát Konfederácie, kde otrokárstvo ešte pretrvávalo. Tam bol 19. júna 1865 vyhlásený generálny rozkaz č. 3 unijného generála Gordona Grangera, ktorý dal otrokom v Texase slobodu.

Referencie
----------

1. ↑  Deň nezávislosti černochov. In:  *Kalendár sviatkov* [online]. Bratislava: Veľvyslanectvo USA na Slovensku, [cit. 2023-06-08]. Dostupné online.
2. ↑  TASR. Postriekanú sochu Georgea Floyda vyčistili a premiestnia ju. *teraz.sk* (Bratislava: TASR), 2021-07-25. Dostupné online [cit. 2023-06-08].
3. ↑   Cel-Liberation Style! Fourth Annual Juneteenth Day Kicks off June 19. *Milwaukee Star*, 1975-06-12. Dostupné online [cit. 2020-05-07]. (po anglicky)
4. ↑  SILVA, Daniella. *What to know about Juneteenth, the emancipation holiday* [online]. NBC News, 2020-06-16, [cit. 2020-06-19]. Dostupné online. (po anglicky)
5. ↑  GATES, Henry Louis. *The African Americans: Many Rivers to Cross* [online]. 2013-01-16, [cit. 2021-07-09]. Dostupné online. (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Deň nezávislosti černochov**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Den nezávislosti černochů na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 124219794X
* LCCN: sh95003034
**Vízový režim Európskej únie** je systém opatrení legislatívnej, inštitucionálnej a personálnej povahy, ktoré smerujú k jednotnej aplikácii vízovej politiky Európskej únie s cieľom eliminovať zneužitie víz osobami v rámci nelegálnej medzinárodnej migrácie.

Vízový režim Európskej únie predstavuje zložitý a vnútorne diferencovaný systém, ktorý je založený na princípoch odvodených zo skúmania kritérií pôsobnosti vízového režimu na migráciu cudzincov. Za princípy vízového režimu Európskej únie považujeme princíp supranacionality, teritoriality, personality, temporality a jednotného vízového informačného systému. Z pohľadu aplikácie vízového režimu majú svoje nezastupiteľné miesto funkcie, medzi ktoré patrí kontrolná, selektívna, evidenčná a regulačná. Spoločným rysom všetkých funkcií je, že svojím obsahom napomáhajú k eliminácii nelegálnej medzinárodnej migrácie, predovšetkým pri vstupe cudzincov na územie Európskej únie.

Externé odkazy
--------------

* Zdroj
Prvé vďakyvzdanie, Jean Leon Gerome Ferris (1863–1930)
**Deň vďakyvzdania** je tradičný severoamerický sviatok, ktorý patrí do obdobia dožiniek.

Pozadie
-------

Korene sviatku sú v 17. storočí. V roku 1621 si po prvý raz sadla za stôl skupinka pútnikov a ďakovala za to, že prežila prvý ťažký rok v Novom svete. Na začiatku tradície bolo 101 pútnikov, ktorí sa iba rok predtým doplavili z Anglicka na lodi Mayflower do Ameriky. Na druhej strane Atlantiku hľadali slobodu pre svoje protestantské, puritánske poňatie náboženstva. Napriek tomu je to v súčasnosti jediný spoločný sviatok všetkých Američanov bez ohľadu na vierovyznanie.

Tradícia vznikla náhodne. Keď sa loď Mayflower blížila k severovýchodným brehom Ameriky, more bolo mimoriadne búrlivé. Hrozilo, že loď napokon nedokáže v rozbúrených vlnách pristáť. Búrka ju odniesla ďaleko od miesta, ktoré si pútnici pôvodne vyhliadli.

Pútnici sa pustili do budovania prvej osady, ktorú dokázali veľmi rýchlo vybudovať. Ťažká a dlhá zima však spôsobila, že polovica osadníkov sa nedožila jari. Ostatných zachránili Indiáni z neďalekej dediny, ktorí priniesli jedlo a kožušiny.
Na jar prišiel k Angličanom Indián Squanto z kmeňa Wampanoag. Daroval im semená kukurice a poradil, ako ich zasiať. Na jeseň ich prekvapila bohatá úroda. Rýchlo sa naučili obchodovať s kožušinami a nájsť kvalitné drevo na stavbu lodí. Nasledujúci rok tak mohli príchod do Nového sveta osláviť veľkou hostinou, na ktorú pozvali aj Indiánov. Im, ale v prvom rade Bohu, ďakovali za prežitie.
Oslavy spojené s modlitbami trvali až tri dni. Hostina bola pod holým nebom, pretože William Bradford, prvý guvernér kolónie Plymouth, pozval až 90 Indiánov. Také množstvo ľudí by sa do jeho dreveného domu nezmestilo. 

Tradícia vďakyvzdania sa udržiavala, ale dlho nemala charakter národného sviatku. Stalo sa tak až v roku 1789, keď prezident George Washington vyhlásil posledný novembrový deň každého roku za Národný deň vďakyvzdania. Spoločne s ním sa oslavovala aj ústava Spojených štátov.

Tretí americký prezident Thomas Jefferson, ktorý bol známy nielen bystrým mozgom, ale aj nečakanými rozhodnutiami, si tento sviatok neobľúbil. Pre veľké hodovanie ho prirovnával ku kráľovským praktikám, ktoré podľa jeho názoru v Amerike nemali miesto.

V roku 1863 poetka Sarah Josepha Hala, autorka povestnej poémy Mary mala malé jahňa, presvedčila Abrahama Lincolna, aby vyhlásil Deň vďakyvzdania za národný sviatok. Navrhla posledný novembrový štvrtok, aby sa nadviazalo na Washingtonovo rozhodnutie. Od roku 1941 sa tento najväčší americký sviatok oslavuje vo štvrtý novembrový štvrtok.
**Kronosaurus** je vyhynutý rod pliosaurov (krátkokrkých plesiosaurov), ktorý existoval počas obdobia kriedy. Tento morský plaz obýval v spodnej kriede moria v okolí dnešného Queenslandu v Austrálii. Pomenovaný je podľa Krona, titana z gréckej mytológie. Do rodu Kronosaurus zatiaľ nesporne patrí len jeden druh, **Kronosaurus queenslandicus**.

Telesné znaky
-------------

Kronosaurus je jedným z najväčších známych pliosaurov. Dosahoval dĺžku takmer 10 metrov, pričom jeho obrovská sploštená lebka, ktorá zaberala takmer štvrtinu dĺžky tela, bola veľká asi ako osobné auto. Tento pliosaurus bol dravý a pomerne rýchlo plával. Pohyboval sa vďaka dvom párom veľkých plutviev. Kým predným párom hýbal smerom dole, horný sa pohyboval naopak. Kronosaurus pravdepodobne lovil viaceré druhy rýb, vrátane žralokov a mäkkýšov. Okrem iného sa pravdepodobne živil aj dlhokrkými plesiosaurami, o čom svedčí aj nájdená poškodená lebka Woolungasaura s odtlačkami zubov.

Galéria
-------

* Veľkostné porovnanie Kronosaura s človekom.Veľkostné porovnanie Kronosaura s človekom.
* Kostra Kronosaura.Kostra Kronosaura.
* Kronosaurus požierajúci Woolungasaura.Kronosaurus požierajúci Woolungasaura.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kronosaurus**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Kronosaurus**
Deň narcisov kvetyPripínacie žlté narcisy z rôznych ročníkov zbierky Deň narcisov
**Deň narcisov** je verejno-prospešná zbierka Ligy proti rakovine, ktorá sa koná na Slovensku od roku 1997 vždy v začiatkom jari. Ku zakladateľom patrila známa aktivistka boja proti rakovine MUDr. Eva Siracká. Termín je pohyblivý. Zbierku vykonávajú dobrovoľníci v slovenských mestách. Ako symbol bol zvolený žltý kvet narcisu, ktorý si prispievatelia môžu pripnúť na viditeľné miesto na oblečení. Cieľom Dňa narcisov je poukázať na problematiku boja proti rakovine a finančne prispieť na boj proti rakovine. Z peňazí vyzbieraných počas Dňa narcisov sú financované projekty a programy, cez ktoré Liga proti rakovine pomáha konkrétnym pacientom. Slúžia aj ako investícia do preventívnych a vzdelávacích programov pre verejnosť, na podporu nemocníc a na podporu aj výskumu liečby onkologických ochorení.

Vznik a história
----------------

Deň narcisov sa prvý raz konal 21. marca 1997 v šiestich slovenských mestách. V roku 1999 pri 3. ročníku Dňa narcisov sa do akcie zapojili aj veľké spoločnosti – siete rýchleho občerstvenia, mobilného operátora i niekoľkých bankových domov. Postupne sa zbierka rozšírila aj do menších obcí, zbierku organizovali aj združenia, školy a podniky. Najvyšší výnos bol zatiaľ v roku 2012 – 1 005 155 €. V roku 2020 sa zbierka kvôli reštrikciám COVID-19 neuskutočnila v uliciach.

Termíny Dňa narcisov
--------------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Ročník | Rok | Dátum |
| 1 | 1997 | 21. marec 1997 |
| 2 | 1998 | 3. apríl 1998 |
| 3 | 1999 |  |
| 4 | 2000 | 7. apríl 2000 |
| 5 | 2001 | 6. apríl 2001 |
| 6 | 2002 | 22. marec 2002 |
| 7 | 2003 | 4. apríl 2003 |
| 8 | 2004 | 2. apríl 2004 |
| 9 | 2005 | 8. apríl 2005 |
| 10 | 2006 | 7. apríl 2006 |
| 11 | 2007 | 13. apríl 2007 |
| 12 | 2008 | 11. apríl 2008 |
| 13 | 2009 | 17. apríl 2009 |
| 14 | 2010 | 16. apríl 2010 |
| 15 | 2011 | 15. apríl 2011 |
| 16 | 2012 | 13. apríl 2012 |
| 17 | 2013 | 12. apríl 2013 |
| 18 | 2014 | 11. apríl 2014 |
| 19 | 2015 | 27. marec 2015 |
| 20 | 2016 | 15. apríl 2016 |
| 21 | 2017 | 7. apríla 2017 |
| 22 | 2018 | 13. apríla 2018 |
| 23 | 2019 | 11. apríl 2019 |
| 24 | 2020 | 31.7. do 14.8. 2020 
kvôli reštrikciám z dôvodu COVID-19 |
| 25 | 2021 | 11. apríl 2021 |
| 26 | 2022 | 28. apríl 2022 |
| 27 | 2023 | 20. apríl 2023 |

Referencie
----------

1. ↑   *Z histórie* [online]. Liga proti rakovine, [cit. 2022-04-30]. Dostupné online.
2. ↑   *Žltý narcis je nádej aj pomoc* [online]. Natures, 2020-06-24, [cit. 2022-04-30]. Dostupné online.
3. ↑  TERAZ.SK. *Deň narcisov: Žltý kvet je symbol solidarity s onkologickými pacientmi* [online]. TERAZ.sk, 2021-04-11, [cit. 2022-04-30]. Dostupné online.
4. ↑   *Liga proti rakovine* [online]. Liga proti rakovine, [cit. 2022-04-30]. Dostupné online.
**Eliáš Láni** (Lányi) (pseudonym **Petrus Petschius**; \* 1570, Slovenské Pravno  –  † 5. november 1618, Bytča) bol slovenský básnik, náboženský spisovateľ a cirkevný hodnostár.

Rodina
------

* synovia: Daniel Láni ml. Izák Láni, Gregor Láni, Zachariáš Láni
* manželka: Zuzana rod. Tamorisciová

Životopis
---------

Vzdelanie získaval v Turci a Strážkach. Po ukončení vzdelávania zostal v Strážkach pôsobiť v roku 1595 ako učiteľ, v roku 1596 učil v Jelšave, v roku 1597 v Mošovciach, kde pôsobil zároveň ako evanjelický farár. V roku 1602 bol zvolený za turčianskeho seniora, v roku 1608 pôsobil ako dvorný kazateľ v Bytči, v roku 1609 sa stal trenčianskym seniorom a v roku 1610 prvým superintendentom bytčianskeho dištriktu (pre Oravskú, Liptovskú a Trenčiansku stolicu).

Významný dejateľ európskeho reformačného pohybu, zakladateľská osobnosť slovenskej evanjelickej cirkvi. Viedol zápas o ideové zjednotenie evanjelickej cirkvi. Zakladateľ tlačenej homiletickej literatúry. Jeho básnická tvorba má výnimočné postavenie v dejinách slovenskej barokovej poézie. Autor kázne za Jurajom Thurzom a duchovných piesní. Súvislosť s Banskou Bystricou, kde Eliáš Láni st. prežil posledné roky života, kde i roku 1618 zomrel a vytvoril aj najznámejšie piesne uvádza monografia Banská Bystrica, Martin roku 1955.

Tvorba
------

Lániho dielo je ovplyvnené jeho aktivitami kňaza, vzdelanca a básnika. Písal ako náboženské polemické spisy, tak i kázne, básne a duchovné piesne. Z jeho básnickej tvorby sa zachovalo len torzo, obsahujúce niekoľko duchovných piesní a textov, uverejnených v dielach iných autorov. Takmer všetky zachované diela sa tiež dostali do spevníka *Cithara sanctorum*. Vo svojich básňach vyjadruje pocit osamotenosti, pokory a sebatrýzne človeka oddaného Bohu.

Dielo
-----

### Básne a piesne

* *Bože Otče nás nebeský*, text piesne
* *Ač mne Pán Bůh ráčí trestati*
* *Ač jest mé srdce smutné*
* *Takliž já předce v úzkosti*
* *Buď, Bože můj, sám sudce*
* *Jezu, přispěj k spomožení*, text, ktorého autorstvo je sporné

### Iné diela

* 1595 – *Štít kresťanskej slobody v používaní obradov, menovite obrazov (Scutum libertatis christaianae in usu ceremoniarum, nominatim autem imaginum)*, polemika
* 1599 – *Obrana kresťanskej slobody v používaní obrazov (Defensio libertatis chirstianae in usu imaginum historico)*
* 1612 – *Kladivo na pápežský kyjak (Malleus peniculi papisici)*
* 1612 – *Katechismus D. M. Luthera z německého jazyka na slovenský preložený od trech super attendetův*
* 1617 – *Kázání pohřební. Při pohřbu...p. Jiřího Thurzy*

Referencie
----------

1. ↑  LÁNI, Eliáš. In:  *Biografický lexikón Slovenska*. Zväzok V Km – L. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2013. 852 s. ISBN 978-80-8149-011-8. S. 629 – 630.

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000

Externé odkazy
--------------

* Plné texty diel E. Lániho
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * GND: 120605007
* NK ČR: xx0008568
* SNK: 147090
* VIAF: 85359799
**Bonneville** je impaktný kráter na planéte Mars. Nachádza sa vo vnútri oveľa väčšieho kráteru Gusev. Gusev bol navštívený vozidlom Spirit v roku 2004 počas prieskumu na dne Guseva. Bonneville je miesto, kde Spirit odhodil tepelný štít počas pristávacieho manévra. Tento kráter má v priemere 210 m, hĺbku 14 m a jeho okraj sa týči do výšky 6,4 m nad okolitý terén. Je pomenovaný podľa jazera Bonneville v Utahu.

Geológia
--------

Súvrstie, v ktorom je Bonneville sformovaný sa skladá z voľných sutín, aj keď niektoré časti vyvrhnutého materiálu sú zložené z viac celistvého kameňa. Žiadny solídny základ nebol objavený vo vyhĺbeninách v okrajoch kráteru. Tento kráter je relatívne starý a podľa detailov nebol zasiahnutý vodnou eróziou.

Bonneville je pravdepodobne druhotný kráter, kvôli jeho malej hĺbke voči priemeru.

Panoramatický pohľad na kráter Bonneville, Columbia Hills napravo a tepelný štít na horizonte.
Panoramatický pohľad na kráter Bonneville, Columbia Hills napravo a tepelný štít na horizonte.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka - Mars Rover (po anglicky)
* Astronomický obrázok dňa - 18. marec 2004 (po anglicky)
**Vôľa** je schopnosť človeka vykonávať chcenú, zamýšľanú a naplánovanú činnosť, tzv.
vôľovú činnosť. Vôľa je schopnosť kontrolovať impulzy a slobodne vyberať také,
ktorými človek vládne. Vôľa je vnútorná sila ľudskej osobnosti, ktorá umožňuje vedome riadiť vlastné správanie k hodnotovým cieľom a aj určovať alebo ovplyvňovať konanie druhých. Historické výchovné systémy stavali rozvoj vôle na popredné miesto medzi cieľmi výchovy mladého pokolenia. Aj stredovek kládol
kultúru vôle a citu ďaleko pred nadobúdanie znalostí.

Vôľa smeruje vo všetkých svojich prejavoch k nejakej uznanej hodnote.

Slabá vôľa je charakterová črta vštepená nesprávnou vychovou a odstrániteľná cieľavedomým nácvikom.

Filozofické názory
------------------

Podľa Aristotela je vôľa (*bulésis*) rozumové snaženie, žiadajúci rozum, premýšľajúca žiadostivosť.

Schopenhauer tvrdil, že vôľa je slepá, iracionálna a bezcieľna podstata sveta, analogon kantovskej veci osebe. Prejavuje sa (objektivuje sa) v podobe sveta, materiálnych predmetov. V pomere k telu je vôľa jeho zvnútornením. Vôľa je chcenie prejavujúce sa vo svete. Vôľa spočíva vo všetkých veciach a prejavuje sa v rozličných podobách (prírodné sily).

Referencie
----------

1. ↑  FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
2. ↑  FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
3. ↑  FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Hysmón** (starogr. *Ὕσμων* – *Hysmón*) bol na 99. olympijských hrách víťaz päťboja.

Hysmón z Élidy zvíťazil na olympijských hrách v roku 384 pred Kr. v pentatlone (päťboji). Staroveký autor Pausanias uvádza, že keď bol Hysmón ešte malým dieťaťom, zachvátili ho reumatické bolesti v údoch a začal sa preto venovať päťboju, aby sa z neho stal namáhavým cvičením zdravý človek. Napokon mu výcvik tejto disciplíny prinieslo víťazstvá na niekoľkých panhelénskych hrách a dosiahol v nej aj doživotnú slávu olympijského víťaza.

Keď Pausanias v druhom storočí navštívil Olympiu, pri prehliadke olympijskej *Altidy*, videl medzi sochami najslávnejších olympijských víťazov aj sochu Hysmóna, ktorú vytvoril sochár Kleón. Pausanias tam opísal dovedna 230 sôch, samozrejme si všímal len tie najvýznamnejšie. Do dnešných dní sa z počtu možno aj niekoľkých tisíc sôch zachovalo len asi desať a z toho ani jedna v kompletnom origináli. Preto sú slová slávneho gréckeho básnika Pindara, že báseň na slávu športovcov je trvalejšia ako sochy z mramoru či bronzu, potvrdené previerkou tísicročiami.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 181.
2. 1 2 3  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,3,9.
3. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,3,10.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Hlavné námestie počas silvestrovských osláv v roku 2006
**Bratislavské silvestrovské oslavy** sú kultúrne podujatie, ktoré sa od roku 1999 každoročne koná v bratislavskom historickom centre na Silvestra 31. decembra. Za niekoľko rokov existencie sa stali tradíciou, ktorá do Bratislavy priláka každoročne desaťtisíce návštevníkov, z ktorých veľká časť (v roku 2006 asi pätina) je aj zo zahraničia, z mnohých európskych a iných krajín. V roku 2006 sa na oslavách v historickom centre zúčastnilo približne 100-tisíc návštevníkov, čo je približne rovnaký počet ako na oslavách v Krakove. Oslavy zabezpečuje magistrát Bratislavy a prebiehajú na niekoľkých miestach súčasne. V posledných rokoch sa používa aj reklamné označenie *Partyslava*.

Program sa obyčajne začína už vo večerných hodinách, pričom okrem Hlavného námestia, kde je hlavné pódium, prebiehajú aj na vedľajšom Františkánskom námestí, na Hviezdoslavovom námestí, na Michalskej ulici a na nábreží Dunaja medzi Starým mostom a Novým mostom. Vstup je možný len cez niekoľko kontrolovaných prechodov na rôznych uliciach. Na každom stanovisku prebieha nezávislý program, väčšinou ide o živé vystúpenia slovenských hudobných skupín. Na Hviezdoslavovom námestí bolo tradíciou po niekoľko rokov umelé klzisko, ktoré sa od roku 2007 inštaluje na druhom brehu Dunaja, na Tyršovom nábreží v Petržalke. Oslavy vrcholia 15 minút pred polnocou, keď sa začína odpočítavanie posledných minút starého roka, a o polnoci, kedy sa koná 15-minútový ohňostroj (v prvých ročníkoch z hradného vrchu, neskôr nad Dunajom), ktorý je odpaľovaný z petržalského nábrežia Dunaja alebo priamo z lodí na Dunaji.

Počas polnočného ohňostroja býva pre dopravu uzavreté Vajanského nábrežie a Rázusovo nábrežie a lokalita je strážená policajnými hliadkami. Mestská doprava je prerušená približne od polnoci až do skorých ranných hodín.
**Normálny hysterosalpingogram.** Všimnite si tenký katéter v dolnej časti snímky, zavedený cez pošvu a kanál krčka maternice do dutiny maternice. Kontrastná látka sa na snímke zobrazuje čiernou farbou (malý trojuholník v strede je dutina maternice, vinuté útvary po stranách sú kontrastnou lárkou naplnené vajíčkovody).**Hysterosalpingografia** je rádiologická vyšetrovacia metóda dutiny maternice a vajíčkovodov. 

Základom je zavedenie kontrastnej látky do dutiny maternice cez krčok maternice. Vyšetrenie väčšinou vykonáva gynekológ, pretože vyžaduje nasondovanie kanála krčku maternice cez pošvu. Pod skiaskopickou kontrolou sa pozoruje tvar dutiny maternice vyplnenej kontrastnou látkou a jej ďalší postup do vajíčkovodov.

Hlavnou indikáciou je zistenie priechodnosti vajíčkovodov u žien, ktoré majú problémy s plodnosťou. V minulosti sa využívala na diagnostiku vrodených chýb maternice, no v tejto indikácii ju už prakticky úplne nahradilo vyšetrenie magnetickou rezonanciou. Vzhľadom na pomerne vysokú radiačnú záťaž sa hľadajú cesty, ako vyšetriť priechodnosť vajíčkovodov i inými cestami, napríklad špeciálnou kontrastnou látkou viditeľnou pri sonografickom vyšetrení.

  


| * z
* d
* u
Rádiológia |
| --- |
| 
* **konvenčná rádiológia** (röntgenové žiarenie)
* skiaskopia, skiagrafia, hysterosalpingografia
* ultrasonografia
* počítačová tomografia (CT)
* zobrazovanie magnetickou rezonanciou (MRI)
* kontrastné látky

 |  |
| 
* rádiológia mozgu
* rádiológia tváre a krku
* rádiológia hrudníka
* rádiológia pečene
* rádiológia pankreasu
* rádiológia opornej a pohybovej sústavy

 |
**Bratislavské listy** boli samizdatové noviny, ktoré v júli 1988 založil Ján Čarnogurský. Náklad bol 500 kusov. 

Spolu s Jánom Čarnogurským boli hlavnými tvorcami časopisu Ján Langoš a František Mikloško. Šéfredaktorom prvých piatich čísel legálnych BL v roku 1990 bol Ladislav Szalay, potom šéfredaktorovanie prevzal Rudolf Lesňák.

Ján Čarnogurský v čísle 11 z roku 1990 uviedol, že Bratislavské listy ako samizdat bol „prvý a jediný časopis na Slovensku, otvorene opozičný voči komunistickému režimu, vychádzajúci pod plným menom a adresou vydavateľa".

Číslom 5 v roku 1990 Bratislavské listy prešli do legality a po vzniku Kresťanskodemokratického hnutia sa táto politická strana stala ich vydavateľom.

V redakcii v tom čase sedeli: šéfredaktor Ladislav Szalay, Mária Krížová, Peter Kováčik, Rudolf Lesňák, Peter Smolík, Pavla Vaňoučková. Bratislavské listy tlačila firma ZT Bratislava.

Prvé číslo v roku 1991 vyšlo opäť v novom šate. Okrem grafických zmien boli Bratislavské listy rozšírené na 32 strán, cena sa zvýšila na 8 Kčs. Od IV. ročníka si BL dali podtitul kultúrno-spoločenský mesačník. Bratislavské listy obsahovali sekcie

* Naše východiská a ciele
* Dejiny – osobnosti – národ
* Kultúra a umenie
* Etika nášho života
* Kresťanstvo a súčasnosť
* Ekonómia a ekológia
* Glosy – záznamy – ohlasy

Od tretieho čísla z roku 1991 pribudla sekcia Listy politického vzdelávania KDH.

Od roku 1992 mali Bratislavské listy rozsah 24 strán, letné dvojčíslo 48 strán. BL majú v podtitule Kultúrno-spoločenský mesačník, stoja 5 Kčs. Na titulnej strane sa nachádzajú fotografie a obsah čísla. Šéfredaktorom je Rudolf Lesňák, predsedom redakčnej rady Ján Čarnogurský.

Bratislavské listy obsahujú tieto rubriky: Naše východiská a ciele, Dejiny-udalosti-osobnosti, Listy politického vzdelávania, Kresťanstvo a súčasnosť, Kultúra a mravnosť, Diskutujeme, Rozličnosti, Glosy-oznamy-ohlasy, Ekonomika. Na poslednej strane BL uverejňovali reklamy. 

V poslednom čísle roku 1992 Bratislavské listy vydali prílohu Bibliografia časopisu Bratislavské listy 1988 – 1992, v ktorej vypísali mená všetkých autorov a ich závažnejších textov. Niektorí vybraní autori: Ivan Čarnogurský, Ján Čarnogurský, Pavol Čarnogurský, Rudolf Dobiáš, Mikuláš Dzurinda, Milan S. Ďurica, Edo Gombala, Ján Gunčaga, Anton Habovštiak, Milan Hamada, Ladislav Hanus, Anton Hlinka, Ivan Hoffman, Augustín Marián Húska, Anton Hykisch, Dušan Jedinák, Július Krempaský, Ján Langoš, Rudolf Lesňák, Ján Letz, František Mikloško, Anton Neuwirth, Milan Nič ml. Michael Novak, Viliam Oberhauser, Vladimír Palko, Ladislav Pittner, Ferdinand Peroutka, Ľubo Roman, Milan Rúfus, Peter Smolík, Ján Sokol, Anton Srholec, Pavol Strauss, Ladislav Szalay, Milan Šimečka, Martin M. Šimečka, Ivan Šimko a ďalší.

Od roku 1993 vydáva Bratislavské listy Interslovakia, s.r.o. Šéfredaktorom je Rudolf Lesňák, predsedom redakčnej rady Konštantín Viktorin.

Externé odkazy
--------------

* Bratislavské listy v archíve slovenských samizdatových časopisov samizdat.sk
Ukážka niekoľkých halových javov
**Halový jav** alebo **halo** je optický úkaz, ktorý vzniká odrazom či priechodom slnečných alebo mesačných lúčov drobnými ľadovými kryštálmi v atmosfére. Aby došlo k vzniku týchto úkazov, je potrebné, aby kryštáliky ľadu mali tvar šesťbokej doštičky alebo hranolu. Halové javy najčastejšie zbadáme, ak oblohu z väčšej časti pokrývajú oblaky typu cirrostratus.

Dejiny
------

Halové javy ako prvý opísal a pomenoval Aristoteles už v 4. storočí pr. Kr. Fyzikálne výklad týchto javov pochádza od R. Descarta a prvú súbornú teóriu spísal ďalší francúzsky fyzik Edme Mariotte.

Diamantový prach
----------------

Za chladných zimných nocí alebo dní môžu halové javy vzniknúť aj na kryštálikoch v prízemnej vrstve ovzdušia. Ak je vlhkosť dostatočne vysoká a teplota sa pohybuje pod bodom mrazu, môžu prechladené kvapky za prítomnosti kryštalizačných jadier transformovať na ľadové kryštály o tvare šesťbokého stĺpika alebo doštičky a spôsobiť tak za prítomnosti svetla halové javy.

Druhy halových javov
--------------------

* 6° halo
* 9° halo (Van Buijsenovo halo)
* 12° halo
* 18° halo (Rankinovo halo)
* 20° halo (Burneyovo halo)
* 22° halo (malé halo) – najobvyklejšie
* 23° halo (Barkowovo halo)
* 24° halo (Dutheilovo halo)
* 35° halo (Feuilleeovo halo)
* 46° halo (veľké halo)
* Spojené dotykové oblúky

Galéria
-------

* Halové javy na južnom póle
* Parhélium (vedľajšie Slnko)
* Malé halo okolo Mesiaca

Pozri aj
--------

* Dúha
* Lom svetla
* Odraz svetla
* Disperzia svetla

Externé odkazy
--------------

* Úvod k halovým javom na stránkach Astro.cz
* Diamantový prach na stránkach atoptics.co.uk

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Halové jevy na českej Wikipédii.*
**Gorgias** (starogr. *Γοργίας*) bol grécky sochár v 2. stor. pred Kr.

Gorgias bol aténsky sochár, ktorý bol činný pravdepodobne v 2. stor. pred Kr. Známy je len vďaka nápisu na fragmente sochy muža, ktorý sa našiel počas vykopávok v Minturne v roku 1931.

Socha kedysi predstavovala nahú mužskú postavu v pohybe, ako je to možné vyvodiť z troch nájdených fragmentov. Prvý predstavuje ľavú nohu postavy a hrubý kmeň stromu (na kmeni je nápis), o ktorý sa postava opierala, noha je skrčená a nesie stopy remienka topánky (zo sandálu) a predmetu, možno ruky, ktorá spočívala na hornej časti stehna. Ďalšie dva fragmenty sú úlomky pravej nohy, tiež mierne skrčenej. Z toho, čo zo sochy zostalo, je vidieť, že socha štylisticky patrila k dielam neskorého helenizmu.

Nápis (miestami značne poškodený), ktorý datujú približne do druhého stor. pred Kr. hlása, že autormi diela boli Kallimachos a Gorgias:

* 

|  |  |
| --- | --- |
| *Καλλίμαχος  και Γοργίας  οι ΜΑΛΛΙΟΥ?  Αθηναίοι  εποίουν*   |   *Kallimachos  a Gorgias  syn MALLIA?  z Atén  zhotovili*  |

Interpretácia záznamu patronymu (mena jeho otca) sa kvôli nečitateľnému začiatočnému písmenu líši. Väčšina znalcov sa prikláňa k tomu, že jeho otcom bol Mallias, a že Kallimachos bol jeho brat. Americký archeológ Andrew Stewart ale činnosť oboch sochárov datuje približne do rokov 86 pred Kr. až 14 po Kr. a uvádza ich ako synov Kallia.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑   *Biographischer Index der Antike*. Berlin : Walter de Gruyter, 2012. ISBN 978-31-1095-441-8. S. 401.
2. 1 2 3  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Gorgias 2*
3. ↑  Marcus Niebuhr Tod. *The Progress of Greek Epigraphy, 1937-1953*. Chicago : Ares, 1979. ISBN 978-08-9005-292-1. S. 66.
4. ↑  Jules Marouzeau. *L'Année philologique*. Paris : Société d'édition "Les Belles Lettres.", 1939. S. 278.
5. 1 2  Michaela Fuchs. *In hoc etiam genere graeciae nihil cedamus*. Mainz am Rhein : P. von Zabern, 1999. ISBN 978-38-0532-519-6. S. 50.
6. 1 2 3  Brunilde Sismondo Ridgway. *Hellenistic Sculpture*. Madison : Univ of Wisconsin Press, 1990. ISBN 978-02-9917-710-2. S. 274.
7. ↑   *Art and Archaeology*. Washington : Archaeological Institute of America, 1933. S. 293.
8. ↑  John S. Traill. *Persons of Ancient Athens*. Toronto : Athenians, 1994. ISBN 978-09-6852-322-3. S. 115.
**Gorgoroth** je black metalová kapela, pochádza z Bergenu v Nórsku. Sú typickí svojím neoklasickým štýlom skladieb. Ich texty sú založené na satanizme, stavajú sa proti kresťanstvu a jeho ideám.

Meno *Gorgoroth* je prevzaté z diela Pán prsteňov od J. R. R. Tolkiena, kde sa týmto názvom označuje *pláň strachu* v zemi Mordor.

Momentálne je zostava kapely chudobnejšia o Tormentora a Tomasa Asklunda. Tormentor sa z bližšie neuvedených príčin nezúčastnil nahrávania Quantos Possund Ad Satanitatem Trahunt a ani nefiguroval v zostave kapely na koncertoch v Trondheime a Bergene v auguste a októbri 2009 – nahradil ho Skyggen, na aký čas nie je upresnené. Tomas Asklund sa rozhodol, že nebude koncertovať a tak album len nabubnoval a poskytol kapele pre nahrávanie albumu svoje Monolith Studio v Stockholme. Na dvoch už spomenutých koncertoch jeho miesto zaujal Vyl z Keep of Kalessin.

Gorgoroth nielenže nezapisujú texty svojich piesní do bookletov, ale dokonca veľmi aktívne potláčajú pokusy fanúšikov zverejňovať akékoľvek prepisy textov prípadne tabulatúr. Výsledkom je, že na viacerých internetových stránkach zaoberajúcich sa textami skupín je pri Gorgoroth namiesto textu správa, že skupina si neželá zverejňovanie svojich textov. Dôvod pre takýto postoj nie je známy.

Diskografia
-----------

### Štúdiové albumy

* 1994 – *Pentagram*
* 1996 – *Antichrist*
* 1997 – *Under the Sign of Hell*
* 1998 – *Destroyer*
* 2000 – *Incipit Satan*
* 2003 – *Twilight of the Idols*
* 2006 – *Ad Majorem Sathanas Gloriam*
* 2009 – *Quantos Possund Ad Satanitatem Trahunt*
* 2015 – Instinctus Bestialis

### EP

* 1996 – *The Last Tormentor*
* 2007 – *Bergen 1996*

### Koncertné albumy

* 2008 – *True Norwegian Black Metal - Live in Grieghallen*

### Demá

* 1993 – *A Sorcery Written In Blood*
* 1994 – *Promo*

### DVD

* 2008 – *Black Mass Kraków 2004*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Gorgoroth**

Externé odkazy
--------------

* www.gorgoroth.info – oficiálna stránka skupiny
* www.metal-archives.com – stránka skupiny na Encyclopaedia Metallum
**Forenzné účtovníctvo** je špeciálna oblasť účtovníctva, ktorá sa zaoberá nezrovnalosťami v jeho vedení. Slovo „forenzný" znamená „vhodný na súdne použitie". Jeho úlohou je poskytovanie informácií a podkladov k súdnym pojednávaniam.

Úlohou forenzných účtovníkov, často označovaných aj ako forenzní či investigatívni audítori, je podať znalecké dôkazy za účelom vyšetrenia podvodov súvisiacich s ekonomickou kriminalitou. V súčasnom svete rastúcej globalizácie a medzinárodných transakcií sa forenzné účtovníctvo stáva rapídne rastúcou oblasťou záujmu. Väčšina významných účtovníckych firiem má svoj forenzný účtovnícky tím, ktorý sa zaoberá touto problematikou.

Predmetom forenzného účtovníctva je podvod. Podvod môže, i nemusí byť trestným činom (napr. manipulácia s finančnými výkazmi). Samozrejme má okrem trestných aj etické dopady. Subjektom, ktorý pácha podvody môžu byť jednotlivci a firmy/spoločnosti.

Úlohy vyšetrovateľov podvodov sú nasledovné:

* vyšetriť podozrenia z podvodného konania,
* získať dôkazy, predložiť závery a napísať správu,
* svedčiť pred súdom o svojich zisteniach,
* pomáhať pri odhaľovaní a prevencií neštandardného konania.
Terakotový amforiskos, cca 550 – 525 pred Kr.
**Amforiskos** (starogr. *αμφορισκος* – *amforiskos*) je typ starogréckej keramickej nádoby.

Amforiskos (malá amfora, zdrobnenina slova amfora) bola malá až stredná nádoba pripomínajúca amforu (dvojuchá s plynulou krivkou tela), v ktorej sa uchovával parfumovaný olej alebo masť (na rozdiel od amfory, do ktorej sa okrem tekutín dávali aj sypké látky). Informácie o jeho využití nám poskytujú najmä zobrazenia z atických stél a maľby na vázach, z ktorých je zrejmé, že ho používali hlavne ženy podobne ako alabastron (v kozmetike, olej po kúpaní).

Tvary
-----

* Atický amforiskos v tvare mandlí, cca 400 pred Kr.Atický amforiskos v tvare mandlí, cca 400 pred Kr.
* Juhoitalský amforiskos, cca 340 – 320 pred Kr.Juhoitalský amforiskos, cca 340 – 320 pred Kr.
* Korintský amforiskos, orientalizujúci, cca 600 – 575 pred Kr.Korintský amforiskos, orientalizujúci, cca 600 – 575 pred Kr.
* Amforiskos z mesta Kameiros (Rodos), cca 550 – 525 pred Kr.Amforiskos z mesta Kameiros (Rodos), cca 550 – 525 pred Kr.

Referencie
----------

1. 1 2  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 378.
2. ↑  Charlotte Scheffer. *Ceramics in Context: Proceedings of the Internordic Colloquium on Ancient Pottery, Held at Stockholm*. Stockholm : Almqvist & Wiksell, 2001. ISBN 978-91-2201-913-8. S. 57.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Amforiskos**

Pozri aj
--------

* Typológia starogréckej keramiky
Delphi
**Amfiktyónia** bol náboženský spolok niekoľkých kmeňov v Grécku, ktorý strážil určité posvätné miesto, jeho majetky a pútnikov, ktorí do tohto centra prichádzali, organizoval náboženské slávnosti a hry, zabezpečoval chrám materiálne.

Pomenovanie vzniklo z gréckych slov amfi = okolo + ktizein = zakladám, usadzujem.

Elidská amfiktyónia
-------------------

Amfiktyónie vznikali v starovekom Grécku už v 9. a 8. storočí pred Kr. Najstaršia amfiktyónia vznikla v Elide na Peloponéze a zabezpečovala ochranu Olympie, kde sa konali pravidelne olympijské hry. Kmene, ktoré boli členmi elidskej amfiktyónie zabezpečovali posvätný mier (ekecheiriá), aby sa mohli na olympijských hrách zúčastniť športovci aj pútnici z celého gréckeho sveta. Štát, ktorý porušil posvätný mier, bol vylúčený z olympijských hier.

Délsko-aténska amfiktyónia
--------------------------

vznikla okolo Apollónovho chrámu na ostrove Délos. Okolo tejto náboženskej inštitúcie sa postupne vytvoril délsky námorný spolok na ochranu gréckych mestských štátov pred útokmi Peržanov. Aténčania každý rok vysielali na ostrov zvláštnu loď s posolstvom a darmi do chrámu.

Pylso-delfská amfiktyónia
-------------------------

Najslávnejšia amfiktyónia vznikla okolo chrámu bohyne Démétér v Antele pri Termopylskom priesmyku. Na jej ochranu sa spojilo dvanásť kmeňov (Ióni, Dóri, Boióťania, Thessalovia, Lokrovia, Dolopovia, Magneti, Ainianovia a ďalšie). Zástupcovia týchto kmeňov sa schádzali na jar a na jeseň každého roku a spoločne uctievali bohyňu Demétér. Neskôr sa pylská amfiktyónia (nazvaná podľa skráteného pomenovia Termopýl (Pylai – brány) spojila s mladšou amfiktyóniou, ktorá vznikla na ochranu Apollónovej veštiarne v Delfách. Členovia spolku viedli „sväté vojny" proti kmeňom, ktoré ohrozovali amfiktyóniu: v 6. storočí pred Kr. proti Krisom a v 5. a 4. storočí pred Kr. proti Fókom. Do druhej svätej vojny proti Fókom zasiahol aj macedónsky kráľ Filip II. a po ich porážke v roku 346 pred Kr. získal miesto v amfiktyónii namiesto nich a ich dva hlasy pri hlasovaní v amfiktyónii.