Súradnice: 15°50′0″S 40°12′0″V﻿ / ﻿15,83333°S 40,20000°V﻿ / 15.83333; 40.20000

**Dahlacké ostrovy** alebo **Dahlak** (arab. أرخبيل دهلك‎‎ – *Árchabíl Dahlak*, دهلك – *Dahlak*; amharsky ደሴታት ዳህላክ – *Desetat Dahlak*) je súostrovie v juhozápadnej oblasti Červeného mora pri pobreží Eritrey neďaleko mesta Mitsíwa. Skladá sa z dvoch veľkých ostrovov a 124 menších pôvodne koralových ostrovov. Ostrovy sú známe už od staroveku vďaka rybolovu a lovu perál.

Geografia
---------

Dahlacké ostrovy sú skupinou 126 ostrovov v juhozápadnej časti Červeného mora pri pobreží Eritrey. Z toho sú iba štyri ostrovy permanentne osídlené (približne 2 800 obyvateľov). Najväčším a najľudnatejším ostrovom je Dahlak Kabír (Veľký Kabír) s rozlohou 750 km2. Najväčším mestom na ostrove je prístav Nokra. Ďalším väčším ostrovom je Nora s rozlohou 130 km2. Medzi ďalšie ostrovy patria Duladíja, Dissel, Dohul, Harmil, Nokra a ďalšie. Ostrovy majú nížinný reliéf a maximálna výška je približne 50 m n. m. Väčšina súostrovia sa skladá z pôvodne koralových útesov a je porastená mangrovníkmi. Podnebie je suché a horúce, prevláda skôr suchomilná vegetácia. Na ostrovoch je prítomný rôznorodý morský život a morské vtáctvo, čo priťahuje stále viac a viac turistov. Obyvatelia ostrovov hovoria jazykom Dahalik a udržiavajú tradičný spôsob života vrátane chovu kôz, ťáv a lovom perál, rýb alebo korytnačiek. Na ostrovy je možné sa dostať loďou z mesta Mitsíwa a ostrovy sú takisto populárnou destináciou na rybárčenie, jachting, prístrojové potápanie a šnorchlovanie.

História
--------

Náhrobný kameň z Dahlaku, začiatok 13. storočia, dnes The British Museum, Londýn
Najstaršia zmienka o súostroví pod názvom *Alalaiou* pochádza z grécko-rímskeho peripla *Periplus Maris Erythraei* (Plavebná príručka pre Eritrejské more), ktorý vznikol pravdepodobne na začiatku 1. storočia. Ostrovy slúžili Aksumskej ríši ako predmostie vpádov na Arabský polostrov, kým ich v približne v roku 702 neobsadili moslimovia. Odvtedy sa stali bránou šírenia islamu do oblastí Afrického rohu. G.W. B. Huntingford identifikoval Dahlacké ostrovy spolu so skupinou ostrovov neďaleko mesta Adulis, ktorá sa nazýva Alalaiou, ktoré boli zdrojom korytnačiny. Podľa Edwarda Ullendorffa boli Dahlacké ostrovy medzi prvými oblasťami v Africkom rohu, ktoré prijali islam ako náboženstvo, čo potvrdzuje niekoľko náhrobných kameňov v kúfskom písme.

V 8. storočí umajjovský kalif Abdalmalik ibn Marwán vymenoval miestneho emira za svojho vazala, ktorý premenil ostrov Dahlak Kabír na väzenie a miesto odkiaľ sa islam šíril pozdĺž celého pobrežia. Približne v prvej tretine 9. storočia súostrovie dočasne znovu získala Aksumska ríša. Avšak krátko na to Dalhacké ostrovy znovu dobyli Arabi. Výsledkom bolo utlmenie obchodu v prístavoch Aksumskej ríše, ale aj úpadok jej postavenia a moci v oblasti Afrického rohu. Jej neskoršie nástupnické štátne útvary sa pokúšali tieto územie znovuzískať. Príkladom je Etiópske cisárstvo, kde sa počas vlády cisára Zar'á Ja'koba podarilo dočasne obsadiť Dahlacké ostrovy. V roku 1517 dobyli súostrovie Osmanskí Turci a ostrovy sa stali súčasťou Habešského ejáletu pod nadvládou pašu v Sawákine. Na etiópskom pobreží nechali Osmani v meste Mitsíwa iba istého miestneho vodcu a emira na ostrove Dahlak Kabír. Avšak súostrovie v Červenom mori bolo pravdepodobne na okraji záujmov Osmanskej ríše, čo umožnilo miestnym správcom vystupovať viac ako suverénny vládcovia a neskôr sformovať Dahlacký sultanát. Najneskôr v roku 1526 bol tunajší sultán, Ahmad, zbavený úradu a poníženého na poddaného. Neskôr bol sultanát na krátku dobu obnovený počas adalsko-etiópskej vojny. Sultán Ahmad sa neskôr spojil so somálskym Adalským sultanátom a za to dostal prístavné mesto Arkiko, ktoré pred vojnou patrilo kráľovstvu Medri Bahri. V roku 1541, jeden rok po smrti sultána Ahmada, sa však Portugalci vrátili a znovu dobyli Dahlacké ostrovy. V roku 1557 boli ostrovy znovu okupované Osmanskou ríšou, ktorá ich pripojila k Habešskému ejáletu.

Dahlacké ostrovy spolu s pobrežím Červeného mora v druhej polovici 19. storočia získal pod kontrolu egyptský chediv Ismá'íl Paša. V roku 1885 Taliani obsadili mesto Mitsíwa. Neskôr založili taliansku kolóniu v Eritrey, ktorá zahrnovala aj toto súostrovie. V tomto období však na ostrovoch žilo len málo ľudí mimo väzenského tábora na Nokre. V roku 1952 bolo Etiópii prinavrátené územie dnešnej Eritrey spolu s Dahlackými ostrovmi. Etiópia sa spojila so Sovietskym zväzom počas studenej vojny, a po vzostupe Dergu k moci poskytla Dahlacké ostrovy ako prístavisko sovietskemu námorníctvu, začo dostávala vojenskú pomoc. V roku 1990 stratila Etiópia nadvládu nad Dahlackými ostrovmi a severným eritrejským pobrežím a tieto miesta ovládala Eritrejská ľudovo oslobodenecká fronta (EPLF), pričom do roku 1991 stratila Etiópia nadvládu nad celým územím Eritrey. Po medzinárodnom uznaní eritrejskej nezávislosti v roku 1993 sa Dahlacké ostrovy stali súčasťou Eritrey.

Fauna a flóra
-------------

Niektorých ostrovy sú porastené mangrovníkmi. Korálové útesy a plytčiny v okolí ostrovov prekypujú morským životom a oblasť je hniezdiskom mnohých morských vtákov boli, preto boli Dahlacké ostrovy vyhlásené za významné vtáčie územie. Možno tu vidieť delfíny, dugongy, žraloky a korytnačky, ako i mnohé druhy bezstavovcov. Časť ostrovov s priľahlými vodami predstavuje morský park Dahlak Marine National Park, ktorý je jeden z dvoch národných parkov Eritrey.

Poznámky
--------

1. ↑  In: Encyclopaedia Beliana je uvedená transkripcia: *Desotoch Dahlak*.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6  Dahlacké ostrovy In:  *Encyclopaedia Beliana* [online]. Bratislava: Encyklopedický ústav SAV; Veda, [cit. 2023-05-24]. Dostupné online.
2. ↑   *Názvy geografických objektov z územia mimo SR* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra Slovenskej republiky, rev. 2022-01-05, [cit. 2023-05-24]. Dostupné online.
3. ↑  HAJČÍKOVÁ, Marta; KOVÁČOVÁ, Mária. *Slovenské vžité názvy geografických objektov ležiacich mimo územia Slovenskej republiky*. Bratislava : Geodetický a kartografický ústav, 1997. ISBN 80-85672-26-X. S. 27.
4. ↑   *Eritrea's Dahlak Archipelago Islands are so remote, there's almost no tourism* [online]. [Cit. 2019-06-02]. Dostupné online. (po anglicky)
5. 1 2 3 4 5 6 7   *The Dahlak Archipelago* [online]. Eritrea.be, [cit. 2016-11-24]. [eritrea-dahlaks.htm Dostupné online.] Archivované 2016-11-30 z originálu. (po anglicky)
6. 1 2 3 4  Emeri van Donzel, Ronald E. Kon. Dahlak Islands. In:  *Encyclopaedia Aethiopica*. Ed. Siegbert Uhlig. Vol. 2. D – Ha. Wiesbaden : Harrassowitz, 2005. ISBN 3-447-05238-4. S. 64 – 69. (po anglicky)
7. ↑  Haggai Erlich. Dahlak Islands. In:  *Encyclopaedia of Islam*. Ed. Kate Fleet, Gudrun Krämer, Denis Matringe, John Nawas, Devin J. Stewart. 3. vyd. Vol. 2015-1. Leiden : Brill, 2015. (Encyclopaedia of Islam Three.) ISBN 978-90-04-28210-0. (po anglicky)
8. ↑   *Ethiopia: The Armed Forces* [online]. [Cit. 2006-10-25]. Dostupné online. Archivované 2007-12-24 z originálu. (po anglicky)
9. ↑  HARPER, Mary. *Eritrea celebrates 25 years of independence after war with Ethiopia* [online]. London: BBC, [cit. 2016-05-24]. Dostupné online. Archivované 2016-09-15 z originálu. (po anglicky)

Literatúra
----------

* HAGGAI, Erlich. *Ethiopia and the Middle East*. Boulder, London : Lynne Rienner Publishers, 1995. 228 s. ISBN 1-55587-520-3. (po anglicky)

Pozri aj
--------

* Dahlacký sultanát
* Dahalik
* Dahlak Marine National Park

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dahlacké ostrovy**

Externé odkazy
--------------

* Dahlak – Reef pearls of the Red Sea (po anglicky)
* Náhrobný kameň z Dahlaku v British Museum (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Dahlak Archipelago na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * VIAF: 237487270