recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Vznik zväzku lúčov vo svetlomete
**Svetlomet** je optické zariadenie určené na vytváranie usmerneného toku svetla. Skladá sa z paraboly, v ktorej ohnisku je vložený všesmerový bodový svetelný zdroj. Vďaka umiestneniu svetelného zdroja do ohniska paraboly sú po odraze všetky lúče približne rovnobežné s osou paraboly, čo umožňuje dobre osvetliť predmety aj relatívne slabým svetelným zdrojom. Obvykle je prenosný, otočný, alebo umožňuje iným spôsobom zmeniť smer, ktorým sú lúče vysielané.

Vojenské použitie
-----------------

svetlomet na lodi japonského cisárskeho námorníctva, november 1940
Svetlomety sa využívali najmä na vojenské účely od polovice 19. storočia, kedy boli montované na lode a slúžili na vyhľadávanie malých torpédoborcov.

V prvej svetovej vojne sa začali svetlomety využívať ako umelý mesačný svit, aby sa zvýšili šance na zásah lietadla počas nočného útoku.

Využitie svetlometov pokračovalo aj v druhej svetovej vojne, kde sa využívali počas nočných bombardovacích náletov. Niekedy sa využíval pár svetlometov, ktorých vzdialenosť bola známa, na určenie letovej výšky bombardérov (pomocou triangulácie), aby bolo možné nastaviť rozbušky na delostreleckých granátoch pre zaistenie maximálneho účinku. Niekedy sa pomocou svetlometu podarilo oslepiť bombometčíka využívajúceho zariadenie na vyhľadanie cieľa na palube bombardéra.

Svetlomety sa niekedy využívali aj pri pozemných bitkách počas druhej svetovej vojny. Známe je použitie svetlometov ruskou Červenou armádou pri bitke o Berlín v apríli 1945. 143 hľadacích svetlometov bolo namierených na pozície nemeckých vojakov pozdĺž rieky Nisa s cieľom dočasne oslepiť obrancov počas ruskej ofenzívy. Ranná hmla svetlo vychádzajúce zo svetlometov rozptýlila, čo umožnilo nemeckým vojakom vidieť siluety prichádzajúcich Rusov. Vďaka tomu ruské vojska v tejto bitke utrpeli veľké straty, čo ich prinútilo o niekoľko dní zdržať inváziu do mesta.

V dnešnej dobe sa hľadacie svetlomety na vojenské účely nevyužívajú, nakoľko boli vyvinuté technológie pre nočné videnie, laserové a tepelné navádzanie striel, ktoré nevyžadujú priamu viditeľnosť cieľa pred vypálením strely.

Nevojenské použitie
-------------------

V minulosti sa svetlomety využívali pri premiérach filmov, keď niekoľko svetlometov namierených na oblohu vďaka jemnému rozptylu svetla vytváralo svetelné stĺpy viditeľné aj z veľkej vzdialenosti. Toto využitie sa v marketingu využíva dodnes, aj keď sú svetlomety nahrádzané lasermi. Svetlomety sa však využívajú na osvetľovanie aj naďalej, napríklad pri osvetlení priečelí historických budov, pri osvetľovaní divadelnej scény, alebo scény pri nakrúcaní filmov a svetlomet je taktiež súčasťou osvetlenia automobilu.

Futbalové ihrisko osvetlené svetlometmi
Okrem toho sa svetlomety používajú na osvetlenie veľkých priestranstiev, ako sú: športoviská, priemyselné objekty, železničné stanice, letiská, lomy. Používajú sa v nich najmä výkonné halogenidové výbojky, v poslednej dobe sa začínajú objavovať svetlomety založené na LED technológii.
**Amaranthe** je švédsko-dánska heavy metalová skupina využívajúca prvky popovej hudby založená v roku 2008. Často je však nazývaná aj ako power metal. Skupina je výnimočná tým, že majú až troch spevákov. Ich najznámejšie piesne sú The Nexus z albumu s rovnomenným názvom a Drop Dead Cynical z albumu *Massive Addictive*.

História
--------

Skupinu založil Jake E a Olof Mörck. Ako projekt sa objavila na scéne v roku 2008 pri touri s Kamelot, keď sa k nim pridala speváčka Elize Ryd a screamer Andreas Solveström. Pripojil sa k nim aj bubeník Morten Løwe Sørensen. Basgitarista Johan Andreassen sa pridal neskôr, no ešte pred vydaním prvého albumu *Amaranthe*. Originálny názov skupiny znel Avalanche, až do mája 2009. Vtedy sa rozhodli zmeniť názov na Amaranthe. Ich debutový album vyšiel v roku 2011 a skupina mala tour v Japonsku. Ich druhý album *The Nexus* vyšiel v roku 2013 a Amaranthe sa stali veľmi populárnymi; ocitli sa na šiestom mieste v švédskom rebríčku. V októbri 2013 skupinu opustil Andreas Solveström a nahradil ho Henrik Englund. S novým spevákom vyšiel 21.októbra 2014 album *Massive Addictive*. V roku 2016 vyšiel 21. októbra album Maximalism. Vo februári 2017 ohlásil svoj odchod zo skupiny spevák čistých mužských vokálov Jake E. V júli 2017 na jeho miesto nastúpil spevák Nils Molin zo skupiny Dynazty.

Hudobný štýl
------------

Ich hudobný štýl je zmesou melodického death metalu, power metalu a tanečnej hudby s prvkami popovej hudby a metalcoru. Speváčka Elize Ryd popísala ich štýl takto: "Dance-metal s chuťou death a moderného melodického death metalu." Ďalej spomenula, že ich hudba je plná pozitívnej energie, sily a lásky.

Diskografia
-----------

### Štúdiové albumy

* 2011 - *Amaranthe*
* 2013 - *The Nexus*
* 2014 - *Massive Addictive*
* 2016 - *Maximalism*
* 2018 - *Helix*

### EP

* 2009 - *Leave Everything Behind*

### Single

* "Hunger" (2011)
* "Rain" (2011)
* "Amaranthine" (2011)
* "1.000.000 Lightyears" (2012)
* "The Nexus" (2013)
* "Burn with Me" (2013)
* "Invincible" (2013)
* "Drop Dead Cynical" (2014)
* "Trinity" (2014)
* "Dynamite" (2014)
* "Digital World" (2015)
* "True" (2015)
* "That Song" (2016)
* "Fury" (2016)
* "Maximize" (2016)
* "Boomerang" (2016)
* "365" (2018)

Členovia
--------

* Nils Molin - čisté mužské vokály
* Elize Ryd - ženské vokály
* Henrik Englund - screaming
* Olof Mörck - gitara, keyboard
* Johan Andreassen - basgitara
* Morten Løwe Sørensen - bicie

Externé odkazy
--------------

* amaranthe.se - oficiálna stránka
**Svetonázor** je významový útvar, ktorého pojem sa objavuje v rámci nemeckej klasickej filozofie najprv ako gnozeologická kategória napr. u Kanta v práci *Kritika súdnosti*, kde znamená nazeranie zmyslového sveta. Pojem svetonázoru i jeho popularita v priebehu dejín značne kolíšu; invariantom napriek tomu zostáva chápanie svetonázoru ako akéhosi obrazu sveta, prostredníctvom ktorého sa človek snaží riešiť záhady a zmysel svojho života, orientovať sa vo svete a pod. Podľa J. Michálka je svetonázor presvedčenie, ktoré určuje konanie.

Svetonázor pozitívne a definitívne určuje súcna (hovorí čo sú) vrátane človeka, usporadúva skúsenosť celkom určitým smerom a tomu všetko podriaďuje. Tým zužuje a uzatvára ľudský život a odníma mu jeho nesamozrejmosť. Svetonázor konzervuje, uzatvára možnosti, je koncom, a to aj tam, kde ako liberálny svetový názor požaduje, aby každému bolo ponechané jeho mienenie.

Podľa Kanta je svetonázor prosté porozumenie zmyslovo danému svetu (*mundus sensibilis*); uchopenie prírody v najširšom zmysle.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Poloha zálivu Clew Bay v rámci Írska
**Clew Bay** (ír. *Cuan Mó*) je záliv v severovýchodnej časti Atlantického oceánu. Nachádza sa na západnom pobreží Írska, na severe, východe a juhu ho obklopuje pevnina grófstva Mayo (na severozápade pevnina polostrova Corraun Peninsula), kým na západe tvorí hranicu spojnica ostrovov Achillbeg Island a Clare Island s mysom Carrickyvegraly Point. 

Severovýchodná časť zálivu nesie názov Newport Bay, juhovýchodná Westport Bay. Pri pobreží východnej časti zálivu sa nachádza veľké množstvo malých ostrovov (najmä Annagh Island, Collan More, Inishbee, Inishgort, Inishlyre, Inishoo, Inishturk, Island More a iné), ktoré predstavujú morom zaliate drumliny. Do zálivu sa vlievajú rieky Bunowen, Crumpaun, Eriff. 

Na pobreží zálivu ležia tieto obce a mestečká: Dooghbeg, Kilmeena, Mulrany, Newport, Rosturk, Westport, Westport Quay.

| * z
* d
* u
Zálivy Írska |
| --- |
| Írske more | 
* Brittas Bay
* Dublinský záliv
* Dundalk Bay
* Dundrum Bay
* Rosslare Bay
* Wexfordský záliv
* Wexford Harbour

 |
| Keltské more | 
* Ballycotton Bay
* Ballyteige Bay
* Clonakilty Bay
* Cork Harbour
* Courtmacsherry Bay
* Dungarvan Harbour
* Kinsale Harbour
* Tramore Bay
* Waterford Harbour
* Youghal Bay

 |
| západné pobrežie | 
* Ballinskelligs Bay
* Bantry Bay
* Bertraghboy Bay
* Blacksod Bay
* Brandon Bay
* Broad Haven
* Clew Bay
* Dingle Bay
* Donegalský záliv
* Dunmanus Bay
* Galwayský záliv
* Kenmare Bay
* Kilkieran Bay
* Killala Bay
* Killary Harbour
* Liscannor Bay
* Mal Bay
* Mannin Bay
* Roaringwater Bay
* St. Finan's Bay
* Shannonský estuár
* Sligo Bay
* Smerwick Harbour
* Tralee Bay

 |
| severné pobrežie | 
* Belfast Lough
* Gweebarra Bay
* Inishfree Bay
* Lough Swilly
* Loughros More Bay
* Mulroy Bay
* Red Bay
* Sheep Haven
* Trawbreaga Bay

 |
**Markos Botsaris**, *Μάρκος Μπότσαρης* (\* 1790, Suli – † 1823, Karpenisi) bol grécky suliótsky generál v Gréckej vojne za nezávislosť od Turkov.

Životopis
---------

Markos Botsaris sa narodil v kraji Epirus, v dedine Suli, ktorá bola obývaná Suliótmi, teda albánsky hovoriacimi Grékmi (Arvaniti). Oblasť Suli bola jedna z nezávislých gréckych území v neustálom boji s Turkami a Sulióti boli známi svojim bojovným životom. Markos sa narodil do rodiny Kitsa Botsarisa. Rodina Botsarisovcov patrila k najvýznamnejším a najbohatším Suliótom a podľa tradície boli Botsarisovci príbuzní so slávnym protitureckým albánskym bojovníkom Gjergjom Kastriotisom Skenderbeyom. Markos vstúpil do tajného gréckeho protiosmanského spolku Filiki Eteria. Spočiatku však pomáhal osmanským vojskám potlačiť epirského uzurpátora Ali pašu z Tepeleny, no neskôr sa s ním dohodol a spojil proti Turkom. Ali Paša bol síce porazený, no zároveň v Marci roku 1821 vypukla Grécka vojna za nezávislosť, do ktorej sa Sulióti s Markom hneď pridali a Turkov mnohokrát porazili. Zaslúžil sa tiež o víťazstvo a záchranu obyvateľov počas prvého tureckého obliehania mesta Mesolongi. 21. augusta 1823 bol Botsaris zastrelený jedným Albáncom počaas grécko-osmanskej bitke pri Karpenisi. Postava Marka Botsarisa a jeho hrdinská smrť sa však stala známa po celej západnej Európe, mnohí známi európsky spisovatelia mu venovali svoje diela. O Botsarisovi vzniklo mnoho ľudových gréckych aj albánskych piesní. Najznámejšia je grécka pieseň o smrti Botsarisa-*Thrinos Megalos (Veľký smútok)*. Botsaris bol veľmi inteligentný, sám je autorom grécko-albánskeho slovníka.

Zdroj
-----

* Aγαπητός Σ. Αγαπητός (1877). "Οι Ένδοξοι Έλληνες του 1821, ή Οι Πρωταγωνισταί της Ελλάδος.

Externé odkazy
--------------

* Pieseň Thrinos Megalos

Autoritné údaje: * BnF: 13772280r
* GND: 11890664X
* ISNI: 0000 0000 8045 1063
* LCCN: n90715829
* VIAF: 31165824
* WorldCat: lccn-n90715829
Súradnice: 41°56′34″S 24°13′06″V﻿ / ﻿41,94278°S 24,21833°V﻿ / 41.94278; 24.21833

**Historické múzeum v Bataku** (bulh. Исторически музей в Батак – *Istoričeski muzej v Batak*) je budova múzea venujúcemu sa dejinám Bataku a okolia v centrálnej časti mesta Batak v Pazardžickej oblasti v južnom Bulharsku. Nachádza sa na námestí, kde stoja aj dva najvýznamnejšie z batackých chrámov a to chrám-kostnica svätej Nedele a chrám Zosnutia Bohorodičky.

Charakteristika
---------------

Múzeum otvorené v roku 1956 sa venuje histórii Bataku od staroveku, cez stredovek, epochu Bulharského národného obrodenia a udalosti Aprílového povstania v roku 1876 až po najnovšie bulharské dejiny. Expozičné priestory zaberajú 900m². Múzeum venuje najviac pozornosti najmä udalostiam Aprílového povstania, rozsiahle sú však všetky expozície a múzeum disponuje veľkým množstvom výstavného materiálu. Najvzácnejšími exponátmi múzea sú predovšetkým autentické predmety z obdobia Aprílového povstania a Rusko-tureckej vojny (1877 - 1878) ako aj rôzne archeologické nálezy.

Dôležitou súčasťou múzea sú dve veľké pamätné dosky, jedna s menami obetí Batackého masakru, ktorý nasledoval po potlačení Aprílového povstania v roku 1876 a druhá s menami obyvateľov Bataku, ktorí zahynuli počas vojen v prvej polovici 20. storočia. V múzeu sa nachádza aj podzemná krypta, ktorá je pamätným miestom venovaným Batačanom, ktorí zahynuli v partizánskych protifašistických bojoch v rokoch 1941 - 1944.

Pod správu múzea patria aj Balinovov dom (bulh. Балинова къща – *Balinova kăšta*), ktorý slúži ako etnografické múzeum, Šarovov dom (bulh. Шаровата къща – *Šarovata kăšta*) slúžiaci ako umelecká galéria a historický chrám-kostnica svätej Nedele.

Galéria
-------

* Krypta v historickom múzeu v BatakuKrypta v historickom múzeu v Bataku

Referencie
----------

1. 1 2  opoznai.bg
2. 1 2 3  museumbatak.com
Francis Galton, jeden z priekopníkov historiometrie
**Historiometria** skúma kreativitu, jej príčiny a kontexty v dejinách kultúry a v biografiách géniov, s využitím štatistických metód. Ústrednou témou historiometrie sú vývoj talentu a individuálne aj spoločenské predpoklady tvorivosti.

Vznik
-----

Prvá historiometrická štúdia bola práca belgického matematika Adolpha Queteleta o vzťahu medzi vekom a tvorivými výkonmi veľkých anglických a francúzskych dramatikov. Skutočnú popularitu odboru však zaistil Francis Galton svojou štúdiou o dedičnosti geniality z roku 1869. Začiatkom 20. storočia ju rozvíjal Frederick Adam Woods, ktorý zaviedol aj termín historiometria.

Súčasný výskum
--------------

Poprednými súčasnými historiometrikmi sú Dean Keith Simonton a Charles Murray. Simonton definuje historiometriu ako kvantitatívnu metódu štatistickej analýzy retrospektívnych dát. Historiometria hľadá transhistoricky invariantné zákonitosti tvorivosti a vodcovstva, ktoré sú platné naprieč rôznymi epochami a kultúrami. Simonton sformuloval desať takýchto zákonitostí, ktoré vyplynuli z dejinných dát.

Murray v knihe *Human Accomplishment* skúmal 4000 najväčších svetových osobností vied, umení a filozofie v uplynulých 3000 rokoch. Zoradil ich podľa množstva pozornosti, ktorá im je venovaná v prameňoch (napríklad najcitovanejším biológom je Charles Darwin, matematikom Leonhard Euler, výtvarníkom Michelangelo, filozofom Aristoteles, fyzikmi Isaac Newton a Albert Einstein, hudobníkmi Mozart a Beethoven). Murray analyzoval typ spoločnosti, ktorá je pre tvorivosť priaznivá.

Referencie
----------

1. ↑  Simonton, D. K.: *Genius, creativity, and leadership: Historiometric inquiries.* Cambridge, Harvard University Press, 1984.
2. ↑  MURRAY, Charles: *Human Accomplishment: The Pursuit of Excellence in the Arts and Sciences, 800 BC to 1950.* HarperCollins, 2003. 688 s. ISBN 978-0060192471.

Pozri aj
--------

* Catharine Cox Miles
* Kliometria
* Psychometrika

Externé odkazy
--------------

* History and Mathematics (po anglicky)
Rayleighov rozptyl spôsobujúci červenkastú oblohu pri západe slnka.
**Rayleighov rozptyl** (nazvaný podľa lorda Rayleigha) je rozptyl svetla alebo iného elektromagnetického žiarenia, časticami oveľa menšími ako je vlnová dĺžka svetla. Vyskytuje sa, keď svetlo prechádza cez priehľadné tuhé látky a kvapaliny, ale najzreteľnejší je v plynoch. Rayleighov rozptyl slnečného svetla v atmosfére je hlavnou príčinou, že svetlo z oblohy je modré.

Ak veľkosť častíc je väčšia ako vlnová dĺžka svetla, potom svetlo nie je separované a všetky vlnové dĺžky sú rozptýlené ako v mraku, ktorý sa javí biely. Pre rozptyl časticami podobnými alebo väčšími ako vlnová dĺžka pozrite články optika a rozptyl.

Počas východu a západu slnka musí slnečné svetlo prejsť cez väčšiu hrúbku atmosféry aby dosiahlo pozorovateľa na zemi. Táto extra vzdialenosť spôsobuje viacnásobný rozptyl modrého svetla, ale relatívne malý rozptyl červeného svetla – to rezultuje do červenej farby oblohy v smere proti slnku.

{\displaystyle i\lambda =k.{\frac {I\lambda }{\lambda ^{4}}}}

{\displaystyle i\lambda } – intenzita rozptýleného žiarenia

{\displaystyle k} – koeficient priepustnosti

{\displaystyle I\lambda } – intenzita priameho slnečného žiarenia

{\displaystyle \lambda } – vlnová dĺžka rozptýlného žiarenia

Čím je menšia vlnová dĺžka rozptýleného žiarenia, tým sa žiarenie viac rozptyľuje (napr. modrá farba oblohy).


|  |  |
| --- | --- |
|  | Portál vedy o ZemiFyzikálny portálPortál slnečná sústava |
**Kaprozúbka dvojpása** (*Aphyosemion bivittatum*) je druh ryby z čeľade *Nothobranchiidae*. V prírode sa vyskytuje v Nigérii a Kamerune. V miestach kde sa voda vyskytuje počas celého roka. Ide o neanuálny druh kaprozúbky ktorý sa dožíva 2 - 3 roky.

Charakteristika
---------------

Samci majú špicatú análnu a chrbtovú plutvu. Chvostová plutva je hore a dole cípovito predĺžená. Samice majú plutvy zaguľatené. Pozdĺžne celého tela vedú dva hnedočervené pásy. Dorastá do dĺžky aj 5 cm.

### Správanie

Samci toho prevažne mierumilovného druhu sa medzi sebou chovajú dosť agresívne pričom ostatné druhy rýb nechávajú bez povšimnutia.

### Rozmnožovanie

Ide o druh s lepivými ikrami. Tie prilepujú na rastliny alebo do rašeliny, v umelých podmienkach do trecieho substrátu. Potrebujú rastlinami husto zarastené prostredie. Samci samicu urputne prenasledujú, niekedy ju aj zrania.

Chov
----

Chov a následný odchov nie je obťažný ani pre začiatočníka. Do chovného akvária nasaďte jedného samčeka na dve až tri samice.

### Podmienky pre chov

Voda

* teplota 20 - 26°C
* pH 5,0 - 7,5
* tvrdosť 4 - 10 °dGH

Potrava

* živá

Zdroj
-----

* *Akvarijní ryby: velký obrazový atlas* ISBN 80-7237-098-7
Kapota otváraná proti smeru jazdy na vozidle Saab Sonett
Deformovaná kapota po kolízii
**Kapota** je časť karosérie automobilu, ktorá je umiestnená na prednej časti vozidla medzi čelným sklom a predným nárazníkom. Najčastejšie je to odklápací kryt, pod ktorým sa nachádza motor, ale niekedy tiež batožinový priestor. Pri niektorých vozidlách býva kapota otváraná proti smeru jazdy (napr. Renault 12) aby sa neotvorila počas jazdy vplyvom prúdiaceho vzduchu, ale pri väčšine vozidiel býva otváraná spredu kvôli ľahšej manipulácii a lepšiemu prístupu k motoru alebo batožinovému priestoru. Kapota je súčasťou prednej deformačnej zóny. Kapoty sa zvyčajne vyrábajú z ocele, ale hliník si rýchlo získal popularitu automobiliek. Výrobcovia náhradných dielov vyrábajú kapoty aj z laminátu alebo uhlíkových vlákien.

Pri nákladných automobiloch existuje pojem kapotová karoséria, ktorý označuje karosériu automobilu, ktorá má motor pred kabínou, krytý rozmernou kapotou. Pri nákladných automobiloch s trambusovou kabínou sa ako kapota označuje zvislá odklápacia časť pod predným sklom.
O skupine podmorských vulkánov pozri *Campi Flegrei del Mar di Sicilia.*
Súradnice: 40°49′38″S 14°8′20″V﻿ / ﻿40,82722°S 14,13889°V﻿ / 40.82722; 14.13889

**Campi Flegrei**, po slovensky zriedkavo **Flegrejské polia**, je názov vulkanickej kaldery, nachádzajúcej sa západne od Neapola. Vulkanizmus v oblasti prebehol v dvoch etapách, obidve boli veľmi explozívne. Prvá sa odohrala pred 39 000 rokmi, druhá pred 12 000 rokmi.

Nadmorská výška kaldery a okolitého územia sa mení, kaldera sa často zdvíha, alebo klesá. v roku 1538 bol výzdvih nasledovaný erupciou, pri ktorej sa vytvoril nový troskový kužeľ *Monte Nuovo*. Výzdvih v 70. a 80. rokoch 20. storočia však nebol nasledovaný erupciou. Všetka vulkanická aktivita v súčasnosti je obmedzená na emisie plynov z fumarol krátera *Solfatara*, ktorý dal zároveň meno takémuto typu vulkanickej aktivity.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **kaldera Campi Flegrei**.

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu – kaldera Campi Flegrei na Global Volcanism Program (po anglicky)
tubusový svetlovod
**Svetlovod** je technické zariadenie, ktoré vedie prirodzene denné svetlo do interiéru, kde nie je možnosť stavebne osadiť okná alebo je ich málo.

Svetlovody je vhodné používať na zlepšenie osvetlenia v miestach so zvýšenou požiadavkou na intenzitu a kvalitu svetlosti (napríklad v detských izbách, školách, pracoviskách a schodiskách). Výhodou je možnosť minimalizovať použitie umelého osvetlenia priestorov počas dňa.

Tubusový svetlovod
------------------

Tubusový svetlovod funguje na princípe odrazu svetla na zrkadlovom hladkom povrchu, čím sa dostáva až do interiéru. Svetlo je prirodzené, jemné, zabezpečuje videnie priestoru v skutočných farbách, nezmenené farbou žiaroviek.

Materiál a konštrukcia
----------------------

Konštrukciu tvorí kupola, hliníkový tubus vedúci svetlo, ktorý je buď priamy alebo zalomený 30° kolenom, difúzor, tesnenia.

Vnútorná strana tubusu je buď ako kompaktný zrkadlový hliníkový materiál s odrazivosťou okolo 96% alebo to môže byť nanesená povrchová vrstva. V spodnej časti je umiestnený rozptyľovač svetla (difúzor), tvorený dvojitým sklom s tepelnoizolačnými vlastnosťami, ktorý rozptyľuje svetlo do priestoru na plochu okolo 25 m2. Na exteriérovej strane sa umiestňuje priehľadná kupola. Tvar kupoly sa volí polguľový, keďže pri takomto tvare v každej fáze dňa dopadá na určitú rovinu kupoly svetlo kolmo. Krytie riešené ako rovinná plocha vykazuje až 30% straty svietivosti. Kupoly sa vyrábajú z pevného akrylátu, odolného voči ultrafialovému žiareniu.

Samotný tvar svetlovodu poskytuje niekoľko variant – elipsa, štvorec, obdĺžnik.

Galéria
-------

* Tubusový svetlovod umiestnený na stanici Potsdamer Platz
* pohľad z interiéru
**Chuck Lorre** (rodený **Charles Michael Levine** 18. októbra, 1952) je úspešný americký spisovateľ, scenárista, režisér, producent a skladateľ, ktorý pracoval na mnohých sitkomoch, vrátane *Dharma a Greg*, *Dva a pol chlapa* a *Teória veľkého tresku*.

Na konci (po záverečných titulkoch) väčšiny epizód týchto troch seriálov namiesto typického loga produkčnej spoločnosti, Lorre uvádza „vývesky" (*vanity card*), ktoré majú formu úvodníka, alebo eseje a Lorre v nich píše o rôznych situáciách, ktoré sa mu stali či už pri natáčaní daného seriálu alebo v živote, alebo jeho vlastné myšlienky a názory. Tento text sa zobrazí iba na pár sekúnd, takže divák, ktorý si ho chce prečítať si musí seriál nahrať na video a zastaviť. Tieto vývesky sa dajú taktiež nájsť aj na oficiálnej stránke Chucka Lorra. Pretože Lorre musí často bojovať s cenzúrou televízneho štúdia, na svojej webstránke uvádza vývesky v necenzurovanej podobe.

Chuck Lorre napísal aj úvodnú pieseň k televíznemu seriálu *Mladé ninja korytnačky* (1987), ktorá ho preslávila a pomohla mu stať sa známym producentom. Ako skladateľ získal ocenenie *BMI Television Music Awards* v rokoch 2004, 2005 a 2008 a nomináciu na Cenu Emmy v roku 2004 za titulnú pieseň jeho úspešného seriálu *Dva a pol chlapa*.

Chuck Lorre je ženatý s herečkou Karen Witter.

Vybraná filmografia
-------------------

* The Big Bang Theory, 2007-súčasnosť (tvorca, scenárista, výkonný producent)
* Dva a pol chlapa, 2003-2015 (tvorca, scenárista, výkonný producent)
* Dharma a Greg, 1997-2002 (tvorca, scenárista, výkonný producent)
* Cybill, 1995-1998 (tvorca, scenárista, výkonný producent)
* Grace Under Fire, 1993-1998 (tvorca, scenárista, spoluproducent/dohliadajúci producent)
* Roseanne, 1990-1992, (scenárista, spoluproducent/dohliadajúci producent)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chuck Lorre**

Externé odkazy
--------------

* Chuck Lorre v Internet Movie Database (po anglicky)
* Chuck Lorre Productions - oficiálna stránka, obsahuje text všetkých vývesiek (v angl.)

Autoritné údaje: * BnF: 141167830
* GND: 143463829
* ISNI: 0000 0001 1437 0537
* LCCN: no2005027538
* NK ČR: xx0202120
* VIAF: 5139573
* WorldCat: lccn-no2005027538
**Kaprotvaré** alebo **kapry** (lat. Cypriniformes) sú rad zo skupiny Neopterygii.

Charakteristika
---------------

Ako takmer všetky ryby zo skupiny Ostariophysi majú Weberov aparát – pozmenené stavce tvoriace sústavu pohyblivých kostičiek prenášajúcu zvuk rozochievajúci plávací mechúr do vnútroného ucha. Charakteristický znak kaprov je premena posledného žiabrového oblúka na pažerákové zuby (zuby často majú na pažerákových kostiach) a premena hornej čeľuste na vysúvateľné ústa s citlivými fúzikmi. Čeľuste majú bezzubé. Plávací mechúr je spojený s črevom prostredníctvom tzv. ductus pneumaticus. Takmer všetky druhy majú v chrbtovej a prsných plutvách tvrdé tŕne s pílkovitým okrajom. 

Zvyčajne sa živia detritom alebo malými živočíchmi a rastlinami, ktoré vyhľadávajú v sedimentoch dna. Niektoré druhy sú dravé.

Druhovo najbohatšie zastúpenie majú v juhovýchodnej Ázii, nasleduje Afrika, Severná Amerika a Európa. V Južnej Amerike sú namiesto nich characidotvaré (Characiformes). 

Maximálna dĺžka 2 metre, spravidla sú to ale malé ryby. 

Najpočetnejšia čeľaď sú kaprovité (Cyprinidae).

Systematika
-----------

Kaprotvaré:

* nadčeľaď Cyprinoidea
	+ čeľaď kaprovité (Cyprinidae)
	+ čeľaď Psilorhynchidae – zaraďované aj ako počeľaď Cyprinidae
* nadčeľaď Cobioidea
	+ čeľaď prísavkovité ? (Gyrinocheilidae)
	+ čeľaď Catostomidae
	+ čeľaď slížovité (Balitoridae)
	+ čeľaď pĺžovité (Cobitidae)

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kaprotvaré**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Kaprotvaré**
**(Egyptské) démotické písmo** (odvodené od gréckeho *demotika* „ľudové") alebo **(egyptské) ľudové písmo** bolo staroegyptské písmo, ktoré sa vyvinulo zo severnej formy hieratického písma používaného na území nílskej delty, aj vývojový stupeň starej egyptčiny, ktorý nasledoval po neskorej staroegyptčine a predchádzal koptčine. Tento termín prvý raz použil grécky historik Herodotos, aby ho odlíšil od hieratického a hieroglyfického písma.

Vývoj
-----

Démotické písmo na Rosettskej doske
Démotické písmo na ostraku z čias 27. dynastie
Sami Egypťania označovali démotického písmo ako **sš n št**, „písanie záznamov". Klement Alexandrijský, učenec z 2. storočia po Kr. ho nazýval „písanie listov", zatiaľ čo prví západní odborníci ho pôvodne označovali enchorická egyptčina. Písmo sa používalo viac ako tisíc rokov a prešlo počas tohto obdobia mnohými vývojovými zmenami.

### Včasné démotické písmo (650-400 pred Kr.)

Včasné alebo rané démotické písmo sa vyvinulo v Dolnom Egypte počas neskoršej 25. dynastie. Záznamy v ňom máme hlavne zo Serapea v Sakare. Datuje sa do rozmedzia rokov 650-400 pred Kr. keďže väčšina textov písaných v ranom Démotickom písme spadá do 26. dynastie a nasledujúcej 27. perzskej dynastie. Po zjednotení Egypta Psamatikom I. bolo Démotické písmo nahradené v Hornom Egypte typom hieratického písma, obzvlášť za vlády Amasisa, kedy sa hieratické písmo stalo oficiálnym písmom administratívy a zákonodarstva. Démotické písmo bolo naďalej používané v niektorých administratívnych a právnych textoch a v obchodných dokumentoch, kým iné písomné pamiatky sa zapisovali hieratickým písmom alebo hieroglyfmi.

### Stredné démotické písmo (400-30 pred Kr.)

Stredné Démotické písmo bolo používané počas vlády Ptolemaiovcov v Egypte. Od 4. storočia pred Kr. sa jeho dôležitosť zvyšovala, čo dokladá rastúci počet literárnych aj náboženských pamiatok v tomto písme. Na konci 3. storočia sa však gréčtina, ktorá bola úradným jazykom zeme, stala dôležitejšou. Dokazujú to aj zmluvy z tohto obdobia, ktoré obsahovali, hoci písané v démotickom písme, vždy poznámky písanú grécky, ktorá im dodávala potrebnú právnu autoritu.

### Neskoré démotické písmo (30 pred Kr.-452 po Kr.)

Od začiatku rímskej nadvlády nad Egyptom bolo Démotické písmo stále menej a menej používané vo verejnom živote. Z tohto obdobia však pochádza množstvo literárnych dokumentov písaných neskorým démotickým písmom, najmä z 1. a 2. storočia po Kr. Množstvo záznamov písaných démotickým písmom sa rapídne zmenšilo ku koncu 2. storočia. Neskôr sa démotické písmo používalo iba na ostrakách, pri popiskách ku gréckym dokumentom, označeniach múmii a graffitoch. Posledný datovaný záznam písaný Démotickým písmom pochádza z 11. Decembra roku 452. Ide o grafit načmáraný na stene Izidinho chrámu vo Filách.

Rozlúštenie
-----------

Démotické písmo je druhým písmom použítým na Rosettskej doske. Bolo rozlúštené pred hieroglyfmi, počínajúc úsilím Silvestra de Sacyho.

Pozri aj
--------

* Transliterácia staroegyptčiny
Predný svetlomet do hmly automobilu Mazda 3
**Svetlá do hmly** (iné názvy: **hmlové svietidlá, hmlové svetlá**, hovorovo **hmlovky**; podrobnejšie názvy pozri nižšie) sú svetlá vozidiel, ktoré sa používajú v nepriaznivých poveternostných podmienkach (hmla, hustý dážď, sneženie). 

Rozlišujú sa dva druhy. Predné hmlové svietidlá sú obyčajne svetlomety bielej farby (povolená je aj selektívna žltá), sú umiestnené veľmi nízko, čo najbližšie k povrchu vozovky a slúžia na lepšie osvetlenie cesty. Zadné hmlové svietidlá sú zvyčajne „obyčajné" svietidlá, majú jasnú červenú farbu a slúžia na ľahšiu viditeľnosť vozidla zozadu v hustej hmle.

Názvy
-----

Predné: **predný svetlomet do hmly** (zákon 8/2009 Z.z.), **predné hmlové svietidlo** (slov. preklad EHK OSN č. 48), **predný svetlomet so svetlom do hmly** (vyhláška 41/1984 Zb.; zákon 116/1997 Z.z. oboje už neplatné), **predné svetlo do hmly** (vyhláška 99/1989 Zb. zákon 315/1996 Z.z. oboje už neplatné; slov. preklad smernice 76/762/EHS), **predný hmlový svetlomet** (nariadenie vlády č. 301/2006 Z.z.), **predné hmlové svetlo** (napr. v slov. preklade smernice 92/1993 EHS), **predné protihmlové svetlo, (predný) protihmlový svetlomet, svetlomet do hmly, reflektor do hmly, hmlový reflektor, (predný) hmlový svetlomet**, hovorovo **predná hmlovka**, hovorovo resp. zastarano aj nehovorovo **hmlovka** (v užšom zmysle) , zastarano zriedkavo **hmlová lampa** a **hmlové sklo** 

Zadné: **zadné svietidlo do hmly** (zákon 8/2009 Z.z. nariadenie vlády 304/2006 Z.z.), **zadné hmlové svietidlo** (slov. preklad EHK OSN č. 48), **zadné svietidlo so svetlom do hmly/zadné svetlo do hmly** (vyhláška 41/1984 Zb; zákon 116/1997 Z.z. oboje už neplatné), **zadné svetlo do hmly** (vyhláška 99/1989 Zb. zákon 315/1996 Z.z. oboje už neplatné; slov. preklad smernice 77/538/EHS), **zadné hmlové svetlo** (napr. v slov. preklade smernice 92/1993 EHS), **koncové hmlové svetlo, koncové svetlo do hmly**, hovorovo **zadná hmlovka**.

Funkcia predných hmlových svietidiel
------------------------------------

Hmla sa skladá z malých vodných kvapiek, ktoré odrážajú dopadajúce svetlo späť. Čím je väčší uhol medzi kužeľom svetla vrhaného hmlovým svetlom a okom vodiča, tým je menej svetla odrážaného späť do oka vodiča a tým vodič lepšie vidí. Hmlové svetlo sa používa obvykle spoločne so stretávacím svetlom. Je možné ho použiť spoločne iba s obrysovým svetlom. V takom prípade sa výrazne znižuje oslnenie vodiča odrážaným svetlom, ale zároveň sa výrazne znižuje aj úroveň osvetlenia vozovky. Preto je vhodné tento spôsob použiť iba vo veľmi hustej hmle.

Záväznosť v EÚ
--------------

Kým zadné hmlové svetlá sú v prípade vozidiel predávaných v Európskej únii povinné, predné povinné nie sú a sú často poskytované za príplatok.

Zdroj
-----

1. ↑  V 60 a 70. rokoch 20. stor. sa za správne označenie takýchto svietidiel považoval – dnes ako hovorový hodnotený - výraz hmlovky: porov. napr.  a Technický prekladový slovník Svetelná technika, vydavateľstvo Alfa 1977
2. ↑

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Světla do mlhy na českej Wikipédii.*
**Tuhé palivo** je palivo v tuhom skupenstve.

Technológia tuhých palív
------------------------

Toto odvetvie sa zaoberá:

* a) premenou chemickej energie nahromadenej v primárnych palivách na tepelnú energiu,
* b) premenou primárnych palív na ušľachtilejšie formy (bezdymové tuhé, kvapalné a tuhé palivá),
* c) výrobou produktov alebo surovín cennejších ako východiskové primárne palivo.

Používaním palív na ušľachtilejších formách sa dosahuje nielen úsporný efekt (možnosť automatizácie a regulácie), ale aj vyššia kvalita získaných výrobkov, možnosť mechanizácie výrobných procesov, a tým aj zvyšovanie výkonu a úspor ľudskej práce, ako aj väčšia čistota pracovného prostredia a pod.

Spalné teplo a výhrevnosť palív
-------------------------------

Charakteristickým znakom organickej syntézy v rastlinách je hromadenie chemickej energie, ktorá sa získava na úkor energie slnečného žiarenia. Rastliny na slnečnom svetle syntetizujú za pomoci chlorofylu (ako katalyzátora) zložité organické zlúčeniny, a to z oxidu uhličitého (ktorého je v atmosfére priemerne 0,04 %) a vody.

Fotosyntézou vznikajú podľa najjednoduchšej schémy organické látky a kyslík. Produktom tejto reakcie, ktorá prebiehala v dávnej minulosti, sú fosílne palivá, predovšetkým uhlie. V súčasnosti takto vzniká drevo a rašelina. Spálením palív na oxid uhličitý a vodu, z ktorých kedysi palivo vzniklo, sa uvoľní slnečná energia vo forme tepla a obeh uhlíka v prírode sa uzatvára.

**Energetická hodnota** tuhého paliva je celkové množstvo tepla, ktoré sa uvoľní dokonalým spálením jeho jednotkového množstva. Spaľovaním palív v bežných kúreniskách nemožno využiť ich celú energetickú hodnotu, lebo v dymových plynoch uniká nevyužité teplo zadržané v produktoch horenia, najmä vo vodných parách. Preto z hľadiska tepelného využitia palív rozlišujeme spalné teplo a výhrevnosť.

Množstvo tepla, ktoré sa uvoľní dokonalým spálením 1 kg paliva (1 m3 plynov) a ochladením splodín horenia na pôvodnú teplotu, pričom vodná para skondenzuje na vodu a jej výparné teplo sa uvoľní, nazýva sa **spalné teplo**. V praxi však nemôžeme ochladzovať splodiny horenia tak, aby vodná para kondenzovala. Voda prítomná v spaľovanom palive aj voda vznikajúca horením vodíka v palive uniká vždy v splodinách horenia vo forme pary bez toho, aby odovzdala svoje výparné teplo. Spalné teplo paliva sa preto zužitkuje len ako výhrevnosť. **Výhrevnosť paliva** je teda spalné teplo zmenšené o výparné teplo vody obsiahnutej v splodinách horenia.

Spalné teplo aj výhrevnosť palív sa vyjadrujú v kJ.kg-1 alebo kJ.m-3. Spalné teplo palív sa zisťuje pomocou kalorimetra a výhrevnosť sa odvodí zo spalného tepla odčítaním výparného tepla zisteného množstva vzniknutej vody.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Chemický portál |
**Déiopites** alebo **Déiopités** (starogr. *Δηιοπίτης* – *Déiopites*/iný prepis *Déiopités*) je v gréckej mytológii syn trójskeho kráľa Priama.

Trójsky kráľ Priamos mal päťdesiat synov a dvanásť dcér. So svojou manželkou Hekabou mal devätnásť synov. Podľa antického autora Apollodora z Atén, Déiopites patril medzi ďalších jeho synov, ktorých mal s inými manželkami, alebo družkami. U Homéra jeho meno zaznie len v jedenástom speve Iliady, keď v boji umiera rukou itackého kráľa Odysea. 

V antickom diele *Dictys Cretensis* (*Kréťan Diktis*) sa Déiopites v trójskej vojne stáva obeťou veliteľa achájskych vojsk Agamemnóna.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,12,5.
2. ↑  Hyginus, *Fabulae* 90.
3. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 390.
4. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 342.
5. ↑  Homér, *Iliada*, 11,418-420.
6. ↑  Lucius Septimius, *Dictys Cretensis, Posthomerica*, 3,7.
**Kryptonit** je fiktívny chemický prvok, ktorý bol dlhé obdobie jediným prostriedkom ako obmedziť schopnosti Supermana. Pôvodne Kryptonit pochádzal z planéty Krypton a bol veľmi zriedkavý. Neskôr bolo možné ho pripraviť aj synteticky. Po príbehu Kríza nekonečných Zemí sa množstvo kryptonitu na Zemi radikálne znížilo a zmenili sa aj niektoré jeho vlastnosti.

Symbolika kryptonitu
--------------------

Kryptonit je akousi Achillovou pätou v nadľudskej a nezničiteľnej postave Supermana, čím sa autorom podarilo docieliť aspoň zraniteľnosť tejto postavy. Kryptonit je spôsobom ako pomôcť k identifikácii sa s hrdinom. Väčšina nezraniteľných typov superhrdinov má podobný element, ako je kryptonit pre Supermana.

Pôsobenie kryptonitu
--------------------

Spôsob pôsobenia je vysvetlený rádioaktivitou, ktorá je pre Supermana deštruktívna. Do Krízy nekonečných Zemí nemal kryptonit na človeka vplyv. V súčasnosti jeho nositelia zisťujú, že je vysoko karcinogénny.

Typy kryptonitu
---------------

* Zelený kryptonit - je najrozšírenejšou formou. Jeho pôsobenie spôsobuje Supermanovi bolesti a stratu schopností. Predpokladá sa, že dlhodobé pôsobenie zeleného kryptonitu by malo fatálne následky. Pochádza z úlomkov planéty Krypton. Po opustení priestoru s kryptonitom sa schopnosti vracajú k normálu.
* Červený kryptonit - nepôsobí na schopnosti, ale na osobnosť. Pri jeho pôsobení Superman zabúda na svoj morálny kódex a správa sa buď ľahostajne, alebo je naopak násilný a krutý. Jeho pôsobenie pretrváva dlhšie a môže pôsobiť latentne.
* Zlatý kryptonit - spôsobuje degeneráciu, rýchle starnutie a u detí z Kryptonu trvalú stratu superschopností.
* Modrý kryptonit - pri jeho pôsobení, stráca Kryptoňan svoje schopnosti.
* Čierny kryptonit - spôsobuje rozdvojenie osobnosti obyvateľov Kryptonu.
* Strieborný kryptonit - vyvoláva paranoidné stavy.
* Ružový kryptonit - urobí zo Supermana homosexuála.

Kryptonit vo filme a televízii
------------------------------

Vo filme Superman a Supermanov Návrat má Lex Luthor k dispozícii zelený kryptonit.
Kryptonit v seriáli Smallville okrem deštruktívneho pôsobenia na schopnosti Clarka Kenta vytvára rôzne mutácie aj na ľuďoch, ktorí sú vystavení jeho dlhodobému pôsobeniu. V seriáli sa po prvýkrát objavil aj čierny a strieborný kryptonit.

Externé odkazy
--------------

článok o pôsobení kryptonitu
Územie krymských Gótov
**Krymskí Góti** boli kmene, ktoré sa po migrácii z Gotlandu usadili na pobreží Čierneho mora, najmä v oblasti polostrova Krym. Krymskí Góti boli posledným známym a silným gótským etnikom.

Gótske kniežatstvo rozkladajúce sa okolo pevnosti Doros (dnešné mesto Mangup) pretrvalo po dlhé stáročia, kedy bolo vazalským územím najrôznejších mocných celkov : Byzancia, Chazari, Kipčakovia, Mongoli, Janovčania, a to až do 16. storočia, kedy sa definitívne stalo súčasťou krymského chanátu a neskôr Osmanskej ríše. Krymskí Góti boli potomkami Ostrogótov, už kedysi vytvorili na sever od Čierneho mora mocné kráľovstvo. Pod vedením Ermanaricha (prípadne Hermanaricha, "kráľa cnostných") však Ostrogóti nedokázali vzdorovať obrovskej presile kmeňov Hunov, ktoré viedol silný vodca Attila. Stali sa tak vazalmi Hunov, keď Huni obsadzovali ruské stepi, a to až do Attilovej smrti, kedy sa po revolte podarilo Ostrogótom znovunadobudnutia nezávislosti. Stretol ich však podobný osud, ako Hunov. Už nikdy nedokázali získať späť stratenú slávu.

Napriek svojmu árijskemu pôvodu, podľa vzoru ostatných gótských kmeňov, boli už v 6. storočí Krymskí Góti pravoslávni. V 8. storočí sa potom Jan Gótsky, pravoslávny biskup, neúspešne pokúsil vymaniť z područia Chazarskej nadvlády.

Mnoho z tunajších Gótov vedelo po grécky a mnoho negótských obyvateľov Byzancie sa v krymskom regióne zvanom *Gothia*, usadilo z príkazu vlády v Konštantínopole. Avšak krymská Gótčina je zrejmá z textov vytvorených v 15. storočia a gótske komunity tu prežívali ešte v neskorom 17. storočia, než boli deportované Katarínou Veľkou. Krymská Gótčina definitívne zmizla v 18. storočia.

Pozri aj
--------

* Góti
* Gótčina
* Krym

Externé odkazy
--------------

* Góti

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Krymští Gótové na českej Wikipédii.*
**Národné olympijské futbalové mužstvo Spojeného kráľovstva** je spoločný mužský futbalový tím Anglicka, Walesu, Škótska a Severného Írska, ktorý reprezentoval Spojené kráľovstvo na Letných olympijských hrách v rokoch 1908 – 1972 a po štyridsaťročnej odmlke aj v roku 2012 v Londýne. O organizačné zabezpečenie tímu na hrách v roku 2012 sa z poverenia Britského olympijského výboru stará Anglická futbalová asociácia (FA).

Najlepšími strelcami v histórii tímu sú Harry Walden a Jim Lewis s 9 gólmi, najviac zápasov (11) odohrali Jim Lewis a Mike Pinner.

Letné olympijské hry 2012
-------------------------

V osemnásťčlennom tíme pre olympijský turnaj 2012 bolo trinásť Angličanov a päť Walesanov. Škótsko a Severné Írsko hráčske zastúpenie v tíme nemali. Na súpiske tímu boli aj traja povolení hráči starší ako 23 rokov (narodení pred rokom 1989), medzi nimi aj kapitán Ryan Giggs. Hlavným trénerom bol Stuart Pearce.

### Káder

|  |  |
| --- | --- |
| Tréner* Anglicko Stuart Pearce

Brankári* Anglicko Jack Butland (číslo dresu 1)
* Anglicko Jason Steele (18)

Obrancovia* Wales Neil Taylor (2)
* Anglicko Ryan Bertrand (3)
* Anglicko Steven Caulker (5)
* Anglicko Craig Dawson (6)
* Anglicko James Tomkins (12)
* Anglicko Micah Richards (14)
 | Stredopoliari* Anglicko Danny Rose (4)
* Anglicko Tom Cleverley (7)
* Wales Joe Allen (8)
* Wales Ryan Giggs (11; kapitán)
* Anglicko Jack Cork (13)
* Wales Aaron Ramsey (15)
* Anglicko Scott Sinclair (16)

Útočníci* Anglicko Daniel Sturridge (9)
* Wales Craig Bellamy (10)
* Anglicko Marvin Sordell (17)
 |

### Zápasy

#### Príprava

|  |
| --- |
| 20. júla 2012 |
| **Spojené kráľovstvo Spojené kráľovstvo** | **0 – 2** | **Brazília Brazília** | Riverside Stadium, Middlesbrough, Veľká Británia |
|  |  | Sandro Neymar |

#### Olympijský turnaj

Prehľad zápasov v článku *Futbal na Letných olympijských hrách 2012 – muži.*
**Kryoskopická konštanta**, označovaná ***Kkr*** alebo ***Kk***, popisuje vplyv molality rozpustenej látky na zmenu teploty tuhnutia rozpúšťadla. Vďaka nej sa dá vyjadriť závislosť medzi týmito veličinami:

{\displaystyle \Delta T\_{K}=iK\_{kr}{\tilde {m}}}
kde *ΔTK* je zmena teploty tuhnutia (v Kelvinoch), *i* je van 't Hoffov faktor, ktorý popisuje, na koľko častí sa látka disociuje v roztoku, a *m̃* je molalita. Vzťah platí len pre zriedené roztoky. Kryoskopická konštanta má rozmer K mol-1 kg.

Hodnota
-------

Kryoskopická konštanta je vlastnosťou daného rozpúšťadla. Je možné ju spočítať podľa vzťahu

{\displaystyle K\_{kr}={\frac {R\cdot M\_{roz}\cdot T^{2}}{\Delta \_{\mathrm {top} }H}}}
kde *R* je plynová konštanta, *Mroz* je molárna hmotnosť rozpúšťadla, *T* je teplota tuhnutia rozpúšťadla a *ΔtopH* je skupenské teplo topenia rozpúšťadla. Tento vzťah vychádza z rovnosti chemického potenciálu pevnej a kvapalnej fázy pri bode tuhnutia, kedy je molárna Gibbsova energia fázovej premeny rovná nule.

Rôzne látky majú rôzne kryoskopické konštanty:

| Rozpúšťadlo | *Kkr* (K mol-1 kg) |
| --- | --- |
| voda | 1,855 |
| *p*-xylén | 4,31 |
| benzén | 5,12 |

Využitie v kryoskopii
---------------------

Pomocou kryoskopie je možné určiť molárnu hmotnosť látky, pokiaľ je známa kryoskopická konštanta. Zmena teploty tuhnutia patrí medzi koligatívne vlastnosti roztokov, takže táto zmena nie je závislá na druhu rozpustenej látky, len na jej množstve (resp. množstve častíc rozpustených v roztoku). Podobnou metódou ku kryoskopii je ebulioskopia, v ktorej sa používa ebulioskopická konštanta.

Referencie
----------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |

1. 1 2 3 4  MOROVSKÁ TUROŇOVÁ, Andrea; ORIŇAKOVÁ, Renáta; KAĽAVSKÝ, František. *Praktické cvičenia z fyzikálnej chémie*. Košice : Univerzita Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach, 2020. Dostupné online. ISBN 978-80-8152-935-1. S. 10-13.
2. 1 2 3 4 5 6 7   *Kryoskopické stanovenie mólových hmotností* [online]. [Cit. 2022-10-06]. Dostupné online.
3. 1 2 3  SZABO, Erik. *Stanovenie molárnej hmotnosti gáfru kryoskopicky* [online]. Prírodovedecká fakulta Univerzity Komenského v Bratislave, [cit. 2022-10-06]. Dostupné online.
**Démaratos** (starogr. *Δημάρατος* – *Démaratos*) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v rokoch 4 pred Kr. a 1.

Démaratos z Efezu si na 194. a na 195 olympijských hrách vybojoval víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia sa v Olympii zaviedol už na počiatku hier, t. j. podľa tradície v roku 776 pred Kr. a bol hlavným pretekom aj po zavedení ďalších súťažných disciplín. Démaratos dal ako víťaz v behu na jedno stadion 194. a 195. olympiáde svoje meno, pretože menom víťazov jednotlivých pretekov v tejto disciplíne sa označovali všetky olympiády.

Olympijské víťazstvá Démarata sú uvedené v zozname olympijských víťazov od starovekého historika Eusebia z Kaisareie, ktorý vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Eusebios, *Kronika* 2,193.}
2. 1 2  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2003. ISBN 0-203-49732-5. S. str. 50.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 377.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.
6. ↑  Josef Šusta. *Dějepisectví*. Praha : Nákl. Historického klubu, 1933. S. 9.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Démokoón** (starogr. *Δημοκόων* – *Démokoón*) je v gréckej mytológii syn trójskeho kráľa Priama.

Trójsky kráľ Priamos mal päťdesiat synov a dvanásť dcér. So svojou manželkou Hekabou mal devätnásť synov. Podľa antického autora Apollodora z Atén Démokoón patril medzi ďalších jeho synov, ktorých mal s inými manželkami, alebo družkami.

Meno Démokoóna zaznie aj v štvrtom speve Homérovej Iliady, keď v trójskej vojne umiera rukou ithackého kráľa Odysea. Jeho brat Antifos sa v boji snažil oštepom zasiahnuť Odysea, ale tesne ho minul a trafil Odyseovho spoločníka Leuka, ktorý sa práve chystal okradnúť mŕtvolu trójskeho bojovníka. Usmrtený Leukos nato padol na mŕtveho Trójana a prikryl ho vlastným telom. Nasrdený Odyseus potom v túžbe po pomste chytil svoj oštep a keď sa Trójania vzápätí dali na útek, prudko ho po nich vymrštil a zasiahol Démokoóna.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,12,5.
2. 1 2  Homér, *Iliada*, 4,489-499.
3. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 390.
4. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 342.
**Lietuvos gėjų lyga** (lit. Lietuvos gėjų lyga, skr. LGL) je litovská mimovládna organizácia, ktorá zastupuje záujmy miestnej LGBT komunity. Je jedinou organizáciou v Litve, ktorá bojuje výlučne za podporu LGBT práv. Bola založená 3. decembra 1993 a patrí medzi najstaršie občianske združenia v krajine. LGL organizuje festival *Baltic Pride*, ktorý sa vo Vilniuse koná raz za tri roky. Po ostatné roky vo Vilniuse organizuje festival *Rainbow Days*.

Organizácia a sídlo
-------------------

Tím LGL pozostáva z päťčlennej rady, sedemčlenného personálu, dvoch medzinárodných dobrovoľníkov (ktorí sa podieľajú na činnosti organizácie v rámci programu Európskej dobrovoľníckej služby) a viac ako dvadsať miestnych a medzinárodných dobrovoľníkov.

Kancelária LGL, komunitné centrum a jediná LGBT knižnica v krajine sa nachádza na adrese Pylimo 21, Vilnius.

LGL je členskou organizáciou National Equality and Diversity Forum (NEDF) a Human Rights Coalition (HRC). Podieľa sa na spolupráci v rámci medzinárodných zastrešujúcich organizácií ako ILGA (the International Lesbian and Gay Association), IGLYO (the International Lesbian, Gay, Bisexual, Transgender, Queer Youth and Student Organization), EPOA (the European Pride Organizers Association) a TGEU (the European Transgender Network).

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka (anglicky)
* National Equality and Diversity Forum (anglicky)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Lithuanian Gay League na anglickej Wikipédii.*
O rovnomennej planétke pozri *5638 Deikoon.*
**Déikoón** (starogr. *Δηικόων* – *Déikoón*) je v gréckej mytológii syn hrdinu Herakla a jeho prvej manželky Megary.

Keď hrdina Herakles oslobodil Téby od orchomenských vyberačov potupných daní, tébsky kráľ Kreón mu dal z vďaky za manželku svoju dcéru Megaru.

Manželia žili potom dlho šťastne. Narodili sa im synovia, Déikoón, Thérimachos a Kreontiades. Do ich pokojného živata však náhle vstúpila bohyňa Héra, ktorá Herakla už od narodenia prenasledovala. Kým bol Herakles pred manželstvom pastierom, videlo sa jej všetko v poriadku, len čo však dosiahol všetko, po čom môže túžiť smrteľný človek, zoslala na neho šialenstvo. Herakles potom v zatemnení mysle svoje deti zabil. Pomstychtivá Héra mu vzápätí rozum vrátila, aby videl čo urobil. Po tomto hroznom čine musel Herakles mesto i manželku opustiť. Veštba potom Haraklovi prikázala odísť do Tiryntu a v službách mykénskeho kráľa Eurysthea svoj zločin odčiniť.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,4,11.
2. 1 2 3  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 184-185.
3. ↑  Homér, *Odysea*, 11,260-270.
4. ↑   *Atlas mytológie*. Bratislava : Ikar, 2001. ISBN 80-551-0152-3. S. 22.