Súradnice: 36°12′48″S 58°47′45″V﻿ / ﻿36,21333°S 58,79583°V﻿ / 36.21333; 58.79583

**Níšápúr** (iné mená pozri nižšie) je mesto na severovýchode Iránu. Mesto sa nachádza v širokej, dobre zavlažovanej a úrodnej nížine na južnom úpätí pohoria Bínálúd. V minulosti viackrát zmenilo polohu. V okolí sa pestujú obilniny a bavlna. Medzi mestské odvetvia patrí poľnohospodársky priemysel a výroba kobercov a keramiky. Po ceste a železnici s je mesto spojené s Teheránom a Mašhadom. V roku 2006 malo 208 860 obyvateľov.

Mená
----

* po perzsky: نیشابور
* v prepise: **Níšápúr** (iné prepisy: **Nišápúr**, **Nišápur**, **Nišapúr**, **Níšápur**, niekedy aj **Níšábúr**
* meno pochádza zo starovekého *név-šápúr*, odvodeného od jeho zakladateľa Šápúra I. významovo približne: spravodlivé, dobré mesto Šápúra
* v novoperzštine aj **Néšápúr** (nesprávne aj: **Nejšápúr**), v stredoveku vyslovované **Níšávúr**, v stredoperzštine aj **Névšáhpuhr**
* po arabsky: **Najsábúr**, **Nisábur** alebo **Nísábúr**, v klasickej arabčine: **Najšábúr**
* v minulosti nieslo aj čestný názov **Íránšahr**
* po armén. **Niu-Šapuh**

História
--------

História mesta siaha do staroveku. Jeho zakladateľom bol zrejme perzský kráľ Šápúr I. vládnuci v 3. storočí pred Kristom. Podľa niektorých názorov však staroveké mesto nebolo založené do čias Šápúra II. Je možné, že bolo Šápúrom II. prestavané. V tomto období patrilo spolu s Mervom, Herátom and Balchom k štyrom najväčším mestám Chorásánu, bolo centrom regiónu Abaršahr. V 5. storočí slúžilo ako rezidencia sásánovského panovníka Jazdkarta II. Neďaleko mesta sa tiež nachádzal Burzín-Mihr (aj Ádur Burzén-Mihr), jeden z troch najposvätnejších zoroastrijských chrámov ohňa v období Sásánovcov. Ide možno o dnešný Kuh-e Benálúd. Od 5. storočia bolo mesto aj sídlom nestoriánskeho biskupa.

 Mauzóleum Omara Chajjáma v Níšápúre
Niekedy v rokoch 651/652 mesto dobyl arabský správca Basry Abd Alláh ibn Ámir. Arabská nadvláda viedla k strate predošlého významu. V meste dokonca nesídlila ani stála vojenská posádka. V rokoch 656/7 Arabi o mesto prišli počas vnútorných sporov medzi Alím a kalifom Mu'avíjom. Vlády v meste sa ujal Péróz III. syn Jazdkarta III. a dcéry posledného sásánovského správcu mesta Kanáranga. Do rúk kalifátu sa mesto znovu dostalo asi o desať rokov po tom, čo Mu'ávija I. Alího porazil a vyslal Abd Alláha, aby znovu dobyl Chorásán a Sidžistán. V nasledujúcom období mesto spravovali umajjovskí správcovia. Z nich zrejme najvýraznejší bol Abd Alláh ibn Cházim, ktorý proti Umajjovcom povstal, no bol porazený. Mesto následne stratilo svoj význam, pretože bolo zatienené Arabmi preferovaným Mervom.

Pohorie Bínálúd pri Níšápúre v lete
 Hrobka perzského maliara Kamála al-Molka 
Nová kapitola dejín mesta sa začala s príchodom lokálnej perzskej dynastie Táhirovcov. Táhirovec Abdulláh bin Táhir (aj Abd Alláh ibn Táhir) urobil mesto svojim hlavným sídlom a Níšápúr vo významností čoskoro predbehol Merv. Podieľ na tom mali aj lepšie klimatické podmienky v okolí mesta. Darilo sa poľnohospodárstvu i výrobe textilu. Stalo sa tiež kultúrnym centrom. V roku 863 Chorásán dobyli Saffárovci (Ja`kúb ibn al-Laíth as-Saffár), čím sa územie dostalo do víru bojov. Striedavo prevládal vplyv Saffárovcov a iných miestnych vodcov. Pokoj krajine priniesla až vláda Sámánovcov, ktorých panovník Ismá‘íl ibn Ahmad mesto v roku 900 dobyl.

Džámí masdžid v Níšápúre, šiítska mešita v meste
Vstup do Džámí masdžid
Pod sámánovskou nadvládou mesto prosperovalo a bolo hlavným mestom provincie Chorásán. V meste sa obzvlášť darilo výrobe keramiky a luxusných látok. Dobrá hospodárska situácia znamenala vznik silnej vrstvy patricijského meštianstva, ktorú reprezentovali obchodníci, remeselníci, úradníci a učenci. V meste pôsobili významní moslimskí teológovia a právnici z dvoch hlavných madháb - hanafí a šáfií. Koncom 10. storočia v Níšápúre pôsobila tiež asketická a pietistická sekta kerrámíjja. Menšinovo boli v meste zrejme zastúpení aj prívrženci Alího a hnutia mu’tazily. Arabskí historici mesto v tomto období popisujú ako husto zaľudnené sídlo rozdelené na 42 častí. Jeho súčasťou bola mestská citadela, správne mesto a predmestie. Medzi významné budovy patrila saffárovská mešita vystavaná Amrom, verejný trh nazývaný al-Mu'askar a dva veľké paláce. Mesto bolo obohnané viacerými hradbami, citadela mala dve brány, mesto štyri. Opevnené bolo aj predmestie. Mesto a mestské záhrady boli zavlažované sústavou kanálov z neďalekého vodného toku Saghávar, vďaka čomu bolo najúrodnejšou oblasťou v Chorásáne.

Záhrady Omara Chajjáma, starý vchod
V roku 1037 mesto dobyl seldžucký vodca Tugril Beg I. ktorý ho dočasne ustanovil hlavným mestom Seldžuckej ríše. Pre seldžuckú expanziu na západ Níšápúr čoskoro vystriedal Rajj a iné mestá. Istý čas v Níšápúre prebýval seldžucký panovník Alp Arslán a vezír Nizám al-Mulk. Súčasťou ríše Seldžukovcov bolo mesto až do roku 1142, keď ho za vlády Ahmada Sandžara dočasne okupovala Chórezmská ríša. V roku 1153 mesto vyplienili oguzskí Turci, čo viedlo k tomu, že väčšina obyvateľov utiekla do predmestia Šádjách (aj Šádják), ktoré bolo rozšírené a opevnené. Mestu vládli formálne seldžuckí správcovia, ktorí avšak v skutočnosti vystupovali ako samostatní vládcovia. Postupne sa pri moci vystriedali al-Mu'ajjid (Mo’ajjed-ad-Dín Aj Aba), Tughán Šáh Abú Bakr a Sandžar Šáh. Začiatkom leta 1187 mesto dobyl chórezmský panovník Tekiš Šáh a mesto ríša vo svojej držbe udržala až do roku 1202, keď ho dobyli Ghórovci (či Ghúrovci).

Prosperita mesta v tomto období výrazne poklesla. Dlhotrvajúce ničivé vojny, povstania a zemetrasenia v rokoch 1145 a 1208 mali ničivé následky. Popis zdevastovaného sídla z tohto obdobia podáva cestovateľ Jákut, ktorý mesto v roku 1216 navštívil. Osud starého mesta bol spečatený v roku 1221, keď ho dobyli a zrovnali so zemou Mongoli na čele s Tolujchánom. Hoci sa mesto čoskoro obnovilo, jeho zlaté časy boli dávno preč. Nové mesto bolo vystavané na mieste bývalého predmestia Šádjách a na tomto mieste bolo mesto obnovené aj po ničivom zemetrasení v roku 1280.

Gazan vstupuje do mesta (1294)
V 14. storočí mesto podľa perzského učenca Hamdulláha Mustaufího al-Kazvíního opäť prosperovalo a Ibn Battúta ho dokonca pre jeho produktivitu a úrodnosť nazval *Malým Damaškom*. Chválil tiež miestne madrasy. V nasledujúcom období začal význam mesta upadať. Po rozpade Mongolskej ríše sa stalo súčasťou ríše Ílchánovcov, v 30. rokoch 14 storočia ho získali Sarbadárovci. V roku 1381 sa stalo súčasťou ríše Tímúra. Vplyv mesta opäť upadol, pretože Tímúrovci preferovali Samarkand a Herát. Neskôr Sáfíjovci, ktorí mesto získali, vybudovali ako nové centrum Chórásánu Mašhad.

Abbasi karavanserail v NíšápúreŠpanielsky cestovateľ Ruy González de Clavijo Níšápúr v roku 1404 popisuje ešte ako veľké a prosperujúce mesto, už o rok neskôr však bolo zničené ničivým zemetrasením. Dnešné mesto bolo preto vybudované asi 5 kilometrov severozápadne. Na počiatku vlády Abbása I. bolo mesto viackrát napadnuté Uzbekmi (Abdulláh II. z rodu Šajbánovcov) a v rokoch 1750/1 bolo spolu s ďalšími chorásánskymi mestami dobyté a vyplienené Afgáncom Ahmadom Šáhom Dorránym. Afgánski správca Abbás-koli mesto prestaval. V roku 1796 sa stalo súčasťou kádžárovskej Perzie.

Rezanie a brúsenie tyrkysu v Níšápúre, fotografia z roku 1973
Mesto malo v 19. storočí stále hradby, počet obyvateľov západní cestovatelia odhadli iba na 8 000 v roku 1845 a 10 000 v roku 1889. Koncom 19. storočia mal mať Níšápúr živý a rozsiahly bazár a kolóniu arménskych obchodníkov. Neďaleko mesta v Bár-e Ma'den sa ťažili tyrkysy.

V meste sa nachádzajú hrobky Omara Chajjáma a Faríduddína Muhammada Attára.

Významné osobnosti
------------------

 Drevená mešita v Níšápúre
Údaje podľa:

* Abú Muhammad Džuvajní (10. – 11. storočie), moslimský učenec, teológ a právnik
* Abu 'l-Ma'álí al-Džuvajní (11. storočie), moslimský učenec, teológ a právnik, syn Muhammada Džuvajního, prezývaný aj Imám al-Ḥaramain
* Muslim ibn al-Hadždžadž Níšápúri (9. storočie), moslimský učenec
* Abú Bakr Muhammad ibn Išák (9. – 10. storočie), moslimský učenec, askéta, vodca hnutia kerrámíjja
* al-Hákim al-Najsábúrí (aj Ibn al-Bajji', 933 – 1014), moslimský učenec, tradicionalista
* Abú Mansúr al-Tha'álibí (9. – 11. storočie), perzský spisovateľ
* Hasanak Míkáli (10. – 11. storočie), vplyvný minister Mahmúda z Ghazny
* Kušajrí (\* 986), moslimský mystik, súfi
* Omar Chajjám (okolo 1021 – 1122), perzský vedec, matematik, astronóm a básnik z
* Hadži Bektaš Veli (13. storočie), moslimský mystik a filozof
* Faríduddín Muhammad Attár († asi 1229), perzský básnik a mysliteľ
* Fattáhí Níšábúrí, perzský básnik z 15. storočia
* Kamál al-Molk (\* 1848 – † 1940), perzský maliar, zomrel v meste
* Gholamali Baratzadeh (\* 1985), iránsky reprezentant v športovom lezení

Galéria
-------

* Mauzóleum Faríduddína Muhammada AttáraMauzóleum Faríduddína Muhammada Attára
* Vlaková stanica v mesteVlaková stanica v meste
* Kultúrny komplex AziziKultúrny komplex Azizi
* Bibi Šatia, mauzóleum a mešitaBibi Šatia, mauzóleum a mešita
* Rezidencia Amín al-Islámi, iránska kultúrna pamiatkaRezidencia Amín al-Islámi, iránska kultúrna pamiatka
* Starý dom v meste, iránska kultúrna pamiatkaStarý dom v meste, iránska kultúrna pamiatka
* Portál starého domu Idiani v Níšápúre, iránska kultúrna pamiatkaPortál starého domu Idiani v Níšápúre, iránska kultúrna pamiatka
* Portál mešity Abú al-Fádl TakijáhPortál mešity Abú al-Fádl Takijáh
* Mešita MahdiaMešita Mahdia
* Bazár v NíšápúreBazár v Níšápúre
* Abbasi karavanserailAbbasi karavanserail
* Socha matky v mesteSocha matky v meste
* Socha Háfiza ŠirázíhoSocha Háfiza Širázího
* Námestie slobody v NíšápúreNámestie slobody v Níšápúre
* Íván v hrobke Omara ChajjámaÍván v hrobke Omara Chajjáma

Referencie
----------

1. 1 2  Neyshābūr In:  *Encyclopedia Britannica* [online]. [Cit. 2020-12-21]. Dostupné online. (po anglicky)
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16  NISHAPUR In:  *Historic Cities of the Islamic World*. Leiden, Boston : BRILL, 2007. ISBN 978-90-04-15388-2. S. 421 – 423. (po anglicky)
3. ↑  keramika In:  *Encyclopaedia Beliana* [online]. Bratislava: Encyklopedický ústav Slovenskej akadémie vied, [cit. 2020-12-21]. Dostupné online. ISBN 978-80-89524-30-3.
4. 1 2   *Slovenské pohľady* (Martin: Matica slovenská), 2005, s. 246. Dostupné online.
5. ↑  MORANT, Henry de. *Dějiny užitého umění: od nejstaršich dob po současnost*. Praha : Odeon, 1983. S. 545. (po česky)
6. ↑  TAUER, Felix. *Svět islámu. Dějiny a kultura*. 2. Vyd. Praha : Vyšehrad, 2006. ISBN 80-7021-828-2. S. 111n, 200, 283.
7. ↑   *Historická revue*. Zväzok 20. Bratislava : KLEIÓ, 2009. Dostupné online. S. 24.
8. 1 2 3  NOVÁK, Ľubomír. *Iránske jazyky a dialekty* [online]. Masarykova univerzita v Brne, [cit. 2020-12-22]. S. 37. Dostupné online.
9. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14  NISHAPUR i. Historical Geography and History In:  *Encyclopaedia Iranica* [online]. [Cit. 2020-12-22]. Dostupné online.
10. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  NISHAPUR In:  *The Encyclopaedia of Islam*. Ed. C. E. Bosworth, E. van Donzel, W. P. Heinrichs, G. Lecomte et al. 2nd Ed. Vol. VIII. NED – SAM. Leiden : E. J. Brill, 1995. ISBN 90-04-09834-8. S. 62 – 64. (po anglicky)
11. ↑  MCGREAL, Ian P. *Velké postavy východního myšlení: slovník myslitelů*. Praha : Prostor, 1998. ISBN 978-80-85190-93-9. S. 528. (po česky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Níšápúr**

Externé odkazy
--------------

* NISHAPUR vi. Archeology na Encyclopedia Iranica (po anglicky)
* The Metropolitan Museum’s Excavations at Nishapur (po anglicky)