Bohyňa Heket so žabou hlavou (Staroveký Egypt)
**Žaba** je mnohovýznamový symbol, ktorý sa vyskytuje naprieč rôznymi kultúrami v čase po celej Zemi.

U Sumerov sa žaba vyskytuje v básni Inana a Enki, kde Enkimu pomáha získať (neúspešne) ukradnuté božské schopnosti. Niekedy sa vyskytovala ako motív na váhach.

V Číne predstavovala žaba jinový princíp. Spojenie „žaba na prameni" označovalo človeka s obmedzeným rozhľadom.

V hinduizme je žaba symbol pre temnú, ešte nerozlíšenú prvotnú hmotu.

V starovekom Egypte mala bohyňa Heket žabiu hlavu a žaba bola blahodarný náboženský symbol: úrodnosť, regeneráciu nový život a potomstvo, podrobnejšie pozri.

V kórejskej mytológii je žaba zlé znamenie, veľa žiab znamená koniec, zánik, ich kvákanie je znakom, že sa deje čosi zlé. V ľudovej slovesnosti považovaná za jedno z najstarších zvierat na zemi.

Pre Keltov bola žaba symbolom pána zeme a moci liečivých vôd.

V antike šlo o atribút bohýň Afrodity, resp. Venuše. Symbol plodnosti, oplzlosti, ale aj harmónie medzi milencami.

V Biblii sa žaba spomína dvakrát v Druhej knihe Mojžišovej (jedna z desiatich rán egyptských), dvakrát v Knihe žalmov a raz v Zjavení Jána. Pre kresťanstvo je to ambivalentný symbol: na jedne strane vzkriesenie, ale aj odvrátená strana hriechu – zlo, závisť, lakomstvo. Napr. pre Euchéria Lugdunského bola žaba symbol diabla alebo heretika, čo vysvetľoval tým, že žaba žije v bahne a stále robí hluk. Vyskytuje sa aj ako atribút niektorých svätcov.

V slovenskej ľudovej kultúre sa žabami mysleli všetky žabotvaré, alebo sa niekedy osobitne vyčleňovali ropucha a rosnička. Kŕkanie žiab, resp. žaba na strome mala byť predzvesť dažďa. V ľudovej mágii sa používali na rôzne čary.

V Česku sa žabe nemajú ukazovať zuby, aby nevypadali. Existovala povera, že žaby môžu pršať z neba a príbehy o ženách, ktoré sa dokážu premeniť na žabu.

V psychoanalýze je žaba symbol mužského pohlavného orgánu najmä pokiaľ ide o šmykľavú žabu usilujúcu sa dostať do lôžka princeznej, žabu, ktorá sa môže premeniť na celého človeka až pri obojstrannej náklonnosti.

Referencie
----------

1. ↑  ŽÁBA. In: BLACK, Jeremy; GREEN, Anthony. *Bohové, démoni a symboly starověké Mezopotámie : ilustrovaný slovník*. Preklad Jana Novotná. Vyd. 1. Praha : Volvox Globator, 1999. 231 s. (Historie; zv. 1.) ISBN 80-7207-266-8. S. 230.
2. 1 2 3 4 5 6  Žába. In: COOPEROVÁ, J. C. *Ilustrovaná encyklopedie tradičních symbolů*. Preklad Allan Plzák. Vyd. 1. Praha : Mladá fronta, 1999. 239 s. ISBN 80-204-0761-8. S. 224.
3. 1 2  Žába. In: HEINZ-MOHR, Gerd. *Lexikon symbolů : obrazy a znaky křesťanského umění*. Preklad Eva Urbánková. Vyd. 1. Praha : Volvox Globator, 1999. 318 s. ISBN 80-7207-300-1. S. 308.
4. ↑  Frosch. In:  *Lexikon der Ägyptologie*. Zväzok 2 : Erntefest – Hordjedef. Wiesbaden : Harrassowitz, 1977. ISBN 3-447-01876-3. S. 334 – 336.
5. ↑  ŽÁBA. In: WINKELHÖFEROVÁ, Vlasta; LÖWENSTEINOVÁ, Miriam. *Encyklopedie mytologie Japonska a Koreje*. 1. vyd. Praha : Libri, 2006. 175 s. ISBN 80-7277-265-1. S. 170.
6. ↑  POTÚČEK, Juraj. *Biblická konkordancia*. 5. vyd. [Banská Bystrica] : Slovenská biblická spoločnosť, 2003. 716 s. ISBN 80-85486-21-0. S. 684.
7. ↑  žaba. In:  *Encyklopédia ľudovej kultúry Slovenska*. Vyd. 1. Zväzok 2. Bratislava : Veda, 1995. 448 s. ISBN 80-224-0235-4. S. 358.
8. ↑  žába. In:  *Lidová kultura : národopisná encyklopedie Čech, Moravy a Slezska*. Ed. Stanislav Brouček, Richard Jeřábek. Vyd. 1. Zväzok 3 O – Ž. Praha : Mladá fronta, 2007. ISBN 978-80-204-1713-8. S. 1233.
9. ↑  FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.