**Sakarya** alebo **Sakarya Nehri**(iné názvy pozri nižšie) je druhá najdlhšia rieka v Malej Ázii. Rieka ústi do Čierneho mora pod Adapazarı niekoľko desiatok kilometrov od Istanbulu. Zásobovaná je prevažne zimnými dažďovými zrážkami.

Údaje o dĺžke rieky a rozlohe jej povodia sa líšia: od 720, 790, 820/824 kilometrov pre dĺžku a pre povodie rôzne od 58 160 km² po 65 000 km².

Objem ročného prietoku do Čierneho mora je 6,4 km³. Najväčší prietok vody je pozorovaný v zimnom a jarnom období (72 % ročného prietoku).

Tečie v severozápadnom Turecku v historickej Frýgii. V minulosti i dnes vedie cez rieku viacero významných ciest od Bosporu do Malej Ázie. Pôvodne cez rieku prechádzal aj významný historický most postavený za vlády byzantského cisára Justiniána I. (tur. *Justinianos Köprüsü*), dnes rieka tečie iným tokom a most obchádza.

Názvy
-----

* starogr. Σαγγάριος – *Sangarios*, *Sagaris*, *Sagraphos*, *Sangaris*
* lat. *Sangarius*
* arab. *Sakarí*‎

Geografia
---------

Rieka pramení v pohorí Emirdağ na Anatólskej plošine.

V hornom toku tvorí povodie prevažne neogénno-jazerné a vulkanicko-sedimentárne podložie, v spodnej časti toku dominuje paleogénne a mezozoické podložie metamorfného a sutinového pôvodu.:647

Hlavnými prítokmi sú Porsuk Çayı (208 km), Ankara Çayı (140 km), Cubuk Çayı a Göksu.

Povodie Sakarye bolo ľudmi spravidla premenené na poľnohospodárske pôdy, lúky a pasienky. Listnaté a ihličnaté lesy sa nachádzajú len v pohoriach pozdĺž Čierneho mora.

Rieka Sakarya, Turecko

Fauna a flóra
-------------

V Sakaryi žije najmenej 72 druhov rýb, z nich 63 je pôvodných, päť bolo vysadených a štyri druhy sú endemické (*Aphanius anatoliae anatoliae*, *Aphanius villwocki*, *Cobitis simplicispina* a *Seminemacheilus lendli*). Zaznamenaných bolo trinásť druhov obojživelníkov, pričom jedenásť z nich je ohrozených alebo takmer ohrozených, jeden druh je vzácny a dva poddruhy sú endemické (*Triturus vulgaris kosswigi*, *Bombina bombina arifiyensis*). V rieke bolo identifikovaných bolo 34 vodných druhov *Oligochaeta*, pričom niektoré rody sú pre Turecko nové.:665

Most cez čiastočne vyschnutú rieku Sakarya, Adapazarı, Turecko

Ekonomický význam
-----------------

Koncom 30. rokov 20. storočia sa začalo s reguláciou rieky. Dnes Sakarya poskytuje vodu pre domácnosti i zavlažovanie, vodné elektrárne na rieke vytvárajú vodnú energiu a rieka je regulovaná na ochranu pred povodňami. Kvôli jej veľkým sezónnym výkyvom prietoku nie je splavná, rybolov zohráva miestnu hospodársku úlohu.:667

História
--------

Rímsky most, ktorý ležal na rieke pred zmenou jej koryta
Rímsky most, Turecko
Na pravom brehu rieky leží staroveké mesto Gordion (dnes Yassıhoyük). V staroveku sa územie pri rieke nazývalo Frýgia, časť rieky tvorila hranicu s Bitýniou. Bitýnska časť rieky bola splavná a bola známa pre množstvo rýb. Rieku spomína Strabón i Hésiodova *Theogonia*.

Začiatkom 3. stor. pred Kristom územie v blízkosti rieky obsadili keltskí Galaťania. Neskôr územie ovládli Gréci, Rimania a Byzantská ríša.

V stredoveku ju okrem iných vo svojom spise spomína Ibn Battúta, ktorý sa domnieval, že jej názov mohol pochádzať od slova *sakar* – peklo.

V 13. storočí bolo údolie rieky Sakarya súčasťou hraníc medzi Byzantskou ríšou a tureckým kmeňom Söğüt. Cisár Michal VIII. Palaiologos nechal postaviť pozdĺž rieky viacero opevnení, avšak povodeň v roku 1302 zmenila tok rieky, v dôsledku čoho sa opevnenia stali zbytočnými. Povodie tak následne v 14. storočí ovládli Osmani.

V roku 1921, počas grécko-tureckej vojny, Turci na rieke zastavili postup Grékov tiahnúcich na Ankaru a následne prešli do protiofenzívy, výsledkom ktorej bolo ich víťazstvo vo vojne a udržanie si západných území Malej Ázie a území v Európe.

Galéria
-------

* Rieka Sakarya od mosta, Aktefek, TureckoRieka Sakarya od mosta, Aktefek, Turecko
* Ústie rieky Sakarya do Čierneho mora. Yeni Mahalle, Karas, TureckoÚstie rieky Sakarya do Čierneho mora. Yeni Mahalle, Karas, Turecko
* Rieka Sakarya, TureckoRieka Sakarya, Turecko
* Priehrada Boğazköy, İnegöl, Bursa, TureckoPriehrada Boğazköy, İnegöl, Bursa, Turecko
* Priehrada Sariyar, TureckoPriehrada Sariyar, Turecko
* Priehrada Sariyar, TureckoPriehrada Sariyar, Turecko

Medzi dedinami Manavpınarı a Hürriyet v Sakarya, okres Karas, Turecko
Medzi dedinami Manavpınarı a Hürriyet v Sakarya, okres Karas, Turecko

Referencie
----------

1. 1 2  ŠÁRA, Pavel. *Lexikón krajín sveta*. Harmanec : Vojenský kartografický ústav, 2001. S. 71.
2. 1 2  Sakarya. In: STINGLWAGNER, Gerhard K. F. a kol. *Lexikón rybárstva*. Bratislava : Aktuell, 2009. ISBN 978-80-89153-41-1. S. 429.
3. 1 2  ALP, Emre et al. 2020. Evaluation of the Water-Energy-Food Nexus with the Focus on Climate Change in Sakarya Watershed. Dostupné online [cit. 2023-12-20]
4. 1 2  Sakarya. In:  *Malá slovenská encyklopédia*. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV, 1993. ISBN 80-85584-12-3. S. 631.
5. 1 2 3 4  Sakarya. In: GRINEVETSKY, Sergei R, et al. *The Black Sea Encyclopedia*. Berlin : Springer-Verlag, 2015. ISBN 978-3-642-55226-7. S. 670 – 671.
6. ↑  Drainage [of Turkey]. In:  *Rivers Britannica* [online]. Britannica, [cit. 2023-12-28]. Dostupné online.
7. 1 2 3 4 5  Nuray (Emir) Akbulut et al. Rivers of Turkey. In:  *Rivers of Europe*. Second Edition Amsterdam : Elsevier, 2022. ISBN 978-0-08-102612-0. S. 643.
8. ↑  Black Sea coasts. In: GRINEVETSKY, Sergei R, et al. *The Black Sea Encyclopedia*. Berlin : Springer-Verlag, 2015. ISBN 978-3-642-55226-7. S. 124.
9. 1 2  Frýgia. In:  *Encyclopaedia Beliana*. Zv. 4. Eh – Gala. Bratislava : Encyklopedický ústav Slovenskej akadémie vied, 2005. ISBN 80-224-0847-6. S. 628.
10. ↑  Adapazan. In:  *Encyclopaedia Beliana*. Zv. 1. A – Belk. Bratislava : Encyklopedický ústav Slovenskej akadémie vied, 1999. ISBN 80-224-0554-X. S. 46.
11. 1 2 3   *Byzantinoslovaca (VI)*. Bratislava : Vydavateľstvo Univerzity Komenského v Bratislave, 2020. ISBN 978-80-223-5005-1. S. 37.
12. ↑   *Justinianus Köprüsü* [online]. Sakarya: Sakarya Valiliği, [cit. 2023-12-28]. Dostupné online.
13. ↑  Sangarius. In:  *Brill's New Pauly: Encyclopaedia of the Ancient World*. Volume 12. Prol – Sar. Leiden, Boston : Brill, 2008. ISBN 978-90-04-14217-6.
14. ↑  OVIDIUS, *Epistulae ex Ponto.* 4,10,17; PLINY. *Naturalis Historia*. Vol. 6,1.
15. 1 2 3 4 5  SANGARIUS. In: SMITH, William. *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Vol. II. Iabadius – Zymethus. London : Walton & Maberly, 1857. S. 902.
16. ↑  Schol. ad Apollon. Rhod. 2,724.
17. ↑  KONŠTANTÍN VII. *De Administrando Imperio* 1,5
18. 1 2 3   *Cesty po Afrike, Ázii a Európe v rokoch 1325-1354*. Bratislava : Slovenská akadémia vied, 2009. ISBN 978-80-8095-058-3. S. 417.
19. ↑  Gordion. In:  *Encyclopaedia Beliana*. Zv. 5. Galb – Hir. Bratislava : Encyklopedický ústav Slovenskej akadémie vied, 2007. ISBN 978-80-224-0982-7. S. 228.
20. ↑  Galaťania. In:  *Encyclopaedia Beliana*. Zv. 4. Eh – Gala. Bratislava : Encyklopedický ústav Slovenskej akadémie vied, 2005. Dostupné online. ISBN 80-224-0847-6. S. 697.
21. ↑  IMBER, Colin. *The Ottoman Empire, 1300 – 1650: The Structure of Power*. Houndmills, New York : Palgrave Macmillan, 2002. ISBN 0-333-61386-4. S. 8.
22. ↑  SORBY, Karol. Blízky východ medzi dvoma svetovými vojnami. In:  *Vojenská osveta 1/2007*. Trenčín : Kultúrne a metodické centrum OS SR, 2007. ISBN 80-969458-1-5. S. 52.