**Eva Vženteková** (publikovala aj pod menom *Eva Dzúríková*, \* 28. jún 1959, Bratislava) je slovenská filmová publicistka a spisovateľka, známa najmä svojou analýzou Uhrových filmov – *Diptych Štefana Uhra. Organ a Tri dcéry* (2013). Momentálne sa venuje písaniu recenzií a článkov o filme a špecificky sa zameriava na zobrazenie témy Slovenského štátu v hranom filme.

Detstvo a štúdia
----------------

Základnú aj strednú školu vyštudovala v rodnej Bratislave. Podľa vlastných slov vyrastala v rodine, kde malo umenie významnú rolu. Aj preto sa rozhodla študovať teóriu kultúry na Univerzite Komenského, čo jej poskytovalo dostatočne širokú škálu odborov a nepochybne aj času na ďalšiu špecializáciu. Už ako malá si zamilovala kino a s vekom tento záujem len narastal. Školu absolvovala v roku 1982. Neskôr si doplnila vzdelanie na teologickej fakulte Trnavskej univerzity.

Práca vo filmovom priemysle
---------------------------

Po skončení školy absolvovala dvojmesačnú prax v Slovenskom filmovom ústave. Vysnívané miesto sa však nenašlo, zakotvila teda v Slovenskej požičovni filmov v oddelení pre distribúciu filmových klubov. Po zmenách v roku 1989 však bola požičovňa privatizovaná. Eve Vžentekovej ale toto obdobie prinieslo množstvo kontaktov s ľuďmi z filmovej oblasti a ľahšiu orientáciu vo svete filmu. Už v tom čase publikovala články, najmä v magazíne *Film a divadlo*, ktorý mladým recenzentom poskytoval veľké množstvo príležitostí. Na konci roka 1995 jej vedenie Slovenského filmového ústavu ponúklo možnosť viesť novovzniknutý magazín *Kinema*, ktorého šéfredaktorkou bola od januára 1996 do decembra 1997. Zmeny vo vedení však znamenalo koniec aj tejto publikácii. Do roku 1998 pôsobila aj v edičnom oddelení.

Publikácie
----------

Je autorkou mnohých článkov, recenzií či rozhovorov. Publikovala v periodikách: Film a divadlo, Kinema, Sme, Smena, Pravda, Literárny týždenník, Impulz, Kino-Ikon.

Knihy
-----

V roku 1996 jej vyšla prvá kniha *Dejiny filmovej distribúcie v organizácii a správe slovenskej kinematografie,* ktorej vznik inicioval Václav Macek pri písaní *Dejín slovenskej kinematografie*. Za túto knihu dostala v roku 1997 prémiu Literárneho fondu. Svojou štúdiou na tému *Slovenská filmová spoločnosť Nástup – peniaze a filmovníctvo na Slovensku* prispela aj do zborníku *K dejinám slovenskej kinematografie*. Svoje analýzy Organu a Troch dcér publikované v Kino Ikone rozpracovala do knihy *Diptych Štefana Uhra: Organ a Tri dcéry*, ktoré vyšli v roku 2013. Motivoval ju hlavne záujem spoznať, ako sa jej interpretácia líši od zámerov režiséra. Vženteková o knihe píše: „*...Ide o prehodnotenie desaťročia ustáleného výkladu Uhrových významných historických filmov Organ a Tri dcéry, o rozlíšenie scenáristického podielu Alfonza Bednára a následného vkladu režiséra Štefana Uhra do výslednej realizácie oboch filmov. Doteraz v hodnoteniach dominoval výklad a postoje scenáristu, ktorému odporuje Uhrov autorský zámer, v oboch filmoch zvrchovane uplatnený a ukrytý do metaforickej reči a alegórie, podrobených v tomto texte analýze, dešifrovaniu a obsiahlejšiemu výkladu.*"

Práca mimo filmu
----------------

Od roku 2005 do roku 2011 pracovala ako vedúca kníhkupectva Dobrá Kniha v Bratislave. Práve vďaka tejto práci napísala neskôr knihu *Vyznanie tajného kňaza* (2010) o jezuitskom kňazovi Petrovi Zahoránskom, ktorý musel počas komunistického režimu pôsobiť v utajení.

Referencie
----------

1. ↑  Zdroj: archivačná zložka, knižnica SFÚ
2. ↑  VŽENTEKOVÁ, Eva. *Diptych Štefana Uhra. Organ a Tri dcéry*. 2013. Bratislava: Stredoeurópsky dom fotografie.

Externé odkazy
--------------

* Centrum dokumentárního filmu[nefunkčný odkaz]

Autoritné údaje: * GND: 1230423451
* LCCN: n2014034786
* NK ČR: xx0172717
* VIAF: 305104387
* WorldCat: lccn-n2014034786