recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Súradnice: 50°23′36″S 105°33′7″Z﻿ / ﻿50,39333°S 105,55194°Z﻿ / 50.39333; -105.55194

**Moose Jaw** je mesto v kanadskej provincii Saskatchewan.

Poloha
------

Mesto sa nachádza na Moose Jaw River, približne 71 km západne od hlavného mesta provincie, Regina. Na mieste mali svoje táboriská kmene Assiniboine a Cree. Názov mesta môže odkazovať na tvar rieky, ktorý pripomína čelusť losa.

Dejiny
------

Mesto bolo založené v roku 1882 príchodom hlavnej trate spoločnosti Canadian Pacific Railway. Mesto sa stalo centrom obilného priemyslu, ale založení provincie Saskatchewan v roku 1905 bolo zatienené novým hlavným mestom, Reginou. Počas Prohibície sa stalo centrom pašovania alkoholu do Spojených štátov. Od roku 1884 má štatút „town", od roku 1905 „city".

Demografia
----------

V sčítaní obyvateľstva v roku 2021 malo mesto 33 665 obyvateľov, v roku 2016 33 910. V roku 2021 ako prvý oficiálny jazyk uvádza 32 455 angličtinu, 390 francúzštinu, 40 oba a 165 ani jeden. cca 50 ľudí udalo ako etnický pôvod slovenský, cca 100 český a cca 35 československý.

Doprava
-------

V roku 1883 CPR v meste založila nákladnú stanicu a stredisko opráv. Od roku 1893 je mesto cez Soo Line prepojené na Chicago. Železničná doprava dominovala v meste do polovice 50. rokov keď sa znížila vplyvom pribúdania dieselových lokomotív. Mesto leží na TransCanada Highway.

Ekonomika
---------

Mesto je jedno z najpriemyselnejších v provincii. Medzi hlavný priemysel patria: významné rafinérie ropy, továrne na hnojivá a soľ, mlyny, skladovanie obilnín, produkcia a porážanie dobytka. Najväčším zamestnávateľom je vojenská základňa Moose Jaw.

Kultúra
-------

Nachádza sa tu Western Development Museum, múzeum venované doprave. V meste sa od roku 1949 koná International Band and Choral Festival.

Šport
-----

V meste sídli hokejový tím Warriors.

Turizmus
--------

Blízsko mesta sa nachádza provinčný park Buffalo Pound Provincial Park.

Vojsko
------

Od roku 1941 s v meste nachádza letecká základňa. Je domovom 15 Wing Moose Jaw a je hlavným centrom výcviku pilotov NATO. Základňu tu tiež má akrobatický tím „Snowbirds".

Galéria
-------

* Socha „Mac the Moose"Socha „Mac the Moose"
* Moose Jaw Civic CentreMoose Jaw Civic Centre
* Železničná stanica spoločnosti Canadian Pacific RailwayŽelezničná stanica spoločnosti Canadian Pacific Railway
* River StreetRiver Street
* Main Street, 1909Main Street, 1909

Referencie
----------

1. 1 2 3   *Census Profile, 2021 Census of Population Profile table* [online]. www12.statcan.gc.ca, [cit. 2023-09-03]. Dostupné online.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  BRENNAN, William J.. *Moose Jaw* [online]. thecanadianencyclopedia.ca, 2012-09-20, rev. 2023-03-28, [cit. 2023-09-03]. Dostupné online.
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Moose Jaw. In:  *Encyclopædia Britannica* [online]. Encyclopædia Britannica, 1998-07-20, [cit. 2023-09-03]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Moose Jaw**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Moose Jaw na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * LCCN: n84195216
* VIAF: 133570599
* WorldCat: lccn-n84195216
**Nestorius** alebo **Nestorios** (gr. *Νεστόριος*, lat. *Nestorios*) (po 381 Germanicia – asi 451 Horný Egypt) bol konštantínopolský patriarcha v rokoch 428 až 431.

Životopis
---------

Nestorius vyštudoval u známeho exegétu Theodora z Mopsuestie v Antiochii a získal si meno svojimi rečníckymi schopnosťami. Cisár Theodosius II. ho vymenoval v roku 428 za konštantínopolského patriarchu.

Ako predstaviteľ antiochijskej školy sa postavil proti novému pomenovanie, ktoré začalo byť pripisované Ježišovej matke Márii -- θεοτόκος (*Theotokos* nositeľka Boha, Bohorodička). Namiesto toho presadzoval titul Χριστοτόκος (*christotokos* nositeľka Krista). Predstavitelia alexandrijskej školy, predovšetkým Kyrillos z Alexandrie rozprúdili nato teologickú debatu o skutočných Nestoriových postojoch. Otázka sa netýkala len Panny Márie, ale predovšetkým osoby Ježiša Krista a jeho vnímania, v ďalšom rade potom sporov medzi patriarchátmi v Antiochii a Alexandrii, vplyvu cisára na konštantínopolský stolec a papežskeho primátu.

Nestorius odmietol označenie Panny Márie ako *theotokos*, pretože sa domnieval, že spochybňuje v skutočnosti Ježišovo božstvo. Máriu považoval za matku iba ľudskej časti Ježišovej osobnosti. Cyril Nestoriovi vytýkal, že tak vlastne popiera vtelenie Boha v Ježišovi Kristovi, a že z Ježiša vytvára dve odlišné osoby -- jednu ľudskú a jednu božiu -- ktoré sa delia o jediné telo.

Cisár Theodosius II. (401 - 450) zvolal ekumenický koncil do Efezu, ktorý sa mal tejto otázke venovať. Podporoval pritom konštantínopolského patriarchu, pápež Celestín I. stál na strane Cyrila. Cyril potom predčasne začal efezský koncil za neprítomnosti antiochijských biskupov, ktorí nestihli prijsť. Koncil tak Nestoria počas jeho neprítomnosti zosadil.

V nasledujúcich mesiacoch bolo sedmnásť biskupov, ktorí Nestoria podporovali, zosadených. 3. augusta 433 potom na nátlak svojej sestry Pulchérie cisár poslal Nestoria do vyhnanstva do hornoegyptského kláštora. Nestoriove spisy boli zničené, dochovali sa iba z časti v sýrčine.

Celý spor zapríčinil rozdelenie cirkvi a podnietil vznik nestoriánskych cirkví, hlavne v Strednej Azií a na Strednom Východe.

V roku 1995 bola najdená kniha napísaná Nestoriom, známa ako *Hérakleidov bazár*. Nestorios ju napísal ku koncu svojho života. V knihe odmieta herézu, z ktorej bol obvinený, a jeho popis Krista sa veľmi podobá formule chalcedónskeho koncilu z roku 451. Teológovia, ktorý sa dnes zaoberajú jeho spismi hovoria, že jeho myšlienky boli nesprávne vykladané a že neboli heretické. Otázka, či bol v skutočnosti Nestorius prívržencom nestoriánstva, zostáva nezodpovedaná.

Referencie
----------

1. ↑

Pozri aj
--------

* Nestoriánstvo

Zdroje
------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Nestorios na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 12372287b
* GND: 118943170
* ISNI: 0000 0001 2141 0533
* LCCN: n50081482
* NK ČR: pna2013749156
* VIAF: 79098438
* WorldCat: lccn-n50081482
*Nymphy a Satyr*, obraz z roku 1873 od Williama-Adolphe Bouguereaua (1825-1905).
**Satyr** (lat. Satyri) je v gréckej mytológii synom boha Herma alebo Silena. 

Satyrovia sú zaraďovaní medzi polobohov, skôr však medzi horských a lesných démonov. Boli sprievodcovia boha vína Dionýza, tiež bývali v družinách boha Pana. Zobrazovaní sú väčšinou ako napoly človek a napoly cap, s kučeravými vlasmi, špicatými ušami, tupým nosom, s rožkami, hrivou a kozími nohami. V neskoršej dobe sa táto podoba zjemňuje. 

Bola to veselá družina, pohybovali sa v skupinách, milovali víno aj všelijaké iné pôžitky, boli samopašní, prenasledovali nymfy, tancovali a hrali hudbu, najmä na flautu, sýrinx, dokonca aj gajdy. Uvádza sa, že boli v podstate zbabelí. V mytológii sú väčšinou stotožňovaní s mužskou sexuálnou silou, v gréckom a rímskom umení sú často zobrazovaní s erekciou. Bývali videní aj ako pastieri stád. K ľuďom neboli práve ústretoví, prepadávali pastierov a strašili pútnikov. Podobali sa iným lesným polobohom - Silénom, s ktorými sa dobre znášali. 

Pomenovanie satyr je pôvodom grécke, s latinskými Satura či satira určite nijako nesúvisia, takže slová satira a satyr príbuzné nie sú. Ale to je všetko, čo sa o výraze satyr dá vyčítať v etymologických knihách. Pôvod tohto gréckeho slova je nejasný. Isté ale je, že takpovediac kozí zjav týchto gréckych mytologických bytostí, s ich rožkami, kopytami aj chvostami, dal vzniknúť predstave našich predkov o čertoch. Čerti aj v súčasných filmoch vyzerajú vlastne rovnako ako grécki satyrovia.

Odraz v kultúre
---------------

Satyrovia boli znázornení na množstve malieb, najznámejšie sú: 

* *Satyros s amfora* a *Satyros s mladým Dionýzom*(z 3. stor. pred Kr.) od Epiktéta
* Bronzová soška *Tancujúci Satyros* a.i.
* Novodobých sôch, sošiek a obrazov je mnoho

Iné vyobrazenie satyr podávajú knihy C. S. Lewisa Letopisy Narnie, sfilmované režisérom Andrew Adamsonom a to podobe blízkej faunom.

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Satyr na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Satyr**

| * z
* d
* u
Grécka mytológia |
| --- |
| Prabohovia | 
* Ókeanos
* Téthys
* Chaos
* Erebos
* Gaia
* Eros
* Nyx
* Ouranos
* Aithér
* Hémera
* Kronos
* Titani

 | Zeus |
| Olympskí bohovia | 
* Zeus
* Héra
* Poseidón
* Ares
* Hermes
* Héfaistos
* Afrodita
* Aténa
* Apolón
* Artemis
* Hébé
* Hélios
* Hestia
* Démétér
* Dionýzos
* Hádes
* Persefoné
* Thaumas

 |
| Hrdinovia | 
* Herakles
* Achilles
* Iasón
* Argonauti
* Perseus
* Oidipus
* Théseus
* Triptolemos
* Bellerofontes

 |
| Bytosti | 
* satyrovia
* kentauri
* gorgony
* nymfy
* Medúza
* Minótauros
* Hydra
* chiméra
* kyklop
* múza

 |
| Ďalšie témy | 
* Dvanásť Heraklových úloh
* Trójska vojna
* Odysea
* Sedem proti Tébam
* Eleusínske mystériá

 |
**Krzysztof Olaf Charamsa** (\* 5. august 1972, Gdyňa) je bývalý poľský katolícky kňaz, bývalý druhý sekretár Medzinárodnej teologickej komisie pôsobiaci pri Kongregácii pre náuku viery vo Vatikáne, teológ a básnik. Špecializuje sa na systematickú teológiu, fundamentálnu teológiu, metodológiu teológie a šírenie homoherézy.

Život
-----

V roku 1997 bol vysvätený za kňaza. V rokoch 1991 – 1993 študoval v seminári v Pelpline, neskôr na teologickej fakulte v Lugane (v rokoch 1993 – 1997) a na Pápežskej univerzite Gregoriana v Ríme, kde v roku 2002 získal doktorát. Od roku 2004 do roku 2015 prednášal teológiu na Pápežskom Ateneu Regina Apostolorum a od roku 2009 do roku 2015 tiež na Pápežskej univerzite Gregoriana. V roku 2008 získal čestný titul kaplán Jeho Svätosti. Od roku 2011 do roku 2015 bol druhým sekretárom Medzinárodnej teologickej komisie.

Dňa 2. októbra 2015 urobil verejný coming out a oznámil, že žije s partnerom. Hovorca Vatikánu Federico Lombardi reagoval vyhlásením, že v súvislosti s tým sa Charamsa bude musieť zriecť svojich funkcií v teologickej komisii a na pápežských univerzitách.

Referencie
----------

1. 1 2  ŠULY, Martin. *Vatikán a prípad kňaza, ktorý je gay a žije s partnerom* [online]. Hlavné správy, 2015-10-4. Dostupné online.
2. ↑  SHEMESH, Jana. *Krzysztof Charamsa: katolícky kňaz, ktorý miluje iného muža, stratil prácu vo Vatikáne* [online]. Denník N, 2015-10-5. Dostupné online.

Zdroje
------

* Krzysztof Charamsa Homepage

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Krzysztof Charamsa na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 145820550
* GND: 173805140
* ISNI: 0000 0001 1030 8728
* LCCN: no2017145291
* VIAF: 89689134
* WorldCat: lccn-no2017145291
**Lužické jazyky** alebo **lužickosrbské jazyky** sú malá podskupina západnej vetvy slovanskej jazykovej skupiny, ktorou sa hovorí vo východnom Nemecku, v spolkových krajinách Sasko a Brandenbursko. Patrí sem hornolužická srbčina a dolnolužická srbčina.

Sú tiež známe pod názvom *vendčina*, ktorý však tiež niekedy označuje jazyk polabských Slovanov, polabčinu. V štandarde ISO 639-2 zdieľajú jediný trojpísmenový kód wen, ide však o dva spisovné jazyky, založené na dvoch rôznych nárečiach, hoci vzájomne zrozumiteľných. Rozdiel medzi dolnou lužickou srbčinou a hornou lužickou srbčinou je však väčší ako medzi slovenčinou a češtinou.

Veľmi často sa v odbornej literatúre táto podskupina považuje za jeden jazyk (**lužickosrbský jazyk**) a horná a dolná lužická srbčina potom za jeho dve spisovné podoby (jazyky).

Pozri aj
--------

* Hornolužická srbčina
* Dolnolužická srbčina


| * z
* d
* u
Slovanské jazyky |
| --- |
| Prajazyk | 
* praslovančina †

 |
| Západoslovanské jazyky | 

|  |  |
| --- | --- |
| Česko-slovenské | 
* čeština
* slovenčina
* knaančina †

 |
| Lužickosrbské | 
* hornolužická srbčina
* dolnolužická srbčina

 |
| Lechické | 
* poľština
* polabčina †
* pomorančina
* kašubčina
* sliezština
* severná slovinčina †

 |

 |
| Južnoslovanské jazyky | 

|  |  |
| --- | --- |
| Západné | 
* čiernohorčina
* chorvátčina
* srbčina
* bosniačtina
* slovinčina
* prekmurčina

 |
| Východné | 
* macedónčina
* bulharčina
* staroslovienčina †
* cirkevná slovančina

 |

 |
| Východoslovanské jazyky | 
* stará bieloruština †
* bieloruština
* ukrajinčina
* rusínčina
* stará ruština †
* ruština
* staronovgorodský dialekt †

 |
| Pidžiny | 
* russenorsk

 |
| Umelé slovanské jazyky | 

|  |  |
| --- | --- |
| Medzinárodné | 
* medzislovančina
* slovio

 |
| Severoslovanské | 
* lydnevi
* našština
* skuodčina
* vozgičtina

 |

 |
**Dubnička** je potok v severnom výbežku Podunajskej nížiny, v centrálnej časti okresu Bánovce nad Bebravou. Je to ľavostranný prítok Bebravy, meria 10 km a je tokom V. rádu.

Prameň
------

Pramení v Strážovských vrchoch, v podcelku Zliechovská hornatina, v časti Kňaží stôl, na juhovýchodnom svahu Bánovského vrchu (484,0 m n. m.), v lokalite Rataje, v nadmorskej výške približne 345 m n. m.

Opis toku
---------

Najprv tečie severojužným smerom, na krátkom úseku následne juhozápadným smerom, sprava priberá prítok z juhojuhovýchodného svahu Bánovského vrchu a preteká Panskou dolinou opäť severojužným smerom. Ďalej stáča sa na juhozápad, vstupuje do Nitrianskej pahorkatiny, do časti Bánovská pahorkatina a tečie intravilánom obce Dubnička. V obci priberá pravostranný Bradliansky potok, prechodne tečie severojužným smerom a pod obcou tečie znovu smerom na juhozápad. Ďalej preteká územím rozbrázdeným viacerými výmoľmi na ľavom brehu, pričom priberá prítok z lokality Lipový brod. Následne vteká do vodnej nádrže Prusy, do ktorej sprava ústi krátky prítok prameniaci južne od kóty 290,6 m n. m. Z nádrže vyteká juhojuhozápadným smerom, vzápätí sa esovito stáča, tečie územím Bebravskej nivy a pokračuje juhozápadným smerom cez intravilán mesta Bánovce nad Bebravou. Severne od centra mesta ústi v nadmorskej výške cca 197 m n. m. do Bebravy.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2023-09-06]. Dostupné online.
2. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2023-09-06]. Dostupné online.
3. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2023-09-06]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Bebravy |
| --- |
| *Bebrava* → *Nitra* → *Váh* → *Dunaj* |
| Vodné toky | 
* **Bebrava**
* Bradliansky potok
* Bratinovský potok
* Brekovský potok
* Cebovský kanál
* Dendeš
* Dubnička
* Haláčovka
* **Hydina**
* **Inovec**
* Jelešnica
* Jelšie
* Kopanička
* **Livina**
* **Machnáč**
* Miezgovský potok
* Pravotický potok
* **Radiša**
* Rajčiansky potok
* Rybiansky kanál
* Sítenský potok
* Slamený potok
* Slatinka
* Solčiansky potok
* **Svinica**
* Timoradzský potok
* Trebichavský potok
* Vrbovský potok
* Zlobina

 |
| Vodné plochy | 
* vodná nádrž Prusy

 |
Hustota zaľudnenia podľa štátov v roku 2006
Hustota zaľudnenia podľa jednotiek administratívneho členenia štátov (provincií, krajov a pod.) v roku 1987
**Hustota zaľudnenia** alebo **hustota obyvateľstva** je demografická charakteristika intenzity zaľudnenia daná pomerom počtu obyvateľov a rozlohy územia, ktoré obyvateľstvo obýva. Dá sa vyjadriť vzorcom:

{\displaystyle H\,=\,{\frac {P}{A}}}
kde H udáva hustotu zaľudnenia, P je počet obyvateľov a A je rozloha územia, ktoré obyvateľstvo obýva. Hustota zaľudnenia sa spravidla udáva v počte obyvateľov na jeden štvorcový kilometer (obyv./km2), príp. na jeden hektár (ha), resp. v krajinách, ktoré používajú imperiálne jednotky sa udáva v počte obyvateľov na jednu štvorcovú míľu (angl. *square mile*, skratka *sq mi*, príp. *mi2*; 1 mi2 = 2,589988110336 km2), príp. na jeden aker (ac; 1 ac = 0,404685 ha).

Takto vypočítaná hustota zaľudnenia sa nazýva aj **všeobecná hustota zaľudnenia**. Oproti nej sa **špecifická hustota zaľudnenia** vzťahuje len na:

* užšie vymedzenú plochu (napr. na poľnohospodársku pôdu, ornú pôdu, zastavanú plochu),
* užšie vymedzené obyvateľstvo (napr. mestské obyvateľstvo, obyvateľstvo ekonomicky činné v pôdohospodárstve, priemysle a pod.),
* užšie vymedzenú plochu aj obyvateľstvo (napr. obyvateľstvo ekonomicky činné v pôdohospodárstve na rozlohu ornej pôdy). NECHÁPEM TO

Referencie
----------

1. 1 2  hustota zalidnění. In Havrlant, M. – Buzek, L. – Wahla, A. – Vencálek, J. *Geografický terminologický slovník*. 1. vyd. Ostrava : Pedagogická fakulta v Ostravě, 1982, s. 70-71.

Pozri aj
--------

* Zoznam štátov podľa hustoty obyvateľstva
pohľad do normálneho laryngu (hrtana) na hlasivkové väzy 
**Otorinolaryngológia** (skrátene aj ORL) je medicínsky chirurgický odbor, ktorý sa zaoberá diagnostikou a liečbou ochorení ucha, nosa, nosovej dutiny a prinosových dutín, hltana a hrtana. Niekedy sa vyskytuje aj užšia špecializácia otológia (ušné lekárstvo), rhinológia (nosové lekárstvo) a laryngológia (krčné lekárstvo), ďalej foniatria (poruchy hlasu, sluchu a reči) a neurootológia (ušné šelesty a závraty ORL pôvodu).

Názov odboru pochádza z gréckeho slova ωτορρινολαρυγγολογία (**o**tos = druhý pád slova ucho, **r**hinos = nos, **l**arynx = hrtan, logos = veda). 

V diagnostike sa využívajú aj moderné zobrazovacie metódy (endoskopia, v neurootológii kraniokorpografia, elektronystagmografia, videonystagmografia a posturografia) v terapii najmä chirurgické zákroky (tonzilektómia, adenotómia, polypektómia a i.) a medikamenty.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Otorinolaryngológia**
**Robert Schumann** (\* 8. jún 1810 Zwickau, Nemecko – † 29. júl 1856 Endenich) bol nemecký hudobný skladateľ, kritik, interpret, klavirista a dirigent.

Životopis
---------

V roku 1834 založil časopis Neue Zeitschrift für Musik, do ktorého celé roky prispieval pod rôznymi pseudonymami. Ako hudobný kritik rozpoznal talent, aký mali Chopin, Berlioz, Brahms, ktorí boli jeho súčasníkmi, no zároveň uznával osobnosti minulosti, akými boli Bach, Beethoven, Mozart či Schubert. 

Mal dobrý prehľad o vtedajšej poézii, ktorú využíval ako texty pre svoje piesne. Schumann si vyrobil prístroj ktorým chcel dosiahnuť absolútnu samostatnosť prstov. Následkom používania tohto prístroja mu ochrnul stredný prst na pravej ruke, preto musel túto činnosť zanechať. 
Schumannove piesne predstavujú nový typ hudby, ktorý bol predtým ľuďom neznámy. Jeho cykly *Kruh piesní, Básnikova láska, Myrty, Album piesní pre mládež* a iné sú toho jasným dôkazom. 

Druhou vrcholnou oblasťou Schumannovej tvorby sú klavírne diela. Tak, ako aj Chopin, aj on našiel v klavíri najosobitejší nástroj na vyjadrenie svojich pocitov. Jeho cykly skladieb  *Karneval, Motýle, Detské scény, Lesné scény a Fantazijné skladby*  3 klavírne sonáty a iné sú obľúbené po celom svete.

Záujem o klavír bol u Schumanna spôsobený aj šťastným manželstvom s Klárou Wieckovou. Pre ňu autor skomponoval *Klavírny koncert a-mol, Violončelový koncert a-mol, Fantázia pre husle* a veľa komorných diel. Tie boli vzorom pre Smetanu a mnoho ďalších. 
Už v zrelom veku napísal 4 symfónie, z ktorých vyniká *Symfónia B dur - Jarná, a štvrtá d - mol.* Venoval pozornosť aj tvorbe symfonických básní napríklad *Manfred* k básni Lorda Byrona alebo Goetheho Faustovi.
Existuje o ňom niekoľko portrétov, skutočný obraz sa však nezachoval.
Schumann sa ako 45-ročný pokúsil o samovraždu skokom do Rýna a čoskoro zomrel v ústave pre duševne chorých.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Robert Schumann**

  


| * z
* d
* u
Skladatelia romantizmu |
| --- |
| Anglickí | 
* Elgar

 |
| Českí | 
* Dvořák
* Fibich
* Smetana
* Suk

 |
| Francúzski | 
* Berlioz
* Bizet
* d’Indy
* Fauré
* Franck
* Chausson
* Chabrier
* Gounod
* Offenbach
* Saint-Saëns

 |
| Maďarskí | 
* Liszt

 |
| Nemeckí | 
* Brahms
* Bruch
* Kreutzer
* Marschner
* Mendelssohn Bartholdy
* Schumann
* Spohr
* Strauss
* Wagner
* Weber

 |
| Poľskí | 
* Chopin

 |
| Rakúski | 
* Bruckner
* Mahler
* Schubert
* Strauss ml.
* Wolf

 |
| Ruskí | 
* Balakirev
* Borodin
* Čajkovskij
* Glazunov
* Glinka
* Musorgskij
* Rachmaninov
* Rimskij-Korsakov
* Skriabin

 |
| Slovenskí | 
* Bella
* Suchoň
* Cikker
* Schneider-Trnavský

 |
| Škandinávski | 
* Grieg
* Sibelius

 |
| Talianski | 
* Bellini
* Donizetti
* Rossini
* Verdi

 |

Autoritné údaje: * abART: 5294
* BnF: 13899567n
* GND: 118611666
* ISNI: 0000 0001 2095 5419
* LCCN: n50000565
* NK ČR: jn19990007863
* SNK: 160996
* VIAF: 7575259
* WorldCat: lccn-n50000565
Replika pancierového vlaku Hurban je umiestnená vo Zvolene
**Pancierový vlak Hurban** bol jeden z improvizovaných pancierových vlakov, ktorý sa aktívne zapojil do bojov v Slovenskom národnom povstaní.

Stavba a nasadenie
------------------

Vlak vyrobili pracovníci zvolenských železničných dielní začiatkom októbra 1944. Bol druhým z troch povstaleckých pancierových vlakov. Bol pancierovaný obyčajným kotlovým plechom. Ostré skúšobné streľby uskutočnené v trati Zvolen – Krupina. Po prvýkrát bol nasadený pri bojoch na trati Hronská Dúbrava – Svätý Kríž nad Hronom. 4. októbra bol nasadený pri Čremošnom. Podieľal sa na odrazení nemeckých útokov, v boji však bol značne poškodený. Po oprave bol ďalej nasadený na trati Banská Bystrica – Diviaky. 23. októbra kryl vlak ústup povstalcov na Horehroní, úspešne zasiahol pri Heľpe. Neskôr vlak ustúpil k Harmancu, kde bol v Čremošnianskom tuneli znehodnotený. Následne jeho posádka prešla na partizánsky spôsob boja.

Radenie vlaku počas SNP
-----------------------

1. Bojová skupina vlaku – počas boja operovala samostatne, oddelená od tylovej skupiny:
	* predsunutý vozeň s vrecami s pieskom
	* pancierový delový vozeň: delo 10,5 cm, 2 ťažké guľomety, pozorovateľňa veliteľa
	* dva pancierové tankové vozne: zabudované tanky vzor 35 (LT-35)
	* opancierovaná lokomotíva
	* pancierový tankový vozeň: zabudovaný tank vzor 35
	* pancierový guľometný vozeň: 5 ťažkých guľometov
2. Tylová skupina vlaku:
	* veliteľský ubytovací vozeň s kanceláriou
	* kuchynský vozeň so skladom potravín
	* muničný vozeň
	* tri ubytovacie vozne posádky

Posádka počas SNP
-----------------

* veliteľ bojovej a tylovej skupiny: kpt. Martin Ďuriš-Rubanský
* zástupca veliteľa vlaku: npor. Dominik Miartuš
* počet členov posádky: 75 (resp. 70)

Replika
-------

Pod Zvolenským hradom je vystavená replika tohoto vlaku. Bola vytvorená ako filmová rekvizita pre film Deň, ktorý neumrie z roku 1974. Oproti originálnemu tanku sa líši vežami – namiesto veží tanku LT-35 má replika väčšie veže s dlhším kanónom, ktoré pochádzajú z tanku T-34/85.

Referencie
----------

1. ↑   *Bystricoviny.sk - správy - kultúra - šport* [online]. 2014-09-01, [cit. 2020-04-07]. Dostupné online.

Zdroje
------

* Bosák, P.: *Z bojových operácii na fronte SNP*. Nakladateľstvo Pravda, Bratislava, 1979.
* Plevza, V. a kolektív: *Dejiny Slovenského národného povstania 1944 – 5. zväzok*. Bratislava, Nakladateľstvo Pravda 1985, s. 177
JUDr. **Imre Turchányi** (\* 22. február 1889, Nitrianske Rudno – † 5. september 1955, Budapešť) bol maďarský právnik a verejný činiteľ v období medzivojnového Česko-Slovenska a vojnového Maďarska.

Právnické vzdelanie dosiahol na univerzite v Bratislave a v Budapešti. Od roku 1918 sa venoval advokátskej kariére v Nových Zámkoch. V období vzniku Česko-Slovenska sa výrazne angažoval proti postupu čs. armády pri obsadzovaní územia Slovenska. Za toto svoje angažovanie bol vojenským súdom odsúdený na trest smrti, ktorý mu bol na základe amnestie odpustený. Politicky sa angažoval v Krajinskej kresťansko-socialistickej strane. Po parlamentných voľbách v roku 1935 svoju stranu zastupoval v hornej komore Národného zhromaždenia. Zasadal v rozpočtovom, imunitnom, zahraničnom a ústavnoprávnom výbore senátu. Mandát stratil v závere roku 1938 v súvislosti so zmenami hraníc Česko-Slovenska po Viedenskej arbitráži. Po roku 1938 zasadal v maďarskom parlamente. Po II. svetovej vojne sa usadil v Maďarsku a venoval sa prekladateľstvu.

Referencie
----------

1. 1 2   *Turchányi Imre* [online]. Szlovákiai Magyar Adatbank, [cit. 2022-11-21]. Dostupné online.
2. ↑   *Register - menný* [online]. Spoločná česko-slovenská digitálna parlamentná knižnica, [cit. 2022-11-21]. Dostupné online.

Autoritné údaje: * PIM: PIM73336
Súradnice: 47°11′54″S 15°27′55″V﻿ / ﻿47,19833°S 15,46528°V﻿ / 47.19833; 15.46528

**Vysielač Schöckl** (nem. **Sender Schöckl**) sa nachádza v centrálnej časti Štajerska, asi 12 km severne od mesta Graz.

Kotvený stožiar vysielača sa nachádza na 1 441 m n. m. vysokom vrchu Schöckl a so svojimi 100 metrami vytvára ideálne podmienky na pokrytie rozsiahleho územia. Do prevádzky bol uvedený v roku 1956, odkedy zabezpečuje šírenie rozhlasového a televízneho signálu pre Graz, veľkú časť Štajerska a Burgenlandu, s výraznými presahmi do Maďarska, Slovinska a Chorvátska. Veľká efektívna výška a vyžiarené výkony umožňujú príjem signálu aj v juhozápadnej časti Slovenska.

Vysielanie
----------

V súčasnej dobe je možné z vysielača prijímať:

### Rozhlas

| Frekvencia[MHz] | Stanica | ERP | Polarizácia |
| --- | --- | --- | --- |
| 089,2 | Ö3 | 30 kW | horizontálna |
| 091,2 | Ö1 | 30 kW | horizontálna |
| 095,4 | Radio Steiermark | 30 kW | horizontálna |
| 099,1 | Antenne Steiermark | 30 kW | horizontálna |
| 101,7 | FM4 | 30 kW | horizontálna |

### Digitálna televízia (DVB-T)

| Kanál | Multiplex | ERP | Polarizácia | Poznámka |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 26 | Multiplex A | 100 kW | Horizontálna | DVB-T |
| 23 | Multiplex B | 100 kW | Horizontálna | DVB-T |
|

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vysielač Schöckl**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Sender Schöckl na nemeckej Wikipédii.*
**Oľga Králová-Mistríková** (rod. Králová) (\* 24. jún 1939, Banská Bystrica - † 25. január 1992, tamže) bola slovenská lekárka-anestéziologička. President of the country Red Cross organization.

Životopis
---------

Fotografia z odovzdávania ceny Zlaté krídlaMUDr.Oľga Kráľová - fotografia z odovzdávania ceny Zlaté krídla 
Študovala na Jedenásťročnej strednej škole (dnes Gymnázium Andreja Sládkoviča) v Banskej Bystrici, do roku 1962 na Lekárskej fak. UK v Bratislave, 1975 absolvovala kurz z anestéziológie a resuscitácie, 1986 kurz org. a riad. zdravotníctva. Roku 1989 bola na študijnom pobyte v Pittsburghu. Prezidentka a viceprezidentka federálneho výboru Česko-Slovenskéhi Červeného Kríža redcross (1990-1992), členka Horskej služby. Zakladateľka integrovaného záchranného systémy v Banskej Bystrici. Vedúca lekárka Stanice rýchlej zdravotníckej pomoci, prvá primárka prijímacieho oddelenia NsP FDR v Banskej Bystrici (1983-1992), podieľala sa na organizovaní prednemocničnej pomoci aj ako členka Horskej služby a Vodnej záchrannej služby. Iniciátorka založenia Leteckej záchrannej služby v Československu s prvými záchranárskymi heliportami v Prahe a Banskej Bystrici 
(1988). V roku 2015 bola nominovaná do Siene slávy a získala (in mempriam) ocenenie Zlaté krídla za celoživotné dielo.

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255-2000

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* 
* 

Autoritné údaje: * SNK: 152295
**Encyclopaedia of Islam** je uznávaná encyklopédia islamistiky.

Jednotlivé články napísali významní bádatelia v oblasti islamu z rozličných krajín. Encyclopaedia of Islam je rozsiahle štandardné dielo ku všetkým otázkam islamského náboženstva a kultúry, rovnako ako arabskej literatúry a islamského sveta. Je určená v prvom rade pre odborníkov a preto sa s ňou laikovi nepracuje ľahko.

Prvé vydanie označované ako EI1 vyšlo v štyroch zväzkoch v rokoch 1913–1938 trojjazyčne (po anglicky, po nemecky a po francúzsky).

Druhé vydanie (EI2) vyšlo v rokoch 1960–2002 v jedenástich zväzkoch len po anglicky a po francúzsky. Tretie vydanie – iba v angličtine – sa pripravuje.

Poznámky
--------

1. ↑  *Encyclopaedia of Islam* je „…abecedný, geografický, etnografický a bibliografický náučný slovník muslimských národov a jeho kultúry. Je nepostrádateľným vodítkom pre islamistu."

Referencie
----------

1. ↑  MACÚCH, Rudolf. *Islam a kresťanstvo : historické kultúrno-náboženské štúdie o islame*. 1. vyd. Liptovský Svätý Mikuláš : Tranoscius, 1951. 122 s. (Nábožensko-náučná knižnica Tranoscia; zv. 8.) S. 121.
**Osliansky potok** je potok na Hornej Nitre, v južnej časti okresu Prievidza. Je to ľavostranný prítok Nitry, meria 13,5 km a je tokom 4. rádu. Na hornom toku preteká najprv Lomskou dolinou a následne Hornoveskou dolinou s dvoma rekreačnými strediskami. Pri obci Oslany vytvára sihoť.

*Prameň:* v pohorí Vtáčnik na južnom svahu Plešiny (1 061,3 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 820 m n. m.

*Smer toku:* prevažne na severozápad, len v dolnej časti Hornoveskej doliny na západ

*Geomorfologické celky:* 1. Vtáčnik, podcelok Vysoký Vtáčnik, 2. Hornonitrianska kotlina, podcelok Oslianska kotlina

*Prítoky:* sprava Stratený potok, prítok spod Buchlova (1 040,5 m n. m.), Lubenský potok, dva prítoky spod Žarnova (839,8 m n. m.), zľava prítok z Hlbokej doliny, Cerová a prítok od obce Radobica

*Ústie:* do Nitry východne od obce Malé Kršteňany v nadmorskej výške okolo 200,5 m n. m.

*Obce:* rekreačná osada Lômy, osada Rudica, Horná Ves a Oslany

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Oslianskeho potoka |
| --- |
| *Osliansky potok* → *Nitra* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Banský potok
* Cerová
* Hlboký potok
* Jelšovec
* Lubenský potok
* Medzi stupami
* **Osliansky potok**
* Pod Šestákov
* Stratený potok

 |

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Nitry (od Handlovky po Nitricu) |
| --- |
| 
* Bystrica
* Cigliansky kanál
* Čereniansky potok
* Dolinový potok
* **Drahožica**
* Hlboké
* Kamenský potok
* Kolačniansky potok
* Krivý potok
* Kyjovec
* Lazný potok
* Lehotský potok
* Metrbos
* **Nitrica**
* Novácky potok
* **Osliansky potok**
* Ošipiansky potok
* Pažitský potok
* Rakovec
* Sebedražský potok
* Suchý potok
* Šutovský potok
* Takov
* Trebianka
* Ťapkov potok
* Vidlicový potok
* Vracovský potok
* Vratištský potok
* Žiarny potok

 |
| 
Súvisiace šablóny
Vodné toky v povodí Nitrice
Vodné toky v povodí Nitry (1. časť)
Vodné toky v povodí Nitry (3. časť)
Vodné toky v povodí Nitry (4. časť)
Vodné toky v povodí Oslianskeho potoka
 |
**Striebornica** je potok vo východnej časti okresu Bánovce nad Bebravou. Je to ľavostranný prítok Radiše, meria 2,9 km a je tokom VI. rádu.

Prameň
------

Pramení v Strážovských vrchoch, v podcelku Nitrické vrchy, v časti Rokošské predhorie, na juhojuhozápadnom svahu Melkovej (586,0 m n. m.) v nadmorskej výške približne 355 m n. m.

Opis toku
---------

Najprv tečie severozápadným smerom, preteká rovnomennou dolinou a ďalej sa stáča západným smerom. Následne preteká rekreačným strediskom s chatovou osadou a kúpaliskom, pričom prechodne tečie na juhozápad. Potom sa esovito stáča, tečie cez ďalšiu chatovú osadu s horárňou Striebornica na ľavom brehu, stáča sa na juhozápad a vteká do výbežku Nitrianskej pahorkatiny, časti Bánovská pahorkatina. Na severnom okraji intravilánu obce Uhrovec sa v nadmorskej výške cca 245 m n. m. vlieva do Radiše. Nepriberá žiadne prítoky.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Radiše** |
| --- |
| *Radiša* → *Bebrava* → *Nitra* → *Váh* → *Dunaj* |
| Brusné (prítok Omastinej) · Brusné (prítok Radiše) · Brusný · Čierny potok · Dobranská · Dolinka · Hodislavy · Jelšovník · Krátke · Kšinka · Látočné · Omastiná · Plačkov · Pod Bôry · Podhradský potok · Potôčik · **Radiša** · Rakovec · Strečkov · Striebornica · Závada · Zvernica |
**Libichavský potok** je potok v severnej časti Podunajskej nížiny, tečie v juhozápadnej časti okresu Bánovce nad Bebravou. Je to ľavostranný prítok Liviny, meria 5,8 km a je tokom VI. rádu.

Prameň
------

Pramení v Nitrianskej pahorkatine severovýchodne od stredu obce Malé Hoste v lokalite Pavlovská, v nadmorskej výške približne 275 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie sprvu severojužným smerom, v lokalite Slivka, severovýchodne od obce Pochabany, sa stáča a tečie juhovýchodným smerom. Pri obci Veľké Hoste tečie opätovne severojužným smerom, v lokalite Dlhé hony sa potom stáča juhovýchodným smerom. Ďalej preteká intravilánom obce Libichava a následne okrajom intravilánu obce Šišov, kde zľava priberá občasný prítok z lokality Višňov. Do Liviny ústi na okraji obce Šišov v nadmorskej výške cca 207 m n. m. Na hornom toku často vysychá.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Liviny |
| --- |
| *Livina* → *Bebrava* → *Nitra* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Libichavský potok
* **Livina**
* Novohorský potok
* Šišovský potok
* Višňová

 |
**Petrovka** je potok vo východnej časti okresu Trenčín. Je to pravostranný prítok Machnáča, má dĺžku 4 km a je tokom VI. rádu.

Prameň
------

Tečie v juhozápadnej časti Strážovských vrchov, v podcelku Trenčianska vrchovina, v časti Ostrý, pramení na juhovýchodnom svahu Trubárky (670,7 m n. m.) v nadmorskej výške približne 585 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa vytvára oblúk prehnutý na sever, ďalej tečie na krátkych úsekoch východojuhovýchodným, potom juhovýchodným smerom a sprava priberá prítok z juhovýchodného svahu Trubárky. Následne sa stáča na východ, preteká intravilánom obce Petrova Lehota, pričom v obci vytvára oblúk, ktorým sa postupne stáča a pod obcou už tečie severojužným smerom. Z pravej strany ešte priberá prítok prameniaci severne od Panského hája (498,1 m n. m.) a stáča sa k ústiu juhojuhovýchodným smerom. Napokon podteká cestu II. triedy č. 516 a severne od obce Motešice sa v nadmorskej výške cca 287 m n. m. vlieva do Machnáča.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2023-10-05]. Dostupné online.
2. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2023-10-05]. Dostupné online.
3. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2023-10-05]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Machnáča |
| --- |
| *Machnáč* → *Bebrava* → *Nitra* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Baraní jarok
* Bobotský potok
* Havránkovský potok
* **Machnáč**
* Mlynský potok
* Petrovka
* Priehradka
* Skalica
* Trenčianka

 |
**Svitavský potok** je potok v juhovýchodnej časti okresu Trenčín. Je to ľavostranný prítok Svinice, meria 9,3 km a je tokom VI. rádu.

Prameň
------

Pramení v juhozápadnom výbežku Strážovských vrchoch, v podcelku Trenčianska vrchovina, v časti Ostrý, na severovýchodnom svahu Ostrého vrchu, pod sedlom Lúčky (550 m n. m.) a pri rovnomennej osade, v nadmorskej výške približne 530 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie sprvu juhovýchodným smerom, preteká Svitavskou dolinou a postupne sa stáča severojužným smerom na hornom toku. V dolnej časti doliny už tečie juhojuhovýchodným smerom, následne vstupuje do Podunajskej pahorkatiny, do podcelku Nitrianska pahorkatina (časť Bánovská pahorkatina) a severojužným smerom preteká okrajom obce Neporadza na pravom brehu. Pod obcou tečie prechodne juhovýchodným smerom, potom cez lokalitu Matejove Lazy opäť severojužným smerom, severne od obce Svinná mení smer toku na juhojuhovýchod a sprava priberá občasný prítok z lokality Za jelšami. Východne od tejto obce sa napokon stáča na juh, podteká štátnu cestu č. 50 a na východnom okraji intravilánu obce sa v nadmorskej výške cca 233,5 m n. m. vlieva do Svinice.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Svinice** |
| --- |
| *Svinica* → *Bebrava* → *Nitra* → *Váh* → *Dunaj* |
| Bederov jarok · Cípec · Dedinský potok · Hradniansky potok · Jastrabský potok · Kamenný jarok · Kochnáčsky potok · Mitický potok · Sviniansky potok · **Svinica** · Svitavský potok |
**Zľavský potok** je potok v Podunajskej nížine, preteká územím okresu Topoľčany. Je to ľavostranný prítok Bojnianky, má dĺžku 14 km a je tokom V. rádu. Nad obcou Tesáre napája rovnomennú vodnú nádrž.

*Prameň:* v Považskom Inovci v lokalite Mníchova roľa, na juhovýchodnom úpätí Úhradu (684,9 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 300 m n. m.

*Smer toku:* prevažne na juhojuhovýchod

*Geomorfologické celky:* 1.Považský Inovec, podcelok Nízky Inovec, 2.Podunajská pahorkatina, podcelok Nitrianska pahorkatina, časť Bojnianska pahorkatina

*Prítoky:* sprava potok spod kóty 284,9 m, zľava prítok (218,9 m n. m.) z oblasti Brezín, dva prítoky z oblasti Babinho jarku a z oblasti Chajovej

*Ústie:* do Bojnianky v obci Chrabrany v nadmorskej výške okolo 164 m n. m.

*Obce:* osady Zľavy, Záhrada a Nové mlyny, Tesáre, Kuzmice, osada Izát, Nemčice, Chrabrany (okrajom)

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2023-10-05]. Dostupné online.
2. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2023-10-05]. Dostupné online.
3. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2023-10-05]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Bojnianky |
| --- |
| *Bojnianka* → *Nitra* → *Váh* → *Dunaj* |
| vodné toky | 
* **Bojnianka**
* Čížovec
* Hradný potok
* Kuzmický potok
* Lieskový potok
* Mlynský potok
* Močidelník
* Nemčický kanál
* Vítkovský potok
* Zľavský potok

 |
| vodné plochy | 
* Vodná nádrž Tesáre

 |
Kráter na Mesiaci pomenovaný po Metónovi.
**Metón** (starogr. *Μέτων* – *Metón*) bol grécky astronóm a matematik v 5. storočí pred Kr.

Metón, syn *Pausania* (podľa Theofrasta žiak *Faina*), bol aténsky astronóm, ktorý sa pokúsil uviesť do vzájomného súladu lunárny mesiac so solárnym rokom. Diodoros Sicílsky uvádza, že v roku, keď bol v Aténach archónom *Apseudes* (432 pred Kr.), Metón po štúdiu hviezd odhalil svoj devätnásťročný cyklus, ktorého začiatok bol stanovený na trinásty deň aténskeho mesiaca Skiroforión. Podľa Diodora hviezdy na nebesiach po počte týchto rokov dosiahli svoj návrat na to isté miesto a uzavreli tak okruh, ktorý sa nazýval Veľkým rokom. Tieto výpočty mal vraj Metón také presné, že dokonca ešte v jeho období väčší počet Grékov používal tento devätnásťročný cyklus.

Tento tzv. Metónov cyklus bol v Aténach oficiálne prijatý v roku 432 pred Kr. Skladal sa z devätnástich rokov, rozdelených na dvanásť lunárnych alebo synodických (29.5306 dní) a sedem priestupných čiže 235 mesiacov alebo 6940 dní (125 plných mesiacov po 30 dňoch a 110 prázdnych po 29 dňoch).

Pretože sa vtedy rok všeobecne počítal na 365¼ dňa, tento cyklus bol o ¼ dňa dlhší, lebo
365¼ × 19 = 6939¾ dňa.

**Dĺžka roku bola** (125 × 30) + (110 × 29)19. = 365.263 **dňa**

**Dĺžka mesiaca bola** (125 × 30) + (110 × 29)235. = 29.532 **dňa**

Metónov kalendárny systém neskôr vylepšili Kallippos a Hipparchos z Nikaie.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 418.
2. ↑  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Metóne*
3. ↑  Theofrastos, *Historia Plantarum*, 4.
4. ↑  Diodoros, *Bibliotheca historia*, 12,36.
5. 1 2  Ottův slovník naučný, heslo Metón
6. ↑   *Klasické Atény*. Bratislava : Tatran, 1970. 61-057-70. S. 153.

|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Matematický portálAstronomický portál |

Autoritné údaje: * GND: 102399492
* VIAF: 69321361
**Liska** je vodný tok na Podunajskej nížine, na území okresov Levice a Nové Zámky. Má dĺžku 22 km a je to ľavostranný prítok Žitavy.

Pramení v Podunajskej pahorkatine, v podcelku Hronská pahorkatina, v časti Bešianska pahorkatina, na katastrálnom území obce Tehla, v nadmorskej výške cca 195 m n. m.

Sprvu tečie juhozápadným smerom okrajom obce Tehla, kde priberá sprava krátky prítok a v blízkosti susednej obce Lula ďalší pravostranný prítok. Stáča sa a tečie na juh, priberá krátky ľavostranný prítok z Krásnej doliny a napája Nový rybník. Pod hrádzou rozširuje svoje koryto a neskôr priberá Bešiansky potok zľava (139,0 m n. m.).

Následne sa stáča najprv na juhozápad, vteká na územie obce Podhájska, potom na západ. Z pravej strany priberá Trávnický potok, ďalej Radavský kanál a preteká okrajom obce Radava. Pokračuje cez Hul, križuje koryto Chrenovky a vzápätí ústi do Žitavy v katastrálnom území tejto obce.

Súradnice: 48°05′53″S 18°15′14″V﻿ / ﻿48,098052°S 18,253891°V﻿ / 48.098052; 18.253891

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Lisky |
| --- |
| *Liska* → *Žitava* → *Nitra* → *Váh* → *Dunaj* |
| Vodné toky | 
* Bešiansky potok
* Dívecký potok
* **Liska**
* Luliansky potok
* Radavský kanál
* Trávnický potok

 |
| Vodné plochy | 
* Vodná nádrž Trávnica I
* Vodná nádrž Trávnica II

 |

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Žitavy |
| --- |
| *Žitava* → *Nitra* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* **Čerešňový potok**
* Dolinský potok
* Domovina
* **Drevenica**
* Drgačov jarok
* Drieňový potok
* **Hostiansky potok**
* **Hosťovský potok**
* Hulský kanál
* Kopanický jarok
* Kováčovský potok
* Lázky
* **Liska**
* Lúžtek
* Machulinský potok
* Martinová-Maňa
* Melecký potok
* Močidlo
* Osný potok
* Pata
* **Pelúsok**
* Podhájsky potok
* Silastov
* Suchý potok
* Sviniarsky potok
* **Širočina**
* **Telinský potok**
* Zakázané
* Zohor
* **Žitava**
* Žitavica

 |
Prof. PaedDr. **Martin Pupiš**, PhD. (\* 19. október 1978, Banská Bystrica) je univerzitný profesor na Univerzite Mateja Bela v Banskej Bystrici
. Zároveň je to bývalý úspešný slovenský atlét a v súčasnosti úspešný atletický tréner, ktorý sa venoval chodeckým tratiam – chôdzi na 20 km a 50 km. Na juniorských majstrovstvách Európy v roku 1997 získal bronzovú medailu. Po ukončení športovej kariéry trénoval dvojnásobného olympionika (2004, 2008) Kazimíra Verkina, trojnásobnú olympioničku (2012, 2016, 2020) a štvrtú na ME 2018 Máriu Czakovú, ako aj ďalších športovcov. Jeho zverenci súťažili na piatich olympijských hrách po sebe (2004, 2008, 2012, 2016, 2020). V súčasnosti trénuje chodca Miroslava Úradníka, ktorý bol šiesty v chôdzi na 35 km na ME 2022.

Okrem trénerskej činnosti pracuje ako vysokoškolský profesor na Univerzite Mateja Bela v Banskej Bystrici.
Je predsedom Slovenskej asociácie kondičných trénerov a do konca októbra 2022 pôsobil 10 rokov ako šéftrénerom slovenskej atletickej reprezentácie, ktorá pod jeho vedením dosiahla na majstrovstvách Európy v roku 2014, Majstrovstvách sveta 2015 a Olympijských hrách 2016 historicky najlepšie výsledky. V roku 2015 priviedol atletickú reprezentáciu v súťaži družstiev k zlatu na 1. Európskych hrách v Baku a v roku 2017 po prvý krát v histórii do 1.ligy Majstrovstiev Európy družstiev v atletike.

V roku 2023 ho prezidentka SR Zuzana Čaputová vymenovala za profesora v odbore športová edukológia.

Referencie
----------

1. ↑  TASR. Prezidentka vymenovala 36 nových vysokoškolských profesorov. *teraz.sk* (Bratislava: TASR), 2023-03-23. Dostupné online [cit. 2023-03-25].

Externé odkazy
--------------

* profil atléta
* profil pedagóga

Autoritné údaje: * NK ČR: mub2011627321
* VIAF: 167802277
**Pobrežný vánok** (bríza) je typ vetra častý pri moriach, oceánoch alebo väčších vodných hladinách. Analogicky sa dá prirovnať k menšiemu monzúnu.

Celá cirkulácia vetra medzi pobrežím a morom je spôsobená vyrovnávaním tlaku, ktorý spôsobuje pohyby vzdušných más.

Pobrežný vánok je bežný hlavne v noci. Po západe slnka už nie je vodná hladina ani pevnina zohrievaná. Z fyzikálnych vlastností má voda väčšiu tepelnú kapacitu ako pevnina, čo znamená že hoci sa pomalšie zohrieva, je schopná si dlhšie udržať teplotu. V noci tak pevnina vychladne, zatiaľ čo vodná hladina ostáva stále teplejšia. To spôsobuje že vzduch nad vodnou hladinou sa zohrieva a stúpa do výšok – vzniká tlaková níž. Odtiaľto vietor smeruje nad pevninu kde sa ochladzuje a z tohto dôvodu klesá dole. Nad pevninou vzniká tlaková výš. V rámci vyrovnávania tlakov smeruje tento vzduch z tlakovej výše do tlakovej níže, kde sa opäť zohrieva. Vzniká tak vzdušná cirkulácia medzi pevninou a vodnou plochou.

Tento vietor pociťujeme ako príjemný vánok vanúci k moru, oceánu alebo k inej vodnej ploche.

Po východe Slnka sa začína zohrievať vodná plocha a pevnina a vzniká tzv. morský vánok.
**Tereza Matoušková** (\* 6. júl 1990, Staré Město) je česká spisovateľka a blogerka. Vyštudovala evolučnú a ekologickú biológiu na Prírodovedeckej fakulte Masarykovej univerzity. Okrem vlastnej literárnej tvorby organizuje literárne akcie pre mládež, najmä dielne tvorivého písania v Knižnici Jiřího Mahena v Brne. Autorka spravuje YouTube kanál, kde je okrem informácii o knihách taktiež obsah pre autorov (*Literární dílna online*).

Väčšina jej diela je zasadená do autorkinho vlastného sveta *Podmorie*, ktorý je možné zaradiť aj do tzv. arcanepunku – subžánru fantastiky, v ktorom vedľa seba existujú mágia i veda.

Dielo
-----

* *Dnes se neproměňuj,* 2008
* *Branou snů,* 2009
* *Hladová přání,* 2011
* *Vílí kruhy,* 2015
* *Děti vánice,* 2016
* *Válka zrcadel*, 2017
* *Pláč němého boha*, 2023

Referencie
----------

1. ↑   *Literární dílna* [online]. kjm.cz, [cit. 2023-09-05]. Dostupné online. Archivované 2016-01-29 z originálu.

Externé odkazy
--------------

* Podmori.cz

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tereza Matoušková na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Biografický portál |

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5884 6552
* NK ČR: mzk2009496175
* VIAF: 84779822
**Jozef Balčík** (\* 2. marec 1911, Košice – † 23. marec 1986, Banská Bystrica) bol slovenský vojenský hudobník a vojenský kapelník.

Životopis
---------

Elév vojenskej hudby v Košiciach, člen armádnej hudby v Bratislave, súčasne študoval na konzervatóriu v Bratislave (1939 – 1943). Pôsobil ako dirigent vojenskej hudby v Levoči, Trenčíne a v Jindřichovom Hradci. V Trenčíne bol zároveň inšpektorom vojenských hudieb. Bol členom policajného zboru v Užhorode. Účastník SNP a národnooslobodzovacích bojov v 2. svetovej vojne, člen *Práporu Stráže a obrany štátu*. 

Venoval sa inštrumentálnej a skladateľskej tvorbe, autor skladby *Pochod pluku SNP* pre dychový orchester. 

Po premiestnení Leteckej školy a jej vojenskej hudby z Trenčína (od 18. augusta 1943), pôsobil v Banskej Bystrici. Od roku 1966 po skončení vojenskej služby taktiež žil v Banskej Bystrici. Jeho pozostalosť je uložená v Literárnom a hudobnom múzeu v Banskej Bystrici.

Ocenenie
--------

* Nositeľ vysokých štátnych vyznamenaní

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Meditácia** (z lat. meditatio, rozjímať) alebo **meditovanie** je činnosť, ktorej zmyslom je uvedenie psychiky človeka do stavu väčšieho alebo hlbšieho sústredenia sa, pasívnej a tichej bystrosti; je to obracanie vnímania dovnútra, sprevádzané strácaním pripútanosti napr. k vonkajším predmetom, intenzifikáciou ochoty prebývať v samote a uvoľňovaním konštitúcie významových útvarov.

Meditácia je predmetom úvah špeciálnovedných (psychologických, medicínskych atď.) a filozofických disciplín, teológie, náboženstva a umeleckého líčenia, ale aj pseudovedeckého, pseudofilozofického a pseudonáboženského gýču. Najčastejšie sa rozlišuje:

* *filozoficko-metafyzická forma meditácie*: jedna zo základných foriem meditácie; klasickým záznamom filozofickej meditácie v európskej filozofickej tradícii je text Descartovho diela *Meditácie o prvej filozofii*.
* *nábožensko-mystická forma meditácie*: (seba)pohrúženie sa a cesta k najhlbšiemu poznaniu

Podľa Fromma je priama cesta k základnej príprave na učenie sa umeniu byť.

Pozri aj
--------

* Zazen
* Kresťanská meditácia

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Meditácia**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Meditácia**

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.