**Dohoda stran sdružených v Národní frontě ze dne 27. června 1946** alebo **„Tretia pražská dohoda"** bola poslednou z troch pražských dohôd z rokov 1945 – 1946, uzavretých medzi československou vládou a Slovenskou národnou radou (ďalej SNR), ktoré definovali vzťah a distribúciu právomocí medzi centrálnymi – československými a periférnymi – slovenskými štátnymi orgánmi. Táto dohoda úplne podriaďovala slovenské orgány centrálnym, o marginalizácii Slovenskej národnej rady svedčí aj fakt, že v tejto dohode nebola ani len zmuvnou stranou. Asymetrické usporiadanie štátnej správy kodifikované týmito dohodami a neskôr Ústavou 9. mája v roku 1948 sa stalo jedným zo stálych zdrojov napätia medzi Čechmi a Slovákmi v spoločnom štáte. Oslabenie vplyvu Demokratickej strany bolo prípravou a jedným z krokov ku komunistickému Februárovému prevratu.

Okolnosti vzniku
----------------

Od vzniku Československej republiky v roku 1918 bolo permanentným správnym problémom postavenie Slovenska. Po vzniku samostatného Slovenského štátu sa slovenská otázka vynorila opäť v čase príprav Slovenského národného povstania, kedy sa SNR už vo Vianočnej dohode z roku 1943 vyslovila za obnovu spoločného štátu s Čechmi. Na Slovensku došlo počas Slovenského národného povstania k vzniku národných orgánov a k vytvoreniu nového, na londýnskej československej vláde nezávislého centra moci.:40 Košický vládny program vypracovaný v marci 1945 deklaroval rovnoprávne postavenie Slovákov:22.

Prvá pražská dohoda zo dňa 2. júna 1945 určila postavenia Slovenskej národnej rady a Zboru povereníkov. České národné orgány nevznikli, partnerom SNR sa stala československá vláda. Druhá pražská dohoda posilňovala právomoci prezidenta republiky a centrálnej vlády, predovšetkým v personálnom obsadení (menovanie vysokoškolských profesorov, sudcov) voči slovenským orgánom. Z hľadiska celkovej koncepcie povojnového Československa sa kľúčovou sa stala tretia pražská dohoda.

Tretia pražská dohoda
---------------------

Voľby do Ústavodarného národného zhromaždenia konané 26. mája 1946 skončili v Čechách víťazstvom KSČ so ziskom 40% hlasov, sociálni demokrati získali 16% hlasov, národní socialisti 24% a lidovci 20%. Na Slovensku ale zvíťazila Demokratická strana so ziskom 62% hlasov oproti 30% hlasov pre KSS.:210 Demokratická strana získala 63 kresiel v Slovenskej národnej rade (oproti 30 komunistickým), predsedom SNR sa stal Jozef Lettrich. V Zbore povereníkov obsadili demokrati väčšinu kresiel, no predsedom Zboru povereníkov sa stal komunista Gustáv Husák, hoci predsednícke kreslo patrilo podľa výsledkov tiež Demokratickej strane. V celoštátnom československom meradle ale KSČ s KSS a so sociálnymi demokratmi získali v Ústavodarnom zhormaždení tesnú väčšinu , predsedom československej vlády sa stal komunista Klement Gottwald a komunisti ovládli postupne kľúčové pozície mocenského aparátu. Slovenská národná rada a Zbor povereníkov ostali hlavnými mocenskými centrami, kde nemali komunisti prevahu.

Hlavným východiskom pre marginalizáciu víťazstva Demokratickej strany sa stali centralizačné opatrenia. Priestor k tomu poskytoval Národný front, ktorý zastrešoval legálny politický život v Československu a v ktorom prebiehali jednania politických strán o povolebnej spolupráci.:211 Volebná prehra KSS na Slovensku viedla ku kapitulácii Gustáva Husáka, Ladislava Novomeského a Vladimíra Clementisa, slovenských komunistov, ktorí dovtedy obhajovali nezávislé postavenie Slovenska, a dotyční sa podriadili línii KSČ reprezentovanej na Slovensku Viliamom Širokým a Júliusom Ďurišom.:212 Komunisti v Národnom fronte postupovali spolu s ostatnými českými stranami, ktoré mali v rámci čechoslovakistických reminiscencií za cieľ prehĺbiť pražský centralizmus. Predseda slovenských demokratov Jozef Lettrich počas jednania Národného frontu poukazoval na priame porušovanie článku 6 Košického vládneho programu, ktorý sa explicitne týkal národných práv Slovenska, a poukazoval na oportunizmus slovenských komunistov, ktorí prešli od separatistického riešenia k centralistickému, no demokrati ostali osamotení a boli nútení sa podriadiť.:212

Výsledkom rokovaní Národného fronu bola *Dohoda stran sdružených v Národní frontě ze dne 27. června 1946*, „Tretia pražská dohoda":211 z 28. júna 1946. Prostredníctvom dohody bola obmedzená rozhodovacia právomoc slovenských orgánov, určená predbežná kontrola všetkých rozhodnutí SNR centrálnou vládou, ďalej bola centrálna vláda oprávnená k priamemu výkonu moci na Slovensku, predovšetkým skrze podriadenie povereníkov ministrom.

Zhodnotenie
-----------

Tretia pražská dohoda degradovala doterajšie postavenie slovenských orgánov. Bola v rozpore s Košickým vládnym programom, ako aj s predvolebným programom KSS. Napriek tomu, že sa demokratickí členovia Zboru povereníkov snažili vzdorovať, československá vláda presadzovala centralistické tendencie kodifikované dohodou.:213 Oslabenie vplyvu Demokratickej strany bolo zároveň prípravou a jedným z krokov ku komunistickému Februárovému prevratu.

Referencie
----------

1. 1 2 3  GRONSKÝ, Ján. *Komentované dokumenty k ústavním dejinám Československa*. Zväzok II 1945 – 1960. Praha : Univerzita Karlova v Praze, Nakladatelství Karolinum, 2006. ISBN 80-246-1210-0.
2. 1 2 3 4 5  MACHÁČEK, Michal. *Gustáv Husák*. Praha : Vyšehrad, 2017. ISBN 978-80-7601-181-6.

Poznámka
--------

1. ↑  Komunistická strana Československa získala vo voľbách v roku 1946 93 mandátov, Komunistická strana Slovenska získala 21 mandátov a Československá sociální demokracie 37 mandátov, čo zabezpečilo tesnú väčšinu 151 hlasov z 300 v Ústavodarnom národnom zhromaždení.

Iné projekty
------------

Wikizdroje
* Spolupracuj na Wikizdrojoch Wikizdroje ponúkajú pôvodné diela od alebo o **Tretia pražská dohoda**

| * z
* d
* u
Česko-Slovensko – základné dohody, zmluvy a listiny – od vzniku k zániku (1915 – 1992) |
| --- |
| Vznik a založenie ČSR (1915 – 1920) | 
* 1915 Clevelandská dohoda
* 1918 Pittsburská dohoda
* 1918 Washingtonská deklarácia
* 1918 Filadelfská dohoda
* 1918 Martinská deklarácia
* 1918 Dočasná ústava
* 1919 Užhorodské memorandum
* 1919 St.-Germainská mierová zmluva
* 1920 Ústavná listina Československej republiky
* 1920 Trianonská mierová zmluva

 |
| rozpad ČSR, odstúpenie Sudiet, Protektorát, Slovenský štát, Podkarpatská Rus (1938 – 1939) | 
* 1938 Karlovarský program SdP
* 1938 Mníchovská dohoda
* 1938 Žilinská dohoda
* 1938 Prvá viedenská arbitráž
* 1938 Ústavný zákon o autonómii Slovenskej krajiny
* 1939 Zmluva medzi Nemeckou ríšou a Slovenským štátom (dôverný protokolo hospodárskej a finančnej spolupráci)
* 1939 Výnos o zriadení Protektorátu Čechy a Morava
* 1939 Ústava Slovenskej republiky

 |
| obnova ČSR (1943 – 1948) | 
* 1943 Vianočná dohoda
* 1945 Benešove dekrety / Dekréty prezidenta republiky
* 1945 Košický vládny program
* 1945 – 1946 Pražské dohody
* 1948 Ústava Československej republiky

 |
| vyhlásenie ČSSR, vznik ČSFR (1960, 1968) | 
* 1960 Ústava Československej socialistickej republiky
* 1968 Pozývací list
* 1968 Ústavný zákon o československej federácii

 |
| zánik ČSFR,vznik samostanej ČR a SR (1992) | 
* 1992 Deklarácia SNR o zvrchovanosti Slovenskej republiky
* 1992 Ústavný zákon o zániku Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky
* 1992 Ústava Českej republiky
* 1992 Ústava Slovenskej republiky

 |