**Ryolit** je felzická sopečná vyvretá hornina. Svojim zložením je ekvivalentná granitu. 

Predterciérne ryolyty sú v staršej literatúre označované ako *paleoryolit* alebo *kremenný porfýr*. Ryolit z oblasti Liparských ostrovov sa často označuje ako *liparit*. Termín ryolit zaviedol roku 1861 F. von Richthofen podľa gréckeho výrazu *rheo* - tiecť.

Vlastnosti
----------

Ryolit býva prevažne svetlej, najčastejšie sivej alebo ružovej farby. Zvetraný nadobúda odtiene červenej. Často býva porézny, alebo s fluidálnou textúrou, ktorá naznačuje, že hornina predtým tiekla. Ryolitová láva má vysokú viskozitu, preto tvorí väčšinou iba krátke lávové prúdy alebo dómy a ignimbrity.

Minerálne zloženie
------------------

Ryolit v polarizačnom mikroskope pri skrížených nikoloch. Fenokrysty tvorí kremeň, ortoklas aj plagioklas.
Má porfyrickú štruktúru s veľmi vysoký obsahom SiO2 (> 70 %). Minerálne zloženie tvoria kremeň, alkalické živce a plagioklasy. Akcesóriami sú biotit a pyroxény. V póroch býva často tridymit a cristobalit.

Ryolitová magma je značne viskózna, s teplotou okolo 700 až 850 °C. Vyskytuje sa vo forme rôznych brekcií, dajok a nekov. Láva často kryštalizuje vo forme rôznych vulkanických skiel, bez prítomnosti voľným okom pozorovateľných výrastlíc minerálov.

Ryolit, prípadne menej kyslé horniny - dacit, ryodacit (horniny s menším obsahom SiO2), sa často vyskytuje ako produkt vulkanickej činnosti, prebiehajúcej na konvergentných okrajoch litosférických platní.

Alkalický ryolit s výrastlicami anortoklasu sa označuje ako pantellerit. Comendit je iný typ alkalického ryolitu s obsahom amfibolu a pyroxénu. Ryolitu sú svojim zložením blízke niektoré vulkanické sklá, napr. obsidián, pemza, smolek aj perlit.

Výskyt
------

Toková textúra v ryolitoch Dunn Point (ordovik), Arisaig, Nova Scotia.
Na Slovensku sa ryolity vyskytujú hlavne v regióne stredoslovenských neovulkanitov, vznikali vo finálnej fáze vulkanickej činnosti - jastrabská formácia. Najvýznamnejšie lokality v Štiavnických vrchoch sú Stará Kremnička a Hliník nad Hronom, v Pohronskom Inovci to je Nová Baňa a Žarnovica. Ryolity sú známe i zo Zemplínskych vrchov.

Telesá peleozoických ryolitov sú známe z obalovej jednotky tatrika na severe Považského Inovca, kde tvoria súčasť seleckého súvrstvia a je na ne viazané uránové zrudnenie. Veľké teleso ryolitov vrchnopermského veku sa tiež nachádza na báze muránskeho príkrovu v oblasti východne od Telgártu. Tu je v ňom vyrazený aj Telgártsky tunel.

Použitie
--------

Ryolit má široké použitie, hlavne na hrubé kamenárske výrobky, pemza do ľahčených stavebných hmôt, perlity na výrobu expandovaného perlitu (tepelné a zvukové izolácie, agroperlit).

Referencie
----------

1. 1 2  Krist, E. Krivý, M. 1985: *Petrológia.* Alfa, Bratislava, 464 s.
2. ↑  Levinson-Lessing, F. J. Struve, E. A. 1963, *Petrografičeskij slovar.* Gosgeoltechizdat, Moskva, s. 295
3. ↑  http://www.geology.cz - On-line geologická encyklopedie (Online) prístup 18.3.2009
4. ↑  Olšavský, M. 2008, *Litostratigrafia a sedimentogenéza vrchnopaleozoických súvrství v severnej časti Považského Inovca.* Mineralia Slovaca, 40, s. 1 – 16
5. ↑  Demko, R. Hraško, Ľ. 2013, *Ryolitové teleso Gregová pri Telgárte*. Mineralia Slovaca, 45, s. 161 - 174
6. ↑   (Online) prístup 18.3.2009

Pozri aj
--------

* Vyvretá hornina
* Zoznam hornín

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ryolit**