**Vladivoj** (\* 981? – † január 1003) bol českým kniežaťom v rokoch 1002 – 1003.

Život
-----

### Pôvod

Vladivojov pôvod nie je jasný, no pravdepodobne bol synom Doubravky Přemyslovny a poľského kniežaťa Meška, a teda mladším bratom poľského kniežaťa a kráľa Boleslava Chrabrého. Tento predpoklad vyslovil už v roku 1895 Oswald Balzer. Iná hypotéza tvrdí, že bol zabudnutým potomkom přemyslovského rodu. Ide však iba o špekuláciu zakladajúcu sa na tom, že v danej dobe mohol na kniežacej stolec zasadnúť iba Přemyslovec.

Dúbravka Přemyslovna Meškovi porodila syna Boleslava a dcéru Dorotu, pri Vladivojovi však táto istota chýba. Zrejme však bol príbuzným Přemyslovcov a zároveň Piastovec. Meškovi synovia (prinajmenšom Boleslav Chrabrý) by boli v tom prípade z matkinej strany vnuci českého kniežaťa Boleslava I. a bratranci Boleslava III. Jaromíra a Oldřicha.

### Na českom tróne

Po úteku Boleslava III. bol Vladivoj dosadený Boleslavom Chrabrým na český kniežací stolec. Podľa kronikára Detmara Merseburského bol v Čechách prijatý *„jednomyseľne pre príbuzenstvo a veľkú sympatiu"*. V Čechách však v tom čase existovali prinajmenšom dve skupiny veľmožov, z ktorých jedna bola pronemecká a druhá propoľská, pričom prvá z nich bola v danej dobe zrejme v menšine.

V novembri 1002 Vladivoj v Regensburgu prisľúbil, údajne *„v dôsledku múdrej rady"*, vernosť kráľovi Henrichovi II. a odmenou dostal Čechy v léno. Stal sa tak prvým českým vladárom, ktorý si nechal Čechy udeliť od rímskeho panovníka, čo bola významná zmena pomeru českých panovníkov v Rímsko-nemeckej ríši. Rímski panovníci na základe tohto Vladivojovho úkonu v 11. a 12. storočí (až do vydania Zlatej buly sicílskej) opakovane zasahovali do nástupníctva jednotlivých kniežat z rodu Přemyslovcov. Historička Barbara Krzemieńska je toho názoru, že Boleslav Chrabrý v tejto dobe už zrejme obsadil Moravu a Vladivoj si lénnym sľubom chcel poistiť aspoň Čechy (navyše sa potom nemusel obávať Henrichova vojská).

Vladivoj razil vlastné denáre. Podľa kronikárov bol notorickým alkoholikom: „*vždy smädom trápený bol tak, že ani hodinu bez pitia trvať nemohol*", a už začiatkom roka 1003 sa upil na smrť. Po smrti Vladivoja bol vďaka vojenskej pomoci Henricha II. na český kniežací stolec dosadený knieža Jaromír, čoskoro však musel utiecť pred Boleslavom III. a Boleslavom Chrabrým.

Referencie
----------

1. ↑  BALZER, O. Genealogia Piastów. Kraków, 2005. S. 109-110.
2. ↑  BLÁHOVÁ, Marie; FROLÍK, Jan; PROFANTOVÁ, Naďa. Velké dějiny zemí Koruny české I. Do roku 1197. Praha ; Litomyšl: Paseka, 1999. 800 stran. ISBN 80-7185-265-1. S. 353.
3. ↑  *Přemyslovci. Budování českého stát*. Praha, 2009. S. 194.

Literatúra
----------

* BLÁHOVÁ, Marie; FROLÍK, Jan; PROFANTOVÁ, Naďa. *Velké dějiny zemí Koruny české I. Do roku 1197*. Praha ; Litomyšl : Paseka, 1999. 800 s. ISBN 80-7185-265-1.
* CHARVÁT, Petr. *Zrod českého státu 568-1055*. Praha : Vyšehrad, 2007. 263 s. ISBN 978-80-7021-845-7.
* KRZEMIEŃSKA, Barbara. *Břetislav I.: Čechy a střední Evropa v prvé polovině XI. století*. Praha : Garamond. 390 s. ISBN 80-901760-7-0.
* LUTOVSKÝ, Michal. *Po stopách prvních Přemyslovců II. Léta krize a obnovy 972-1012. Od Boleslava II. po Jaromíra*. Praha : Libri, 2007. 271 s. ISBN 978-80-7277-231-5.
* NOVOTNÝ, Václav. *České dějiny I./I. Od nejstarších dob do smrti knížete Oldřicha*. Praha : Jan Laichter, 1912. 782 s.
* SOMMER, Petr; TŘEŠTÍK, Dušan; ŽEMLIČKA, Josef. *Přemyslovci. Budování českého státu*. Praha : Nakladatelství Lidové noviny, 2009. 779 s. ISBN 978-80-7106-352-0.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vladivoj**

  


|  |
| --- |
| Vladivoj**Přemyslovci** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Boleslav III.** | **České knieža**1002 – 1003 | Nástupca**Jaromír** |