**H.D.**, vlastným menom **Hilda Doolittle** (\* 10. september 1886, Bethlehem, Pensylvánia, Spojené štáty – † 27. september 1961, Zürich, Švajčiarsko) bola americká poetka, románopiskyňa a autorka memoárov, členka skupiny imagistov, ktorí predstavovali významný umelecký trend v americkej básnickej renesancii v prvých dvoch dekádach 20. storočia. Tento básnický prúd vytvorila spolu s Ezrom Poundom a Richardom Aldingtonom.

Od roku 1916 vykonávala editorskú činnosť v časopise *Egoist*. Jej poézia bola publikovaná v *English Review* a *Transatlantic Review*. Počas prvej svetovej vojny trpela smrťou svojho brata a rozvodom s básnikom Richardom Aldingtonom. Tieto udalosti poznačili jej ďalšiu tvorbu. Glenn Hughes, odborník na imagizmus napísal, že *„z jej básní kričí jej osamelosť"*. H.D. mala hlboký záujem o antickú grécku literatúru a jej tvorba často obsahuje výpožičky z gréckej mytológie a klasických básnikov, ako aj prírodné výjavy a objekty, ktoré často používa pre vyjadrenie pocitov a nálad. 

V roku 1930 sa spriatelila so Sigmundom Freudom a stala sa jeho pacientkou, aby jej pomohol pochopiť jej bisexualitu. Bola už raz vydatá a mala viacero heterosexuálnych i homosexuálnych vzťahov. Stala sa ikonou vo feministickom hnutí aj medzi zástancami práv homosexuálov. Jej básne, hry, listy a eseje boli republikované v rokoch 1970 až 1980.

Mladosť
-------

Hilda Doolittlová sa narodila v moravskej komunite v meste Bethlehem v pensylvánskom Lehigh Valley. Jej otec Charles Doolittle bol profesor astronómie na Lehigh University a matka Helen (Wolle) pochádzala z Moravy a mala silný záujem o hudbu. V 1896 bol Charles Doolittle profesorom astronómie na University of Pennsylvania a rodina sa presťahovala do domu na Upper Darby. Študovala na „Philadelphia Friends Central High School", na Fifteenth a Race streets, graduovala v 1905.

V 1901 stretla Ezru Pounda, ktorý potom hral hlavnú úlohu v jej súkromnom živote. V 1905 Pound predstavil zbierku aj s jej básňami o láske pod kolektívnym názvom „Hilda's Book".

V tom istom roku H.D. začala študovať na „Bryn Mawr College" grécku literatúru. Štúdium prerušila čoskoro, kvôli zlému zdraviu. Na college stretla básnikov Marianne Moore a William Carlos Williams. Jej prvé publikované príbehy boli pre deti v časopise „The Comrade Philadelphia Presbyterian Church paper", medzi rokmi 1909 a 1913. Väčšinou boli pod pseudonymom „Edith Gray". 

Pamätná tabuľa v Londýne
V 1907 žila s Poundom. Jej otec odsúdil tento vzťah a čoskoro odišiel do Európy. Jeho angažmán bolo odvolané v roku 1908. Približne v tejto dobe začala H.D. udržiavať vzťah s mladou študentkou umenia Frances Josephou Gregg. Vroku 1910 žila v Greenwich Village a neskôr v 1911 odplávala do Európy s Greggovou a jej matkou. V Európe začala H.D. serióznejšiu kariéru spisovateľky. Jej vzťah s Greggovou ochladol. Stretla amatérsku spisovateľku Brigit Patmore, s ktorou prežila aféru. Patmore predstavila H.D. básnikovi a spisovateľovi Richardovi Aldingtonovi.

Dospelosť
---------

H.D. odcestovala do Európy v 1911 a viac sa do USA nevrátila. Počas manželstva s Aldingtonom mala viacero afér, ktoré zavinili rozvod v roku 1937. 31. marca 1919 sa narodila jej dcéra Frances Perdita Aldington, ktorej skutočným otcom bol maliar Cecil Grey. 

Jej nová priateľka, britská spisovateľka Bryher (Winifred Ellerman) ju prichýlila aj s jej matkou, keď obe ochoreli na španielsku chrípku. H.D. bola vtedy tehotná. Jej matka pandémiu chrípky neprežila. Bryher, ktorá sa kedysi pokúsila o samovraždu, sa stala zachránkyňou H.D. Obidve zostali spolu vo vzťahu až do smrti H.D. 

Perdita vyrástla vychovávaná svojou matkou, Bryher a jej manželmi ( Robert McAlmon, od 1927 Kennethom Macpherson). Neobvyklá rodinná situácia bola skomplikovaná mileneckým vzťahom Macpershon a bisexuálnej H.D. a Bryherinými excentrickými metódami výchovy dcéry Perdity. V 1928 si Bryher a Macpershon adoptovali Perditu. Od 1929 žili najprv v Territet am Genfersee, potom väčšinou v Bryherinej vile „Villa Kenwin" v La Tour-de-Peilz pri Vevey. 

V roku 1933 prišla H.D. do Viedne, aby sa liečila u Sigmunda Freuda. O tejto skúsenosti napísala v roku 1943 knihu „Tribut an Freud".

Bryher vydávala literárny časopis „Life" a „Letters Today" a produkovala experimentálny film „Borderline" s Paulom Robesonom a H.D. v hlavných úlohách. 

Vo veku 75 rokov Hilda Doolittle zomrela v Zürichu 27. septembra 1961.

H.D. - imagistka
----------------

Čoskoro po príchode do Anglicka ukázala H.D. Poundovi nejaké básne, ktoré práve napísala. Pound chodil do krúžku poetov v „Eiffel Tower restaurant" v Soho. Bol ovplyvnený blízkosťou H.D. poézie, o ktorej myšlienkach a princípoch debatovala s Aldingtonom, s ktorým zdieľala plány na reformu vtedajšej poézie, ktorej súčasťou mali byť aj voľné verše, básne tanka a haiku a odstránenie nepotrebných výrazov.

V lete 1912 sa vyhlásili traja básnici za "troch originálnych imagistov" a stanovili svoj kánon: 

* Priamočiare spracovanie predmetu či už je to subjektívne alebo objektívne
* Nepoužívať zbytočné slová, ktoré neprispievajú k objasneniu témy
* Čo sa týka rytmu: skladať verše v sekvenciách hudobnej vety, nie podľa metronómu.

Počas stretnutia s H.D. v čajovni blízko „The British Museum" v tom istom roku, Pound prvýkrát pripojil jej pseudonym ku poézii v štýle imagizmu, čím vytvoril logo, ktoré bolo používané počas väčšiny jej spisovateľskej kariéry. H.D. však uvádzala rozdielne verzie tejto príhody, počas svojho tvorivého obdobia používala rôzne pseudonymy. V tom istom roku, Harriet Monroe začala vydávať „Poetry magazine" a požiadala Pounda, aby sa stal hlavným editorom. V októbri vydala tri poémy od H.D. a Aldingtona v rubrike imagistov. 

Aldingtonove poémy boli v novembri zverejnené a jeho básne "Hermes of the Ways," "Orchard," a "Epigram" boli vydané v januári 1913. Imagizmus ako hnutie sa uviedlo s menom H.D. ako jeho prvou exponentkou.

Vzorom pre skupinu imažinistov boli japonskí umelci a H.D.často navštevovala exkluzívny „Print Room" v  British Museum v spoločnosti Richarda Aldington a kurátora múzea a básnika Laurence Binyona, aby si pozerala tlače nišiki-e, ktoré mali inkorporované v sebe tradičné japonské verše. Svoj štýl tiež odvodila z klasickej gréckej literatúry, hlavne poetky Sapfo. Tento záujem zdieľala spolu s Aldingtonom a Poundom.

V 1915, H.D. a Aldington vydali „The Poets' Translation Series", pamflety na preklady gréckych a latinských klasikov. H.D. pracovala na hrách od Euripida, ktoré vydala v roku 1916 - preklad chórov z hry „Bakchus a Hekaba" (1931) a „Euripides' Ion" (1937).

V spolupráci so skupinou pokračovala až do vydania antológie imagistov v roku 1917. Jej práce sa objavili aj v roku 1930 v Aldingtonovej „Imagist Anthology." Všetka jej básnická tvorba až do roku 1930 bola v čistom štýle imagizmu a používala jeho výrazové prostriedky. Tento spôsob tvorby mal svojich kritikov. 

V máji 1915 v „The Egoist magazine" sa vyjadril kritik a básnik Harold Monro o H.D. poézii ako o prvotine "petty poetry", kde poukázal na "either poverty of imagination or needlessly excessive restraint" (chudobnú predstavivosť alebo zbytočnú umiernenosť).

„Oread", jedna z jej skorších a známejších básní, ktorá bola prvýkrát publikovaná v roku 1915 v antológii, ilustruje jej pôvodný skorý štýl tvorby:

„Whirl up, sea —
Whirl your pointed pines.
Splash your great pines
On our rocks.
Hurl your green over us—
Cover us with your pools of fir."

Zbierky poézie
--------------

* *Sea Garden* (1916)
* *The God* (1917)
* *Translations* (1920)
* *Hymen* (1921)
* *Heliodora and Other Poems* (1924)
* *Hippolytus Temporizes* (1927)
* *Red Roses for Bronze* (1932)
* *The Walls Do Not Fall* (1944)
* *Tribute to the Angels* (1945)
* *Trilogy* (1946)
* *Flowering of the Rod* (1946)
* *By Avon River* (1949)
* *Helen in Egypt, New Directions* (1961)
* *Hermetic Definition, New Directions* (1972)

Próza
-----

* *Notes on Thought and Vision* (1919)
* *Paint it Today* (written 1921, published 1992)
* *Asphodel* (written 1921–22, published 1992)
* *Palimpsest* (1926)
* *Kora and Ka* (1930)
* *Nights* (1935)
* *The Hedgehog* (1936)
* *Tribute to Freud* (1956)
* *Bid Me to Live* (1960)
* *End to Torment: A Memoir of Ezra Pound, New Directions* (1979)
* *HERmione, New Directions* (1981)
* *The Gift, New Directions* (1982)
* *Majic Ring* (written 1943–44, published 2009)
* *The Sword Went Out to Sea* (written 1946–47, published 2007)
* *White Rose and the Red* (written 1948, published 2009)
* *The Mystery* (written 1948–51, published 2009)

Referencie
----------

1. ↑  „Doolittlová (Doolittle), Hilda", *Encyclopaedia Beliana*, 2. (Bell – Czy), Bratislava: Encyklopedický ústav SAV, 2001, str. 498, ISBN  8022406716

Literatúra
----------

* Blau DuPlessis, Rachel. *H.D. The Career of that Struggle.* The Harvester Press, 1986. ISBN 0-7108-0548-9
* Chisholm, Dianne. *H.D.'s Freudian Poetics: Psychoanalysis in Translation.* Ithaca, N.Y.: Cornell University Press, 1992.
* Connor, Rachel. *H.D. and the Image*. Manchester, Manchester University Press, 2004. ISBN 0-7190-6122-9
* Duncan, Robert. *The H.D. Book.* Edited and with an Introduction by Michael Boughn and Victor Coleman. Berkeley: University of California Press. 2011. ISBN 978-0-520-26075-7
* Friedman, Susan Stanford. *Penelope's Web: Gender, Modernity, and H.D.'s Fiction.* New York: Cambridge UP, 1990.
* Friedman, Susan Stanford. *Psyche Reborn: The Emergence of H.D.*. Indiana University Press, 1981.
* Guest, Barbara. *Herself Defined: The Poet H.D. and Her World.* Collins, 1985. ISBN 0-385-13129-1
* Jones, Peter (ed.). *Imagist Poetry.* Penguin, 1972.
* Korg, Jacob. *Winter Love: Ezra Pound and H.D..* Madison: University of Wisconsin Press, 2003. ISBN 0-299-18390-4
* Hughes, Gertrude Reif. *"Making it Really New: Hilda Doolittle, Gwendolyn Brooks, and the Feminist Potential of Modern Poetry"*. American Quarterly, Volume 42, No. 3, September, 1990. 375-401
* Morris, Adalaide. *How to Live / What to Do: H.D.'s Cultural Poetics.* Chicago: University of Illinois Press, 2003.
* Robinson, Janice S. *H.D. The life and work of an American poet.* Boston: Houghton Mifflin, 1982.
* Taylor, Georgina. *H.D. and the public sphere of modernist women writers.* Oxford: Oxford University Press, 2001.
* Bovier, François. *H.D. et le groupe Pool.* Lausanne, L'Âge d'homme, 2009. ISBN 2-8251-3850-9
* Harrell, Sarah Grace, *H.D.'s incantations: Reading "Trilogy" as an occultist's creed.* M.A. diss. The University of Alabama at Birmingham, 2010. (118 pages.) AAT 1488037.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov H.D. na anglickej Wikipédii a H.D. na nemeckej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 11886495d
* GND: 118526766
* ISNI: 0000 0001 2118 4345
* LCCN: n78095822
* NK ČR: mzk2002160903
* VIAF: 4925150
* WorldCat: lccn-n78095822