recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ing. **Vladimír Medek** (\* 11. máj 1940, Pardubice – † 2. september 2022) bol český ekonóm a prekladateľ z angličtiny, španielčiny a portugalčiny. Do širšieho povedomia verejnosti vstúpil (spolu s bratom Pavlom) prekladom sedemdielnej ságy Harry Potter od J. K. Rowlingovej.

Život a dielo
-------------

V roku 1962 absolvoval štúdium na VŠE v Prahe a od roku 1965 pracoval v sklárskom priemysle. Začiatkom 60. rokov pracovne býval na Kube a od roku 1991 v Španielsku. Od roku 1963 publikuje knižne, ale známym sa stal prevažne ako prekladateľ zo španielčiny a angličtiny. Preložil napríklad *Sto rokov samoty* a *Dobrodružstvá Miguela Littína v Chile* autora Gabriela García Márqueza, diela Maria Vargassa Llosa, či z angličtiny sci-fi román Roberta Sheckleyho *Desátá oběť*.

Spolu so svojím bratom Pavlom preložili sedemdielnu ságu Harry Potter od J. K. Rowlingovej. Nakladateľstvo Albatros oslovilo Vladímíra Medka s ponukou prekladu prvého dielu ságy *Harry Potter a Kameň mudrcov* v roku 1998. Preložil aj druhý diel, *Harry Potter a Tajomná komnata*. K prekladu tretieho dielu ságy prizval svojho brata Pavla. Dôvodom bola snaha vydavateľstva dohnať sklz vo vydávaní Harry Pottera voči ostatným svetovým nakladateľom. Štvrtý diel *Harry Potter a Ohnivá čaša* preložil opäť Vladimír Medek a Pavel Medek preložil zvyšné diely ságy. Preklad bratov Medkov je majstrovský; pri práci zohľadnili cieľovú skupinu čitateľov z prvého stupňa základných škôl a venovali veľkú starostlivosť napríklad aj prekladu vlastných mien a neologizmov, ale dokázali tiež vystihnúť zmenu rozprávačského štýlu od detskej knihy po triler pre dospelých, ktorý rieši závažné existenciálne otázky.

Referencie
----------

1. ↑   Zemřel Vladimír Medek. *Divadelní noviny* (Praha: Společnost pro Divadelní noviny), 2022-09-08. Dostupné online [cit. 2022-09-08]. ISSN 1210-471X.
2. 1 2   *Vladimír Medek* [online]. LEGIE - databáze knih Fantasy a Sci-Fi, [cit. 2015-02-04]. Dostupné online.
3. 1 2  (VLK); (NAH). *Vladimír Medek: "Vypukla potterománie a já nevěděl, do jakého ohně jsem strčil prsty" (Rozhovor na stanici Radiožurnál Českého rozhlasu)* [online]. Český rozhlas, 2004-02-09, [cit. 2015-02-04]. Dostupné online.
4. ↑  CHUCHMA, Josef. Velký vypravěč Márquez v roli zapisovatele. *iDNES.cz*.
5. ↑  FALTÝNEK, Vilém. *Harryho Pottera překládají do češtiny bratři Medkovi* [online]. Český rozhlas, 2003-07-27, [cit. 2015-02-04]. Dostupné online.
6. ↑   *Nový Harry Potter je už teď bestseller* [online]. iDNES.cz, 2003-01-18, [cit. 2015-02-04]. Dostupné online.
7. ↑  MUSILOVÁ, Markéta. I sedmý Harry Potter je přeložen mistrně. *iDNES.cz*. Dostupné online [cit. 2015-02-04].

Externé odkazy
--------------

* Zoznam prekladov a autorských prác Vladimíra Medeka v súbornom katalógu Českej republiky
* Vladimír Medek: „Vypukla potterománie a já nevěděl, do jakého ohně jsem strčil prsty" – rozhovor v Českom rozhlase (2004)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Vladimír Medek na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 38862
* ISNI: 0000 0000 5770 5053
* LCCN: no2019083388
* NK ČR: jk01081035
* VIAF: 83824225
* WorldCat: lccn-no2019083388
**Obchodná akadémia** v Sabinove patrí medzi stredné školy v Sabinovskom okrese poskytujúce úplné stredné odborné vzdelanie na úrovni ISCED 3A. Vzdeláva študentov v dvoch študijných odboroch - 6317 6 obchodná akadémia a 6324 6 manažment regionálneho cestovného ruchu.   
 Škola sa pri vzdelávaní študentov opiera o vytvorené školské vzdelávacie programy. Pre odbor obchodná akadémia "Cesty v labyrinte ekonomiky" a pre odbor manažment regionálneho cestovného ruchu "Potulky regiónom".

História
--------

História Obchodnej akadémie v Sabinove siaha do 60. rokov minulého storočia. 1. septembra 1960 sa do niekdajšej budovy ONV v Sabinove, presťahovala Stredná poľnohospodárska technická škola - odbor ekonomika poľnohospodárstva zo Stropkova. Táto škola sa v r. 1994 pretransformovala na obchodnú akadémiu. Poslední absolventi SPTŠ - odbor ekonomika poľnohospodárstva ukončili štúdium v školskom roku 1996/97. Naproti tomu prví absolventi Obchodnej akadémie v Sabinove úspešne ukončili štúdium r. 1998.

Externé odkazy
--------------

* Archivované 2016-01-30 na Wayback Machine Oficiálna webová stránka školy

Súradnice: 49°05′37″S 21°06′33″V﻿ / ﻿49,093564°S 21,109301°V﻿ / 49.093564; 21.109301
***Múmia*** je americký akčný fantasy film z roku 1999, ktorý napísal a režíroval Stephen Sommers. Vo filme hrali Brendan Fraser, Rachel Weiszová, John Hannah, Kevin J. O´Connor a Arnold Vosloo ako múmia. 

Film ma podstatnú časť dialógóv v staroegyptskom jazyku, s pomocou profesionálneho egyptológa. Je remakom filmu Múmia, v ktorom hlavnú úlohu stvárnil Boris Karloff. Podľa pôvodných plánov mal byť súčasťou nízkorozpočtových hororových sérií, ale neskôr sa stal filmovým trhákom medzi dobrodružnými filmami s miernymi motívmi hororu. 

Natáčanie začalo v Marrákeši v Maroku 4. mája 1998, trvalo sedemnásť týždňov a filmový štáb musel znášať dehydratáciu, piesočné búrky a hady pri natáčaní na Sahare. Vizuálne efekty vytvorila spoločnosť *Industrial Light & Magic*, hudbu zložil Jerry Goldsmith.

Film mal premíéru 7. mája 1999, zarobil 43 miliónov dolárov v 32 10 kinách v USA a celosvetovo 416 miliónov dolárov. Recenzie na film boli zmiešané, ale kasový úspech viedol k pokračovaniu Múmia sa vracia, rovnako ako *The Mummy: The Animated Series* a k vedľajšiemu filmu Kráľ škorpión. V roku 2008 bolo natočené ďalšie pokračovanie múmie a to *Múmia: Hrob dračieho cisára*. Universal Pictures a Amblin Entertainment tiež otvorili horskú dráhu *Revenge of the Mummy*.

Externé odkazy
--------------

* *Múmia* v Internet Movie Database (po anglicky)
* *Múmia* v Česko-Slovenskej filmovej databáze


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Filmový portál |
**Pavol Sobota** (\* 10. september 1931, Banská Bystrica – † 29. marec 1993) bol slovenský dramatik a publicista.

Životopis
---------

V roku 1956 absolvoval štúdium na Chemickej fakulte SVŠT v Bratislave a získal titul Ing. Najskôr pracoval v chemičke ChZJD v Bratislave, neskôr ako redaktor Česko-slovenského rozhlasu v Banskej Bystrici (1958 – 1964), scenárista Slovenského filmu v Bratislave, redaktor redakcie spravodajstva, od 1970 literárno-dramatickej redakcie Česko-slovenského rozhlasu v Košiciach. Ako rozhlasový dramatik debutoval v roku 1963 hrou Majáky, okrem vlastných rozhlasových hier pripravil niekoľko rozhlasových dramatizácií prozaických diel. Roku 1964 uviedli v SND jeho divadelnú hru *Plachetnice*. Je autor televíznej hry *Autíčko ako sen* (1960) a spoluautor scenára televízneho seriálu Vivat Beňovský! (1975). 

Z prvého manželstva s Elenou Sobotovou má dve dcéry, staršiu Danku Obuchovú /Sobotovú/ a mladšiu Bronislavu Kasáčovú /Sobotovú/, z druhého manželstva s Libušou Lopejskou má syna Marek Sobotu. Jeho druhá manželka Libuša Lopejská stála pri zrode populárnej televíznej relácie Zlatá brána, ktorú pripravovalo Košické televízne štúdio a je takisto autorkou viacerých televíznych a divadeľných dramatizácií.

Literatúra
----------

* *Encyklopédia dramatických umení Slovenska*

Referencie
----------

1. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2011-10-14]. Dostupné online. Archivované 2015-05-27 z originálu.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * NK ČR: av20191045870
* VIAF: 803156565743623500004
Generál Ing. **Ľubomír Bulík**, CSc. (\* 22. september 1957, Turzovka) je slovenský generál a bývalý náčelník Generálneho štábu ozbrojených síl Slovenskej republiky.

Život
-----

Narodil sa 22. septembra 1957 v Turzovke. Medzi rokmi 1975 a 1977 absolvoval dvojročnú dôstojnícku školu vo Vyškove na Morave, následne bol prijatý do služobného pomeru a menovaný do prvej dôstojníckej hodnosti podporučík. Roku 1981 ukončil vysokú vojenskú školu a bol mu priznaný titul inžinier. Do roku 1984 vykonával základné veliteľské a štábne funkcie, od roku 1985 pôsobil vo vojenskom vysokom školstve. Roku 1993 ukončil externú vedeckú ašpirantúru a začal pôsobiť na ministerstve obrany Slovenskej republiky. Vykonával tam postupne riaditeľa odboru, náčelníka štábu a generálneho riaditeľa sekcie. V roku 1995 absolvoval štúdium na Veliteľskej akadémii generálneho štábu v Hamburgu, neskôr v roku 2000 absolvoval kurz anglického jazyka v Texase v USA. V septembri 2000 bol menovaný do prvej generálskej hodnosti. 21. decembra 2004 bol ustanovený do funkcie náčelníka Generálneho štábu ozbrojených síl Slovenskej republiky. Ovláda nemecký, anglický a ruský jazyk. Je ženatý, má dvoch synov.

Miesta vojenského pôsobenia
---------------------------

Vyškov, Bratislava, Hamburg, USA

Publikačná činnosť
------------------

Vydal mnoho článkov z oblasti bezpečnostnej a obrannej problematiky i obranného plánovania.

Zdroj
-----

* Armádna ročenka 2005

| * z
* d
* u
Náčelníci Generálneho štábu Ozbrojených síl Slovenskej republiky a Armády Slovenskej republikys dátumom začiatku vykonávania funkcie |
| --- |
| Veliteľ Armády SR | 
* generálporučík Július Humaj – 1. január 1993
 |
| Náčelník Generálneho štábu Armády SR | 
* generálporučík Július Humaj – (NGŠ od 26. augusta 1994)
* generálplukovník Jozef Tuchyňa – 1. september 1994
* generálmajor Marián Mikluš – 19. august 1998
* generál Milan Cerovský – 4. december 1998
* generál Ľubomír Bulík – 21. december 2004

 |
| Náčelník Generálneho štábu Ozbrojených síl SR | 
* generál Ľubomír Bulík – (OS SR od 1. júla 2002)
* generálporučík Peter Vojtek – 15. december 2011
* generál Milan Maxim – 6. máj 2014
* generál Daniel Zmeko – 7. máj 2018

 |
**Melissa McBrideová** (angl. Melissa Suzanne McBride; \* 23. máj 1965, Lexington, Kentucky, USA) je americká filmová a televízna herečka. Jej najznámejšou úlohou bola postava Carol Peletier v televíznom seriáli *Walking Dead*.

Detstvo a mladosť
-----------------

McBrideová sa narodila v meste Lexington, v štáte Kentucky. Má troch súrodencov: Johna Michaela, Neila Allena a Melanie Suzanne.

Kariéra
-------

McBrideová začala svoju hereckú kariéru v roku 1991. V televíznom seriáli debutovala v roku 1993 v jednej epizóde *Matlock* a neskôr hosťovala v niekoľkých ďalších televíznych seriáloch, ako napríklad Walker, texaský ranger a Dawsonov svet.

V rokoch 2000 až 2010 pracovala ako filmová a reklamná kastingová režisérka. V roku 2007 ju režisér Frank Darabont obsadil do jednej z rolí v televíznom filme *Hmla*, spolu s Thomasom Janeom, Laurie Holdenovou a Marciou Gay Hardenovou.

V roku 2010 bola obsadená do televízneho seriálu *Walking Dead*. Pôvodne bola jej rola opakujúca počas prvej série, ale neskôr dostala viac priestoru aj v druhej sérii. Počas seriálu sa jej televízna rola stáva hlavnou, pričom za svoj herecký výkon získala uznanie od kritikov a aj televízne ocenenie Saturn Awards a viaceré iné nominácie.

Pôvodne sa mala objaviť aj v televíznom seriály *The Walking Dead: Daryl Dixon*, ktorý sa natáčal v roku 2023 v Európe, ale ponuku odmietla, pričom ako dôvod uviedla, že natáčanie v Európe je pre ňu neprijateľné.

Súkromný život
--------------

V polovici 80. rokov sa McBrideová presťahovala do Atlanty, kde aj v súčasnosti žije (2023).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Melissa McBrideová**

Externé odkazy
--------------

* Melissa McBrideová v Internet Movie Database (po anglicky)
* Melissa McBrideová v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Melissa McBride na anglickej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Držiteľky ceny Saturn Award pre najlepšiu televíznu herečku vo vedľajšej úlohe |
| --- |
| zlúčené | 
* Justina Vail (1999)
* Jeri Ryanová (2000)
* Jolene Blalock (2001)
* Alyson Hanniganová (2002)
* Amy Acker (2003)
* Amanda Tappingová (2004)
* Katee Sackhoffová (2005)
* Hayden Panettierová (2006)
* Summer Glauová/Elizabeth Mitchellová (2007)
* Jennifer Carpenterová (2008)
* Julie Benzová (2009)
* Lucy Lawlessová (2010)
* Michelle Forbes (2011)
* Laurie Holdenová (2012)
* Melissa McBrideová (2013)
* Melissa McBrideová (2014)
* Danai Gurira (2015)
* Candice Patton (2016)
* Rhea Seehorn (2017)
* Danielle Panabakerová (2019/2020)

 |
| Káblová televízia/network | 
* Danai Gurira (2018/2019)
* Lauren Cohan (2021/2022)

 |
| Steamovacia televízia | 
* Maya Hawke (2018/2019)
* Moses Ingram (2021/2022)

 |

Autoritné údaje: * LCCN: no2014126206
* VIAF: 311116447
* WorldCat: lccn-no2014126206
***Forum Historiae*** je vedecký recenzovaný internetový časopis zameraný na témy o dejinách stredoeurópskeho priestoru. Akcentuje skúmanie sociálnych javov a procesov od najstarších čias po súčasnosť. Vychádza od roku 2007, jeho vydavateľom je Historický ústav Slovenskej akadémie vied.

Časopis
-------

Časopis Forum Historiae vychádza dvakrát ročne. Publikuje monotematické čísla venované témam z rôznych historiografických perspektív s dôrazom na multidisciplinaritu. Podiel autorov zo zahraničia predstavuje približne 30 %. Obsahuje texty v slovenskom, českom a anglickom jazyku. V súčasnosti je indexovaný v databázach CEEOL (Central and Eastern European Online Library), ERIH PLUS (European Reference Index for the Humanities and the Social Sciences), EZB (Elektronische Zetschriftenbibliothek) a Scopus. Časopis reflektuje dôležité historiografické aj spoločenské otázky, čo sa prejavilo napr. pri zostavovaní čísla 02/2011 Korupcia, 02/2012 Etnické stereotypy v historickom výskume, či 01/2017 Krajina, príroda a životné prostredie v minulosti.

Portál
------

Portál Forum Historiae obsahuje aj e-knižnicu, ktorá sprístupňuje vyše 200 elektronických verzií vydaných kníh a periodík z oblasti dejín a príbuzných spoločenských vied. Nachádza sa tu tiež archív odkazov na audio-vizuálne programy v slovenských a českých verejnoprávnych médiách, ktoré sa týkajú dejín Slovenska a regiónu strednej Európy.

Referencie
----------

1. ↑   *Historický ústav SAV | www.history.sav.sk* [online]. www.history.sav.sk, [cit. 2019-08-14]. Dostupné online.
2. ↑   *CEEOL - Home Page* [online]. www.ceeol.com, [cit. 2019-08-14]. Dostupné online.
3. ↑   *Search | ERIH PLUS | NSD* [online]. dbh.nsd.uib.no, [cit. 2019-08-14]. Dostupné online.
4. ↑   *Zeitschriftenliste nach Fachgebiet | Elektronische Zeitschriftenbibliothek* [online]. rzblx1.uni-regensburg.de, [cit. 2019-08-14]. Dostupné online. Archivované 2019-08-14 z originálu.
5. ↑   *Scopus preview - Scopus - Welcome to Scopus* [online]. www.scopus.com, [cit. 2019-08-14]. Dostupné online.
6. ↑   *Korupcia | Forum Historiae* [online]. www.forumhistoriae.sk, [cit. 2019-08-14]. Dostupné online.
7. ↑   *Etnické stereotypy v historickom výskume | Forum Historiae* [online]. www.forumhistoriae.sk, [cit. 2019-08-14]. Dostupné online.
8. ↑   *Krajina, príroda a životné prostredie v minulosti | Forum Historiae* [online]. www.forumhistoriae.sk, [cit. 2019-08-14]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny web časopisu Forum Historiae
**Adolph Frank** (\* 29. január 1834, Klötze – † 30. máj 1916, Berlín) bol nemecký chemik, inžinier a podnikateľ. Je známy najmä vďaka svojmu objavu využitia potaše (uhličitan draselný) a založeniu odvodeného priemyselného odvetvia.

Život
-----

Adolph Frank sa narodil v dedine Klötze, blízko Gardelegenu v Altmarku, Nemecko. Bol synom židovského obchodníka, ktorý riadil obchod so zmiešaným tovarom. Frank vyštudoval strednú školu v Strelitzi, dnes časť Neustrelitzu a neskôr známu Jacobsohnovu školu v Seesene. Po strednej škole jeho záujem o chémiu vzrástol a preto sa rozhodol študovať v lekárni v Osterburgu.

Od roku 1855 do 1857 študoval farmáciu, prírodné vedy a technológiu na univerzite v Berlíne. V tom istom roku urobil skúšky a stal sa farmaceutom so známkou 1 (najlepšia možná známka v nemeckom školskom systéme). Medzi rokmi 1861 a 1862, získal doktorát z chémie na univerzite v Göttingene za prácu o produkcii cukru. Pred získaním doktorátu, v roku 1858, Frank Adolph už získal svoj prvý patent počas práce pre cukrovú továreň v Staßfurte za objav procesu čistenia repnej šťavy pomocou ílového mydla. Dôraz vo svojej práci kládol na poľnohospodárske využitie potaše ako umelého hnojiva.

Práca
-----

Po roku 1860 objavil ložiská potaše blízko Staßfurtu a Leopoldshallu, a začal rozvíjať potašový priemysel. V roku 1861 získal patent na potašové hnojivo na základe chloridu draselného. Svoj neskorší vývoj zameral na metódu industriálnej extrakcii brómu zo soľných baní.

Jeho práca na poli hnojív viedla Sidney Gilchrist Thomasa k objavu nového umelého hnojiva. Spolu s nemecko-poľským chemikom Nikodem Carom, v roku 1899 vyvinuli Frankovu-Carovu metódu extrakcie kyanamidu vápenatého, ktorá rozbehla dusíkatý a vápenatý kyanamidový hnojárenský priemysel. V rovnakom roku obaja a niekoľko iných obchodníkov založili firmu *Cyanidgesellschaft mbH*, ktorá sa neskôr premenovala na *Bayrischen Stickstoff-Werke AG (BStW)* v Trostbergu.

Použitie hnedého zafarbenia pivových fliaš, ktoré malo chrániť obsah fľaše pred slnkom, sa mu dá tiež pripísať.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Adolph Frank**

Autoritné údaje: * GND: 116699779
* ISNI: 0000 0000 6678 1082
* LCCN: n91032382
* VIAF: 62307005
* WorldCat: lccn-n91032382
**Záhorácke rádio** je slovenská regionálna rozhlasová stanica vysielajúca na území Záhoria. V dennom živom vysielaní ponúka široké spektrum informácií z regiónu, zaujímavosti, hudobné novinky, súťaže, pozdravy a skladby na želanie.

Hudobný formát je sústredený na horúce novinky, aktuálnu produkciu a nestárnuce hity, vo vysielaní sú však zaradené aj relácie tematicky zamerané na elektronickú a tanečnú hudbu, country a folk a slovenskú a českú tvorbu. V nedeľu je priestor vyhradený prevažne pre ľudovú hudbu a tradičné hudobné pozdravy jubilantom.

Vysielanie
----------

Záhorácke rádio začalo vysielať 1. marca 2011, kedy nahradilo *Rádio G3* (do roku 2001 známe pod názvom *Rádio ADUT*).

Vysiela terestriálne v pásme FM prostredníctvom vysielačov v Skalici, na frekvencii 89,2 MHz, a v Senici, na frekvencii 101,5 MHz. Kvalitný a čistý príjem cez spoločné káblové rozvody televízie a rozhlasu je dostupný v mestách Skalica, Holíč, Senica, Rohožník, Šaštín-Stráže a Jablonica.

Živé vysielanie Záhoráckeho rádia je možné počúvať aj mimo dosah FM vysielačov, prostredníctvom niekoľkých internetových streamov, ktoré sú dostupné v bežných prehrávačoch hudby ale aj priamo na [stránkach rádia cez vstavaný prehrávač.

Počúvanosť
----------

Podľa prieskumu z novembra 2019 sa v znalosti značky a počúvanosti v okrese Senica a Skalica umiestnilo Záhorácke rádio na 1. priečke, ešte pred celoplošnými stanicami. Viac ako 70 % poslucháčov Záhoráckeho rádia je vo veku od 25 do 64 rokov. Denne alebo viackrát do týždňa počúva Záhorácke rádio 45,4 % poslucháčov.

Dvojica FM vysielačov pokrýva signálom územie s dosahom až na 85 000 možných poslucháčov v okresoch Skalica a Senica. Významne zasahuje aj do Česka, kde má dosah až na 45 000 možných poslucháčov z celého okresu Hodonín a okrajových častí okresov Břeclav a Uherské Hradište.

Vysielače
---------

Mapa pokrytia FM signálom Záhoráckeho rádia

| Frekvencia MHz | Vysielač | Vyžiarený výkon kW |
| --- | --- | --- |
| 089,2 | Skalica - Dr. Clementisa 57 (obytný dom) | 0,10 |
| 101,5 | Senica - Robotnícka 57 (obytný dom) | 0,06 |
|

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
* Pokrytie rádia
* Záhorácke rádio na Radia.sk

Zdroj
-----

* Oficiálna stránka rádia

| * z
* d
* u
Rozhlasové stanice na Slovensku |
| --- |
| Stanice SRo | 
* ▉ Slovensko
* ▉ \_FM
* ▉ Devín
* ▉ Regina
* ▉ Patria
* ▉ RSI
* ▉ Klasika/Pyramída
* ▉ Litera
* ▉ Junior

 |
| Multiregionálne stanice | 
* Rádio 7
* Best FM
* Dobré rádio
* Europa 2
* Expres
* Fun
* Melody
* Lumen
* Rock
* Vlna

 |
| Regionálne stanice | 
* Beta
* Frontinus
* Goldies
* Košice
* Liptov
* Mária
* Mirjam
* Rebeca
* SiTy
* Sky
* Šírava
* Trnavské
* Viva
* WOW
* Záhorácke

 |
| Lokálne stanice | 
* Aetter
* BB FM
* Bratislavské
* Modra
* New Model
* Piešťany
* The End
* Topoľčany

 |
| Internetové stanice (výber) | 
* Dychovka
* Extra
* G-Radio
* Janko Hraško
* Kiks
* Rusyn FM
* Slobodný vysielač

 |
| Študentské stanice | 
* TLIS

 |
| Zaniknuté stanice (výber) | 
* Aktual
* Aligator
* Anténa
* Anténa Rock
* DCA
* Hey!
* Jazz
* Kiss
* Max
* Prešov
* Ragtime
* Roma
* Sever
* Slobodný slovenský vysielač
* Superádio
* Šport
* Twist
* Viva
* Yes
* Zet

 |
**Ivan Viest** (\* 23. október 1882, Revúca – † 13. apríl 1963, Bratislava) bol slovenský železničný inžinier a protifašistický bojovník.

Rodina
------

* otec Gustáv Viest
* matka Jana rod. Grnáčova
* brat Rudolf Viest

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Kežmarku, 1900 – 1904 na polytechnike v Budapešti. Hospodársky a odborný pracovník železničnej dopravy na Slovensku. Pracoval v službách Ministerstva železníc v Prahe a v Bratislave. Konštruktér viacerých sérií parných rušňov. Účastník protifašistického odboja, počas SNP poverený riadeným železničnej dopravy na povstaleckom území. Pracovník Povereníctva pre železnice v Banskej Bystrici, zodpovedný najmä za stavbu obrnených vlakov a zabezpečovanie železničných spojení medzi jednotlivými povstaleckými oblasťami. Spolutvorca slov. železničnej terminológie v podobe technických viacjazyčných a náučných slovníkov, elektrotechnických a strojárskych prekladových slovníkov. Publikoval v novinách a časopisoch. Prekladal z maďarčiny a ruštiny.

Ocenenie
--------

* Roku 1947 vyznamenaný Radom SNP I.tr. a Čs. vojenskou medailou Za zásluhy I.st.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 57 - evanjelická farnosť; pokrstený ako Ivan Gustav Viest

Autoritné údaje: * SNK: 162421
* VIAF: 7914156565734923500006
**Porec** je potok na Záhorí, v severnej časti okresu Malacky. Je to ľavostranný prítok Lakšárskeho potoka, meria 8,7 km a je tokom V. rádu. 

Preteká Borskou nížinou, pramení v podcelku Bor, v lokalite Na lúčkach v nadmorskej výške okolo 179 m n. m. Tečie západným smerom, zľava priberá krátky prítok, na pravom brehu obteká osadu Šišulákov mlyn a z pravej strany priberá prítok (157,1 m n. m.) z oblasti Panského. Pokračuje cez Záhorské pláňavy, južným okrajom obce Závod, tu priberá pravostranný prítok z lokality Za Hlbokou mlákou. Ďalej preteká územím NPR Abrod cez slatinné a močiarne biocenózy s hniezdiskami vodného vtáctva. Severozápadne od obce Veľké Leváre ústi na okraji Dolnomoravskej nivy, v nadmorskej výške okolo 150 m n. m. do Lakšárskeho potoka.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2023-11-21]. Dostupné online.
2. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2023-11-21]. Dostupné online.
3. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2023-11-21]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Lakšárskeho potoka |
| --- |
| *Lakšársky potok* → *Rudava* → *Morava* → *Dunaj* |
| 
* Figaš
* Grgás
* Hošták
* Hrabovec
* **Lakšársky potok**
* Plaviská
* Porec
* Studená voda
* Tomky
* Topoľový potok
* Zelenáčik

 |
**Studená voda** je potok na Záhorí, v západnej časti okresu Senica. Je to pravostranný prítok Lakšárskeho potoka, má dĺžku 6,7 km a je tokom V. rádu.

Prameň
------

Pramení na Borskej nížine, v podcelku Lakšárska pahorkatina, západne od obce Lakšárska Nová Ves, v nadmorskej výške okolo 190 m n. m.

Opis toku
---------

Najprv tečie západným smerom oblasťou borovicových lesov, vteká do vodnej nádrže Horná Studená Voda, kde zľava ústi umelé bočné rameno Lakšárskeho potoka, na južných brehoch vznikla chatová osada Tomky. Následne vteká do vodnej nádrže Dolná Studená Voda, preteká územím Záhorských pláňav a postupne sa stáča na juhozápad. Západne od osady Húšky sa v nadmorskej výške 155,2 m n. m. vlieva do Lakšárskeho potoka.

Zdroje
------

* Základná mapa ZBGIS
* GEO-portál, názvy potokov

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Lakšárskeho potoka |
| --- |
| *Lakšársky potok* → *Rudava* → *Morava* → *Dunaj* |
| 
* Figaš
* Grgás
* Hošták
* Hrabovec
* **Lakšársky potok**
* Plaviská
* Porec
* Studená voda
* Tomky
* Topoľový potok
* Zelenáčik

 |
**Lagrangeova veta** je základné tvrdenie z teórie grúp, ktorého dôsledkom je, že rád každého prvku či podgrupy delí rád grupy. To znamená, že napríklad grupa rádu 15 môže mať prvky rádu 1, 3, 5 a 15, ale nie napríklad 7. Veta nesie meno význačného matematika, Josepha Louisa Lagrangea.

Presné znenie
-------------

  
Pre grupu G a jej podgrupu H platí:
{\displaystyle |G|=[G:H]\cdot |H|}, kde |*X*| značí rád grupy *X* a [*G*:*H*] index grupy (počet ľavých cosetov *H* v *G*).

Dôkaz
-----

Najskôr ukážeme, že ľavé cosety {\displaystyle gH=\{gh;\;h\in H\}} tvoria dohromady pre {\displaystyle \forall g\in G} rozklad množiny G. Pretože {\displaystyle x\cdot e=x\in xH}, nepochybne ľavé cosety obsahujú všetky prvky *G*. Aby sme ukázali, že neobsahujú žiadny prvok dvakrát, predpokladajme naopak {\displaystyle xH\cap yH\neq \emptyset } pre nejaké {\displaystyle x,y\in G}. Inými slovami pre nejaké {\displaystyle h\_{1},h\_{2}\in H} musí byť {\displaystyle x\cdot h\_{1}=y\cdot h\_{2}}. Vynásobením na pravej strane prvkom {\displaystyle h\_{2}^{-1}} dostaneme {\displaystyle x\cdot h\_{1}\cdot h\_{2}^{-1}=y}. Pre jednoduchosť vykonáme substitúciu {\displaystyle t=h\_{1}\cdot h\_{2}^{-1}}. Vzhľadom na definíciu podgrupy {\displaystyle t\in H}, a preto {\displaystyle yH=\{yh;\;h\in H\}=\{(xt)h;\;h\in H\}=\{x(th);\;h\in H\}}.
{\displaystyle yH\subset xH}, pretože tiež {\displaystyle (th)\in H}, a teda každý prvok v *yH* je obsiahnutý v *xH*. Symetrickým postupom by sme získali 
{\displaystyle xH\subset yH}, a preto {\displaystyle yH=xH}.
Z čoho plynie, že cosety *gH* tvoria rozklad *G*. Aby sme ukázali, že rád všetkých cosetov je totožný, nájdeme bijektívne zobrazenie *f* z *H* na *xH* pre {\displaystyle \forall x\in G}. Definujme *f* predpisom
{\displaystyle f(h)=xh}

* Dôkaz injektivity: Predpokladajme {\displaystyle f(h\_{1})=f(h\_{2})}. {\displaystyle x\cdot h\_{1}=x\cdot h\_{2}}. Obe strany vynásobíme zľava prvkom {\displaystyle x^{-1}} {\displaystyle x^{-1}\cdot x\cdot h\_{1}=x^{-1}\cdot x\cdot h\_{2}} {\displaystyle x^{-1}\cdot x\cdot h\_{1}=x^{-1}\cdot x\cdot h\_{2}}
* Surjektivita je zrejmá z definície.

{\displaystyle [G/H]} značí celkový počet všetkých (či už ľavých alebo pravých) cosetov. Ako už sme ukázali, Cosette tvorí rozklad množiny *G* a každý z nich má rovnaký rád |H|. Z týchto skutočností vyplýva {\displaystyle |G|=[G/H]\cdot |H|}.
**Eugen Ruffínyi** (\* 1. marec 1846, Dobšiná – † 13. január 1924, tamže) bol slovenský banský inžinier, jaskyniar, objaviteľ Dobšinskej ľadovej jaskyne.

Život
-----

### Detstvo

Rodina Ruffinyiovcov pochádzala z Talianska, do Dobšinej sa prisťahovali ako banskí odborníci. 

Narodil sa v rodine Pavla Ruffínyi, ktorý bol banský inžinier a vynikajúci banský merač a jeho manželky Rosiny rodenej Remenyikovej. Eugen ako dieťa chodil do základnej školy najskôr v Dobšinej, ale strednú školu navštevoval v Rožňave a v Kežmarku, neskôr v Košiciach. V štúdiách pokračoval v Banskej Štiavnici, kde v roku 1869 získal titul banského inžiniera. Po štúdiách sa vrátil do Dobšinej a tu sa vo funkcii banského merača stal banským a hutným inšpektorom. 

### Objaviteľ Dobšinskej ľadovej jaskyne

Už ako dieťa ho zaujímali o miestne povesti, ktoré hovorili neprebádaných miestach v podzemí. Na letných prázdninách roku 1869 sa Eugen s priateľom poručíkom Gustávom Langom vybral k priepasti blízko Dobšinej. Ruffínyi hodil kameň do úzkeho otvoru, kde bolo počuť ako sa kameň kotúľa a naráža na iné kamene a po celý čas sa zdola ozýva čudný dutý zvuk. Po chvíli ticha Gustáv Lang vystrelil zo svojej loveckej pušky dole do úzkej štrbiny a zdola sa ozvala niekoľkonásobná dutá ozvena výstrelu. Po týchto pokusoch Eugen Ruffinyi dospel k záveru, že vnútro vrchu Duča v sebe ukrýva jaskyňu. Obaja sa dohodli, že sa sem neskôr vrátia a pokúsia sa priestory preskúmať.

15. júna 1870 začali spolu s A. Megom prieskumom jaskyne. Eugen Ruffinyi istený svojim priateľmi na konopnom lane vstúpil do podzemia ako prvý. Verejnosti bola jaskyňa sprístupnená už rok po jej objavení a v roku 1887 bola ako prvá jaskyňa v Európe elektricky osvetlená.

Ocenenie
--------

Na počesť Eugena Ruffínyiho bola pomenovaná Základná škola v Dobšinej.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Eugen Ruffínyi**

Zdroj
-----

* Juraj Karika

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 32 – evanjelická farnosť v Dobšinej; pokrstený ako János Eugen Pál Ruffinyi

Autoritné údaje: * PIM: PIM135579
Stanica Pohořelice
**Železničná trať Vranovice – Pohořelice** (v cestovnom poriadku pre cestujúcich naposledy označená číslom **253**, do 80. rokov označením **25d**) je jednokoľajová vlečka o dĺžke 8 km. Pôvodne išlo o regionálnu dráhu, na ktorej bola osobná doprava prevádzkovaná v rokoch 1895-2008.

História a súčasnosť
--------------------

Doprava na dráhe bola zahájená 17. septembra 1895.

Pred zastavením dopravy bola pravidelná osobná doprava na trati prevádzkovaná iba v pracovné dni. K jej zastaveniu došlo 12. decembra 2008. V nákladnej doprave je od cestovného poriadku 2008/09 vedený jeden pár manipulačných nákladných vlakov denne. V roku 2012 bola dráha preradená do kategórie vlečiek.

Od roku 2011 sú na trati pri rôznych príležitostiach (Mikulášske jazdy, Deň železnice, výročie trate, a pod.) poriadané mimoriadné verejné jazdy motorových aj parných vlakov.

Priebeh trati
-------------

* km 0 - Vranovice (stanica)
* km 3 - Přibice (zastávka)
* km 6 - Velký Dvůr (zastávka)
* km 8 - Pohořelice (stanica)

Referencie
----------

1. ↑   *Zvláštní jízdy* [online]. Vranovice-pohorelice.cz, [cit. 2013-02-20]. Dostupné online. [nefunkčný odkaz]

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Železničná trať Vranovice – Pohořelice**

Externé odkazy
--------------

* Trať 253, zelpage.cz
* Trať č. 253 Vranovice - Pohořelice Archivované 2013-02-25 na Wayback Machine, vranovice-pohorelice.cz

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Železniční trať Vranovice–Pohořelice na českej Wikipédii.*
Súradnice: 42°51′58.6″S 25°29′22.6″V﻿ / ﻿42,866278°S 25,489611°V﻿ / 42.866278; 25.489611

**Kafeneto** (bulh. Кафенето, doslovne Kaviareň) je dom z 19. storočia, ktorý sa nachádza v meste Triavna v Gabrovskej oblasti v severnom Bulharsku.

Budova má pridelený štatút kultúrnej pamiatky súborového významu.

Lokalita
--------

Kafeneto sa nachádza v historickej časti mesta Triavna na ulici „Angel Kănčev" (bulh. улица „Ангел Кънчев", doslova *ulica Angela Kănčeva*) č. 5. Budova sa nachádza medzi budovou známou ako furnata a budovou trevnenskej starej školy.

Dejiny
------

Budova bola postavená v priebehu 19. storočia. Zo zápiskov trevnenského obyvateľa Dima Kazasova z rokov 1892 – 1896 je zrejme, že v tej dobe budova fungovala ako jediná vtedajšia trevnenská kaviareň, pričom sa v jej priestoroch schádzala miestna inteligencia.

V roku 1967 dom získal štatút kultúrnej pamiatky súborového významu. V rokoch 1970 – 1973 a v roku 2017 prebehli na budove reštauračné práce.

V súčasnosti sa budova využíva ako klub dôchodcov.

Charakteristika
---------------

Kostra stavby pozostáva z drevených trámov, medzi ktorými sa nachádza výplň. Ide o prízemnú budovu, ktorá pôvodne pozostávala len z priestoru ďukianu (druh obchodu so skladom v bulharských obrodeneckých domoch). Strecha v priestoroch prednej fasády presahuje cez pôdorys samotného domu a zasahuje nad ulicu, pričom táto časť strechy je podopieraná drevenými stĺpmi.

Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany
----------------------------------

Kategória: kultúrna pamiatka súborového významu (súčasť historického námestia a pamiatkovo chráneného architektonického ansáblu Centralnijat ploštad.

Rok vyhlásenia: 1967

Dôvod pamiatkovej ochrany: architektonicko-staviteľská hodnota budovy

Oficiálny názov na zozname kultúrnych pamiatok: *Kafeneto* (bulh. Кафенето, doslovne Kaviareň)

Galéria
-------

* celkový pohľad na budovu zo severozápaducelkový pohľad na budovu zo severozápadu
* pohľad na budvu z východupohľad na budvu z východu
* detailný pohľad na prednú východnú fasádudetailný pohľad na prednú východnú fasádu

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15  DIMITROVA, Irina. Na razchodka iz văzroždenska Triavna. Varna : Izdatelstvo „Slavena". 2018. 72 s. ISBN 9786191901289. S. 18. (po bulharsky)
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10   *НИНКН: Област Габрово* [online]. ninkn.bg, [cit. 2023-11-14]. Dostupné online.
3. 1 2 3 4 5 6   *Регистри | Община Трявна* [online]. tryavna.bg, 2017-06-26, [cit. 2023-07-05]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kafeneto (Triavna)**
**Ján Perlici** (Perlicius, Perliczy, Pelitzi) (\* 29. október 1705, Kežmarok  –  † 6. apríl 1778, Lučenec-Opatová) bol lekár a prírodovedec.

Jeho otec Eliáš Perlici, matka Anna rod. Büschelová.

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Kežmarku, medicínu v súkromnej škole banskobystrického lekára Otto Karola Mollera, od 1724 filozofiu a medicínu na univerzite v Jene, vo Wittenbergu a v Utrechte. Organizátor zdravotníctva na Slovensku, priekopník súdneho lekárstva, hlavný lekár Novohradskej stolice. Povýšený do zemianskeho stavu. Autor prác s lekárskou, prírodovednou, jazykovednou a pedagogickou tematikou. Niektoré diela ostali v rukopise. Člen Akadémie Leopoldíny, od 1730 matematickej sekcie kráľovskej vedeckej spoločnosti v Berlíne, člen cisárskej akadémie pre prírodné vedy vo Viedni.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník
* Ev. v dejinách slovenskej kultúry

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrike evanjelická farnosť v Kežmaroku; pokrstený ako Johanes Daniel Perlitzius
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * PIM: PIM83108
**James Frederick Buchli** ( \* 20. jún 1945, New Rockford, Južná Dakota, USA) je bývalý americký kozmonaut z letov s raketoplánmi.

Život
-----

### Mladosť a výcvik

Po základnej a strednej škole pokračoval v štúdiách na námornej škole testovacích pilotov v Patuxent River v štáte Maryland. Bol majstrom sveta v vednom odbore leteckých sústav. V roku 1978 bol vybraný do skupiny pripravujúcich sa kozmonautov, to už bol ženatý, mal dve deti a vojenskú hodnosť kapitána. Do vesmíru sa dostal ako 157 človek zo Zeme.

### Lety do vesmíru

Po sedemročnom výcviku sa stal členom posádky raketoplánu Discovery, trojdennej čisto vojenskej misie STS-51-C. Päťčlennú posádku tvorili samí dôstojníci: komodor Thomas Mattingly, major Gary Payton, pplk. Loren Shriver, major Ellison Onizuka a pplk. James Buchli. Počas utajovaného letu bola vypustená špionážna družica typu Magnum. Štart aj pristátie bolo na Kennedyho vesmírnom stredisku na myse Canaveral.

Ešte v tom istom roku letel po druhýkrát a to na palubě raketoplánu Challeger na sedemdenný let STS-61-A. Osemčlennú posádku tvorili: Henry Hartsfield, Steven Nagel, James Buchli, Guion Bluford, Bonnie Dunbarová, Wubbo Ockels z Holandska a Ernst Messerschmid a Reinhard Furrer, obaja z NSR. Veľká posádka rozdelená na dve smeny uskutočnila desiatky vedeckých experimentov. Na palube mali laboratórium Spacelab D1 a počas letu vypustili družicu GLOMR.

Po tretíkrát sa dostal na palubu Discovery po štvorročnej pauze. Štvordenný let STS-29 odštartoval na Floride, mys Canaveral, na palube boli: Michael Coats (veliteľ), John Blaha (pilot), James Buchli, Robert Springer a James Bagian. Počas letu vypustili družicu TDRS, uskutočnili množstvo experimentov a v poriadku pristáli za asistencie 450 000 divákov na základni Edwards Air Force Base v Kalifornii.

Po štvrtýkrát a naposledy letel na jeseň roku 1991. Mal 46 rokov. Päťdennej misie STS-48 opäť s raketoplánom Discovery sa okrem Buchliho zúčastnili kozmonauti John Creighton, Kenneth Reightler, Charles Gemar a Mark Brown. Päťčlenná posádka počas letu vypustila družicu UARS. Zvyšok letu bol venovaný rôznym vedeckým pokusom. Kvôli počasiu namiesto na Floride pristáli na základni Edwards.

Počas svojich 4 letov strávil vo vesmíre 20 dní.

* STS-51-C Discovery (24. január 1985 – 27. január 1985)
* STS-61-A Challenger (30. október 1985 – 6. november 1985)
* STS-29 Discovery ( 13. marec 1989 – 18. marec 1989)
* STS-48 Discovery (12. september 1991 – 18. september 1991)

### Po letoch

Po odchode z NASA sa v roku 1993 zamestnal vo firme Boeing Defense and Space Group.

Zdroje
------

* Milan Codr. *Sto hvězdných kapitánů*. [s.l.] : Práce, 1982.
* Buchli, J.F. v Malej encyklopédii kozmonautiky (po česky)
* James Buchli v encyklopédii SPACE-40 (po česky)
**Svetlana Jevgenievna Savická**, rus. Светлана Евгеньевна Савицкая (\* 8. august 1948, Moskva) je bývalá sovietska kozmonautka, mnohonásobná letecká svetová rekordmanka.

Mladosť a výcvik
----------------

Otec bol maršal letectva, dvojnásobný hrdina Sovietskeho zväzu a účastník vojny. V šestnástich rokoch sa prihlásila do klubu výsadkárov a skôr ako skončila strednú školu, mala za sebou stovky zoskokov. Bola majstrom tohto športu. Po maturite sa dostala na Moskovský letecký inštitút, fakultu stavby lietadiel. Súbežne s učením sa naučila lietať. Na letisku v Tušine zvládla vyššiu pilotáž a stala sa členom športového majstrovského tímu ZSSR. V roku 1965 trikrát skočila na padáku zo stratosféry, každý zoskok bol svetovým rekordom. Stala sa tiež absolútnou majsterkou sveta na vrtuľových lietadlách. Potom sa dostala do školy testovacích pilotov. V roku 1977 dosiahla na sériovom nadzvukovom J-133 rekordnú výšku 21140 metrov, podobných rekordov dosiahla niekoľko. V roku 1980 sa stala členkou tímu pripravujúcich sa kozmonautov MMZ Skorost. Po 19 rokoch od letu Tereškovovej sa stala druhou ženou sveta, ktorá letela do vesmíru. Mala 34 rokov, je zaregistrovaná ako 111. kozmonaut Zeme.

Lety do vesmíru
---------------

Prvý svoj let absolvovala na lodi Sojuz T-7 koncom leta 1982. Štart bol z kozmodrómu Bajkonur, na palube s ňou leteli Leonid Popov a Alexandr Serebrov. Po 25 hodinách sa pripojili k orbitálnej stanici Saľut 7, kde ich uvítala stála posádka v zložení Anatolij Berezovoj a Valentin Lebedev. Keď sa po niekoľkých dňoch práce so Sojuzom T-5 vrátila na Zem, mala za sebou prvých 189 hodín vo vesmíre.

Po návrate pracovala rok v leteckej konštrukčnej kancelárii, potom na konštrukcii kozmických prístrojov a súbežne sa podrobila výcviku pre ďalší let.

Po druhýkrát letela ako palubná inžinierka na stanicu Saľut 7 o dva roky neskôr v lodi Sojuz T-12. Jej kolegami boli Vladimir Džanibekov a Igor Volk. Na Saľute bola v tom čase stála posádka Leonid Kizim, Oleg Aťkov, Vladimir Soloviov, ktorá tam zostala aj naďalej. Svetlana vystúpila ako prvá žena sveta na tri hodiny do voľného priestoru (EVA) a uskutočnila experimenty so zváraním. Pristáli po 11 dňoch na Zemi, v Kazašskej SSR.

Vo vesmíre celkovo strávila 19 dní, čím utvorila ďalší svetový rekord medzi ženami.

* Sojuz T-7, Saľut 7, Sojuz T-5 (19. august 1982 – 27. august 1982)
* Sojuz T-12, Saľut 7, Sojuz T-12 (17. júl 1984 – 29. júl 1984)

Po letoch
---------

V rokoch 1983 – 1993 bola členkou tímu NPO Energija v Rusku. V roku 2007 bola na volebnej kandidátke komunistov KSRF.

Zdroje
------

* Milan Codr. *Sto hvězdných kapitánů*. [s.l.] : Práce, 1982.

Externé odkazy
--------------

* (po česky) Svetlana Savická v encyklopédii SPACE-40
* (po česky) S. v Malej encyklopédii kozmonautiky

Autoritné údaje: * GND: 13243430X
* ISNI: 0000 0000 5191 708X
* LCCN: nr91013860
* VIAF: 70090332
* WorldCat: lccn-nr91013860
**Benkovský potok** je potok na hornom Liptove, v západnej časti okresu Poprad. Je to ľavostranný prítok Čierneho Váhu, meria 10,8 km a je tokom III. rádu.

Prameň
------

Tečie v Nízkych Tatrách, pramení v podcelku Kráľovohoľské Tatry, na severnom svahu Smrečín (1 364,7 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 320 m n. m.

Opis toku
---------

Na hornom toku tečie smerom na sever, na južnom úpätí Doštianky (1 234,7 m n. m.) sa stáča na západ a pokračuje k horárni Kremeniny. Tu sa stáča severozápadným smerom, preteká dolinou Benkovo a z oboch strán priberá viaceré kratšie prítoky: sprava najprv prítok prameniaci západne od kóty 1 276,5 m, potom prítok prameniaci severne od tejto kóty, zľava prítok zo severného svahu Zadného grúňa (1 320,6 m n. m.), opäť sprava prítoky z južného a juhozápadného svahu Závrchov (1 259,4 m n. m.), zľava dva prítoky zo severozápadného svahu Grúňa (1 308,8 m n. m.). V dolnej časti doliny, pri horárni Benkovo priberá ďalej krátky pravostranný prítok z juhovýchodného svahu Koreňového grúňa (1 110,5 m n. m.) a ľavostranný prítok prameniaci severovýchodne od kóty 1 265,3 m n. m. potom ešte ďalšie ľavostranný prítok zo severného svahu tejto kóty a z tej istej strany aj prítok (788,5 m n. m.) z oblasti Suchého Benkova. Napokon sa vlieva do Čierneho Váhu v nadmorskej výške 768 m n. m. východne od osady Čierny Váh.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-08-23]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-08-23]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Čierneho Váhu |
| --- |
| *Čierny Váh* → *Váh* → *Dunaj* |
| Vodné toky | 
* Belinec
* Benkovský potok
* Bystrý potok
* Cianovský potok
* Čierna
* **Čierny Váh**
* Dikula
* Driečna
* Dzurová
* Garboveň
* Hlboký potok
* Holičná
* Hromisko
* Ipoltica
* Klin
* Kolesársky potok
* Konské
* Krahuľský potok
* Malý Brunov
* Mandiška
* Medvedí potok
* Milkovský potok
* Nižný Chmelinec
* Oravcová
* Plevovský potok
* Pod Kráľovou hoľou
* Pod Tri studne
* Podpeklianka
* Pstruhový potok
* Snežná
* Sokolí potok
* Soľanka
* Staníkov potok
* Svarínka
* Široký potok
* Šuňavský potok
* Teplička
* Vápenica
* Veľký Brunov
* Vyšný Chmelinec
* Závadská
* Ždiarsky potok

 |
| Vodné plochy | 
* Vodná nádrž Čierny Váh

 |
**Paradise** je treťou EP-náhravkou americkej speváčky Lany Del Rey, ktorá bola vydaná v roku 2012. EP bola vydaná najprv 9. novembra 2012 na iTunes a 13. novembra vyšla fyzická forma. 

Prvý týždeň sa v USA predalo 67 000 kópií, čím sa EP dostala na 10. priečku v Billboard Hot 100. V tom istom mesiaci bol znovu vydaný "Born to Die - The Paradise Edition".

"Blue Velvet" a "Ride" už vyšli ako single v septembri 2012. "Burning Desire" vyšlo až v marci 2013.

Zoznam skladieb
---------------

| # | Názov skladby | Zložil(i) | Dĺžka |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | „Ride"   | Lana Del Rey, Justin Parker | 4:49 |
| 2. | „American"   | Lana Del Rey, Rick Nowels, Emilye Haynie | 4:08 |
| 3. | „Cola"   | Lana Del Rey, Rick Nowels | 4:20 |
| 4. | „Body Electric"   | Lana Del Rey, Rick Nowels | 3:53 |
| 5. | „Blue Velvet"   | Lee Morris, Bernie Wayne | 2:38 |
| 6. | „Gods and Monsters"   | Lana Del Rey, Parker, Tim Larcombe | 3:57 |
| 7. | „Yayo"   | Lana Del Rey | 5:21 |
| 8. | „Bel Air"   | Lana Del Rey, Heath | 3:57 |
| 9. | „Burning Desire"   | Lana Del Rey, Justin Parker | 3:51 |

Tropico
-------

logo
Veľa jej fanúšikov sa pýta na zmysel pesničiek ako napr. "Gods and Monsters" a "Body Electric". Ešte koncom roka 2012 informovala o "Tropico" - krátkom filme, ktorý ma predstavovať príbeh k skladbám z jej EP Paradise.

Sľub dodržala a už v lete 2013 ukázala na Facebooku obálky/plagáty na tento krátky film. Zverejnila aj, že film bude mať tridsať minút a bude obsahovať tri desať-minútové videá k piesňam "Gods and Monsters", "Body Electric" a "Bel Air".

20. septembra 2013 oznámila na jednom z koncertov, že album bude vydaný ešte koncom tohto mesiaca, a že Body Electric bude prvá predstavená pieseň.

Z neznamých dovôdov bolo ale vydanie presunuté na november 2013. No napokon sa premiéra uskutočnila až 4. decembra 2013.
Hrací automat
**Hrací automat** je:

* v širšom zmysle: zariadenie, na ktorom je možné o vloženi určitej sumy nevýherné hry alebo hry s možnosťou peňažnej výhry
* v užšom zmysle: výherný hrací automat, výhradne na hazardné hry

Dejiny
------

Prvé mechanické hracie automaty pochádzajú z roku 1891, z americkej firmy Sittman & Pitt. Ich konštrukca pákou uvádzala do chodu systém diskom so symbolmi, ktorých určitá kombinácia znamenala výhru.

Klasický hrací automat je dielom vynálezcu Charles August Fey z roku 1894. Výraznú inováciu prieniesli 80. roky 20. storočia - príchod automatových videohier.

Dnešné hracie automaty sú výhodné pre vlastníkov a nevýhodné pre hráčov, u ktorých sa môže vyvinúť psychická závislosť - gamblerstvo.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  hrací automat. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 2010. 686 s. ISBN 978-80-970350-0-6. Zväzok 6. (His – Im), s. 214.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hrací automat**
**Ja'akov Ziv** (hebr. יעקב זיו‎, angl. **Jacob Ziv**; \* 27. november 1931, Tverja – 25. marec 2023) bol izraelský informatik, ktorý spoločne s Abrahámom Lempelom vyvinul bezstratové kompresné algoritmy LZ77 a LZ78. Obaja potom v spolupráci s Terrym Welchom vyvinuli ich vylepšenie, LZW. Je nositeľom viacerých ocenení a v rokoch 1996 až 2004 bol prezidentom Izraelskej akadémie vied a klasického vzdelávania.

Životopis
---------

Narodil sa v Tverji v britskom mandáte Palestína a študoval elektroinžinierstvo na Technione v Haife, kde postupne získal tituly B.Sc. Dip. Eng. a M.Sc. (1954 a 1957). V následnom doktorandskom štúdiu pokračoval na Massachusettskom technologickom inštitúte, kde v roku 1962 získal titul D.Sc.

V roku 1970 začal pôsobiť na svojej alma mater v Haife, kde sa stal profesorom. Jeho výskum zahŕňa kompresiu dát, teóriu informácie a štatistickú komunikačnú teóriu. V rokoch 1974 až 1976 bol dekanom fakulty elektroinžinierstva a v rokoch 1978 až 1982 viceprezidentom pre akademické záležitosti. Od roku 1987 strávil tri roky v Informačnom výskumnom oddelení Bell Labs v Murray Hill v New Jersey.

Referencie
----------

1. ↑  BLOCH, Matthieu. *Jacob Ziv, Pioneer of Lossless Data Compression, Passed Away | IEEE Information Theory Society* [online]. itsoc.org, 2023-03-26, [cit. 2023-03-28]. Dostupné online.
2. ↑  Prof. Jacob Ziv. In:  *The Israel Academy of Sciences and Humanities : Council : Presidents* [online]. academy.ac.il, [cit. 2023-03-28]. Dostupné online.
3. 1 2   *Jacob Ziv* [online]. injo.stanford.edu, [cit. 2023-03-28]. Dostupné online. Archivované 2010-07-10 z originálu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jacob Ziv**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Jacob Ziv na anglickej Wikipédii a Ja'akov Ziv na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 1284520315
* ISNI: 0000 0004 0217 7926
* VIAF: 297722671
**Smithsonit** je minerál kryštalizujúci v trigonálnej sústave, chemicky uhličitan zinočnatý - ZnCO3.

Charakteristika
---------------

Smithsonit vytvára klencové kryštály, ktoré majú často zakrivené plochy; niekedy vznikajú aj skalenoédrické kryštály. Tento minerál však môže mať aj celistvý, hroznovitý, obličkovitý, zrnitý a nátekovitý habitus. Býva biely, sivý, žltý, zelený, modrý, ružový, purpurový a hnedý; vryp má biely. Je to priehľadný minerál so skleným až perleťovým leskom.

Vznik
-----

Vzniká v oxidačných zónach medeno-zinkových ložísk. Vyskytuje sa tu spolu s malachitom, azuritom, pyromorfitom, ceruzitom a hemimorfitom.

Poznávanie
----------

Smithsonit sa rozpúšťa v kyseline chlorovodíkovej.

Výskyty na Slovensku
--------------------

Ardovo, Hnúšťa - Likier, Ochtiná (Dúbrava pri: Rožňava, Vaľkovňa (Lívius-Samuel), Veľké Pole (ložisko Ján Nepomucký), Banská Štiavnica.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Smithsonit**

Externé odkazy
--------------

* Mineraly.sk – zdroj, z ktorého (pôvodne) čerpal tento článok.
* Smithsonit na www.mindat.org