**Madeleine de Scudéry** (\* 15. november 1607, Le Havre - † 2. jún 1701, Paríž) bola francúzska spisovateľka a preciózka.

Život
-----

### Mladosť

Osirela vo veku šesť rokov a vychovával ju strýko, ktorý bol cirkevný hodnostár. Učila sa literatúru, tanec, hudbu a spoznávala sa s vplyvnými osobami na kráľovskom dvore. Strýko jej ako vplyvný dvoran počas panovania troch kráľov umožnil vstup do literárneho salónu Madame de Rambouillet. Stálou členkou tohto krúžku v hôtel de Rambouillet sa stala okolo roku 1635. Natrvalo sa spolu so svojím bratom Georgesom usadila v Paríži okolo roku 1640. Mala možnosť robiť vychovávateľku dvom neteriam kardinála Mazarina. V období rokov 1644 až 1647 žila v Marseille, kde sprevádzala svojho brata Georgesa, ktorý tam dostal funkciu guvernéra pevnosti. Po tomto období sa vrátila naspäť do Hôtel de Rambuillet v Paríži.

### Literárny salón

Madeleine si dala podľa dobového štýlu 17. storočia prezývku Sapfo podľa známej antickej autorky. Stala sa členkou salóna Catherine de Rambouillet v hôtel de Rambouillet až do roku 1652, kedy si založila vlastný literárny salón, ktorý dlho udával tón v hnutí preciózok, spomedzi ktorých bola jednou z ich najslávnejších predstaviteliek. Väčšina celebrít vtedajšej doby pravidelne navštevovala "soboty u slečny de Scudéry", kde sa viedli erudované literárne a galantné rozhovory. Návštevníci si dávali prezývky. Do užšieho krúžku pravidelných hostí „Société du Samedi" patrili Madame de La Fayette, Madame de Sévigné, Charles de Sainte-Maure, vojvoda de Montausier s manželkou, François de La Rochefoucauld, Valentin Conrart, Jean Chapelain, Simon Arnauld de Pomponne a Paul Pellisson. Salón sa nachádzal vo štvrti Le Marais, na Rue du Temple, potom na Rue de Beauce.

### Literárne dielo

V roku 1642 sa zúčastnila na tvorbe diela „Recueil des femmes illustres", hlavne na časti „L'épitre aux Dames". Sprevádzala svojho brata do Marseille, kde vykonával funkciu guvernéra v rokoch 1644 - 1647. Často písala pod jeho menom Georges de Scudéry a on nikdy neváhal previesť na seba otcovstvo veľkého množstva jej tvorby. Bola to ona, ktorá bola autorkou úspešných dlhých románov na kľúč. V románoch písala o skutočných historických postavách pod inými literárnymi menami, napríklad o pánovi de Condé alebo madame de Longueville. Používala transpozíciu dobovej mondénnej spoločnosti do obdobia antiky, napríklad: „Ibrahim ou l’Illustre Bassa" (4 diely, 1642); „Artamène ou le Grand Cyrus" (1649 - 1653) - najdlhší román vo francúzskej literatúre (10 častí); „Clélie, histoire romaine" (10 častí, 1654 - 1660); „Almahide ou l’esclave reine" (8 častí,1660); „Mathilde d’Aguilar, histoire espagnole" (1667). 

Jej tvorba bola miestom rafinovaných analýz vnútorného života postáv, ktorých portréty majú často udivujúci profil. Jej diela dali život novým emóciám, hlavne melanchólii, nude, nepokoju a určitým sladkým sneniam, čo predznamenalo Rousseaua. Konverzácie, ktoré boli publikované osobitne ako „la Morale du monde ou Conversations" (10 volumes, 1680-1682), sú plné citovosti a espritu svojich postáv a stali sa druhom návodu na správanie sa v elegantnej spoločnosti. Preciózne romány sa stali obľúbenými, lebo predstavili víziu idealizovanej lásky a vykreslili poetizovaný obraz mondénnej spoločnosti. V románe „Clélie, histoire romaine" autorka vytvorila slávnu „Carte de Tendre", (Mapa nežnej lásky) mapu citov v galantnej geografii, hraničiacu niekedy s vyumelkovanosťou, ktorá odklonila preciózne hnutie od jeho pôvodného modernizmu. O vynález mapy citov sa s ňou prel Abbé d´Aubignac.

Názory
------

Madeleine de Scudéry a jej názory na manželstvo boli v súlade s jej životom preciózky. V románe „Artamène ou le grand Cyrus" vyjadrila prudký odpor voči manželstvu cez osud ženskej postavy Sapfo, ktorá zachádza až tak ďaleko, že vraví, že táto inštitúcia je tyraniou. V tomto bode sa stotožnila s postavou románu a nikdy sa nevydala. Dielo je považované určitými literárnymi kritikmi za prvý moderný román. Vyjadrila v ňom aj politický názor súhlasný s hnutím odporu Fronda. Zároveň konštatovala, že ženy v jej dobe majú právo využívať svoje nadanie len z dôvodu intelektuálneho a jedine v súkromnom živote. Použila transpozíciu príbehu Grande Mademoiselle (dcéra Gastona Orleánskeho) počas šľachtickej vzbury Fronda do antického kráľovstva Sauromatov - Amazoniek. Sapfo sa stiahla do azylu u Amazoniek, podobne ako Grande Mademoiselle (Anne Marie Louise Orléanska) po potlačení vzbury. 

Spolu s Pellissonom, s ktorým udržiavala veľmi dôverný vzťah, názorovo ovplyvňovala Jeana de La Fontaine a Molièra, ktorý ju však potom zosmiešnil pod menom literárnej postavy Magdelon, zdrobneninou Madeleine, v divadelnej hre „Smiešne preciózky" (1659) a satirizoval v hre „Les Femmes savantes" (1672).

Jej politické sympatie pre princa Condého, ktorý sa vzbúril proti majestátu nedospelého Ľudovíta XIV. sa neskôr zmenili na obdiv Ľudovíta XIV. čo hraničilo až s pätolizačstvom.

Scudéry získala značnú finančnú podporu, ktorá jej umožňovala pokračovať vo svojom diele. Kardinál Mazarin jej odkázal v testamente penziu, kancelári Boucherat a de Ponchartrain pokračovali v jej podpore. Kráľ jej daroval v roku 1683 na príhovor madame de Maintenon jednorazovú podporu 2 milióny frankov.

Stala sa prvou ženou, ktorej udelila Francúzska akadémia cenu za výrečnosť. Bola aj členkou Akadémie Ricovrati. Skonala v Paríži v (na tú dobu vysokom) veku 93 rokov.

Zoznam publikácií
-----------------

* *Ibrahim ou l'illustre Bassa* (1641), heroický román, spoluautor autorkin brat Georges
* *Artamène ou le Grand Cyrus* (1649-1653), román-rieka a román na kľúč, vyšiel pod menom jej brata Georgesa de Scudéry
* *Clélie, histoire romaine* (1654-1660), psychologický román
* *Carte de Tendre*, Mapa nežnej lásky, súčasť románu Clélie
* *Mathilde d’Aguilar*, histoire espagnole (1667), román
* *Conversations sur divers sujets*
* *Conversations nouvelles*
* *Conversations morales*
* *Nouvelles Conversations morales*
* *Entretiens de morale*

Referencie
----------

1. ↑   *Madeleine de Scudéry* [online]. [Cit. 2012-02-24]. Dostupné online. (francúzsky)
2. ↑   *La carte de tendre* [online]. [Cit. 2012-02-24]. Dostupné online. (francúzsky)
3. ↑  CLONLEY, John. *Madeleine de Scudéry* [online]. Stanford university, 18.5.2011, [cit. 2012-02-24]. Dostupné online. (anglicky)
4. ↑   *Madeleine de Scudéry à la Bibliothèque Mazarine* [online]. Bibliothèque Mazarine, [cit. 2012-02-24]. Dostupné online. Archivované 2013-05-25 z originálu. (francúzsky)

Iné projekty
------------

WikizdrojeCommons
* Spolupracuj na Wikizdrojoch Wikizdroje ponúkajú pôvodné diela od alebo o **Madeleine de Scudéry**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Madeleine de Scudéry**

Projekt GutenbergProjekt Gutenberg
Projekt Gutenberg obsahuje plné texty diel autora:
***Scudéry, Madeleine de***

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Madeleine de Scudéry na francúzskej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Madeleine de Scudéry v Encyclopedia Britannica
* Bibliotéka Mazarine - životopis a odkazy na dielo Archivované 2013-05-25 na Wayback Machine(po francúzsky)
* Gallica - listy a texty


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Literárny portálFrancúzsky portál |

Autoritné údaje: * BnF: 119242312
* GND: 119069563
* ISNI: 0000 0001 2121 4284
* LCCN: n50004885
* NK ČR: jo2006325064
* ULAN: 500338297
* VIAF: 14776619
* WorldCat: lccn-n50004885