recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Chlorečnan sodný** (NaClO3, obchodný názov **Travex**) sa v minulosti používal na ničenie burín- je to širokospektrálný herbicíd.

Vlastnosti
----------

Ide o bielu kryštalickú látku so silnými oxidačnými vlastnosťami, ktorá je jedovatá a explozívna. Chlorečnan sodný bol preto okrem svojho primárneho určenia tiež používaný na výrobu amatérskych trhavín. V zmesi s červeným fosforom sú chlorečnany extrémne nebezpečné, zmes je nevyspytateľná a vznieti sa aj pri veľmi malom trení alebo zahriatí, niekedy aj samovoľne. Horenie je veľmi prudké, v uzavretom priestore ľahko detonuje.

Výroba
------

Chlorečnan sodný sa priemyselne vyrába syntézou prostredníctvom elektrolytickej oxidácie horúceho vodného roztoku chloridu sodného.
Reakcia je vykonávaná v elektrolytických článkoch bez diafragmy pri zvýšenej teplote (do 70°C). Používa sa katóda z nízkouhlíkatej ocele a anóda z aktivovaného titánu. Na katóde vzniká vodík:

2 H2O + 2e– → H2 + 2 OH–
2 H+ + 2 e– → H2
Na anóde je v prvom kroku chlorid oxidovaný na chlór, ktorý s vodou a hydroxidovými aniónmi (tvoriacimi sa na katóde, pozri vyššie) disproporcionuje na chlórnanový a chloridový anión:

2Cl– – 2 e– → Cl2
Cl2 + H2O → ClO– + Cl– + 2 H+
Cl2 + OH– → ClO– + Cl– + H+
Vznikajúci chlórnanový anión disproporcionuje pri vyšších teplotách za vzniku chlorečnanu a chloridu:

3 ClO– → ClO3– + 2 Cl–
pri vysokej prúdovej hustote na anóde tu dochádza okrem toho k priamej anódovej elektrooxidácii chlórnanu na chlorečnan:

ClO– + 2 H2O – 4 e– → ClO3– + 4 H+
Sumárne sa dá elektrolytická oxidácia chloridu sodného vo vodnom roztoku pri zvýšenej teplote zapísať ako:

NaCl(aq) + 3 H2O(l) → NaClO3 (aq) + 3 H2 (g)
Z roztoku podrobeného elektrolýze sa chlorečnan získava kryštalizáciou, pričom najprv kryštalizuje zvyškový chlorid sodný.

Chlorečnan sodný je možné syntetizovať aj reakciou plynného chlóru s horúcim roztokom hydroxidu sodného:

6 NaOH(aq) + 3 Cl2 (g) → NaClO3 (aq) + 5 NaCl(aq) + 3 H2O(l)
Reakčná zmes sa následne rafinuje kryštalizáciou; vzniknutý technický chlorečnan sodný možno dalej čistiť rekryštalizáciou.
**Podnikový školiteľ** (iné názvy: **firemný/korporátny školiteľ, podnikový/firemný cvičiteľ/inštruktor/lektor**, nevhodne **podnikový/firemný/korporátny tréner**; angl. corporate trainer) je funkcia v podniku - osoba venujúca sa podnikovému výcviku.

Cieľom je prispieť k zlepšeniu mäkkých zručností (soft skills) alebo *ľudských zručností* zamestnancov v podniku. Termín je všeobecný a môže sa použiť na takmer všetky zručnosti, či technické, fyzické alebo iné, ale najčastejšie sa používa vo vzťahu k mäkkým zručnostiam, ako napr. dobré vychádzanie s ostatnými, efektívna komunikácia, motivácia, vedenie, riadenie atď. Podnikových školiteľov nemajú len podniky, ale napr. aj neziskové organizácie.

Efektívny podnik alebo iná organizácia funguje ako systém. Nedostatok vyššie uvedených vedomostí a zručností, vrátane budovania tímu, efektívneho rokovania a sily charakteru, môžu narušiť fungovanie organizácie ako účinného systému, a tak môže organizácii a jej členom brániť pri dosahovaní jej cieľov. Efektívny podnikový školiteľ môže tieto prekážky odstrániť.

Na efektívnu podporu tímu sa musí podnikový školiteľ zaoberať aj záležitosťami podniku, ktorý podporuje. Inými slovami, školitelia nesmú pracovať v bubline – tzn. byť oddelení od reality, ktorej čelia ich klienti.
Súradnice: 53°12′00″S 45°01′00″V﻿ / ﻿53,20000°S 45,01667°V﻿ / 53.20000; 45.01667

**Penza** (rus. Пенза) je mesto v Rusku, nachádzajúce sa v Povolží, zhruba 550 km juhovýchodne od Moskvy. Je centrom Penzianskej oblasti a má 522 000 obyvateľov.

História
--------

Penza má svoj názov odvodený podľa rieky, na ktorej bolo pôvodne založené. Prvý osadníci tu vybudovali drevenené domy bez akéhokoľvek plánu v roku 1663; v tej dobe bola Penza pohraničné mesto. V roku 1793 tu bolo otvorené prvé divadlo. Kamenné domy sa tu začali stavať až v 19. storočí.

Priemysel
---------

V meste sa vyrábajú zariadenia a stroje pre ťažbu ropy, hodinky a elektrotechnika. Tiež sa tu vyrába papier.

Významné budovy a inštitúcie
----------------------------

Keďže je mesto centrum celej oblasti, nachádzajú sa tu univerzity. Je ich celkovo päť (Štátna technická univerzita, Pedagogická univerzita, Poľnohospodárska akadémia, Technologický inštitút a Inštitút staviteľstva). Tiež sa tu nachádza ďalších 13 vysokých škôl a 77 nižších škôl. Boli tu vybudované štyri múzeá, tri divadlá a tri galérie.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Penza**

| * z
* d
* u
Mestá v Rusku podľa počtu obyvateľov |
| --- |
| 10 000 000+ | 
* Moskva

 | Vlajka Ruska |
| 5 000 000+ | 
* Petrohrad

 |
| 1 000 000+ | 
* Novosibirsk
* Jekaterinburg
* Nižný Novgorod
* Kazaň
* Čeľabinsk
* Omsk
* Samara
* Rostov nad Donom
* Ufa
* Krasnojarsk
* Voronež
* Perm
* Volgograd

 |
| 500 000+ | 
* Krasnodar
* Saratov
* Ťumeň
* Togliatti
* Iževsk
* Barnaul
* Ulianovsk
* Irkutsk
* Chabarovsk
* Jaroslavľ
* Vladivostok
* Machačkala
* Tomsk
* Orenburg
* Kemerovo
* Novokuzneck
* Riazaň
* Astrachán
* Naberežnyje Čelny
* Penza
* Kirov
* Lipeck

 |
| Ostatné | 
* Kategória
* Zoznam

 |
**Edmontonia** bol veľmi veľký, až 7,5 m dlhý vyspelý *nodosaurid*, štvornohý obrnený dinosaurus. Známy je z dobrých pozostatkov celkovo štyroch druhov, ktoré žili v rozmedzí približne 10 miliónov rokov. Medzi jeho pozostatky patrí napríklad viacero dobre zachovaných lebiek. Žil pred 75 až 65 miliónmi rokov, nájdený bol na západe Kanady a USA.

Telesné znaky
-------------

Edmontonia bolo veľké zviera, v bedrách napriek relatívne krátkym končatinám skoro dva metre vysoké a vyše tri tony ťažké. Tento mohutný zver mal zrastenými kostenými platňami obrnenú hlavu, ktorá mala vďaka zužujúcemu sa rypáku pri pohľade zhora tvar hrušky. Tvar zubov a aj celkovej lebky naznačuje, že si v potrave dosť vyberal a prednosť dával mäkšej vegetácii. Disponoval tiež mohutnými dopredu smerujúcimi ostňami na pleciach, medzi ktorými sa nachádzali ploché kostené platne, chrániace väzy a krk. Vďaka nim sa nemusel spoliehať len na pasívnu obranu pred dravcami, ale mohol na ne aj zaútočiť tak, že im rozpárala brucho. Ak to nepomohlo, trup a chvost mal dobre chránený a pred zubami dravcov kosteným pancierom, hoci bez väčších kostených platní alebo ostňov. Dvojica najväčších kostených ostňov na pleciach zvykla byť akoby rozťatá, vybavená dvoma hrotmi.

Spôsob života
-------------

Kostené zbrane nemusela edmontonia využívať iba na obranu pred dravcami, ale zároveň ich mohli využívať samce počas vzájomného zápolenia. Podobne ako iné ankylosaury, aj tento nodosaurid bol zväčša samotár, prípadne putoval krajinou v malých viac alebo menej náhodných skupinkách.
**Európsky menový systém** (EMS) je dohoda z roku 1979, kedy sa krajiny Európskych spoločenstiev dohodli, že navzájom na seba naviažu kurzy svojich mien, aby predišli kurzovým fluktuáciám. Bola to reakcia na rozpad Brettonwoodského menového systému v roku 1971, v ktorom boli európske meny naviazané na americký dolár.

Krajiny sa zaviazali udržiavať svoje menové kurzy v rozmedzí +/- 2,25 %. Súčasne so vznikom EMS bola zavedená menová jednotka ECU. Neskôr sa zistilo, že toto rozmedzie je pre väčšinu krajín veľmi úzke a v roku 1993 sa zaviedlo nové fluktuačné pásmo +/- 15 %.

1. januára 1999 vznikol nástupca Európskeho menového systému, EMS 2, ktorý zrušil naviazanie mien na ECU a zaviedol naviazanie na novovzniknuté euro. Fluktuačné pásmo ostalo zachované na +/- 15 %.

| * z
* d
* u
Symbol eura Euro |
| --- |
| Nominálne hodnoty | 

|  |  |
| --- | --- |
| Euromince | 
* 0,01 €
* 0,02 €
* 0,05 €
* 0,10 €
* 0,20 €
* 0,50 €
* 1 €
* 2 €

 |
| Eurobankovky | 
* 5 €
* 10 €
* 20 €
* 50 €
* 100 €
* 200 €
* 500 €

 |

 |
| Zoskupenia štátov | 
* Eurozóna
* Európska hospodárska a menová únia
* Európska menová únia
* Európska únia

 |
| Ekonomika | 
* Európska centrálna banka
* Európska menová jednotka
* ERM II
* Pakt stability a rastu
* Petroeuro
* Zavedenie eura
* Meny naviazané na euro

 |
| Platidlo | 
* Eurobankovka
* Eurominca
* Eurocent
* Symbol eura
* Jazykové verzie eura
* Pamätné euromince

 |
**Teutóni** boli v praveku starogermánsky alebo keltsko-germánsky (podľa niektorých názorov keltský) kmeň (alebo skupina kmeňov).

Etymológia
----------

Slovo Teutóni pochádza z latinského *Teutoni*, ktoré zas pochádza z keltského jazyka, kam sa dostalo z protogermánskeho slova *Þeudanōz* ("tí z kmeňa"). Rovnaký pôvod - \**þeudō* ("kmeň") - má náhodou aj napríklad dnešné nemecké slovo *deutsch* ("nemecký") či talianske slovo *tedesco* (nemecký).

Druhý názor je, že Teutóni nie sú germánsky kmeň, ale keltský kmeň, a preto *Teutone* je odvodené z keltského slova *tuath*, čo znamená ľud alebo kmeň [chýba zdroj].

Slovo Teutóni používali niektorí rímski autori ako synonymum pre slovo Germáni. V nemeckých latinských textoch sa okolo roku 900 (zrejme omylom) začalo slovo *Teutonicus* (teutónsky) používať namiesto dovtedy používaného slova *Theodisca*, čo bola latinská obdoba slova *tiutisch* (dnes: deutsch - nemecký) [chýba zdroj].

Dejiny
------

Podľa rímskych zdrojov pochádzali Teutóni - ako kmeň - zo severozápadu Jutského polostrova (presnejšie z dnešného kraja Thy v Dánsku). V roku 120 pred Kr. však časti Teutónov opustili toto územie a spolu s Kimbrami a Ambrónmi tiahli na juhovýchod, kde sa usadili medzi Dunajom a Sávou. V roku 113 pred Kr. tieto tri kmene spolu tiahli na západ, kde prvý raz bojovali s Rimanmi v bitke pri Noreii (hlavné mesto Norického kráľovstva v dnešnom východnom Rakúsku). V roku 105 pred Kr. sa po bitke pri Arausiu oddelili od Kimbrov a tiahli s Ambrónmi cez Galiu. Roku 102 pred Kr. utrpeli pod vedením svojho kráľa Teutoboda od Rimanov drvivú porážku v bitke pri Aquae Sextiae (pri dnešnom Aix-en-Provence) a zmizli z historických textov.

Zdroje
------

1. ↑  Teutóni. In: NOVOTNÝ, Bohuslav, et al. *Encyklopédia archeológie*. 1. vyd. Bratislava : Obzor, 1986. 1032 s. (Encyklopédie Obzoru.) S. 882.
**Diplodocus** bol veľmi veľký až obrovský bylinožravý dinosaurus, ľahšie stavaný sauropod, v minulosti považovaný za najdlhšie suchozemské zviera všetkých čias. Tento rod je známy z viacerých nekompletných kostier a pár lebiek. Vyskytoval sa vo viacerých druhoch pred 155 až 148 miliónmi rokov. Nájdený bol v Spojených štátoch.

Charakteristika
---------------

Diplodocus
Diplodocus bol stádový tvor spásajúci nízku vegetáciu. Vyznačoval sa nadmerne dlhým chvostom, zakončeným tenkým bičovitým nadstavcom. Predné končatiny mal oveľa kratšie než zadné, takže bol dobre prispôsobený na spásanie nízkej prízemnej vegetácie do výšky 5 metrov. Krk, ktorý spravidla nosil vo vodorovnej línii s chvostom a trupom, nemohol vztýčiť smerom od pliec dohora, iba do strán. Dlhočizný chvost navyše tvoril viac ako polovicu celkovej telesnej dĺžky a keď ním švihol zo strany na stranu, jeho špička sa pohybovala rýchlosťou zvuku. Tenký bičovitý chvost zrejme slúžil najmä na udržovanie kontaktov medzi členmi stáda a na vydávanie odstrašujúcich zvukov, ktoré zneli ako praskot biča až na to, že boli tisíckrát hlasnejšie. Nízkou podlhovastou hlavou s tenkými zubami v prednej časti čeľustí pripomínal mnohé iné sauropody.

Známy je z kompletných kostier a aj z odtlačkov kože. Vďaka nim vieme, že v strede krku, chrbta a chvosta sa mu tiahol rad vysokých kožených hrboľov, ktoré sa podobali na obdobné útvary dnešných leguánov. Ploché kožené hrbole mu pokrývali boky a poskytovali ich majiteľovi istý druh ochrany.

Veľkosť
-------

Ľahko stavaný diplodokus vážil pri priemernej dĺžke 25 až 27 metrov „len" 12 až 14 ton. Niektoré osamotené kosti však zanechali diplodoky dlhé až 45 m, vážiace 20 ton. Ďalší gigant – štyridsaťmetrový *Seismosaurus* – bol v skutočnosti nie osobitým rodom, ako sa pôvodne myslelo, ale najväčším (priemerne 35 – 40 m, maximálne azda aj 55 metrov dlhým) druhom diplodoka s mohutnejšou i prízemnejšou stavbou tela.

Pozri aj
--------

* Barosaurus
* Apatosaurus

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Diplodocus**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Diplodocus**
**Menedémos** (starogr. *Μενέδημος* – *Menedémos*) bol olympijský víťaz v synóride v roku 60 pred Kr.

Menedémos, syn Próta z Élidy, bol na 180. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v synóride (v pretekoch na voze s dvojzáprahom). V Olympii sa táto disciplína zaviedla na 93. hrách v roku 408 pred Kr.

Meno olympionika Menedéma je zaznamenané na dvoch podstavcoch jeho sôch, ktoré kedysi stáli na posvätnej pôde Olympie. Prvý podstavec s nápisom *IvO 214* (IvO = W. Dittenberger a K. Purgold, nápisy Olympia, Berlin 1896.) sa našiel východne od Diovho chrámu a druhý s nápisom *IvO 215*, ktorý uvádza aj víťazstvo jeho syna *Menedéma* v synóride so žrebcami v Nemei, objavili v Héraione.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Inscriptiones Graecae, *IvO 214*
2. 1 2 3 4 5  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2003. ISBN 0-203-49732-5. S. 102.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 249.
4. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
5. ↑  Inscriptiones Graecae, *IvO 215*
6. ↑  Macmillan Company, 1912, *American journal of archaeology*, str. 225

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Menej štátu** je slovenský skupinový blog publikujúci články týkajúce sa ekonomických, politických a spoločenských tém.

Portál pôvodne vznikol v novembri 2011. Vo svojej tiráži sa portál zdôrazňuje, že jeho prispievatelia nie sú *„homogénna skupina ľudí s jedným názorom na všetko, spoločné máme ,len′ to, že chceme menej štátu."* Politická orientácia príspevkov sa tak pohybuje od klasického liberalizmu a libertarianizmu k anarchokapitalizmu. Proklamovaným cieľom portálu je *„zmenšiť štátny aparát,* [...] *presvedčiť voličov a ľudí a potom tá zmena nastane sama. Je tam niekoľko prúdov, ktoré si myslia, ako k tej zmene príde, ale v podstate každý sa zhoduje v tom, bez toho, aby ľudia boli o tom presvedčení, tak ku žiadnej zmene nedôjde."*

Referencie
----------

1. ↑  Ondrušová 2012, s. 71
2. ↑  „O Menejštátu.sk v skratke", *Menej štátu*, c2015, dost. 2015-03-30
3. ↑  „Autori", *Menej štátu*, c2015, dost. 2015-03-30
4. ↑  Ondrušová 2012, s. 202

Literatúra
----------

* Ondrušová, Miroslava (2012), *Slovenská občianska žurnalistika*, Diplomová práca, Brno: Masarykova univerzita,

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky
**Kompozičný šach** alebo aj **problémový šach** je samostatná šachová disciplína, v ktorej sa autor snaží vytvoriť šachový problém (šachovú skladbu), alebo riešiteľ sa snaží tento problém vyriešiť.

V kompozičnom šachu sa usporadúvajú aj súťaže. Šachová skladba by mala spĺňať tieto kritériá:

* originalitu
* legálnosť pozície (okrem exoproblémov)
* korektnosť riešenia
* ekonomické
* estetické

**Ekonomické kritérium**: na šachovnici by nemal byť žiaden zbytočný materiál, každý kameň by mal mať nejakú funkciu

**Legálnosť pozície**: aspoň teoreticky by sa malo dať dospieť k pozícii na šachovnici v nejakej hypotetickej partii

Druhy šachových problémov
-------------------------

* dvojťažky
* trojťažky
* mnohoťažky
* cyklická téma
	+ Lačného téma
* šachové štúdie
* exoproblémy
	+ samomaty
	+ pomocné maty
	+ retrográdne problémy
	+ iné exoproblémy

Literatúra
----------

* Luboš Kopáč: Abeceda šachového problému, 1973
* Bedrich Formánek: Kompozičný šach na Slovensku, 1984

Externé odkazy
--------------

* Slovenská organizácia kompozičného šachu
* Prehľad šachových rubrík na Slovensku
**Kompostovací záchod** patrí k v súčasnosti ekologickým princípom riešenia „ľudského odpadu" v dome. Je to v podstate jeden veľký zásobník, ktorý vytvára objem pre kompostovaciu masu. Veľa závisí od konštrukcie zásobníka. Tá je vytvorená tak, aby poskytovala optimálne podmienky pre priebeh kompostovacieho procesu. Tento proces je ovplyvnený okrem zloženia kompostovaného materiálu, hlavne nevyhnutnými podmienkami - prívodom vzduchu, vlhkosťou a teplotou kompostovaného materiálu.

V kompostovacom záchode je nevyhnutné aeróbne kompostovanie, t. j. premena fekálií a organického odpadu prostredníctvom dýchajúcich mikroorganizmov. Tieto organizmy sú v rozkladacom procese a v premene kompostu omnoho výkonnejšie ako anaeróbne mikroorganizmy, ktoré v podmienkach neprístupu vzduchu rozkladajú látky zahnívaním a produkujú pritom páchnuce hnilobné plyny.

Podmienky na kompostovanie
--------------------------

V záujme vytvorenia optimálnych podmienok na kompostovanie, t. j. dostatočný prívod kyslíka, neprístup svetla, rovnorodá vlhkosť a teplota, musí kompostovací zásobník spĺňať nasledovné podmienky:

* musí byť dostatočne veľký, pretože na rozbehnutie kompostovacieho procesu je nevyhnutný minimálny objem 1m3. Avšak jeho dimenzovanie závisí od počtu členov domácnosti. Jedna 6-členná domácnosť produkuje ročne cca 1,4m3( = 1.000.-kg) kompostu. Zásobník záchodu by mal mať objem asi 3-4m3, čím je jeho vyprázdňovanie nutné len raz za 2-3 roky. Dno zásobníka je zošikmené, čím sa umožňuje neustály posun a hromadenie skompostovaného materiálu smerom k vyberaciemu otvoru, z ktorého sa prvý kompost odoberá po asi 1-2 rokoch.
* zásobník musí byť dostatočne tepelne izolovaný v záujme podpory samootepľovania kompostovacej masy počas rozkladu a obmedzenia úniku tepla mimo zásobník.
* musí byť neustále zabezpečené dostatočné prevetrávanie kompostovacej kopy, ktorá by sa nemala zlepiť do jednej masy, aby boli zachované životné podmienky aerobných mikroorganizmov. Táto podmienka prevetrávania sa zabezpečuje vetracími kanálmi upevnenými kolmo k podlahe.
* na odvádzanie nadbytočnej vlhkosti a zápachov v zásobníku slúži odvetrávacia rúra (jej účinnosť sa zvýši namontovaním ventilátora), ktorá by mala vyústiť až nad strechu domu.

Čo sa týka začlenenia kompostovacieho záchoda do domácnosti - jeho výstavba by mala byť riešená v kontexte celkovej koncepcie ekologického vodného hospodárstva objektu. Kompostovací záchod je optimálnym prostriedkom na šetrenie vodou.

Filozofia a princíp fungovania
------------------------------

Ide tu o kultúrnu napodobeninu prírodných kolobehov. Prírodné ekosystémy nepoznajú žiaden odpad. Biomasa a ekosystémy sú súčasťou neustáleho procesu premeny a kolobehu. „Odpad" a surovina sú v prírodnom ekosystéme totožné. Čo je teda tejto zákonitosti bližšie ako vrátiť prírode organický odpad prostredníctvom dlhoročného procesu zrenia, nazývaného tiež humifikácia. Jej výsledkom je opätovne vytvorený humus, ktorý možno použiť na prihnojenie záhrady.

Zdroj
-----

* Nagy ,E.: Manuál ekologickej výstavby. Permakultúra (CS) , 1999

Galéria
-------

* obr.1obr.1
* obr.2obr.2
Iron Man
**Iron Man** je fiktívna komiksová postava od Marvel Comics.

Charakteristika
---------------

Iron Man, vlastným menom Anthony Edward "Tony" Stark je multimiliardár, ktorý svoje peniaze zarobil v zbrojnom priemysle. Jeho otec bol veľký vynálezca a zakladateľ Stark Industries. Tony zdedil podnik po smrti rodičov, ktorí zahynuli pri dopravnej nehode. 

Spočiatku bol typický mladý miliardár; zbrane predával len tomu, kto dal najväčšiu ponuku. Jedného dňa bol však unesený zločineckou organizáciou Desať kruhov, ktorá chcela aby pre nich vytvoril dokonalú zbraň, pomocou ktorej by zničili svet. Tony bol pri únose vážne poranený a hrozila mu smrť. Vytvoril si preto umelé srdce v podobe energetického článku, ktorý mu voperovali do tela, aby dokázal pracovať na zbrani. V skutočnosti však tajne pracoval na bojovom obleku, s použitím ktorého by dokázal utiecť. Oblek bol napájaný priamo jeho ARK reaktorom (voperovaným energetickým článkom). Nakoniec sa mu podarilo utiecť a zároveň si uvedomil, že má obrovskú moc, ktorú môže využiť v boji proti zlu.

Postupom času si vytvoril mnoho bojových oblekov a prijal meno Iron Man. Každý oblek bol určený na niečo iné (lávový, vesmírny, vodný oblek atď.), ale každý mal rovnaké základné vlastnosti: umožňoval zdvihnúť 80 ton, bol nepriestrelný a takmer nezničiteľný, dokáže lietať nadzvukovou rýchlosťou, strieľať plazmové strely a v každom bolo zabudované najmodernejšie technické vybavenie (radar, navigácia atď.)

Iron Man sa stal jedným z najslávnejších hrdinov komiksu. Je stály a dôležitý člen skupiny The Avengers.

Jeho úhlavným nepriateľom sa stal Mandarin.

Postava Tonyho Starka umrela v komiksoch a seriáloch viackrát. To najznámejšie je vyobrazené vo filme *Avengers: Endgame* (2019).

Filmy
-----

* *Iron Man*
* *Neuveriteľný Hulk*
* *Iron Man 2*
* *Thor* (zmienka)
* *Avengers: Pomstitelia*
* *Iron Man 3*
* *Captain America: Zimný vojak* (zmienka)
* *Avengers 2: Vek Ultrona*
* *Ant-Man* (zmienka)
* *Captain America: Občianska vojna*
* *Strážcovia Galaxie 2* (zmienka, vystrihnutá scéna)
* *Spider-Man: Návrat domov*
* *Thor: Ragnarok* (zmienka)
* *Avengers: Nekonečná vojna*
* *Avengers: Endgame*
* *Spider-Man: Ďaleko od domova*
Rue des Prêtres-Saint-Séverin
**Rue des Prêtres-Saint-Séverin** (*ulica Kňazov od svätého Severína*) je ulica v Paríži. Nachádza sa v 5. obvode.

Poloha
------

Ulice je veľmi krátka, meria 79 metrov. Vedie pozdĺž západného priečelia kostola svätého Severína Parížskeho od križovatky s Rue Saint-Séverin a končí pri Rue de la Parcheminerie. Ulica je orientovaná zo severu na juh. Smerom na juh na ňu nadväzuje Rue Boutebrie.

Dejiny
------

Ulica získala svoj názov podľa kňazov kostola svätého Severína Parížskeho, ktorí v ulici bývali.

Významné stavby
---------------

* Kostol svätého Severína Parížskeho
* V dome č. 6-12 sídli Bibliothèque de l'Heure Joyeuse

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Rue des Prêtres-Saint-Séverin**

Externé odkazy
--------------

* Ulica na stránkach Paríža

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Rue des Prêtres-Saint-Séverin na českej Wikipédii.*
**Opatrenie** je jeden zo všeobecne záväzných právnych predpisov, ktoré vydávajú ministerstvá a ostatné ústredné orgány štátnej správy. Jeho základná úprava je uvedená v článku 123 Ústavy Slovenskej republiky.

Všeobecná charakteristika
-------------------------

Tvorbu všeobecne záväzných právnych predpisov (ďalej len „právny predpis") a teda aj opatrenia, záväzne určujú legislatívne pravidlá vlády pri príprave, predkladaní a prerokúvaní až po ich vyhlásenie Pri príprave a predkladaní legislatívneho zámeru sa postupuje podľa
smerníc na prípravu a predkladanie materiálov na rokovanie vlády.

Návrh na predloženie opatrenia
------------------------------

Člení sa na všeobecnú a osobitnú časť. Spracovaný návrh opatrenia predkladateľ zverejní a zašle ministerstvám a iným ústredným orgánom štátnej správy v pôsobnosti, ktorých sa právna úprava realizuje. Návrh opatrenia obsahuje názov, dátum schválenia a stručné vymedzenie jeho hlavného obsahu. 

„OPATRENIE

Ministerstva financií Slovenskej republiky
z ............. 1999

o ... (ktorým sa mení a dopĺňa ...)".

Účinnosť opatrenia
------------------

Vyjadruje sa vetou: „Toto opatrenie nadobúda účinnosť ..." a pripája sa dátum s vyjadrením
príslušného mesiaca, napríklad „1. januára 1997", ak nemá výnimočne nadobudnúť účinnosť dňom vyhlásenia. Jednotnú legislatívnu techniku tvorby právnych predpisov obsahujú legislatívno-technické pokyny.

Vyhlasovanie opatrení
---------------------

Opatrenia sa vyhlasujú uverejnením oznámenia o ich vydaní v zbierke zákonov, ak osobitný zákon neustanoví, že sa vyhlasujú uverejnením ich úplného znenia. 
.

Referencie
----------

1. ↑   Kráľ, Ján a Holák, Andrej. 1999. *Teória a prax legislatívnej činnosti*  Bratislava : PF UK , 1999. s.75 {Cit. 2009-11-27}.
2. ↑  Ministerstvo obrany SR. 2005. *Legislatívne pravidlá vlády Slovenskej republiky*  Bratislava : Sekcia legislatívy a práva , 2005. s.15 schválené uznesením vlády SR č.241 z 8.4.1997 v znení neskorších predpisov{Cit. 2009-11-27}.

Zdroje
------

* Kráľ, Ján a Holák, Andrej. 1999. *Teória a prax legislatívnej činnosti*  Bratislava : PF UK , 1999. 104 s. {Cit. 2009-11-27}.
* Ministerstvo obrany SR. 2005. *Legislatívne pravidlá vlády Slovenskej republiky*  Bratislava : Sekcia legislatívy a práva , 2005. s.44 schválené uznesením vlády SR č.241 z 8.4.1997 v znení neskorších predpisov{Cit. 2009-11-27}.
Automatické **plánovanie trasy** je služba, ktorú poskytujú automobilové alebo osobné navigačné prístroje pre uľahčenie orientácie v hustej mestskej dopravnej sieti, alebo v neznámom meste. Plánovač trasy je schopný užívateľovi v krátkom čase nájsť najkratšiu alebo najrýchlejšiu cestu na požadované miesto. Užívateľ môže upresniť parametre trasy, napríklad ak si neželá využívať spoplatnené úseky ciest, volí si typ dopravného prostriedku (automobil, bicykel, chodec), prípadne zadáva medzizastávky.

Princíp
-------

Hľadanie trasy v mape podľa zadaných súradníc prebieha pomocou algoritmov hľadania najkratšej trasy v grafe. Najjednoduchším algoritmom umožňujúcim nájsť cestu v grafe je Dijkstrov algoritmus, pri komplikovanejších navigačných systémoch sa využíva A\* algoritmus. Táto schopnosť vyžaduje, aby navigačný systém obsahoval uloženú mapu vo forme grafu.

Doplnkové služby
----------------

Navigačný systém je obvykle schopný vyhľadanú trasu zobraziť na displeji v kontexte mapy, aby vodič videl, kam pôjde. Počas jazdy navigačný systém ukazuje bezprostredné okolie vozidla, ak je toto vybavené GPS prijímačom. Navigačný systém môže užívateľovi poskytnúť itinerár cesty s predným rozpisom všetkých križovatiek, odbočiek a dojazdových časov k ním, prípadne môže poskytnúť automatickú hlasovú navigáciu, kedy hlasový výstup navigácie informuje vodiča o potrebe zmeny smeru na križovatke. V prípade, že vodič opustí vytýčenú trasu, je navigačný systém schopný automaticky prepočítať trasu a navrhnúť nové riešenie.
SMD kondenzátory (vľavo) v porovnaní s klasickými (vpravo, tantalový a elektrolytický)
SMD rezistory v pôvodnom balení - toto balenie umožňuje použitie v osadzovacom stroji
**Povrchová montáž** je spôsob upevňovania elektronických súčiastok na dosku plošných spojov. Na rozdiel od staršieho spôsobu montáže do vyvŕtaných dier („through-hole"), u povrchovej montáže sú súčiastky (v úprave pre povrchovú montáž, tzv. SMD), ukladané a spájkované priamo na vodivé plošky.

Použitie povrchovej montáže si vynútila potreba automatizácie osadzovania súčiastok ako aj pokračujúca miniaturizácia v elektronike (ktorá je vynútená nielen komerčným úspechom malých elektronických zariadení, ale aj znížením ceny vďaka použitiu menšieho množstva všetkých materiálov a zvyšujúcou sa pracovnou frekvenciou zariadení).

Postup montáže
--------------

Na plôšky dosky plošných spojov, ktoré budú spojené s vývodmi súčiastok, je nanesená sieťotlačou špeciálna pasta, ktorá obsahuje v jemnej práškovej podobe spájku a tavidlo. Potom sú súčiastky ukladané na svoje miesta počítačom ovládaným automatom. Niekedy sú súčiastky aj lepené na dosku plošných spojov kvapkou lepidla pod neaktívnou časťou súčiastky, najmä ak ide o obojstrannú montáž. Potom je doska umiestnená v peci, s presne riadeným priebehom teploty v čase, kde je spájka pretavená (pričom ostatné súčasti pasty sa odparia).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Povrchová montáž**

Externé odkazy
--------------

* Popis jednotlivých púzdier súčiastok SMD a technológie SMT
* Americký patent US 6703683 B Chip resistor and method for manufacturing the same
Powerball Neon Green
**Power ball** je obchodné meno ručného posilňovacieho nástroja určeného tiež pre relaxáciu, rehabilitáciu svalov ruky, alebo ako hračka. Zariadenie sa skladá z obalu veľkosti tenisovej loptičky z plastu, alebo kovu ktorý sa nachádza okolo voľne sa otáčajúceho rotoru. Tento je možné roztočiť buď na neho namotanou šnúrkou, alebo odrazením prstom. Keď sa rotor začne otáčať, zariadenie začne fungovať ako gyroskop. Pri dostatočne rýchlych otáčkach je možné krútivým pohybom zápästia zrýchlovať jeho otáčky.

Princíp
-------

Základnou časťou zariadenia je rotor, ktorý je uložený v pevnom obale z plastu. Obal takmer kompletne zakrýva rotor až na otvor ktorým sa dá k nemu dostať a roztočiť ho. Rotor je pripevnený k osi, ktorá sa nachádza v žliabku vnútorného obvodu vonkajšej kostry. Ľahký prstenec s dvomi drážkami sa nachádza v žliabku. Tento prstenec sa v žliabku môže šmýkať - drží otáčajúci sa gyroskop vystredený v kostre zabraňujúc sa im navzájom dotknúť (čo by spomalilo gyroskop), ale umožňujúci zmenu orientácie osi. Keď sa začne gyroskop otáčať, nakláňanie zariadenia zapôsobí na gyroskop tak, že sa oska začne šmýkať po obvode v žliabku v smere kružnice. Žliabok z vnútra obalu je o niečo širší ako oska - vonkajší krútivý moment, ktorým človek pôsobí na zariadenie spôsobí že koniec jednej osky tlačí na hornú hranu žliabku a popritom druhý koniec tlačí na spodnú hranu žliabku na druhej strane. Tieto dva účinky spolu spôsobujú že zariadenie funguje - gyroskop pôsobí ako reakcia na vonkajší moment otáčania a pôsobenie osky na hrany žliabku spôsobuje zrýchľovanie otáčajúceho sa rotoru.

Zrýchlenie gyroskopu je najlepšie keď pôsobenie gyroskopu je v súhre s pohybom zápästia, takže moment zrýchlenia pôsobí neustálo. Zápästie sa môže otáčať obomi smermi (v smere hodinových ručičiek, či proti nemu) -- vo výsledku sa vždy zvyšujú otáčky. Určitý čas trvá kým človek nájde ten správny bod otáčania, pretože pri príliš rýchlom krútení zápästím sa vďaka šmykovému treniu gyroskop začne spomaľovať. Pretože trecia sila je základným prvkom funkčnosti zariadenia žliabok nesmie byť mazaný.

Pozri aj
--------

* Gyroskop

Externé odkazy
--------------

* Powerball - recenzia
**Povstanie Juraja Dóžu** (iné názvy: **Dóžovo povstanie**, **Uhorská roľnícka vojna**, **Uhorská sedliacka vojna**) bolo veľké povstanie jednoduchého ľudu proti šľachte v Uhorsku v apríli až júli roku 1514, ktoré vzniklo z neúspešne zorganizovanej križiackej výpravy.

9. apríla ostrihomský arcibiskup Tomáš Bakóc v Budíne slávnostne z poverenia pápeža Leva X. vyhlásil zvolanie križiackej výpravy proti Osmanskej ríši, ktorá na začiatku 16. storočia ohrozovala Uhorsko, výmenou za odpustky účastníkom. Keďže uhorská šľachta nemala záujem zúčastniť sa, 40-tisícové vojsko, ktoré sa zišlo v máji v Budíne, tvorili chudobné vrstvy (roľníci, študenti, mestská chudoba a podobne) nazývané vtedy kuruci. Na čele vojska stál sedmohradský zeman Juraj Dóža Sikul (Juraj Dóža), pretože sa nenašiel uhorský magnát, ktorý by sa tejto úlohy ujal.

Keďže uhorská šľachta bola proti tejto výprave a nemienila ospravedlniť neprítomnosť poddaných na svojich majetkoch, v polovici mája kuruci vyvolali občiansku vojnu proti zemepánom. Centrum bolo v dnešnom Maďarsku, bojovalo sa aj na Východnom Slovensku a v Bratislave.

V júli kuruci obsadili uhorské nížiny a časti Sedmohradska. 15. júla povstanie porazili uhorskí magnáti, najmä Ján Zápoľský a Štefan Bátori I..

Následkom bolo upálenie Dóžu zaživa ako „roľníckeho kráľa", povešanie a pozabíjanie 50 000 povstalcov a najmä prijatie nevoľníctva uhorským snemom 10. októbra 1514 (kodifikované aj v Tripartite).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Povstanie Juraja Dóžu**
Rue de l’Université
**Rue de l'Université** (*Univerzitná ulica*) je ulica v Paríži. Nachádza sa v 7. obvode. Je pomenována po Parížskej univerzite.

Poloha
------

Ulice vedie paraĺelne pozdĺž Seiny na jej ľavom brehu vo vzdialenosti niekoľko sto metrov a je orientovaná z východu na západ. Začíná na križovatke s Rue des Saints-Pères, kde nadväzuje na *Rue Jacob*, a smeruje cez Boulevard Saint-Germain, Esplanade des Invalides, Boulevard de la Tour-Maubourg, Avenue Bosquet, Avenue Rapp a Avenue de la Bourdonnais a končí na *Allée Paul-Deschanel* severovýchodne od Eiffelovej veže.

Dejiny
------

V 12. storočí získala Parížska univerzita územie pozdĺž Seiny, západne od opátstva Saint-Germain-des-Prés, ktoré bolo predchádzajúcim majiteľom. Tieyto pozemky sa nazývali *Pré-aux-Clercs* (Lúka duchovných) a prvá písomná zmienka o nich pochádza z roku 960.

Tieto pozemky v roku 1639 univerzita predala. Na nich vznikla nová štvrť, ktorej hlavnou ulicou sa stala *Rue de l'Université*. Počas postupného rozširovania mesta bola ulica neskôr prodĺžená od Esplanade des Invalides až k Champ-de-Mars.

Významné stavby
---------------

* Dom č. 11: stavba z roku 1844, sídlo Hugotovej nadácie Collège de France
* Dom č. 101: postavený v roku 1974 pre kancelárie Národného zhromaždenia, renovovaný v roku 2008 a spojený podzemnou chodbou s Palais Bourbon
* Dom č. 102: *Hôtel de Locmaria* (1730)
* Domy č. 126-128: Palais Bourbon a Hôtel de Lassay, sídla Národného zhromaždenia
* Dom č. 182: Auguste Rodin tu mal ateliér
* Dom č. 200: Palais de l'Alma, ktorého hlavný vchod je na Quai Branly
* Dom č. 204: južná fasáda a vstup do Musée du quai Branly

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Rue de l’Université**

Externé odkazy
--------------

* Ulica na stránkach Paríža

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Rue de l'Université na českej Wikipédii.*
Súradnice: 48°28′07″S 19°26′41″V﻿ / ﻿48,4685°S 19,4447°V﻿ / 48.4685; 19.4447

**Baraní vrch** (726,8 m n. m.) je vrch v pohorí Ostrôžky. Leží nad obcou Budiná, približne 8 km južne od Detvy.

Poloha
------

Masív sa nachádza v centrálnej časti pohoria. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Lučenec a v katastrálnom území obce Budiná. V okolí sa nachádzajú usadlosti Budinských lazov, najbližšími väčšími sídlami sú juhovýchodným smerom situovaná Budiná, južne ležiaca Ábelová, západne Stará Huta a severne Bukovinka (Podkriváň) a Kriváň.

Opis
----

Baraní vrch je súčasťou hrebeňa, ktorý vedie od Ostrôžky (877 m n. m.) juhovýchodným smerom cez Budinskú skalu (765 m n. m.) na Jasenie (771 m n. m.). Severným smerom leží Javor (821 m n. m.) a Pereš (642 m n. m.), západným Pľutov vrch (741 m n. m.), plytkým sedlom oddelená Budinská skala (765 m n. m.) a Fekiačov vrch (774 m n. m.), južným Žiakov vrch (706 m n. m.), Bralce (817 m n. m.) a Vrchovina (765 m n. m.) a východným Jasenie (771 m n. m.) a Činčorov vŕšok (662 m n. m.). Severné svahy sú pramennou oblasťou Krivánskeho potoka, južné odvodňuje Tuhársky potok, oba do rieky Ipeľ. Na vrchol nevedie značený chodník, no južným úbočím vedie zelená značka v trase cesty.

### Výhľady

Nezalesnený vrch ponúka nerušený kruhový rozhľad. Vidieť je možné okolité vrchy Ostrôžok, pri dobrých podmienkach tiež Javorie, Kremnické vrchy, Veľkú Fatru, Nízke Tatry, Poľanu a Veporské vrchy.

Prístup
-------

Na vrchol nevedie značený chodník, no južným smerom vedie traverzom cesta i zelená značka.

* po  zeleno značenej trase (južným úbočím):
	+ od východu od Chaty pod Javorom cez Budinské lazy
	+ od juhu z Tuhára cez Bralce a rázc. Budinská skala
* po  červenej značke z Podkriváňa cez rázc. Budinská skala

Referencie
----------

1. 1 2 3 4   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-04-23]. Dostupné online.
2. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2022-04-23]. Dostupné online.
3. ↑  *Javorie – Ostrôžky. Letná turistická mapa.* 1 : 50 000. Harmanec: VKÚ, a. s.
4. ↑   *Peakfinder* [online]. peakfinder.org, [cit. 2022-04-23]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Ostrôžky
* Zoznam vrcholov v Ostrôžkach

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej mape

| * z
* d
* u
Ostrôžky |
| --- |
| Prírodné pamiatky | 
* Krivánsky potok

 |
| Vybrané vrchyZoznam vrcholov | 
* Ostrôžka (877)
* Javor (821)
* Bralce (817)
* Stanová (800)
* Vrchovina (785)
* Kobylí vrch (782)
* Fekiačov vrch (774)
* Jaseňový vrch (771)
* Páleniská (769)
* Budinská skala (765)
* Pľutov vrch (741)
* Vlčia skala (727)
* Lysec (716)

 |
**Etienne-Gabriel Morelly** (\* 1717 – † ?) bol francúzsky filozof, hlavný predstaviteľ racionálneho socializmu a utopického socializmu. 

Snažil sa vyvodiť zákony spoločenského pokroku na podklade *stálej* a *nemennej* ľudskej prirodzenosti. Jeho ideálna spoločnosť spočíva na zrušení súkromného vlastníctva, práve každého občana byť živený na útraty kolektívu a na jeho povinnosti prispievať podľa svojich schopností k všeobecnému blahobytu. Tieto tri zásady by mohli vykoreniť zo spoločnosti všetky neresti a každé zlo.

Pre Morellyho komunizmus sa nadchol Gracchus Babeuf a socialistickí myslitelia 19. storočia.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * BnF: 121363235
* GND: 118736868
* ISNI: 0000 0000 8189 3912
* LCCN: n85305086
* NK ČR: mzk2010587016
* SNK: 201786
* VIAF: 120700248
* WorldCat: lccn-n85305086



**Základné dielo:** *Stroskotanie plávajúcich ostrovov, alebo **Basiliada** slávneho Filipa*

K dielu:
Basiliada je jednou z najdôležitejších utópií osvietenstva. Morelly sa pravdepodobne inšpiroval románom Angličana Richarda Heada *Plávajúci ostrov*, alebo románom *Guliverove cesty*. Ale pokiaľ ide o skutočné pramene Morelly sa inšpiroval opisom systému vlády Inkov od Garcilasssa de la Vega v jeho *Kráľovských komentároch*. 
dej - V strede šíreho mora je úrodný a bohatý okrsok, kde príroda poskytuje blahobyt a ľudia sú nevinní a šťastní. *Vlastníctvo, matka všetkých deliktov, ktoré zaplavuje zvyšok sveta, sú im neznáme*. Zem je spoločným zdrojom obživy. Morellyho komunistická spoločnosť má prísne organizovanú štruktúru s pevne riadenou výrobou s rozdeľovaním. Zväzok výrobcov sa riadi centrálnym ekonomickým plánom. Všetko sa rozdeľuje na verejnom námestí každému otcovi rodiny pre jeho potrebu i potrebu jeho dietok. Ak človek prispieva svojím dielom k verejnému prospechu, má právo, aby ho štát živil. 

Morelly týmto dielom vytvoril prvý novodobý model socialistického riadenia spoločnosti ktorý nebol spojený s askézou jeho utopistických predchodcov. Morelly má víziu o štáte v ktorom by sa zbúrala bariéra súkromného vlastníctva, štáte v ktorom by každý prispieval prácou ako mohol a v ktorom štát mal za úlohu uspokojiť potreby každého občana ktorý povinne prispieval k verejnému vlastníctvu komúny svojim podielom na práci. Ako prvý spomína vo svojom diele rozdelenie spoločnosti na triedy ako aj plán ako základ riadenia ekonomických vzťahov, snaží sa úplne zničiť obchod, peniaze. Každý člen komúny by mal mať o seba postarané teda existencia obchodu súkromného vlastníctva, ako aj peňazí mala byť prekonaná socializmom.
Mapa japonských provincií so zvýraznenou provinciou Mucu
Provincia **Mucu** (jap. 陸奥国 – Mucu no kuni), nazývaná tiež **Sakušú** (作州), bola bývalá japonská provincia, na ktorej území sa dnes rozkladajú prefektúry Fukušima, Mijagi, Iwate a Aomori a mestá Kazuno a Kosaka v prefektúre Akita. Bola tiež známa ako **Óšú** (奥州).

Provincia Mucu v severnej časti ostrova Honšú bola založená ako jedna z posledných provincií, až kde si cisársky dvor (Japonci) podrobil pôvodné obyvateľstvo (Ainu) a stala sa najväčšou provinciou, pretože mohla postupne expandovať smerom na sever. Starobylé hlavné mesto ležalo na území dnešnej prefektúry Mijagi. V priebehu obdobia Sengoku vládli rôznym častiam provincie rôzne rody. Na juhu v Aizuwakamacu mal svoje hradné mesto klan Uesugi, na severe v Morioke zasa klan Nanbu a blízky spojenec Iejasua Tokugawu, Masamune Date, založil mesto Sendai, ktoré je dnes najväčším mestom celého regiónu Tóhoku.

V priebehu obdobia Meidži boli (na krátku dobu) z časti Mucu vytvorené štyri ďalšie provincie: Rikučú, Rikuzen, Iwaki a Iwaširo. Oblasť, ktorá je dnes prefektúrou Aomori, zostala súčasťou Mucu až do zrušenia systému lén a zavedenia prefektúr v roku 1871.

| * z
* d
* u
Bývalé japonské provincie |
| --- |
| 
* Aki
* Awa (Kantó)
* Awa (Šikoku)
* Awadži
* Biččú
* Bingo
* Bizen
* Bungo
* Buzen
* Cušima
* Čikugo
* Čikuzen
* Čišima
* Dewa
* Eččú
* Ečigo
* Ečizen
* Harima
* Hida
* Hidaka
* Higo
* Hitači
* Hizen
* Hjúga
* Hóki
* Iburi
* Iga
* Ijo
* Iki
* Inaba
* Ise
* Išikari
* Iwami
* Izu
* Izumi
* Izumo
* Jamaširo
* Jamato
* Kaga
* Kai
* Kawači
* Kazusa
* Kii
* Kitami
* Kózuke
* Kuširo
* Mikawa
* Mimasaka
* Mino
* Mucu
* Musaši
* Nagato
* Nemuro
* Noto
* Oki
* Ómi
* Ošima
* Ósumi
* Owari
* Sacuma
* Sado
* Sagami
* Sanuki
* Seccu
* Suó
* Suruga
* Šima
* Šimocuke
* Šimósa
* Šinano
* Širibeši
* Tadžima
* Tanba
* Tango
* Tešio
* Tokači
* Tosa
* Tótómi
* Wakasa

 | Vlajka Japonska |
Použitie gréckeho ohňa byzantským loďstvom proti loďstvu Tomáša Slovana.
**Grécky oheň** (byzant. ὑγρόν πὺρ – dosl. tekutý plameň) bola horľavá (možno aj výbušná) kvapalina, ktorá horela aj na vode; šlo o zbraň byzantského loďstva proti nepriateľským lodiam.

Byzantínci používali grécky oheň s veľkým úspechom v námorných bitkách aj vďaka tomu, že zápalná látka mohla pokračovať v horení po vyliatí na vodnú hladinu. Poskytovala technologickú výhodu a napomohla Byzantíncom ku viacerým víťazstvám. Za najznámejšie sú považované odrazenie arabského útoku na Konštantínopol v rokoch 678 a 817 – 818.

Európski križiaci týmto termínom chybne označovali akékoľvek zápalné zmesi používané Arabmi, Číňanmi alebo Mongolmi. Tieto však predstavovali odlišné zápalné zmesi, iného zloženia ako bol grécky oheň používaný Byzantíncami. Zloženie gréckeho ohňa bolo v Byzantskej ríši silne stráženým štátnym tajomstvom, preto sa informácie o jeho zložení do súčasnosti nedochovali. Zloženie gréckeho ohňa dodnes zostáva vecou špekulácií a diskusií. Podľa väčšiny predpokladov sa skladal zo zmesi prírodnej živice, ropy, vápna, síry a liadku. Okrem samotného špecifického zloženia bolo použitie tejto zbrane Byzantíncami pri boji s nepriateľom špecifické aj využitím natlakovaných nádob sifónového tvaru, čo umožňovalo striekať zapálenú tekutinu na nepriateľa z väčšej vzdialenosti.

Referencie
----------

1. ↑  GREEK FIRE. In: KAZHDAN, Alexander P. ed. *The Oxford Dictionary of Byzantium*. New York : Oxford University Press, 1991. 2232 s. ISBN 0-19-504652-8. S. 873.
2. 1 2  Řecký oheň. In: VAVŘÍNEK, Vladimír; BALCÁREK, Petr. *Encyklopedie Byzance*. 1. vyd. Praha : Libri; Slovanský ústav AV ČR, 2011. 552 s. (Práce Slovanského ústavu AV ČR. Nová řada; zv. 33.) ISBN 978-80-7277-485-2,  978-80-86420-43-1. S. 422.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Grécky oheň**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Greek fire na anglickej Wikipédii.*
**Sikyón** (starogr. *Σικυών* – *Sikyón*, lat. *Sicyon*) je v gréckej mytológii syn Marathóna, nástupca sikyónskeho kráľa Lamedóna

Lamedón mal s Fénou, dcérou Aténčana Klytia dcéru Zeuxippu. Lamedón bol neskôr vo vojnovom stave so synmi Achaia, s bratmi Archodrom a Architelom a vtedy mu prišiel z Atiky na pomoc Sikyón. Lamedón mu preto z vďaky dal svoju dcéru Zeuxippu za manželku a keďže nemal potomka po meči, vyhlásil ho za svojho nástupcu.

Keď Sikyón prevzal kráľovskú korunu, jeho krajinu dovtedy nazývanú *Aigialea*, pomenovali po ňom Sikyón. Sikyón a Zeuxippé sa následne stali rodičmi jedinej dcéry Chthonofyly, ktorej sa s bohom Hermom narodil syn Polybos. Chthonofylé sa potom vydala za Flianta, syna boha Dionýza a porodila mu syna Androdama. Nástupcom Sikyóna sa na sikyónskom tróne stal prvorodený syn Chthonofyly, Polybos.

Referencie
----------

1. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,1,1.
2. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,6,5.
3. 1 2  Eusebios, *Kronika* 2,175.
4. 1 2  Hieronymus, *Chronicon*, 16-187.
5. 1 2 3  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,6,6.

Pozri aj
--------

* Zoznam kráľov Sikyónu
**Rytier Roland** (starofransky *Hruodland*, taliansky *Orlando*) je pololegendárna postava renesančnej literatúry, hlavný paladín Karla Veľkého.

Historická postava
------------------

Má sa za to, že predobrazom legendy je skutočný rytier, azda synovec Karla Veľkého, ktorý padol v roku 778 boji proti kresťanským Baskom počas Bitky o Roncevauxský priesmyk v Pyrenejách. Existuje o tom historická zmienka v diele *Vita Karoli Magni* (*Život Karola Veľkého*) od jeho dvorana a životopisca Einharda. Spomína sa v nej „Roland, pán Bretónskej marky" (lat. *Hruodlandus Brittannici limitis praefectus*), ktorý padol v súboji spolu s inými rytiermi.

Literárna postava
-----------------

Socha rytiera Rolanda v v Brémach (1404).
Pútnici do španielskeho Santiaga de Compostela potom šírili ústnu tradíciu o chrabrom rytierovi po celej Európe. Stovky rokov po svojej smrti sa rytier Roland stal hlavnou postavou *Rolandovej piesne*, balady z 12. storočia, ktorá opisuje jeho smrť v tejto bitke, na rozdiel od skutočnosti, ako v bitke proti moslimom.

Neskorší autori piesní žánru *chanson de geste* a renesančných epických balád ako *Zaľúbený Roland* (*Orlando innamorato*) alebo *Zúrivý Roland* (*Orlando furioso*) asi nemali snahu o historickú presnosť.

Od 15. storočia zdobí podobizeň rytiera Rolanda mnohé európske mestá, najstaršia socha z roku 1404 sa nachádza v Brémach.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Rytier Roland**
|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| **Írska republika*Poblacht na hÉireann***

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ← Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Írska | **1919 – 1922** | Írsky slobodný štát → |

|  |
| --- |
| Vlajka štátuvlajka |

 |
| **Geografia**

|  |
| --- |
| Mapa štátu |

 |
| Hlavné mesto | Dublin |
| Rozloha | 84 116 km²  |
| **Obyvateľstvo** |
| Počet obyvateľov | 4 400 000  |
| **Štátny útvar** |
| Štátne zriadenie | republika |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Predchádzajúce štáty:**

|  |  |
| --- | --- |
| Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Írska | Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Írska |

 | **Nástupnícke štáty:**

|  |  |
| --- | --- |
| Írsky slobodný štát | Írsky slobodný štát |

 |

 |

**Írska republika** (ír. *Poblacht na hÉireann*) bol revolučný (neuznaný) štát, ktorý vyhlásil svoju nezávislosť od Spojeného kráľovstva v januári 1919. V tom istom čase organizácia Írski dobrovoľníci prešla pod kontrolu Dáil Éireann a stali sa známi ako Írska republikánska armáda. Bojovali proti britským ozbrojeným silám v Írskej vojne za nezávislosť.

Vojna za nezávislosť skončila anglo-írskou zmluvou, ktorá bola podpísaná 6. decembra 1921 a schválená bola Dáil Éireannom dňa 7. januára 1922. Dočasná vláda bola zriadená v súlade s podmienkami zmluvy, ale Írska republika existovala až do 6. decembra 1922, keď sa Írsko stalo samosprávnou domíniou s názvom Írsky slobodný štát. Avšak 6 krajov ostrova využilo svoje právo podľa zmluvy a vrátilo sa pod správu Spojeného kráľovstva dňa 8. decembra 1922, čo viedlo k rozdeleniu Írska a tak sa Írsky slobodný štát skladal iba z 26 krajov z celkového počtu 32.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Irish Republic na anglickej Wikipédii.*
**Rytierstvo** označuje životný štýl, názory na svet a etický kódex európskych rytierov počas stredoveku.

Počas dvoch storočí, keď západné kresťanstvo dosiahlo svoj vrchol, sa napriek všetkým trvajúcim násilnostiam v spoločnosti vyvinuli isté hodnoty, ktorých dodržiavanie zlepšovalo ľuďom život.

Na sklonku 10. storočia sa objavuje slovo „rytier". Títo profesionálni bojovníci žili, s výnimkou chudobných rytierov, na hradoch. Na konci 11. storočia sa rytiersky stav stal dedičným a presadil sa lénny systém. Vznikol nový typ šľachty. Vyvinuli sa isté rituály, ako pasovanie za rytiera, očistný kúpeľ, požehnávanie zbraní na oltári, nočná vigília pred pasovaním.

Pokiaľ ide o povinnosti rytiera, veľmi dobre nás o nich informuje dielo Boniza zo Sutri nazvané *Liber de vita Christiana* (Kniha o kresťanskom živote). Rytier musel byť verný svojmu lénnemu pánovi s jednou výnimkou - keby ho pán nútil zúčastniť sa na nespravodlivej vojne. Bol povinný bojovať za svoju krajinu a zastávať sa chudobných, vdov a sirôt. Nesmel plieniť. Mal prenasledovať heretikov a schizmatikov, ale nadovšetko musel dodržiavať prísahu. Takto pôsobil v službách cirkvi a štátu. Z toho hľadiska sa rytierstvo javí ako inštitúcia, ktorá zabezpečovala mier.

Medzi rokmi 1120 – 1128 vznikol francúzsky epos *Le chanson de Roland* (Pieseň o Rolandovi). A španielsky rytier, ktorý je opisovaný v *Cantar de Mio Cid* (Pieseň o mojom Cidovi), je úplne podobný tomu, o ktorom sa píše v spomínanom francúzskom románe.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Rytierstvo**