recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Bol Manute Bol** (\* 16. november 1999, Chartúm, Sudán) je juhosudánsky basketbalista. V súčasnosti je Bol hráčom klubu Orlando Magic hrajúcom v NBA. Bol Bol bol považovaný za jedného z najsľubnejších prospektov pred draft 2019, v ktorom bol Bol napokon zvolený zo 44. miesta, hoc sa predpokladalo, že príde na rad ešte v prvej desiatke.

Osobný život
------------

Bol Bol sa narodil v Sudáne do rodiny bývalého basketbalistu, tiež hráča NBA, Manute Bola. Dôvod, prečo bol Bol Bol pomenovaný Bol, bol Bol Bol, ktorý bol náčelníkom Dinkov. Bol Bol bol zároveň Bol Bolovým prastarým otcom. Bol Bol by bol vyrastal v Sudáne, ale z dôvodu vojenských nepokojov v krajine sa rodina rozhodla emigrovať. Bolovci sa okolo roku 2001 usadili v Connecticute v Spojených štátoch, ktoré im poskytli azyl.

Kariéra v NBA
-------------

### Denver Nuggets (2019 - 2022)

Bol Bol bol draftovaný v roku 2019 tímom Miami Heat. Bol nikdy nebol hráčom Heat, pretože už o pár týždňov neskôr bol Bol Bol vymenený za voľbu v druhom kole draftu 2022 do Denveru Nuggets, s ktorým podpísal vstupný kontrakt v septembri 2019. Prvý zápas v najlepšej basketbalovej lige sveta odohral, zhodou okolností, proti Miami Heat v auguste 2020.

Začiatkom roku 2022 by bol Bol Bol býval vymenený do Detroitu Pistons, ale prestup Bol Bola bol napokon anulovaný, nakoľko nebol Bol Bol schopný prejsť fyzickými testami.

### Orlando Magic (2022 - súčasnosť)

Pár dní po zmarenej výmene do Detroitu, bol Bol Bol poslaný do tímu Boston Celtics. Za Celtics nestihol odohrať ani jeden zápas, pretože už o pár týždňov Bol bol opäť vymenený, tentokrát do tímu Orlando Magic. Za jeden mesiac Bol vystriedal štyri kluby, ale do zápasového diania zasiahol iba v drese jedného. Bol Bol bol po bolestivom zranení nútený v januári 2022 podstúpil operáciu, pre ktorú zmeškal zvyšok sezóny 2021/22.

Referencie
----------

1. ↑   *Bol slides to Heat at No. 44, traded to Nuggets* [online]. ESPN.com, 2019-06-21, [cit. 2022-06-30]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑   *Bol Bol* [online]. www.usab.com, [cit. 2022-06-30]. Dostupné online. (po anglicky)
3. ↑  WINN, Luke. *Bol Bol eyes potential to exceed father Manute's legacy* [online]. Sports Illustrated, [cit. 2022-06-30]. Dostupné online. (po anglicky)
4. ↑  . Dostupné online.
5. ↑   *Denver Nuggets acquire Bol Bol from Miami Heat in NBA Draft* [online]. www.nba.com, [cit. 2022-06-30]. Dostupné online. (po anglicky)
6. ↑   *Pistons void Bol deal because of failed physical* [online]. ESPN.com, 2022-01-13, [cit. 2022-06-30]. Dostupné online. (po anglicky)
7. ↑  . Dostupné online.
8. ↑   *Orlando Magic Acquire Bol Bol, P.J. Dozier, Future Second Round Draft Pick and Cash Considerations From Boston* [online]. www.nba.com, [cit. 2022-06-30]. Dostupné online. (po anglicky)
9. ↑   *Magic’s Bol Bol to miss remainder of season* [online]. Orlando Sentinel, [cit. 2022-06-30]. Dostupné online.
**PBZ Zagreb Indoors 2009** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 2. do 8. februára 2009 v hale na tvrdom povrchu v chorvátskom meste Záhreb. Do hlavného turnaja sa z kvalifikácie dostali aj dvaja slovenskí reprezentanti. Dominik Hrbatý vypadol v prvom kole s obhajcom Stachovským z Ukrajiny a Lukáš Lacko taktiež vypadol v prvom kole s domácim Ančićom. Titul v dvojhre získal Chorvát Marin Čilić, ktorý vo finále porazil krajana Ančića. Bol to jeho tretí titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Čech Martin Damm a Švéd Robert Lindstedt, ktorí vo finále porazili nemecko-holandský pár Christopher Kas, Rogier Wassen. Pre Damma to bol 38. a pre Lindstedta piaty titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na PBZ Zagreb Indoors 2009*
**Chorvátsko Marin Čilić** vs. Chorvátsko Mario Ančić 6-3 6-4

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na PBZ Zagreb Indoors 2009*
**Česko Martin Damm / Švédsko Robert Lindstedt** vs. Nemecko Christopher Kas / Holandsko Rogier Wassen 6-4 6-3

Externé odkazy
--------------

| * z
* d
* u
Turnaje v Záhrebe |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |  |  | 1996 | 1997 | – | – |
| – | – | – | – | – | – | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 | 2011 | – | – | – | – | – | – | – | – |

 |
**Pseudopilot** je človek, ktorý simuluje skutočného pilota lietadla pri výcviku riadiaceho letovej prevádzky.

Výcvik letových dispečerov (riadiacich) sa uskutočňuje na radarovom počítačovom systéme, ktorého výstup je však nahradený simulovanou letovou prevádzkou. Tzn. ciele, ktoré riadiaci vidí na obrazovke, nie sú skutočné ale iba virtuálne lietadlá. Tieto virtuálne lietadlá sú ovládané pseudopilotmi. Medzi riadiacim a pseudopilotmi prebieha počas výcviku simulované rádiové spojenie (použitím headsetu - slúchatiek a mikrofónu).

Úlohou pseudopilota je ovládať pridelené lietadlá podľa pokynov riadiaceho tak, ako by sa to dialo v skutočnosti. Pseudopilot ovláda najmä pohyb lietadiel v horizontálnej a vertikálnej rovine, tzn. mení kurz, výšku či rýchlosť lietadla a pod. Úlohou riadiaceho je riadiť simulovanú letovú prevádzku podľa bežných postupov a komunikovať v leteckej frazeológii.

Jedno cvičenie zvyčajne zahŕňa niekoľko lietadiel nachádzajúcich sa vo virtuálnom vzdušnom priestore, ktoré je pod kontrolou virtuálneho stanovišťa riadenia a teda riadiaceho (žiaka). Každý pseudopilot ovláda niekoľko lietadiel naraz.

Cieľom výcviku je čo najviac napodobniť reálnu prevádzku, s ktorou riadiaci v praxi pracuje. Účelom je rozvíjať schopnosti a návyky riadiaceho letovej prevádzky, vrátane riešenia nezvyčajných a núdzových situácií. Medzi takéto núdzové situácie, ktoré sa počas výcvikov simulujú, patria napr. porucha motora, požiar na palube, strata pretlaku, problémy s hydraulikou, infarkt na palube, únos, bomba na palube a pod.

Okrem žiakov (budúcich riadiacich) sa v pravidelných intervaloch zúčastňuje výcviku každý riadiaci v aktívnej službe (tzv. udržiavací výcvik).

Počas výcviku sú bežne nasadzované záťažové scenáre, s ktorými sa v každodennej praxi riadiaci nestretáva a slúžia ako tréning pripravenosti a na udržanie kvalifikácie. Takéto scenáre zahŕňajú napr. výrazne zvýšenú hustotu letovej prevádzky, ktoré má riadiaci na starosti a/alebo spomínané tiesňové situácie lietadiel.
**Psamathé** (starogr. *Ψάμαθη* – *Psamathé*) je v gréckej mytológii dcéra argejského kráľa Krotópa.

Pre jej krásu sa do nej zamiloval boh Apolón a splodil s ňou syna Lina. Psamathé však zo strachu pred otcom svoje nemanželské dieťa hneď po narodení pohodila v lese, kde ho našli pastieri, ktorí sa oň postarali. Ešte však skôr ako jej syn dospel, roztrhali ho počas prechádzky po lese zdivené psy jej otca.

Boh Apolón sa za to pomstil. Do Argu poslal netvora, ktorý matkám bral deti. Argejské matky však onedlho potešil hrdina Koroibos, ktorý netvora zabil. Ale Apolón sa tým ešte nezmieril a zoslal na Argejčanov mor. Koroibos bol tentoraz bezradný a odišiel preto do veštiarne v Delfách, aby mu Pýtia poradila, ako si Apolóna udobriť. Pýtia mu podala posvätnú nádobu a odporučila mu, aby na mieste, kde mu cestou vypadne z rúk vybudoval bohu Apolónovi chrám a usadil sa tam. Koroibovi nádoba spadla v horách *Geranie*, kde potom Apolónovi postavil chrám a založil osadu Tripodiskos.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 1,43,7.
2. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 273.
3. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 1,43,8.
**Pseudomonadaceae** je čeľaď baktérií z radu Pseudomonadales.

Hygienicky najvýznamnejší je druh Pseudomonas aeruginosa gram-negatívna tvar rovnej, až mierne zahnutej tyčinky, s rozmerom približne 5 - 1 µm × 1,5 - 6 µm. Sú nesporulujúce, pohyblivé pomocou bičíka, tvorí obaly, extraceulárne baktéria produkuje enzýmy typu exotoxínov, tým zvyšuje svoju ochranu voči fagocytóze a vonkajším vplyvom. Druh je tolerantný k teplote 5 - 42 °C, kultivuje sa pri teplote 37°C, keďže pri kultivácii sa sledujú vlastnosti mikroorganizmov pri podmienkach čo najbližších ľudskému telu.

V starých kultúrach vznikajú oxidačné deriváty, npr. alfaoxifenazin, ktoré majú výrazný antibiotický účinok proti grampozitivnym a niektorým gramnegatívnym baktériám. Tieto látky boli nesprávne zaradené medzi enzýmy a označené ako pyocyanáza. Českí mikrobiológovia ich využívali k liečbe lokálnych infekcíí už pred II. svetovou vojnou. Po osídlení organizmu produkuje látku pyocyanin je modrý pigment ktorý farbí kolónie do modrastá, žltozelený fluorescein umožňuje, že kolónia fluoreskuje pod UV lampou. Ak sa táto baktéria vyskytuje napríklad v kožnej rane, tiež možno pozorovať modrasté zafarbenie hnisu.

Aerobné baktérie ako zástupcovia čeľade Pseudomonadaceae využívajú ako zdroj energie napríklad glukózu, ktorú oxidujú, potom nasledujú chemické deje, látky vzniknuté sa dostávajú do krebsovho cyklu, energia je získavaná prostredníctvom ATP.
**Karol Ladislav Kuzmány** (\* 2. december 1833, Banská Bystrica – † 11. október 1885, Viedeň) bol slovenský lodný inžinier.

Rodina
------

* otec Karol Kuzmány (1806 - 1866)
* matka Karolína Zuzana, rod. Kellnerová
* brat Pavol Michal Kuzmány, Peter Ján Kuzmány
* sestra Ľudmila (1839 - 1863) manželka Jána Jesenského

Životopis
---------

Karol Ladislav Kuzmány študoval na námorníckej akadémii v Terste, do roku 1852 na Polytechnickom inštitúte vo Viedni, do roku 1853 na vojenských školách v Muggii a v Benátkach. Pôsobil ako lodný inžinier, od 60 rokov 19. storočia v Terste, potom vo Viedni. V roku 1858 sa stal kapitánom rakúskeho námorníctva. Bol odborník v lodnom staviteľstve, autor odborných článkov a prác z námorného inžinierstva a strojníctva. Bol zakladajúci člen Matice slovenskej, sprostredkovateľ rusko-slovenských stykov a podporovateľ národných kultúrnych podujatí. Autor cestopisných čŕt a reportáží, v ktorých sa prejavil ako vnímavý pozorovateľ a rozprávač.

Ocenenie
--------

* Rad sv. Anny 2. tr. Rad sv. Stanislava 2. tr. a Rad Františka Jozefa

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike č. 130 - evanjelická cirkev v Banskej Bystrici

Autoritné údaje: * SNK: 155781
**Extáza svätej Terézie** (tal. *Estasi di santa Teresa d'Avila*) je názov sochárskeho diela vytvoreného talianskym barokovým sochárom a architektom Gian Lorenzom Berninim.

V malej kaplnke Cornaro (*Capella Cornaro*) v neveľkom rímskom karmelitánskom Kostole Santa Maria della Vittoria sa Bernini v rokoch 1645 – 1652 naplno realizoval ako architekt, sochár, maliar i scénograf. Z poverenia kardinála Federica Cornara, ktorý si tu dal upraviť rodinnú hrobku s oltárom novej španielskej svätice Terézie z Ávily, zakladateľky rádu karmelitániek, mystičky a spisovateľky, premenil Bernini priestor kaplnky na divadelnú scénu, kde postavy členov rodu Cornarovcov vyzerajú vo vzájomnom rozhovore z postranných reliéfov a obracajú pozornosť nezúčastneného diváka k stĺpovému oltáru-javisku s ústredným, vysoko umiestneným a zhora osvetleným súsoším *Extáza svätej Terézie*. 

Tu sa odohráva výjav na pozadí zlatými lúčmi osvetleného priestoru, kde mladá krásna rehoľníčka spočíva v extázovom zamdlení na plávajúcom oblaku ako na ležadle; množstvo voľne vlajúceho oblečenia, z ktorého vyčnievajú iba bosé nohy, ruky a tvár, dáva tušiť jemné obrysy jej tela. 

Nad jej ochabnutým telom stojí vo víťaznom postoji anjel, v pravej ruke držiaci šíp, ktorým ako vyjadrenie preniknutia Božou láskou prebodol mníškino srdce; súčasne sa odkláňa, akoby sledoval účinok svojho činu. Divák tu vníma iluzívny účinok diela, vzrušený stav slastnej a súčasne bolestnej závrate, ktorý Teresa Sánchez de Cepeda y Ahumada sama opísala vo svojom životopise. Bernini pretlmočil jej slová do reči tvarov a dokázal tak formálnymi prostriedkami zachytiť doposiaľ nezobraziteľný pocit a expresívnym vcítením ho podať ďalej. Je isté, že Berniniho úsilie o interpretáciu citových stavov dosiahlo v diele *Extáza svätej Terézie* vrchol. 

V podobnom duchu sa nesie výzdoba, architektúra a maľby kaplnky Altieri (*Capella Altieri*) v Kostole San Francesco a Ripa v ležiacej postave *Blahoslavenej Ludoviky Albertoni*. Dielo predstavuje jeden z neskorších Berniniho majstrovských výtvorov (z roku 1674). Aj tu umelec rozohral pozoruhodnými svetelnými efektami dramatický moment, kedy je umierajúca žena zachvátená na svojom lôžku vášnivo prežívanými víziami.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Extáza svätej Terézie**

Zdroje
------

* O. J. Blažíček, *Gianlorenzo Bernini*, Nakladatelství československých výtvarných umělců, Praha 1964
* B. Hitzen-Bohlen, *Řím - umění a architektura*, Slovart, Praha, 2008, ISBN 978-80-7391-061-7
"**Eyes on me**" je popová balada v podaní čínskej speváčky Faye Wong ako ľúbostný motív pre video hru *Final Fantasy VIII*. Text piesne, ktorý napísal trochu nedokonalou angličtinou Kako Someya, odhaľuje nádej speváčky v nočnom klube na lásku s členovi publika (v hre sa to týka Julie a Lagunu).

Pieseň bola vydaná ako CD singel v Japonsku. Bola to prvá pieseň v histórii video hier, ktorá vyhrala ocenenie na 14. *Annual Japan Gold Disc Awards*, kde vyhrala "Song of the Year (Western Music)" roku 2000.

Predalo sa cez 400.000 kópií, čo z nej robí najlepšie predávaný disk hudby k video hre v Japonsku až do "Hikari" od Utada Hikaru pre *Kingdom Hearts*.

V hre pieseň napísala Julia Heartilly, pianistka, ktorá je zaľúbená do Lagunu Loire. V hre je opakovane prehrávaná v rôznych situáciách ako inštrumentálny kúsok, zahŕňajúci verziu nazývanú *Julia*. Jej celá verzia znie vo chvíli, keď Squall Leonhart a Rinoa Heartilly – hlavné postavy hry – nastúpia na vesmírnu loď Ragnarok. Zaznie ešte raz na konci hry.

Ďalšie verzie
-------------

Tanečný remix "Eyes on Me" bol zahrnutý na japonskom vydaní Wongovej albumu z roku 2000 – *Fable*. Remixy sa tiež objavili na Toshiba EMI's Dancemania sérii. V roku 2004 verzia v japončine nazvaná "Summer Album" s textom od Kazushige Nojima bol obsiahnutý na *Final Fantasy Song Book: Mahoroba*.

Pieseň bola tiež prespievaná Angelou Aki a vydaná na jej "*Kokoro no Senshi*" z roku 2006, s menšími gramatickými zmenami. V Excite japonskom interview, Aki hlási, že skladateľ Nobuo Uematsu povedal, že jej verzia vrhá svetlo na "Eyes on Me".
**Severopanónska kultúra** alebo **severopanónska kultúra s inkrustovanou keramikou** alebo **vesprémska kultúra** bola kultúra z druhej polovice staršej bronzovej doby (v slovenskom chápaní; v maďarskom chápaní v strednej bronzovej dobe), teda veľmi zhruba buď okolo 1600 pred Kr. (novšie datovanie) alebo okolo 1500 pred Kr. (konvenčné datovanie) v západnom Maďarsku a na juhozápadnom Slovensku. Je to jedna z vetiev inkrustovanej keramiky.

Rozlišujú sa dve geografické skupiny:

* ostrihomská skupina – pozdĺž dunajského toku; sem patria aj slovenské nálezy
* vesprémska skupina – vo Vesprémskej kotline a v okolí Balatonu.

...a dve časové fázy:

* staršia (napr. pohrebisko v Patinciach)
* mladšia (napr. hroby z Chľaby)

Jej "náprotivkom" v južnej Panónii je juhopanónska kultúra (szekszárdska kultúra), spolu s ktorou sa v minulosti sa označovali ako panónska inkrustovaná keramika.

Sídliská sú málo známe. Pohrebiská sú žiarové, hroby jamové a urnové. Z keramiky vynikajú veľké amfory s vajcovitým a dvojkónickým telom, krčahy s lievikovitým zaobleným hrdlom, misy, závesné nádoby a pokrývky. Výzdoba, zvýraznená bielou inkrustáciou, je pomerne jednoduchá. Kovová industria je chudobná (ihlice, ozdôbky, dýka).

Slovensko
---------

Prenikla na Slovensko z juhu. Poznávame ju najmä zo žiarových pohrebísk na severnom brehu Dunaja a pri dolnom Ipli. Náleziská: Malé Kosihy, Iža, Patince, Chľaba. Mladšia fáza tejto kultúry už tvorí domáci podklad karpatskej mohylovej kultúry.
Bývala stanica v Bogatyni
Bývala železničná stanica v Heřmaniciach
**Železničná trať Zittau-Heřmanice** bola úzkorozchodná dráha spájajúca nemecké Zittau, poľské mesto Bogatynia (predtým nemecké Reichenau) a české Heřmanice v okrese Liberec. Mala rozchod koľaje 750 mm a bola súčasťou siete saských úzkorozchodných dráh.

Vďaka ťažbe hnedého uhlia a následnému rozvoju priemyslu medzi Türchau (dnes Turoszów) a Reichenau (dnes Bogatynia) postavili v rokoch 1883 – 1884 saské štátne dráhy 13,72 km dlhú trať zo Zittau cez Reichenau do Markersdorfu (dnes Markocice) v blízkosti sasko-českých hraníc; sprevádzkovaná bola 11. novembra 1884. V roku 1890 bola sprevádzkovaná trať zo Zittau do Oybinu, ktorá sa z tejto dráhy odpájala v kilometri 1,65. Na rakúskej strane bola k sasko-českým hraniciam stavaná trať z Frýdlantu. Zittauská dráha bola 25. augusta 1900 predĺžená z Markersdorfu o 2,2 km do pohraničnej stanice Heřmanice, kde sa napojila na Frýdlantskú trať so zhodným rozchodom, ktorá bola sprevádzkovaná rovnakého dňa.

Prevádzka medzi Zittau a Heřmanicami bola ukončená po druhej svetovej vojne 22. júna 1945, pôvodne nemecké územie medzi Lužickou Nisou a Heřmanicami pripadlo vrátane trate Poľsku. Z nemeckej strany boli pri nových hraniciach demontované koľajnice. Na poľskom úseku začali PKP v roku 1951 prevádzku medzi Sieniawkou a Bogatyniou, odkiaľ vlaky pokračovali po uhoľnej úzkorozchodnej dráhe do Turoszowa. V roku 1959 bol sprevádzkovaný úsek z Bogatynie do Markocic, tunajší prechod do Heřmanic bol ale zrušený už v roku 1945. Prevádzka na celej dráhe zo Sieniawky do Turoszowa a Markocic bola zastavená v roku 1961, v priebehu 70. rokov 20. storočia zaniklo kvôli rozšíreniu ťažby uhlia teleso trati medzi Sieniawkou a dedinou Opolno-Zdrój.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Železničná trať Zittau – Heřmanice**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Železniční trať Žitava–Heřmanice na českej Wikipédii.*
**Filonomé** alebo **Filonoma** (starogr. *Φιλονόμη* – *Filonomé*, lat. *Philonome*) je v gréckej mytológii dcéra Tragasa, druhá manželka kráľa Kykna.

Kráľ Kyknos vládol niekde v okolí Tróje. Jeho prvou manželkou bola Prokleia, dcéra Laomedonta a neskôr sa oženil s Filonomou, dcérou Tragasa. Filonomé sa však nanešťastie zaľúbila do Tenna, syna z jeho prvého manželstva a keďže ju on odmietal, jej láska prerástla na nenávisť a Filonomé sa ho potom a aj jeho sestru Hémitheu snažila pripraviť o život.

Intrigami, pri ktorých jej pomohol aj hudobník Eumolfos, roznecovala proti nim u otca nenávisť a nakoniec dosiahla, že ich dal otec oboch zatvoriť do truhlice a hodiť do mora. Im však ešte nebolo súdené aby zomreli. Truhlicu vlny a morské prúdy doplavili k ostrovu Leukofros pri trójskom pobreží, kde ich vylovili. Tennes sa onedlho stal kráľom ostrova a po rokoch bol ostrov pomenovaný po ňom na Tenedos.

Ale pre Filonomu pripravili Moiry iný osud. Jej niť života sa pretrhla hneď potom, ako sa Kyknos dozvedel, že bol oklamaný. Zradnú Filonomu dal Kyknos za trest zaživa pochovať a jej spolupáchateľa Eumolfa ukameňovať.

Referencie
----------

1. 1 2 3  Apollodoros, *Epitome*, E,3,24.
2. 1 2  Apollodoros, *Epitome*, E,3,25.
Mozaika s potulnými muzikantami, podpísaná Dioskuridom zo Samu. Z tzv. Cicerovej vily v Pompejách; zrejme rímska kópia zhotovená podľa gréckej predlohy z konca 3. stor. pred Kr. Národné múzeum v Neapole
**Dioskourides** alebo **Dioskurides** (starogr. *Διοσκουρίδης*) bol grécky mozaikár na rozhraní 2. a 1. storočia pred Kr.

Dioskurides z ostrova Samos sa považuje za umeleckého mozaikára, ktorý bol činný koncom 2. a na začiatku 1. storočia pred Kr. Od starovekých autorov sa o ňom nezachovali správy, ale svedectvom tvorby tohto umelca sú zrejme dve jeho menom signované mozaiky objavené v tzv. *Cicerovej vile v Pompejách* v roku 1763 (táto vila patrila medzi prvé odkryté stavby v Pompejách):

|  |  |
| --- | --- |
| *ΔΙΟΣΚΟΥΡΙΔΗΣ ΣΑΜΙΟΣ ΕΠΟΙΗΣΕ*  | preklad: *Dioskourides zo Samu zhotovil.* |

- text v starogréčtine
Mozaika s tromi sediacimi ženami, podpísaná Dioskuridom zo Samu. Národné múzeum v Neapole
Podľa znalcov zo signatúr však nie je celkom zjavné, či tu ide o Dioskurida, zhotoviteľa týchto mozaiok (kópií) alebo o umelca, ktorý pôvodné predlohy týchto diel zhotovil a signoval, možno v helenistickom období približne na začiatku 3. stor. pred Kr.

Prvá mozaika zobrazuje potulných muzikantov, ktorí majú na tvárach divadelné masky. Druhá, tri okolo stola sediace ženy s divadelnými maskami. Hneď po objavení týchto mozajok bolo isté, že zobrazujú postavy z divadelných hier, keďže v Pompejách a Herculaneu (aj inde) boli objavené i iné staroveké zobrazenia divadelných diel na freskách, mozaikách či reliéfoch. Ďalší výskum preukázal, že tieto mozaiky zobrazujú postavy z divadelných diel novej atickej komédie zo 4. stor. pred Kr. a to zrejme od Menandra, najznámejšieho dramatika tohto žánru. Znalosti o ňom a o jeho divadelných hrách sa donedávna opierali len o niekoľko zmienok v spisoch starovekých autorov. Takmer všetky jeho hry boli už stratené, avšak začiatkom 20. storočia bolo o týchto hrách objavených niekoľko fragmentov na papyrusových rukopisoch.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Anna Świderková. *Tvář helénistického světa*. Praha : Panorama, 1983. 11-108-83. S. 240, obrázok.
2. 1 2 3 4  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Dioskourides 3*
3. 1 2 3 4  J. R. Green. *Theatre in Ancient Greek Society*. London : Routledge, 2013. ISBN 978-11-3496-880-0. S. 111-112.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dioskurides (mozaikár)**

  

Autoritné údaje: * GND: 1179220560
* VIAF: 11155189963082131782
**Dioskoros I.** (v latinizovanej podobe *Dioscorus* alebo *Dioskur*; † 4. september 454, Gangra (dnes mesto Çankırı), Turecko) bol v rokoch 444 až 451 alexandrijským patriarchom.

Dioskoros študoval v Alexandrii a dlhší čas pobudol aj medzi egyptskými mníchmi. Bol synovcom alexandrijského patriarchu Cyrila. Neskôr sa u neho stal arcidiakonom a sprevádzal ho v roku 431 na Efezský koncil.

Vo vtedajších kristologických sporoch stál Dioskoros na strane konštantínopolského archimandritu Eutycha. Na synode v Efeze v roku 449, ktorá však vošla do dejín pod názvom *Latrocinium Ephesinum* („lupičská synoda"), sa monofyzitistickej väčšine na čele s Dioskorom dokonca podarilo docieliť zosadenie a oficiálne odsúdenie konštantínopolského arcibiskupa Flaviana. Udalosti vyvrcholili dokonca Flavianovou násilnou smrťou. Zdalo sa, že Dioskorovi už nič nebráni v presadzovaní svojej, monofyzitizmu veľmi blízkej, teologickej náuky.

No už Chalcedónsky koncil v roku 451 zavrhol závery efezského latrocínia a na naliehanie pápeža Leva I. Veľkého a cisára Marciana napokon Dioskora I. zosadil a poslal do vyhnanstva.

Za svoju teologickú neoblomnosť si Dioskoros síce vyslúžil predovšetkým v Egypte veľký obdiv, no jeho súkromný život však priveľmi príkladný nebol.

Dioskoros zomrel vo vyhnanstve v roku 454.

Literatúra
----------

* K. N. Khella: *Naissance et developpement de l’Église Copte*. Cahiers d’études chrétiennes orientales, Paris 1967.
* Friedrich Wilhelm Bautz: *Dioskur von Alexandrien.* In: *Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon* (BBKL). Band 1, Bautz, Hamm 1975. 2. unveränderte Auflage Hamm 1990, ISBN 3-88309-013-1, Sp. 1328–1328.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Dioskoros I. von Alexandria na nemeckej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 102391513
* ISNI: 0000 0000 7819 3202
* LCCN: n82117687
* VIAF: 94707724
* WorldCat: lccn-n82117687
Súradnice: 8°59′00″S 79°31′00″Z﻿ / ﻿8,983333°S 79,516667°Z﻿ / 8.983333; -79.516667

**Panama** (špa. Ciudad de Panamá) je hlavné mesto rovnomenného štátu. Leží na pobreží Panamského zálivu, východne od ústia Panamského prieplavu do Tichého oceánu. Panama je politickým, kultúrnym, administratívnym i ekonomickým centrom krajiny a sídlia v nej významné štátne univerzity.

Dejiny
------

Mesto založil 15. augusta 1519 *Pedro Arias Dávila*, ktorý sa tu usadil spolu so stovkou španielskych osadníkov, čím vzniklo prvé trvale obývané španielske mesto na pobreží Pacifiku. Zanedlho sa stalo východiskom pre objavy Európanov, smerujúcich popri pobreží juhoamerického kontinentu. Stalo sa prekladiskom ulúpeného striebra, zlata a iného tovaru, ktorý bolo nutné prepraviť cez Panamskú šiju na karibské pobrežie a ďalej do Európy. 

V rokoch 1539, 1563 a 1644 postihol mesto požiar. V roku 1610 tu žilo približne 5 000 obyvateľov, ktorí mali k dispozícii kaplnky, katedrálu i nemocnicu. Patrilo k najvýznamnejším mestám španielskej kolonizácie a od začiatku 17. storočia sa stalo častým terčom útokov pirátov. Počet obyvateľov narástol na cca 15 000 a jeho rozkvet načas zastavil 28. februára 1671 útok piráta Henryho Morgana, ktorý skončil ničivým požiarom. Pozostatky starého mesta sú dnes archeologickou lokalitou ***Panamá Viejo***.

### Nové mesto

Španieli vystavali v roku 1673 „nové Panamá" cca 2 km juhovýchodne od pôvodného mesta. Dnes sa táto historická zástavba nazýva ***Casco Viejo*** (*Stará štvrť*).

Veľký rozvoj mesta nastal počas kalifornskej zlatej horúčky v polovici 19. storočia, kedy cez Panamskú šiju prešlo viac ako 600 000 ľudí. Ďalším významným impulzom pre rozvoj mesta bola výstavba Panamského prieplavu. Američania podnikli konkrétne kroky pre zlepšenie podmienok pre život v okolí budúceho prieplavu (napr. výstavba vodovodu a kanalizácie, vyhubenie žltej zimnice a malárie). 

Ciudad de Panamá je sídlom mnohých nadnárodných bánk, ktoré prinášajú do krajiny zahraničný kapitál. Moderná architektúra je v meste zastúpená množstvom mrakodrapov alebo Puente de las Américas.

***Panamá Viejo*** (9°00′20″S 79°29′09″Z﻿ / ﻿9,00556°S 79,48583°Z﻿ / 9.00556; -79.48583; od roku 1997) a ***Casco Viejo*** (8°57′09″S 79°32′06″Z﻿ / ﻿8,95250°S 79,53500°Z﻿ / 8.95250; -79.53500; od roku 2003) sú zapísané do zoznamu svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.

Geografia a podnebie
--------------------

*Ciudad de Panamá* leží na brehu Tichého oceánu a jeho nadmorská výška sa pohybuje od 0 do 199 m n. m. Z okolitých hôr steká 8 riek, ktoré sa tu vlievajú do mora. Priemerný ročný úhrn zrážok je 2 000 mm, vlhkosť vzduchu dosahuje 75% a teploty kolíšu medzi 20 a 34°C.

Galéria
-------

* Puente de las AméricasPuente de las Américas
* Moderné mestoModerné mesto
* Casco Viejo (UNESCO)Casco Viejo (UNESCO)
* Panamá Viejo (UNESCO)Panamá Viejo (UNESCO)
* Nočná snímka Panama CityNočná snímka Panama City
* Panama City v nociPanama City v noci

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Panama (mesto)**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ciudad de Panamá na českej Wikipédii.*
**Silvia Astrid Truu** (za slobodna **Silvia Astrid Koch**/**Koht**; \* 16. december 1922, Paldiski – † 5. máj 1990, Tallinn) bola estónskou spisovateľkou, ktorá písala hlavne detskú literatúru a literatúru pre mládež.

Život
-----

Z Paldiski sa Silvia Truu presťahovala za vzdelaním do Nõmme (dnes súčasťou Tallinnu), kde do roku 1941 študovala na dievčenskom obchodnom gymnáziu. V rokoch 1949-1951 pracovala v novinách Rahva Hääl (prekl.: *Hlas ľudu*), potom sa stala redaktorkou vysielania pre deti. Neskôr pracovala v novinách Noorte Hääl (prekl.: *Hlas mládeže*) a do roku 1965 bola redaktorkou novín Nõukogude Naine (prekl.: *Sovietska žena*). Jej dcérou je známa estónska architektka Meeli Truu.

Dielo
-----

Jej prvým literárnym počinom bola rozhlasová hra a poviedka pre deti, ktoré boli uverejnené v časopise *Pioneer* (prekl.: *Pionier*). Avšak, najviac zo všetkých jej diel bola obľúbená trojica kníh pre mládež o mladej slečne Silji. O tejto hrdinke autorka napísala tri knihy. Prvou bola kniha *Kuu aega täiskasvanu* (prekl.: *Mesiac budem dospelá*), ktorá je určená hlavne dospievajúcim dievčatám. Kniha rozpráva príbeh mladej 16-ročnej slečny, ktorá sa snaží nájsť svoje miesto v spoločnosti. Jej príbeh je úzko spojený so susedom Indrekom a kamarátkou Merle. Kniha rozpráva o problémoch dospievajúcich, ktoré sú aktuálne aj dnes. Hlavná hrdinka Silja sa snaží popasovať s otázkou svojej budúcnosti a zároveň jej rodičia umožnili starať sa sama o seba, kedy si mohla vyskúšať zodpovednosť dospeláckeho života. Druhou knihou je *Merle* alebo *Tere! Sind ma otsisin!* (prekl.: *Ahoj! Teba som hľadala!*). Je to príbeh o Siljinej kamarátke Merle, ktorá chcela študovať a stať sa sestričkou, avšak vplyvom rodinného zázemia je Merle odkázaná vzdať sa štúdia a ide pracovať do fabriky na sladkosti. Treťou knihou je *Peidus pool* (prekl.: *Skrytá strana*), ktorá je z týchto troch kníh najpopulárnejšia. Dielo rozpráva príbeh Siljinho suseda Indreka, ktorému umrie matka, a tak sa z neho stáva sirota. Autorka do kníh začlenila aj problematiku lásky, ktorá je pre dospievajúcich pomerne dôležitá.

Preklady
--------

Do slovenčiny zatiaľ neboli preložené žiadne jej knihy, avšak do češtiny bola preložená kniha *Kuu aega täiskasvanu*.

Knihy
-----

* Ühed targad mõlemad (1956)
* Murra (1959)
* Silja, päikesekiir ja maailm (1967)
* Kuu aega täiskasvanu (1968) (český preklad: *Měsíc budu dospělá*, 1985)
* Saa nüüd neist inimestest aru (1970)
* Pilvede kõrval toas (1973)
* Jeekim (1974)
* Peidus pool (1977)
* Oma suguvõsa Aadam (1985)
* Südamel ei ole kortse (1987)

Externé odkazy
--------------

* Haudi Kalmistute register, Silvia Truu haud, (online 10.1.2015)
* Slovník pobaltských spisovatelů, Pavel Štoll a kol. Libri: 2008
* Raamatuklubi (blog) (online 10.1.2015)
* Otsime iseennast. Jutuajamine Silvia Truuga. (online 10.1.2015), audio záznam

Autoritné údaje: * GND: 1185608818
* ISNI: 0000 0000 3107 0694
* LCCN: n87830534
* NK ČR: jo2003190757
* VIAF: 38436387
* WorldCat: lccn-n87830534
**Silvio Gesell** (\* 17. marec 1862 – † 1930) bol úspešný podnikateľ a ekonóm.

Život
-----

V 25 rokoch emigroval do Argentíny, kde sa vypracoval na úspešného podnikateľa. Firmu neskôr prenechal svojmu bratovi a opäť emigroval, tentoraz do Švajčiarska, kde sa venoval farmáreniu a experimentálnemu poľnohospodárstvu. V roku 1911 emigroval tretíkrát, a to do Nemecka, kde pôsobil v poľnohospodárskom družstve v blízkosti Berlína. Vo svojich 57 rokoch bol v Bavorskej republike menovaný ministrom financií pod ministerským predsedom Landauerom.

V Argentíne spoznal menovú krízu a nadobudol presvedčenie, že peňažná a pozemková reforma je základom sociálne zodpovedného kapitalizmu. Je autorom traktátov o "slobodnej ekonomike". V roku 1891 nadviazal na prácu ekonóma Irvinga Fishera z 20. rokov 19. storočia a nastolil, že rýchlosť peňažného obehu je rozhodujúci faktor pri stanovovaní úrovne cien. Typické pre jeho ekonomickú teóriu i jeho presvedčenie bolo jeho "držanie sa stredu" medzi individualizmom a kolektivizmom.

Hlavným Gesellovým cieľom bolo hospodárstvo bez rušivých konjunktúrnych výkyvov a spravodlivý sociálny poriadok. Silvio Gesell preto usiloval o stabilnú hodnotu peňazí, spojenú s voľnými menovými kurzami a zrušením krytia zlatom. To so sebou nesie jednak rozvoľnené spojenie množstva peňazí a zásob zlata v centrálnych bankách, jednak zrušenie ich povinnosti vymieňať na požiadanie peniaze za zlato.

Dielo
-----

* *Reforma mincovníctva ako most k sociálnemu štátu*. Vlastným nákladom, Buenos Aires 1891
* *Nervus Rerum*. Vlastným nákladom, Buenos Aires 1891
* *Znárodnenie peňazí*. Vlastným nákladom, Buenos Aires 1892
* *Menová systém Argentíny. Výhody a zlepšenie.* Vlastným nákladom, Buenos Aires 1893

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Silvio Gesell na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 123329267
* GND: 118538934
* ISNI: 0000 0001 0893 042X
* LCCN: n86027948
* NK ČR: jn20021220009
* VIAF: 44370055
* WorldCat: lccn-n86027948
**Silvester Taliga** (\* 30. december 1901, Suchá nad Parnou – † 21. december 1969, Rím, Taliansko) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, knihovedec, vysokoškolský pedagóg, riaditeľ Pápežskej saleziánskej univerzitnej knižnice v Ríme a salezián.

Životopis
---------

Preukaz Gregoriánskej univerzitnej knižnice dona Silvestra Taligu
Ľudovú školu vychodil vo svojom rodisku. Saleziánsky noviciát si vykonal v Genzane v Taliansku (1922 – 1923). Teologické štúdiá absolvoval na benediktínskej Teologickej fakulte Univerzity sv. Anzelma v Ríme. Za kňaza bol vysvätený 19. septembra 1931 v Ríme. Následne študoval na Scuola vaticana di archivistica (1935 – 1937) kde v roku 1937 dostal diplom z knihovedy a archivistiky.

Pôsobil v mestách Rím, Turín, Svätý Benedik a Svätý Kríž nad Hronom, kde saleziáni v roku 1946 založili v Biskupskom kaštieli Vysokú školu bohosloveckú (1946 – 1949). Knižničný fond, ktorý sa nachádzal v tomto starobylom Biskupskom kaštieli systematicky usporiadal práve don Taliga. Časť tohto knižničného fondu príchodom socializmu bola nenávratne zničená.

Od roku 1949 sa stáva riaditeľom knižnice na Vysokej teologickej saleziánskej škole (*Ateneo pontiﬁcio salesiano*) v Turíne (1949 – 1964) a v roku 1964 riaditeľom Pápežskej saleziánskej univerzitnej knižnice v Ríme (*Università Pontificia Salesiana*). Túto funkciu plnil až do svojej smrti.

Počas pobytu v Turíne pastoračne pôsobil v turínskej polepšovni *La Generala* a počas pobytu v Ríme, v chlapčenskom ústave *Casa Giocosa*, v ktorom boli ubytovaní mladíci prevažne s ľahkou a strednou mentálnou retardáciou.

Literatúra
----------

* KUBANOVIČ, Zlatko: *Historický náhľad do dejín slovenských saleziánov (Od dona Bosca do roku 1924)*. Bratislava : Don Bosco, 2019. ISBN 978-80-8074-436-6. S. 280 – 282
* TALIGA, Silvester, SDB. In:  *Lexikón katolíckych kňazských osobností Slovenska*. 1. vyd. Bratislava : Lúč, 2000. 852 s. ISBN 80-7114-300-6. S. 1366.

Externé odkazy
--------------

* Don Silvester Taliga

Autoritné údaje: * SNK: 153214
**Ustálené prirovnanie** je prostriedok obrazného vyjadrovania. Patrí medzi neparemiologické ustálené výrazy. Neoznačuje predstavu menom, ale istým druhom opisu. Svojou povahou je blízke metafore. Ustáleným prirovnaním sa reálne neprirovnáva, význam je tu intenzifikačný, resp. názorový. Pre túto okolnosť viaceré ustálené prirovnania strácajú aj prirovnávaciu formu a menia sa na nekomparatívne frazeologické jednotky: *jesť ako za dvoch → jesť za dvoch, meniť farby ako chameleón → meniť farby* a pod*.* Ustálené prirovnania treba odlišovať od aktuálnych prirovnaní. Pri rozbore prirovnania a pri určovaní hraníc jeho zloženia je potrebné rešpektovať základnú všeobecnú trojčlennú schému prirovnania: comparandum = prirovnávaná časť (to, čo sa prirovnáva) – tertium comparationis = porovnávací základ (spoločný kvalitatívny znak, na základe ktorého sa prirovnáva) – comparatum = prirovnávajúca časť (to, k čomu sa prirovnáva).

Literatúra
----------

* E. Kučerová, 1980; J. Mlacek, 1970; E. Smiešková, 1970.

*Článok pôvodne čerpal z diela ĎURČO, Peter (ed.). Frazeologická terminológia (1995) uverejneného na webe Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied.*
**Usť-Katavskij vagonostroiteľnyj zavod imeni S. M. Kirova** (skr. **UKVZ**; rus. Усть-Катавский вагоностроительный завод имени С. М. Кирова) je strojársky závod v Usť-Katavsku v Čeľabinskej oblasti v Rusku. Bol založený už v roku 1758 a od roku 1901 vyrába električky. Okrem toho sa tu vyrába tiež množstvo ďalších vecí, od rôznych zložitých priemyselných súčiastok až po detské trojkolky.

UKVZ je najvýznamnejší z ruských električkových výrobcov. V dobách ZSSR bol hlavným producentom električiek pre ZSSR, a po ČKD druhý najväčší výrobca električiek na svete. Jeho produkcia tak tvorí veľkú časť vozových parkov skoro všetkých električkových prevádzok Ruska a iných bývalých republík ZSSR. Obzvlášť rozšírený je voz KTM-5, ktorých bolo v rokoch 1963-1992 vyrobených skoro 15 000 kusov.

Po páde ZSSR sa UKVZ potýkalo s výrazným poklesom objednávok. Na začiatku 90. rokov bol predstavený voz KTM-8, ktorého produkcia sa zastavila v roku 2007 po vyrobení približne 1500 kusov. Od roku 1999 je v ponuke modernejšie vozidlo KTM-19 (v ruskom jednotnom značení označovaný ako 71-619), ktorý se vyrába dodnes. Roku 2006 UKVZ ako prvý v Rusku vyrobil nízkopodlažnú niekoľkočlánkovú električku (KTM-30). Od roku 2009 je ponúkaný čiastočne nízkopodlažný voz KTM-23 (71-623) nadväzujúci na predchádzaujúce modely

* KTM-5 (71-605),vyrábaná 1963–1992KTM-5 (71-605),  
vyrábaná 1963–1992
* KTM-8 (71-608) vyrábaná do 2007KTM-8 (71-608) vyrábaná do 2007
* KTM-19 (71-619),vyrábaná od 1999KTM-19 (71-619),  
vyrábaná od 1999
* KTM-23 (71-623),vyrábaná od 2009KTM-23 (71-623),  
vyrábaná od 2009
* KTM-30 (71-630),prototyp z roku 2006KTM-30 (71-630),  
prototyp z roku 2006
* KTM-31 (71-631)KTM-31 (71-631)

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka UKVZ

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku UKVZ na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

| * z
* d
* u
Električky UKVZ |
| --- |
| Sériovo vyrábané | 
* KTM-1
* KTM-2
* KTM-5 (71-605)
* KTM-8 (71-608)
* KTM-19 (71-619)
* KTM-23 (71-623)
* KTM-31 (71-631)

 |  |
| Prototypy a experimenty | 
* KTM-3
* KTM-6 (71-606)
* KTM-16 (71-616)
* KTM-21 (71-621)
* KTM-24 (71-624)
* KTM-25 (71-625)
* KTM-30 (71-630)

 |
**Ján Jozef Tumler** (Tummler) (\* 11. marec 1754, Bratislava) bol kníhtlačiar, vydavateľ, kníhkupec.

Jeho otec Ján Tumler, matka Katarína Tummlerová.

Životopis
---------

Kníhtlačiarstvu sa vyučil v Bratislave a vo Viedni. Roku 1782 prišiel do Banskej Bystrice, kde žiadal mestskú radu o povolenie založiť tlačiareň a o prijatie za občana mesta, 1783-1796 majiteľ tlačiarne v Banskej Bystrici, v roku 1796 podnik po konkurze odkúpil Ján Štefáni. Pri tlačiarni zriadil i kníhkupectvo, dokladom sú zachované dokumenty, najmä súpisy kníh, ktoré mal na sklade. Roku 1790 žiadal Mestskú radu povolenie vydávať slov. noviny. Tlačil okrem náboženskej literatúry aj osvetové, hospodárske a zdravotnícke publikácie, učebnice pre evanjelické školstvo. Vydával mesačník Staré noviny literárního umění, Nowý i Starý Wlastenecký kalendár (1789, 1790 a 1793).

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrike v Bratislave pri katedrále Sv. Martina
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * NK ČR: jo20191039558
* VIAF: 9595156253582308110001
**Filistos** (starogr. *Φίλιστος* – *Timareta*) bol olympijský víťaz v synóride v roku 84 pred Kr.

Filistos, syn Antifana a Timarety z Élidy, zdielal olympijské víťazstvo so svojou matkou na 174. hrách v synóride (v pretekoch na voze s dvojzáprahom). V Olympii sa táto disciplína zaviedla na 93. hrách v roku 408 pred Kr. V jazdeckých disciplínach na hrách súťažil vždy majiteľ koňa alebo záprahu (v tomto prípade majitelia), a preto nebolo prekážkou, aby tým majiteľom bola aj žena. Vozataj, ktorý pretekal, ostával zväčša anonymný.

Záznam o olympijskom víťazstve Filista je uvedený na kamennom podstavci objavenom severozápadne od olympijského Pelopiona. Je to jeden z nápisov (*IvO 198 až IvO 206*, IvO = W. Dittenberger a K. Purgold, nápisy Olympia, Berlin 1896.) na spoločnom podstavci (nezachovaného sochárskeho diela) detí a vnukov élidského chovateľa koní Filista (Filistos, Timareta, Strogién, Télemachos, Praxagoras, Theodota a Filonikos), ktorí dosiahli olympijské víťazstvá v jazdeckých disciplínach v rokoch 84 až 76 pred Kr.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Inscriptiones Graecae, *IvO 202*
2. 1 2 3  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2003. ISBN 0-203-49732-5. S. 166.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 249.
4. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
5. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 122.
6. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 438.
7. ↑  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2003. ISBN 0-203-49732-5. S. 134.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Nikolaj Alexandrovič Berďajev** (\* 18. marec 1874, Kyjev, Ukrajina – † 24. marec 1948, Clamart, Francúzsko) bol ruský filozof, personálny existencionalista, náboženský neoromantik, predstaviteľ bohohľadačstva.

Berďajevov záujem sa v prvom období sústreďoval na etickú problematiku, v druhom období na nábožensko-mystickú, v treťom na historiozofickú a v štvrtom na personalistickú problematiku.

Mystiku interpretuje ako prostriedok vnútorného oslobodzovania sa človeka. Marxizmus podľa Berďajeva zacláňa človeka triedou, a preto nie je schopný riešiť problém aktivity a slobody osobnosti. Berďajevovo filozofické myslenie vyúsťuje do tematizácie tvorivosti ako základu osobnosti. Tvorivosť má podľa neho dialektickú povahu bohočlovečenstva, čiže rodenia sa Boha v človeku a človeka v Bohu.

S Berďajevovým dielom (najmä s kľúčovým spisom 'Zmysel dejín, 1923) sa spája tendencia kresťanskej renesancie: spájanie myšlienky humanizmu a renesancie s tým, čo ľudstvu prinieslo krestanstvo. Strojová civilizácia Západu je podla Berďajeva slepou uličkou vývoja ľudstva a vedie do priepasti. Preto sa ľudstvo musí vrátiť ku koncepciám, ktoré ho môžu vyviesť z bludného kruhu, ktorý ináč smeruje k sebazničeniu. Zvláštnu úlohu bude mať v tomto návrate Rusko (ruský mesianizmus - viera v osloboditelskú úlohu Ruska, ktoré spasí svet). Rusko prostredníctvom svojej literatúry (L. N. Tolstoj, F. M. Dostojevskij) už dávno vyzývalo k náboženskému pretvoreniu ľudstva.

Berďajevova filozofia dejín
---------------------------

Berďajevova filozofia dejín predstavuje dejinno-filozofickú konštrukciu, ktorá umožňuje formou pojmového básnenia a vytvárania nových mýtov vyjadriť dejinnú orientáciu emocionálneho rozpätia základných nálad určitých sociálnych vrstiev; iba vo výnimočnom prípade dokáže reálne orientovať konkrétne spoločenskovedné disciplíny, resp. prakticko-duchovnú činnosť. Jej expresívna hodnota je niekoľkonásobne väčšia než jej kognitívna hodnota.

Literatúra
----------

Pramene a zmysel ruského komunizmu - Kalligram, Bratislava 2004

Ríša Ducha a ríša cisárova - Kalligram, Bratislava 2003

Sebapoznanie (Pokus o filozofickú autobiografiu) - Agora, Bratislava 2005

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Nikolaj Alexandrovič Berďajev**

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 114192
* BnF: 11935745k
* GND: 118509276
* ISNI: 0000 0001 2100 6530
* LCCN: n80036735
* NK ČR: jn19990210101
* VIAF: 36926249
* WorldCat: lccn-n80036735
**Jakoviansky potok** je potok v dolnom Šariši, na území okresu Sabinov. Je to ľavostranný prítok Ľutinky, meria 3,9 km a je tokom VII. rádu.

Pramení v Čergove na západnom svahu vrchu Trepeš (911,6 m n. m.) v nadmorskej výške približne 710 m n. m. V pramennej oblasti tečie juhozápadným smerom, následne sa stáča severojužným smerom, pričom vytvára oblúk prehnutý na západ. Potom vstupuje do Spišsko-šarišského medzihoria, do podcelku Ľubotínska pahorkatina, preteká obcou Jakovany a oblúkom sa stáča na severozápad. Napokon priberá pravostranný prítok prameniaci východne od obce Ľutina, stáča sa západným smerom a južne od Ľutiny ústi v nadmorskej výške cca 409 m n. m. do Ľutinky.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Ľutinky** |
| --- |
| *Ľutinka* → *Torysa* → *Hornád* → *Slaná* → *Tisa* → *Dunaj* |
| Drahotín · Hradský potok · Hrašov · Jakoviansky potok · Jarabinček · Kačí jarok · **Ľutinka** · Martinovka · Sinavý jarok · Škaredý jarok · Táborový potok · Tichý jarok · Tokáreň · Trepešský potok |
**Deus ex machina** ['de.ʊs eks 'maːkʰɪ.naː] je výraz, ktorý znamená doslova „boh zo stroja". 

Latinský výraz (*deus ex māchinā*, plurál *deī ex māchinīs*) je doslovným prekladom z gréckeho 'ἀπὸ μηχανῆς θεός' *ápo mēchanēs theós*, (vyslovované v starogréčtine [a po' mɛ:kʰa'nɛ:s tʰe'os]). 

Pôvodne výraz označoval v gréckom a rímskom divadle spustenie hercov hrajúcich boha alebo bohov pomocou plošiny na javisko, aby vyriešili zložitú zápletku deja. V spojení "boh zo stroja" sa teda strojom myslí zdvíhacie zariadenie používané na tento účel. 

V prenesenom zmysle slova je to neočakávané, prudké rozriešenie zápletky deja vôbec, prípadne neočakávaná, umelá alebo nepravdepodobná postava, zariadenie alebo udalosť vložená náhle do umeleckého diela alebo drámy, aby sa vyriešila situácia alebo rozmotala zápletka (napr. hlavná postava sa zobudí a zistí, že všetko bol len sen alebo sa zrazu objaví anjel, aby vyriešil problémy). 

V širšom význame výraz zahŕňa akékoľvek vyriešenie príbehu, ktoré neberie ohľad na vnútornú logiku príbehu a je tak nepravdepodobné, že vyvolá *potlačenie nedôvery* (angl. suspension of disbelief), čím umožňuje autorovi uzavrieť príbeh nepravdepodobným, hoci možno príťažlivejším, koncom. 

V modernej terminológii *deus ex machina* znamená aj bytosť, objekt alebo udalosť, ktorá sa zrazu objaví a vyrieši zdanlivo neriešiteľnú prekážku (napr. príchod kavalérie). Klasický príklad tohto typu *deus ex machina* je Homérova *Odysea*; novším príkladom je *Smrť Andromeda* od Michaela Crichtona.

Dojem *deus ex machina* môže nastať aj z odhalenia počas príbehu, keď očividne nesúvisiace dejové línie sú spojené hlbším konceptom. V takomto prípade je neočakávaný a včasný zásah urobený skôr v zmysle príbehu, nie ako rozuzlenie. 

Starogrécky dramatik Euripides je notoricky známy používaním tohto typu dejového plánu. Prvým známym kritikom tohto plánu bol Aristoteles v jeho *Poetike*, kde argumentoval, že dobrá tragédia musí zostať hodnoverná.
Súradnice: 19°06′30″S 99°45′30″Z﻿ / ﻿19,10833°S 99,75833°Z﻿ / 19.10833; -99.75833

**Nevado de Toluca** (alebo **Xinantécatl**) je v súčasnosti neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v Mexiku blízko mesta Toluca a asi 80 km západne od hlavného mesta. S výškou 4 680 m je to štvrtý najvyšší vrch v krajine (podľa niektorých meraní ho však o kúsok prevyšuje Sierra Negra). Vrchol andezitovo-dacitového vulkánu je ukončený 1,5 km širokým kráterom. V kráteri, v nadmorskej výške asi 4 200 m sa nachádzajú dve jazierka (Lago del Sol a Lago de la Luna), rozdeľuje ich masívny dacitový dóm.

Počas vývoja vulkánu masív vulkánu trikrát skolaboval, depozity lavín a lahárov týchto kolapsov sa nachádzajú v širokom okolí vulkánu. V neskorom pleistocéne (pred 36 000, 21 700, 12 100, a 10 500 rokmi) nastali štyri mohutné plínijské erupcie - ich produkty sú známe ako tolucké vrstvy (okrová, spodná, stredná a vrchná). Posledné štádium aktivity má vek približne 3 300 rokov.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **stratovulkán Nevado de Toluca**.

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu - stratovulkán Nevado del Toluca na Global Volcanism Program (po anglicky)