**Vasil Levski** (bulh. Васил Левски), iný prepis: **Vasiľ Levský**; vlastným menom **Vasil Ivanov Kunčev** (bulh. Васил Иванов Кунчев; \* 18. júl 1837, Karlovo, Bulharsko – † 18. február 1873, Sofia, Bulharsko) bol pôvodne mních a neskôr aj bulharský národný hrdina a revolucionár, jedna z hlavných osobností a symbol bulharského boja za slobodu. V Bulharsku sa označuje aj ako **Apoštol slobody** (bulh. Апостола на свободата – *Apostola na svobodata*).

Životopis
---------

Narodil sa 18. júla 1837 (6. júla podľa juliánskeho kalendára) v Karlove. Jeho rodičia boli Ivan Kunčev Ivanov a Gina Vasileva Karaivanova-Kunčeva. Otec mu zomrel, keď mal 14 rokov. Prvotné vzdelanie Vasil Levski získal v miestnej škole v Karlove a neskôr v rokoch 1856 – 1857 navštevoval školu pre duchovenstvo v Starej Zagore. Ako mních prijal meno Ignatij a v roku 1858 bol vysvätený na diakona, pričom začal pôsobiť ako diakon a spevák v karlovskom chráme Zosnutia Bohorodičky.

Niekedy v roku 1861 sa Vasil Levski rozhodol, že svoj život zasvätí boju za slobodu a na jar roku 1862 sa na výzvu Juraja Rakovského vybral do Belehradu, kde sa pripojil k tzv. Prvej bulharskej légii. Tu vďaka svojej statočnosti získal aj svoj pseudonym „Levský". V roku 1867 sa vybral do Bukurešti, aby sa tu stretol s Rakovským a na jeho odporúčanie sa stal vlajkonosičom čaty pod velením Panajota Chitova, s ktorou vykonal niekoľkotýždňový prechod Starej planiny do Srbska. Po dosiahnutí srbských hraníc sa opäť vybral do Belehradu, kde sa neskôr prihlásil do Druhej bulharskej légie.

V roku 1868 sa spoznal s Christom Botevom a v decembri toho istého roku začal svoju prvú cestu Bulharskom, v rámci ktorej sa stretával s významnými Bulharmi, ktorých presviedčal o nutnosti boja za slobodu. Túto cestu ukončil vo februári roku 1869. Už v máji toho istého roku uskutočnil druhú cestu s rovnakým cieľom. V roku 1869 sa zúčastnil založenia Bulharského revolučného centrálneho výboru, a potom sa až do roku 1871 venoval rozširovaniu revolučnej siete v Bulharsku (vrátane založenia tzv. Vnútornej revolučnej organizácie).

V roku 1872 sa zúčastil zasadania Bulharského revolučného centrálneho výboru v Bukurešti a neskôr sa presunul do Bulharska, kde začal pripravovať povstanie. 22. septembra toho istého roku sa jeho pomocník Dimităr Obšti napriek zákazu rozhodne vylúpiť poštu. Je zatknutý a pri výsluchoch prezradí detaily o revolučnej sieti a príprave povstania. Toto uľahčilo osmanským orgánom prenasledovanie bulharských revolucionárov a 26. decembra sa im podarilo chytiť aj Vasiľa Levského v dome jeho známeho v meste Loveč, ktorý používal často ako útočisko. Bol väznený najskôr vo Velikom Tărnove a neskôr v Sofii, kde bol postavený pred štátny súd. Svedčili proti nemu mnohí bývalí spojenci (vrátane Dimităra Obštého, ktorý spôsobil Levského zatknutie): Bol odsúdený na trest smrti.

Popravený bol obesením 18. februára 1873 (6. februára podľa juliánskeho kalendára) na vtedajšom okraji Sofie na mieste, kde dnes stojí jeho pamätník.

Galéria
-------

* Rodný dom (dnes múzeum) Vasiľa Levského v KarloveRodný dom (dnes múzeum) Vasiľa Levského v Karlove
* Pamätník Vasiľa Levského v KarlovePamätník Vasiľa Levského v Karlove

Referencie
----------

1. 1 2  vasil-levski.bg
2. 1 2 3  bulgarianhistory.org

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vasil Levski**

Autoritné údaje: * BnF: 11971402b
* GND: 118779834
* ISNI: 0000 0001 2099 0134
* LCCN: n50053440
* NK ČR: jn19981001742
* VIAF: 60145971393632330042
* WorldCat: lccn-n50053440