recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Peterský potok** je potok v dolnom Turci, v západnej časti okresu Martin. Je to ľavostranný prítok Trebostovského potoka, meria 4,9 km a je tokom V. rádu.

Prameň
------

Pramení v Malej Fatre, v podcelku Lúčanská Fatra, na západnom svahu Dubového diela (751,2 m n. m.) v nadmorskej výške približne 660 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie sprvu na krátkom úseku na juh, potom sa esovito stáča a pokračuje juhojuhovýchodným smerom. Z pravej strany ďalej priberá prítok z juhovýchodného svahu Končiara (1 164,1 m n. m.), následne z tej istej strany prítok zo severovýchodného svahu Chrapovej (696,0 m n. m.), vstupuje do Turčianskej kotliny, do podcelku Valčianska pahorkatina, kde tečie k obci Trebostovo juhovýchodným smerom. Na severnom okraji intravilánu tejto obce sa oblúkom stáča na severovýchod, za obcou ďalej na juhovýchod a zľava priberá prítok z juhovýchodného úpätia Dubového diela. Západne od obce Turčiansky Peter sa napokon v nadmorskej výške cca 440 m n. m. vlieva do Trebostovského potoka.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-10-25]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-10-25]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Poloha prameňa na turistickej mape

Súradnice: 49°01′30″S 18°51′42″V﻿ / ﻿49,024984°S 18,861759°V﻿ / 49.024984; 18.861759
Chrám Mena Panny Márie
**Chrám Mena Panny Márie** je najvyššia stavba mesta Křtiny, ktorá dosiahla výšku 73 metrov. Kostol bol vybudovaný v rokoch 1718 - 1750.

Dejiny
------

Stavbou boli nahradené dva staršie stredoveké kostoly. Architektom bol Jan Blažej Santini-Aichel. V roku 1718 začali stavebné práce stavbou kaplnky sv. Anny, ktorú viedol František Benedikt Klíčník. Kaplnka bola dokončená pravdepodobne koncom 20. rokov 18. storočia. V roku 1728 bola začatá stavba kostola. Jeho hrubá stavba bola dokončená v roku 1744, vysvätený bol v roku 1771. Pri veľkom požiari v roku 1844 zhoreli všetky strechy, rekonštruované boli v nasledujúcom roku. Ďalšie veľké škody zaznamenal chrám na konci druhej svetovej vojny, keď mestom prechádzal front. Opravy začali až v 70. rokoch 20. storočia a trvali až do konca 90. rokov. 

Od 1. júla 2008 je chrám zapísaný medzi národné kultúrne pamiatky.

Pozri aj
--------

* Zoznam národných kultúrnych pamiatok Českej republiky

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chrám Mena Panny Márie (Křtiny)**

Súradnice: 49°17′48″S 16°44′33″V﻿ / ﻿49,296685°S 16,742624°V﻿ / 49.296685; 16.742624

Externé odkazy
--------------

* O chráme na hrady.cz
* Základní informace o chrámu

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Chrám Jména Panny Marie (Křtiny) na českej Wikipédii.*
**Selenec** je potok v dolnom Turci, v juhovýchodnej časti okresu Martin. Je to ľavostranný prítok Gaderského potoka, má dĺžku 8 km a je tokom VI. rádu. Preteká územím Národného parku Veľká Fatra.

Prameň
------

Tečie vo Veľkej Fatre, pramení v podcelku Bralná Fatra na severozápadnom svahu Smrekova (1 441,1 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 140 m n. m.

Opis toku
---------

Najprv tečie severoseverozápadným smerom dolinou Padva, ktorá je súčasťou NPR Padva s ochranou pralesovitých lesných spoločenstiev borín, tisa červeného a kosodreviny a sprava priberá potok Padva (0,4 km). Potok na tomto úseku prekonáva skalné stupne niekoľkými kaskádami a vodopádmi. Potom sa stáča na severovýchod, pokračuje dolinou Selenec. V hornej časti doliny sprava priberá prítok zo Skalnej doliny zvaný Skalná, zľava Mráznicu a opäť sprava prítok prameniaci severozápadne od kóty 1 089,0 m. Ďalej pokračuje na krátkom úseku smerom na sever, sprava priberá Hlbokú (0,8 km), ďalej pokračuje severoseverozápadným smerom, sprava priberá Vlkanovú (0,7 km), zľava Tmavú (0,6 km) a Hubnú (1 km) a preteká dolnou časťou doliny Vlkanová s tiesňavovitým rázom a výrazne bralnatým charakterom, početnými skalnými útvarmi a Jeleňou jaskyňou na pravom brehu. Napokon sa v ústí Dedošovej doliny vlieva v nadmorskej výške cca 633 m n. m. do Gaderského potoka.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Selenec (prítok Gaderského potoka)**

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Blatnického potoka |
| --- |
| *Blatnický potok* → *Turiec* → *Váh* → *Dunaj* |
| Vodné toky | 
* **Blatnický potok**
* Dedošová
* Drobková
* Družstevný potok
* Folkušová
* **Gaderský potok**
* Hlboká
* Horárová
* Hubná
* Jelšiny
* Jelšovec
* Káčerová
* Karlovský potok
* Krahulčí potok
* Krajný
* Malé studienky
* Mohošov
* Mokrá
* Mokrý Jasienok
* Mokrý Rakytov
* Mráznica
* Padva
* Selenec
* Skalná
* Studničky
* Suchý Jasienok
* Suchý Rakytov
* Sviniarka
* Šiare
* Škap
* Tmavá
* Tŕstne
* Veľké studienky
* Veterné
* Vlkanová
* Vrátňanský potok
* Z Dielu
* Z Rovní
* Zápotočie
* Zátoka
* Žírová

 |
| Vodné plochy | 
* Ďanovský rybník
* Príbovské rybníky

 |
**Artificializmus** bol český výtvarný smer ovplyvnený poetizmom, ktorý v roku 1926 v Paríži založili Jindřich Štyrský a Toyen. Prvá výstava artificialistických diel sa konala v roku 1926 v parížskom ateliéri Toyen a Štyrského v Montrouge a hneď po jej skončení ju preniesli do Galerie d´Art Contemporain. Artificializmus prejavuje záujem o nevedomé psychické procesy, psychoanalýzu a smeruje k maximálne imaginatívnej maľbe, znázorňujúcej biomorfné tvary v neutrálnom priestore.

Vývoj
-----

Na jeseň v roku 1925 sa Toyen presťahovala spolu s Jindřichom Štyrským do Paríža. Tu sa angažovali ako umelecká dvojica v novom výtvarnom smere, ktorému dali názov artificializmus. V princípe sa jednalo o druh poetického spracovania tém, založených na snových a fantazijných zážitkoch. Artificializmus sa považuje za smer zrodený v českom kultúrnom okruhu, ktorý je výsledkom prechodu od kubizmu k poetizmu. Tvorba v tomto štýle sa rozvíjala do roku 1931, kedy Toyen so Štyrským prešli k surrealistom. Príkladom artificiálnych diel sú: Tobogán (1926, Národná galéria Praha), ktorý zobrazuje tendenciu ku geometrickej abstrakcii, obraz Fatamorgana (1926, Hluboká, Galéria Aleš), na ktorom je poznať oslobodenie od farieb, Cigaretový dym (1927), ktorý zobrazuje nemateriálny objekt, svetlá a tiene. Neskôr v rámci tohto štýlu Toyen prešla k hrubým vrstvám farieb, neurčitým textúram, geologickým témam, v ktorých hrala dôležitú úlohu voda (Le Marais, 1928) alebo *Šero v pralese*. V týchto artificiálnych dielach sú jej objektami na obrazoch osamotené predmety plávajúce v priestore pripomínajúcom nočné krajiny alebo prírodu pod vodou (Gobi, 1931, múzeum Hradec Králové). Počnúc rokom 1931 sa prejavujú v obrazoch od Toyen obsedantné témy a objekty. Od začiatku 30. rokov 20. storočia artificializmus zanikol, lebo jeho autori začali tvoriť podľa princípov surrealizmu.

Referencie
----------

1. ↑   *Artificialismus* [online]. artslexikon.cz, [cit. 2020-03-03]. Dostupné online.
2. ↑  Bočková, A. 2016, Artificialismus jako specificky český směr mezi dvěma světovými válkami. Diplomová práca, Pedagogická fakulta Univerzita Karlova, Praha, Dostupné online
3. ↑  lab.SNG. *Tobogán* [online]. sbirky.ngprague.cz, [cit. 2020-03-03]. Dostupné online.
4. ↑   *Rekordní prodej: obraz Šero v pralese od Toyen se prodal za 30 milionů korun* [online]. e15.cz, 2017-05-29, [cit. 2020-03-10]. Dostupné online.
5. ↑  LAROUSSE, Éditions. *Marie Čermínová, dite Marie Toyen* [online]. larousse.fr, [cit. 2020-03-03]. Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Artificialismus na českej Wikipédii.*
**Karlovský potok** je potok v dolnom Turci, v južnej časti okresu Martin. Je to ľavostranný prítok Blatnického potoka, meria 6,8 km a je tokom V. rádu.

Prameň
------

Tečie v Turčianskej kotline, pramení v podcelku Mošovská pahorkatina západne od obce Blatnica v nadmorskej výške približne 525 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie sprvu severovýchodným smerom, následne sa stáča na sever a sprava priberá prítok (474,5 m n. m.) vznikajúci severoseverozápadne od Blatnice. Potom sa koryto esovito stáča, tečie severozápadným smerom, zľava priberá z oblasti Kopaníc, podteká štátnu cestu č. 65 a tečie intravilánom obce Karlová. Na okraji obce sa stáča smerom na sever a pri osade Stariny na ľavom brehu priberá pravostranný Jelšovec. Opätovne podteká cestu I/65, napriameným korytom pokračuje severoseverozápadným smerom a juhovýchodne od obce Príbovce sa v nadmorskej výške 431,9 m n. m. vlieva do Blatnického potoka.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Blatnického potoka |
| --- |
| *Blatnický potok* → *Turiec* → *Váh* → *Dunaj* |
| Vodné toky | 
* **Blatnický potok**
* Dedošová
* Drobková
* Družstevný potok
* Folkušová
* **Gaderský potok**
* Hlboká
* Horárová
* Hubná
* Jelšiny
* Jelšovec
* Káčerová
* Karlovský potok
* Krahulčí potok
* Krajný
* Malé studienky
* Mohošov
* Mokrá
* Mokrý Jasienok
* Mokrý Rakytov
* Mráznica
* Padva
* Selenec
* Skalná
* Studničky
* Suchý Jasienok
* Suchý Rakytov
* Sviniarka
* Šiare
* Škap
* Tmavá
* Tŕstne
* Veľké studienky
* Veterné
* Vlkanová
* Vrátňanský potok
* Z Dielu
* Z Rovní
* Zápotočie
* Zátoka
* Žírová

 |
| Vodné plochy | 
* Ďanovský rybník
* Príbovské rybníky

 |
okkk

Niektoré matematické značky
---------------------------

* =

rovná sa , nespisovne aj je rovné alebo rovnítko

* ≠

nerovná sa, je rôzne od, nespisovne aj nie je rovné

* ≡

je totožné, je kongruentné, nespisovne aj je identicky rovné

* ≈

je približne rovné

* <

je menšie ako

* >

je väčšie ako

* ≤

je menšie alebo rovné, rovné najviac

* ≥

je väčšie alebo rovné, rovné najmenej

* Є

je prvkom (množiny)

* |a|

absolútna hodnota čísla

* +

plus, a, značka pre sčítanie, pre kladnú hodnotu

* -

mínus, menej, bez, značka pre odčítanie, zápornú hodnotu

* .
* ×

krát, násobené, znamienko pre násobenie

* {\displaystyle \div }
* {\displaystyle :}
* —
* /

delené, lomené, značka pre delenie, zlomková čiara

* %

percento (počet stotín celku), 

* ‰

promile (počet tisícin celku)

* n√

n-tá odmocnina

* √

druhá odmocnina

* ( )

okrúhle zátvorky

* [ ]

hranaté zátvorky

* { }

zložené zátvorky

* n!

n-faktoriál

* ∑

súčet (suma) viacerých sčítancov

* π

súčin viacerých činiteľov

* ┴

je kolmé

* ||

je rovnobežné

* ∆

delta

* ∞

nekonečno

* (a;b)
* (a,b)

otvorený interval

* <a;b>
* <a,b>

uzavretý interval

* {an}

postupnosť a1, a2, a3, …, an

* lim

limita

* x → a

x sa blíži k a, x konverguje k a

* Max
* max

maximum, najväčšia hodnota

* Min
* min

minimum, najmenšia hodnota

* ƒ ', dƒ /dx

derivácia funkcie f

* ∂ ƒ / ∂ x

parciálna derivácia funkcie f podľa x

* ∫

integrál neurčitý

* a ∫ b

integrál určitý (s označením hornej a dolnej medze)

* Re z

reálna časť komplexného čísla z

* Im z

imaginárna časť komplexného čísla z

* ex
* exp x

prirodzená exponenciálna funkcia

* lg x
* ln x

prirodzená logaritmická funkcia, prirodzený (Napierov) logaritmus

* loga x

logaritmická funkcia, logaritmus o základe a 

* log x

dekadický logaritmus (základ 10)

* sign
* sgn

signum čísla

* ~

je podobné

* Δ

trojuholník

* °

stupeň (jednotka uhla pri šesťdesiatkovom delení)

* '

minúta (jednotka uhla pri šesťdesiatkovom delení)

* ''

sekunda (jednotka uhla pri šesťdesiatkovom delení)

* R, ∟

pravý uhol (90°=100g)

* g

grád (jednotka uhla pri stotinovom delení)

* c

centigrád (jednotka uhla pri stotinovom delení)

* cc

centicentigrád (jednotka uhla pri stotinovom delení)

* arc

arkus (veľkosť uhlu v oblúkovej miere).

- desatinná čiarka
**Maria Sibylla Merianová** (\* 2. apríl 1647, Frankfurt nad Mohanom, Nemecko – † 13. január 1717, Amsterdam, Holandsko) bola nemecko-švajčiarska maliarka a entomologička. Preslávila sa kresbami rastlín a hmyzu.

Životopis
---------

Maria Sybilla Merianová
Jej otcom bol švajčiarsky medorytec a vydavateľ Matthäus Merian, ktorý zomrel keď Márii boli tri roky. Po jeho smrti sa jej matka v roku 1651 znovu vydala za maliara Jacoba Marella, ktorý potom učil nevlastnú dcéru maľovať. 

Už ako malú ju fascinoval svet rastlín a hmyzu. Tajne hmyz zbierala a mala aj vlastný herbár, čo nebolo vtedy u dievčat obvyklé. Začala podľa svojich zbierok maľovať obrázky. Dlho len ako súkromnú zábavku, ale v 28 rokoch vydala svoj prvý herbár *Neues Blumenbuch* tlačou. Nasledovala kniha *Der Raupen Wunderbar Verwandelung und sonderbare Blumennahrung* (*Nádherný prerod húseníc a ich zvláštne kvetinová potrava*), ktorým vstúpila už aj na pole vedy, a ktorý tiež bohato ilustrovala. 

Mala dcéru Johannu Helenu, ktorá sa vydala za obchodníka Jacoba Herolta. Ten čulo obchodoval s holandskými kolóniami v Suriname, a vďaka tomu sa do Surinamu dostala roku 1699, vo svojich päťdesiatich troch rokoch, aj Maria Sibylla. V Suriname dva roky študovala miestny hmyz a rastliny. Vďaka tomu vydala knihu *Metamorphosis Insectorum Surinamensium* (*Metamorfózy surinamského hmyzu*), ktorá z nej urobila jedného z najslávnejších entomológov svojej doby. Do Európy sa musela vrátiť, keď sa nakazila maláriou.

Jej výtvarné dielo bolo docenené a znovu objavené vo 20. storočí. Jej portrét bol na nemeckej pätsťomarkovej bankovke.

Galéria
-------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Referencie
----------

1. ↑  ROGERS, Kara. *Maria Sibylla Merian* [online].. Dostupné online.

Literatúra
----------

* Helmut Kaiser: *Maria Sibylla Merian: Eine Biografia*. Artemis & amp; Winkler, Düsseldorf 2001, ISBN 3-538-07051-2

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Maria Sibylla Merianová**

Externé odkazy
--------------

* Portrét na Artmuseum.cz Archivované 2019-01-14 na Wayback Machine
* Heslo v encyklopédii Britannica
* Profil na stránkach National Museum of Women in Arts

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Maria Sibylla Merianová na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 59357
* BnF: 11915660s
* GND: 118581082
* ISNI: 0000 0001 2103 6369
* LCCN: n80115855
* NK ČR: xx0032637
* ULAN: 500009826
* VIAF: 106967757
* WorldCat: lccn-n80115855
**Yusef Lateef** (rodným menom **William Emanuel Huddleston**; \* 9. október 1920 Chattanooga, Tennessee, USA – † 23. december 2013 Shutesbury, Massachusetts, USA) bol americký multiinštrumentalista (hlavnými nástrojmi sú tenorsaxofón a flauta) a hudobný skladateľ. Svoju kariéru začal koncom tridsiatych rokov hraním v rôznych swingových orchestroch. Roku 1949 sa stal členom orchestra Dizzyho Gillespieho a následne sa vrátil k štúdiám a študoval kompozíciu a hru na flautu na Wayne State University. V roku 1950 konvertoval na Islam. Prvý album ako líder nazvaný *Jazz for the Thinker* vydal v roku 1957. Podieľali sa na ňom Curtis Fuller (pozauna), Hugh Lawson (klavír), Ernie Farrow (kontrabas), Louis Hayes (bicie) a Doug Watkins (perkusie).

Neskôr vydal mnoho ďalších albumov a spolupracoval aj s ďalšími hudobníkmi, medzi ktorých patria Cannonball Adderley, Archie Shepp, Donald Byrd alebo Art Farmer. V rokoch 1987 až 2002 sa mimo svojej aktívnej kariéry venoval aj pedagogickej činnosti. Zomrel vo veku deväťdesiattri rokov v decembri 2013 na rakovinu prostaty. Svoje posledné turné odohral v lete toho roka. Za svoj album *Yusef Lateef 's Little Symphony* z roku 1987 získal cenu Grammy v kategórii najlepší new age album. V roku 2010 získal ocenenie NEA Jazz Masters.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Yusef Lateef**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny web
* Yusef Lateef na Allmusic

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Yusef Lateef na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 13896372z
* GND: 103793755
* ISNI: 0000 0003 6862 9625
* LCCN: n88144464
* NK ČR: js20021021001
* VIAF: 84226595
* WorldCat: lccn-n88144464
**Filmové umenie** je nový druh dramatického umenia, ktorý sa utvoril v 20. storočí. Filmové umenie sa od starých klasických umení odlišuje bezprostrednou závislosťou od techniky: technické prostriedky určujú výrazové prostriedky filmu. Je to predovšetkým filmový záznam obrazu a zvuku, registrovaný nezávisle jeden od druhého a umožňujúci rozličný vzájomný tvorivý vzťah, obrazovú i zvukovú štylizáciu. Rytmizácia obrazu sa dosahuje prostredníctvom strihovej skladby a triku. Film si privlastnil výsledky umeleckých činností ostatných tvorivých odvetví: umeleckej literatúry, divadelného umenia, hudby a výtvarného umenia. Počas svojej existencie si vytvoril vlastnú gramatiku a poetiku a v posledných desaťročiach už sám spätne ovplyvňuje a obohacuje výrazové prostriedky ostatných umení.

Výskumom filmu sa zaoberá okrem iného filmológia.

Literatúra
----------

* *Žánr ve filmu (Sborník příspěvků z VI. česko-slovenské filmologické konference konané v Olomouci 14.  –  16. 11. 2002)*. Praha : Národní filmový archiv, 2004. 179 s. ISBN 80-7004-116-1
* MACEK, Václav  –  PAŠTÉKOVÁ, Jelena: *Dejiny slovenskej kinematografie*. Martin : Osveta, 1997. 636 s. ISBN 80-217-0400-4

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Filmový portálUmelecký portál |

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
*Stalinov pomník* v Prahe
*Lenin* autor Isaak Brodsky
**Socialistický realizmus** je umelecký smer a bol smerovaním oficiálneho (teda štátom podporovaného) umenia sovietskeho obdobia v ZSSR pred 2. svetovou vojnou a po nej a v krajinách strednej, juhovýchodnej a východnej Európy (vrátane Talianska). Nadväzoval na proletárske umenie.

Socialistický realizmus bola estetická doktrína zavedená v Sovietskom zväze v posledných rokoch Leninových a neskôr za Stalina. Nakoniec bola presadená v satelitných krajinách ZSSR označovaných ako ľudové demokracie, ako aj v Číne. Podľa jeho teoretika A. A. Ždanova musí umelecké dielo slúžiť ľudu a oficiálnej ideológii: má iba ilustrovať kladné stránky socializmu a spoločnosti, pričom je jeho úlohou vychovávať a získavať nadšených stúpencov; kritický pohľad sa smie zameriavať iba na triednych nepriateľov. 

Socialistický realizmus vyústil napokon do diel štylisticky konformistických, ktorým chýbala vynaliezavosť a ktoré napokon podávali pravý opak skutočnosti, ktorú autori neopisovali, aká je, ale aká by mala byť.

Zložkami socialistického realizmu bol marxizmus ako jeho ideologicko-filozofické východisko, podporovanie vývinu spoločnosti smerom k socializmu, umelecká metóda chápaná ako súbor umeleckých postupov, ktoré vychádzali z realistického umenia 19. storočia a z tvarových experimentov moderny.

Predstavitelia socialistického realizmu
---------------------------------------

* Maxim Gorkij
* Peter Jilemnický
* Fraňo Kráľ
* Andrej Alexandrovič Ždanov

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Pozri aj
--------

* Realizmus vo svetovej literatúre
* Socialistický realizmus (architektúra)
* Socialistický realizmus v architektúre na Slovensku

Iné projekty
------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Umelecký portál |

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Socialistický realizmus**
Súradnice: 59° 56′ 11.04″ s.š. 30° 18′ 07.92″ v.d.

Medený jazdec (Pomník Petra I.)
Medený jazdec na obraze maliara Vasilija Surikova
**Medený jazdec** (rus. Медный всадник) je známa jazdecká socha v ruskom meste Sankt Peterburgu, ktorú preslávila najmä poéma A. S. Puškina *Medený jazdec*. Socha predstavuje cára Petra Veľkého.

História
--------

Sochu dala postaviť v roku 1772 imperátorka Katarína II. pri príležitosti stého výročia narodenia imperátora Petra I. Svedčí o tom aj nápis v latinskom jazyku *"Petro Primo Catharina Secunda MDCCLXXXII"*a v ruskom jazyku „*Петру перьвому Екатерина вторая, лѣта 1782*" - *Petru pervomu Jekaterina vtoraja, leta 1782*. Chcela tak vyjadriť svoje rovnocenné postavenie voči Petrovi I. A nie neprávom. Kým Peter I. získal pre Ruské impérium prístup k Baltskému moru a rozšíril jeho územie po tzv. severnej vojne, Katarína II. získala pre Ruské impérium prístup k Čiernemu moru, keď jej vojská niekoľkokrát porazili turecké pozemné a námorné sily. Socha bola svedectvom mnohých významných udalostí, ktoré sa odohrali v hlavnom meste Ruského impéria (známe povstanie dekabristov v roku 1825). V súčasnosti je stredobodom záujmu turistov, ktorí prichádzajú na návštevu mesta nad Nevou, ale prichádzajú sa tu fotografovať aj ruské mladomanželské páry.

Opis sochy
----------

Socha Petra I. stojí na podstavci, ktorý je vysoký 5 metrov a pochádza z jediného kusa žuly. Autorom sochy je francúzsky umelec E. M. Falconnet. Socha váži 166 ton a je vyrobená z bronzu. Peter I. pozerá na rieku Neva a svoju ruku naťahuje do diaľok, aby vyjadril svoje veľmocenské ambície. Petrov vzpínajúci kôň zadnými kopytami drví hada - symbol pretvárky (podľa niektorých interpretácií Švédska a jeho podlej politiky). Socha je tiež známa pod názvom *Medený jazdec* (podľa Puškinovej poémy).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Medený jazdec**

Externé odkazy
--------------

* Медный всадник со спутника
* Медный всадник Archivované 2016-07-29 na Wayback Machine в Свадебной энциклопедии
* Фотографии памятника
* История «Медного всадника». Фотографии, как добраться, что рядом

| * z
* d
* u
Turistické zaujímavosti v Petrohrade |
| --- |
| 
* Ermitáž
* Zimný palác
* Petropavlovská pevnosť
* Petrodvorec
* Ruské múzeum
* Múzeum Alexandra Sergejeviča Puškina
* Petropavlovský chrám
* Kazanský chrám
* Isaakijevský chrám
* Aurora
* Piskarevský cintorín
* Smoľnyj inštitút
* Domček Petra I.
* Martovo pole
* Medený jazdec
* Admiralita
* Vojensko-historické múzeum
* Vojenské námorné múzeum
* Kláštor Alexandra Nevského

 | Medený jazdec |
**Formyltetrahydrofolátdehydrogenáza** alebo **10‑formyltetrahydrofolátdehydrogenáza** (EC 1.5.1.6) je enzým, ktorý katalyzuje nasledujúcu chemickú reakciu:

10-formyltetrahydrofolát + NADP+ + H2O {\displaystyle \rightleftharpoons } tetrahydrofolát + CO2 + NADPH + H+
Substráty tohto enzýmu sú teda 10-formyltetrahydrofolát, NADP+ a H2O a jeho produkty sú tetrahydrofolát, CO2, NADPH a H+.

Tento enzým patrí medzi oxidoreduktázy, konkrétne tie, ktoré pôsobia na CH-NH väzbu a akceptorom je NAD+ alebo NADP+. Systematicky sa tento enzým nazýva **10-formyltetrahydrofolát:NADP+ oxidoreduktáza**. 

Tento enzým sa účastní metabolizmu jednouhlíkových molekúl, ktorý sprostredkováva folát.

Tento enzým je kódovaný génmi ALDH1L1 a ALDH1L2. Expresia ALDH1L1 prebieha u ľudí prakticky vo všetkých bunkách v cytozole, zatiaľ čo ALDH1L2 je mitochondriálny gén, ktorý sa exprimuje v srdci, pankrease, mozdu a svaloch. Poruchy tohto génu alebo jeho nedostatočná expresia môžu viesť k akumulácii mravčanu a následnej otrave metanolom.

Štruktúra
---------

Na konci roka 2023 bolo známych 15 štruktúr tohto enzýmu, s PDB kódmi 1S3I, 2BW0, 2CFI, 2CQ8, 2O2P, 2O2Q, 2O2R, 4GO2, 4R8V, 4TS4, 4TT8, 4TTS, 7RLT, 7RLU a 7YJJ.

Referencie
----------

1. ↑  KUTZBACH, C.; STOKSTAD, E. L. R.. Partial purification of a 10-formyl-tetrahydrofolate: NADP oxidoreductase from mammalian liver. *Biochemical and Biophysical Research Communications*, 1968-01-25, roč. 30, čís. 2, s. 111–117. Dostupné online [cit. 2023-11-29]. ISSN 0006-291X. DOI: 10.1016/0006-291X(68)90456-7.
2. 1 2  DUCKER, Gregory S.; RABINOWITZ, Joshua D.. One-Carbon Metabolism in Health and Disease. *Cell metabolism*, 2017-01-10, roč. 25, čís. 1, s. 27–42. PMID: 27641100
PMCID: PMC5353360. Dostupné online [cit. 2023-11-29]. ISSN 1550-4131. DOI: 10.1016/j.cmet.2016.08.009.
3. ↑  MARTINASEVIC, Mariana K.; GREEN, Mitchell D.; BARON, Jeffrey. Folate and 10-Formyltetrahydrofolate Dehydrogenase in Human and Rat Retina: Relation to Methanol Toxicity. *Toxicology and Applied Pharmacology*, 1996-12-01, roč. 141, čís. 2, s. 373–381. Dostupné online [cit. 2023-11-29]. ISSN 0041-008X. DOI: 10.1006/taap.1996.0302.

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portálBiologický portál |

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Formyltetrahydrofolate dehydrogenase na anglickej Wikipédii.*
Graf závislosti koeficientu teplotnej rozťažnosti na podieli niklu v niklovej oceli
**Invar** je zliatina železa a niklu v pomere 36 percent niklu a 64 % železa, s malou prímesou uhlíka a chrómu.  
 
Túto zliatinu vynašiel v roku 1896 švajčiarsky fyzik Charles Edouard Guillaume, za čo dostal v roku 1920 Nobelovu cenu za fyziku.

Významnou vlastnosťou invaru je veľmi nízky koeficient teplotnej rozťažnosti α = 1.2 × 10-6 K-1, čo umožňuje vyrábať z neho súčiastky, ktorých rozmery sú veľmi málo ovplyvnené zmenami teploty. Používa sa napr. v hodinárstve, topografii, optických prístrojoch ai.

Referencie
----------

1. ↑   *Material Data Sheet Alloy 36* [online]. [Cit. 2017-11-24]. Dostupné online. (anglicky)
2. ↑  DAVIS, Joseph R.. *Alloying: Understanding the Basics*. [s.l.] : ASM International. ISBN 0-87170-744-6. S. 587–589.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Invar**

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |

* What is Invar?, Antica Orologeria Lamberlan

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Invar na českej Wikipédii a Invar na anglickej Wikipédii.*
**Alkoholdehydrogenáza** (**ADH**) je enzým, ktorý katalyzuje vzájomnú premenu medzi alkoholmi a aldehydmi či ketónmi. 

Ľudská alkoholdehydrogenáza je metaloenzým, ktorý existuje v podobe dimér, obsahujuci Zn2+. Patrí do skupiny dehydrogenáz. Dehydrogenázy predstavujú najväčšiu skupinu redoxných enzýmov. V súčasnosti[*kedy?*] je známych asi 300 druhov.

V živých organizmoch
--------------------

Ľudský organizmus disponuje šiestimi typmi ADH. Všetky sú diméry (zostavené z dvoch polypeptidov). Je dokázané, že alkoholdehydrogenáza u žien sa vyznačuje menšou efektivitou. ADH majú aj mnohé zvieratá, kvasinky, baktérie. U hmyzu, ako sú napríklad ovocné mušky, je ADH oveľa menšia ako u človeka a neobsahuje atóm kovu. V kvasinkách a mnohých baktériách hrá ADH dôležitú úlohu pri fermentácii pyruvátu na etanol. Mnohé ADH v kvasinkách sú väčšie ako ľudské ADH.

### Funkcia u človeka

ADH sa nachádza v cytoplazme buniek, a to predovšetkým v pečeni, ďalej v žalúdku a obličkách. ADH je nešpecifický enzým. Katalyzuje oxidácie celého radu primárnych alkoholov. Reakcia so sekundárnymi a rozvetvenými alkoholmi je veľmi obmedzená. Optimálne pH pre oxidáciu etanolu je 8,6 až 9,0; nad pH 9,0 enzým rýchlo stráca stabilitu. Pre redukciu acetaldehydu je optimálne pH okolo 7,0. Izoelektrický bod sa nachádza pri pH 5,4. Toto platí pre ADH pečeňového typu. 

Detský plod nemá ADH.

ADH katalyzuje metabolickú premenu etanolu na acetaldehyd, ktorý sa ďalej biotransformuje na kyselinu octovú. Kyselina octová sa potom premieňa na iné menšie neškodné molekuly. Terminálnymi produktami odbúrania alkoholov v ľudskom organizme sú CO2 a H2O.

Afinita metanolu k ADH je mnohonásobne nižšia (asi sedemkrát) ako k etanolu a v zmesi sa metabolizuje prednostne etanol. Preto sa pri liečbe otravy metanolom ako prvá pomoc podáva intravenózne etanol (ako antidotum), ktorý vlastne „vytláča" oveľa toxickejší metanol. Metanol sa potom nepremieňa na toxický formaldehyd, ale vylučuje sa von z tela.
Don Mgr. **Peter Timko** SDB (\* 9. apríl 1973, Prešov) je rímskokatolícky rehoľný kňaz a provinciál saleziánov Dona Bosca slovenskej provincie.

Životopis
---------

Narodil sa v nemocnici v Prešove, ale vyrastal v obci Sedlice kde aj absolvoval základnú školu. Po maturite na Strednej priemyselnej škole elektrotechnickej Prešov v roku 1992, vstúpil do saleziánskeho noviciátu a prvé sľuby zložil v konkatedrále Sedembolestnej Panny Márie v Poprade 14. augusta 1993. Filozofické štúdiá absolvoval v Nave v Taliansku, teologické štúdiá následne absolvoval v Turíne. Knazskú vysviacku prijal 5. mája 2001 v Žiline.

Po vysviacke pôsobil v Námestove, v Žiline. Od roku 2004 prispieval do časopisu AHA!, do rubriky Duchovný život rubriky Duchovný život v časopise
. Od roku 2006 študoval spirituálnu teológiu v Ríme. V roku 2008 sa stal členom provinciálnej rady saleziánov na Slovensku a v lete 2009 nastúpil ako 36-ročný do úlohy magistra novicov v noviciáte v Poprade-Veľkej, kde pôsobil 11 rokov až do 15. augusta 2020. Cez jeho ruky prešlo asi 40 novicov. Celosvetový hlavný predstavený saleziánov don Ángel Fernández Artime ho vymenoval 12. decembra 2019 za slovenského provinciála a 1. septembra 2020 sa stal provinciálom slovenskej provincie.

Literatúra
----------

* Timko, Peter: *Aj jed môže liečiť. O siedmich hlavných hriechoch*, 2008, Vydavateľstvo Don Bosco, ISBN 978-80-8074-085-6

Externé odkazy
--------------

* Don Peter Timko, rozhovor v rádiu Lumen 18.11.2020.
* Konferencia vyšších rehoľných predstavených na Slovensku, rozhovor

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑   *Novým provinciálom saleziánov je don Peter Timko* [online]. Saleziáni Prešov. Dostupné online.
3. 1 2   *Novým provinciálom saleziánov je don Peter Timko (aktualizované video)* [online]. 2019-12-13, [cit. 2020-09-01]. Dostupné online.
4. ↑   *Peter Timko* [online]. Databazeknih.cz. Dostupné online.
**Cam** (skratka od anglického slova *camera*), je metóda kopírovania filmov, zvyčajne chránených autorským právom.

Nahrávane sa vykonáva v kine za pomoci videokamery. Tá môže byť uložená na statíve, ale väčšinou to nie je možné, a preto je obraz trochu roztrasený. Kamera nemusí zaberať celé plátno, čo má za dôsledok, že chýba kus obrazu po stranách. To môže vadiť, pokiaľ ide o titulkovaný film, kde tým pádom chýba pár písmen. Nahrávky Cam sú tiež charakteristické slabým kontrastom obrazu v tmavých a priveľmi jasných scénach. Zvuk je nahrávaný cez vstavaný kamerový mikrofón, a kvôli tomu, najmä pri komédiách, je počuť smiech divákov v kine. Z týchto dôvodov sa nahrávky Cam považujú za veľmi nekvalitné. V prípade nových filmov sú nahrávky Cam, spolu s Telesync, jedinou dostupnou nelegálnou kópiou. Hneď ako sa objavia nahrávky v lepšej kvalite, rozširovanie týchto sa končí.

Pre vykonanie Cam nahrávky je treba vniesť videokameru do kina, z ktorých niektoré zakazujú vnášanie tašiek, rupsakov atď. Okrem toho v roku 2001 sa začal používať systém Coded Anti-Piracy. Je to zabezpečenie vložené priamo do filmu (unikátne sekvencie malých bodiek), ktoré, pokiaľ neboli odstránené pri úpravách nahrávky, pomáhajú zistiť, v ktorom kine bola nahrávka vykonaná.

|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Filmový portál |
**Hot pot** alebo **hotpot,** v doslovnom preklade horúci hrniec, tiež známy ako **polievkové jedlo,** je pokrm, pri ktorom zdroj tepla umiestnený na jedálenskom stole udržuje hrniec s polievkovým vývarom na vare a vedľa hrnca sa podávajú rôzne čínske jedlá a prísady pre stravníkov, aby ich pridali do horúceho vývaru.

Popis
-----

 Hot pot s dvoma príchuťami
 Hot pot z Yunnan, Čína
Hot pot je vývar plný chute tradične podávaný vo veľkom kovovom hrnci. Vývar sa privedie do varu a nechá sa variť počas celej doby jedenia. Suroviny, ako mäso a zelenina, sa vložia do vriaceho vývaru, a tým sa uvaria. Uvarené kúsky sa namáčajú do omáčok pre doplňujúcu chuť. Hot pot sa považuje za hlavný chod a zvyčajne sa podáva bez ryže alebo rezancov na boku. Horúce hrnce si môžete pripraviť a zjesť doma alebo v reštaurácii.

Medzi typické ingrediencie hot potu patria tenké plátky mäsa, listová zelenina, šampiňóny, rezance, nakrájané zemiaky, fazuľové výrobky, vaječné knedle, tofu a morské plody. Suroviny sú vopred nakrájané na tenké kúsky, ktoré sa rýchlo a konzistentne uvaria vo vriacom vývare, ktorý sa udržiava pri miernej teplote varu. Väčšina surových potravín sa môže variť v hot pote, no môžu mať rôzny čas varenia. Preto sa doba varenia v hrnci môže líšiť.

Nakoniec je vývar z pridaných ingrediencií plný chutí a po vypnutí zdroja tepla sa môže podávať hosťom.

História
--------

Statívy dynastie Čou môžu byť prvými prototypmi horúceho hrnca. Hostia medzi šľachtou mali každý vlastný hrniec vyrobený z bronzu a nazývaný ran lu 燃爐. Hlavnou časťou ran lu bol malý sporák s malým hrncom nad horiacim dreveným uhlím. Neskôr bol počas „Obdobia troch kráľovstiev" (200–280) p.n.l. vytvorený horúci hrniec vyrobený z medi, ktorý je všeobecne uznávaný ako predchodca horúceho hrnca. Počas dynastie Čching horúci hrniec získal popularitu medzi cisármi. Najmä cisár Čchienlung mal veľmi rád horúci hrniec a jedol ho takmer ako každé jedlo dňa. Neskôr mal cisár Ťiačching pri svojej korunovácii bál s 1 550 horúcimi hrncami. Cisárovná Cch'si bola tiež známa tým, že obľubovala horúci hrniec, najmä v zimných mesiacoch.

Na konci 20. storočia, keď počet čínskych prisťahovalcov do USA výrazne stúpol, sa čínske jedlo rozšírilo aj do Spojených štátov a hot pot sa tak dostal do povedomia svetovej kulinárskej scény.

Referencie
----------

1. ↑  SONG, ZHENG, XIAOJUN, Li, Shan, Gene. An Analysis of public opinions regarding internet-famous food: a 2016-2019 case study on Dianping. *British Food Journal*. Dostupné online. ISSN 0007-070X. DOI: 10.1108/BFJ-05-2021-0510. (po anglicky)
2. ↑  McDougall, James I. (2021-01-02). "Globalization of Sichuan hot pot in the "new era"". *Asian Anthropology*. **20** (1): 77–92. doi:10.1080/1683478X.2020.1779970. ISSN 1683-478X. S2CID 225684185.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hot pot**
Šijací stroj
**Šijací stroj** je zariadenie používané na zošívanie dvoch, alebo viacerých kusov textilného, či netextilného materiálu niťou. Šijací stroj bol vynájdený počas priemyselnej revolúcie za účelom znížiť podiel ručného šitia v manufaktúrach. Od svojho zavedenia v polovici 19. storočia zvýšil šijací stroj dramaticky efektivitu odevného priemyslu.

Strojové šitie
--------------

Princíp funkcie šijacieho stroja: priamy steh.
Ihla prevlečie vrchnú (žltú) niť látkou a pri spätnom pohybe sa vytvorí očko, ktoré zachytí spodný rotačný chápač (sivý) a prehodí ho cez cievku so spodnou niťou (zelená). Napínacia páka, ktorou prechádza vrchná niť, utiahne steh tak, aby kríženie oboch nití bolo zhruba uprostred hrúbky látky.

Dôležitou časťou je tiež podávač látky, umiestnený pod stehovou doskou. Vykonáva striedavý pohyb dopredu a dozadu, ktorým rovnomerne posúva látku. Horný hriadeľ, od ktorého sa odvodzuje pohyb ihlovej tyče a spodný hriadeľ, ktorý poháňa chapač a podávač sú mechanicky spojené ozubenými prevodmi, či ozubeným remeňom, aby sa oba pohybovali súbežne.

Pohon šijacieho stroja bol vykonávaný najprv poháňacou kľukou, neskôr šliapacím pedálom a remeňom a dnes je elektromotorom.

Príslušenstvo
-------------

* Cik-cak pätka s držiakomCik-cak pätka s držiakom
* Pätka na prišívanie gombíkovPätka na prišívanie gombíkov
* Pätka na šitie gombíkových dierokPätka na šitie gombíkových dierok
* Plstené kotúče pod cievkuPlstené kotúče pod cievku
* Pätka na lemovaniePätka na lemovanie
* Doštička na štopkanieDoštička na štopkanie
* Pätka na prišívanie zipsovPätka na prišívanie zipsov
* Sada ihlielSada ihliel

Druhy strojov
-------------

* Priemyselný
* Do domácnosti
* Overlock

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Šijací stroj**

Zdroje
------

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Šicí stroj na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
* wiki.sijeme.sk, Šijací stroj Archivované 2012-07-28 na Wayback Machine
Tradičný odev Čuangov
**Čuangovia** (po čuangsky Bouчcueŋь/Bouxcuengh, čín. 壮族 – pchin-jin *Zhuàngzú* – Čuang-cu) sú národ žijúci najmä v čínskej provincii Kuang-si a v západnej Číne, ale aj na území Vietnamu, Kambodže a Thajska. Ich predkovia patrili k pôvodnému a najstaršiemu obyvateľstvu Kuang-si. Ich počet sa odhaduje na 18,54 milióna.

Čuangovia sú najpočetnejšia národnostná menšina v Číne. Provincia Kuang-si, v ktorej prevažne žijú, sa oficiálne nazýva "autonómna oblasť Čuangov Kuang-si." Zakladateľom čuangských štúdií, ktorý sa zároveň zasadil o šírenie a ochranu čuangskej kultúry, bol Chuang Sien-fan. Čuangovia sú výrazne sinizovaní a ako národnostná menšina boli uznaní až v 50tych rokoch 20. storočia.

Referencie
----------

1. ↑  Čuangovia. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 2003. 702 s. ISBN 80-224-0761-5. Zväzok 3. (Č – Eg), s. 154.
2. ↑  BARLOW, Jeffrey. *The Zhuang: A Longitudinal Study of Their History and Their Culture* [online]. , 12.12.2005, rev. 2009-10-21, [cit. 2012-01-23]. Dostupné online. (po anglicky)
3. ↑  HORÁLEK, Adam. *Geografie Číny*. Olomouc : Univerzita Palackého v Olomouci, 2013. 180 s. ISBN 978-80-244-3839-9. S. 164.

Externé odkazy
--------------

* Čuangovia, projekt Joshua
Súradnice: 48°37′47″S 18°22′26″V﻿ / ﻿48,6297656°S 18,373768°V﻿ / 48.6297656; 18.373768

V pozadí budovy bývalej spoločnosti
**Závody 29. augusta** bola obuvnícka spoločnosť, sídliaca v meste Partizánske. Na jej značku nadviazala súčasná firma ZDA.

V roku 1938 kúpila spoločnosť Moravské a slovenské strojírny vlastnená Jánom Antonínom Baťom pozemok patriaci vtedajšej obci Šimonovany. Podľa plánu mala vyrábať bicykle a obuvnícke stroje, v roku 1939 však bol zámer vlastníkom zmenený na výrobu topánok a do konca roku ich už vyrobila 940 tisíc párov.

Svoj názov získala 13. februára 1949. Pomenovaná bola na počesť obyvateľov, ktorí sa zapojili do Slovenského národného povstania. Vo februári 1966 vznikol v gumárskej budove spoločnosti požiar, škoda bola vyčíslená na takmer 2 milióny Kčs. V tých časoch každým rokom do podniku pribúdalo 1 000 pracovníkov ročne. Koncom 80. rokov bolo pracovníkov až 16 tisíc a podnik produkoval 32 miliónov párov obuvi ročne.

V rokoch 1988 až 1994 boli v Obchodnom registri zapísané ako Závody 29. augusta, štátny podnik. Založené boli zakladacou listinou Ministerstva priemyslu SSR č.25/1988 zo dňa 29. 6. 1988 podľa § 18 zák. č.88/88 Zb. o štátnom podniku. Dňom 30. apríla 1994 boli závody zrušené bez likvidácie a zároveň k nasledujúcemu dňu boli založené Závody 29. augusta štátny podnik, Partizánske strojárne, štátny podnik Partizánske. Obe spoločnosti sa stali právnymi nástupcami pôvodneho podniku. V roku 1995 štátny podnik privatizovala akciová spoločnosť CEBO Holding Slovakia. Predaj za 1 korunu bol prezídiom Fondu národného majetku schválený 22. decembra 1995. Táto suma bola odôvodnená skutočnosťou, že podnik mal aktíva 0,45 mld Sk, ale dlh vo výške 2,7 mld. Sk. CEBO Holding mal však tiež prevziať 97% akcií Obuv, a. s. Partizánske, za 176 miliónov korún. Podnik bol však rozdelený na viaceré spoločnosti, nasledovalo prepúšťanie a v meste vzrástla nezamestnanosť. Viacero zariadení prešlo po likvidácii podniku do správy mesta Partizánske.

Obchodná značka ZDA zostala k dispozícii a výrobu pod ňou obnovila firma ZDA patriaca Milanovi Foltánovi, ktorý začínal v pôvodných Závodoch 29. augusta ako robotník.

Referencie
----------

1. 1 2  MICHALKOVÁ, Tatiana. Slovenské topánky sa vo svete nestratia. *Pravda* (Bratislava: Perex), 2019-07-01. Dostupné online [cit. 2021-02-13]. ISSN 1336-197X.
2. 1 2 3 4 5   *História* [online]. Mesto Partizánske, [cit. 2021-02-06]. Dostupné online.
3. ↑  Závody 29. augusta, štátny podnik. In:  *Obchodný register na internete* [online]. Bratislava: Ministerstvo spravodlivosti SR, [cit. 2021-02-06]. Dostupné online.
4. ↑  (eč). Cebo Holding Slovakia privatizoval ZDA Partizánske za korunu. *SME* (Bratislava: Petit Press), 1996-02-24. Dostupné online [cit. 2021-02-13]. ISSN 1335-4418.

Ďalšia literatúra
-----------------

* Závody 29. augusta. In:  *Encyklopédia Slovenska*. 1. vyd. Zväzok VI. T – Ž. Bratislava : Veda, 1982. 776 s. S. 526 – 527.
***Tintin v Kongu*** (franc. *Tintin au Congo*) je druhý diel komiksovej série *Tintinove dobrodružstvá*, ktorú napísal a ilustroval belgický komiksový scenárista a ilustrátor Hergé. Komiks vychádzal na pokračovanie od mája 1930 do júna 1931 v konzervatívnych belgických novinách *Le Vingtième Siècle* a to v rámci ich detskej prílohy *Le Petit Vingtième*. Dej komiksu sa točí okolo dobrodružstiev mladého belgického reportéra Tintina a jeho psa Snowyho, ktorí cestujú do Belgického Konga, aby urobili reportáž. Hlavnú zápletku tvoria rôzne potýčky s divokými zvieratami a domorodcami, pričom sa Tintinovi podarí odhaliť aj sieť pašerákov diamantov, ktorú mal pod palcom americký gangster Al Capone.

Tintin v Kongu sa stal neskôr kontroverzným komiksom kvôli rasistickému vykresleniu Konžanov a krutosti voči zvieratám.

Referencie
----------

1. ↑   *Tintin in the Congo* [online]. en.tintin.com, [cit. 2020-09-18]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑   *Tintin v Kongu znovu budí vášně. Byl kreslený reportér rasista? | Aktuálně.cz* [online]. Aktuálně.cz - Víte, co se právě děje, 2019-01-14, [cit. 2020-09-18]. Dostupné online. (po česky)

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tintin in the Congo na anglickej Wikipédii.*
**Sargon Akkadský - Sargon I.** (po akkadsky *Šarrum-kínum*, vládol 2340 – 2284 pred Kr. ( alebo 2334 – 2279 alebo 2371-2315 pred Kr.) bol akkadský kráľ, ktorý založil prvú veľkú ríšu na území Mezopotámie – predtým tu existovali iba mestské štáty. 

K jeho pôvodu sa viažu legendy, jedna z nich hovorí, že jeho otec bol nomád, ktorý sa zaplietol s kňažkou a keďže tie nemohli mať deti po narodení ho matka dala do košíka a pustila ho po prúde rieky (podobne ako Mojžiša), on sa dostal na dvor kráľa Ur-Zababu v Kiši.

U tohto kráľa sa stal hlavným komorníkom, neskôr ho však zvrhol a po víťazstve nad kráľom Lugalzagezim z Uruku sa stal pánom celej Babylonie. 

Sargon, sám semitského, nie sumerského pôvodu, si zvolil za hlavné mesto Akkad a podľa tohto mesta bolo pomenované kráľovstvo aj národ. Uskutočnil niekoľko výbojov proti okolitým krajinám. Podľa nesúdobých literárnych textov Sargon dobyl rozsiahle územie od Stredozemného mora až po Perzský záliv - stal sa pánom celej Babylonie, dobyl väčšinu Sumeru a Elamu. Sargon tak vytvoril prvú ríšu v dejinách. Nie je isté, či natrvalo ovládol, ale každopádne bojoval, aj s týmito územiami: Ebla (veľmi významné sýrske mesto), Cyprus, Kréta, Magan (asi Omán), Dilmun (asi ostrovy Bahrajn a Failaka) a stredná Anatólia. Akkadská armáda bola údajne veľmi krutá – keď dobyla nejaké mesto, strhli jej príslušníci hradby a pobili alebo zotročili všetkých obyvateľov. Mesto Akkad bolo dôležitým obchodným centrom a prístavom, kotvili v ňom lode privážajúce tovar až z Egypta či Indie.

V ríši, ktorú Sargon založil, boli vyberané pomerne vysoké dane a tribúty, čo síce zaisťovalo blahobyt centra, ale neskôr malo za následok početné vzbury obyvateľstva. Dovoz nedostatkových surovín (najmä dreva, kameňa a kovov) bol priamo kontrolovaný a riadený štátom. Zriadená bola aj stála armáda so silou 5400 mužov a účinná byrokracia.

Sargon Akkadský, ktorý používal titul „kráľ štyroch svetových strán", sa stal v neskoršom mezopotámskom písomníctve prototypom úspešného vládcu a príbehy o ňom sa tradovali väčšinu 2. a 1. tisícročia pred Kr. (eposy, fiktívne biografie atď.).

Sargon sa objavuje ako legendárna postava v novoasýrskej literatúre z 8. až 7. storočia pred Kr. Tabuľky s fragmentmi *Legendy o narodení Sargonova* sa našli v Aššurbanipalovej knižnici.

  


|  |
| --- |
| Sargon Akkadský |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**-** | **kráľ**2340 – 2284 | Nástupca**Rimuš** |

Referencie
----------

1. ↑  Westenholz, Joan Goodnick (January 1984). *Review of The Sargon Legend: A Study of the Akkadian Text and the Tale of the Hero Who Was Exposed at Birth. By Brian Lewis*. Journal of Near Eastern Studies. 43 (1): 73–79. doi:10.1086/373065. JSTOR 545065.
2. ↑  Brian Edric Colless. The Empire of Sargon. Prevzaté 25. 5. 2013.
3. ↑  King, L. W. (1907). *Chronicles concerning early Babylonian kings*. London, Luzac and co. S. 87–96.

Pozri aj
--------

* Enheduanna

Autoritné údaje: * GND: 129199583
* ISNI: 0000 0000 2470 1726
* LCCN: n78080775
* VIAF: 33262444
* WorldCat: lccn-n78080775
**Ernest Chausson** (\* 20. január 1855, Paríž – † 10. jún 1899, Limay) bol popredný francúzsky hudobný skladateľ éry romantizmu.

Život a dielo
-------------

Narodil sa v roku 1855 do bohatej rodiny. Jeho otec mu platil súkromného učiteľa. Najprv bol predurčený na právnickú dráhu, ale nakoniec práva opustil a začal súkromne študovať u skladateľa Césara Francka.

V jeho orchestrálnych dielach je cítiť veľký vplyv svojho učiteľa, Francka, ale aj iných veľkých skladateľov, napr. Richarda Wagnera, ktorého opery ovplyvnili niekoľko významných skladateľov svojej doby. Medzi Chaussonove najvýznamnejšie diela patrí aj jeho jediná opera *Le Roi Arthus* (1886 – 95), ktorá spracováva tému lásky na dvore kráľa Artuša. Jeho dielo obsahuje ťažké chromatické harmónie, ohromujúcu orchestráciu a aj veľkú individuálnu krásu. Dodnes nesmrteľné sú aj jeho diela pre orchester medzi ktoré patrí hlavne *Poème de l'amour et de la mer* z roku 1882. Nádhernú hudbu nájdeme aj v jeho symfónii a komornej hudbe.

Bol šťastne ženatý, mal päť detí a poznal sa s niekoľkými významnými osobnosťami svojej doby, napr. s Claudom Debussy, Henrim Duparcom, Gabrielom Fauréom alebo s Isaacom Albénizom. Jeho život však nemal dlhé trvanie. 

Zomrel 10. júna roku 1899 po tragickej nehode na bicykli pričom na mieste zomrel.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ernest Chausson**

| * z
* d
* u
Skladatelia romantizmu |
| --- |
| Anglickí | 
* Elgar

 |
| Českí | 
* Dvořák
* Fibich
* Smetana
* Suk

 |
| Francúzski | 
* Berlioz
* Bizet
* d’Indy
* Fauré
* Franck
* Chausson
* Chabrier
* Gounod
* Offenbach
* Saint-Saëns

 |
| Maďarskí | 
* Liszt

 |
| Nemeckí | 
* Brahms
* Bruch
* Kreutzer
* Marschner
* Mendelssohn Bartholdy
* Schumann
* Spohr
* Strauss
* Wagner
* Weber

 |
| Poľskí | 
* Chopin

 |
| Rakúski | 
* Bruckner
* Mahler
* Schubert
* Strauss ml.
* Wolf

 |
| Ruskí | 
* Balakirev
* Borodin
* Čajkovskij
* Glazunov
* Glinka
* Musorgskij
* Rachmaninov
* Rimskij-Korsakov
* Skriabin

 |
| Slovenskí | 
* Bella
* Suchoň
* Cikker
* Schneider-Trnavský

 |
| Škandinávski | 
* Grieg
* Sibelius

 |
| Talianski | 
* Bellini
* Donizetti
* Rossini
* Verdi

 |


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Hudobný portálFrancúzsky portálBiografický portál |

Autoritné údaje: * BnF: 13892419t
* GND: 118669168
* ISNI: 0000 0001 2280 1579
* LCCN: n81003169
* NK ČR: js20020318004
* VIAF: 54332065
* WorldCat: lccn-n81003169
**PAREVO – Medzinárodný festival dokumentárnych filmov** (*PAREVO = Parallel revolutions* / *Paralelné revolúcie*) je medzinárodný filmový festival, konaný od roku 2012.

Hlavným cieľom tohto projektu je predovšetkým popularizácia demokracie v Európe medzi mládežou, a to prostredníctvom vytvorenia tematických podujatí ako: premietanie filmov, prednášky, stretnutia mládeže a mládežnícke konferencie. Cez prezentáciu dokumentárnych filmov a tematických prednášok chce docieliť užšiu spätosť mládeže s prepojenými procesmi v štátoch Strednej Európy, ktoré viedli k budovaniu demokratického systému v týchto štátoch. Filmový festival Parevo sa venuje najmä udalostiam v roku 1956, 1968, 1980 a 1989.

Dejiská festivalu
-----------------

* 26. október – 28. október 2012 – Budapešť, DocuArt Mozi
* 23. november – 24. november 2012 – Trnava, OKO Mozi
* 25. apríl – 26. apríl 2013 – Varšava, Magyar Kulturális Intézet

Referencie
----------

1. ↑   *Program - 2012. október 26-28.* [online].. Dostupné online.
2. ↑   *Program - 2012. november 23-24.* [online].. Dostupné online.
3. ↑   *Program - 2013. apríl 25-26.* [online].. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Filmový portál |

* Oficiálna stránka festivalu (web archív)