recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Andalucia Tennis Experience 2009** bol tenisový turnaj žien, ktorý sa konal v dňoch od 6. do 12. apríla 2009 na otvorených antukových dvorcoch v španielskom meste Marbella. Titul v dvojhre žien získala Srbka Jelena Jankovićová, ktorá vo finále porazila Španielku C. Navarrovú. Bol to jej desiaty titul v dvojhre na okruhu WTA. Titul vo štvorhre žien získali Poľky Klaudia Jansová a Alicja Rosolská, ktoré vo finále porazili španielsky pár Anabel Medinová Garriguesová, Virginia Ruanová Pascualová. Pre K. Jansovú to bol prvý a pre A. Rosolskú druhý titul vo štvorhre na okruhu WTA.

Víťazi
------

### Dvojhra žien

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Ženská dvojhra na Andalucia Tennis Experience 2009*
**Srbsko Jelena Jankovićová** vs. Španielsko Carla Suárezová Navarrová 6-3 3-6 6-3

### Štvorhra žien

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Ženská štvorhra na Andalucia Tennis Experience 2009*
**Poľsko Klaudia Jansová / Poľsko Alicja Rosolská** vs. Španielsko Anabel Medinová Garriguesová / Španielsko Virginia Ruanová Pascualová 6-3 6-3

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka turnaja
Andalúzsky kôň
**Andalúzsky kôň** je plemeno koňa domáceho. Patrí medzi teplokrvníky. Najvýraznejší vplyv na jeho vznik mali arabské kone.

Dejiny
------

Kone boli do Španielska dovážane z východného Stredomoria, od germánskych kmeňov a potom s inváziou moslimov. Andalúzsky kôň pochádza zo slnkom vysušovaných oblastí južného Španielska, Andalúzie. V 16. storočí sa stal obľúbeným jazdeckým koňom európskych panovníkov a významných jazdeckých majstrov, vrátane Angličana Williama Cavendisha, vojvodu z Newcastle. Priamym potomkom Andalúzského koňa je lipican a k ďalším európskym plemenám ovplyvneným andalúzskou krvou patrí frederiksborský, frízsky a connemarský kôň.

O prežitie andalúzského koňa v priebehu storočí sa zaslúžili mníšske rády, predovšetkým rád kartuziánov. Kartuziáni sa snažili zachovať čistou línií chovu, preto ich kone dosahovali tých najvyšších kvalít.

Popis plemena
-------------

Je vysoký 155 až 160 cm, s výraznou hlavou, často s ľahkým klabonosom, dlhá hriva a chvost, silný ľahko klenutý krk, chvost nízko nasadený a nesený, farba biela s prímesami, len vzácne čierna, častejšie sú hnedáci.

Chov a využitie
---------------

Hlavné chovateľské strediská sú Sevilla, Córdoba a Jerez de la Frontera. Je využívaný pre drezúru - španielsku školu, pre koridu, ale tiež pre kočiare aj zháňanie dobytka, rekreácie, parkúr (skokové súťaže)

Zaujímavosti
------------

Andalúzský kôň mal značný vplyv na chov mnohých známych plemien. Blízko príbuzní sú mu napr. Lusitánský kôň, Alter-real, Lipicani, Starokladrubáci aj niekoľko nemeckých plemien. O prežitie v priebehu stáročí, ktoré zahrňovali aj niektoré veľmi rušné obdobia, sa starali mníšske rády predovšetkým kartuziáni. V neistých dobách ukrývali kone vo vzdialených kláštoroch, aby boli v bezpečí. Kartuziáni sa snažili zachovať čistotu línie a dôsledne šľachtili zvieratá vysokej kvality. Andalúzan má hrdú chôdzu, je atletický, aj keď nie je rýchly a má láskavú a priateľskú povahu.

Referencie
----------

1. ↑  KHOLOVÁ, Helena; HOŠEK, Jan. *Koně*. Praha : Aventinum, 1996. ISBN 80-85277-36-0. Kapitola Andaluský kůň, s. 115.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Andaluský kůň na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Andalúzsky kôň**
Súradnice: 50°26′23″S 7°24′6″V﻿ / ﻿50,43972°S 7,40167°V﻿ / 50.43972; 7.40167

**Andernach** je nemecké mesto v okrese Mayen-Koblenz spolkovej krajiny Porýnie-Falcko. Má približne 30 000 obyvateľov. Nachádza sa na ľavom brehu rieky Rýn blízko mesta Neuwied.

Dejiny
------

S dejinami starými viac ako 2000 rokov patrí Andernach medzi najstaršie mestá v Nemecku. Mesto založili Rimania v roku 12 pred Kr. ako *Antunnacum*, pravdepodobne na staršej keltskej osade. Od roku 1453 stojí v meste 56 metrov vysoká veža *Der Runde Turm*. Patrí medzi pozostatky stredovekého opevnenia, ktoré sa s niektorými bránami a vežami zachovali dodnes. Z 11. storočia sa zachoval katolícky kostol Nanebovzatia Panny Márie (nem. Pfarrkirche Maria Himmelfahrt, Liebfrauenkirche - Mariendom) a je najstaršou pamiatkou v meste.

Turizmus
--------

Medzi turistickú atrakciu patrí najvyšší studený gejzír na svete. Dosahuje výšku 64 metrov.

Rodáci
------

* Charles Bukowski - americký spisovateľ

Galéria
-------

* Mesto v roku 1900, na obrázku vidno Der Runde Turm a Mariendom. V popredí železnica a v pozadí Rýn.Mesto v roku 1900, na obrázku vidno *Der Runde Turm* a *Mariendom*. V popredí železnica a v pozadí Rýn.
* GejzírGejzír

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Andernach**
**Andaluzit** je rombický minerál, aluminosilikát zo skupiny nesosilikátov, chemicky Al2SiO5.

Minerál bol po prvýkrát opísaný z lokality El Cardoso v Španielskej provincii Guadalajara. Werner aj J. C. Delamétherie, prví mineralógovia, ktorí vzorky tohto minerálu analyzovali sa domnievali, že pochádzajú v Andalúzii.

Vlastnosti
----------

Andaluzit sa často vyskytuje v podobe prizmatických kryštálov, nie príliš bohatých na plôšky. Vyskytuje sa aj celistvý vo forme hrubozrnných agregátov. Typickým znakom je štvorcový prierez kryštálov. Na povrchu andaluzitových kryštálov možno často nájsť sľudy. Je bezfarebný, prípadne sfarbený prímesami na hnedo, žlto, červenkasto a inak. Je priehľadný až priesvitný, so skleným leskom. Pri ožiarení katódovými lúčmi prejavuje výraznú fluorescenciu.

Vo výbruse je bezfarebný, prípadne ružový až zelený. V asociácii s granátom sa nevyskytuje alebo je veľmi zriedkavý. Často tvorí polymorfné modifikácie s kyanitom a sillimanitom.

Vznik
-----

Vzniká predovšetkým kontaktnou metamorfózou a vyskytuje sa hlavne v horninách s vysokým obsahom oxidu hlinitého, teda hlavne v metapelitoch.

Výskyt
------

Vyskytuje sa v nízkotlakovo a nízkoteplotne premenených horninách od fácie zelených bridlíc po amfibolitovú fáciu.

Lokality
--------

### Vo svete

Známe lokality vo svete sú Lisens v rakúskych Alpách. Bimbowrie v južnej Austrálii. Zelené kryštály drahokamovej kvality sú známe z Morro do Chapeú v brazílskom štáte Bahia. V Česku známy z pegmatitov na lokalite Dolní Bory ale napr. aj lokality Čejov pri Humpolci.

### Na Slovensku

Častý je v kontaktne metamorfovaných horninách tatrika napr. Dolinkovský vrch (Malé Karpaty), Dubová (Malé Karpaty), z lokalít v Považskom Inovci. Z veporických granitoidov je známy z Lubeníka. Vystupuje tiež v Spišsko-gemerskom (Slovenskom) rudohorí ale aj na lokalitách Dobrá Niva, Dolné Breziny (okres Zvolen, v uzavreninách andezitov).

Ekonomický význam
-----------------

V USA sa používal andaluzit napr. v Kalifornii na výrobu žiaruvzdorných materiálov a zapaľovacích sviečok. Priehľadné kryštály možno využiť na výrobu šperkov.

Referencie
----------

1. 1 2 3   *Andaluzit, Minerály a horniny Slovenska* [online]. mineraly.sk, [cit. 2013-11-16]. Dostupné online.
2. ↑  Dyda, M. 2009: *Horninotvoré minerály pod mikroskopom.* Univerzita Komenského, Bratislava, s. 145 – 147
3. 1 2  Klein, C. 2006: Mineralógia. Oikos-Lumon, Bratislava, s. 514

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Andaluzit**

Externé odkazy
--------------

* Andaluzit na stránkach www.mindat.org
**Andante festivo** je dielo fínskeho skladateľa Jeana Sibeliusa. 

Skladateľ dielo skomponoval v roku 1922 pre oslavu 25. výročia preglejkovej píly v Säynätsalo.  Skladba bola povodne určená pre sláčikové kvarteto, v roku 1938 ju však skladateľ upravil pre sláčikový orchester a tympany ad libitum. Sám skladateľ dielo dirigoval 1. januára 1939 na novoročnom koncerte prenášanom naživo do rozhlasového vysielania; ide o jedinú zachovanú nahrávku, na ktorej Sibelius diriguje vlastné dielo. 

Vzhľadom na prozaické okolnosti, pre aké bola skladba objednaná, je trochu prekvapujúce, že skladba nesie nielen mimoriadny slávnostný pátos, ale až religiózny pokoj, ktorý z nej dýcha. Korene tejto silnej inšpirácie sú v prípade Sibeliusa, tak ako jeho ďalších diel, v jeho milovanej prírode. *Andante festivo* sa celé nesie v základnom tempe s občasným rubatom. Skladateľ tu niekoľko motívov spojil do súvislého hymnického pásma, pričom hlavnú melodickú linku prenechal po celý čas husliam vo vysokom registri. Tympany sa ozývajú až v závere skladby a skladateľ netrval na ich použití, majestatné ukončenie skladby však s nimi vyznieva lepšie.

Vybrané nahrávky
----------------

* Royal Liverpool Philharmonic Orchestra, Charles Groves (1975)
* Gothenburg Symphony Orchestra, Neeme Järvi
* Oslo Phiharmonic Orchestra, Mariss Janson

Referencie
----------

1. ↑   www.sibelius.fi

Externé odkazy
--------------

* Andante festivo na youtube


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Fínsky portálHudobný portál |
**Prevodový mechanizmus**, skrátene aj **prevod** je zariadenie určené na premenu (prevod) pohybov a v súvislosti s tým aj premenu síl a momentov. Prevodový mechanizmus sa skladá najmenej z troch členov, pričom jeden člen je skriňa, rám alebo stojan. Tento člen zachytáva reakčné sily, alebo momenty, ktoré pri premene pohybov vznikajú. Člen, ktorý poháňa prevodový mechanizmus sa nazýva *hnací*, alebo *vstupný*. Počet hnacích členov je rovný počtu stupňov voľnosti mechanizmu. Všetky ostatné pohyblivé členy mechanizmu sú hnané. Hnaný člen, ktorý vykonáva výsledný žiadaný pohyb sa nazýva *výstupný člen*.

Rozdelenie
----------

Funkčná závislosť pohybu výstupného člena na pohybe vstupného člena sa nazýva prevod. Podľa jej priebehu sa rozdeľujú prevodové mechanizmy do dvoch základných skupín.

### Prevodové mechanizmy so stálym prevodom

Tieto mechanizmy sa označujú aj ako mechanizmy *s rovnomerne odprevodovaným prevodom* alebo *s konštantným prevodom*. Ich prevod je lineárna funkcia. Sem patria napríklad prevodové mechanizmy s ozubenými kolesami, hydrostatické a hydrodynamické prevody. 

### Prevodové mechanizmy s premenlivým prevodom

Tieto mechanizmy sa označujú aj ako mechanizmy *s nerovnomerne odprevodovaným prevodom* alebo *s nekonštantným prevodom*. Ich prevod nie je lineárny. Ide napríklad o prevody s neokrúhlym kotúčom, kľukové mechanizmy, kulisové mechanizmy, výstredníkové mechanizmy a prevody s prerušovaným pohybom.

Pozri aj
--------

* mechanizmus

Zdroje
------

* Ikrinský A.: *Mechanické a hydraulické prevody*. Vydavateľstvo STU v Bratislave. 1994.
* Jančina J. Pekárek F.: *Mechanika II - Kinematika*. Alfa, Bratislava 1987.
**Stadion Ljudski vrt** (v preklade *Štadión Ľudská záhrada*) je multifunkčný štadión nachádzajúci sa v slovinskom meste Maribor. Štadión leží na ľavom brehu rieky Dráva, na ktorej je Maribor rozložený.

Na štadióne hrá svoje domáce zápasy tím NK Maribor. Aktuálna kapacita štadióna je 12 994 miest.

Okrem futbalových zápasov je štadión často využívaný na kultúrne podujatia

Dejiny
------

Štadión obdržal meno po verejnom parku *Volksgarten*, ktorý bol v Maribore vysadený v roku 1873. 

Park sa potom premenil na tréningové ihrisko a v roku 1920 sa zmenilo na plnohodnotné futbalové ihrisko.

Ihrisko, aké známe z terajšej doby, bolo postavené v roku 1952, no tribúny sa dostavali až v roku 1962, čím sa Ljudski vrt definitívne zmenil na štadión. Odvtedy prešiel štadión štyrmi rekonštrukciami. Tá najvýznamnejšia sa odohrala v roku 2008, kedy bol štadión kompletne rekonštruovaný, vytvorili sa prakticky tri nové tribúny a zmenila sa kapacita na terajších 12 435 miest.

Ďalšia rekonštrukcia, ktorá by mala zmeniť podobu aj štvrtej, doposiaľ nezrekonštruovanej tribúny, je naplánovaná na rok 2010 pri príležitosti 50. výročia klubu NK Maribor. Po tejto rekonštrukcii by sa kapacita hľadiska mala zvýšiť na 13 000 miest.

Futbal
------

Štadión je primárne určený pre futbal. Svoje domáce zápasy tu hrá tím NK Maribor. Štadión je pre tento klub prakticky symbolom. Popri slovinskej lige hostí Ljudski vrt aj domáce zápasy Slovinska v kvalfikiáci na majstrovstvá sveta vo futbale v roku 2010.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Stadion Ljudski vrt**

Externé odkazy
--------------

* Stránka štadióna (po slovinsky).
MMS správa na displeji telefónu Sony Ericsson
**Multimedia Messaging Service** alebo **MMS** je pomerne nový štandard mobilných správ. 

Podobne ako SMS (Short Messaging Service), je MMS cestou, ako poslať správu z jedného mobilu na druhý. Rozdiel je, že MMS môžu obsahovať nie len text, ale tiež zvuk, obrázky a video, v podstate akýkoľvek obsah. Navyše je možné posielať MMS z mobilu aj na e-mailovú adresu alebo IP adresu v IPv4 alebo IPv6 formáte.

Formáty, ktoré môžu byť v MMS:

* Text (fonty, farby)
* Obrázky (JPEG, GIF formát)
* Audio (MP3, MIDI)
* Video (MPEG)

Obrázky možno stiahnuť z WAP stránok, alebo si ich môžeme urobiť s digitálnym fotoaparátom zabudovaným v niektorých mobiloch.

Jedna MMS je jeden celok, nie súbor príloh. Jeden z hlavných rozdielov medzi SMS a MMS je, že SMS môže mať maximálnu veľkosť 160 bytov a MMS nemá čo do veľkosti žiadne obmedzenie. Môže mať niekoľko kbytov alebo aj viac. K posielaniu takýchto veľkých MMS je však potrebná sieť tretej generácie (3G)-UMTS(kvôli rýchlosti odosielania), hoci menšie správy je možné posielať aj prostredníctvom siete druhej generácie GSM použitím GPRS.

Nosičom dát je HTTP protokol s nosičom GPRS, pre GSM-VDP to boli WAP protokoly.
**Reinhold Ewald** (\* 18. december 1956, Mönchengladbach, Nemecko) je nemecký fyzik a kozmonaut.

Narodil sa v Mönchengladbachu. V roku 1983 získal diplom z experimentálnej fyziky na Univerzite v Kolíne a v roku 1986 doktorát z filozofie a nižší stupeň z ľudskej psychológie. 

V roku 1990 bol vybratý do Nemeckého astronautického tímu, ktorý sa pripravoval pre '92 misiu na orbitálnu stanicu Mir. Bol náhradník kozmonauta Klausa-Dietricha Fladea pre let Sojuz TM-14. V roku 1995 začal trénovať pre druhú nemeckú misiu na Mir. Vo februári 1997 letel na Mir loďou Sojuz TM-25, kde strávil 19 dní a pristál loďou Sojuz TM-24. Pracoval na biomedicínskych a materiálno-technických experimentoch a vykonal operačné testy pre Medzinárodnú vesmírnu stanicu. Vo februári 1999 sa pripojil k výcviku kozmonautov ESA v Európskom astronautickom centre (EAC) v nemeckom Kolíne.

Je ženatý a má tri deti. Rád trávi voľné chvíle s rodinou a je členom amatérskeho divadla. Jeho najobľúbenejším športom je futbal a je držiteľom čierneho opasku v karate.

Lety do vesmíru
---------------

* vedec-kozmonaut na lodi Sojuz TM-25, 17. august 1996 – 2. marec 1997, posádka na štarte: Ciblijev, Lazutkin, Ewald; posádka pri pristátí: Ciblijev, Lazutkin
* pristátie s loďou Sojuz TM-24, 10. február 1997 – 14. august 1997, posádka na štarte: Korzun, Kaleri, André-Deshays; posádka pri pristátí: Korzun, Kaleri, Ewald

Externé odkazy
--------------

* Biografia na stránkach ESA
* Fakty o vesmírnom pobyte Reinholda Ewalda

Autoritné údaje: * GND: 1012441687
* ISNI: 0000 0001 2060 8345
* VIAF: 171588224
**Flogistónová teória** (grécky *flogitos* – *horiaci*) bola zastaraná teória spaľovania. Túto teóriu vypracoval alchymista Johann Joachim Becher a neskôr rozšíril a spopularizoval jeho žiak Georg Ernst Stahl, ktorý tvrdil, že korózia je spôsobená horením kovov. 

Podľa tejto teórie bol *flogistón* podstatnou zložkou všetkých horľavých látok. Pri horení vyprchal a zostal z neho iba popol. Ušľachtilé kovy vraj flogiston pevne viazali a zo zlata sa vôbec nedal vypudiť. 

Flogistónová teória pretrvávala v chémii takmer celé jedno storočie.

Pád teórie
----------

Predstavu o fluidoch vyvrátil vo svojej práci *Úvahy o príčine tepla a chladu* ruský chemik Michail Vasilievič Lomonosov. Objavom zákona zachovania hmotnosti pri chemických reakciách správne vysvetlil povahu horenia. Úplny pád flogistónovej teórie prinieslo dielo francúzskeho chemika menom Antoine Laurent Lavoisier. Podobne ako Lomonosov dával veľký dôraz na hmotnostné reakcie pri zlučovaní a rozkladu látok.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Chemický portál |
**Svidovský potok** je potok na hornom Liptove, na území okresu Liptovský Mikuláš. Je to ľavostranný prítok Boce, meria 5,1 km a je tokom IV. rádu.

Prameň
------

Tečie v Nízkych Tatrách, vo východnej časti podcelku Ďumbierske Tatry, v časti Demänovské vrchy, pramení na severnom svahu Okrúhleho vrchu (1 341,1 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 230 m n. m.

Opis toku
---------

V pramennej oblasti tečie na sever, zľava priberá krátky prítok spod Svidovského sedla (1 133,2 m n. m.) a stáča sa východným smerom. Preteká Svidovskou dolinou, zľava priberá dva prítoky z juhovýchodného svahu Ohnišťa (1 538 m n. m.) a následne sprava svoj najvýznamnejší prítok (3,5 km) zo severného svahu Rovnej hole (1 722,9 m n. m.). Ďalej priberá dva ľavostranné prítoky prameniace v masíve Ohnišťa (južne od kóty 1 471,2 m), potok sa stáča severovýchodným smerom, pričom sa výrazne esovito ohýba. Vzápätí priberá pravostranný prítok zo západného svahu Červenej (1 202 m n. m.), z tej istej strany aj prítok zo severného svahu Červenej a následne ľavostranný prítok z juhojuhozápadného svahu Hradišťa (1 325,6 m n. m.). Napokon ešte preteká okolo rozsiahleho kameňolomu na pravom brehu, stáča sa viac severoseverovýchodným smerom a tesne pred ústím podteká cestu I. triedy č. 72. V hornej časti Bocianskej doliny, severozápadne od obce Malužiná, ústi v nadmorskej výške cca 715 m n. m. do Boce.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-08-20]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-08-20]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Boce** |
| --- |
| *Boca* → *Váh* → *Dunaj* |
| **Boca** · Čertovica · Červený jarok · Dolina · Doštianka · Fišiarsky potok · Grúňový potok · Hodruša · Hošková · Chopcovica · Chorupniansky potok · Jasenoviská · Kliesňová · Kvasná · Malužiná · Michalovský potok · Nižná Červená dolina · Nižná Hlboká · Pod Honiskom · Pod Ištvánom · Pod Stáčaným · Pod Veľkým bokom · Prašivá · Priehyba · Pukanec · Radová · Skribňová · Skvočková · Svidovský potok · Sýkorová · Široká · Tmavá · Veľký úplaz · Vyšná Červená dolina · Vyšná Hlboká · Za baňou |
Morfeus sa objavuje pred Alkyoné- ilustrácia z Ovidiových Premien
**Morfeus** (starogr. Μορφεύς, lat. Morpheus) je v gréckej mytológii syn boha spánku Hypna a jeho manželky Pásithey, najmladšej z Charitiek. Je to boh snov.

Morfeus sa zjavoval ľuďom v spánku po tom, čo ich uspal a odišiel jeho otec Hypnos. Vedel na seba vziať podobu akéhokoľvek človeka, svoju vlastnú podobu mal len vo chvíľach odpočinku. Gréci si ho predstavovali ako mladého štíhleho chlapca, zvyčajne s malými krídelkami na spánkoch. 

Boli celkom traja bratia: 

* Morfeus - vedel na seba vziať podobu i hlas ktoréhokoľvek človeka
* Fobétór alebo *Ikelos* ("Zastrašovatel") - objavoval sa vo zvieracej podobe
* Fantasos - dokázal sa premeniť na fantastické neživé veci.

Odraz v umení a kultúre
-----------------------

 Morfeus od F. P. Tostoja (1852, Tretiakovská galeria)
Morfeus býval zobrazovaný na vázových maľbách a reliéfoch. Jedna z jeho najlepších sôch pochádza až z novoveku, vytvoril ju r. 1852 F. P. Tolstoj (dnes je k videniu v Tretiakovskej galérii v Moskve). 

Bol inšpiráciou pre vytvorenie postavy vo filme Matrix, Morpheus. 

V roku 1917 napísala anglická skladateľka Rebecca Clarke skladbu pre violu a klavír s názvom "Morpheus".

Tiež je po ňom pomenované morfium, čiže morfín. Jeho meno nesie aj planétka 4197 Morpheus.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Morfeus**

Literatúra
----------

* Slovník antickej kultúry, nakl. Sloboda, Praha, 1974
* Vojtech Zamarovský, *Bohovia a hrdinovia antických bájí*
* Graves, Robert, Grécke mýty, 2004, ISBN 80-7309-153-4
* Houtzager, Guus, Encyklopédia gréckej mytológie, ISBN 80-7234-287-8
* Gerhard Löwe, Heindrich Alexander Stoll, *ABC Antiky*

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Morfeus na českej Wikipédii.*
Súradnice: 49°30′28″S 18°16′15″V﻿ / ﻿49,5078°S 18,2708°V﻿ / 49.5078; 18.2708

**Nořičí hora** (1 047,0 m n. m.) je zalesnený vrch v Moravsko-sliezskych Beskydách. Leží na severnej Morave, približne 5 km juhovýchodne od Frenštátu pod Radhoštěm. Patrí do CHKO Beskydy a veľká časť vrchu je súčasťou prírodnej rezervácie Noříčí.

Poloha
------

Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Radhošťská hornatina. Leží na rázsoche, ktorá vybieha severným smerom z Tanečnice (1 084 m n. m.), situovanej v hlavnom hrebeni Radhošťského hřbetu. Patrí do katastra obce Trojanovice v okrese Nový Jičín v južnej časti Moravsko-sliezskeho kraja. Vrcholová časť a severné svahy sú súčasťou prírodnej rezervácie a masív patrí do povodia rieky Odra.

Opis
----

Vrch leží na okraji atraktívnej centrálnej časti pohoria, v blízkosti sedla a rekreačného strediska Pustevny. Nakoľko však na vrchol nevedú značené trasy, je pohyb v chránenom území značne obmedzený. Masívom vedie niekoľko lesných ciest, ktoré prístup umožňujú. Južne leží sedlom oddelený Zmrzlý vrch (1 043 m n. m.), ktorým pokračuje hrebeň na Tanečnicu (1 084 m n. m.). Západné svahy odvodňujú prítoky Lomnej, východná časť zásobuje vodou Bystrý potok, ktoré patria do povodia rieky Lubiny. Hustý les umožňuje iba veľmi obmedzené výhľady.

### Výhľady

Obmedzený prístup na vrchol a absencia značených trás zamedzujú výraznejšiemu návalu turistov. Hoci vrch dosahuje značnú nadmorskú výšku, hustý lesný porast neumožňuje rozhľad. Ten je možný len z menších lokalít bez vegetácie a mimo okolia Frenštátu pod Radhoštěm sú najlepšie pozorovateľné okolité vrchy Moravsko-sliezskych Beskýd.

Prístup
-------

Vrch je vďaka blízkosti k obci Trojanovice i atraktívnych Pusteven pomerne ľahko dostupný. Značené trasy však vedú len úpätím vrchu a na Pustevny.

* po  značke zo sedla Pustevny na Čertův mlýn
* po  značke od rázc. Na Pekliskách východným úpätím na Pustevny
* po  značke z rázc. Ráztoka na Pustevny
* po  značke severným úpätím z rázc. Ráztoka na rázc. Na Pekliskách

Referencie
----------

1. ↑   *Slovenská republika: podrobný autoatlas so zemepisnou sieťou WGS-84 pre GPS*. 8. vyd. Harmanec : Vojenský kartografický ústav, 2007. ISBN 978-80-8042-509-8. Kapitola Mapová časť, s. 2.
2. 1 2 3 4   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Dennikn, [cit. 2021-05-31]. Dostupné online.
3. ↑   *Peakfinder* [online]. peakfinder.org, [cit. 2021-05-31]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Noříčí (prírodná rezervácia)
* Moravsko-sliezske Beskydy
* Zoznam vrcholov v Moravsko-sliezskych Beskydách
**Nozomi** bola japonská kozmická sonda na výskum Marsu. Jej meno znamená v preklade „nádej", a bola prvým pokusom iného štátu než je Sovietsky zväz/Rusko a USA o dosiahnutie Marsu. Podľa plánu mala skúmať Mars z výstrednej obežnej dráhy po dobu tri až päť rokov. Stredobodom štúdia malo byť správanie sa vysokej atmosféry Marsu pod vplyvom slnečného vetra. 

Do kozmu ju vyniesla štvorstupňová nosná raketa M-5 4. júla 1998. Na rozdiel od predošlých sond, ktoré z parkovacej orbity Zeme zamierili rovno k Marsu, Nozomi dvakrát letela k Mesiacu a späť k Zemi, aby zvýšila svoju rýchlosť. Po skončení manévrovania však nedosiahla plánovaný kurz a preto nemohla Mars dostihnúť v roku 1999, ako bolo naplánované, ale musela k nemu letieť po takzvanej núdzovej dráhe s príletom až koncom roka 2003. Tým však problémy nekončili. Nozomi zlyhal hlavný komunikačný systém, vyskytli sa poruchy v systéme zásobovania elektrickou energiou a dokonca hrozila zrážka sondy s Marsom. Viaceré poruchy spôsobili silné slnečné erupcie v roku 2002. Nozomi sa napokon s planétou nezrazila a minula ju vo vzdialenosti 894 km, ale v tom čase už riadiace stredisko Sagamihara Spacecraft Operations Center nemalo so sondou spojenie. Zostala teda obiehať Slnko ako ďalšia z neúspešných sond poslaných k Marsu pred ňou.

Pozri aj
--------

* Prieskum Marsu kozmickými sondami

Zdroj
-----

* Nozomi v Space-40
**Adam Podkonický** (\* 5. december 1750, Banská Bystrica – † 27. január 1820, Kežmarok) bol slovenský pedagóg.

Rodina
------

* otec Martin Podkonický
* matka Alžbeta rod. Humalarinová

Životopis
---------

Školu navštevoval v Banskej Bystrici, 1765-1768 vo Vyšnej Slanej, 1768-1772 študoval v Bratislave, 1772-1776 na univerzite v Jene. V roku 1776-1815 prof. práva a rektor lýcea v Kežmarku. Stúpenec osvietenstva orientovaný promaď. mal styky so slovenskými jakobínmi. Pri jozefínskych školských reformách jeden z poradcov Márie Terézie a Jozefa II. U žiakov podnecoval záujem o prírodovedné disciplíny (sám sa zaoberal krížením kvetín a pestovaním nových odrôd) a politicko-ekonomické predmety. Roku 1806-1810 člen Litterarische Gesellschaf v Kežmarku..

Pamiatky
--------

* dedikačná báseň Carmen quod viro Adamo Podkonitzky... od A. Lovicha (1782)
* rkp. prác vo fonde lyceálnej knižnice v Kežmarku v Maď. nár. múzeu v Budapešti

Dielo
-----

* De metallis petrificatis recitatio, Jena roku 1775

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike

Autoritné údaje: * GND: 1026267072
* ISNI: 0000 0003 8184 221X
* VIAF: 262275526
Litografia znázorňujúca vplávanie *First Fleet* do Port Jacksona 26. januára 1788 (autor: Edmund Le Bihan).
**First Fleet** (doslova v preklade *Prvá flotila*) je označenie pre zoskupenie 11 lodí, ktoré v roku 1788 priviezli do Austrálie prvých trestancov, ktorí stáli na počiatku európskeho osídlenia tohto kontinentu. Flotila vyplávala 13. mája 1787 z anglického Portsmouthu, plavila sa juhozápadnym smerom k Rio de Janeiru, následne východne ku Kapskému Mestu a vodami Južného oceána až do Botanického zálivu, kam lode postupne dorazili 18. až 20. januára 1788 po 250, resp. 252 dňoch plavby. V dňoch 25. až 26. januára 1788 sa lode presunuli z Botanického zálivu do oblasti dnešného Sydney. 26. január je v Austrálii najvýznamnejším štátnym sviatkom - Deň Austrálie (angl. *Australia Day*).

Flotila pozostávala z dvoch lodí Kráľovského námorníctva, troch zásobovacích lodí a šiestich väzenských lodí. Na palubách lodí sa nachádzalo 1 000 až 1 500 ľudí, poväčšine trestancov, ďalej námorníkov, vojakov, úradníkov a slobodných občanov. Podľa historičky Mollie Gillenovej z Portsmouthu vyplávalo 1 420 ľudí a v priestore dnešného Sydney sa vylodilo 1 373 ľudí. Lekár flotily, John White, zaznamenal, že počas plavby zahynulo 48 ľudí a narodilo sa 28 detí.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku First Fleet na anglickej Wikipédii.*
Súradnice: 56° 10′ 00″ s.š. 2° 45′ 00″ z.d.

Satelitná snímka
**Firth of Forth** je záliv, ktorý tvorí ústie škótskej rieky Forth do Severného mora. Nachádza sa medzi oblasťou Fife na severe, oblasťou West Lothian, Edinburghom a oblasťou East Lothian na juhu. Počas Rímskej ríše bolo toto miesto známe ako Bodotria. Z geologického hľadiska je Firth of Forth fjord vytvorený ľadovcom počas würmu.

Dopravu zabezpečujú trajekty a mosty Forth Road Bridge, Forth Railway Bridge, Clackmannanshire Bridge a Kincardine Bridge.

* + Miesta: Edinburgh, Dunfermline, Kirkcaldy, Falkirk, Stirling, Grangemouth, Rosyth, North Queensferry, South Queensferry, Musselburgh, Crail, Cellardyke, Anstruther, Pittenweem, St Monans, Elie, Earlsferry.
	+ Rieky: Forth, River Avon, Water of Leith, River Almond, River Esk, River Leven
	+ Ostrovy: Bass Rock, Craigleith, Eyebroughy, Fidra, Inchcolm, Inchgarvie, Inchkeith, Inchmickery, Isle of May, The Lamb

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Firth of Forth**
Poloha
**Firth of Clyde** je hlboký morský záliv (angl. firth) fjordového typu v Škótsku, ktorý sa nachádza západne od mesta Glasgow. Záliv je súčasťou Atlantického oceánu a ústi do neho rieka Clyde. V južnej časti vyúsťuje do Severného prielivu. 

So zálivom sú tiež prepojené niektoré jazerá, ako Gare Loch, Loch Long, Holy Loch, alebo Loch Striven. Na jeho pobreží sa nachádzajú mestá Greenock a Port Glasgow. Záliv mal v histórii veľký význam pre škótske hospodárstvo a to nielen vďaka množstvu prístavov a lodeníc, ale tiež vďaka rybám, ktoré sa tu nachádzajú. V zálivu sa nachádza mnoho ostrovov a polostrovov, ktoré spolu s pevninou spojuje 12 pravidelných lodných liniek.

Mestá a dediny v zálivu
-----------------------

* Ardrossan, Ayr
* Barassie, Brodick
* Campbeltown, Cardross, Carradale
* Dumbarton, Dunoon
* Fairlie
* Gourock, Greenock, Girvan
* Helensburgh, Hunter's Quay, Hunterston
* Innellan, Inverkip, Irvine
* Kilcreggan, Kilmun, Kirn
* Lamlash, Largs, Lochranza
* Millport
* Port Bannatyne, Portencross, Port Glasgow, Prestwick
* Rothesay
* Saltcoats, Seamill, Skelmorlie, Strone
* Troon
* Wemyss Bay, West Kilbride

Ostrovy
-------

Na zálive sa nachádza mnoho ostrovov, na najväčšie tri premáva pravidelne lodný trajekt.

* Arran
* Bute
* Cumbrae

Jazerá
------

Jazero Holy Loch
* Gare Loch
* Loch Long a Loch Goil
* Holy Loch
* Loch Striven
* Loch Riddon
* Loch Fyne a Loch Gilp
* Campbeltown Loch

Majáky
------

* Cloch Point
* Toward Point
* Little Cumbrae
* Pladda

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Firth of Clyde**
**Morhotronic** bola slovenská eurodance skupina pôsobiaca v rokoch 1992 až 1998. Jej zakladateľom bol Stano Šimor a bola distribuovaná vydavateľstvom Škvrna Records.   
Názov skupiny vznikol od odvodenia skupiny Technotronic – „tronic" a slovenskej literátury od Sama Chalupku – „Morho"!

Biografia
---------

Prvý vydaný singel „Macejko" z roku 1992, bol najpredávanejší tanečný singel v Česku a Slovensku za rok 1993 a 1994. V skladbe sa vyskytol aj známy raper Skinny Dee, taktiež táto skladba bola akýmsi hlavným „spúštačom" diskotékovej tančenej vlny v polovici deväťdesiatych rokov na území Česka a Slovenska. Pre veľkú popularitu sa začali vyrábať aj audiokazety výhradne len s touto skladbou kde sa na strane A vyskytovala rádio verzia skladby a na strane B megamix. Skladba sa taktiež objavila aj na komplácii *Single Collection* z roku 1994.

V roku 1996 bol vydaný prvý album *Trouble World*, obsahoval najznámejšie skladby ako „Say Yeah" alebo skladbu „Move Your Body" ktorá sa stala najpredávanejšou českou skladbou v Rakúsku.

Druhý album *Revolution* bol vydaný pod vydavateľstvom Popron Music v roku 1998. Najpopulárnejšou skladbou tohto albumu bol hit „So Romantic" ktorý sa držal až 19 týždňov v rebríčkoch česko-slovenských tanečných hitparád. Ďalej album obsahoval skladby ako „Faster Baby Faster" alebo „Inside My Soul" ktoré mali podobný sample ako známa nemecká tanečná skupina Sequential One.

Po 6 rokoch pôsobenia skupina ukončila spontánne svoju činnosť kedy Stano odišiel do Beneluxu a taktiež ďalším dôvodom bol aj upadajúci trend tanečnej scény v Česku a Slovensku.

Diskografia
-----------

### Albumy

* 1996 *Trouble World* – Škvrna Records, CD, MC
* 1998 *Revolution* – Popcan Music, CD, MC

### Kompilácie

* 1994 *Single Collection* – Škvrna Records, CD, MC
* 1998 *Greatest Hits ´92-98´* – ENA Records, CD, MC

### Single

* 1992 „Macejko"
* 1993 „Hra s Elánon"
* 1993 „Papoušek Kakadu"
* 1994 „Mandarinka Darinka"
* 1994 „Oh Suzzana"
* 1994 „Porno Prachy Video"
* 1995 „Kokosová Láska"
* 1995 „EDO 95 e.r.t"
* 1996 „Move Your Body"
* 1998 „Say Yeah!"
* 1998 „So Romantic"

### Videoklipy

* 1992 „Macejko"
* 1994 „Porno Prachy Video"
* 1998 „Say Yeah!"
* 1998 „So Romantic"

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑
folitropín**Folikulostimulačný hormón** (folitropín, FSH) je hormón produkovaný bazofilnými, tzv.gonadotropnými bunkami pars distalis adenohypofýzy. Chemicky ide o glykoproteín. Patrí spolu s luteinizačným hormónom do skupiny tzv. ***gonadotropínov*** – hormónov ovplyvňujúcich pohlavné žľazy.

U žien pôsobí na rast a zrenie folikulov vaječníka, pričom folikuly pod jeho vplyvom produkujú hormóny estrogény. Táto funkcia prebieha v spolupráci s luteinizačným hormónom. 
  
U mužov stimuluje počas vývoja rast semenotvorných kanálikov semenníka, po puberte delenie pohlavných buniek (spermiocytogenézu) v týchto kanálikoch. Cieľovými bunkami pre FSH sú Sertoliho bunky semenníkov, ktoré potom do kanálikov produkujú väzobný proteín pre androgény.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Chemický portálBiologický portál |

| * z
* d
* u
Podmozgová žľaza\* hypofýza |
| --- |
| Hormóny adenohypofýzy | 
* somatotropín
* tyreotropín
* kortikotropín
* prolaktín
* folikulostimulačný hormón
* luteinizačný hormón

 |  |
| Hormóny pars intermedia hypofýzy | 
* melanotropín

 |
| Hormóny neurohypofýzy | 
* vazopresín
* oxytocín

 |
| Choroby | 
* aplázia a hypoplázia
* cysty
* syndróm prázdneho sedla
* atrofia
* nekróza
* ischémia
* krvácanie
* akútne zápaly
* chronické zápaly
* hyperplázia

 |
| Nádory | 
* adenómy
* kraniofaryngeóm
* karcinómy
* metastázy
* sarkómy
* germinatívne nádory
* neurogénne nádory

 |
*The Remorse of Orestes* od Bouguereaua
**Orestes** alebo **Orestés** (starogr. *Ὀρέστης* – *Orestes/iný prepis Orestés*, lat. *Orestes*) je v gréckej mytológii jediný syn mykénskeho kráľa Agamemnóna a Klytaimnéstry, brat Elektry. Zabil otcových vrahov - matku Klytaimnéstru a jej milenca Aigistha.

Jeden z príbehov o Orestovi hovorí, že Orestes bol vnukom Atrea, muža, ktorý sa pokúsil zákerným spôsobom dokázať, že je mocnejší ako bohovia. Za zločin, ktorého sa proti nim dopustil, potrestali bohovia celý Atreov rod kliatbou. Tá sa naplnila aj v osude Orestových rodičov, keď jeho matka
Klytaimnestra zavraždila Orestovho otca a svojho manžela Agamemnóna. Tento zločin zasa priviedol prekliatie na hlavu Orestovu, pretože podľa gréckych zásad cti bolo prvoradou povinnosťou syna usmrtiť vraha svojho otca, ale najväčším hriechom, ktorého sa Grék mohol dopustiť, bola matkovražda. Orestes
zúfal nad touto dilemou. Nakoniec urobil to, čo zdanlivo musel, a svoju matku zabil. Za tento hriech ho bohovia potrestali tým, že naň zoslali Erínye (Fúrie), tri strašlivé harpye, ktoré mohol uvidieť a počuť iba on a ktoré ho vo dne v noci mučili svojím strašlivým zjavom a nekonečnými výčitkami.

Prenasledovaný Erinyami na každom kroku putoval Orestes z jednej krajiny do druhej v snahe odčiniť svoj zločin pokáním. Po mnohoročnej sebazničujúcej púti, naplnenej osamelým premýšľaním, požiadal bohov, aby ho zbavili Fúrií i prekliatia Atreovho rodu. Vyhlásil, že podľa svojho názoru skutočne odčinil vraždu svojej matky. Bohovia usporiadali súd. Apolón prehovoril na Orestovu obhajobu a povedal, že on vlastne spôsobil celú situáciu, ktorá priviedla Oresta do pozície, v ktorej nemal nijakú inú možnosť, ako zabiť svoju matku. V tejto chvíli Orestes vyskočil a postavil sa proti svojmu vlastnému obhajcovi so slovami: *To ja, nie Apolón, som zabil matku!* Bohovia zostali v úžase. Nikdy predtým sa ešte nestalo, aby príslušník Atreovho rodu prijal takým spôsobom plnú zodpovednosť za seba, miesto aby dával vinu bohom. Nakoniec rozhodli v Orestov prospech a nielenže ho zbavili rodovej kliatby, ale zároveň zmenili zúrivé Fúrie na láskavé Eumenidy, ktoré mu múdro radili, aby sa mu naďalej dobre viedlo (pozri: Premena erinyí na eumenidy).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Orestes (Agamemnónov syn)**

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Helenistické koiné** (iné názvy: **koiné**, **helenistická gréčtina**, **novozákonná gréčtina**, **novozmluvná gréčtina**, **biblická gréčtina**, **alexandrijská gréčtina**) bol spoločný (spisovný) jazyk starých Grékov, ktorého jadro používania spadá do obdobia asi 350 pred Kr. – 300 / 565 po Kr. Jeho základom bola atičtina (atické starogrécke nárečia) s prvkami iónčiny (iónske starogrécke nárečia). Používal sa vo všetkých gréckych krajinách (Itália, Sicília, Macedónia, Grécko, Trácia, Anatólia, Krym, Kolchida, Kréta, Cyprus, Sýria, Judea, Palestína a severný Egypt). 

Vyvinul sa v 4. stor. pred Kr. spojením viacerých koiné (akýchsi nadnárečových jazykov vo väčších oblastiach), ktoré vznikali v gréckych oblastiach už od cca 500 pred Kr. zo starogréckych nárečí, pričom vychádzal hlavne z atického nárečia. Jeho používanie možno presnejšie datovať: od Alexandrových výprav (po smrti Alexandra Veľkého bola helenistická koiné úradným jazykom v helenistických ríšach) po vládu cisára Justiniána I. v 6. storočí po Kr. 

Bol to prvý "kodifikovaný" grécky jazyk, ktorý sa u ľudu ujal. Mnoho gréckych vzdelancov, hlavne počas rímskej doby, odmietalo tento jazyk a hlásalo návrat ku klasickej atičtine (napr. Herodes Attikos). Rozpadať sa začal už v 3. storočí po Kr. a úplne sa prestal používať v spomínanom 6. storočí. Potom sa z neho začali vyvíjať moderné grécke jazyky. Bol to aj jazyk prvých kresťanov.

V porovnaní so starogréčtinou došlo v helenistickom koiné ku zmenám vo výslovnosti: melodický prízvuk sa menil na dynamický, vznikol prízvuk podobný arabskému, zanikli rozdiely medzi krátkymi a dlhými samohláskami, dvojhlásky ει, αι, οι, ου (ei, ai, oi, ou) sa začali vyslovovať jednoslabične, i,e, i,u. Toto ostalo v gréckych jazykoch dodnes. K podstatným zmenám došlo aj v tvarosloví, počas vývoja jazyka sa presadzujú analytické tendencie. Veľa časov sa pri slovesách vyjadruje opismi, v skloňovaní dochádza k redukcii pádov, ostali iba pády nominatív, akuzatív, genitív a vokatív. Zároveň toto koiné preberá prvky pôvodných lokálnych jazykov. Badateľné to je napríklad pri preklade Biblie do koiné (tzv. Septuaginta) ako i v novozákonných spisoch, kde nachádzame veľké množstvo semitizmov, a to tak v slovnej zásobe ako aj v gramatických štruktúrach.
Výslovnosť h sa stále používala, zapisovala sa znakom v tvare polmesiaca nad písmenom (dassia).

Externé odkazy
--------------

*
**Psaumis** (starogr. *Ψαύμις* – *Psaumis*) bol spoluzakladateľ novej Kamariny na ostrove Sicília a olympijský víťaz v tethrippe v rokoch 456 a 452 pred Kr.

Psaumis, syn Akróna, pochádzal z bohatej aristokratickej rodiny (pravdepodobne zo sicílskej Gely). O jeho živote sú známe len strohé informácie z básní od starovekého lyrického básnika Pindara, ktorý vo svojich *Olympijských ódach* oslavuje jeho olympijské víťazstvá v tethrippe na 81. a na 82. hrách (4. a 5. óda). Pindaros v týchto ódach vyzdvihuje jeho dobré ľudské vlastnosti, a z jeho slov:„*A hlavne si na ňom cením to, že vrúcne miluje mier, priateľa štátu."* Svoju ľudskosť prejavil aj okolo roku 460 pred Kr. keď sa so svojimi finančnými prostriedkami vďačne spolupodieľal na výstavbe mesta Kamariny, ktorú v roku 484 pred Kr. zničil tyran Gelón z Gely.

Kamarinu podľa historika Thukydida kolonizovali Syrakúzania približne stotridsaťpäť rokov po založení Syrakúz. Keďže sa následne Kamarinčania proti Syrakúzam vzbúrili, boli vyhnaní. Územie Kamariny bolo opätovne osídlené novými kolonistami za vlády tyrana Hippokrata z Gely. Keď jej obyvateľov neskôr vyhnal tyran Gelón, tak Gelčania po jeho smrti osídľovali mesto už po tretí raz.

V Olympii sa tethrippon, t. j. preteky na dvojkolesových vozoch so štvorzáprahom koní, zaradil do programu hier v roku 680 pred Kr. Prvým víťazom tejto jazdeckej disciplíny bol Pagóndas z Téb.

Pretekársky voz sa podobal vojnovému, ale odlišoval sa od neho hlavne ľahkosťou. Vozataj pri pretekoch stál a na rozdiel od účastníkov atletických súťaží nebol nahý. Kone poháňal dlhým pevným prútom. Na rovine hipodrómu viedol kone vo vyrovnanom rade a pred obrátkou, ktorá bola vždy ľavosmerná, zošikmil ich líniu tak, že vonkajší kôň predbiehal o celú dĺžku tela. Víťazný vozataj bol po pretekoch ale *iba tým druhým* za majiteľom voza, ktorý sa stal olympijským víťazom ovenčeným olivovou ratolesťou.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Simon Hornblower, *The Greek World 479–323 BC*, str. 54
2. 1 2  Pindaros, *Olympionikoi*, 4, 5.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 173.
4. ↑  Thukydides. *Dejiny peloponézskej vojny V-VIII*. Martin : THETIS, 2010. ISBN 978-80-970115-4-3. S. 138-139.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
6. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. S. 378.
7. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 156.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
| Diakritické znamienka |
| --- |
| * prízvuk
	+ dĺžeň/ostrý prízvuk ( **ˊ** )
	+ dva dĺžne ( **˝** )
	+ tupý prízvuk ( **ˋ** )
* oblúčik ( **˘** )
* mäkčeň ( **ˇ** )
* cédille ( **¸** )
* nožička ( **˛** )
* vokáň/circumflex ( **ˆ** )
* dve bodky ( **¨** )
* dấu hỏi ( **̉** )
* vodorovná čiarka ( **ˉ** )
* čiarka pod písmenom ( **˛** )
* krúžok ( **˚** )
 |

¸
**Cédille** (**¸**) ([sédij]; z fr. *cédille* ← šp. *ceda* / *cedilla* ← gr. *zeta*) je diakritické znamienko.

Má podobu háčika pod písmenom, ktorý označuje zmenu obvyklej výslovnosti daného písmena. Jeho názov a aj podoba pochádza z písmena „ʒ", ktoré bolo alternatívnou podobou malého písmena „z".

Napriek tomu, že jeho meno pochádza zo zdrobneniny španielskeho slova „ceda" označujúceho písmeno gréckej abecedy – zéta, v španielčine sa nepoužíva od jazykovej reformy v 18. storočí.

Cédille v súčasnosti nájdeme najmä vo francúzštine, portugalčine, katalánčine, turečtine a ďalších jazykoch. Najčastejšie sa nachádza v písmene ç a ş. Cédille by sa nemal zamieňať s veľmi podobnými diakritickými znamienkami – nožičkou a čiarkou pod písmenom.

Kód pre cédille ako samostatný znak v systéme Unicode je `U+00B8 CEDILLA` (HTML `&cedil;`), pre kombinované diakritcké znamienko `U+0327 COMBINING CEDILLA`.

  


| Písmená latinskej abecedy s cédille |
| --- |
| Çç
Ḑḑ
Ȩȩ
Ģģ
Ḩḩ
Ķķ
Ļļ
Ņņ
Ŗŗ
Şş
Ţţ |
Kyselina β-D-glukurónová
Glukóza (pred oxidáciou na kyselinu glukurónovú)
**Urónové kyseliny** sú sacharidové kyseliny, ktoré vznikajú oxidáciou koncového primárneho hydroxylu sacharidov. Tieto kyseliny teda obsahujú karbonylovú i karboxylovú funkčnú skupinu. Zvyčajne sú odvodené od aldóz, ale môžu byť odvodené i od hexóz, ako napríklad kyselina frukturónová. Ak sa namiesto primárneho hydroxylu oxiduje aldehydová skupina, vznikajú aldónové kyseliny; ak sa oxidujú obe, vznikajú aldarové kyseliny.

Názvy urónových kyselín sa odvodzujú od názvov sacharidov, z ktorých vznikli. Z glukózy tak napríklad vzniká kyselina glukurónová. Kyseliny odvodené od hexóz sa nazývajú hexurónové kyseliny a kyseliny odvodené od pentóz sú penturónové kyseliny. Urónové kyseliny sa (vo forme solí) nachádzajú napríklad v moči.

Biochemický význam
------------------

Fischerova projekcia glukózy a kyseliny glukurónovej. Primárna hydroxylová skupina glukózy (úplne dole) sa oxiduje na karboxylovú skupinu.
Niektoré urónové kyseliny majú dôležité biochemické funkcie. Mnohé látky sa z tela vylučujú močom v podobe glukuronátov (solí kyseliny glukurónovej). Kyselina idurónová, odvodená od idózy, patrí medzi zložky štruktúrnych komplexov, napríklad proteoglykánov. Urónové kyseliny sú takisto súčasťou glykozaminoglykánov, ktoré tvoria dôležitú súčasť extracelulárneho priestoru, predovšetkým v spojivovom tkanive. Kyselina glukurónová je súčasťou napríklad kyseliny hyalurónovej a chondroitínsulfátu, kyselina idurónová potom napríklad dermatansulfátu.

Referencie
----------

1. ↑  ŠKÁRKA, Bohumil; FERENČÍK, Miroslav. *Biochémia*. 3. vyd. [s.l.] : [s.n.], 1992. ISBN 80-05-01076-1. S. 147.
2. ↑   *Hexuronic acid* [online]. encyclopedia.com. Dostupné online.
3. ↑  THELIN, Martin A.; BARTOLINI, Barbara; AXELSSON, Jakob. Biological functions of iduronic acid in chondroitin/dermatan sulfate. *The FEBS Journal*, 2013-05, roč. 280, čís. 10, s. 2431–2446. Dostupné online [cit. 2022-11-27]. ISSN 1742-464X. DOI: 10.1111/febs.12214. (po anglicky)
4. ↑  VOET, Donald. *Biochemistry*. Hoboken, NJ : John Wiley & Sons, 2011. (4th edition.) Dostupné online. ISBN 978-0-470-57095-1. S. 370-373.

Pozri aj
--------

* Kyselina glukurónová
* Kyselina glukónová (aldónová kyselina)

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Uronic acid na anglickej Wikipédii.*
GA1, pravdepodobne najbežnejší rastlinný giberelín
GA3, prvý objavený giberelín tvorený hubou *Giberella fujikuroi*. Od rastlinného GA1 sa odlišuje jednou dvojitou väzbou. Podobnosť týchto látok je príčinou ich podobného účinku v rastlinách
**Giberelíny** sú rastlinné hormóny zodpovedné hlavne za výšku rastlín. Prvý giberelín, kyselinu giberelovú (GA3) izoloval v roku 1956 japonský biológ Teijiro Yabuta, z huby *Giberella fujikuroi*. Huba spôsobuje chorobu nazývanú „bakanae", ktorá sa prejavuje prehnaným rastom rastlín ryže do výšky, potom žltnutím a úhynom.

Najtypickejší pre rastliny je giberelín GA1.

Syntéza giberelínov
-------------------

Giberelíny sú izoprenoidy, syntetizované v rastlinách v tvz. terpenoidnej dráhe kde sa z 3 molekúl acetylkoenzýmu A vytvorí kyselina mevalónová. Ďalším medziproduktom (a základnou jednotkou) je päťuhlíkový izopentenyl pyrofosfát (IPP). Giberelíny sú diterpény, takže ich základná kostra obsahuje 4 jednotky IPP, spolu 20 atómov uhlíka. Uhlíkový reťazec podlieha cyklizácii v proplastidoch meristémov. Syntéza sa ukončuje v endoplazmaticom retikule. Pre biologickú funkciu giberelínov je veľmi dôležitá poloha hydroxylových skupín.

Giberelíny sa tvoria hlavne v semenách, a meristémoch koreňov, alebo mladých listov. Môžu sa však tvoriť aj v iných bunkách, najmä pri nedostatku cukru, alebo pri kyslíkovom strese.

Inaktivácia giberelínov (na skladovacie účely) je možná ich konjugáciou s glukózou.

Fyziologické účinky giberelínov
-------------------------------

Najvýraznejším prejavom účinkov giberelínov je podpora predlžovacieho rastu stoniek. Rastliny tvoriace ružicu prízemných listov majú v nich zväčša málo giberelínov, pri ich umelom dodaní môžu vytvoriť vysokú stonku. Naopak rastliny s vysokou stonkou (s veľkou vzdialenosťou jednotlivých listov), majú prirodzene vysokú hladinu giberelínov.

Giberelíny (GA9) podporujú kvitnutie niektorých druhov, najmä tých ktoré kvitnú v chladnejšom období roka.

Aktivujú klíčenie semien. V semenách sa často nachádza väčšie množstvo GA12, ktorý je neaktívny. Z neho sa však môže rýchlo vytvoriť aktívna forma, ktorá napomáha v prvých fázach klíčenia. Tvorba aktívnych giberelínov je často aktivovaná chladom. Bez pôsobenia chladu niektoré semená neklíčia (potrebujú odpočinok v chlade - dormanciu). Ak im však umelo dodáme aktívne giberelíny, pôsobenie chladu nie je potrebné.

Giberelíny tiež môžu podporovať rast niektorých plodov, prípadne oddialiť ich starnutie.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portálBiologický portál |
**Jakub Bauer** (\* 17. júl 1894, Tužina – † 26. apríl 1997, Straubing) bol rímskokatolícky kňaz, cirkevný hodnostár a osvetový pracovník.

Jeho otec Ján Bauer, jeho matka Janka rod. Greschnerová.

Životopis
---------

Do roku 1914 študoval na gymnáziách v Prievidzi a v Banskej Bystrici, kde v rokoch 1914 – 1918 absolvoval filozoficko-teologickú vysokú školu, súčasne 2 semestre práva na nemeckej univerzite v Prahe. V roku 1918 bol vysvätený za kňaza, Mons. pápežský komorník. V roku 1918 sa stal rímskokatolíckym kaplánom, v roku 1919 administrátorom vo Veľkom poli, v rokoch 1919 – 1922 kaplánom a administrátorom v Kremnických Baniach, 1922 – 1945 kaplánom, administrátorom a farárom v Tužine. V roku 1945 emigroval do Nemecka, kde od toho istého roku pôsobil ako farár v Parnkofene v Bavorsku.

Predstaviteľ nemeckej katolíckej cirkvi a náboženského života na Slovensku, v roku 1933 inicioval vznik konferencie nemeckých farárov, založil cirkevný časopis Katholisches Leben im Karpatenland a v roku 1938 časopis Windfriedbote. Organizátor kultúrnych podujatí, v roku 1934 nemeckých katolíckych dní v Nitrianskom Pravne, podporoval zakladanie spevácko-divadelných a športových krúžkov. Po roku 1945 pokračoval v kultúrno-osvetovej činnosti v Nemecku, kde do roku 1984 pôsobil ako predseda Podporného spolku karpatonemeckých katolíkov, spoluzakladateľ, zástupca predsedu, neskôr čestný predseda Pracovného združenia karpatských Nemcov zo Slovenska. Vydavateľ časopisu Karpatenboten, publikačne činný, v tlači uverejňoval články cirkevného a kultúrneho zamerania.

Literatúra
----------

* BAUER, Jakub. In:  *Biografický lexikón Slovenska*. Zväzok I A – B. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2002. 638 s. ISBN 80-89023-16-9. S. 272.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * GND: 12023646X
* VIAF: 67292220