**Beánia** (iné názvy: **depozícia**, **beánie** [čiže pomnožné podst. m.]) bol v 14. (15.) až 18. storočí v Európe (často krutý alebo posmešný) obrad, obyčajne na nádvorí internátu alebo univerzity, za účasti najmä starších študentov a niektorých predstaviteľov školy, ktorým sa prvoročiaci prijímali medzi študentov a prestali byť považovaní za „zvieratá", a po ktorom obyčajne nasledovala oficiálna imatrikulácia a hostina.

Etymológia
----------

Slovo beánia pochádza z stredovekého latinského slova *beania*, ktoré je odvodené od slova *beanus* (=študent nováčik [v stredoveku]; po slovensky: beán). Slovo *beanus* vzniklo asi latinizáciou francúzskeho slova bec-jaune/béjaune (=[akýkoľvek] zelenáč, nováčik; doslova: žltý zobák). Podľa iného názoru je slovo *beanus* latinizovaný tvar onomatopoického slova *bé* ironizujúceho znalosti novoprijatého študenta. V stredoveku sa ako "výklad" uvádzalo, že slovo *beanus* vraj pochádza z prvých písmen vety  ***B**eanus **e**st **a**nimal **n**esciens **v**itam **s**tudiosorum* (doslova: Beanus je zviera nepoznajúce život študentov).

Charakteristika
---------------

Latinské názvy obradu boli: *depositio cornuum* (doslova: odkladanie rohov), *depositio*, *depositio beanorum*, *beania* a v Prahe aj *examen patientiae*. Nový študent univerzity sa (do 16. storočia) volal *beanus* (beán - pozri vyššie), ale existovalo preňho ešte veľa iných názvov (ktoré obyčajne mali niečo do činenia so zvieratami alebo divokosťou). Depozícia pochádza zrejme pôvodne z Parížskej univerzity, od 15. storočia je doložená ako oficiálny akt aj v strednej Európe (v Nemecku). V strednej Európe spočiatku išlo najmä o rituál prijímania študenta do internátu (lat. *bursa*); zasväcovacie rituály na internátoch sú v Nemecku doložené od 14. storočia. Čoskoro sa však zmenil na rituál prijímania priamo medzi študentov univerzity, zúčastňovali sa ňom aj predstavitelia univerzity, často bezprostredne predchádzal imatrikulácii a často nadobudol aj úplne oficiálny charakter (dotyčný dostal aj osvedčenie o depozícii, ktoré bolo neskôr pri rôznych príležitostiach potrebné predložiť). Po depozícii (a imatrikulácii) nasledovala hostina (lat. *convivium*), ktorú musel zaplatiť beán. V 17.-18. storočí sa depozícia zmenila na frašku a zahŕňala rôzne excesy (napr. beán musel požiť pilulky zo zvieracích exkrementov a špiny), preto bola postupne zrušená a zakázaná (v Prahe už v 16. storočí).

Depozícia bola iniciačný a zasväcovací rituál a symbolický akt očisty, ktorým sa nováčikovia prijímali na internáty resp. neskôr na samotné univerzity a súčasne sa v prenesenom význame prijímali aj medzi ľudí, ktorí už nie sú zvieratami (a sú teda vzdelaní a pod.). Konala sa obyčajne na nádvorí internátu alebo univerzity. Nováčik sa pred depozíciou považoval za nevzdelané a nevychované zviera z poľa (lat. pecus campi ). Počas depozície musel preto nosiť masku so zvieracími rohmi, klami (prípadne dlhými ušami), ktoré mu obradne, posmešne a často krutým spôsobom, pomocou rôznych obrovských nástrojov, odstránili a spravili tak z neho človeka. Toto odkladanie robil tzv. *depositor* ("odkladač"), ktorým býval najčastejšie spočiatku rektor internátu, neskôr dekan artistickej fakulty a ešte neskôr pedel školy. Okrem toho sa počas depozície vykonávala symbolická očista (napr. bola z beána zmazaná brada, ktorú mu predtým namaľovali). Na konci rituálu *depositor* beánov vyskúšal, predniesol reč a potom beánom nasypal do úst soľ a na hlavu im nalial víno, čím ich vyhlásil za študentov. 

Po depozícii boli študenti ešte asi rok až rok a pol v postavení podradných študentov (latinské názvy: *innocentes, imperfecti, neovisti, iuniores, quasimodogeniti, clientes*; nemecký názov: *Pennäle*), ktorých mohli starší študenti tyranizovať.

Zdroje kapitoly:

Referencie
----------

1. ↑  beánia. In:  *Slovník cudzích slov : akademický*. 2. dopl. a upr. slovenské vyd. Bratislava : Slovenské pedagogické nakladateľstvo – Mladé letá, 2005. 1054 s. Dostupné online. ISBN 80-10-00381-6.
2. 1 2   *beánia* [online]. ludovakultura.sk, [cit. 2018-01-09]. Dostupné online. Archivované 2018-01-10 z originálu.
3. 1 2   *Prvá univerzitná beánia už po deviatykrát neoficiálne privíta prvákov na Univerzite Komenského* [online]. uniba.sk, [cit. 2018-01-09]. Dostupné online.
4. 1 2
5. ↑  beánie. In: ŠALING, Samo; IVANOVÁ-ŠALINGOVÁ, Mária; MANÍKOVÁ, Zuzana. *Veľký slovník cudzích slov*. 2. revid. a dopl. vyd. Bratislava-Veľký Šariš : SAMO, 2000. ISBN 80-967524-6-4. S. 157.
6. ↑  beánia. In:  *Pedagogická encyklopédia Slovenska*. 1. vyd. Zväzok 1, A – O. Bratislava : Veda, 1984. 744 s. S. 66.
7. ↑  beánia. In: KRÁLIK, Ľubor. *Stručný etymologický slovník slovenčiny*. 1. vyd. Bratislava : Veda, 2015. 704 s. ISBN 978-80-224-1493-7. S. 66.
8. ↑  béjaune. In: NEUMANN, Josef; HOŘEJŠÍ, Vladimír. *Velký francouzsko-český slovník 1. A – K*. 2. rev. opr. a dopl. vyd. Praha : Academia, 1992. 833 s. ISBN 80-200-0234-0.
9. 1 2  Deutsche Gesellschaft zur Erforschung vaterländischer Sprache und Altertümer, Leipzig. *Mittheilungen der Deutschen Gesellschaft zur Erforschung Vaterländischer Sprache und Alterthümer in Leipzig*. [s.l.] : [s.n.], 1872. 400 s. Dostupné online. S. 103.
10. ↑  MEINERS, Christoph. *Göttingische akademische Annalen*. [s.l.] : Helwing, 1804. 378 s. Dostupné online. S. 159.
11. ↑  Door Hilde de Ridder-Symoens, Walter Rüegg: *A History of the University in Europe.* Cambridge University Press, 2003, S. 349, 350
12. ↑  Norbert, N. *Über den akademischen Brauch der Deposition in Marburg*, 2007 (2017)
13. ↑   Universität Leipzig – Studentisches Leben – Deposition und Pennalismus
14. ↑  Dolhopff, J. A. *Orationes duae, De ritu et modo depositionis beanorum*, Straßburg 1680
15. ↑  Pennalismus und Deposition in Gießen (pdf)
16. ↑  Raumer, K. von. The German Universities. (preklad z nemčiny) In: The American Journal of Education, Vol. VI, marec 1859, S. 37 dostupné online
17. ↑  ZOUBEK, F. J. O beanii či přijímaní studentů do akademií. In: Česká škola, 1889, č. 6 dostupné online (S. 85-87)