recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Budova chemických ústavů Hlavova 8, Praha 2
**Prírodovedecká fakulta Karlovej univerzity** (skratka **PřF UK** z čes. *Přírodovědecká fakulta Univerzity Karlovy*, lat. *Facultas Rerum Naturalium*) je jedna zo 17 fakúlt Karlovej univerzity.

Vznikla v roku 1920 oddelením prírodovedných a matematických odborov od vtedajšej filozofickej fakulty. V medzivojnovom období došlo k značnému rozvoju a na jej pôde pôsobil celý rad významných osobností. Fakulta a jej areál na pražskom Albertove boli svedkami dôležitých dejinných udalostí, študentskej manifestácie v novembri 1939 a o päťdesiat rokov neskôr novembrovej demonštrácie študentov 17. novembra 1989.

Štúdium
-------

Prírodovedecká fakulta UK poskytuje bakalárske a magisterské štúdium biologických, geografických, geologických, chemických a environmentálnych predmetov (ostatným prírodným vedám sa venuje MFF UK). Štúdium sa uskutočňuje prezenčnou formou a môže byť buď jednoodborové, slúžiace na výchovu vedeckých a odborných pracovníkov, alebo viacodborové, ktoré sa týka najmä štúdia učiteľstva všeobecne vzdelávacích predmetov. Výučba prebieha tzv. kreditovým systémom v súlade s pravidlami European Credit Transfer System, ktoré uľahčujú uznanie predmetov po študijných pobytoch v zahraničí. V súčasnej dobe fakulta ponúka 9 akreditovaných študijných programov bakalárskeho štúdia a 8 študijných programov nadväzujúceho magisterského štúdia.

Referencie
----------

1. ↑   *Emancipace české přírodovědy a vznik přírodovědecké fakulty* [online]. Praha: Univerzita Karlova : Přírodovědecká fakulta, [cit. 2022-11-19]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Prírodovedecká fakulta Karlovej univerzity**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny web

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Přírodovědecká fakulta Univerzity Karlovy na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0001 2173 7843
* LCCN: n50068335
* NK ČR: kn20010709364
* VIAF: 143101471
* WorldCat: lccn-n50068335
Súradnice: 50°08′40″S 14°55′40″V﻿ / ﻿50,144444°S 14,927778°V﻿ / 50.144444; 14.927778

**Prírodný park Kersko-Bory** je chránené územie v juhozápadnej časti okresu Nymburk v Stredočeskom kraji. Rozkladá sa v rovinatej krajine Středolabskej tabule na ľavom brehu rieky Labe severozápadne od mesta Sadská, kde zaberá približne 7,5 km dlhé a 5 km široké územie na katastroch obcí Sadská, Hradištko, Velenka, Semice, Písty a Zvěřínek. Z južnej strany územie lemuje diaľnica D11.

Ochrana
-------

Ochrana územia bola vyhlásená v roku 1986, pôvodne ako *Oblasť pokoja Kersko*, od roku 1990 pod označením prírodný park. Najnovšie vymedzenie Prírodného parku Kersko-Bory bolo vyhlásené nariadením Rady Stredočeského kraja v marci 2010.

### Predmet ochrany

Predmetom ochrany je rozsiahly komplex *Kerského lesa* a lesa *Bory* s borovicovými a brezovými porastmi na štrkopieskovom podklade labskej nivy, okolité otvorené priestory polabskej poľnohospodárskej krajiny a krajinná dominanta sadského kopca s kostolom sv. Apolinára.

### Popis územia

V západnej časti Kerského lesa sa nachádza rozsiahla rekreačná chatová osada Kersko s minerálnym prameňom sv. Jozefa, známa okrem iného v spojitostí so životom a dielom spisovateľa Bohumila Hrabala (*Slavnosti sněženek*). V Kerskom lese sa nachádza tiež vyhlásené územie európskeho významu Kerské rybníčky na ochranu populácie mloka hrebenatého. Pri západnej hranici prírodného parku leží národná prírodná pamiatka Slatinná louka u Velenky s výskytom ľanolistníka bezlistencového a mečíka močiarneho, na jeho severovýchodnom okraji je situovaná prírodná pamiatka Písečný přesyp u Píst, chrániaca typickú psamofitnú vegetáciu jednej z posledných zachovaných piesočných dún v Polabí. Na severnom okraji prírodného parku, pri Hradištku, stojí kameň, považovaný niektorými bádateľmi za prehistorický menhir.

Galéria
-------

* NPP Slatinná louka u VelenkyNPP Slatinná louka u Velenky
* Návršie v Sadskej s kostolom sv. ApolináraNávršie v Sadskej s kostolom sv. Apolinára

Externé odkazy
--------------

* Nariadenie Stredočeského kraja z 15. 3. 2010 o zriadení prírodného parku *Kersko-Bory* ako .pdf súbor s mapovou prílohou

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Přírodní park Kersko-Bory na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Prírodné parky v Stredočeskom kraji |
| --- |
| 
* Čížovky
* Dolní Povltaví
* Džbán
* Džbány-Žebrák
* Hornopožárský les
* Hřebeny
* Chlum
* Jabkenicko
* Jesenicko
* Jistebnická vrchovina
* Kersko-Bory
* Okolí Okoře
* Petrovicko
* Povodí Kačáku
* Rymáň
* Střed Čech
* Škvorecká obora-Králičina
* Třemšín
* Velkopopovicko

 |
Zasadanie súdneho senátu v trestnom pojednávaní na Slovensku. Sudca sedí v strede a prísediaci po bokoch. Obrázok je však sčasti nepresný, keďže pojednávacie miestnosti zo zákona nesmú byť vyzdobené vlajkou.
**Prísediaci** tvoria súčasť súdneho senátu v trestnom konaní (zasadajú vždy v páre). Inštitút prísediacich je typický prevažne v európskom práve. Prísediaci zasadajú spolu so sudcom za sudcovský stolec a rozhodujú o vine či nevine, pričom všetci majú rovnaký počet hlasov a sú oblečení v rovnakom talári ako sudca. Ich podmienkou nie je právnické vzdelanie. V anglo-americkom súdnictve ich úlohu preberá porota. 

Na Slovensku tvoria senát len na okresných súdoch t.j. prvostupňovej úrovni. Na krajských súdoch, Najvyššom súde SR a Ústavnom súde SR ich úlohu preberajú klasickí sudcovia. Senát následne vedie predseda senátu, ktorý vystupuje v mene senátu a vedie pojednávanie.

História
--------

Inštitút obdobný prísediacim sa objavil už v súvislosti s modernizáciou justície v druhej polovici 19. storočia. U obchodných a baníckych súdov, rovnako ako u obchodných a baníckych senátov krajských a zemských súdov, fungovali tzv. odborní sudcovia laici, ktorí boli na období 3 rokov vyberaní z radov obchodníkov a znalcov baníctva. Ich kvalifikačným predpokladom účasti na tomto špecifickom súdnom rozhodovaní teda bola odbornosť. Platilo, že z trojčlenného senátu bol sudcom laikom len jeden. V období prvej republiky sa nazývali „komerční radové". 

Po februári 1948 boli do fungovania justície zapojení tzv. sudcovia z ľudu, pričom rozhodujúce neboli ich odborné znalosti, ale „štátna spoľahlivosť a oddanosť myšlienke ľudovo demokratického zriadenia". Volení boli na obdobie 4 rokov národnými výbormi. Tradícia volených zástupcov ľudu a nie odborníkov potom pretrvala i po Nežnej revolúcii v roku 1989, kedy boli zavedení prísediaci.

Prísediaci na Slovensku
-----------------------

### Predpoklady na voľbu prísediaceho

Za prísediaceho môže byť zvolený občan, ktorý:

* v deň zvolenia dosiahol vek najmenej 30 rokov,
* je spôsobilý na právne úkony a zdravotne spôsobilý na výkon funkcie prísediaceho,
* je bezúhonný a jeho morálne vlastnosti dávajú záruku, že funkciu prísediaceho bude riadne vykonávať,
* má trvalý pobyt na území Slovenska,
* súhlasí so svojou voľbou k určitému súdu.

### Voľba prísediacich

Prísediacich volia obecné zastupiteľstvá v obvode príslušného súdu z kandidátov z radov občanov, ktorí majú trvalý pobyt alebo pracujú v obvode súdu. Prísediacich navrhujú starostovia obcí a primátori miest. Ku kandidátom navrhovaným na voľbu si obecné zastupiteľstvo vyžiada vyjadrenie predsedu príslušného súdu.

Prísediaci sú volení na obdobie štyroch rokov. Funkcia prísediaceho trvá aj po uplynutí tohto obdobia do právoplatnosti rozhodnutia vo veci, ak je to potrebné na dokončenie veci, v ktorej je prísediacim.

### Zánik funkcie

* Vzdanie sa funkcie
* porušenie povinnosti prísediaceho závažným spôsobom
* strata predpokladov ustanovených zákonom na výkon funkcie prísediaceho
* uplynutie 4-ročnej lehoty výkonu funkcie

Pozri aj
--------

* Sudca
* Prokurátor
* Advokát
* Porota

Zdroj
-----

* Zákon o sudcoch a prísediacich
*
**Nikandros** (starogr. *Νίκανδρος* – *Nikandros*) bol olympijský víťaz v behu na dve stadiá v rokoch 304 a 300 pred Kr.

Nikandros z Élidy bol v Olympii na 119. a na 120. hrách korunovaný olivovou ratolesťou z posvätnej olivy *Darkyne krásnych vencov* (Kallistefanos) za víťazstvá v behu na dve stadiá. Svoje majstrovstvo v behu predviedol aj na iných celogréckych hrách, kde získal ďalších šesť víťazných vecov. Beh na vzdialenosť dvoch stádii (diaulos) bol na olympijských hrách druhou najstaršou súťažnou disciplínou zavedenou už v roku 724 pred Kr. a prvým víťazom tejto disciplíny bol Hypénos z Pisy.

Nikandrovi sa za víťazstvá v Olympii dostalo mimoriadnej pocty, keď mu jeho sochu umiestnili k sochám slávnych olymionikov v olympijskej Altide. Ešte v druhom storočí si tieto sochy mohol prezrieť cestovateľ a spisovateľ Pausanias, ktorý o tom zaznamenal: *„...ďalej socha Asamóna, ktorý zvíťazil medzi mužmi v pästnom zápase, a Nikandra, ktorý získal dve víťazstvá v diaulu v Olympii a šesť víťazstiev striedavo na hrách nemejských (a pravdepodobne isthmických). Asamón a Nikandros boli Éliďania a tomu jednému zhotovil sochu Daippos, Asamónovi messénsky Pyrilampes."*

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Henry Stuart Jones, *Select Passages from Ancient Writers Illustrative of the History of Greek Sculpture*, str. 208
2. 1 2 3  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,16,5.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 393.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.
5. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
6. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 377.
7. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 464.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Nikippé** alebo **Nikippa** (starogr. *Νικίππη* – *Nikippé*, lat. *Nicippe*) je v gréckej mytológii dcéra élidskeho kráľa Pelopa a jeho manželky Hippodameie, dcéry Oinomaa.

Pelops, otec Nikippy sa stal nástupcom Oinomaa na élidskom tróne. Spomedzi potomkov, ktorých mal Pelops so svojou manželkou Hippodameiou boli významnejší jeho synovia Thyestes a Atreus, ktorí sa preslávili vzájomnými krvavými bojmi o mykénsky trón. Okrem nich mal s Hippodamiou aj syna Pitthea, ktorý sa stal kráľom v Troizéne a dcéry Lysidiku a Nikippu.(podľa Apollodóra aj Astydameiu)

Nikippé sa vydala za vládcu Mykén a Tiryntu Sthenela, syna Persea. Manželia mali spolu tri deti, syna Eurysthea a dcéry Alkinou a Medousu.

Do mýtov sa významnejšie z jej detí zapísal syn Eurystheus, ktorého si vybrala Diova manželka Héra ako svoj nástroj pomsty najväčšiemu hrdinovi Heraklovi. Herakles mu proti svojej vôli musel slúžiť, lebo mu to nariadil najvyšší boh Zeus.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 364.
2. 1 2  Apollodoros, *Kronika*, 2,4,5.
3. ↑  Homér, *Iliada*, 19,114.
**Zdvihový pomer** je bezrozmerná porovnávacia veličina v oblasti piestových spaľovacích motorov. Je to pomer zdvihu piesta k priemeru (vŕtaniu) valca.

Podľa hodnoty zdvihového pomeru sa motory rozdeľujú nasledovne:

* **Z/D** > 1 - *nadštvorcový motor*, alebo *dlhozdvihový motor*
* **Z/D** = 1 - *štvorcový motor*
* **Z/D** < 1 - *podštvorcový motor*, alebo *krátkozdvihový motor*

Vplyv na parametre motora
-------------------------

Rôzny zdvihový pomer znamená tiež rôzny pomer medzi povrchom pracovného priestoru (ktorý narastá úmerne druhej mocnine vŕtania a je úmerný odvodu tepla) a jeho objemom (ktorý narastá úmerne tretej mocnine vŕtania a je úmerný prívodu tepla). Z toho vyplýva, že krátkozdvihové motory budú mať nižšiu účinnosť, pretože viac tepla sa odvedie cez steny do chladiacej sústavy.

Nízky zdvihový pomer znamená, že priemer valca je relatívne väčší, čo umožňuje do hlavy valcov umiestniť viac ventilov, alebo ventily s väčšími prierezmi.

Nízky zdvihový pomer znamená, že zdvih, priamo úmerný dráhe piesta, je menší. Pri technickom obmedzení hodnotou strednej piestovej rýchlosti môže takýto motor pracovať pri vyšších otáčkach.

Hodnoty
-------

Väčšina bežných motorov má zdvihový pomer v intervale okolo 1. Extrémne prípady sa vyskytujú pri špeciálnych motoroch pretekárskych automobilov:

* extrémne dlhozdvihový motor Laurin & Klement z roku 1908 mal vŕtanie 85 mm a zdvih 250 mm, čo zodpovedá zdvihovému pomeru 2,94.Konštruktéri takto využili možnosti platných športových predpisov keď sa motory klasifikovali podľa vŕtania. [1]

* extrémne krátkozdvihový motor formuly 1 Ferrari z roku 2007 mal údajne zdvihový pomer 0,33. To mu umožňovalo dosahovať otáčky až 19000 min-1[2].

Poznámka
--------

V niektorých krajinách sa používa na definovanie zdvihového pomeru prevrátená hodnota, t.j. pomer vŕtania ku zdvihu. Z toho vyplýva aj opačné priradenie pojmov krátkozdvihový - nadštvorcový (*oversquare or short-stroke*) a dlhozdvihový - podštvorcový (*undersquare or long-stroke*).

Referencie
----------

1. ↑  Mackerle J.: *Motory závodních automobilů*. SNTL Praha a Alfa Bratislava (spoločné vydanie) 1980.
2. ↑  Pauer V.: *Vývoj konstrukce závodních vozů*. Vše podstatné z historie techniky formulových vozú. Grada Publishing, 2011.

Zdroje
------

* STN 09 0022. *Spaľovacie motory. Názvoslovie piestových spaľovacích motorov. Druhy motorov.* Dátum vydania 19.01.1972.
**Nikitaras**, gr. *Νικηταράς*, vlastným menom **Nikitas Stamatelopulos**, gr.  *Νικήτας Σταματελόπουλος* , prezývaný ako *Τουρκοφάγος (Turkofagos-Požierač Turkov)* (\* 1784, Nedusa, Grécko – † 1849), bol známy grécky revolucionár, generál v Gréckej vojne za nezávislosť.

Pôvod
-----

Narodil sa v dedine Nedusa (Megali Anastasova) v peloponézskom kraji Lakónia, blízko Sparty a Kalamaty. Jeho rodiana však pochádzala z peloponézskej Arkádie, z dediny Turkoleka, pri meste Megalopoli. Bol synovcom Theodorosa Kolokotronisa, vodcu Grékov vo vojne za nezávislosť.

Kariéra
-------

Spoločne s Kolokotronisom pôsobil pred vypuknutím povstania v britskej armáde na Iónskych ostrovoch. V prvom roku povstania (1821) Nikitaras spoločne s Kolokotronisom velil armáde, ktorá dobyla mesto Tripolitsa, sídlo tureckého správcu Peloponézu. V Tripolitse sám Nikitaras zajal miestneho tureckého správcu. V najväčšej bitke pri Dervenakii, kde nakoniec Gréci porazili turecké vojská Mahmuda Dramaliho Pašu sa Nikitaras, spoločne s Papaflessasom a Dimitriosom Ypsilantisom zaslúžil o obsadenie strategického miesta na kopcoch, odkiaľ potom jeho vojsko napadlo Turkov. V tomto boji vraj Nikitaras bojoval naraz až s 5 mečmi a zabil veľké množstvo Turkov, preto si vyslúžil prezývku *Turkofagos*. Nikitaras bojoval v mnohých iných menších bitkách, ktoré sa odohrávali na Peloponéze, podľa niektorých správ stál Nikitaras aj za niektorými masakrami civilného moslimského obyvateľstva. Po oslobodení Grécka sa Nikitaras pridal na stranu premiéra Ioannisa Kapodistriasa, ktorý bol neskôr zvrhnutý a zabitý a tak aj Nikataras išiel do väzenia na ostrov Aigina. Neskôr bol však oslobodený, bol však už takmer slepý a svoj život dožil v Pireu.

Zdroje
------

* Αγαπητός Σ. Αγαπητός (1877). Οι Ένδοξοι Έλληνες του 1821, ή Οι Πρωταγωνισταί της Ελλάδος

Autoritné údaje: * GND: 1027786200
* ISNI: 0000 0000 2611 973X
* LCCN: n86122547
* VIAF: 11332255
* WorldCat: lccn-n86122547
**Slapy** (iné názvy: **slapové pohyby**, **slapové deformácie**, **slapové javy**) sú periodické zmeny rozloženia hmoty astronomického telesa vznikajúce v podstatnej miere vplyvom obehu a príťažli­vých síl iných astronomických telies, napr. v prípade planéty Zem vplyvom Mesiaca a v menšej miere vplyvom Slnka. Príslušné sily (vyvolané gravitačným poľom kozmických telies), ktoré tieto zmeny podmieňujú, sa nazývajú **slapové sily**.

Slapové sily
------------

Slapová sila je druhotným efektom gravitačnej sily a jej dôsledkom je napr. príliv a odliv na Zemi (tzv. oceánske slapy). Vzniká preto, že gravitačné pole nie je konštantné pozdĺž celého telesa. Keď sa teleso ocitne pod vplyvom gravitácie iného telesa, gravitačné zrýchlenie na bližšej a vzdialenejšej strane sa môže výrazne líšiť. To vedie k deformácii tvaru telesa bez toho, aby sa zmenil jeho objem. Ak má teleso na začiatku guľový tvar, slapová sila má tendenciu deformovať ho do tvaru elipsoidu s dvoma vydutinami, jednou na strane otočenej k telesu a druhou na strane odvrátenej.

Slapy na Zemi
-------------

Najsilnejšie sa prejavujú ako periodické zmeny vodnej hladiny morí (príliv a odliv) a vzdušných más. Príliv (stúpanie morskej hladiny) nastáva na strane privrátenej a odvrátenej od Mesiaca; odliv (klesanie morskej hladiny) na najväčšej kružnici ležiacej medzi nimi. V dôsledku rotácie Zeme, ktorá sa odzrkadľuje v zdanlivom dennom pohybe Mesiaca, prebiehajú slapy s periódou mesačného obehu vzhľadom na bod na rotujúcej Zemi zhruba za 24 h 50 min; každých 12 h 25 min nastáva preto príliv. Stav hladiny vody závisí od kulminácie Mesiaca. Pri nove a splne sa slapové efekty zvýraznia (podiel slapových síl vplyvom Slnka je v rovnakom smere), v prvej a poslednej štvrti sú slapové sily vplyvom Mesiaca posunuté o 90 ° vzhľadom na gravitačné pôsobenie Slnka. Nepretržitým pohybom vodných hmôt vzniká slapové trenie, ktoré postupne odčerpáva Zemi rotačnú energiu, a teda nepatrne spomaľuje jej rotáciu a pre­dlžuje deň (asi o 1/1000 s za rok); ďalším dôsledkom je zväčšenie vzdialenosti Mesiaca (niekoľko cm za rok). Slapové sily vyvolané Zemou a pôsobiace v raných štádiách vývoja na Mesiac zapríčinili jeho viazanú rotáciu.

*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portálPortál slnečná sústavaPortál vedy o Zemi |
**Kornélia Thurzová** (\* 16. december 1907, Banská Bystrica-Radvaň - † 3. august 1991, Banská Bystrica) bola prekladateľka, publicistka.

Životopis
---------

Študovala na nižšej strednej dievčenskej škole v Banskej Bystrici, na gymnáziu v Báčskom Petrovci, Belehrade a roku 1926 zmaturovala v Bratislave, pokračovala v štúdiu na Kings' College v Londýne, na jazykovej škole v Besancone, v Cambridgi, 1932 ukončila štúdium na Filozofickej fakulte UK v Bratislave. Od roku 1932 učiteľka na meštianskej škole v Martine, od 1951 úradníčka v Domácich potrebách, v roku 1961-1967 knihovníčka múzea SNP v Banskej Bystrici. Ovládala angl. nem. franc. maď. a srbský jazyk. Od roku 1939 sa venovala publicistickej činnosti, zaujímali ju najmä problémy postavenia ženy v slov. spoločnosti. Prekladala a dramatizovala pre rozhlas, prispievala do detských čsp. počas pobytu v Nórsku informovala slov. verejnosť v periodikách o pozoruhodnostiach nórskej drevenej architektúry, predstavila hudobného skladateľa E.H. Griega. Prekladala články z National Geographic. Za účasť v odboji vyznamenaná roku 1947 Radom SNP II.tr.

Literatúra
----------

* THURZOVÁ, Kornélia. In:  *Lexikón slovenských žien*. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2003. 288 s. ISBN 80-89023-30-4. S. 248.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 158776
* VIAF: 469156565742523500004
Súradnice: 0°46′00″S 36°07′00″V﻿ / ﻿0,76667°S 36,11667°V﻿ / 0.76667; 36.11667

**Korosi** je neaktívny štítový vulkán, ležiaci v Keni, severne od jazera Baringo. Na rozdiel od iných vulkánov Východoafrického riftu, na vrchole Korosi nie je vytvorená kaldera.

Hlavná etapa aktivity sopky spadá do obdobia 0,4 až 0,1 mil rokov. Počas nej erupcie vyprodukovali veľké objemy fluidných bazaltových lávových prúdov a vyformovali niekoľko troskových kužeľov pozdĺž severovýchodnej zlomovej línie. Neskoršia aktivita bola skôr trachytického charakteru a vytvorila niekoľko dómov a pemzových kôp. Posledná aktivita prebehla severne od sopky, medzi sopkami Korosi a Paka, kde boli vytvorené mladé (niekoľko tisícročné) bazaltové lávové prúdy. Na severozápadnej strane sopky, na ploche asi 30 km2 sa nachádzajú viaceré fumaroly a *„gejzíry"* vodných pár.

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu - štítová sopka Korosi na Global Volcanism Program (po anglicky)
**Slatinka** je vodný tok v Novohrade, preteká územím okresov Poltár a Lučenec. Je to pravostranný prítok Ipľa, meria 17,4 km a je tokom IV. rádu. Na hornom toku napája malú vodnú nádrž, po sútoku s Točnicou výraznejšie rozširuje svoje koryto a na dolnom toku ústi v močaristej oblasti dna Lučenskej kotliny.

*Prameň:* v Revúckej vrchovine, v podcelku Cinobanské predhorie, na juhovýchodnom svahu vrchu Hloď (403,4 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 325 m n. m.

*Smer toku:* na hornom toku na juhovýchod, pri obci Kalinovo sa stáča a ďalej pokračuje viac-menej na juh

*Geomorfologické celky:* 1.Revúcka vrchovina, podcelok Cinobanské predhorie, 2.Juhoslovenská kotlina, podcelok Lučenská kotlina, časť Poltárska pahorkatina

*Prítoky:* sprava Močiarsky potok, potok z obce Veľká Ves, Točnica, zľava prítok spod Zlámanca (271 m n. m.)

*Ústie:* do Krivánskeho potoka neďaleko obce Mikušovce v nadmorskej výške 172,4 m n. m.

*Obce:* Kalinovo (okrajom), Veľká Ves (okrajom) a osady pri meste Lučenec - Dolná Slatinka, Horná Fabianka, Sacherova pustatina

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-04-22]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-04-22]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Krivánskeho potoka** |
| --- |
| *Krivánsky potok* → *Ipeľ* → *Dunaj* |
| Vodné toky | Budinský potok · Bzovský potok · Čierna voda · Dobročajka · Dobročský potok · Drieňovec · Fiľok · Haličský potok · Hlboký jarok · Hlboký potok · Kaderinský potok · Kamenec · Kolušovský jarok · Košútovský jarok · **Krivánsky potok** · Ladanský potok · Lipovec · Lučenčík · Lúčny potok · Ľubetník · Malé Hlboké · Martinovský potok · Močiarsky potok · Píľanský potok · Psota · Rakovec · Ružinská · Salajka · Slatinka · Studená voda · Studený potok · Suchý potok · Teplý potok · Točnica · Tomanovský potok · **Tuhársky potok** · Uderinka · Uhliarsky jarok · Veľké Hlboké · Vrbinský potok · Žarnovský potok · Žiarsky potok |
| Vodné plochy | Vodná nádrž Ľadovo · Vodná nádrž Mýtna · Vodná nádrž Ružiná · Vodná nádrž Tomášovce |
**Koroibos** (starogr. *Κόροιβος* – *Koroibos*) je v gréckej mytológii hrdina z Argu. Bol zakladateľ mesta Tripodiskos v Megaride.

Psamathé, dcéra argejského kráľa Krotópa, porodila bohovi Apolónovi syna Lina. Zo strachu pred otcom ale dieťa hneď po narodení pohodila v lese, kde ho našli pastieri, ktorí sa oň postarali. Ešte však skôr ako chlapec dospel, roztrhali ho počas prechádzky po lese zdivené psy jeho starého otca.

Rozhnevaný Apolón sa ihneď pomstil. Do Argu poslal netvora, ktorý matkám bral deti. Argejské matky však onedlho potešil hrdina Koroibos, ktorý netvora zabil. Ale Apolón sa ešte nezmieril a zoslal na Argejčanov mor. Koroibos bol tentoraz bezradný a odišiel preto do veštiarne v Delfách, aby mu Pýtia poradila, ako si Apolóna udobriť. Pýtia mu podala posvätnú nádobu a odporučila mu, aby na mieste, kde mu cestou vypadne z rúk vybudoval bohu Apolónovi chrám a usadil sa tam. Koroibovi nádoba spadla v horách *Geranie*, kde potom Apolónovi postavil chrám a založil osadu Tripodiskos.

Antický autor Pausanias uvádza, že hrob Koroiba videl v Megare. Na mramorovom náhrobnom kameni mal v elegických veršoch vytesaný svoj životný príbeh a náhrobný kameň zdobilo sochárske dielo, ktoré bolo podľa názoru Pausania najstarším sochárskym výtvorom Grékov.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 1,43,7.
2. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 273.
3. 1 2 3  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 1,43,8.
Súradnice: 48°18′51″S 18°02′05″V﻿ / ﻿48,314121°S 18,034590°V﻿ / 48.314121; 18.034590

**Kostol všetkých svätých** sa nachádza v nitrianskej mestskej časti Kynek v okrese Nitra. Je zasvätený všetkým svätým. Je národnou kultúrnou pamiatkou. Postavený bol v polovici 13. storočia.

História
--------

Tunajší farár sa spomína v listine už pred rokom 1257. Kostol bol postavený niekedy v polovici 13. storočia. V roku 1728 sa uskutočnila baroková prestavba, ktorú financovala rodina Užovičovcov. V roku 1791 bol kostol klasicisticky upravený a na západe rozšírený o prístavbu s vežou a na juhu sakristiou so zaobleným uzáverom a rovným stropom. Interiér kostola zdobí nástropná maľba s motívom Nanebovzatia Panny Márie od akademického maliara Edmunda Massanyiho z roku 1941. Hodnotnou súčasťou je aj neogotický hlavný oltár z roku 1883 s obrazom Všetkých svätých a sochami sv. Ladislava a sv. Imricha, rokokové obrazy sv. Jána Nepomuckého a sv. Alžbety v klasicistických rámoch z 2. polovice 18. storočia a klasicistická mušľovitá svätenička z červeného mramoru. Na severnej strane svätyne sa nachádza gobelínový obraz s postavou Ježiša, ktorý vyšívala grófka Užovičová-Blundellová koncom 19. storočia. Pod kostolom sa nachádza krypta s hrobmi členov rodu Užovičovcov zo staršieho obdobia.

Referencie
----------

1. ↑   *Register nehnuteľných NKP* [online]. Bratislava: Pamiatkový úrad SR. Dostupné online.
2. ↑   *Miesto kostola* [online]. apsida.sk, [cit. 2021-06-08]. Dostupné online.
3. ↑   *Úprava kostola* [online]. visitandexplore.eu, [cit. 2021-06-08]. Dostupné online.
4. ↑   *Interiér kostola* [online]. nitra.eu, [cit. 2021-06-08]. Dostupné online.
Súradnice: 54°40′59″S 25°17′36″V﻿ / ﻿54,683056°S 25,293333°V﻿ / 54.683056; 25.293333

**Kostol svätej Anny** vo Vilniuse je rímskokatolícky kostol postavený v slohu neskorej litovskej gotiky. Kostol je dominantou v komplexe budov kostola a kláštora bernardínov.

Dejiny
------

Pôvodne bol kostol postavený v 14. storočí pre arcivojvodkyňu Litvy Annu. Tento pôvodný kostol bol postavený z dreva, no v roku 1419 ho postihol požiar. V rokoch 1496 – 1500 bol prestavaný do štýlu neskorej tzv. flamboyantnej gotiky a neskôr v roku 1582 po ďaľšom požiare zrekonštruovaný.

Na Kostol sv. Anny sa viaže aj legenda, ktorá vraví, že keď Napoleon Bonaparte navštívil Vilnius a uvidel krásu tohto kostola, bol ňou natoľko unesený, že ho chcel presunúť do Paríža.

Architektúra
------------

Jednou z netypickostí je, že pri stavbe kostola bolo použité veľké množstvo tehál, až 33 druhov, čo dodáva kostolu svoju unikátnosť. Kostol má jednu loď, dve veže a interiér je vyzdobený v barokovom slohu. Zvonica stojaca vedľa kostola, ktorá bola dostavaná v 70. rokoch 19. storočia, je už postavaná v neogotickom slohu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kostol svätej Anny (Vilnius)**

Zdroj
-----

1. ↑  MINKEVIČIUS, Jonas, et al. *Lietuvos architektūros istorija*. Vilnius : Mokslas, 1984. ISBN 9789986420323. S. 148. (po litovksy)
**Slaský potok** je potok na Strednom Pohroní, na území okresu Žiar nad Hronom. Je to pravostranný prítok Kopernice, má dĺžku 12,3 km a je tokom V. rádu.

*Prameň:* v Kremnických vrchoch na južnej stráni Guľatého vrchu (910,7 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 875 m n. m.

*Smer toku:* severojužný

*Geomorfologické celky:* 1.Kremnické vrchy, podcelky Kunešovská hornatina a Jastrabská vrchovina, 2.Žiarska kotlina

*Prítoky:* sprava z východného svahu Vysokej (934,6 m n. m.), dva prítoky z východných svahov Triesok (941,8 m n. m.), z doliny Suchá Slaská, z južného úpätia Brestového dielu (677,4 m n. m.), zľava z oblasti Zoblera

*Ústie:* do Kopernice severne od obce Lutila v nadmorskej výške 323,3 m n. m.

*Obce:* iba Slaská

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Lutilského potoka** |
| --- |
| *Lutilský potok* → *Hron* → *Dunaj* |
| Barina · Čierny potok (prítok Bariny) · Čierny potok (prítok Kosorínskeho potoka) · Čierny potok (prítok Majera) · Dedinský potok · Klokočský potok · Kľacký potok · Kopernica · Kosorínsky potok · Kršľový potok · Kunešovský potok · Lehotský potok · Lometínsky potok · **Lutilský potok** · Majer · Mizerinský potok · Peklo · Prochotský potok · Slaský potok · Suchá Slaská · Šechvalský potok |
Súradnice: 32°52′26″S 35°32′58″V﻿ / ﻿32,873929°S 35,549403°V﻿ / 32.873929; 35.549403

**Kostol primátu svätého Petra** je františkánsky kostol, ktorý sa nachádza v izraelskej Tabghe na severozápadnom pobreží Genezaretského jazera. Pripomína miesto Ježišovho znovunastolenia Petra ako hlavy apoštolov.

História
--------

V modernej stavbe z roku 1933 sú začlenené časti staršieho kostola pochádzajúceho z 4. storočia. Tie vidno na úrovni podlahy oproti hlavnému oltáru. Správy z 9. storočia sa o kostole zmieňujú ako o "mieste uhlia". Pomenovanie poukazuje na Ježišovu prípravu jedla pre apoštolov, keď piekol rybu na drevenom uhlí. V roku 808 sa prvý raz spomína "Dvanásť trónov" - rad kameňov v tvare srdca, ktoré boli umiestnené pozdĺž pobrežia, aby pripomínali dvanásť apoštolov. Kostol odolával dlhšie ako iné v tejto oblasti. Napokon bol zničený v roku 1263. V roku 1933 bol na tomto mieste vybudovaný súčasný františkánsky chrám. Kostol navštívili pápeži Pavol VI. v roku 1964 a Ján Pavol II. v roku 2000.

Mensa Christi
-------------

V kostole sa nachádza "výčnelok" vápencovej skaly pred súčasným oltárom, ktorý sa považuje za *"Mensa Christi"*, čo je po latinsky Kristov stôl. Podľa tradície je to miesto, kde Ježiš pripravil chlieb a rybu na raňajky pre apoštolov a povedal Petrovi "Pas moje ovce" po zázračnom rybolove. To sa Ježiš zjavil svojim učeníkom tretí raz od svojho zmŕtvychvstania (Jn 21,1-19). Egeria v svojom rozprávaní o putovaní po Svätej zemi (okolo roku 380) spomína *"Mensa Christi"*, ale nie je jasné, či videla tento, alebo ten v blízkom Kostole zázračného rozmnoženia chlebov. Ďalší Kristov stôl je v Kostole Mensa Christi v Nazarete.

Galéria
-------

* Interiér chrámuInteriér chrámu
* Kostol na pobrežíKostol na pobreží

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kostol primátu svätého Petra**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Church of the Primacy of St. Peter na anglickej Wikipédii.*
**Akt** (lat. *actus*) je prvok alebo fáza akcie, osobitný čin, výkon, úkon, krok, operácia, dejstvo, skutočnosť. V klasickej metafyzike je akt uskutočnením potencie.

Filozofické, špeciálnovedné, mystické predstavy alebo pojmy aktu sú značne odlišné, čo závisí v prvom rade od tých významových útvarov, ktoré plnia určujúcu úlohu v úvahách o akte. Napríklad v scholastickej reflexii aktu intervenujú významové útvary vygenerované Aristotelom v procese jeho konfrontácie s eleatskými úvahami, podľa ktorých súcno (ON) môže vzniknúť buď
zo súcna alebo z nesúcna (ME ON), čo však ani v prvom ani v druhom prípade nie je možné, pretože v prvom prípade už súcno existuje a teda nemusí vznikať a v druhom prípade niečo nemôže vznikať z ničoho. Aristoteles túto apóriu riešil jednak zavedením pojmu chýbania (STERESIS), jednak zavedením pojmov možného bytia (DYNAMEI ON) a skutočného bytia (ENERGEIA ON). Scholastické *actus* je vlastne prekladom aristolovského výrazu *ENERGEIA*.

Pojem aktu plní významnú úlohu vo filozofii i špeciálnych vedách 20. storočia, napríklad vo fenomenológii, psychológii, teatrológii atď.

Akt podľa E. Huserla
--------------------

V aktoch je prameň všetkých jednotiek platnosti, ktoré sú korelátom myslieceho (subjektu) ako predmety myslenia a poznania alebo ak dôvody a zákony, vysvetľujúce tieto predmety, ako teória vedy týchto predmetov. V týchto aktoch je aj prameň príslušných všeobecných a čistých ideí, ktorých súvislosti (v zmysle ideálnych zákonitostí) chce vypracovať čistá logika a ktorých vyjasnenie chce podať teória poznania. Akt je zážitok, ktorého svojráznosť sa usiluje zistiť fenomenológia.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Prótesilaos** alebo **Prótesiláos** (starogr. *Πρωτεσίλαος* – *Prótesilaos*, lat. *Protesilaus*) je v gréckej mytológii syn fylackého kráľa Ifikla, prvý padlý v trójskej vojne.

Prótesilaos syn Ifikla o dobytie svojej bojovej slávy usiloval v čele flotily štyridsiatich vojnových lodí, ktoré pred Tróju priviedol spolu so svojim bratom Podarkom. Prótesilaos vedel o veštbe, že kto sa prvý dotkne trójskej pôdy zomrie, preto na predku svojej lode pozoroval, kto prvý vystúpi a bol pripravený hneď po ňom vyskočiť na breh.

Po dlhšom otáľaní sa rozhodol vyskočiť ako prvý ithacký kráľ Odyseus, ale on ľstivo vyhodil na breh najprv svoj štít a potom naň zoskočil. Prótesilaos následne už bez váhania skočil ako druhý, ale jeho nohy sa dotkli zeme a v tom okamihu sa veštba naplnila, zomrel zasiahnutý nepriateľskou kopijou.

Podľa inej verzie sa nechal Prótesilaos zabiť zámerne, lebo z tejto veštby vedel aj to, že zvíťazí tá strana, ktorá bude mať prvého padlého hrdinu. Pri zoskoku z jeho lode ho zabil Hektor, syn trójskeho kráľa Priama.

Jeho manželka Laodameia sa pre smrť svojho manžela veľmi trápila, a to tak veľmi, že si nechala vytvoriť (alebo sama vytvorila) jeho sochu. Bohovia s vdovou tak súcitili, že boh Hermes priviedol Prótesilaa z podsvetia, aby s ním chvíľku pobudla. Keď sa však mali rozlúčiť, spáchala samovraždu, lebo sa rozhodla odísť s ním.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Pseudo-Apollodoros, *Epitoma*, E,3,14.
2. 1 2 3 4  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 398.
3. ↑  Homér, *Iliada*, 2,695.
4. ↑  Ovidius, *Metamorphoses*, 12,64.
5. ↑  Hyginus, *Fabulae* 103.
6. 1 2  Pseudo-Apollodoros, *Epitoma*, E,3,30.

| * z
* d
* u
Hrdinovia trójskej vojny |
| --- |
| Grécki hrdinovia | 
* Agamemnón
* Achilles
* Aias
* Diomédes
* Epeios
* Filoktétes
* Idomeneus
* Machaón
* Menelaos
* Menestheus
* Neoptolemos
* Nestor
* Odyseus
* Patroklos
* Prótesilaos
* Sinón
* Teukros

 | Achilles nad Hektorovou mŕtvolou |
| Trójski hrdinovia | 
* Aineias
* Anténor
* Hektor
* Helenos
* Memnón
* Pandaros
* Paris
* Priamos

 |
**Ramžené** je potok na Hornom Pohroní, v severovýchodnej časti okresu Banská Bystrica. Je to ľavostranný prítok Sopotnice, meria 1,6 km a je tokom IV. rádu.

Prameň
------

Tečie na južnej strane nízkotatranského podcelku Ďumbierske Tatry, kde pramení na juhojuhozápadnom svahu Chabenca (1 515,5 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 325 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie najprv severojužným smerom, na západnom úpätí Mlynárovej (1 312 m n. m.) sa potom postupne stáča na juhojuhozápad. Do Sopotnice sa vlieva v hornej časti Sopotnickej doliny v nadmorskej výške 718,0 m n. m. Nepriberá žiadne prítoky.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-06-30]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-06-30]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Sopotnice |
| --- |
| *Sopotnica* → *Hron* → *Dunaj* |
| 
* Javorinka
* Potôčik
* Ramžené
* **Sopotnica**
* Sopotnička
* Studenec

 |
Schéma činnosti prúdového motoru s radiálnym kompresorom.
**Prúdový motor** je typ reaktívneho motoru, ktorý urýchľuje zvonka privádzané médium (vzduch alebo vodu). Používa sa v letectve. Pracuje na princípe Newtonowom zákone o akcii a reakcii - spaliny vychádzajúce z motora pôsobia silou opačným smerom na motor, ktorý tým ženú vpred.

V prednej časti motora sa nachádza vstupné ústrojenstvo, ktorým do neho vstupuje vzduch, ten je ďalej nasávaný kompresorom, ktorý vzduch stláča; ten sa tým zahrieva a následne putuje do spaľovacej komory. Tu sa do vzduchu vstrekuje palivo. Zapálením zmesi sa uvoľní tepelná energia a horúce plyny, vychádzajúce zo spaľovacej komory, roztáčajú turbínu v zadnej časti motora, ktorá cez hriadeľ vedúci pozdĺžnou osou motora poháňa kompresor. Za turbínou, vo výstupnej tryske, je vysoký tlak a tepelná energia sa mení na kinetickú a tým vzniká ťah motora.

Prvý prúdový motor sa objavil v 30. rokoch, keď na ňom pracovali dvaja rôzni konštruktéri - Frank Whittle v Spojenom kráľovstve a Hans von Ohain v Nemecku. Whittle svoj motor patentoval už roku 1930, ale k jeho skúškam došlo až roku 1941, keď bol namontovaný do trupu lietadla Gloster E.28/39 a 15. mája 1941 prvýkrát vzlietol na základni RAF Cranwell. Operačne bol nasadený až roku 1944 na lietadle Gloster Meteor. V Nemecku bol vývoj rýchlejší a prvé lietadlo (Heinkel He 178) vzlietlo už roku 1939, ťah motora HES 3 bol 4,4 kN.

Motory stavané po druhej svetovej vojne mali obojstranné radiálne kompresory a neregulovateľné výstupné trysky. Nároky na výkon ale rástli, a tak sa začal používať axiálny kompresor. Jeden stupeň axiálneho kompresora má menšie stlačenie aj  účinnosť ako radiálny kompresor, použitím viacstupňového axiálneho kompresora však dosiahneme vyššiu celkového stlačenia. Je tiež možné skombinovať viacstupňový axiálne kompresor s radiálnym, zaradeným za ním na spoločnom hriadeli.
Dnes sa jednoprúdové motory používajú pre nadzvukové lietadlá pre veľké výšky a rýchlosti, teda najmä pre vojenské. Väčšinou býva vybavený prídavným spaľovaním. Ako palivo sa používa kerozín. Dopravné lietadlá sú vybavené dvojprúdovými motormi.

Pozri aj
--------

* Reaktívny motor
* Dvojprúdový motor

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Prúdový motor**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Proudový motor na českej Wikipédii.*
Peugeot 205
**Peugeot 205** je malý osobný automobil, ktorý v rokoch 1983 až 1997 vyrábala francúzska automobilka Peugeot. Celkom bolo vyrobených 5,3 miliónov vozov vo verziách troj- alebo pätdverový hatchback alebo dvojdverový kabriolet. Jeho predchodcom bol Peugeot 104 a jeho nástupcom Peugeot 206. Model bol úspešný aj v rally a získal tiež titul Auto osemdesiatych rokov od časopisu Car Magazine.

História
--------

205 kabriolet
Vďaka typu 205 mala automobilka preniknúť do segmentu malých áut. Pôvodne preberal motory od svojho predchodcu. V roku 1994 sa objavila verzia 205D Turbo. Tú poháňal preplňovaný motor. Už po roku ale bola zastavená výroba a tento typ bol nahradený modelom GTI. Model 205 nikdy neprešiel faceliftom. Obmieňané boli iba drobné časti alebo vzhľad interiéru. Výroba bola zastavená až po nástupe typu 206. Dizajn kabrioletu navrhol Pininfarina.

205 GTI
-------

Pri športovej verzii boli na výber pohonné jednotky s objemami 1,6 (77,83 kW) a 1,9 l (75,88,94 kW). Vo výbave boli športové sedadlá, kotúčové brzdy na všetkých kolesách, ktoré boli štrnásť- alebo pätnásťpalcové z ľahkých zliatin. Niekoľko modelov GTI sa objavilo aj s karosériou kabriolet. V rámci série GTI sa objavilo niekoľko špeciálnych edícií slúžiacich ako homologačné série pre rally.

205 Rally
---------

Ďalšie športové verzie sa vyrábali v rokoch 1989 až 1992. Výroba prebiehala v spolupráci s Peugeot-Talbot sport. Hlavný dôraz bol kladený na čo najmenšiu hmotnosť vozu, ktorá bola nakoniec iba 794 kg. Bolo vyrobených okolo 30 000 vozov, ktoré sa predávali len vo Francúzku, Belgicku, Holandsku a Španielsku.U rally verzie boli na výber pohonné jednotky o objemoch 1,3 (72 kW) a 1,9 l (75 kW).

205 Turbo 16
------------

205 T16
Špeciál postavený pre preteky v skupine B. Pre homologizáciu musela byť postavená dvestokusová séria. Motor bol umiestnený za prednými sedadlami a vozidlo malo pohon všetkých kolies. T bolo označenie pre turbodúchadlo a číslica 16 znamenala šesťnásťventilový motor. Tím pod vedením Jeana Todta získal v rokoch 1985 a 1986 pohár konštruktérov a tituly majstra sveta jazdcov získali piloti Timo Salonen a Juha Kankkunen.

| Automobily značky Peugeot 1980 – súčasnosť |
| --- |
| **Typ** | 1980 | 1990 | 2000 | 2010 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| Miniautomobil | 104 |  | 106 |  | 107 | 108 |  |
| Malý automobil |  |  |  | 207 | 208 |  |
|  | 205 |  | 206 | 206+ |  |
| Nižšia stredná trieda |  |  |  |  | 301 |  |
|  | 309 | 306 |  | 308 |  |
| 305 |  |  |  | 307 |  | 408 |  |
| Stredná trieda | 504 |  | 405 | 406 | 407 |  |
| 505 |  |  | 508 |  |
| Vyššia stredná trieda | 604 |  | 605 | 607 |  |
| Športový automobil |  |  |  | RCZ |  |
| LAV |  |  |  | Bipper Tepee |  |
|  |  | Partner Combi | Partner Tepee |  |
| Mini MPV |  |  |  | 1007 |  |
| Kompaktné MPV |  |  |  | 3008 |  |
|  |  |  | 5008 |  |
| Veľké MPV |  |  | 806 | 807 |  |
| Crossover |  |  |  | 4007 | 4008 |  |
| LCV |  |  | Expert | Expert Tepee | Traveller |  |
**Miloš Mistrík** (\* 16. máj 1953, Bratislava) je slovenský divadelný teoretik a teatrológ.

Rodina
------

* otec Jozef Mistrík (1921-2000)

Životopis
---------

V roku 1971-1976 absolvoval štúdium na VŠMU v Bratislave, 1984 PhDr. a CSc. 1999 doc. Pôsobil ako interný vedecký ašpirant na VŠMU v Bratislave (1977-1979), ako vedecký pracovník v Umenovednom ústave SAV v Bratislave (1980-1990), v Slovenskej televízii ako programový riaditeľ (1994-1995), neskôr zodpovedal za satelitné vysielanie. Od roku 1998 pôsobí ako hosťujúci profesor na Akadémii umení v Banskej Bystrici. Je členom redakčnej rady časopisu *Slovenské divadlo* (1987-1995 hlavný redaktor) a redakčnej rady časopisu *Javisko* (od 2000). Člen a funkcionár profesných asociácií a spoločností. Je autorom monografií a článkov do novín a časopisov, editoval 4 publikácie.

Ocenenie
--------

* Roku 1995 získal výročnú cenu Literárneho fondu; 2001 obdržal Striebornú medailu prezidenta SR Rudolfa Schustera za spoluprácu s Radou STV

Dielo
-----

* Sto slovenských hier, Bratislava, roku 1992
* Kapitoly o hereckom umení, Bratislava, roku 1994
* Analýza hereckej syntézy, Bratislava, roku 1995
* Ži v Paríži, Bratislava, roku 1995
* Slovenské divadlo v 20 storočí, Bratislava, roku 1999

Literatúra
----------

* Kto bol kto v Banskej Bystrici v roku 2001

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 88533
* GND: 13334214X
* ISNI: 0000 0000 8136 1983
* LCCN: no96052980
* NK ČR: jn20020716016
* SNK: 151304
* VIAF: 56846267
* WorldCat: lccn-no96052980
**Miloš Kolesár** (\* 12. november 1892, Novi Sad – † 6. december 1983, Bratislava) bol slovenský novinár, redaktor a úradník. Pseudonym: Pohronský, Horehronský, Podunajský

Rodina
------

* otec: Pavol Kolesár
* matka: Karolína rod. Filipčová
* brat: Ivan Kolesár
* synovia: Miloslav Kolesár, Martin Kolesár
* dcéry: Emília vyd. Dewasneová, Viera vyd. Lorencová, Margita Kolesárová
* manželka: Margita rod. Morháčová

Životopis
---------

Ľudovú školu navštevoval vo Vyšnej Boci a v Brezne, meštiansku školu v Brezne a v Banskej Bystrici (1904 – 1908), obchodnú školu v Banskej Bystrici (1908 – 1909), študoval na Učiteľskom ústave v Lučenci (1910 – 1912), v Turčianskych Tepliciach (1912 – 1913). Maturoval v roku 1919.

Od roku 1913 pracoval ako kreslič u architekta Peierbergera v Banskej Bystrici, neskôr bol úradník a redaktor mnohých slovenských novín a časopisov. Zakladateľ, vydavateľ a redaktor jedného z prvých slovenských ilustrovaných časopisov Nový svet. Zostavil a zredigoval *Zlatú knihu Slovenska*, autor autobiografického románu a zbierky lyrizovanej prózy, prispieval do tlače ktorú redigoval.

Funkcionár SNS, od roku 1927 člen bratislavskej odbočky Syndikátu československých novinárov.

Dielo
-----

* *Zlatá fantázia*, Bratislava, 1933
* *Zlatá kniha Slovenska*, Bratislava, 1929 (zostavovateľ)

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 7138 484X
* LCCN: no2017097495
* NK ČR: mzk2009535232
* SNK: 206145
* VIAF: 100852564
* WorldCat: lccn-no2017097495
**Akrylová farba** je farba používaná v umeleckej maľbe a stavebníctve. Ide o disperznú farbu na báze polyakrylovej živice a zmesi pigmentov, pričom je na vodnej báze, čo je jej hlavná výhoda. 

Akrylová farba sa v čerstvom dá riediť vodou, v zaschnutom stave je voči vode odolná. Vhodná na maľbu na papier, kartón, drevo alebo plátno. Trvanlivosť: podľa prostredia, cca 30-50 rokov. Veľké uplatnenie má v stavebníctve na úpravu a ochranu omietky, betónu, sadrokartónu. Akrylové farby je možné tónovať pigmentmi.

Technické vlastnosti akrylových farieb sú podobné ako pri olejových farbách, ale na riedenie akrylových farieb a vymývanie štetcov je potrebná len voda. Zároveň majú tú vlastnosť, že rýchlejšie vysychajú. Po zaschnutí sú maľby odolné voči vode a neotierajú sa. Na rozdiel od olejovej farby sa nemenia a dajú sa rozriediť až na priesvitnú. 

Akryl rýchlo schne a neposkytuje preto taký dlhý čas na prácu ako olejové farby. Otvára však nové možnosti techník škrabania, vtláčania rôznych štruktúr, liatia, hádzania či rozprašovania.

Niektorí výrobcovia (a to nielen pri akrylových farbách) rozlišujú tzv. študijné (študentské, školské) a umelecké (profesionálne, majstrovské) farby. Odlišujú sa úrovňou kvality a pochopiteľne aj cenou. Dá sa povedať, že tzv. štúdiová kvalita farieb je pre začínajúcich amatérov vyhovujúca. Zväčša je lepšie investovať do kvalitnejších farieb, aby sa predišlo sklamaniu z lacných farieb, vlastnosti ktorých nemusia zodpovedať potrebám používateľa. Niektorí výrobcovia vyrábajú farby s rôznymi „efektmi", ako sú napr. farby dúhové (iridiscentné), svetielkujúce (fluoreskujúce), metalické (s prímesou práškového kovu), s prímesou piesku alebo lesklé. Obľúbené sú aj tzv. neónové farby.

Referencie
----------

1. 1 2  LAB.SNG. *Tempera, olej, akryl* [online]. Web umenia, [cit. 2022-11-05]. Dostupné online.
**Neileus** (starogr. *Νειλεὺς* – *Neileus*) je v gréckej mytológii syn aténskeho kráľa Kodra.

Za vlády jeho otca Kodra vpadli do Atiky Dóri a hrozilo, že si krajinu podmania. Keď sa Kodros dozvedel z delfskej veštiarne, že Atény sa zachránia len ak zahynie ich kráľ, dobrovoľne obetoval svoj život a Dóri skutočne od Atén odtiahli. Následníkom Kodra sa potom stal jeho najstarší syn Medón, ale už nie s titulom kráľ (basileus), ale už len ako archón (panovník), lebo kráľovský titul sa po hrdinskej smrti Kodra z úcty k nemu zrušil. Počas vlády Medóna začali Ióni z Atiky (hlavne z Atén) kolonizovať západné pobrežie Malej Ázie.

Antický autor Pausanias uvádza, že keď zomrel Kodros, medzi jeho najstarším synon Medónom a Neileom nastal spor o následníctvo. Neileus totiž argumentoval, že Medón je chromý a preto nemôže byť vládcom. Ich spor ukončila až delfská veštiareň, ktorá Medóna uznala za vládcu a z jej rozhodnutia musel Neileus s bratmi z krajiny odísť. Neileus potom obsadil mesto Milét spolu s iónskymi Grékmi z Atiky. Podľa tradície sa táto krajina v dávnej minulosti nazývala Anaktoria a obývali ju Kári. Neskôr ju obsadili kolonisti z Kréty, ktorí jej dali názov Milétos. Keď prišli kolonisti z Atiky, v boji pozabíjali všetkých mužov a oženili sa s ich ženami a dcérami.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 7,2,1.
2. ↑  Justinus, *Historianum Philippicarum*, 2,6.
3. ↑  Lykofrón z Chalkidy, *Alexandra*, 1378.
4. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 253.
5. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 149.
6. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 7,2,4.
7. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 7,2,5.
8. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 7,2,6.
***My Way*** je pieseň od Franka Sinatru. Text piesne napísal Paul Anka. Pieseň je založená na piesni "Comme d'habitude" od Clauda Françoisa. Ankov text nie je založený na originálnom francúzskom texte.

Pozadie
-------

Paul Anka počul originálnu francúzsku pieseň *Comme d'habitude* (*Ako zvyčajne)* interpretovanú Claude Françoisom, keď práve trávil dovolenku v južnom Francúzsku. Letel do Paríža vyjednávať ohľadom práv k piesni. Získal adaptačné, publikačné a nahrávacie práva na pieseň za jeden americký dolár. Anka napísal nový text pre Sinatru, zmenil nie len text, ale aj význam celej piesne. Frank Sinatra nahral svoju verziu 30. decembra 1968 a bola vydaná v roku 1969 na rovnomennom albume.

V kultúre
---------

* "My Way" je doteraz najpoužívanejšia skladba na pohreboch vo Veľkej Británii
* Pieseň bola použitá v seriáli *Sesame Street* ako "Just Throw It My Way"

Referencie
----------

1. ↑   *How Sinatra did it My Way - via a French pop star and a Canadian lounge act* [online].. Dostupné online.
2. ↑  My Way tops funeral charts – An article in *The Guardian*
3. ↑  *Sesame Street - Just Throw It My Way*.