recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Medzinárodné bezpečnostné a pomocné sily** (angl. *International Security Assistance Force*, skr. **ISAF**) bola bezpečnostná misia v Afganistane vedená Severoatlantickou alianciou, ktorú zriadila Bezpečnostná rada OSN v decembri 2001 na základe Rezolúcie č. 1386, ako predpokladala dohoda z Bonnu. Jej hlavným cieľom bolo vycvičiť Afganské národné bezpečnostné sily (ANSF) a pomôcť Afganistanu v obnove kľúčových vládnych inštitúcií, ale tiež podieľať sa na vojne v Afganistanie a Talibanskom povstaní. 

ISAF bola pôvodne nasadená na zabezpečenie Kábulu a okolitých oblastí pred Talibanom, Al-Káidou a ostatnými frakčnými bojovníkmi s cieľom zriadiť Afganskú dočasnú správu na čele s Hamidom Karzajom. V októbri 2003 Bezpečnostná rada OSN povolila rozšírenie misie ISAF v celom Afganistane a ISAF následne rozšírila misiu v štyroch hlavných etapách po celej krajine. Od roku 2006 do roku 2011 sa ISAF zapojila do viacerych intenzívnych bojových operácii v južnom a východnom Afganistane. 

Jednotky tejto misie zahŕňali vojakov zo Spojených štátov, Spojeného kráľovstva, ostatné členské štáty NATO a ďalšie krajiny. 

ISAF ukončila bojové operácie a bola rozpustená v decembri 2014, pričom niektoré jednotky zostali v úlohe nástupníckej misie ISAF, operácie Rozhodná podpora.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Medzinárodné bezpečnostné a pomocné sily**

Referencie
----------

* Auerswald, David P. & Stephen M. Saideman, eds. *NATO in Afghanistan: Fighting Together, Fighting Alone* (Princeton U.P. 2014)
* Maloney, Sean M. *Enduring The Freedom: A Rogue Historian In Afghanistan.*. Dulles: Potomac Books, Incorporated, 2005, ISBN 1-57488-953-2
* Mattelaer, Alexander. "How Afghanistan has Strengthened NATO." *Survival* 53.6 (2011): 127–140.
* Morelli, Vincent. *NATO in Afghanistan: a test of the transatlantic alliance* (Congressional Research Service)
* Suhrke, Astri. "A contradictory mission? NATO from stabilization to combat in Afghanistan." *International Peacekeeping* 15.2 (2008): 214–236.

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku International Security Assistance Force na anglickej Wikipédii.*
**Medzinárodné letisko Mostar** (chorv. Međunarodna zračna luka Mostar; IATA: **OMO**, ICAO: **LQMO**) je medzinárodné civilné letisko, neďaleko mesta Mostar v Bosne a Hercegovine.

Dejiny
------

Letisko bolo pre civilnú prevádzku otvorené v roku 1965, výlučne pre domáce lety. Počas zimnej olympiády v roku 1984 bolo alternatívnym letiskom pre letisko v Sarajeve. V roku 1990 letisko získalo 86 tisíc pasažierov, najviac v svojej histórii. V novembri 1991 však kvôli vojne prestalo prijímať civilné lety. Letisko bolo po rekonštrukcii financovanej Európskou úniou znovuotvorené 7. júla 1998. V apríli 2019 začala rekonštrukcia terminálu financovaná federálnou vládou.

Doprava
-------

Letisko má jednu asfaltovú runway, 15/33, s rozmermi 49 x 2400 metrov. Dôležitá časť cestujúcich letisko využíva kvôli blízkosti pútnického miesta Međugorje. Letisko malo v pláne na tomto zdroji viacej kapitalizovať.

Eurowings bol hlavným dôvodom rastu v roku 2019, v decembri spoločnosť spustila linku Mostar – Rím. Od Hercegovsko-neretvanského kantónu má spoločnosť podporu pre linky do Düsseldorfu a Stuttgartu. Kantón vyjednával koncom roka 2019 aj s Ryanairom.

Referencie
----------

1. 1 2 3   *O nama* [online]. mostar-airport.ba, [cit. 2020-03-26]. Dostupné online.
2. 1 2 3 4   *Tehničke informacije* [online]. mostar-airport.ba, [cit. 2020-03-26]. Dostupné online.
3. 1 2 3   *Mostar Airport has seen its Passenger Numbers improve for a sixth Consecutive Month* [online]. sarajevotimes.com, 2019-12-26, [cit. 2020-03-26]. Dostupné online.
4. ↑  JUKIC, Elvira M.. *Bosnia’s Mostar Airport Aims for Expansion* [online]. balkaninsight.com, 2014-03-24, [cit. 2020-03-26]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Medzinárodné letisko Mostar**

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál letectvo |

* Oficiálna stránka letiska
Mramorová kópia Tychy z Antiochie, pôvodne bronzovej sochy od Eutychida, cca 290 pred Kr. Vatikánske múzeá, Vatikán
**Eutychides** alebo **Eutychidés** (starogr. *Εὐτυχίδης* – Eutychides, iný prepis: Eutychidés ) bol grécky sochár z prelobu 4. a 3. storočia pred Kr.

Sochár Eutychides pochádzal zo Sikyónu. Bol Lysippovým žiakom, a majstrov vplyv badať v majestátnosti a ladnosti drapérie na mramorovej kópii jeho pôvodne bronzovej sochy Tychy z Antiochie. V antike bolo toto dielo vysoko hodnotené a často reprodukované. O bronze Tyché z Antiochie sa hovorilo, že je plynulejší ako voda. Tyché sedí na skalnatej zemi, v ruke má niekoľko klasov a na hlave má korunu s vežami, ktorá sa odvtedy stala atribútom alegórií miest. Na soche je najoriginálnejšia topografická narážka, vybiehajúceho dieťaťa pod jej nohou predstavujúceho rieku Orontes, tečúcu pod zemou a znovu sa vynárajúcu v Antiochii.

Eutychides bol podľa rímskeho spisovateľa Plínia na vrchole počas 121. olympiády (t. j. v rokoch 296 až 292 pred Kr.) Zmieňuje sa tiež, že bol autorom sochy riečneho boha Eurota. O ďalšom jeho sochárskom diele nám zanechal správu grécky cestovateľ Pausanias po návšteve olympijskej *Altidy*: „*Antipatrovu sochu vytvoril Polykleitos, Timosthena potom Eutychides, vyučený Lysippom. Tento Eutychides zhotovil Sýrčanom z Orontu sochu Tychy, ktorá sa u domácich teší veľkým poctám.*"

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  José Pijoan. *Dejiny umenia 2*. Bratislava : Tatran, 1982. 61-377-82. S. 177.
2. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 361.
3. ↑  José Pijoan. *Dejiny umenia 2*. Bratislava : Tatran, 1982. 61-377-82. S. 170.
4. ↑  Plínius, *Naturalis Historia*, 34,51.
5. ↑  Plínius, *Naturalis Historia*, 34,78.
6. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 432.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Eutychides**

  

Autoritné údaje: * ULAN: 500317423
* VIAF: 305190995
**Milan Chalupka** (\* 12. február 1929, Donovaly - † 19. február 1974 Bratislava) bol energetik.

Jeho otec Július Chalupka, jeho matka Štefánia rod. Hanesová.

Životopis
---------

Do 1948 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1948-1953 na Elektrotechnickej fak. SVŠT v Bratislave, 1953 Ing. l964 CSc. 1966 doc. V roku 1952-1974 prednášal na katedre elektroenergetiky Elektrotechnickej fak. SVŠT, 1974 ved. pracovník Výskumného ústavu energetického v Bratislave. Priekopník výskumu elektrického svetla na Slovensku. Autor monografie o tejto téme, publikoval články v odbornej tlači, vysokoškolské skriptá a i. V roku 1968-1970 prodekan Elektrotechnickej fak. SVŠT.

Dielo
-----

* Elektrické osvetlenie v praxi 1, Bratislava roku 1963
* Elektrické svetlo a teplo 1. Svetelná technika. Cvičenia. Bratislava roku 1967 (spoluautor)

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * NK ČR: jo20211127310
* SNK: 148578
* VIAF: 3421156565692723500000
Ing. **Milan Benč** (\* 14. február 1951, Veľký Šariš) bol do roku 2007 primátor mesta Prešov a poslancom zastupiteľstva Prešovského samosprávneho kraja.

Profesionálna kariéra
---------------------

Ing. Milan Benč absolvoval v roku 1974 Lesnícku fakultu Vysokej školy lesníckej a drevárskej vo Zvolene. V rokoch 1974 až 1994 pôsobil v rôznych funkciách v spoločnosti Stavoprojekt Prešov. V rokoch 1998-2002 pôsobil ako prednosta Okresného úradu v Prešove.

Komunálna politika
------------------

V rokoch 1994–1998 pôsobil ako zástupca primátora mesta Prešov. V roku 2001 bol zvolený za Stranu demokratickej ľavice (SDĽ) v okrese Prešov za poslanca zastupiteľstva Prešovského samosprávneho kraja. V roku 2002 bol zvolený za primátora Prešova za koalíciu HZD, HZDS, RDH-východ, SNS, SDA a SDĽ. Po zlúčení SDĽ so stranou SMER bol členom SMERu - sociálnej demokracie, neskôr bol zo strany vylúčený a je bez straníckej príslušnosti. Vo voľbách v roku 2005 bol ako nezávislý kandidát opätovne zvolený za poslanca samosprávneho kraja. Je členom Predsedníctva a Rady ZMOS, správnej rady Prešovskej univerzity a komisie ŽPTaOP VÚC Prešov. Taktiež je predsedom Sekcie dopravy, spojov a telekomunikácií ZMOS.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Milan Benč**
**Euthymenes** alebo **Euthymenés** (starogr. Εὐθυμένης – *Euthymenes*, iný prepis: *Euthymenés*) bol olympijský víťaz v zápasení v rokoch 400 a 392 pred Kr.

Euthymenes z arkádskej obce Mainalos bol na 95. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v zápasení dorastencov a o osem rokov neskôr za víťazstvo v zápasení mužov. Zápasenie (*palé*) zaviedli v Olympii na 18. hrách v roku 708 pred Kr. a zápasenie dorastencov (*palé paidón*) na 37 hrách roku 632 pred Kr.

Na pamiatku jeho olympijského triumfu mu jeho rodáci dali zhotoviť sochu, ktorú potom slávnostne umiestnili k sochám olymionikov v olympijskej *Altide*. Jeho sochu si ešte v druhom storočí mohol prezrieť staroveký cestovateľ a spisovateľ Pausanias, ktorý zaznamenal, že bola dielom sochárskeho majstra Alypa zo Sikyónu

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 569.
2. 1 2  Mark Golden, *Sport in the Ancient World from A to Z* str. 66.
3. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
4. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246-247.
6. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,8,5.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Eutelidas** (starogr. *Εὐτελίδας* – *Eutelidas*) bol v roku 628 pred Kr. olympijský víťaz v zápasení a pätboji dorastencov.

Eutelidas zo Sparty zvíťazil v Olympii na 38. hrách v zápasení a v päťboji dorastencov. Eutelidas bol prvým a aj posledným olympijským víťazom v dorasteneckom päťboji, lebo pre nezáujem divákov túto novozaloženú disciplínu už do programu nasledujúcich hier nezaradili.

Grécky cestovateľ a spisovateľ Pausanias, ktorý v druhom storočí navštívil Olympiu, uvádza, že v posvätnom okrsku olympijskej *Altidy* videl aj sochu Eutelida. Pausanias zaznamenal, že bola starobylá a písmo na jej podstavci už zmazal čas. Meno olympijského víťaza Eutelida (v treťom riadku) uvádza aj staroveká kamenná doska (IG II² 2326) objavená v Grécku.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Pamela-Jane Shaw, *Discrepancies in Olympiad Dating and Chronological Problems of Archaic Peloponnesian History*, str. 108.
2. ↑  Eusebios, *Eusebius Chronicle*.
3. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 462.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 247.
5. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 5,9,1.
6. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,15,8.
7. ↑  Inscriptiones Graecae, *IG II² 2326*

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Súradnice: 53°23′10″S 6°03′58″Z﻿ / ﻿53,386°S 6,066°Z﻿ / 53.386; -6.066

**Howth** (ír. *Binn Éadair* – *Éadairov vrch*) je predmestie Dublinu v administratívnom grófstve Fingal v Írsku. Howth sa nachádza približne 13 km severovýchodne od Dublinu, na polostrove Howth Head spojenom tombolom so zvyškom pevniny.

V historickej martello veži v Howth sa nachádza múzeum Ye Olde Hurdy Gurdy Museum of Vintage Radio.

Quarry
------

Kostol Howth Presbyterian Church
**Quarry** je townland predmestia Howth. Nachádza sa tu Howth Presbyterian Church, St. Mary’s Church, Clermont Church Tower a časť Burrow Beach.

Referencie
----------

1. ↑   *Census 2006 – Volume 1 – Population Classified by Area* [online]. Central Statistics Office Ireland, April 2007. Dostupné online. Archivované 2011-06-07 z originálu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Howth**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Howth na poľskej Wikipédii.*
**Hovhannes Širaz** (armén. Հովհաննես Շիրազ, vlastným menom **Onik Karapetjan** (\* 27. apríl 1914, Alexandropol (dnes Gjumri) – † 14. marec 1984, Jerevan) bol arménsky básnik. Hoci sa venoval prevažne intímnej lyrike, formálne veľa nadväzoval na arménske a predvýchodné ľudové tradície. Folklórny námet rozviedol aj vo svojej najznámejšej skladbe, v balade z kurdského prostredie *Siamantho a Chadžezare*.

Život
-----

Jeho matka ovdovela počas arménskej genocídy krátko pred jeho narodením. Širaz tak vyrástol v chudobe. Od piatich rokov predával na ulici vodu. Nakoniec sa dostal do sirotinca, ale čoskoro z neho utiekol a túlal sa s kamarátmi.

V roku 1935 mu vyšla prvá kniha básní *Garnanamut*. Románopisec Atrpet mu vymyslel umelecké meno Širaz, podľa iránskeho mesta Širaz známeho pre svoje ruže, lebo vraj „básne tohto mladíka majú vôňu ruží". Potom Širaz študoval na Štátnej univerzite v Jerevane a v moskovskom Ústave literatúry. V roku 1958 publikoval prvý diel svojej knihy *Lýra Arménska*. Druhý a tretí diel boli zverejnené v roku 1965 a 1974. Tieto zbierky sú považované za jeho vrcholné. Celkovo napísal štyridsať kníh básní, mnohé z nich má silne vlastenecké vyznenie (*Mojej Svätej vlasti*, *Osud Arménov* a i.) Roku 1941 napísal tiež zbierku venovanú arménskej genocíde.

Širazovou prvou ženou bola poetka Silva Kaputikjanová. Ich syn Ara Širaz je sochár, ďalší syn Šipan Širaz básnik.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hovhannes Širaz na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 155917195
* GND: 131691538
* ISNI: 0000 0000 2772 4720
* LCCN: n85076027
* VIAF: 74172046
* WorldCat: lccn-n85076027
**Župa** bol pôvodne slovanský spoločne putujúci alebo sídliaci príbuzenského „zväz", neskôr v stredoveku slovanské označenie územných jednotiek rôzneho druhu v Čechách, Veľkej Morave, Chorvátsku, u Slovincov, Bosne, Srbsku a Bulharsku, ktoré existovali pred a po príchode Maďarov do Karpatskej kotliny; na ich čele stál vo všetkých jazykoch „župan". V chorvátčine sa nazývali (a nazývajú) „županija", nie župa.

Pôvod slova župa nie je jednoznačne vysvetlený. Vo viacerých jazykoch má však spoločný koreň, keď v nemčine je "Gespanschaft" (župan = Gespan + majetok) a maďarčine "ispánság". Maďari používali aj z latinčiny pochádzajúce "komitat", čo v súčasnosti nahradili "vármegye" (doslovne: hradné územie / územie hradu). Župan bol maďarsky najprv "ispán" a od 15. storočia "főispán" (nemecky "Gespan"; od 15. storočia "Obergespan"). Latinské označovanie župana "comes", muselo byť používané najprv s prívlastkami, pretože "comes" bolo zároveň označenie šľachty.

Referencie
----------

1. ↑  župa. In: KRÁLIK, Ľubor. *Stručný etymologický slovník slovenčiny*. 1. vyd. Bratislava : Veda, 2015. 704 s. ISBN 978-80-224-1493-7. S. 699 – 700.

Zdroj
-----

* Župan. In:  *Lexikon des Mittelalters*. [CD-ROM] Stuttgart : J.B. Metzler, 2000. ISBN 3-476-01819-9.
Súradnice: 57°49′00″S 28°20′00″V﻿ / ﻿57,81667°S 28,33333°V﻿ / 57.81667; 28.33333

**Pskov** (rus. Псков, est. Pihkva) je ruské mesto v Severozápadnom federálnom okruhu blízko hraníc s Estónskom a Lotyšskom. Je centrum Pskovskej oblasti a žije v ňom okolo 200 000 obyvateľov. Nachádza sa na rieke Velikaja a patrí k najstarším mestám Ruska.

Dejiny
------

Mesto sa prvýkrát spomína v roku 903 v Nestorovom letopise Povesť vremennych let. Je známe množstvom zachovaných cirkevných pamiatok.

Počas druhej svetovej vojny bolo mesto 9. júla 1941 obsadené nemeckými jednotkami. Mesto sa do 23. júla 1944 nachádzalo pod nacistickou okupáciou. Mesto bolo vojnou silne poškodené, priemyselné časti mesta boli v troskách. Z viac než 60 000 obyvateľov v roku 1939 žilo v roku 1944 v meste len niekoľko stoviek ľudí.

Doprava
-------

Cez Pskov prechádza železničná trať z Petrohradu do Lotyšska a Litvy. V meste začína trasa medzinárodnej cesty E 77, ktorá prechádza i územím Slovenska. Mestskú hromadnú dopravu zabezpečujú autobusové linky.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pskov**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Pskov na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Ruský portál |
**Gorgos** (starogr. *Γόργος* – *Gorgos*) bol slávny messénsky atlét a významný štátnik v 3. stor. pred Kr.

Gorgos, syn Eukléta z Messénie, dosiahol vynikajúceho atletického úspechu, keď na 137. olympijských hrách v roku 232 pred Kr. zvíťazil v pentathlone. Svojim pôvodom i bohatstvom patril v tej dobe medzi popredných messénskych politikov. Stál na strane achájskeho spolku a bol nepriateľsky zameraný voči Sparte. V roku 220 pred Kr. sa stal menom messénskeho ľudu vyslancom macedónskeho kráľa Filipa V..

Pentathlon (päťboj) sa v Olympii zaviedol na 18. hrách v roku 708 pred Kr.. Pozostával zo skoku do diaľky, z behu na jedno stadion, hodu diskom, hodu oštepom a zo zápasenia. V starovekom Grécku bol veľmi obľúbený.

Staroveký cestovateľ a spisovateľ Pausanias, ktorý v druhom storočí navštívil Olympiu, zaznamenal, že Gorgos mal v olympijskej *Altide* sochu. Pausanias o tom uvádza: „*Pokiaľ ide o sochu Messénčana Gorga, syna Euklétovho, ktorý získal víťazstvo v päťboji, a Damareta, rovnako Messénčana, ktorý premohol chlapcov v pästnom boji, vytvoril jedného z nich boiótsky Thérón, sochu Damareta aténsky Silanión."*

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  *Polybius*, str.17
2. 1 2  Polybios. *Dějiny II*. Praha : Arista, 2009. ISBN 978-80-86410-60-9. S. 281 poznámky.
3. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 572.
4. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,14,11.
5. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
6. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
7. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 113.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Gorgos** (starogr. *Γόργος* – *Gorgos*) bol viacnásobný olympijský víťaz v starovekom Grécku.

Gorgos z Élidy dobyl v Olympii šesť víťaztiev na štyroch hrách po sebe, a to štyri v päťboji a po jednom v behu na dve stadiá a v behu ťažkoodencov. Dátumy jeho olympijských víťaztiev sú neznáme. V Olympii sa päťboj (pentatlon) zaradil do programu na 18. hrách v roku 708 pred Kr. beh na dve stadiá (diaulos) na 14. hrách v roku 724 pred Kr. a beh ťažkoodencov (hoplitodromos) na 65. hrách v roku 520 pred Kr..

Staroveký grécky cestovateľ a spisovateľ Pausanias, ktorý v druhom storočí navštívil Olympiu, počas prehliadky posvätného okrsku olympijskej *Altidy* videl i sochu olympionika Gorga. Pausanias o tom uvádza: „*Za Eutelidom stojí Areus, ďalší kráľ Lakedaimončanov, a vedľa neho je umiestnený Gorgos z Élidy. Tomuto Gorgovi bolo dopriané ako jedinému človeku až do mojej doby získať v Olympii štyri víťazstvá v päťboji a ešte po jednom víťazstve v diaulu a v behu v zbroji."*

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,15,9.
2. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 66-602-22-8.6. S. 378.
3. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246-248.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Hérodotos** (starogr. Ἡρόδοτος) bol olympijský víťaz v behu dorastencov na jedno stadion v roku 292 pred Kr.

Hérodotos z iónskeho mesta Klazomenai bol na 120. olympijských hrách v roku 292 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu dorastencov na jedno stadion. V Olympii túto disciplínu zaradili do programu hier v roku 632 pred Kr. a jej prvým víťazom bol Polyneikes z Élidy.

Staroveký cestovateľ Pausanias, ktorý v druhom storočí navštívil Olympiu, zaznamenal, že v olympijskej Altide videl sochu olympionika Hérodota. Sám autor o tom uvádza: „*Sochy klazomenského Hérodota a Filina, syna Hégepolida z Kosu, venovali mestá; Klazomenčania preto, že Hérodotos bol ako víťaz prehlásený prvý z Klazomenčanov - zvíťazil v stadiu medzi chlapcami - Filina sem obyvatelia Kosu venovali pre jeho slávu; v Olympii totiž získal päť víťazstiev v behu..."*

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  James Lynch. *The Ancient Olympiads*. London : Print, 2015. ISBN 978-1-98794-400-6. S. 1 - 469 .
2. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 465-466.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Príklad dvojkvetého kláska tráv, 1 – plevy, 2 – plevice, 3 – osti, 4 – plievočky, 6 – tyčinky
**Klások** (*spicula*) je druh súkvetia, v angličtine sa pre klások používa termín „spikelet". Ide o krátky, chudokvetý klas.

Klások sa vyskytuje napr. pri rastlinách z čeľade lipnicovité (*Poaceae*) a šachorovité (*Cyperaceae*). Klásky môžu byť jednotlivé (napr. bahnička (*Eleocharis*), ale oveľa častejšie sú združené v zloženom (niekedy aj viacnásobne zloženom) súkvetí - ide potom o klas kláskov alebo metlinu kláskov.

V prípade rastlín čeľade lipnicovité sa listne na báze kláskov nazývajú plevy, listence plevice, vonkajšie kvetné lístky kvietkov zrastajú v plievočky, vnútorné sú premenené v lodikuly. Iní autori však považujú plevice tiež za listeň a plievočky nie za premenené okvetie, ale za listence. Pri rastlinách z čeľade šachorovité (*Cyperaceae*) sa termín pleva používa pre blanité listene podpierajúce jednotlivé kvety.

Referencie
----------

1. ↑  L. Watson a M. J. Dallwitz: The families of flowering plants

Pozri aj
--------

* Klas

Externé odkazy
--------------

* Terminologický slovník biológie rastlín

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Klásek na českej Wikipédii.*
**Psychická trauma** je duševný úraz, ktorý má za následok funkčné poruchy, niekedy aj organické zmeny; jednorazová (smrť blízkej osoby, znásilnenie), drobnejšia ale opakujúca sa (rodinné hádky, arogantný šéf), vedúca k traumatizácii; v prípade traumatizujúceho vplyvu učiteľa ide o didaktogéniu alebo pedagogéniu. Samotná udalosť nie je traumou, stáva sa ňou až jej dopad na človeka, ktorý si ňou prešiel. 

Vzhľadom na to, že medzi ľuďmi sa subjektívne skúsenosti líšia, inak reagujú na podobné udalosti. Nie každý kto prežije potencionálne traumatickú udalosť bude traumatizovaný no na druhú stranu sa u niektorých ľudí sa môže vyvinúť post-traumatická stresová porucha (PTSD). Táto nepravidelnosť môže byť spôsobená temperamentnými či environmentálnymi faktormi alebo tým, že niektorí jednotlivci majú lepšie podmienky na to sa s ťažkou udalosťou vysporiadať.

Ľudia ktorí si prejdú extrémne traumatickými udalosťami mávajú pretrvávajúce symptómy a problémy aj neskôr. Vážnosť týchto symptómov záleži na osobe, konkrétnom traumatickom zážitku a emocionálnej podory ktorú dostávajú od ostatných. Traumatizovaná osoba môže zažiť jeden alebo viac symptómov.

Názory na psychickú traumu
--------------------------

### Jung, G. C.

Carl Gustav Jung popisuje psychickú traumu ako náhlu udalosť bezprostredne poškodzujúcu živú bytosť, ako hrôza, úzkosť, hanba, hnus atď.

Pozri aj
--------

* Trauma

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Hérodóros** (starogr. *Ηρόδωρος* – *Hérodóros*) bol desaťnásobný víťaz olympijskej súťaže trubačov a hlásateľov na prelome štvrtého a tretieho storočia pred Kr.

Hérodóros z Megary sa do zoznamu olympionikov starovekého Grécka zapísal ojedinelým spôsobom. Nebol to atlét, ale trubač a hlásateľ. V Olympii sa táto disciplína zaviedla na 96. hrách v roku 396 pred Kr. Hérodóros v súťaži trubačov a hlásateľov zvíťazil v Olympii na 113. až 122. hrách t. j. víťazil od roku 328 až do roku 292 pred Kr. Hérodóros teda ohlásil víťazstvá olympionikov na desiatich hrách a okrem toho ohlasoval aj víťazstvá športovcov na nemejských, isthmiských a na pythijských hrách.

Staroveký autor Athénaios z Naukratidy uvádza, že Hérodóros bol statný chlap, ktorý spával na levej koži. Údajne mal nesmierne veľký apetít a pľúca také silné, že keď zadul na svoju dvojitú trúbu, ľuďom zaliehalo v ušiach na vzdialenosť hodu diskom. Sila jeho dychu poslúžila aj vojvodcovi Démétriovi Poliorkétovi (neskoršiemu kráľovi) pri obliehaní Argu, kde jeho trúba znela hlasno ako „*megafón"*. Hérodóros pri svojom prvom vystúpení v Olympii roku 328 pred Kr. ohlásil víťazstvo boxera Satyra z Élidy a pri poslednom v roku 292 pred Kr. víťazstvo štvorzáprahu Télemacha z Élidy.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 250.
2. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 114.
4. 1 2 3  Athénaios z Naukratidy, *Deipnosofistai, laimargia kai é methé*, 10,7.
5. 1 2 3  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 181.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Jonathan Kolia „Jon" Favreau** (\* 19. októbra 1966, New York) je americký herec, režisér, scenárista a producent.

Kariéra
-------

Hral napríklad vo filmoch *Rudy*, *Swingers* (ktorý aj sám napísal), *Šesť pohrebov a jedna svadba*, *Daredevil: Obhajca nevinných*, *Rozchod!* a *Chef*. K filmom, ktoré zrežíroval patria snímky *Vianočný škriatok*, *Iron Man*, *Iron Man 2*, *Kovboji a votrelci*, *Chef*, *Kniha džungle* a *Leví kráľ*. V roku 2019 vytvoril úspešný seriál zo sveta Star Wars – *The Mandalorian*. Jeho najvýznamnějšia televízna rola bola postava Petea Beckera, priateľa Moniky Gellerovej v tretej sérii seriálu *Priatelia*. Vo filmoch od Marvel Cinematic Universe stvárnil postavu Happyho Hogana, blízkeho priateľa Tonyho Starka/Iron Mana.

Režijná filmografia
-------------------

* 2001 – *Made*
* 2003 – *Vianočný škriatok*
* 2005 – *Zathura: Vesmírne dobrodružstvo*
* 2008 – *Iron Man*
* 2010 – *Iron Man 2*
* 2011 – *Kovboji a votrelci*
* 2014 – *Chef*
* 2016 – *Kniha džungle*
* 2019 – *Leví kráľ*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jon Favreau**

Externé odkazy
--------------

* Jon Favreau v Internet Movie Database (po anglicky)
* Jon Favreau v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jon Favreau na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 14176606h
* GND: 137204914
* ISNI: 0000 0001 2124 7588
* LCCN: n96114612
* NK ČR: xx0047033
* VIAF: 24811165
* WorldCat: lccn-n96114612
**Hyracotherium** je vymretý treťohorný nepárnokopytník, zvyčajne považovaný za prapredka dnešného koňa.

Opis
----

Hyracotherium bolo malé, nanajvýš 40 cm vysoké zviera (občas sa porovnáva so psom) s malou hlavou, krátkymi čeľusťami a očami takmer v strede hlavy, čo obmedzovalo videnie do strany, zato však zlepšovalo priestorové videnie. Telo bolo štíhle a ľahké, končatiny trochu krátke. Srsť hyracotheria mala zrejme podobný vzhľad ako srsť dnešných jeleňov a pravdepodobne mala svetlé škvrny alebo pruhy na tmavom podklade – 
Hyracotherium bol tvorom, ktorý obýval prales, a také ochranné sfarbenie je bežné u dnes žijúcich bylinožravcov, ktorí žijú v rovnakom prostredí.

História objavov
----------------

Prvé fosílie boli objavené v Anglicku roku 1841 paleontológom Richardom Owenom. Nešlo o kompletnú kostru a kvôli stavbe chrupu sa Owen najprv domnieval, že ide o pozostatky primáta. Neskôr bol považovaný za jazveca – a zviera dostalo meno Hyracotherium, teda zviera podobné Damanovi. V roku 1876 bola v americkom štáte Wyoming nájdená takmer celá kostra zvieraťa, ktoré bolo pre svoju podobnosť s koňmi pomenované *Eohippus*, teda kôň z úsvitu dejín. Až neskôr sa zistilo, že ide o druh totožný s už opísaným Hyracotheriom a podľa pravidla priority je preto platným rodovým menom práve Hyracotherium.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hyracotherium na českej Wikipédii.*
**Karl Heinz-Urban** (\* 7. jún 1972, Wellington, Nový Zéland) je novozélandský herec. Jeho najznámejšou rolou je postava Éomera v druhej a tretej časti filmovej trilógie *Pán prsteňov* režiséra Petera Jacksona, Dr. Leonarda "Bonesa" McCoya vo filme *Star Trek* a *Star Trek: Do temnoty*. Ďalej hral postavu Caesara v *Xene*, a Vďaka v *Riddick: Kronika temna*, a sudcu Dredda vo filme *Dredd*. Od roku 2013 je jednou z hlavných postáv v seriáli *Almost Human*. 

Jeho otec, nemecký imigrant, vlastnil obchod s koženými výrobkami, kým jeho matka jeden čas pracovala pre *Film Facilities* vo Wellingtone. Práve cez ňu sa dostal do styku s klasickým novozélandským filmom a vyvinul sa uňho záujem o filmový priemysel.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Karl Urban (herec)**

Externé odkazy
--------------

* Karl Urban v Česko-Slovenskej filmovej databáze
* Karl Urban v Internet Movie Database (po anglicky)
* Karl Urban v *Memory Alpha - The Star Trek Wiki*
* Karl Urban v *Lord of the Rings Wiki*

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Karl Urban na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 14607951t
* GND: 1012273547
* ISNI: 0000 0001 1937 0392
* LCCN: no2003067908
* NK ČR: xx0042785
* VIAF: 85570475
* WorldCat: lccn-no2003067908
**Vnem** je zážitok alebo obsah vedomia, ktorý je výsledkom vnímania.
Vnemy napriek tomu, že sú analyzovateľné na pocity, majú celostný charakter. Vnemy sa vzťahujú na vonkajší priestor a ich konštituenty (pocity) sú čerstvé. Vnemy sú nezávislé od vôle čiže nemožno ich ľubovoľne vyvolávať alebo meniť.
Majú prízvuk pocitu pasivity. Vnemy vznikajú prostredníctvom receptorov. Vnem je celostný zmyslový odraz predmetu.

Podľa Denisa Diderota je vnem viac-menej ucelený súhrn pocitov tvorený v mozgu v procese vzájomne sa na seba vrstviacich podnetov.

Podľa Ivana Vrzalu, môže mať vnem tri základné charakteristiky: pozitívnu, neutrálnu a negatívnu. Tieto tri základy môžu mať ďalej vzájomne sa prelínajúce charakteristiky rôznej intenzity. Negatívne môžu ovplyvňovať vnem ako fyzické, tak aj psychické zážitky. Z psychických je to napríklad konflikt, z fyzických toxíny v mozgu. Človek sa môže naučiť čiastočne ovplyvňovať vnemy ovládaním svojich myšlienok a pocitov.

Existujú vnemy vedomé a nevedomé. Na základe vnemov vznikajú reakcie. Medzi nevedomé vnemy patria napríklad chemické deje v ľudskom tele, ktoré si neuvedomujeme. Medzi vedomé vnemy patria všetky, ktoré svojím vedomím vnímame. Nevedomé a vedomé vnemy sa môžu vzájomne prelínať. Napríklad nevedomá chemická reakcia v tele vytvorí vedomý pocit, alebo vedomý vnem spustí nevedomé procesy tele.

Iné projekty
------------

Wikicitáty
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Vnem**

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Karl Michael Ziehrer** (\* 2. máj 1843, Viedeň – † 14. november 1922, Viedeň) bol rakúsky operetný skladateľ. Narodil sa v rodine klobučníka v Schottenfelde (čo bolo v tom čase predmestie Viedne). Vyučil sa otcovmu remeslu, ale túžil viac po hudobnej kariére. Hudbu vyštudoval čiastočne na viedenskom konzervatóriu a čiastočne ako samouk. Za pomoci otca poskladal kapelu, s ktorou debutoval v roku 1862. Neskôr sa stal vojenským kapelníkom. Jeho prvou operetou bola jednoaktovka *Mahomets Paradies* (1866). Okrem viacerých menej známych operiet napísal v nasledujúcich rokoch aj komickú operu *König Jerome* (1878). Oveľa viac, ako tieto divadelné diela ho preslávili jeho valčíky a pochody (marsch), vďaka ktorým získal v roku 1893 pozíciu dirigenta na svetovej výstave v Chicagu a precestoval Severnú aj Južnú Ameriku.

Jeho najúspešnejšou operetou sa stali *Die Landstreicher* (Tuláci, 1899). V roku 1906 získal pozíciu riaditeľa dvorného bálu (Hoffballmusikdirektor), ktorú pred ním zastával Johann Strauss, otec a neskôr aj syn. Na tomto poste ostal až do pádu Rakúskej monarchie. Od cisára Františka Jozefa získal zlatú medailu za umenie a vedu. Pôsobil aj v riaditeľstve Únie rakúskych autorov (Union österreichischer Autoren) a Viedenskej spoločnosti autorov (Wiener Autorengesellschaft). Po rozpade monarchie stratil svoje úspory v inflácii. Zomrel v roku 1922 v chudobe a ranený mŕtvicou.

Napísal okolo 500 tanečných kompozícií, z čoho asi polovica boli valčíky. Najznámejšími z nich sú *Faschingskinder* op. 382, *Wiener Madeln* op. 388,*Wiener Bürger* op. 419 a *Nachtschwärmer* op. 466; z pochodov sú známe *Wiener Edelknaben* a *Zauber der Montur* op. 493.

Ziehrerove divadelné diela
--------------------------

### Opera

* König Jerome [oder Immer lustig] (1878)

### Operety

* Mahomets Paradies (1866)
* Wiener Kinder (1881)
* Ein Deutschmeister (1888)
* Der schöne Rigo (1898)
* Die Landstreicher (1899)
* Die drei Wünsche (1901)
* Der Fremdenführer (1902)
* Der Schätzmeister (1904)
* Fesche Geister (1905)
* Ein tolles Mädel (1907)
* Der Liebeswaltzer (1908)
* Ball bei Hof (1910)
* Fürst Casimir (1913)
* Das dumme Herz (1914)

Autoritné údaje: * BnF: 13901416v
* GND: 118636812
* ISNI: 0000 0001 1628 742X
* LCCN: n82122529
* NK ČR: jn20010601290
* VIAF: 42027133
* WorldCat: lccn-n82122529
**Gold Flake Open 1997** bol mužský tenisový turnaj, ktorý sa konal v dňoch od 7. do 14. apríla 1997 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v meste Chennai. Titul v dvojhre mužov získal Švéd Mikael Tillström, ktorý vo finále porazil Nemca s rumunskými koreňmi Alexa Rădulescu. Bol to jeho jediný titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre mužov získali Maheš Bhupáthí, Leander Paes, ktorí vo finále porazili pár Oleg Ogorodov, Eyal Ran. Pre indickú dvojicu to bol vôbec prvý titul v štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Gold Flake Open 1997*
**Švédsko Mikael Tillström** vs. Nemecko Alex Rădulescu 6-4 4-6 7-5

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Gold Flake Open 1997*
**India Maheš Bhupáthí / India Leander Paes** vs. Uzbekistan Oleg Ogorodov / Izrael Eyal Ran 7-6 7-5

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky turnaja

| * z
* d
* u
Turnaje v Chennai |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |  |  | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |  |  |  |  |  |  |

 |
**Hystéria** (z starogr. hystera = podbrušie, maternica, cez lat. hystericus) archaicky neuróza. 

Odborne sa od diagnózy „hystérie" upustilo, okrem iného i preto, že sa termín sprofanoval v hovorovej reči a rozmazal sa jeho obsah. Ani skratové a jednoznačné pejoratívne konotácie nie sú presné. Niektoré hysterické prejavy boli v minulosti veľmi vážne (ochrnutie, strata pamäti), dnes sú menej časté. Vysvetľovať si to môžeme rôzne. Okrem iného i s väčším dôrazom na poruchy osobnosti a menším zdôrazňovaním „neurotičnosti".

Podľa medzinárodnej klasifikácie chorôb (10.revízia) sú zaradené pod F44 „Disociatívne (konverzné) poruchy". Slovo konverzné upozorňuje na premenu hysterických vnútorných problémov do telesnej symptomatiky.

Hysterická komunikácia sa vyznačuje rysmi akými sú napríklad sklon dramatizovať a zvýšene na seba pútať pozornosť, znížená schopnosť rozlišovať medzi fantáziou, realitou, výrazná sugestibilita, prehnané koketovanie, teatrálne vystupovanie a pod.

V hysterickej komunikácii je výrazná emocionalizácia problémov a viac-menej pripomína herecký výkon, často inscenovanie (prehrávanie) problémov plný manierov a afektov. V hovorovej reči sa priliehavo označuje: „robiť scény". Jednotlivec s hysterickými prejavmi si sám aranžuje ako chce na druhých zapôsobiť. Inscenovanie je plné gest, dramatických pauz, významných pohľadov atd. 

Stavros Mentzos zdôrazňuje potrebu javiť sa inak ako v skutočnosti a upozorňuje na tzv. pseudoregrésiu ( snaha javiť sa slabším a bezmocnejším) a pseudoprogrésiu (snaha pôsobiť silnejšie a neohrozenejšie).

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Karl Schwarzschild** (\* 9. október 1873 - † 11. máj 1916) bol nemecký fyzik a astronóm.

Životopis
---------

Narodil sa vo Frankfurte nad Mohanom. Bol považovaný za zázračné dieťa. V 16 rokoch publikoval článok o obežných dráhach. Študoval v Štrasburgu a Mníchove. V roku 1896 získal doktorát za prácu o teóriách Henriho Poincarého.

Od roku 1897 pracoval ako asistent na observatóriu vo Viedni. Tam vytvoril formulu pre výpočet optickej hustoty fotografického materiálu, ktorá bola významná pre spresnenie merania intenzít slabých astronomických zdrojov.

Od roku 1901 do roku 1909 bol profesorom na inštitúte v Göttingene, kde mal príležitosť spolupracovať s niektorými význačnými vedcami vtedajšej doby, napr. Davidom Hilbertom alebo Hermannom Minkowskim. Bol riaditeľom observatória v Göttingene.

V roku 1909 sa presunul do observatória Astrofyzikálneho inštitútu v Postupime.

Od roku 1912 bol členom Pruskej kráľovskej akadémie vied.

Po vypuknutí 1. svetovej vojny v roku 1914 sa pripojil k nemeckej armáde. Slúžil na východnom aj západnom fronte a dosiahol hodnosť poručíka v delostrelectve. Počas svojej služby napísal v roku1915 v Rusku tri dôležité články - dva týkajúce sa teórie relativity a jeden o kvantovej mechanike. Jeho práca o teórii relativity predstavovala prvé presné riešenie Einsteinových rovníc všeobecnej teórie relativity, ktorá sa dnes označuje ako Schwarzschildova metrika. Toto riešenie je úzko spojené s počiatkami štúdií čiernych dier.

Robil merania premenných hviezd a pracoval na vylepšení optických systémov.

Ako invalid sa vrátil z vojny v marci 1916.

Je otec astrofyzika Martina Schwarzschilda.

Pozri aj
--------

* Schwarzschildova metrika
* Schwarzschildov polomer

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Karl Schwarzschild**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Karl Schwarzschild na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 123988975
* GND: 119051524
* ISNI: 0000 0000 8101 0542
* LCCN: n87810561
* NK ČR: mub2018994596
* VIAF: 22226062
* WorldCat: lccn-n87810561
**Marky Mark and the Funky Bunch** bola americká hip-hopová tanečná skupina. V roku 1989 ju založil Mark Wahlberg (alias Marky Mark), spolu s členmi Scottom Rossom (alias Scottie Gee), Hectorom Barrosom (alias Hector the Booty Inspector), Terrym Yanceym (alias DJ-T), a Anthonym Thomasom (alias Ashey Ace). Najväčší úspech dosiahli skladbou „**Good Vibrations**" z ich albumu *Music for the People*. Skladba bola vydaná koncom roka 1991. Stala sa hitom a dosiahla 1. miesto v rebríčkoch v USA, Švédsku a Švajčiarsku.

História
--------

Marky Mark a Funky Bunch vydali svoje debutové album *Music for the People* 23. júla 1991. Album bol obrovským úspechom pre skupinu, pričom sa umiestnili v na prvom mieste v rebríčku Heatseekers a na 21. mieste v rebríčku Billboard 200. Album obsahoval 10 skladieb z čoho boli 2 ocenené zlatom. Singel „Good Vibrations", ktorý sa držal prvú pozíciu v rebríčku Billboard Hot 100. Album dostal samostatné zlaté ocenenie 15. novembra 1991, neskôr 14. januára 1992 získal ocenenie platiny.

Po úspechu albumu „Music for the People", skupina pokračovala s ďalším albumom s názvom „You Gotta Believe", ktorý bol vydaný 15. septembra 1992. Album však nedosiahol toľko úspechu ako predchodca. 

Skupina sa rozpustila v roku 1993 s ich posledným vystúpením skladby so skladbou „I Want You", ktorá bola použitá v soundtracku filmu Super Mario Bros. Po rozpustení skupiny Mark pokračoval v hudobnej kariére tým, že spolupracoval s reggae hudobníkom Princom Ital Joem. Duo vydalo dve albumy v Európe, vrátane ich najúspešnejšieho singlu „United". Mark pokračoval v tvorbe hudby až do odchodu v roku 1998. Neskôr sa uplatnil ako úspešný herec v Spojených štátoch.

Diskografia
-----------

### Albumy

* 1991 *Music for the People* – Interscope Records, CD, LP, MC
* 1992 *You Gotta Believe* – Interscope Records, CD, LP, MC

### Single

* 1991 „Good Vibrations"
* 1991 „Wildside"
* 1992 „On The House Tip"
* 1992 „I Need Money"
* 1992 „Peace"
* 1992 „You Gotta Believe"
* 1992 „Gonna Have a Good Time"
* 1993 „Loungin"

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Marky Mark and the Funky Bunch na anglickej Wikipédii.*
**Gorgony** alebo **Gorgóny** (v sg. **Gorgona, Gorgóna, Gorgo, Gorgó, Gorgón**; gr. v sg. *Gorgó* alebo *Gorgón*, v pl. *Gorgones*; lat. v sg. *Gorgo*, v pl. *Gorgones*), zriedkavo (nepresne?) známe aj ako **medúzy** (synonymá pozri v článku Medúza (mytológia)), boli v gréckej mytológii dve dcéry morského boha Forkyna a jeho ženy Kéto (Kétó). Volali sa Stheno (=Steno, Sthenó) a Euryalé (=Euryala) tretia z nich Medúza (=Gorgona v užšom zmysle) bola krásna žena, ktorú znásilnil Poseidón v Aténinom chráme a bohyňa ju za trest premenila na Gorgonu. Gorgony sa považovali za veľmi škaredé. Boli akousi kombináciou jednak starej baby s ploskou tvárou, zvieracími ušami, kovovými päsťami a zmijami na hlave, a jednak vtáka s kovovými krídlami. Pri pohľade na ne ľudia hrôzou skameneli. Prvé dve boli nesmrteľné, Medúza bola smrteľná (zabil ju Perseus). Ich sestrami boli Graie a bratom drak Ladón.

Zdroj
-----

* Zamarovský, V.: *Bohovia a hrdinovia antických bájí*.

  


| * z
* d
* u
Grécka mytológia |
| --- |
| Prabohovia | 
* Ókeanos
* Téthys
* Chaos
* Erebos
* Gaia
* Eros
* Nyx
* Ouranos
* Aithér
* Hémera
* Kronos
* Titani

 | Zeus |
| Olympskí bohovia | 
* Zeus
* Héra
* Poseidón
* Ares
* Hermes
* Héfaistos
* Afrodita
* Aténa
* Apolón
* Artemis
* Hébé
* Hélios
* Hestia
* Démétér
* Dionýzos
* Hádes
* Persefoné
* Thaumas

 |
| Hrdinovia | 
* Herakles
* Achilles
* Iasón
* Argonauti
* Perseus
* Oidipus
* Théseus
* Triptolemos
* Bellerofontes

 |
| Bytosti | 
* satyrovia
* kentauri
* gorgony
* nymfy
* Medúza
* Minótauros
* Hydra
* chiméra
* kyklop
* múza

 |
| Ďalšie témy | 
* Dvanásť Heraklových úloh
* Trójska vojna
* Odysea
* Sedem proti Tébam
* Eleusínske mystériá

 |
**Golders Green** je jednou zo staníc londýnskeho metra nachádzajúca sa v londýnskej mestskej časti Golders Green v obvode Barnet. Stanicu obsluhuje Northern Line (vetva Edgware) a nachádza sa v tarifnej zóne 3 na križovatke ulíc Finchley Road a North End Road/Goldres Green Road.

Dejiny
------

Stanicu otvorila spoločnosť Charing Cross, Euston & Hampstead Railway (CCE&HR) 22. júna 1907. Bola jednou z dvojice konečných staníc (ta druhá bola stanica Archway) a nachádza sa tu aj depo. Na začiatku 20. storočia sa Golders Green podobalo skôr len na dedinu s pár domami, keď však v týchto miestach otvorili stanicu, začal tu prudký rozvoj a veľké zvýšenie populácie.

Pred 1. svetovou vojnou padol návrh predĺžiť (CCE&HR) na sever do Hendonu a Edgware, aby sa aj v týchto častiach zvýšil počet obyvateľov a tým aj počet cestujúcich. Vojna však projekt pozastavila a stavať sa začalo až 12. júna 1922. Prvý úsek do stanice Hendon Central bol uvedený do prevádzky 19. novembra 1923.

Cez stanicu prechádzajú tri koľaje popri jednom postrannom (č.1) a dvom ostrovným nástupištiam (č.2, 3, 4 a 5). Koľaj smerom z centra a obratová koľaj uprostred sú obslúžené nástupišťami z obidvoch strán, zatiaľ čo koľaj smerom do centra má nástupnú hranu len na jednej strane. Nástupište č.1 je momentálne z dôvodu rekonštrukcie mimo prevádzky. Východ zo stanice susedí z priľahlou autobusovou stanicou, pôvodný východ ústiaci na Finchley Road je zavretý.

Linky
-----

* na Northern Line sa nachádza medzi stanicami Brent Cross a Hapmstead.

Zaujímavosti
------------

Na juh od stanice v tuneloch pod parkom Hampstead Heath je nedokončená stanica *North End* (známa ja pod názvom *Bull and Bush*).

Stanica Golders Green bola poslednou stanicou na Northern Line, kde sa používali semaforové signály. Vymenené boli v roku 1950.

Galéria
-------

* Nástupištia č.1 a 2 smerom z centraNástupištia č.1 a 2 smerom z centra
* Obratové nástupištia č.3 a 4Obratové nástupištia č.3 a 4
* Nástupište č.5 smerom do centraNástupište č.5 smerom do centra
* Portály tunelov sa nachádzajú hneď za južným zhlavím stanice.Portály tunelov sa nachádzajú hneď za južným zhlavím stanice.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Golders Green (stanica metra)**

Externé odkazy
--------------

* London's Transport Museum Photographic Archive
	+ Exterér stanice v roku 1907
	+ Súpravy z roku 1906/07 stojace v stanici v roku 1911
	+ Pohľad zvrchu z roku 1923
* Tubeprune - Train Professional's Rumour Network
	+ Plán koľajiska stanice
**Gold Flake Open 1996** bol mužský tenisový turnaj, ktorý sa konal v dňoch od 8. do 15. apríla 1996 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v meste Naí Dillí. Titul v dvojhre mužov získal Thomas Enqvist, ktorý vo finále porazil Byron Black. Bol to jeho 8. titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre mužov získali Jonas Björkman, Nicklas Kulti, ktorí vo finále porazili pár Byron Black, Sandon Stolle.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Gold Flake Open 1996*
**Švédsko Thomas Enqvist** vs. Zimbabwe Byron Black 6-2 7-6(3)

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Gold Flake Open 1996*
**Švédsko Jonas Björkman / Švédsko Nicklas Kulti** vs. Zimbabwe Byron Black / Austrália Sandon Stolle 4-6 6-4 6-4

  


| * z
* d
* u
Turnaje v Chennai |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |  |  | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |  |  |  |  |  |  |

 |
Dodo Praženec, Iné Kafe
**Jozef Praženec**, väčšinou uvádzaný ako **Dodo** (\* 3. august 1981, Bánovce nad Bebravou) je slovenský punk rockový bubeník, ktorý pôsobí v populárnej punk rockovej skupine Iné Kafe. Je mladším bratom Waya (Mária Praženca) s ktorým pôsobil okrem Iné Kafe aj v skupine Plus Mínus v období od roku 2000 do 2008. Súčasťou Iné Kafe bol v rokoch 1995 - 2000 a znovu je od roku 2008. So skupinou Iné Kafe nahral štyri štúdiové albumy, dve demá a jeden živák *Live In Praha*.

Okrem Iné Kafe a Plus Mínus pôsobil tiež v skupine Princovia spoločne s bývalými členmi Slobodnej Európy a Zóny A Jarom Lederleitnerom a Petrom Ozim Hurtigom.

V roku 2012 začal vlastnú bubenícku školu s názvom *Rock and Roll Drum School*, ktorú prevádzkoval do roku 2016.

Okrem hudby sa venuje od roku 2017 aj vlastnej talkshow „*Večerné debaty*", ktorú moderuje spolu so starostom obce Láb Mariánom Moravčíkom. V reštaurácií *Habánsky dom* v Lábe v okrese Malacky v nej raz mesačne privítajú dvoch zaujímavých hostí.

Je organizátorom aj veľkej kultúrnej akcie na Záhorí s názvom „*Lábsky Majáles*" na ktorom vystupovali okrem jeho domovskej skupiny Iné Kafe aj Desmod, Horkýže Slíže, No Name, Medial Banana, Polemic, Plus Mínus, Zoči Voči a iný.

Od novembra 2018 pôsobí v miestnom zastupiteľstve obce Láb ako poslanec. Zároveň predsedá kultúrnej komisii v obci.

Diskografia
-----------

### S Iné Kafe

* *Kachny* (demo)
* *Situácia* (demo)
* *Vitaj!*
* *Čumil*
* *Live in Praha*
* *Najlepších 15 rockov*
* *Právo na šťastie*
* *Nevhodný typ*

### S Plus Mínus

* *133*
* *Workoholix*
* *Najvyšší čas*

### S Princovia

* *Na zámku sa opäť spieva a tancuje*

Okrem toho tiež naspieval zbory k albumu *Trojka* od Slobodnej Európy.