recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vrbica** je potok v Above, na území okresu Košice-okolie. Je to ľavostranný prítok Myslavského potoka, meria 5,4 km a je tokom VI. rádu.

Pramení vo Volovských vrchoch, v podcelku Kojšovská hoľa južne od kóty 719,4 m a zároveň severne od obce Vyšný Klátov, v nadmorskej výške približne 625 m n. m. Od prameňa tečie juhovýchodným smerom, zľava priberá prítok (488,9 m n. m.) prameniaci juhojuhovýchodne od kóty 719,4 m, esovito sa ohýba a vteká do Košickej kotliny, do podcelku Medzevská pahorkatina. Tu priberá pravostranný prítok z lokality Pri Krížnej hore, ďalej pokračuje juhojuhovýchodným smerom a zľava priberá prítok z juhovýchodného úbočia Kuriškovej (622,1 m n. m.). Ďalej preteká cez chatovú osadu Mlynky (východne od obce Nižný Klátov), kde z ľavej strany priberá najprv prítok z lokality Pštrosov fľak, potom prítok z juhojuhozápadného svahu Kamenného hrbu (558,9 m n. m.). V južnej časti tejto chatovej osady, východojuhovýchodne od centra Nižného Klátova, ústi v nadmorskej výške cca 302,5 m n. m. do Myslavského potoka.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Myslavského potoka** |
| --- |
| *Myslavský potok* → *Hornád* → *Slaná* → *Tisa* → *Dunaj* |
| Baštiansky potok · Bukovský potok · Čičkovský potok · Kamenný potok · **Myslavský potok** · Nižnoklátovský potok · Račí potok · Vrbica · Vyšnoklátovský potok |
**Ivan Krčméry** (\* 28. november 1921, Martin – † 18. júl 1997, Bratislava) bol publicista a prekladateľ.

Rodina
------

* otec Štefan Krčméry
* matka Hela rod. Karlovská
* sestra Jela vyd. Vrteľová

Životopis
---------

V roku 1934 – 1941 študoval na reálnom gymnáziu, 1941 – 1945 na Lekárskej fak. Slov. univerzity v Bratislave (nedokončil). V roku1948 – 1960 pracoval ako redaktor a prekladateľ Čs. tlačovej kancelárie v Bratislave a v Banskej Bystrici, 1961 – 1975 redaktor a reportér bratislavských periodík Svet socializmu, Technické noviny a Nové slovo, tlačový tajomník SAV, 1978 – 1982 zástupca šéfredaktora týždenníka Sloboda. V novinárskej a redakčnej práci uverejnil početné články a reportáže z domova i zo zahraničia, pričom zvlášť sa sústredil na popularizáciu vedy a techniky. Ako prekladateľ z ruštiny, nemčiny a angličtiny, pretlmočil najmä beletristické, ale aj zábavné, náučné i publicistické diela svetových autorov.

Literatúra
----------

* *Slovník slovenských spisovateľov 20. storočia*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 152312
* ISNI: 0000 0000 5836 2523
* NK ČR: ola2002151530
* SNK: 151259
* VIAF: 84963387
Chryzantéma
**Chryzantéma** je trváca, jesenná rastlina pôvodom z Číny. Chryzantémy sa delia na záhradné a skleníkové. Kvitnú od septembra do októbra a niekedy aj do decembra (záleží kedy budú prvé mrazy). Majú rozkonárené stonky a pekne vykrajované listy. Majú jemný odtieň bledoružovej a bledofialovej farby. Majú veľkosť 90 až 120 cm. Majú veľmi typickú vôňu. Je veľmi jemná a horkastá. Rozmnožujú sa vrcholovými odrezkami. U nás ľudia používajú chryzantémy ako okrasu záhradných záhonov alebo hrobov.

V Číne bola záhradná chryzantéma kultivovaná už v 15. storočí pred Kristom, odkiaľ sa rozšírila do Japonska. V Japonsku je záhradná chryzantéma znakom japonského cisárskeho dvora, národným kvetom a aj najvyššie japonské vyznamenanie má meno tohto kvetu. Do Európy sa niekoľko odrôd chryzantém (nie pôvodný druh) dosta

* Príklad obyčajnej odrodyPríklad obyčajnej odrody
* Príklad obyčajnej odrodyPríklad obyčajnej odrody
* Príklad pavučinovej odrodyPríklad pavučinovej odrody

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chryzantéma**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Chrysenthemen na nemeckej Wikipédii.*
Orol na kapote automobilu Alvis
**Alvis** bola britská automobilka, ktorá existovala v rokoch 1920 až 1967.

Dejiny
------

Automobilku založili T. G. John a G. P. de Freville v Coventry. Ich prvým automobilom bolo malé auto s hliníkovou karosériou. Už vtedy nepatril medzi lacné automobily ale vynikal vysokou kvalitou. Na konci roku 1928 mala firma na konte 6 800 vyrobených áut. O deväť rokov neskôr bola založená továreň na letecké motory Alvis. Motory vyrobené touto značkou sa tešili dobrej povesti a predaj išiel dobre. V roku 1938 tak bola otevorená nová továreň, tentoraz na výrobu obrnených automobilov pre armádu. Počas vojny bola továreň v Coventry ťažko poničená a v roku 1940 bola zdemolovaná aj továreň v Hollyhead Road. Napriek tomu už v roku 1946 začala výroba prvého povojnového automobilu, sedanu Alvis TA 14. Išlo o zmodernizovaný Alvis Speed 25 z roku 1937. Od roku 1950 bol k dispozícii kabriolet Alvis TB 14. Švajčiar Hermann Graber používal podvozky áut Alvis k stavbe vlastných otvorených áut. V roku 1965 automobilku odkúpil Rover a pod jeho vedením bol v tomto roku predstavený posledný automobil – Alvis TF 21. Po prevzatí automobilky Rover koncernom Leyland v roku 1967 bola výroba automobilov Alvis ukončená.

Zoznam automobilov Alvis
------------------------

Alvis Speed 25 Offord Roadster (1937)
Alvis TA 21 Sport Roadster (1952)
Alvis TC 21/100 Grey Lady
Alvis TE 21 (1965)

| **Meno Modelu** | **Výroba od** | **Výroba do** | **Produkcia** |
| --- | --- | --- | --- |
| Alvis 10/30 | 1920 | 1923 | 603 |
| Alvis 11/40 | 1921 | 1923 | 382 |
| Alvis 12/40 | 1922 | 1925 | 1552 |
| Alvis 12/50 | 1923 | 1933 | 3616 |
| Alvis 14.75 | 1927 | 1929 | 492 |
| Alvis 12/75 FWD | 1928 | 1931 | 142 |
| Alvis 16.95 Silver Eagle | 1928 | 1936 | 1357 |
| Alvis 12/60 | 1931 | 1932 | 282 |
| Alvis Speed 20 | 1932 | 1936 | 1165 |
| Alvis Firefly 12 | 1933 | 1934 | 904 |
| Alvis Crested Eagle | 1933 | 1940 | 652 |
| Alvis Firebird | 1935 | 1936 | 449 |
| Alvis 3 1/2 litre SA | 1936 | 1936 | 61 |
| Alvis Silver Crest | 1937 | 1940 | 344 |
| Alvis Speed 25 | 1937 | 1940 | 536 |
| Alvis 4.3 litre | 1937 | 1940 | 204 |
| Alvis 12/70 | 1938 | 1940 | 776 |
| Alvis TA 14 | 1946 | 1950 | 3311 |
| Alvis TB 14 | 1948 | 1950 | 100 |
| Alvis TA 21 | 1950 | 1953 | 1316 (9) |
| Alvis TB 21 | 1950 | 1953 | 31 |
| Alvis TC 21 and TC21/100 "Grey Lady" | 1953 | 1955 | 757 (23) |
| Alvis TC 108/G | 1956 | 1957 | 37 (24) |
| Alvis TD 21 | 1958 | 1963 | 1073 (51) |
| Alvis TE 21 | 1964 | 1966 | 352 (12) |
| Alvis TF 21 | 1966 | 1967 | 106 (6) |
|

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Alvis**

Zdroje
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  ROBSON, G.. *A-Z of British Cars 1945-1980*. Devon, UK : Herridge & Sons, 2006. ISBN 0-95410639-3.
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Aguirre (disambiguation)* pozri *Aguirre (disambiguation) (rozlišovacia stránka)*. 

***Aguirre, hnev boží*** (španielsky: [aˈɣire] ; nem. **Aguirre, der Zorn Gottes** ; [aˈɡɪʁə deːɐ̯ ˌtsɔʁn ˈɡɔtəs] ) je epická historická dráma z roku 1972, ktorú produkoval, napísal a zrežíroval Werner Herzog. V hlavnej úlohe sa predstavil Klaus Kinski v postave španielskeho vojaka Lope de Aguirre, ktorý vedie skupinu dobyvateľov po rieke Amazon v Južnej Amerike pri hľadaní legendárneho zlatého mesta El Dorado. Soundtrack zložila a zahrala krautrocková kapela Popol Vuh. Film vznikol v koprodukcii Západného Nemecka a Mexika.

S využitím minimalistického prístupu k príbehu a dialógom film prináša víziu šialenstva a poblúznenia, s ktorými kontrastuje svieža no nemilosrdná príroda amazonskej džungle. Aj keď dej sa voľne opiera o poznatky o historickej postave Lopeho de Aguirre, Herzog po rokoch od uvedenia filmu priznal, že ide najmä o fikciu. Zobrazenia niektorých ľudí a situácií mohli byť inšpirované rozprávaním Gaspara de Carvajal o skoršej amazonskej expedícii, Carvajal sa však konkrétnej cesty, o ktorú sa dej filmu opiera, nezúčastnil. 

*Aguirre* bol prvým z piatich filmoch na ktorých spolupracovali Herzog a Kinski. Ich rozdielne predstavy ako stvárniť danú rolu často ústili do vzájmoných konfliktov a Kinského zúrivosť terorizovala štáb aj miestnych obyvateľov, ktorí asistovali pri natáčaní. To sa potýkalo s množstvom ťažkostí, keďže prebiehalo výlučne v pôvodných lokalitách v peruánskom dažďovom pralese na rieke Amazon a prítokoch v regióne Ucayali. Herci a štáb sa štverali po horách, presekávali sa cez ťažké liany v snahe dostať sa na rôzne lokality v džungli, či splavovali zradné riečne pereje na pltiach postavených miestnymi obyvateľmi.

*Aguirre* získal veľkú pozornosť kritikov a rýchlo sa stal kultovým filmom. V roku 1977 bol s veľkým úspechom uvedený do filmových klubov v USA a dodnes zostáva jedným z režisérových najznámejších filmov. Viacerí kritici ho označili za majstrovské dielo a objavil sa na zozname 100 najlepších filmov magazínu *Time* .

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Aguirre, the Wrath of God na anglickej Wikipédii.*
**Lunisolárny kalendár** (iné názvy: **lunárno-solárny kalendár**,  **mesačno-slnečný kalendár**) je kalendár, ktorý kombinuje princíp kalendára solárneho a lunárneho, teda slnečného a mesačného, a snaží sa tak kompenzovať nevýhody oboch kalendárov. Znamená to, že dĺžka mesiacov zodpovedá dĺžke mesačného cyklu (t. j. približne 29,5 dní), zatiaľ čo dĺžka roka sa riadi tropickým rokom, t. j. dobou, kedy sa slnko vráti na svoje pôvodné miesto na ekliptike.

Príkladom použitia lunisolárneho kalendára je babylonský a židovský kalendár.

Aby bolo možné skombinovať a spojiť mesačný a slnečný cyklus, používajú sa tzv. „priestupné mesiace". Prax vychádza zo skutočnosti, že každý lunárny rok je kratší o približne 11,5 dní ako rok solárny. To znamená, že za tri roky sa lunárny cyklus omešká o 34,5 dní, čo zodpovedá približne jednému mesiacu. Preto sa pri tomto posune vkladá väčšinou každý tretí rok (presnú prax je potrebné overiť pri každom kalendári osobitne) jeden mesiac navyše. Priestupný rok má teda 13 mesiacov. 

V staroveku sa o vsunutie priestupného mesiaca rozhodovalo podľa stavu obilia (ak už bolo pripravené na žatvu, alebo či potrebovalo na dozretie ešte jeden mesiac), dnes sa priestupné roky vypočítavajú.

Referencie
----------

1. ↑   Súpis termínov z astronómie. *Kultúra slova* (Bratislava: Jazykovedný ústav Ľ. Štúra SAV a Matica Slovenská), 2018, roč. 52, čís. 1, s. 29. Dostupné online [cit. 2018-05-16]. ISSN 0023-5202.

Pozri aj
--------

* Solárny kalendár
* Lunárny kalendár
O slovenskom týždenníku pozri *.týždeň.*
**Týždeň** je obdobie siedmich po sebe idúcich dní, počítané najmä od pondelka do nedele. V niektorých krajinách sa týždeň začína nedeľou a nie pondelkom.

Moderný sedemdňový týždeň pochádza od Babylončanov, ktorí ho používali vo svojom kalendári. Ostatné staroveké kultúry mali rôzne dĺžky týždňa, vrátane desaťdňového v Egypte a osemdňového u Etruskov.

Referencie
----------

1. ↑  Ring, Rosanna (22 January 2021). *A history of time – the story behind our days, weeks, and months St Neots Museum*. St Neots Museum. Prevzaté 6. 1. 2023.

Iné projekty
------------

CommonsWikicitáty
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Týždeň**
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Týždeň**

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

| * z
* d
* u
Dni týždňa |
| --- |
| 
* Pondelok
* Utorok
* Streda
* Štvrtok
* Piatok
* Sobota
* Nedeľa

 |
Kaplnka Matky Božej, pohľad od hradu Veveří
**Kaple Matky Boží** alebo **Kaplnka Matky Božej Veverskej**, leží asi 400 m juhozápadne od hradu Veveří. Kaplnka pochádza pravdepodobne z 12. storočia, prvá písomná zmienka pochádza z roku 1240. V okolí kaplnky sa rozkladá stredoveká obec, ktorá zanikla počas husitských vojen.

Opis
----

Madona Veverská
Ide o dvojloďovú sakrálnu stavbu. Pôvodne románska kaplnka bola neskôr čiastočne prestavaná v gotickom slohu. Vežu zborili Švédi počas tridsaťročnej vojny a dodnes sa zachovala iba malá vežička s dvoma zvonmi. Južný románsky portál je na tympanóne ukončený gréckym krížom s dvoma levmi a vedie do bočnej, gotickej lode. Do hlavnej románskej lode sa vstupuje cez gotický západný vchod. Na štíte na východnej strane kaplnky je zreteľný neskorogotický reliéf ľudskej tváre.

Vnútorné vybavenie kaplnky je skromné. Cenný originál obrazu Madony Veverskej, ktorý niektorí bádatelia pripisujú Majstrovi Vyšebrodského oltára tvoriacemu okolo roku 1350, bol uložený v zbierke Národnej galérie v Prahe. Jeho kópiu z kaplnky ukradli v októbri 1993. Vo výklenku schodiska bol v roku 1837 pochovaný bývalý švédsky kráľ Gustáv IV. Adolf, o osem rokov neskôr však boli jeho pozostatky prenesené do Oldenburgu.

Priestranstvo okolo kaplnky slúžilo tiež ako cintorín pre okolité dediny. Napríklad zosnulí z Veverskej Bítýšky tu boli pochovávaní až do roku 1837, kedy bol založený obecný cintorín. Posledný pohreb sa pri kaplnke konal až v roku 1880.

Kaplnka leží v katastrálnom území Bystrca, ale cirkevne spadá pod správu farského úradu vo Veverskej Bítýške. V súčasnej dobe sa v kaplnke nekonajú pravidelné bohoslužby, pre cirkevné účely slúži iba pri niektorých sviatkoch. kaplnka Matky Božej je tiež obľúbeným miestom sobášov.

Pozri aj
--------

* Hrad Veveří
* Svratka
* Brnianska priehrada
* Veverská Bítýška

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kaplnka Matky Božej (Veveří)**

Zdroje
------

* Karel Eichler: *Paměti panství veverského* [predhovor napísali Václav Štěpánek, Libor Jan a Zbyněk Kosík]. Obecný úrad Veverská Bítýška, 1995. Reprint pôvodného vydania vytlačeného vl. nákl. autora v Brně r. 1891. bez ISBN (časť on-line na adrese  Archivované 2006-02-05 na Wayback Machine)
* Dalibor Hodeček: *Hrad Veveří: stručné dějiny*. Státní památkový ústav v Brně, 2001. ISBN 80-85032-81-3
* Jan Sommer: *Veveří, hrad: architektonické detaily v bývalé kapli a v břitové věži*. Jalna, 2003. ISBN 80-86396-12-6
* Milena Flodrová: *Hrad Veveří vypráví*. Šimon Ryšavý, 2002. ISBN 80-86137-69-4
* Milena Flodrová: *Veverská kaple Matky Boží aneb kostelík Nanebevzetí P. Marie na Veveří*. Šimon Ryšavý, 2002. ISBN 80-86137-61-9

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kaple Matky Boží (Veveří) na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Štátny hrad Veveří
* Farnosti Veverská Bítýška a Lažánky, reprodukcia Madony Veverskej

Súradnice: 49° 15′ 19.85″ s.š. 16° 27′ 17.42″ v.d.
**Johnathon Schaech** (\* 10. september 1969, Edgewood, Maryland, USA) je americký herec, spisovateľ a producent.

Detstvo a mladosť
-----------------

Johnathon Schaech sa narodil v meste Edgewood v štáte Maryland. Jeho otec je policajt a matka manažérka ľudských zdrojov. Má jednu sestru a vyrastal v katolíckej viere. Má taliansky a nemecký pôvod.

Kariéra
-------

V roku 1993 hral Schaech hlavnú úlohu vo filme *Spútaná láska* po boku Angely Bettis a Vanessy Redgrave. V roku 1995 si zahral spoločne s Rose McGowan vo filme *The Doom Generation*. V rovnakom roku hral aj vo filme *Čo si ušiť do výbavy*. 

V roku 1998 hral vo filme *Pokrvné puto*. O rok neskôr, hral v komédii *Štyria do trojky*. V rokoch 1999 až 2000 účinkoval v televíznom seriáli *Time of Your Life*.

V roku 2002 hral v televíznom filme *Krvavý zločin*. V roku 2005 hral spoločne s jeho vtedajšou manželkou, Christinou Applegate v televíznom filme *Denník*. 

V roku 2013 si Schaech zahral sovietskeho politického dôstojníka vo filme *Fantóm*. Účinkoval aj v piatich epizódach prvej série televízneho seriálu *Ray Donovan*. 

V rokoch 2016 až 2018 sa Schaech objavil v niektorých častiach prvých troch sérii televízneho seriálu *Legends of Tomorrow*. V roku 2020 hral po boku hercov ako Tye Sheridan, Ana de Armas a Helen Hunt vo filme *Nočný recepčný*. 

Okrem iného, sa Schaech venuje aj spisovateľstvu. Napísal knihu a napísal aj niekoľko scenárov pre televízne seriáli a filmy.

Súkromný život
--------------

Predtým ako herečka Ellen DeGeneres prehlásila coming out, ju často Schaech sprevádzal na rôznych akciách. V roku 2001 sa Schaech oženil za herečku 
Christinu Applegate. V decembri 2005 požiadal o rozvod, ktorý bol uskutočnený v roku 2007. Schaech sa oženil druhý krát v roku 2010 s Janou Kramer. Rozviedli sa v roku 2011. Od roku 2013 je ženatý za Julie Solomon, s ktorou má dve deti.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Johnathon Schaech**

Externé odkazy
--------------

* Johnathon Schaech v Internet Movie Database (po anglicky)
* Johnathon Schaech v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Johnathon Schaech na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje:
Logo Švédskej cirkvi
Spievaná omša s ordináciou nových kňazov a diakonov v Štokholme.
**Švédska cirkev** (švéd. *Svenska kyrkan*) je luteránska cirkev a najväčšia cirkev na území Švédska. Do roku 2000 bola štátnou cirkvou. Formálne sa ku nej hlási 5,6 milióna osôb, čo predstavuje 52,8 % obyvateľov Švédska. Švédska cirkev má 13 diecéz.

Švédska cirkev sa hlási k Biblii, Apoštolskému, Nicejsko-carihradskému, Athanaziánskemu a Augsburskému vyznaniu a k Malému Lutherovmu katechizmu ako aj ostatným teologickým textom luteranizmu. Švédska cirkev zachováva ornáty, biskupské insígnie, hierarchické usporiadanie, kadidlo a iné.

Švédska cirkev ordinuje aj ženy do duchovnej služby a sobáši aj páry rovnakého pohlavia. Je členom Spoločenstva Porvoo, Svetového luteránskeho zväzu, Konferencie európskych cirkví a Svetovej rady cirkví. Cirkev je v plnom sviatostnom spoločenstve s Utrechtskou úniou starokatolíckych cirkví. Uppsalským arcibiskupkom je v súčasnosti Martin Módeus.

Reformácia vo Švédsku
---------------------

Reformačné myšlienky priniesli do Švédska bratia Olaus a Laurentius Petriovci. Obaja študovali na univerzite vo Wittenbergu kde boli ovplyvnení Martinom Lutherom a Philippom Melanchthonom. Olaus dokončil magisterské štúdia v roku 1519 a s bratom sa vrátili do Švédska. Keď Gustáv I. v roku 1523 prevzal moc, obrátil sa na rímskeho pápeža so žiadosťou, aby sa arcibiskupom stal Johannes Magnus namiesto Gustáva Trolla. Kráľ sľúbil, že ostane verný cirkvi ak mu pápež vyhovie. Pápež však chcel, aby bol arcibiskupom Gustáv Troll. Kráľ proti tomu protestoval propagovaním reformátorov bratov Petriovcov a Laurentia Andreae a podporou reformačnej tlače. Bratia Petriovci pomohli pri preklade Biblie do švédčiny. Švédsko sa ako prvá krajina vyhlásila luteránskou.

Referencie
----------

1. ↑  MORAVČÍKOVÁ, Michaela; CIPÁR, Marián. *Cisárovo Cisárovi: ekonomické zabezpečenie cirkví a náboženských spoločností*. Bratislava : Ústav pre vzťahy štátu a cirkví, 2001. Dostupné online. ISBN 978-80-968559-0-2. S. 34.
2. ↑  Svenska kyrkan i siffror Svenska kyrkan
3. ↑  Editorial Reuters. Swedish church to allow gay marriages. *IN*. Dostupné online [cit. 2018-01-06]. Archivované 2009-11-04 z originálu. (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Švédska cirkev**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny web

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Švédská církev na českej Wikipédii a Church of Sweden na anglickej Wikipédii.*
**James Reimer** (\* 15. marec 1988, Morweena, Manitoba, Kanada) je kanadský profesionálny brankár pôsobiaci v kanadsko-americkej profesionálnej lige NHL.

Klubový hokej
-------------

Do NHL bol draftovaný z klubu Red Deer Rebels hrajúceho juniorskú súťaž WHL. V roku 2006 si ho zo 4. kola vybral kanadský klub Toronto Maple Leafs. Sezónu 2007/08 ešte strávil v juniorskom klube Red Deer Rebels, ale už pred ďalšou sezónou podpísal profesionálnu zmluvu a začal chytať v nižšej súťaži ECHL za klub Reading Royals. V priebehu sezóny zmenil v rámci súťaže dres. Jeho novým klubom sa stal South Carolina Stingrays. Počas sezóny sa prepracoval aj do hlavnej farmárskej súťaže AHL, kde odchytal za farmársky celok Toronta Maple Leafs, Toronto Marlies, 3 stretnutia. Ďalšiu sezónu strávil ešte celú v Toronto Marlies a AHL, ale v nasledujúcej sa už prepracoval aj do NHL, kde za Maple Leafs odchytal 37 zápasov. Bola to sezóna, v ktorej si obliekol aj reprezentačný dres Kanady na Majstrovstvách sveta, ktoré sa konali na Slovensku. Od tej doby hrá stabilne v NHL.

James Reimer v drese farmárskeho tímu Toronto Marlies

Profesionálna kariéra - Základná časť
-------------------------------------

| Sezóna | Súťaž | Klub | Stretnutia | Priemer obdrž.gólov |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008/09 | USA  ECHL | Reading Royals | 22 | 3,30 |
| 2008/09 | USA  ECHL | South Carolina Stingrays | 6 | 1,32 |
| 2008/09 | Kanada  AHL | Toronto Marlies | 3 | 3,28 |
| 2009/10 | Kanada  AHL | Toronto Marlies | 26 | 2,25 |
| 2010/11 | Kanada  AHL | Toronto Marlies | 15 | 2,59 |
| 2010/11 | Kanada  NHL | Toronto Maple Leafs | 37 | 2,60 |
| 2011/12 | Kanada  NHL | Toronto Maple Leafs | 34 | 3,10 |
| 2012/13 | Kanada  NHL | Toronto Maple Leafs | 33 | 2,46 |
| 2013/14 | Kanada  NHL | Toronto Maple Leafs | 36 | 3.26 |

Profesionálna kariéra - Play off
--------------------------------

| Sezóna | Súťaž | Klub | Stretnutia | Priemer obdrž.gólov |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008/09 | USA  ECHL | South Carolina Stingrays | 8 | 2,17 |
| 2012/13 | USA  NHL | Toronto Maple Leafs | 7 | 2,88 |

Reprezentačná kariéra
---------------------

| Sezóna | Tím | Turnaj | Stretnutia | Priemer obdrž.gólov |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010/11 | Kanada | Majstrovstvá sveta | 4 | 2,04 |
| 2013/14 | Kanada | Majstrovstvá sveta | 4 | 2.20 |

Externé odkazy
--------------

* James Reimer na eliteprospects
* James Reimer na NHL.com
**Khabane „Khaby" Lame** (\* 9. marec 2000, Senegal) je senegalsko-taliansky TikToker. Jeho videá sú známe tým, že ide o krátke komické paródie, v ktorých sarkasticky ukazuje na ľudí, ktorí si bezdôvodne komplikujú jednoduché úlohy. Od júna 2022 je účet Lame's TikTok najpopulárnejším účtom na TikToku na svete. Má 161,6 miliónov sledovateľov na TikToku a 79,8 miliónov sledovateľov na Instagrame.

Životopis
---------

Khaby Lame až do úspechu na internete pracoval v továrni v severnom Taliansku. Keď Pandémia ochorenia COVID-19 dorazila do Európy, stal sa nezamestnaným, presťahoval sa do bytu svojich rodičov v Chivasso a začal nakrúcať videoklipy. Svoje prvé video zverejnil 15. marca 2020. Lame má senegalské občianstvo.

Referencie
----------

1. ↑  HOROWITZ, Jason; LORENZ, Taylor. Khaby Lame, the Everyman of the Internet. *The New York Times*, 2021-06-02. Dostupné online [cit. 2021-07-03]. ISSN 0362-4331. (po anglicky)
2. ↑   *Khaby Lame – ein Influencer ohne Filter* [online]. www.rnd.de, [cit. 2021-07-03]. Dostupné online. (po nemecky)

Externé odkazy
--------------

* Účet na TikToku
* Účet na Instagrame

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Khaby Lame na nemeckej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 18064701r
* GND: 1264153066
* ISNI: 0000 0005 1080 5600
* VIAF: 1505166007090875590002
**Producent** je manažérsky pracovník, ktorý zabezpečuje a koordinuje ekonomickú, obchodnú a prevádzkovú oblasť výroby filmov a televíznych, divadelných, hudobných a tanečných programov a predstavení.

Posudzuje námety pre tvorbu filmov, programov a predstavení z ekonomického hľadiska, zostavuje pre ne rozpočty, rokuje so sponzormi s cieľom získať finančné prostriedky, vykonáva nábor tvorivého a technického personálu pre príslušný film či program, zostavuje a kontroluje plány nakrúcania, hlavne z hľadiska efektívneho využívania materiálno-technických prostriedkov, financií i ľudí a neprekročení daných finančných limitov.

Pracuje vo veľmi rôznorodom prostredí, podľa povahy produkcie.

Od producenta sa vyžadujú manažérske zručnosti, schopnosť dobrého úsudku, schopnosť ohodnotiť ľudí.

|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Filmový portálDivadelný portálHudobný portál |

| * z
* d
* u
Filmový štáb |
| --- |
| Členovia filmového štábu | 
* režisér
* asistent režiséra
* pomocný režisér
* scenárista
* producent (výkonný)
* producent (nezávislý)
* vedúci výroby / produkčný
* kameraman
* hudobný skladateľ
* strihač
* zvukár
* architekt / scénograf / výtvarník
* výprava
* kostymér
* maskér
* osvetľovač
* klapkár
* skript/ka
* fotograf
* kaskadér

 |
**Be-Boy Kidnapp`n Idol** je japonské jednodielne OVA podľa Kazumi Ohija. Vzniklo v roku 1989 a patrí do žánru šónen-ai.

Príbeh
------

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Šestnásťročný *Kazuja* je známy spevák s množstvom obdivovateliek. Jeho najlepším priateľom je *Akihiko*, ukážkový študent. Priatelili sa už od detstva, až pokým nezačne Akihiko cítiť ku Kazujovi niečo viac. Niečo viac k nemu cíti aj niekto ďalší - a ten zariadi, aby Kazuja uniesli. Priplietol sa k tomu Akihiko a tak ho vzali so sebou. V sklade, kde sú obidvaja zavretí, sa Akihiko so svojimi citmi ku Kazujovi konečne prizná. Potom sa pokúsia o útek.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Postavy
-------

* **Akihiko Kudou** – *hlas:* Takeši Kusao
* **Kazuja**

Externé odkazy
--------------

### Po slovensky a česky

* otakuland.cz

### Po anglicky

* anidb.net
* animenfo.com
* animenewsnetwork.com
* aicanime.com Archivované 2010-09-01 na Wayback Machine

### Po nemecky

* anisearch.de
**Ruský čierny teriér**, niekedy tiež **čierny teriér** alebo **ruský bradáč** je psie plemeno vyšľachtené v Rusku. Je to veľké mollosoidné plemeno rozšírené po celej Európe a získalo si značnú obľubu.

História
--------

Je to pomerne nové psie plemeno, vyšľachtené krížením novofundlandského psa s veľkým bradáčom, erdelteriérom a rotvajlerom , ktoré vzniklo po druhej svetovej vojne. Cieľom bolo vytvoriť odolného a ľahko cvičeného psa pre uplatnenie ako strážca alebo policajný pes a aby zároveň vydržal aj drsné klimatické podmienky na Sibíri. Prvýkrát bol verejnosti predstavený v polovici 50. rokov v Rusku. Toto plemeno v Česku zastrešuje Klub chovatelů a přátel ruských černých teriérů.

Vzhľad
------

Čierny teriér má mohutnú stavbu tela so silnými kosťami a masívnym svalstvom. Chrbát je rovný, široký a svalnatý. Krátka, svalnaté bedrá sú mierne klenuté. Kohútik sa zreteľne rysuje nad chrbátovou líniou. Brucho je mierne vtiahnuté. Rovné a navzájom rovnobežné končatiny sú dobre zauhlené. Labky sú kompaktné a okrúhle s dobre uzavretými prstami. Hlava je dlhá, vďaka porastu chlpov však pôsobí hranato. Stop je mierny. Chrbát nosa a temeno lebky sú navzájom rovnobežné. Malé, trojuholníkové uši sú preklopené dopredu. Skus je nožnicový. Srsť je čisto čierna alebo čierna s občasnými šedými chlpy. Oči sú vždy tmavé. Čierny teriér je veľmi inteligentný a zvyčajne poslušný pes, veľmi verný svojim ľuďom s nekomplikovanou povahou, rozumný a vyrovnaný. V kohútiku merajú psy 72-76 cm a suky 68-72 cm .

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Čierny teriér**

Referencie
----------

1. ↑  Čierny teriér, psickar.sk
2. ↑   *Chovatelská stanice Z Jabkenických Doubků, doubka.cz* [online]. [Cit. 2017-05-26]. Dostupné online. Archivované 2018-08-28 z originálu.

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ruský černý teriér na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Čierny ruský teriér
* Tchiorny terrier‚ Scottish terrier - MARPAVY
* Čierny ruský teriér, ruskyterier.estranky.cz
**Pekka Olavi Haavisto** (\* 23. marec 1958, Helsinky) je fínsky politik z fínskej strany Zelená liga.

Politická kariéra
-----------------

Havisto bol členom fínskeho parlamentu v rokoch 1987-1995 a počas rokov 1993-1995 bol predsedom Zelenej ligy. V prvej vláde Paava Lipponena (1995-1999) sa stal ministrom životného prostredia a zároveň bol prvým európskym ministrom zo strany zelených, ktorý mal ministerstvo životného prostredia na starosti. V rokoch 1999-2005 pracoval pre OSN a viedol program OSN pre životné prostredie. V roku 2007 sa vrátil späť do fínskeho parlamentu.

V roku 2012 sa zúčastnil fínskych prezidentských volieb. V prvom kole získal 18,8% hlasov, a postúpil tak spolu so Saulim Niinistöm do druhého kola, kde prehral s 37,4% hlasov.

Osobný život
------------

Pekka Haavisto vyštudoval politológiu na Helsinskej univerzite. Od roku 2002 žije v registrovanom partnerstve s Antoniom Flory, ktorý pôvodom pochádza z Ekvádoru.

Referencie
----------

1. 1 2  haavisto2012.fi
2. ↑   *vaalikone.fi* [online]. [Cit. 2013-12-15]. Dostupné online. Archivované 2012-01-27 z originálu.
3. ↑   *vaalikone.fi* [online]. [Cit. 2013-12-15]. Dostupné online. Archivované 2012-02-07 z originálu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pekka Haavisto**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Pekka Haavisto na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 1176682229
* ISNI: 0000000032405329
* LCCN: n79020502
* VIAF: 6203146
* WorldCat: lccn-n79020502
**Hodžovsko-hattalovská (jazyková) reforma** (iné názvy: **Hattalova kodifikácia**, **hattalovská kodifikácia**) bola kompromisná dohoda z októbra 1851 medzi štúrovcami a bernolákovcami o jednotnej podobe spisovnej slovenčiny. Slovenčina, ktorá bola výsledkom tejto reformy sa niekedy nazýva **opravená slovenčina**. Reforma nahradila Štúrovu slovenčinu a bernolákovčinu a stanovila podobu spisovnej slovenčiny výrazne podobnejšiu tej, ktorú používame dodnes.

Podnetom na reformu bola kritika dovtedy používaného štúrovského pravopisu zo strany M. M. Hodžu, ktorý kritizoval skutočnosť, že išlo o pravopis foneticko-etymologický. Čoskoro nato knižne, v roku 1850, M. Hattala navrhol svoj nový, viac etymologický pravopis, odchylný od štúrovej slovenčiny, češtiny aj bernolákovčiny. Štúr s Hattalovým návrhom v podstate súhlasil, a tak sa v októbri 1851 dosiahla v Bratislave medzi štúrovcami (konkrétne Ľ. Štúr, J. M. Hurban, M. M. Hodža) a bernolákovcami (konkrétne J. Palárik, A. Radlinský, Š. Závodník, M. Hattala) dohoda, že sa prijme v podstate Hattalov návrh reformy. 

Základná normatívna príručka nového pravopisu sa volala Krátka mluvnica slovenská. V roku 1852 ju vypracoval a anonymne vydal (pravdepodobne) M. Hattala. V „Predmluve" príručku podpísali traja štúrovci a traja bernolákovci.

Obsah reformy
-------------

Reforma zaviedla etymologický pravopis, viac než v Štúrovej slovenčine sa bral ohľad na historický vývin jazyka, nárečia, češtinu (vplyv češtiny bol výrazný) a ruštinu. 

Pravopisne sa zaviedlo:

* písanie y/ý
* písanie ä, ľ, é, ia/ie/iu/ô
* písanie de, te, ne, le, di, ti, ni, li bez mäkčeňa
* v genitíve množného čísla mužského rodu -ov (namiesto -ou)

Pokiaľ ide o reformu štruktúry jazyka, prejavil sa konzervativizmus, a to najmä tým, že boli zmenené paradigmy zavádzaním tvarov, ktoré mala aj čeština (ale ktoré na rozdiel od češtiny v slovenčine neboli funkčné, živé). Okrem toho sa zrušilo viacero typických stredoslovenských jazykových prostriedkov obsiahnutých v Štúrovej slovenčine, t.j. za spisovné sa prestali považovať adjektívne tvary *dobruo*, *dobrjeho*, *dobrjemu*, dlhé inštrumentálové prípony -mí, -amí, dlhé -í- v zámenách, napr. *ích*, tematická morféma -uvať v šiestej infinitívnej triede slovies, tvary minulého času *bou*, *robiu*, *sadnuv*.

Prijatie
--------

Pravopisná časť reformy bola úspešná, jej etymologicko-historický pravopis v podstate používame dodnes. Časť reformy týkajúca sa zmeny štruktúry jazyka smerom ku konzervativizmu však úspešná nebola a viacero reformou zavedených nefunkčných archaizmov (napr. slová sluhy*, dela, ruce, kosťam, dlaňach, čeho, jednoho, dvúch*) nasledujúce kodifikácie zrušili.

Zdroje
------

* hodžovsko-hattalovská jazyková reforma. In: MISTRÍK, Jozef, et al. *Encyklopédia jazykovedy*. 1. vyd. Bratislava : Obzor, 1993. 513 s. ISBN 80-215-0250-9. S. 173-174.
* MUZIKOVÁ, Katarína. *Vývin kodifikácie spisovnej slovenčiny od Ľ. Štúra po S. Czambela* [online]. Bratislava: Katedra slovenského jazyka, Filozofická fakulta, Univerzita Komenského, [cit. 2012-09-13]. Dostupné online.
**Veronika horská** (lat. *Veronica montana*) je trváca horská bylina z čeľade skorocelovité (*Plantaginaceae*). Prirodzene sa vyskytuje v Európe a v severnej Afrike.

Opis
----

Veronika horská je trváca, riedko chlpatá bylina, dlhá 15 až 40 cm. Byľ je v dolnej časti poliehavá, na uzloch zakoreňujúca, v hornej polovici vystúpavá a oblá.

Protistojné dlhostopkaté listy sú na stonke rozložené rovnomerne. Čepele sú široko vajcovité, vrúbkovane pílkovité, na báze spravidla uťaté, niekedy plytko srdcovité, tupo končisté a na líci aj na rube roztrúsene chlpaté.

Kvety sú usporiadané v riedkych, pazušných, dlhostopkatých, 2 až 8 kvetých strapcoch. Štvorpočetná tanierovitá koruna, s priemerom 8 až 10 mm, je svetlo modrofialová, tmavo žilkovaná. Obsahuje dve tyčinky a jednu čnelku, dlhú do 5 mm. Štyri diely kalicha sú obrátene kopijovité až elipsovité, tupo končisté a rovnako dlhé (do 5 mm). Kvetné stopky sú žliazkato chlpaté, dlhé do 8 mm. Listene sú čiarkovité, na okraji brvité.

Obličkovitá tobolka je široká do 8 mm, zboku je výrazne stlačená, na vrchole aj na báze plytko vykrojená, je žliazkato brvitá a dlhšia ako kalich. Ploské semená sú široko vajcovité, veľké do 2 mm.

Rozšírenie
----------

Prirodzený areál veroniky horskej zahŕňa takmer celú Európu a ďalej Turecko až severný Kaukaz a pôvodná je aj v severnej Afrike, v Alžírsku a Tunisku. Na Slovensku sa vyskytuje vo všetkých horských oblastiach, v nižších polohách je zriedkavejšia. Najvyššie zaznamenaný výskyt bol vo výške okolo 1 300 m n. m. v Chočských vrchoch.

Ekológia
--------

Veronika horská je lesný druh rozšírený najmä v bučinách a v zmiešaných lesoch horského stupňa. Je tieňomilná a vyžaduje stálu pôdnu aj vzdušnú vlhkosť. Obľubuje vlhké, priepustné, výživné, neutrálne až slabo kyslé, humózne, kamenisté i hlinité pôdy. Jej rozšírenie je takmer zhodné s areálom buka lesného. Kvitne od mája do júna a je hmyzoopelivá.

Referencie
----------

1. 1 2  Cent. Pl. I: 3 (1755)
2. 1 2 3 4 5   *Veronica montana L.* [online]. POWO - Plants of the World Online, Kew, [cit. 2024-01-08]. Dostupné online. (po anglicky)
3. 1 2 3 4 5 6 7  Kornélia Goliašová et al .. *Flóra Slovenska V/2*. Bratislava : Veda, vydavateľstvo Slovenskej akadémie vied, Bratislava, 1997. ISBN 80-224-0481-0. S. 163-168.
4. 1 2 3 4 5 6  Josef Dostál, Martin Červenka. *Veľký kľúč na určovanie vyšších rastlín II.*. prvé. vyd. Bratislava : Slovenské pedagogické nakladateľstvo, 1991. ISBN 80-08-00003-1. S. 964.
5. 1 2 3 4  Michal Hrabovský at al.. *Veľká kniha rastlín, hornín, minerálov a skamenelín*. Bratislava : IKAR, a.s. - Príroda, 2021. ISBN 978-80-551-6882-1. S. 300-301.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Veronika horská**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Veronika horská**
**Veronika rozprestretá** (lat. *Veronica prostrata*) je trváca a trsnatá bylina z čeľade skorocelovité (*Plantaginaceae*). Jej prirodzený areál sa rozprestiera od Európy po Sibír.

Opis
----

Veronika rozprestretá je trváca trsnatá bylina s vláknitým podzemkom a početnými adventívnymi koreňmi. Husto chlpaté a na báze drevnatejúce stonky sú rozložené do kruhu. Kvitnúce sú vystúpavé, ostatné sú plazivé, dlhé 10 až 30 cm.

Protistojné listy sú krátko stopkaté alebo klinovitou bázou až sediace. Čepele sú úzko elipsovité, vrúbkovane pílkovité až takmer celistvookrajové, tupo končisté, na okraji často podvinuté a na oboch stranách krátko chlpaté.

Štvorpočetné kvety sú usporiadané v protistojných strapcoch dlhých 3 až 5 cm, ktoré vyrastajú z pazúch horných listov. Koruny s priemerom 5 – 10 mm sú svetlomodré, zriedka ružové alebo biele a tmavšie žilkované. Kvetné lupienky sú na vrchole končisté. Nitky oboch tyčiniek sú kratšie ako koruna. Čnelka s pologuľovitou bliznou je dlhá do 5 mm. Stopky kvetov sú kratšie alebo rovnako dlhé ako kopijovité listene, ktoré sú tupo končisté. Listene aj stopky sú husto chlpaté.

Široko oválne až obrátene srdcovité tobolky sú zboku stlačené, na vrchole veľmi plytko vykrojené, holé a s výraznou žilnatinou. Ploché, žltohnedé a lesklé semená sú veľké do 1 mm.

Rozšírenie
----------

Prirodzený areál veroniky rozprestretej sa tiahne od Európy, okrem Britských ostrovov a južnej časti Pyrenejského polostrova, cez Kaukaz až po západnú Sibír. Zavlečená je vo východnom Rusku a v Buriatsku. Na Slovensku je hojná v panónskej oblasti a v západnej časti Liptovskej kotliny. Vzácna je vo Veľkej Fatre, Chočských vrchoch, Nízkych Tatrách, Turčianskej a Hornádskej kotline a v severnej časti Bielych Karpát. Najvyššie zaznamenaný výskyt bol vo výške okolo 760 m n. m.

Ekológia
--------

Veronika rozprestretá je teplomilný a svetlomilný druh, ktorý sa vyskytuje od nížin po pahorkatiny, miestami vystupuje aj do podhorského stupňa. Rastie na slnečných, trávnatých i kamenitých stráňach, lúkach a pasienkoch. Obľubuje minerálne bohaté, stredne humózne, zásadité až neutrálne, piesočnaté i kamenité pôdy. Kvitne od apríla do júna.

Referencie
----------

1. 1 2  Sp. Pl. ed. 2, 1:17. 1762
2. 1 2   *Veronica prostrata L.* [online]. powo.science.kew.org, [cit. 2024-01-06]. Dostupné online.
3. 1 2 3 4 5 6 7  Kornélia Goliašová et al .. *Flóra Slovenska V/2*. Bratislava : Veda, vydavateľstvo Slovenskej akadémie vied, Bratislava, 1997. S. 173-177.
4. 1 2 3   *Veronica prostrata* [online]. POWO - Plants of the World Online, Kew, [cit. 2024-01-02]. Dostupné online. (po anglicky)
5. 1 2 3 4  Josef Dostál, Martin Červenka. *Veľký kľúč na určovanie vyšších rastlín II.*. prvé. vyd. Bratislava : Slovenské pedagogické nakladateľstvo, 1991. S. 962-963.
6. 1 2 3  Michal Hrabovský at al.. *Veľká kniha rastlín, hornín, minerálov a skamenelín*. Bratislava : IKAR, a.s. - Príroda, 2021. S. 298-299.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Veronika rozprestretá**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Veronika rozprestretá**
Súradnice: 41°41′04″S 23°49′35″V﻿ / ﻿41,684444°S 23,826389°V﻿ / 41.684444; 23.826389

**Kovačevica** (bulh. Ковачевица) je dedina a zároveň architektonická rezervácia v západnej časti pohoria Rodopy v Blagoevgradskej oblasti v juhozápadnom Bulharsku.

Charakteristika
---------------

Dedina sa nachádza v kopcovitom teréne v pohorí Západné Rodopy vo vysokej nadmorskej výške (priemer je 1 050 m n. m.) v doline nad riekou Kanina. Približne 24 km od dediny sa nachádza mesto Goce Delčev a najbližšie obývané miesto je približne 5 km vzdialená dedina Gorno Drjanovo.

Dejiny
------

Predpokladá sa, že prvé osídlenie tvorili ľudia, ktorí sa premiestnili z vedľajšej dediny Ribnovo a pravdepodobne aj z mesta Bansko. Meno dediny je prvýkrát spomínané v osmanských registroch z 15. a 16. storočia, kedy bolo v dedine registrovaných 17 obyvateľov. V 18. storočí sa do dediny prisťahovali aj Bulhari z gréckeho Západného Macedónska, konkrétne z mesta Kastoria (bulh. Костур - Kostur) a okolia. Zaujímavosťou je, že po celú dobu osmanskej nadvlády ostala (až na malú rómsku menšinu) Kovačevica čiste bulharskou a pravoslávnou dedinou. Najväčší rozmach dedina zažívala na prelome 19. a 20. storočia, kedy sa tam nachádzalo približne 250 obytných domov a žilo 1740 obyvateľov (1728 Bulharov a 12 Rómov). V nasledujúcich rokoch počet domov klesol na 209.

Pamiatky
--------

Celá dedina Kovačevica si zachovala autentický stav z 18. až 19. storočia a patrí medzi najznámejšie a najkrajšie bulharské dediny. Domy sú takmer celé postavené z kameňa, vrátane striech, len pri najvyšších domoch býva posledné poschodie z dreva. Dedina je zapísaná ako architektonická rezervácia, podobne ako napríklad Koprivštica, alebo Starý Plovdiv, najmä kvôli svojej zachovalej architektúre z obdobia bulharského národného obrodenia. Jednou z najvýznamnejších stavieb je chrám svätého Mikuláša.

Galéria
-------

* Typická architektúra v KovačeviciTypická architektúra v Kovačevici
* Typická architektúra v KovačeviciTypická architektúra v Kovačevici
* Typická architektúra v KovačeviciTypická architektúra v Kovačevici
* Typická architektúra v KovačeviciTypická architektúra v Kovačevici
* Typická architektúra v KovačeviciTypická architektúra v Kovačevici
* Kovačevičské strechyKovačevičské strechy
* Kovačevičské strechyKovačevičské strechy
* Kovačevica - chrám svätého MikulášaKovačevica - chrám svätého Mikuláša
* Kovačevica z blízkeho kopcaKovačevica z blízkeho kopca

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kovačevica**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ковачевица na bulharskej Wikipédii.*
Konferencia v Lu-šane
**Konferencia v Lu-šane** ( čínsky庐山会议, pinyin lúshān huìyì) bola oficiálne 8. plénom Ústredného výboru Komunistickej strany Číny. Konala sa od 2. júla do 16. augusta 1959. Názov konferencie vychádza z miesta konania, ktorým bola hora Lu-šan v blízkosti mesta Ťiou-ťiang na juhozápade provincie Ťiang-si. Pôvodným cieľom konferencie bolo zhodnotiť vývoj Číny za rok 1958 a vyriešiť praktické otázky. Viedla k ostráneniu kritikov Mao Ce-tunga z vedenia komunistickej strany, predovšetkým Pcheng Te-chuaja.

Obsah
-----

Konferencia mala byť vedená v uvoľnenom duchu, aj preto bola zvolaná do horského strediska. Avšak od jej začiatku sa prítomní delegáti začali deliť do dvoch skupín, podľa toho, či sa chceli zapáčiť Mao Ce-tungovi alebo či sa stavali kriticky voči politike Veľkého skoku vpred. 

Počas konferencie dňa 14. júla napísal minister obrany maršal Pcheng Te-chuaj osobný list Mao Ce-tungovi, v ktorom poukázal na ekonomické a politické problémy, ktoré sa objavili počas Veľkého skoku vpred. Na jeseň roku 1958 navštívil Pcheng svoju rodnú provinciu Che-nan, kde uvidel neobrobené polia a hladom umierajúcich roľníkov. Zároveň sa presvedčil o nedôveryhodnosti miestnych straníckych úradníkov. V liste informoval predovšetkým o zhoršení života roľníkov. Okrem toho tvrdil, že ľavicové chyby boli zakorenené v „buržoáznom fanaticizme" a považoval za chybu pokračovať vo Veľkom skoku. Pchenga podporil člen politbyra Čang Wen-tchien, armádny generál Chuang Kche-čcheng a tajomník strany v provincii Chu-nan Čou Siao-čou. Mao jeho list považoval za osobný útok a Pchengovu zradu. Dňa 23. júla skritizoval Pchenga a označil ho aj s jeho nasledovníkmi za pravičiarov. Mao sa obhajoval tvrdením, že aj spisovatelia ako Konfucius, Karl Marx alebo Lenin urobili chyby, ale sústredenie sa na chyby nič nevyrieši. Pchengovi bola odobratá pozícia v strane aj v Ľudovej oslobodeneckej armáde. Odvtedy žil v domácom väzení. Napísal veľa listov adresovaných Maovi a Ústrednému výboru, ale situáciu to nezlepšilo. Na jeho miesto nastúpil Lin Piao.

Pcheng Te-chuaj pred konferenciou podnikol cestu do Európy (okrem iného aj do Československa) a v Albánsku sa stretol s Chruščovom, s ktorým otvorene hovoril o problémoch Číny. List adresovaný Maovi pravdepodobne teda poslúžil ako motív na zosadenie Pchenga.

Maovo víťazstvo nad Pchengom neprerušilo Veľký skok vpred, okrem toho bolo obvinených viac ako 3 milióny členov strany.

Referencie
----------

1. ↑   *Teng Siao-pching : první muž Říše středu*. [s.l.] : [s.n.], 1996. ISBN 80-902129-1-3.
2. ↑   *China's road to disaster : Mao, central politicians, and provincial leaders in the unfolding of the great leap forward, 1955-1959*. [s.l.] : [s.n.], 1999. Dostupné online. ISBN 9780765602015.
3. ↑   *China at war : an encyclopedia*. [s.l.] : [s.n.], 2012. ISBN 9781598844160.
4. ↑   *Čína ve XX. století díl 2.*. [s.l.] : [s.n.], 2003. ISBN 80-244-0611-X.
**Byšta** je potok na východe Slovenska, preteká územím okresu Trebišov. Je to pravostranný prítok Izry, má dĺžku 7 km a je tokom VI. rádu. Na dolnom toku (cca 1,4 km) tvorí slovensko-maďarskú štátnu hranicu a na kratšom úseku tečie rovnobežne s Izrou na ľavom brehu. Na strednom toku bola vybudovaná vodná nádrž Byšta. Maďarský názov toku je *Bükk-patak*.

*Prameň:* v Slanských vrchoch na juhovýchodnom úpätí Lipovca (620,2 m n. m.) v nadmorskej výške približne 350 m n. m.

*Smer toku:* od prameňa najprv na východ, potom sa stáča na juhovýchod, na dolnom toku (štátna hranica) tečie opäť východným smerom, pričom vytvára oblúk prehnutý na sever

*Geomorfologické celky:* 1. Slanské vrchy, podcelok Milič, 2. Východoslovenská pahorkatina, podcelok Podslanská pahorkatina (tvorí hranicu medzi nimi)

*Prítoky:* zľava potok tečúci osadou Byšta-kúpele a potok prameniaci na západnom svahu Veľkej hory (332,4 m n. m.); sprava nemá prítoky

*Ústie:* do Izry neďaleko slovensko-maďarskej štátnej hranice, západojuhozápadne od obce Michaľany v nadmorskej výške cca 129,5 m n. m.

*Obce:* tečie len okrajom Byšty

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2023-12-24]. Dostupné online.
2. 1 2  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2023-12-24]. Dostupné online.
3. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2023-12-24]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Roňavy |
| --- |
| *Roňava* → *Bodrog* → *Tisa* → *Dunaj* |
| Vodné toky | 
* Bradlový potok
* Brezinský potok
* Byšta
* Čerhovský potok
* Dringáčsky potok
* Hečka
* Hečkovský potok
* Izra
* Jozefovský potok
* Koltajský kanál
* Kuzmický potok
* Lastovský kanál
* Malá Izra
* Malotrniansky potok
* Markov potok
* Miličský potok
* Nová Roňava
* Ostrý potok
* Parnovka
* **Roňava**
* Slančík
* Starý potok
* Trebeľa
* Veľkotrniansky potok

 |
| Vodné plochy | 
* Vodná nádrž Byšta
* Jazero Izra
* Jazero Malá Izra

 |
Ghanská ríša na konci 10. storočia
**Ghanská ríša** (iné názvy: **Ghana**, **Gana** ) bola jedna zo starých afrických ríš. 

Bola to prvá z veľkých stredovekých afrických ríš. Miestni obyvatelia ju nazývali **Wagadu**, neskorší názov Ghana bol prísne vzaté titul jej vládcov. Ríša nie je identická s dnešnou Ghanou a súčasný názov Ghanskej republiky je len symbolický a nemá s Ghanskou ríšou nič do činenia. 

Ghanská ríša bola založená možno už v 4. storočí alebo až okolo roku 750 Soninkami na území západného Sudánu (západne od Timbuktu) v dnešnej Mauritánii a Mali. 

Jej najväčší rozkvet sa datuje do 9. - 11. storočia, kedy siahala od rieky Niger po Atlantický oceán. O veľkom bohatstve ríše zanechali pomerne presné správy arabskí dejepisci. V druhej polovici 11. storočia podnikli berberskí vládcovia Maroka, Alžírska a moslimských častí Španielska z rodu Almoravidovcov na Ghanskú ríšu niekoľko útokov. Roku 1076 dobyli jej hlavnú obchodnú metropolu Kumbi Saleh na juhu dnešnej Mauritánie. Útoky zo severu spôsobili postupný úpadok ríše, ktorá sa v prvej polovici 13. storočia stala súčasťou ríše Mali.

Zdroje
------

1. 1 2 3  Ghanská ríša. In: Encyclopaedia Beliana 5, S. 142
2. 1 2  KAMENICKÝ, Miroslav; MRVA, Ivan; TONKOVÁ, Mária; VALACHOVIČ, Pavol. *Lexikón svetových dejín*. Bratislava : Slovenské pedagogické nakladateľstvo, 1997. 319 s. ISBN 80-08-02479-8. S. 150.

|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Historický portál |
Súradnice: 5° 58′ 03″ s.š. 62° 32′ 08″ z.d.

Angelov vodopád
**Angelov vodopád** (špa. *Salto (del) Ángel*; v jazyku miestnych indiánskych kmeňov *Parekupa-meru* alebo *Kerepacupai Merú*) je najvyšší vodopád na svete. Je súčasťou Národného parku Canaima, ktorý patrí do Svetového dedičstva UNESCO.

Je 15-krát vyšší ako Niagarské vodopády. Padá z bralného lemu stolovej hory známej pod názvom Auyán Tepui v Guyanskej vysočine na východe Venezuely. Nachádza sa na rieke Churún, ktorá patrí do povodia Orinoka. Jeho celková výška je 979 m (podľa venezuelskej vlády 1 002 m), voda v jeho hornej časti absolvuje neprerušený voľný pád v dĺžke 807 metrov, v dolnej časti potom meria 172 m.

Názov
-----

Názov dostal podľa amerického pilota a dobrodruha Jimmiho Angela, ktorý ho objavil v roku 1937, ale v názve vodopádu prísne vzaté nie je anglické slovo (meno) Angel, ale španielske slovo Ángel, ktoré znamená anjel (slovenský názov vodopádu je teda prísne vzaté nesprávny).

Charakteristika
---------------

Na vrchole náhornej plošiny Auyantepui s plochou 770 km² sa zachytáva veľké množstvo dažďovej vody. Tá sa steká do jednej rieky a potom kaskádovito padá do kotla rieky Churún. Podľa posledných výskumov môže na plošine Auyantepui spadnúť ročne až 7 000 mm zrážok. Prúd padajúcej vody nie je stály. V daždivých obdobiach zaplavuje voda aj dažďový prales pod vodopádmi. Keď je sucho, značná časť vody sa vyparí ešte než dopadne k päte skalného stupňa. Pod ním sa tak otvára pohľad na obrovský skalný amfiteáter, ktorý tu voda po milióny rokov vyhĺbila.

Angelov vodopád
Angelov vodopád

Referencie
----------

1. ↑   *World Waterfall Database* [online].. Dostupné online. Archivované 2010-09-05 z originálu. (anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Angelov vodopád**