**Gabriel Mikuláš Svajczer** (\* 11. jún 1784, Košice – † 4. august 1845, Baia Mare) bol slovenský dvorný radca, rektor, banský inžinier a hlavný komorský gróf (obdobie od 11. septembra 1834 do 13. apríla 1845).

Život
-----

Narodil sa v dome na ulici Hradbová 12 v Košiciach ako potomok starej baníckej rodiny. Rodina sa tu prisťahovala zo Švajčiarska a pôsobila v rôznych lokalitách Spišsko-gemerského rudohoria. Jeho rodina pôsobila najprv v službách grófa Csákyho a neskôr v službách kráľovského mesta Košice. Súbežne s touto činnosťou podnikala rodina v baníctve v Zlatej Idke. Jeho otec Anton Svajczer, je v záznamoch mesta z roku 1772 vedený ako senátor, doslovne – *„jej veličenstva Márie Terézie – superiorus Hungarie courburarius"*. Gabrielovi rodičia mali celkovo sedem detí, z ktorých bol on najmladší. V meste pôsobil aj jeho strýko František Xaver Svajczer ako katolícky kňaz.

### Vzdelanie

Po skončení gymnázia bol v novembri 1802 prijatý na pozíciu praktikanta pri *Vrchnom banskom inšpektoráte* v Smolníku. V roku 1803 začal študovať na Banskej akadémii v Banskej Štiavnici. V roku 1807 získal absolutórium s vynikajúcimi študijnými výsledkami.

### Zamestnanie

Začiatkom roku 1809 sa pustil do podnikania v Zlatej Idke. Archívne záznamy tvrdia, že na základe jeho činnosti sa odhalili a získali veľmi veľké zásoby zlato-strieborných rúd. V rokoch 1824 – 1840 zabezpečili eráru čistý zisk vo výške milióna zlatých. V roku 1813 sa rozhodla *Dvorská komora* vo Viedni priznať Svajczerovi 10%-ný podiel na zisku. Svajczer ponuku odmietol, pretože chcel licenciu na súkromné ťažiarstvo. Dvorská komora si ho privolala a vymenovala ho za koncipistu. Vo vtedajšom Sedmohradsku bol pretrvávajúci problém s tamojším rudným baníctvom. Na vyriešenie týchto problémov bol Svajczer menovaný cisárom Františkom II. za *Vrchného banského inšpektora* a *Dištriktuálneho banského sudcu* v Baia Mare. Zároveň bol v tom istom roku 1818 povýšený do šľachtického stavu a bol mu udelený erb. Podobne ako v Zlatej Idke sa pustil do riešenia problémov a po čase sa začala zvyšovať celková ťažba.

Dvorská komora ho chcela poveriť za šéfa Hornouhorskej banskej komory, no Svajczer to spočiatku odmietal. V roku 1834 bol aj napriek nespokojnosti vymenovaný do funkcie hlavného komorského grófa v Banskej Štiavnici. Postupne zvyšoval výrobu a ťažbu, ale aj zavádzal nové postupy a technológie. V roku 1836 je v jame *Kristína* v Štiavnických Baniach uvedené do prevádzkyprvé drôtené lano.

V roku 1839 ho cisár Ferdinand I. vyznamenal osobným darom – striebornou stavovskou banskou sekerou s venovaním. Ruský cár Mikuláš I. mu v roku 1841 venoval vyznamenanie „Rád sv. Anny 2. triedy s briliantami". V roku 1845 mu Fedinand V. udelil „Rytiersky kríž rádu cisára Leopolda" za jeho celoživotné zásluhy.

### Pamätná tabuľa

Na ulici Alžbetina 1 v Košiciach má umiestnenú pamätnú tabuľu, ktorá bola odhalená 8. júna 2013.

Referencie
----------

1. 1 2  SEMRÁD, Peter. *Zlatá Idka : o pozoruhodnej baníckej minulosti jednej malej obce*. 1. vyd. Košice : Harlequin, 2005. ISBN 8070999551. S. 11-21.
2. 1 2 3 4 5 6 7  SELÍN, Jozef. *Gabriel Mikuláš Svajczer* [online]. Zlatá Idka: obeczlataidka.sk, [cit. 2024-03-15]. Dostupné online.
3. ↑   *SVAJCZER, Gabriel Mikuláš* [online]. cesa-project.si, [cit. 2024-03-15]. Dostupné online. (po maďarsky)
4. 1 2  Združenie baníckych spolkov a cechov Slovenska. Slovenské banské mestá a obce. *Montanrevue*, máj 2013, roč. VI. čís. 2, s. 16.
5. ↑  TASR. Budovu banskej šachty Svajczer v Zlatej Idke údajne stavali Taliani. *Korzár* (Košice: Petit Press), 2017-08-29. Dostupné online [cit. 2024-03-15].
6. ↑   Zlatá Idka v obrazoch. *Korzár* (Košice: Petit Press). Dostupné online [cit. 2024-03-15].
7. ↑  Verejná knižnica Jána Bocatia. *Pamätné tabule v Košiciach* [online]. Košice: vkjb.sk, 2020-03, [cit. 2024-03-15]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Gabriel Svajczer**