recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Strapec Veltlínskeho zeleného
Fľaša s pohárom veltlínskeho z rakúskeho regiónu Wachau
**Veltlínske zelené** (skratka **VZ**, názov podľa VIVC *Veltliner Grün*) je stará odroda viniča (*Vitis vinifera*), určená na výrobu bielych vín. Autochtónna odroda, pochádzajúca z regiónu Dolné Rakúsko, z oblasti vrchoviny Manhartsberg, zrejme z okolia mesta Retz, vznikla samovoľným krížením odrôd *Tramín* a *St. Georgen*. 

*St. Georgen* je novo objavená, avšak starobylá odroda, ktorej jediný ker bol nájdený v obci St. Georgen, štvrti mesta Eisenstadt, popínajúci sa po krovinách na pastvine, ktorá bola v stredoveku využívaná ako vinica. Po roku 2007, keď sa zistilo, že ide o dlho hľadaného "otca" odrody *Veltlínske zelené*, bola táto odroda namnožená, teraz prebieha klonová selekcia. Pôvodný, asi 400 rokov starý ker viniča, bol vo februári roku 2011 silne poškodený vandalmi a neskôr zachránený vinárom Hansom Moserom.

Otcovskú odrodu určil génovou analýzou a dôkladnú štúdiou Prof. Dr. Ferdinand Regner vo výskumnom ústave v Klosterneuburgu. Výsledky štúdie boli publikované v roku 2007.

Stolovanie
----------

Vína VZ sú vhodné na denné stolovanie. Riedené vodou ako vínny strik uhasia smäd. Je možné ich kombinovať so širokou škálou jedál. Mladé sú vhodné k studenému mäsu, omáčkam a slaným predjedlám, vyzreté k hovädziemu, filé z morských rýb a neutrálnym omáčkam.

Referencie
----------

1. ↑  Historische Veltliner-Rebe überlebte Vandalen Akt Der Standard, 5. mája 2011
2. ↑   *HBLAuBA Klosterneuburg* [online]. [Cit. 2015-05-26]. Dostupné online. Archivované 2016-11-07 z originálu.
3. ↑  Vater (-rebe) des Grünen Veltliner gefunden, PDF

Externé odkazy
--------------

* Stránky venované odrode Veltlínske zelené

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Veltlínské zelené na českej Wikipédii.*
Svetové dedičstvo UNESCOSvetové dedičstvo UNESCO

**Sómapura Mahávihára** (bengálsky: সোমপুর মহাবিহার) bol jeden z významných budhistických kláštorov Južnej Ázie. Jeho pozostatky sa nachádzajú neďaleko mesta Paharpur v severozápadnom Bangladéši, kde patrí medzi najdôležitejšie archeologické lokality. Od roku 1985 je zapísaný na zozname svetového dedičstva UNESCO.

Kláštor sa skladá z veľkého množstva stúp a vyhĺbených ciel pre mníchov. Bol postavený na prelome 8. a 9. storočia a niekoľko storočí sa tešil veľkej popularite. Postupne ho však začali mnísi opúšťať a na začiatku 13. storočia spustol úplne. Ruiny kláštora znovuobjavil až v 19. storočí Buchanon Hamilton. V roku 1919 bola oblasť vyhlásená za chránenú archeologickú lokalitou a v roku 1923 tu začali vykopávky.

Opis
----

Celá stavba zahŕňa 177 miestností, ktoré slúžili mníchom na ubytovanie a meditáciu. Cely spolu s priľahlými svätyňami tvorili jadro kláštora, ktorý pokrýva plochu až 27 akrov, čo z neho robí jeden z najrozľahlejších kláštorov na juh od Himaláji. Základová doska kláštor má rozmery 276 na 277 metrov.

Kláštor slúžil najmä pre vzdelávacie účely a mal kapacitu až 2 000 študentov, ktorí prichádzali aj zo vzdialenejších krajín ako bola Kórea, Mongolsko, Čína a Tibet.
Niekoľko storočí bol jedným z veľkých náboženských centier najmä budhizmu, avšak do istej miery i hinduizmu a džinizmu. Podľa tradície tu prebýval i významný indický budhistický učenec Atíša, aby sa tu venoval prekladateľskej činnosti.

V blízkom okolí, alebo priamo v kláštore bolo nájdené množstvo najrôznejších drobných i väčších predmetov ako sú mince, kamenné sochy, keramické pozostatky a pod.

Referencie
----------

1. ↑   *Paharpur Buddhist Vihara, Badalgachi, Naogaon* [online]. Department of Archeology of Bangladesh, [cit. 2013-01-14]. Dostupné online. Archivované 2007-09-30 z originálu. (anglický)
2. ↑  *Posvátná místa buddhismu*, str. 412.
3. 1 2   *Somapura Mahavira* [online]. Encyclopedia Britannica, [cit. 2008-02-15]. Dostupné online. (anglický)
4. 1 2   *Folk art, heritage and traditional professions - The Oldest University in Asia, Terra Cotta Remains* [online]. SOS-arsenic.net, [cit. 2008-02-15]. Dostupné online. (anglicky)
5. 1 2  *Posvátná místa buddhismu*, str. 414.
6. ↑   *Encyclopaedia of India, Pakistan and Bangladesh*. Delhi : [s.n.], 2006. Kapitola Somapura Mahavihara, s. 2292. (anglický)

Literatúra
----------

* Autor neuvedený. *Posvátná místa buddhismu*. Praha : Pragma. ISBN 80-7205-955-6. S. 411–416.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sómapura Mahávihára**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka UNESCO
* Pharapurský klášter na webu archeologického oddělení bangladéšské vlády Archivované 2007-09-30 na Wayback Machine
* Článek „Folk art, heritage and traditional professions" na stránkách SOS-arsenic.net

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Sómapura Mahávihára na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Bangladéšske pamiatky na zozname svetového dedičstva UNESCO |
| --- |
| 
* Mesto mešít Bágerhát
* Ruiny kláštora Sómapura Mahávihára
* Sundarbans

 | Bangladéš |
Sistovský mier bola mierová zmluva uzatvorená dňa 4. augusta roku 1791 medzi ríšou rakúskych Habsburgovcov a Osmanskou ríšou v meste Svištov, pričom jej platnosť ukončila rakúsko-tureckú vojnu v rokoch 1788 až 1791. Predlohou skončenia samotného konfliktu medzi rakúskymi Habsburgovcami a Osmanmi bolo uzavretie prímeria v Ďurdeve v roku 1790. Išlo o takú mierovú zmluvu, ktorá definitívne ukončila posledné boje medzi Habsburskou monarchiu a Osmanskou ríšou. Výsledky mierových rokovaní znamenali, že Habsburská monarchia zaznamenala územný prírastok ziskom časti územia Chorvátska v oblasti Starej Ryšavy, čo však znamenalo, že sa musela vzdať predošlých výdobytkov, medzi ktorými bola aj pevnosť Belehrad. Zároveň išlo už o nenaplnený cieľ už zosnulého cisára Jozefa II. Habsburského, ktorý sa snažil získať náhradu za stratu Sliezska ešte z čias vojny o rakúske dedičstvo. 

Alegorické vyobrazenie podpisu mierovej zmluvy.

Literatúra
----------

* CSc. DANGL, Vojtech PhDr*. Bitky a bojiská v našich dejinách*. Bratislava: Perfekt, a.s. 2017. 787 s. ISBN 978-80-8046-864-4
* PhD. SEGEŠ Vladimír doc.; PhD. KLUBERT, Tomáš PhDr.; PhD. MEDVECKÝ, Matej Mgr. *Encyklopédia vojen.* Bratislava: Ikar, 2020. 357 s. ISBN 978-80-551-5611-8

Pozri aj
--------

* Osmansko-habsburské vojny

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Ottoman–Habsburg wars na anglickej Wikipédii.*

1. ↑  PHD. SEGEŠ, Vladimír, PhDr. doc; PHD. KLUBERT, Tomáš PhDr.; PHD. MEDVECKÝ, Matej, Mgr. *Encyklopédia vojen*. prvé. vyd. Bratislava : IKAR, a.s, 2020. ISBN 978-80-551-5611-8. S. 153.
2. ↑  CSC. DANGL, Vojtech PhDr. *Bitky a bojiská v našich dejinách*. prvé. vyd. Bratislava : Perfekt, a.s. 2017. ISBN 978-80-8046-864-4. S. 412.
JUDr. **Vojtech Blanár** (maď. *Blanár Béla*; \* 24. august 1866, Košice – † 31. december 1932, Košice) bol uhorský právnik, pedagóg a verejný činiteľ v období Rakúsko-Uhorska a neskôr medzivojnového Česko-Slovenska.

Životopis
---------

Pochádzal z rodiny bohatého košického podnikateľa. Študoval na premonštrátskom gymnáziu v Košiciach. Pokračoval štúdiom práva na univerzite v Budapešti a v roku 1891 zložil advokátsku skúšku. Následne si otvoril vlastnú advokátsku kanceláriu v Košiciach. Sprvu sa venoval najmä trestnému právu, no neskôr prešiel na problematiku zmenkového a obchodného práva, ktorej sa venoval aj ako pedagóg na košickej právnickej akadémii.

Popri svojej profesionálnej kariére sa zapojil aj do politického života. Zastával viaceré funkcie v rámci košického magistrátu a neskôr sa stal aj poslancom Uhorského snemu za robotnícku stranu. Od roku 1914 až do zániku monarchie pôsobil na pozícii starostu Košíc.

Po vzniku Česko-Slovenska a obsadení Košíc čs. vojskom musel opustiť úrad starostu a opäť sa začal venovať advokácii. Zostal politicky aktívnym na komunálnej úrovni ako poslanec košického zastupiteľstva. Bol významným funkcionárom Maďarskej národnej strany, za ktorú bol v krajinských voľbách v roku 1928 zvolený za člena Krajinského zastupiteľstva.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  Blanár Béla. In:  *Databanka Maďarov na Slovensku* [online]. Šamorín: Fórum inštitút pre výskum menšín, 2004-04-23, [cit. 2024-03-19]. Dostupné online. (po maďarsky)
2. ↑   Blanár Béla. *Prágai Magyar Hirlap*, 1933-01-01, roč. XII, čís. 1, s. 4. Dostupné online [cit. 2023-09-09]. (po maďarsky)
**Imrich Godin** (\* 17. júl 1907, Vráble – † 13. apríl 1979, Bratislava) bol slovenský operný spevák a vysokoškolský pedagóg.

Pôvod rodu
----------

Prvá písomná zmienka o rode Godin pochádza zo 16. storočia v Škótsku. Prvý známy člen rodu Godin v 17. storočí prichádza už so šľachtickým titulom do Bavorska a neskôr do Rakúska. Neskôr ho odvelili ako dôstojníka – kyrysníka do Uhorska. A tak sa Godinovci dostali do Tekovskej župy, teda do mesta Vráble.

Životopis
---------

Rodinná krypta Godinovcov
Detské i mládenecké roky prežil mladý Imrich v meste Vráble. Ľudovú školu a gymnázium absolvoval v Nových Zámkoch. Po absolvovaní Hospodárskej vysokej školy v Debrecíne (rok 1928) odišiel do Viedne, kde sa venoval štúdiu spevu. Neskôr pôsobil na univerzitách v Paríži, Berlíne, Ríme a v Miláne. V období rokov 1935 – 1942 pôsobil ako sólista Štátnej opery vo Viedni. Je pochovaný v rodinnej krypte s kaplnkou na mestskom cintoríne vo Vrábľoch. Jeho potomkovia žijú dodnes v Nemecku.

Tvorba
------

Vytvoril hlavné úlohy v operách Bohéma, Tosca, Madama Butterfly, Rigoletto, Trubadúr, Aida, Rusalka a iné. Všetky úlohy spieval v pôvodnom jazyku. Od roku 1946 účinkoval ako sólista a režisér opery Štátneho divadla v Košiciach. Ako hudobný pedagóg na fakulte v Bratislave vychoval mnohých operných spevákov.

V roku 1994 sa uskutočnil 1. ročník medzinárodnej speváckej súťaže Imricha Godina. V súčasnosti nesie súťaž názov Iuventus Canti.

Referencie
----------

1. ↑  Elena Blahová-Martišová. *Slávny Imrich Godin* [online]. Bratislava: Opera Slovakia, 2014-04-13, [cit. 2015-05-17]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka Medzinárodnej speváckej súťaže Imricha Godina IUVENTUS CANTI Archivované 2013-11-11 na Wayback Machine
* Oficiálna stránka Základnej umeleckej školy Imricha Godina vo Vrábľoch Archivované 2013-11-11 na Wayback Machine


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Literárny portál |

Autoritné údaje: * GND: 132442132
* ISNI: 0000000020318797
* NK ČR: xx0002725
* SNK: 169734
* VIAF: 85322592
**Jad va-Šem** (iné prepisy: **Jad vašem**, **Jad Vašem**; hebr. יד ושם‎) je hlavný izraelský pamätník obetí a hrdinov holokaustu v Jeruzaleme. Areál sa nachádza v Jeruzalemskom lese na západnom svahu Har Herzl, vo výške 804 m n. m.

Bol založený na základe rozhodnutia izraelského parlamentu v roku 1953. Hlavným cieľom pamätníka je zachovávať pamiatku na šesť miliónov obetí holokaustu počas druhej svetovej vojny. V roku 1963 bola pri izraelskom najvyššom súde zriadená mimoriadna komisia pre hľadanie spravodlivých, ktorá ľuďom, ktorí počas holokaustu preukázateľne prispeli k záchrane židov, udeľuje titul Spravodliví medzi národmi.

Meno pamätníka pochádza z biblického verša: „Ja im dám čosi lepšie ako sú synovia a dcéry; dám im *miesto a meno* (hebr. *jad va-šem*) v mojom dome, v mojom meste, dám im večné meno, ktoré nebude nikdy zotreté." (Izaiáš 56:5, Botekov preklad)

Po Múre nárekov je Jad va-Šem druhou najnavštevovanejšou turistickou pamiatkou v Izreali. Ročne ho navštívi asi 1 milión návštevníkov.

Galéria
-------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Referencie
----------

1. ↑  Jad Vašem. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 2013. 682 s. ISBN 978-80-970350-1-3. Zväzok 7. (In – Kalg), s. 310.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jad va-šem**

Externé odkazy
--------------

* Yad VaShem Archivované 2016-02-04 na Wayback Machine
* O Jad Vašem; O Medzinárodnej škole pre výuku holokaustu

Autoritné údaje: * BnF: 12080645q
* GND: 1006993-8
* ISNI: 0000000121108967
* LCCN: n79139449
* NK ČR: ko2013797276
* VIAF: 134058521
* WorldCat: lccn-n79139449
**Karol Raab** (\* 26. júl 1840, Banská Bystrica - † 6. apríl 1922, Kremnica) bol slovenský evanjelický kňaz, náboženský spisovateľ a cirkevný hodnostár. Pseudonym: Alethofilos.

Jeho otec Ján Raab, matka Anna rod Gostoraiová, manželka Vilma rod. Schultzová, Hermína rod. Beňáčová.

Životopis
---------

Študoval na stredných školách v Banskej Bystrici, v Rimavskej Sobote, v Banskej Štiavnici a v Soprone, teológiu na univerzitách vo Viedni a v Halle. Vychovávateľ v rodine Antona Radvanského v Banskej Bystrici-Radvani (1862-1863). Od roku 1875 senior zvolenského seniorátu, 1880 farár v Kremnici, 1880-1917 senior tekovského seniorátu. Venoval sa cirkevným dejinám, autor monografi i učebnice z tejto oblasti, modlitebnej knižky, spoluzostavovateľ slovenskej čítanky. Redaktor a vydavateľ evanjelickej tlače.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * NK ČR: mzk2004258705
* VIAF: 84596334
**Matej Zaťko** (\* 9. marec 1908, Vlachy-Vlašky – † 12. február 1983, Martin-Priekopa) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, náboženský spisovateľ pre deti a mládež a prekladateľ.

Rodina
------

* otec Matej Zaťko
* matka Zuzana rod. Mešťanová

Životopis
---------

Absolvoval teológiu na bohosloveckom učilišti v Banskej Bystrici (1930 – 1933), 1933 vysvätený za kňaza. Ako kaplán neskôr farár pôsobil na viacerých miestach, v Banskej Bystrici (1935 – 1937), farár v Slovenskej Ľupči (1937 – 1945). Politicky prenasledovaný, väznený, po prepustení pracoval v robotníckych povolaniach. Počas štúdií krátko písal lyrické verše, avškak tvorbe poézii sa venoval iba krátko. Výraznejšie sa prejavil ako autor detskej literatúry. Autor, zostavovateľ a prekladateľ náboženských knižiek pre deti a mládež, učebníc biblických dejín. V Slovenskej Ľupči písal kroniku, no zámer spracovať monografiu Slovenskej Ľupče zostal nerealizovaný. Polonofil, okren duchovnej spisby prekladal z poľ. divadelné hry, knihy pre deti, cestopisy a i. Popri literatúre sa venoval i maliarstvu a divadelníctvu, scénicky a režijne pomáhal ochotníkom v Banskej Bystrici. Člen a vedúci literárneho kruhu bohoslovcov v Banskej Bystrici, kde aktívne pracoval v Skaute ako veliteľ. V rkp. zanechal prozaické knihy pre mládež i autobiografiu, vydanú posmrtne pod názvom Z chalúpky na úvetrí. Článkami prispieval do detských, náboženských a kultúrnych časopisov a novín.

Pamiatky
--------

* hrob s náhrobníkom na cintoríne vo Vrútkach,
* portrét od V. Matajoviča (olej)

Dielo
-----

* Noy a iné novely, Ružomberok roku 1929
* Čierna družina, Trnava roku 1947
* Čierna družina bojuje, Partizánske roku 1950
* Biblické dejiny, Trnava roku 1943
* Obradoslovie, Trnava roku 1948

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000000055923954
* NK ČR: ola2002157414
* SNK: 150572
* VIAF: 303271294
**Tekovská hvezdáreň v Leviciach** je hvezdáreň nachádzajúca sa v Leviciach. Je v zriaďovateľskej pôsobnosti Nitrianskeho samosprávneho kraja. Riaditeľom je RNDr. Jozef Kováč, PhD.Preteká tam rieka Hron.

Pozorovateľňa a hvezdárne
-------------------------

Hvezdáreň vykonáva popularizačnú aj odborné činnosti. V guli je ďalekohľad typu Cassegrain 400 a v pozorovateľni refraktor 150/2250. Hvezdáreň má vo vlastníctve pojazdné nafukovacie planetárium. V čase jeho kúpy bolo jedinečné v strednej Európe. V roku 2014 sa odbornému pracovníkovi Pavlovi Pástorovi podarilo vysvetliť pôvod medziplanetárneho oblaku, prachu nachádzajúceho sa blízko pri Zemi.

História
--------

Hvezdáreň bola založená 1. januára 1956 pod vedením prof.Jozefa Novotného (\*9.9.1898 Levice – † 27.9.1982 Levice). Založená bola ako tretia na Slovensku. V roku 1971 bola zariadená pozorovateľňa v Južnej bašte Levického hradu. V roku 1996 bola včlenená do Tekovského kultúrneho centra v Leviciach. Vo vlastnej budove na Sokolovskej ulici sídli od roku 1998. V roku 2000 bola otvorená zrekonštruovaná budova a v roku 2003 hvezdáreň získala krajskú pôsobnosť. V roku 2010 japonská sonda Akacuki vypustila posolstvo z Tekovskej hvezdárne v znení "Pozdravy z Levíc, Slovensko, Nitriansky samosprávny kraj, Tekovská hvezdáreň."

Referencie
----------

1. 1 2 3   Tekovská hvezdáreň, [cit. 2018-06-23]. Dostupné online.
2. ↑   *Pracovníci hvezdárne* [online]. Tekovská hvezdáreň v Leviciach, [cit. 2018-06-23]. Dostupné online.
3. 1 2  TASR. Tekovská hvezdáreň vysvetlila pôvod medziplanetárneho oblaku prachu. *teraz.sk* (Bratislava: TASR), 2014-12-02. Dostupné online [cit. 2018-06-23].
4. 1 2   *>> Astronomická mapa České republiky* [online]. Hvezdáreň a planetárium Brno, [cit. 2018-06-23]. Dostupné online.
5. ↑  HEČKOVÁ, Andrea. Tekovská hvezdáreň vyskúšala pojazdné planetárium. *SME* (Bratislava: Petit Press), 2004-11-23. Dostupné online [cit. 2018-06-23]. ISSN 1335-4418.
6. ↑   *Tekovská hvezdáreň v Leviciach oslavuje 55. výročie vzniku* [online]. leviceonline.sk, 2010-12-31, [cit. 2018-06-23]. Dostupné online.
7. ↑   *Významné roky* [online]. Tekovská hvezdáreň v Leviciach, [cit. 2018-06-23]. Dostupné online.
8. ↑  NOVOTNÝ, Pavel. Tekovská hvezdáreň ako prvá pozdravila obyvateľov Venuše. *Hospodárske noviny* (Bratislava: MAFRA Slovakia), 2010-12-08. Dostupné online [cit. 2018-06-23]. ISSN 1336-1996.

|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portál |

Súradnice: 48°12′20″S 18°35′33″V﻿ / ﻿48,205655°S 18,592367°V﻿ / 48.205655; 18.592367
**Jozef Štaudinger** (\* 8. marec 1908, Lučenec – † 8. marec 1981, Bratislava) bol dôstojník, funkcionár KSČ a protifašistický bojovník.

Rodina
------

* otec Štefan Štaudinger
* matka Juliana rod. Breznická

Životopis
---------

Vyučil sa za obuvníka. Robotník v Prešove, v Lučenci, v Banskej Bystrici (1928 – 1933), robotník na stavbe železnice Banská Bystrica-Diviaky (1938 – 1940). Od roku 1945 dôstojník z povolania. Inštruktor oblastného a člen ilegálneho vedenia KSS v Banskej Bystrici. Účastník protifašistického odboja. Zatknutý a väznený v Banskej Bystrici (1940), od roku 1941 v Ilave. Z ilavského väzenia utiekol so skupinou politických väzňov 1. septembra 1944. Počas SNP veliteľ zaisťovacieho tábora v Slovenskej Ľupči s kontroverzným pôsobením. Venoval sa politickej práci v armáde, prispieval do straníckej a vojenskej tlače. V 50. rokoch 20. storočia nebol politicky perzekvovaný, naopak v roku 1954 vystupoval ako svedok v procese s buržoáznymi nacionalistami, kde Gustáva Husáka obvinil z držania ochrannej ruky nad v Slovenskej Ľupči zaistenými „fašistami" (ktorých následne v závere povstania nechal Husák prepustiť) a z popravy partizánov zodpovedných za vraždenie v Hájnikoch.:291 Nositeľ viacerých vyznamenaní.

Referencie
----------

1. ↑  MACHÁČEK, Michal. *Gustáv Husák*. Praha : Vyšehrad, 2017. ISBN 978-80-7601-181-6.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Zápas v korfbale
Videoukážka z korfbalového zápasu, ktorý sa hrá vonku
o kontaktný komplexný šport s viac ako storočnou tradíciou. Hrá sa na ihrisku obdĺžnikového tvaru, veľkosti 40 x 20 m, rozdelenom na 2 polovice. Účelom hry je podobne ako v basketbale hodiť loptu do koša, ktorý stojí na tyčovom stojane vo vnútri každej z hracích polovíc a je vysoký 3,5 m bez odrazovej dosky. Hrací čas je 2 x 30 minút. Každý tím tvoria 4 muži a 4 ženy. Hrá sa v hale, na tráve, na piesku, rekreačne dokonca aj vo vode. Lopty sú podobné futbalovým, ale sú ľahšie.

Celkove je v 60 krajinách po celom svete (2011) registrovaných cca 250 000 hráčov. Najviac (100 000) je ich samozrejme v Holandsku, kde korfbal vznikol a Belgicku (7 000). Na Slovensku je korfbal menšinový šport so základňou cca 50 hráčov v 2 kluboch. Svetový korfbal riadi Medzinárodná korfbalová federácia (IKF), ktorá v tomto športe tiež organizuje majstrovstvá sveta.

Pravidlá
--------

S loptou môže hráč urobiť len dva kroky, dribling nie je povolený. Nesmie sa strieľať, pokiaľ je obranca na vzdialenosť ruky. Je zakázané brať súperovi loptu z ruky, musí byť chytená, keď je vo vzduchu. Je zakázané hrať nohami, behať s loptou a samozrejme faulovať. Jedna polovica tímu plní na začiatku hry obrannú rolu. Po každých dvoch vstrelených košoch si hráči role vymenia. A podstatné pravidlo je, že muž smie brániť iba muža, žena iba ženu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Korfbal**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka IKF (po anglicky)
* Oficiálna stránka Slovenskej asociácie korfbalu

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Korfbal na českej Wikipédii.*
**Zara Maria Larsson** (\* 16. december 1997, Solna, Švédsko) je švédska speváčka a skladateľka. Po prvýkrát sa preslávila už ako 10-ročná v talentovej šou *Talang*, švédskej verzii Got Talent (v Česku a na Slovensku: *Česko Slovensko má talent*). V roku 2012 podpísala nahrávaciu zmluvu s vydavateľstvom TEN Music Group a vydala svoj debutový EP album, *Introducing* (2013). Singel „Uncover" dosiahol prvú priečku vo Švédsku, Dánsku a Nórsku. Vo februári 2013 ocenilo Universal Music Sweden singel platinovou platňou a v júli 2013 bol album *Introducing* certifikovaný trojitou platinovou platňou. Larssonová tiež podpísala trojročný kontrakt s Epic Records v USA v apríli 2013.

Diskografia
-----------

### Štúdiové albumy

* *1* (2014)
* *So Good* (2017)
* *Poster Girl* (2021)
* *Venus* (2024)

Referencie
----------

1. ↑   10 year-old Zara Larsson Wins "Sweden's Got Talent". *Flixxy.com*. Dostupné online [cit. 2017-01-19].
2. ↑  HUNG, Steffen. *swedishcharts.com – Zara Larsson – Uncover* [online].. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Zara Larssonová**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Zara Larsson na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 169893633
* GND: 107987903X
* ISNI: 0000000446453320
* LCCN: no2015019245
* VIAF: 315084941
* WorldCat: lccn-no2015019245
AKM
**AKM** je modernizovaná variácia pušky AK-47.

Táto verzia vznikla v roku 1959 a do služby bola zaradená v roku 1961.

Od pôvodnej verzie je AKM o 700 gramov ľahší, pretože má odľahčené puzdro uzáveru a na jeho výrobu je použitá technológia zvárania kovových výliskov, vďaka čomu je jeho výroba lacnejšia a jednoduchšia. Aj bicí mechanizmus je vylepšený, zabraňuje dopadu kladivka na úderník pred úplným uzavretím záveru. Má spomaľovač kadencie a chránič ústia hlavne pôsobí ako kompenzátor zdvihu a spätného rázu. Dá sa rôzne modifikovať. Napríklad je možné ho vybaviť rôznymi optikami, na hlaveň je možné pripevniť granátomet alebo bajonet, ktorý pri skombinovaní s puzdrom umožňuje strihanie pletiva. Rukoväť a pažbu má vyrobenú z plastu, na rozdiel od AK-47, ktorý ich mal drevené. Variácia so sklopnou kovovou pažbou sa nazýva AKMS.

AKMS

Základné údaje
--------------

* Kaliber: 7.62 x 39
* Dĺžka: 87 cm
* Váha: 3,1 kg
* Kapacita zásobníku: 30 nábojov

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **AKM**
**Ivan Michalec** (\* 4. február 1929, Trenčín – † 16. september 1993, Trenčín) bol architekt, urbanista.

Životopis
---------

Po ukončení štúdií pracoval na Ministerstve výstavby a techniky SSR. Predseda Zväzu architektov, člen komisie EHS v Ženeve. Autor projektov budov a územných plánov, publikácií a článkov. Inicioval vytvorenie strediska URBION v Banskej Bystrici. Vedúci odboru územného plánovania na SKNV v Banskej Bystrici (1976-1990).

Angažoval sa v trenčianskom skautingu.

Ocenenie
--------

* Nositeľ Ceny Dušana Jurkoviča

Referencie
----------

1. ↑  BRABENEC, Vojtech. *Ing. arch. Ivan Michalec, DrSc. : (1929 - 1993) : trenčiansky skaut* [online]. trencan.6f.sk, [cit. 2024-03-20]. Dostupné online.

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000000058356799
* NK ČR: mzk2004261210
* VIAF: 84598156
Goban
Goban
**Goban** (jap. 碁盤) je názov dosky, ktorá pôvodne vznikla pre hru Go, a ktorá môže slúžiť na množstvo ďalších hier. Skladá sa z 18×18 rovnakých štvorcových polí, ale kamene (čierne a biele) sa pokladajú na priesečníky, ktorých je 19×19. Existujú aj menšie *gobany* s 13×13 a 9×9 priesečníkmi. V minulosti sa používala doska s hracou plochou 17x17 priesečníkov. *Goban* na hranie piškvoriek a renju má rozmery 15x15 priesečníkov. Čínske dosky sú zvyčajne štvorcové, japonské a kórejské dosky sú na výšku mierne dlhšie než na šírku aby vyzerali ako štvorec pri pozeraní z pozície sediaceho hráča.

Deväť priesečníkov, ktoré sa v japončine nazývajú hviezdy (japonsky: 星 - hoši), je na *gobane* zvýraznených čiernymi bodkami - tieto body sa používajú na lepšiu orientáciu a takisto aj pri hre s hendikepom (na tieto miesta sa umiestňujú hendikepové kamene).

Tradičný japonský *goban* má zvyčajne tieto rozmery:

|  | mm | Japonské jednotky |
| --- | --- | --- |
| Šírka dosky | 424,2 | 1,4 *šaku* 尺 |
| Výška dosky | 454,5 | 1,5 *šaku* 尺 |
| Hrúbka dosky | 151,5 | 0,5 *šaku* 尺 |
| Vzdialenosť medzi čiarami na šírku | 22 | 7,26 *bu* 分 |
| Vzdialenosť medzi čiarami na výšku | 23,7 | 7,82 *bu* 分 |
| Hrúbka čiary | 1 | 0,3 *bu* 分 |
| Hviezda | 4 | 1,2 *bu* 分 |
| Priemer kameňa | 22,5 | 7,5 *bu* 分 |

(1 šaku = 100 bu = 303 mm)

Hry na gobane
-------------

* Go
* Gomoku, s istými výhradami Piškvorky, Renju, Šesťtvorky
* Ninuki (piškvorky s braním)
* Inersei
**Karol Lovaš** (brat Šavol) (\* 1. október 1976, Trnava, ČSSR) je slovenský kňaz a spisovateľ.

Bol politickým reportérom a moderátorom Rádia Twist. Komentoval priebeh udalostí zatýkania bývalého slovenského premiéra Vladimíra Mečiara vo vile Elektra. Bol autorom relácie Sauna v Rádiu Twist. V rámci nej pripravoval rozhovory napríklad s Ginou Lolobrigidou, Albanom Carrisim, Carlom Pontim ml. Elenou Obraztsovou, Ultrou Violet, Katarínou Kolníkovou, Hanou Zelinovou, Blahoslavom Hečkom a ďalšími. V roku 1996 získal cenu Literárneho fondu ako spoluautor relácie Žurnál. V roku 1999 bol spravodajcom vo vojnovej Juhoslávii. Pravidelne sa hlásil zo srbského Belehradu a kosovskej Prištiny.

V roku 2009 absolvoval Katolícku teologickú fakultu Karlovej univerzity v Prahe. Na Filozofickej fakulte Katolíckej univerzity v Ružomberku absolvoval postgraduálne štúdiá z Teórie a dejín žurnalistiky. Od roku 2016 sa venuje tiež vysokoškolskej pedagogickej činnosti so zameraním na rozhlasovú žurnalistiku. Miestom jeho akademického pôsobenia je Univerzita Karlova.

Pravidelné rozhlasové zamyslenia Karola Lovaša uvádza prvý okruh RTVS – Rádio Slovensko. Od roku 2011 pôsobí a tvorí v dedinke Božejov na Českej Vysočine.

V roku 2018 vydal vo Vydavateľstve Spolku slovenských spisovateľov knižný rozhovor s Alojzom Lorencom: *Je štátny prevrat, na víkend domov neprídem*.

V českom vydavateľskom dome Euromedia vyšlo v roku 2019 rozšírené knižné vydanie rozhovoru s Alojzom Lorencom pod názvom: *Generál, který byl u toho*.

* *Biľakovo svedectvo*. 1999.
* *Človek*. 2000. Kniha básní.
* *Za múrmi kláštora*. 2004.
* *Moje lepšie ja*. 2007. Zbierka poézie
* *Boží šašo*. 2010.
* *18-ročná Slovenská republika*. 2011. Kniha rozhovorov s troma slovenskými prezidentmi.
* *Kto sa chce naučiť bicyklovať musí aj padnúť*. 2012.
* *LOVE kalendár 2014*. 2013. Kalendár s autorovými myšlienkami a fotografiami.
* *Náš Boh nosí zásteru*. 2013.
* *Pojedači Boha*. 2014.
* *Já, neposlušné dítě*. 2016.
* *Je štátny prevrat, na víkend domov neprídem*. 2018. (Knižný rozhovor s Alojzom Lorencom).
* *Generál, který byl u toho*. 2019.

Externé odkazy
--------------

* Autorov blog Archivované 2015-12-01 na Wayback Machine
* Pôvodný autorov blog
* Facebook stránka

Autoritné údaje: * ISNI: 0000000360015696
* NK ČR: xx0145922
* ORCID: 0000-0002-0940-5544
* VIAF: 221498177
RNDr. **Miloš Vystrčil** (\* 10. augusta 1960, Dačice) je český politik, v súčasnosti od 19. februára 2020 predseda Senátu Parlamentu Českej republiky, od roku 2010 senátor za obvod č. 52 – Jihlava, od roku 2000 poslanec krajského zastupiteľstva Vysočiny a od roku 1990 poslanec mestského zastupiteľstva mesta Telč, zároveň od roku 2014 pôsobí ako podpredseda Občianskej demokratickej strany. V minulosti v rokoch 2016 až 2020 zastával funkciu predsedu senátorského klubu ODS, v rokoch 2004 až 2008 slúžil ako hajtman Kraja Vysočina a v rokoch 1998 až 2001 zastával funkciu starostu mesta Telč.

Dňa 19. februára 2020 ho Senát Parlamentu Českej republiky zvolil za svojho predsedu. Vo voľbe porazil nezávislého protikandidáta s podporou TOP 09 a STAN Jiřího Růžičku. Vystrčil zasadol do predsedníckeho kresla po svojom straníckom kolegovi Jaroslavovi Kuberovi, ktorý viedol Senát do svojej náhlej smrti 20. januára 2020.

Je členom Občianskej demokratickej strany.

Vzdelanie a profesijná kariéra
------------------------------

V roku 1978 ukončil Gymnázium Otokara Březinu v Telči. Potom vyštudoval odbor matematika-fyzika na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Jana Evangelistu Purkyně (t.č. Masarykovej univerzity) v Brne. Po absolvovaní povinnej vojenskej služby učil na Gymnáziu Otokara Březinu, kde bol v rokoch 1992 až 1998 zástupcom riaditeľa. Od roku 2009 prednáša na Vysokej škole polytechnickej v Jihlave.

Pozri aj
--------

* Občianska demokratická strana
* Senát Parlamentu Českej republiky
* Zoznam predsedov Senátu Parlamentu Českej republiky

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Miloš Vystrčil**

Externé odkazy
--------------

* oficiálna webová stránka

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Miloš Vystrčil na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Predsedovia Senátu Parlamentu Českej republiky |
| --- |
| Logo Senátu Parlamentu Českej republiky | 
* Petr Pithart (1996 – 1998)
* Libuše Benešová (1998 – 2000)
* Petr Pithart (2000 – 2004)
* Přemysl Sobotka (2004 – 2010)
* Milan Štěch (2010 – 2018)
* Jaroslav Kubera (2018 – 2020)
* Miloš Vystrčil (2020 – súčasnosť)

 | Logo Senátu Parlamentu Českej republiky |

Autoritné údaje: * ISNI: 0000000063258325
* NK ČR: xx0065919
* VIAF: 85729929
Hlava Nemeckého ovčiaka
**Nemecký ovčiak** je psie plemeno uznané v FCI v skupine 1 pod číslom 166. Najškaredší pes na svete.

Pôvod
-----

Pomerne mladé plemeno, ustálené až na prelome 19. a 20. storočia z nemeckých sedliackych psov nejednotného typu. V základných črtách sa zhoduje s ostatnými európskymi ovčiakmi. Hlavnú zásluhu na jeho vzniku má rotmajster Max von Stephanitz, ktorému sa s pomocou iných chovateľov podarilo utvoriť najčastejšie chované plemeno sveta.

Povaha
------

Svojmu pánovi a jeho rodine je nemecký ovčiak veľmi oddaný a verný. Je výborným priateľom a spoločníkom. Ku známym ľuďom je taktiež veľmi priateľský, k ľuďom cudzím však býva nedôverčivý. Pri správnej výchove a dobrom zoznámení nebývajú problémy ani s inými domácimi zvieratami. V styku so psami sa prejavuje jeho hravosť, rád sa s nimi priatelí a komunikuje.

Vzťah k deťom
-------------

Dobre vychovaný pes má k deťom veľmi dobrý, priateľský vzťah. Deti však musia tolerovať potreby psa a nerušiť ho napr. pri odpočinku alebo pri kŕmení. Pri styku s cudzími deťmi je však, ako aj u iných psov, nutný dohľad dospelej osoby, rovnako ako pri styku s veľmi malými deťmi.

Pracovné využitie
-----------------

Toto plemeno môže byť použité v mnohých odboroch ľudskej činnosti. S obľubou je používané v policajnej a vojenskej službe, tiež ako pomocník hasičov a pyrotechnikov, pri vyhľadávaní drog a ďalších látok a pri vyhľadávaní a zachraňovaní zavalených ľudí. Ďalej je nemecký ovčiak používaný ako sprievodca nevidiacich, ako pes pre nepočujúcich alebo robí spoločníka chorým ľuďom v ústavoch. Výborne sa osvedčil taktiež ako ochranca a strážca obchodných objektov a domov. V krajine svojho pôvodu sa stále využíva aj na pasenie stád.

Zvláštne nároky
---------------

Bezpodmienečne vyžaduje výcvik. Hoci je dobrým spoločníkom, mal by mať aj zodpovedajúce zamestnanie. Bohužiaľ, so zreteľom na početnosť nemeckých ovčiakov, nie vždy uvážlivý chov, ako aj na nevhodnú výchovu, sa občas vyskytujú medzi nimi problémové jedince (bojazlivé, agresívne a pod.). Treba však dbať zreteľne na jeho zdravie, pretože ako sa môže stať u každého väčšieho psa, môže sa mu otočiť žalúdok čo býva takmer vždy už smrteľné (príznakom môže byť zväčšené brucho, väčšie množstvo peny tečúcej z tlamy a neschopnosť stáť na nohách). Ovčiak po vyvracaní potravy zo žalúdka často potravu znova skonzumuje. Zateplené psie búdy sú pre toto plemeno v našich klimatických podmienkach vhodný spôsob na ochranu pred mrazmi, ale aj veľkými horúčavami.

Výchova
-------

Vzhľadom k vysokej inteligencii sa tento pes pomerne ľahko vychováva. Dobre, rýchlo a rád sa učí, jeho výchova však musí byť dôsledná a pes vyžaduje mnoho pozornosti a času svojho majiteľa, aby vyrástol na slušného a dobre vychovaného psa. Vhodné je prihlásiť sa so svojim psom do kynologického klubu, základnú poslušnosť však je nutné nacvičiť doma. Tento pes je vhodný k výcviku poslušnosti, aj k ďalšiemu, náročnejšiemu výcviku.

Zdroje
------

https://www.zoohit.sk/magazin/psy/plemena-psov/nemecky-ovciak[nefunkčný odkaz]

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Nemecký ovčiak**
Subsaharská Afrika
**Subsaharská Afrika** alebo staršie **čierna Afrika** je oblasť Afriky na juh od Sahary, oddelená pásmom Sahel.

Geograficky je to územie afrického kontinentu, ktoré leží na juh od púšte Sahara. Politicky pozostáva zo všetkých afrických krajín, ktoré sa nachádzajú, úplne alebo čiastočne, na juh od Sahary (výnimkou je Sudán). Severná časť Afriky sa považuje za časť arabského sveta. Somálsko, Džibutsko, Komory a Mauritánia sú geograficky takisto časťou subsaharskej Afriky, ale tiež časťou arabského sveta.

Subsaharská Afrika sa obyčajne rozdeľuje na 4 podoblastí: západná Afrika, východná Afrika, stredná Afrika a južná Afrika.

Tvorí ju 47 štátov a obýva ju 700 miliónov obyvateľov (začiatok 21. storočia). Tvorí časť najchudobnejšieho kontinentu, hlavne z ekonomického hľadiska: nízke HDP na osobu (1000 dolárov ročne) a nízky index ľudského rozvoja (0,465; svetový priemer je 0,729). Počet hladujúcich ľudí (206 miliónov ľudí) sa v priebehu posledných desiatich rokoch zvýšil o 37 miliónov.

Referencie
----------

1. ↑  Výročná správa FAO, Le Monde (po francúzsky)

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Africký portál |

* Maghreb
**Ryszard Kaczorowski** (\* 26. november 1919, Białystok, Poľsko – † 10. apríl 2010, Pečorsk, Rusko) bol poľský štátnik.

Životopis
---------

Vyštudoval obchodnú školu. Už od útleho veku pôsobil v skautskej organizácii. 

V roku 1940 ho zatkol NKVD a bol odsúdený na trest smrti, ktorý mu znížili na desať rokov v tábore Kolyma. Po uzavretí dohody Sikorski-Majski v roku 1941 bol prepustený a narukoval do armády generála Władysława Andersa. V tom čase dokončil strednú školu. Zúčastnil sa bojov o Monte Cassino. Po druhej svetovej vojne zostal vo Veľkej Británii ako politický emigrant. Do roku 1986 pracoval ako účtovník. Bol tiež predsedom poľskej exilovej skautskej únie.

Kaczorowski sa angažoval v poľskom politickom exile. V roku 1986 sa stal ministrom domácich záležitostí exilovej vlády. Poľská exilová vláda fungovala podľa poľskej ústavy z roku 1935, ktorá umožňovala, aby prezident vymenoval svojho nástupcu pre prípad, že sa prezidentský úrad uvoľní počas vojny. Kazimierz Sabbat vymenoval Kaczorowskiho za svojho nástupcu v januári 1988. Keď Sabbat 19. júla 1989 zomrel, stal sa Kaczorowski poľským prezidentom v exile. 22. decembra 1990 odovzdal insígnie prezidenta do rúk Lecha Wałęsu, ktorý prevzal úrad vo vlasti.

Kaczorowski žil v Londýne a bol čestným občanom takmer tridsiatich poľských miest. Zahynul pri leteckom nešťastí pri ruskom Smolensku 10. apríla 2010.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ryszard Kaczorowski**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ryszard Kaczorowski na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 14652708z
* GND: 122452194
* ISNI: 0000000114468227
* LCCN: no2002101344
* VIAF: 66726142
* WorldCat: lccn-no2002101344
Cholesterol ako typický steroid.
Názvom **steroid** sa označujú polycyklické lipidy zie od cyklopentánoperhydrofenantrénovej kostry, ktorá pozostáva z fenantrénu, ku ktorému je prikondenzovaný pentánový kruh. Rôzne steroidy sa líšia funkčnými skupinami pripojenými k týmto kruhom. Steroidy sú biologicky aktívne zlúčeniny a v rastlinných a živočíšnych bunkách bolo identifikovaných niekoľko stoviek steroidov. V živých organizmoch majú štruktúrnu a regulačnú funkciu.pichajte steroidy do zadecku 

Vo fyziológii človeka a v medicíne sú najvýznamnejšími steroidmi cholesterol, steroidné hormóny a ich prekurzory a metabolity.

Rozdelenie
----------

Steroidy sa delia do rôznych nesystematických skupín podľa biologickej funkcie

* steroly – delia sa na zoosteroly (napr. cholesterol), fytosteroly a mykosteroly (napr. ergosterol)
* žlčové kyseliny – vďaka svojim emulgačným vlastnostiam sa zúčastňujú na trávení a vstrebávaní tukov v organizme, napr. kyselina cholová, kyselina deoxycholová
* steroidné hormóny – delia sa na pohlavné hormóny (napr. testosterón, androgény, estrogény, gestagény...) a hormóny kôry nadobličiek (napr. kortikoidy)

Mechanizmus pôsobenia
---------------------

Steroidy účinkujú tak, že sa naviažu na špecifické receptorové proteíny na povrchu bunky. Naviazanie hormónu na receptor má za následok zmenu v transkripcii génov a zmenu bunkového metabolizmu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Steroid**


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |
**Folklórny súbor Klasy** pôsobí pri *Slovenskom kultúrno–umeleckom spolku hrdinu Janka Čmelíka* v Starej Pazove, v Srbsku.

História a súčasný stav
-----------------------

Od samého založenia roku 1948 spolok má aj folklórnu odbočku. Od roku 1992 táto odbočka pôsobí pod názvom *Folklórny súbor Klasy*. V rámci súboru je činné niekoľko generačných skupín tanečníkov. Hlásia sa k nemu deti materskej škôlky (detská folklórna skupina *Pukance*), žiaci základných škôl, stredoškoláci, študenti, ako aj osvedčení tanečníci a veteráni.

FS Klasy sa zúčastnil početných lokálnych a medzinárodných festivalov. Okrem v Srbsku a na Slovensku, vystupoval aj v Austrálii, Česku, Grécku, Maďarsku, Rakúsku, Slovinsku. Pravidelne sa zúčastňuje Slovenského vojvodinského folklórneho festivalu *Tancuj, tancuj* v Hložanoch. V minulosti sa zúčastňoval aj Akademickej Nitry, Hontianskej parády v Hrušove, Horehronských dní spevu a tanca v Heľpe, Jánošíkových dní v Terchovej, Matičného svetového festivalu slovenskej mládeže v Martine, Medzinárodného festivalu slovenského folklóru Jánošíkov dukát v Rožnove pod Radhoštěm, Medzinárodného folklórneho festivalu na Myjave, Podpolianskych folklórnych slávností v Detve, Podroháčskych folklórnych slávností v Zuberci, Zemplínskych slávností v Michalovciach. Vystupoval aj v Bratislave, Liptovskom Hrádku, Slovenskej Ľupči, Ostrave.

Tanečníkov a početných spevákov FS Klasy na vystúpeniach a koncertoch sprevádza *Slovenský ľudový orchester* SKUS hrdinu Janka Čmelíka. Má približne 20 členov (husle, harmonika, gitara, harfa, basa, kontrabas). Orchester nahral aj niekoľko CD, tiež urobil nahrávky slovenských ľudových piesní pre Staropazovský rozhlas.

FS Klasy má nacvičený rôznorodý repertoár, ktorý obsahuje viac ako 20 choreografií staropazovských tancov, ale aj tancov z rôznych regiónov Slovenska.

Referencie
----------

1. 1 2 3   *Folklórny súbor Klasy* [online]. Stará Pazova: Slovenský kultúrno–umelecký spolok hrdinu Janka Čmelíka, [cit. 2020-02-24]. Dostupné online. Archivované 2020-02-24 z originálu.
2. 1 2  ČUKAN, Jaroslav a kolektív. *Kultúrny potenciál Slovákov v Srieme*. Báčsky Petrovec : Slovenské vydavateľské centrum, 2018. Dostupné online. ISBN 978-86-7103-511-8. Archivované 2020-02-10 z originálu.
3. ↑   *Slovenský kultúrno–umelecký spolok hrdinu Janka Čmelíka zo Starej Pazovy a Folklórny súbor Klasy alebo Kde a ako vznikla Stará Pazova* [online]. Malacky: JankoHraško.sk — studnica slovenského folklóru, 04.01.2008, rev. 2014-03-25, [cit. 2020-02-12]. Dostupné online. Archivované 2014-03-25 z originálu.
4. ↑   *Dni Starej Pazovy v Bratislave* [online]. Bratislava: Úrad pre Slovákov žijúcich v zahraničí, 2018, [cit. 2020-02-12]. Dostupné online. Archivované 2020-02-12 z originálu.
5. ↑   *Ústav pre kultúru vojvodinských Slovákov o Folklórnom súbore Klasy* [online]. Nový Sad: Ústav pre kultúru vojvodinských Slovákov, [cit. 2020-02-24]. Dostupné online. Archivované 2020-02-24 z originálu.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna Facebook stránka SKUS HJ Čmelíka
* Oficiálna webová stránka SKUS HJ Čmelíka Archivované 2020-02-24 na Wayback Machine
**Tisa** (maď. Tisza, nem. Theiß) je druhá najvodnatejšia rieka Slovenska, najdlhší a ľavostranný prítok Dunaja. Dĺžka jej toku na území Slovenska je iba 5,6 km, pričom tvorí hranicu medzi Slovenskom a Maďarskom. Je po nej pomenovaná planétka (13121) Tisza.

Tok rieky
---------

Pramení vo Východných Karpatoch na Ukrajine (veľvysočiny Gorgany 1 880 m n. m. a Čierna Hora (Černogora) 2 061 m n. m.), a to Čierna Tisa na severozápadnom úbočí masívu Bliznice a Biela Tisa na južnom úbočí masívu Hoverla. Potom tečie v pohraničnom území Ukrajiny a Rumunska, potom cez Maďarsko, na krátkom úseku tvorí slovensko-maďarskú hranicu, ďalej tečie cez Maďarsko a vo Vojvodine (v Srbsku) pri Novom Sade ústi do Dunaja.

Rieka je splavná od Dombrádu pri slovenských hraniciach (pred Dombrádom je totiž pontónový most s nízkou podjazdnou výškou a samotná rieka už začína byť dosť plytká). Pre väčšie lode sa v praxi využíva tok od Tokaja, kde sa ako pravostranný prítok vlieva do Tisy rieka Bodrog. V severovýchodnom Maďarsku pri meste Kisköre je obrovská priehrada a retenčná nádrž na energetické účely a zavlažovanie (v súčasnosti aj obľúbené výletné a rekreačné miesto). Tzv. Východný prieplavový kanál Tisu spája s Berettyóm, pravostranným prítokom Kriša.

### Pravé prítoky

Terešva, Trebeľa, Rika, Boržava, Bodrog, Slaná s Hornádom, Eger, Zagyva

### Ľavé prítoky

Viseul, Iza, Samoš, Kriš (=Körös, Cris), Mureš, Begej

Mestá pri Tise
--------------

### Slovensko

* Malé Trakany
* Veľké Trakany
* Čierna nad Tisou

### Rumunsko

* Sighetu Marmaţiei
* Bocicoiu Mare

### Ukrajina

* Rachiv
* Velykyj Byčiv
* Čop
* Chust

### Maďarsko (aj obce)

* Tiszabecs
* Tiszakóród
* Szatmárcseke
* Kisar
* Jánd
* Tiszaszalka
* Tiszavid
* Zsurk
* Záhony
* Győröcske
* Dombrád
* Cigánd
* Tiszabercel
* Timár
* Tokaj
* Tiszatardos
* Tiszalök
* Tiszadada – blízko plavebná komora
* Tiszadob – blízko otvárací pontónový most, dá sa ľahko prepláva s výškou do 1,4 m
* Tiszaújváros – blízko sútok Hornád/Tisza
* Tiszakeszi
* Tiszacsege
* Tiszafüred – prvé mesto na priehrade Kisköre, začiatok jazera Tisza
* Poroszló
* Sarud
* Kisköre – koniec priehrady, plavebná komora
* Tiszasüly
* Tiszaroff
* Nagykörű
* Tiszapüspöki
* Szolnok
* Tiszakécske
* Tiszaalpár
* Csongrád
* Szentes
* Mindszent
* Szeged (Segedín)

**Srbsko**

* Kanjiža
* Senta
* Ada
* Mol
* Bačko Petrovo Selo
* Bečej
* Novi Bečej
* Stari Slankamen - tu ústí do Dunaja

Referencie
----------

1. ↑  Viete, ktorá je druhá najväčšia rieka Slovenska? *V. Petrašovský/blog*[nefunkčný odkaz]

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tisa**

Súradnice: 48°22′44″S 22°07′18″V﻿ / ﻿48,378855°S 22,121658°V﻿ / 48.378855; 22.121658
**Škoda 52 T** (obchodný názov **Škoda ForCity Plus Praha 52T**) je električka vytvorená pre české hlavné mesto Prahu firmou Škoda Transportation.

Konštrukcia
-----------

Škoda 52T je súčasťou série ForCity Plus. Jedná sa o jednosmernú plne nízkopodlažnú päťčlánkovú električku. Vozidlo má päticu dvojkrídlových dverí nachádzajúcich sa v prvom, treťom a piatom článku. Disponuje štyrmi podvozkami, z ktorých dva otočné sú pod krajnými článkami a dva čiastočne otočné pod druhým a štvrtým článkom. Všetky podvozky sú hnacie, pričom v podvozku sa nachádzajú vždy dva asynchrónne motory, z ktorých každý poháňa dvojicu kolies na jednej strane podvozku za sebou. Vďaka tomu bola oproti ostatným modelom radu ForCity Plus dosiahnutá 100% nízkopodlažnosť u všetkých sedadiel, ktoré tak nie sú umiestnené na podestách.

Dodávky električiek
-------------------

V súvislosti s rozširovaním električkovej siete a obnovou vozového parku vypísal v novembri 2022 Dopravný podnik hl. m. Prahy súťaž až na 200 nízkopodlažných jednosmerných električiek. S prvou časťou dodávky sa počítalo v priebehu roka 2025. Víťazom súťaže sa v novembri 2023 stala Škoda Transportation, okrem nej podala ponuku do finálnej časti súťaže iba spoločnosť Stadler Rail.

Dodaných má byť 40 električiek v hodnote 82,5 miliónov korún za jeden kus. Prvých 20 električiek má byť dodaných od 1. januára do 2. decembra 2025, ďalších 20 potom v roku 2026. Pri celom využití opcie na ďalších 160 vozidiel by mala byť posledná električka dodaná do Prahy v roku 2032.

Referencie
----------

1. ↑   *Nové tramvaje pro Prahu představeny* [online]. dpp.cz, 2024-01-10, [cit. 2024-03-06]. Dostupné online.
2. ↑  SŮRA, Jan. *Chcete číst Zdopravy.cz?* [online]. zdopravy.cz, 2022-11-21, [cit. 2024-03-06]. Dostupné online.
3. 1 2  Československý dopravák. *Škoda ovládla výběrové řízení na 200 tramvají pro Prahu* [online]. 2023-11-09, [cit. 2024-01-12]. Dostupné online.
4. ↑  NEVYHOŠTĚNÝ, Jan. *Chcete číst Zdopravy.cz?* [online]. zdopravy.cz, 2024-01-10, [cit. 2024-03-06]. Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Škoda 52T na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Električky vyrábané spoločnosťou Škoda Holding |
| --- |
| Elektra | 
* 06 T (Cagliari)
* 10 T (USA)
* 13 T (Brno)
* 14 T (Praha)
* 16 T (Vroclav)
* 19 T (Vroclav)

 |
| ForCity | 

|  |  |
| --- | --- |
| Classic | 
* 18 T (Eskišehir)
* 26 T (Miskolc)
* 28 T (Konya)
* 35 T (Kamenica)

 |
| Plus | 
* 29 T (Bratislava)
* 30 T (Bratislava)
* 52 T (Praha)

 |
| Alfa | 
* 15 T (Praha, Riga)

 |
| Smart | 
* Artic (Helsinki)
* 36 T (Rhein-Neckar)
* 37 T (Rhein-Neckar)
* 38 T (Rhein-Neckar)
* 39 T (Ostrava)
* 40 T (Plzeň)
* 41 T (Bonn)
* 45 T (Brno)

 |

 |
| *Modernizácie a nezaradené* | 
* 01 T (Plzeň)
* 02 T (Liberec)
* 03 T „Astra"/„Anitra" (Česko)
* 05 T „Vektra" (prototyp)
* 27 T (Čching-tao)

 |