**Bertolt Brecht** (alebo *Bert Brecht*, rodným menom *Eugen Berthold Friedrich Brecht*) (\* 10. február 1898, Augsburg – † 14. august 1956, Berlín) bol nemecký spisovateľ, divadelník, dramatik, režisér a teoretik drámy. Bol najvplyvnejší nemecký dramatik a lyrik 20. storočia. Je zakladateľom tzv. epického divadla.

Život
-----

Do literatúry vstúpil na konci 1. svetovej vojny, keď uverejnil básne proti vojne. Po maturite začal nesystematicky študovať medicínu, prírodné vedy a literatúru, no už o rok musel štúdium prerušiť, pretože musel narukovať ako sanitárny vojak do augsburského lazaretu. 

V tomto období spoznal aj Paulu Banholzerovú, ktorá s ním roku 1919 mala syna Franka, ktorý neskôr padol ako nemecký vojak v Rusku. V roku 1922 si vzal herečku a opernú speváčku Marianne Zoffovú, s ktorou mal o rok neskôr dcéru Hanne. Krátko nato spoznal svoju neskoršiu ženu Helene Weigelovú. Roku 1924 sa narodil jeho druhý syn Stefan.

Roku 1923 sa Brecht stal dramaturgom divadla v Mníchove a roku 1924 na pozvánku riaditeľa Nemeckého divadla v Berlíne (Deutsches Theater) Maxa Reinhardta dramaturgom tohto divadla. Už od roku 1920 ale často chodieval do Berlína, aby si vytvoril kontakty.

Roku 1926 začal študovať marxizmus, v rokoch 1928 – 1929 navštevoval marxistickú robotnícku školu, kde sa najmä venoval ekonomickým otázkam. V tomto období vytvoril aj niekoľko poučných marxistických hier.

Roku 1927 sa Brecht rozviedol s Marianne Zoffovou. Po svadbe s Helene Weigelovou v roku 1930 prišla na svet dcéra Barbara.

Roku 1933, potom ako fašisti zakázali jednu jeho hru a deň po podpálení Ríšskeho snemu, utiekol do Švajčiarska (cez Prahu a Viedeň) a odtiaľ do Dánska. V roku 1933 nacisti verejne spálili všetky jeho knihy. Po piatich rokoch pobytu v roku 1939 opustil Dánsko, potom bol rok vo Švédsku, krátko vo Fínsku a napokon v lete 1941 išiel cez Moskvu a transsibírsku magistrálu do Vladivostoku a odtiaľ loďou do USA. 

V polovici 30. rokov začal uplatňovať princípy epického divadla (pozri dole). 

V USA býval pri Hollywoode, ale jeho nádej, že zohrá úlohu vo filmovom biznise sa nesplnila. Aktívne vystupoval proti fašizmu a vojne, ale sám sa označil za „učiteľa bez žiakov", lebo Američanov veľmi nezaujímal. V októbri roku 1947 ho vypočúval známy americký Výbor pre neamerickú činnosť pre podozrenie z „komunizmu". O deň neskôr utiekol cez Paríž do Zürichu, kde strávil jeden rok, lebo Švajčiarsko bolo jedinou krajinou, kde mal povolený vstup (do Nemecka nesmel).

Začiatkom roku 1949 sa nakoniec s česko-slovenským pasom presťahoval cez Prahu do Východného Berlína (NDR). So svojou ženou Helenou Weiglovou tu v tom istom roku založil svetoznáme divadlo Berliner Ensemble (Berlínsky súbor). Tu dostal Brecht príležitosť prakticky si overiť a uskutočňovať svoje dramaturgicko-estetické názory, tak ako ich formuloval vo svojich teoretických štúdiách a v modele epického divadla.

Hoci žil v NDR, autorské práva na jeho diela mala švajčiarska spoločnosť a dostával odmeny v tvrdej mene. Okolo Východného Berlína jazdieval v predvojnovom aute DKW, čo bol zriedkavý luxus v chudobnom povojnovom Berlíne.

Roku 1950 získal aj rakúske občianstvo. Friedrich Torberg spolu s Hansom Weigelom v Rakúsku presadili bojkot uvádzania jeho diel v Rakúsku, ktorý trval až do roku 1962.

V roku 1949 dostal Národnú cenu NDR, roku 1954 Medzinárodnú Leninovu cenu „Za upevnenie mieru medzi národmi".

Epické divadlo
--------------

Svoje „epické divadlo" Bertolt chápal tak, že chcel vzbudiť v divákovi nie len emocionálne, ale najmä racionálne pocity, primäť ho k premýšľaniu. Preto, aby odpútal diváka od prežívania deja, využíval rôzne techniky (songy, film, zmena kulís pred očami diváka a pod.). Mení sa aj herecký výraz – herec už neprežíva postavu, ale ju predstavuje. „Epické" znamená popretie „dramatického", tak ako ho vyjadrovalo meštiacke iluzívne divadlo vo svojej záverečnej fáze. Brecht sa opieral najmä o čínske, indické a čiastočne aj alžbetínske divadlo, pretože tieto divadlá boli epické v Brechtovom zmysle. Cieľom epického divadla má byť zmena diváka a tým aj spoločnosti.

Dielo
-----

Naše divadlá uviedli po vojne takmer všetky Brechtove hry. Najznámejšia je Žobrácka opera, ktorú uviedol v zaujímavej inscenácii E.F. Burian už v roku 1930. Najreprezentatívnejšia je hra Kaukazský kriedový kruh.

Okrem dole uvedených divadelných hier písal aj lyriku a prózu.

### Divadelné hry (chronologicky)

**Poznámka:** Mnohé z Brechtových hier boli uvedené až niekoľko rokov po ich napísaní. Prvý dátum označuje rok napísania hry, rok za lomkou (/) označuje rok jej prvého javiskového uvedenia.

* 1918/1926: *Baal* (Baal), v úprave Kamila Peteraja/ Richarda Müllera a Andreja Šebana sa premiéra hry konala dňa 7. apríla 1989 v martinskom Divadle SNP.
* 1918-1920: *Bubny v noci* (Trommeln in der Nacht)
* 1921-1923: Im Dickicht der Städte
* 1924-1925: *Chlap ako chlap* (Mann ist Mann)
* 1928: *Opera za tri groše*, starší preklad *Žobrácka opera*, (Die Dreigroschenoper); s hudbou Kurta Weilla
* 1928-1929: Das Badener Lehrstück vom Einverständnis
* 1929: Der Lindberghflug
* 1929/1930: *Vzostup a pád mesta Mahagonny* (Die Aufstieg und Fall der Stadt Mahagonny); s hudbou Kurta Weilla
* 1929: *Ten, čo vraví áno* (Der Jasager)
* 1930: Die Maßnahme
* 1929/1959: *Svätá Jana z jatiek* (Die heilige Johanna der Schlachthöfe)
* 1930: *Ten, čo vraví nie* (Der Neinsager)
* 1930/1932: *Matka* (Die Mutter); dramatizácia rovnomenného Gorkého románu
* 1931/1936: *Výnimka a pravidlo* (Die Ausnahme und die Regel)
* 1933: *Sedem smrteľných hriechov malomeštiaka* (Die Sieben Todsüden der Kleinbürger)
* 1935-1938: *Strach a bieda Tretej ríše* (Furcht und Elend des Dritten Reiches)
* 1937: *Pušky pani Carrar* (Die Gewehre der Frau Carrar)
* 1938/1943: *Život Galileiho* (Leben des Galilei)
* 1939/1941: *Matka Guráž a jej deti* (Mutter Courage und ihre Kinder)
* 1940/1943: *Dobrý človek zo Sečuanu* (Der Gute Mensch von Sezuan)
* 1941: Das Verhör des Lukullus
* 1941: *Pán Puntilla a jeho sluha Matti* (Herr Puntila und sein Knecht Matti)
* 1941/1961: *Zadržateľný vzostup Artura Uiho* (Der aufhaltsame Aufstieg des Arturo Ui)
* 1941-1944: *Príbeh Simony Machardovej* (Die Gesichte der Simone Machard); spolu s L. Feuchtwangerom
* 1941-1944: *Švejk v druhej svetovej vojne* (Schweyk im Zweiten Weltkrieg)
* 1945: *Kaukazský kriedový kruh* (Der kaukasische Kreidekreis)
* 1948: *Dni komúny* (Die Tage der Commune)

Adaptácie
* 1947: *Antigona* (podľa Sofoklovej hry *Antigona*)
* 1952-1955: *Coriolan* (podľa Shakespearovej hry *Coriolanus*)

Jednoaktovky
* 1919: *Malomeštiakova svadba* (Die Kleinbürgerhochzeit)
* Der Bettler oder Der tote Hund,
* Er treibt einen Teufel aus,
* Lux in Tenebris,
* Der Fischzug,
* Dansen,
* Was kostet das Eisen?,
* Die sieben Todsünden der Kleinbürger

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Bertolt Brecht**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bertolt Brecht**

Autoritné údaje: * abART: 13410
* BnF: 11893857f
* GND: 118514768
* ISNI: 0000 0003 6863 6577
* LCCN: n79018801
* NK ČR: jn19990001059
* SNK: 150704
* ULAN: 500220023
* VIAF: 2467372
* WorldCat: lccn-n79018801