recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Batón** (starogr. *Βάτων*) bol grécky sochár na rozhraní 3. a 2. storočia pred Kr.

Batón je menej známy grécky sochár, ktorý tvoril zrejme hlavne v Aténach a Eleusine koncom 3. a začiatkom 2. storočia pred Kr. O jeho sochárskej tvorbe nám podáva svedectvo rímsky spisovateľ Plínius a nepriamo aj niekoľko epigrafických nálezov s jeho signatúrou na podstavcoch jeho diel. Tieto nápisy uvádzajú, že pochádzal z Hérakleie, bližšie neupresneného starogréckeho sídla (tento názov malo viac sídiel, preto sa označovali ako napr. Hérakleia Pontiké - Hérakleia Pontská atď.)

Plínius uvádza, že Batón zhotovil sochy božstiev Apolóna a Héry, ktoré stáli v chráme Concordia v Ríme. Podľa jeho ďalšieho záznamu bol aj autorom sôch športovcov, ozbrojencov a lovcov. Vedeckým skúmaním sa zistilo, že na jednom z dvoch podstavcov objavených v Aténach bola socha sediacej ženy alebo bohyne. Socha na podstavci nájdenom v Eleusine stvárňovala pravdepobne muža.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Baton*
2. 1 2  Inscriptiones Graecae, *IG II² 4280*
3. 1 2  Inscriptiones Graecae, *I.Eleusis 212*
4. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3.
5. ↑  Inscriptiones Graecae, *IG II² 4281*
6. ↑  Plínius, *Naturalis Historia*, 34,73.
7. ↑  Ovid; James George Frazer. *Fastorum libri sex: The Fasti of Ovid*. London : Cambridge University Press, 2015. ISBN 978-1-108-08323-2. S. 46.
8. ↑  Plínius, *Naturalis Historia*, 34,90.
**Anna Pivková** (\* 28. jún 1835, Hybe – † 18. február 1921, Bratislava) bola slovenská aktivistka za práva žien.

Životopis
---------

Študovala na dievčenskej škole v Liptovskom Hrádku, po vydaji za Ambróza Pivka žila v Martine, kde sa zapájala do verejného a kultúrneho života. Bola zakladajúcou členkou a prvou predsedníčkou spolku *Živena* prostredníctvom ktorého udržiavala národno-obrodenecké aktivity aj po zatvorení Matice slovenskej.

Písala články o potrebe vzdelávania žien, vyzdvihovala ich hrdosť a národné povedomie. V roku 1870 vydala v časopise *Orol* článok pod názvom *O domácej výchove ženského pohlavia*. Snažila sa o otvorenie vyššej dievčenskej školy v Martine, no v dôsledku nepochopenia, nepriazne, nedostatku financií a kvalifikovaných učiteliek sa jej to nepodarilo.

Pochovaná je v Jasenovej.

Referencie
----------

1. 1 2   *Biografický lexikón Slovenska*. Zväzok VII O – Q. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2020. 718 s. ISBN 978-80-8149-127-6. S. 478.

Zdroje
------

* PIVKOVÁ, Anna. In:  *Lexikón slovenských žien*. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2003. 288 s. ISBN 80-89023-30-4. S. 191.
* Vrzgula, M. Slovensko na energetickej mape Európy. In:

Autoritné údaje: * SNK: 160858
* VIAF: 3427156565692723500009
**Anochos** alebo **Anochas** (starogr. *Ἄνοχος, Ανοχάς* – *Anochos, Anochas*) bol dvojnásobný olympijský víťaz v roku 520 pred Kr.

Anochos z Tarentu zvíťazil na 65. olympijských hrách v roku 520 pred Kr. v behu na jedno stadion a v behu na dve stadiá. Na hrách v Olympii bol beh na jedno stadion (192,27 metra) najstaršou súťažnou disciplínou, zavedenou už na počiatku hier, t. j. v roku 776 pred Kr. a zostal jedinou do roku 720 pred Kr. keď do programu súťažných disciplín zaradili aj beh na dve stadiá. Beh na jedno stadion sa ale aj po zavedení ďalších disciplín vždy považoval za hlavné preteky, menom jeho víťaza sa označovala celá olympiáda.

Staroveký grécky cestovateľ a spisovateľ Pausanias zaznamenal, že v olympijskej *Altide* sa náchádzala aj socha tarentského Anocha. Pausanias o tom uvádza: „*Podoba Tarenťana Anocha, syna Adamatova, víťaza v stadiu i v diaulu, je dielo argejského Agelada.*"

Antické písomné zdroje uvádzajú, že počas olympijskej súťaže Anocha, zaradili do programu hier beh ťažkoodencov.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Eusebios, *Kronika* 2,193.
2. 1 2 3  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,14,11.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 199.
4. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 5,8,6.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.
6. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,10,4.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Dva havrany Huginn a Muninn na Odinových pleciach
**Huginn** (staroseverčina „*myšlienka*") a **Muninn** (staroseverčina „*pamäť*" / „*myseľ*") sú v severskej mytológií dva havrany, ktoré lietajú po svete Midgard a nosia bohovi Odinovi informácie.

Sú spomenutí v *Poetickej Edde*, v *Prozaickej Edde* a v *Heimskringle*, v diele ktoré zozbieral Óláfr Þórðarson - *Tretí Gramatický Spis* a v básniach skaldov. Ich mená sú občas moderne zanglikanizované ako **Hugin** a **Munin**.

V *Poetickej Edde*, vyjadruje Odin strach o havrany, aby sa bezpečne vrátili z ich denných letov. *Prozaická Edda* opisuje Odina ako „havranieho" boha kvôli jeho spojeniu s Huginnom a Muninnom. V *Prozaickej Edde* a v *Treťom Gramatickom Spise* sú havrany opisované ako sedia na Odinových ramenách. *Heimskringla* vraví, že Odin dal havranom schopnosť rozprávať.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Huginn and Muninn na anglickej Wikipédii.*

  


| * z
* d
* u
Severská mytológia |
| --- |
| Severskí bohovia | 
* Asovia
* Vanovia
* Dísy
* Obri
* Elfovia
* Valkýry
* Einherjovia
* Norny
* Odin
* Thor
* Frey
* Freya
* Loki
* Baldr
* Týr
* Yggdrasil
* Ginnungagap
* Ragnarök

 | Kresba Thórovho kladiva z roku 1877 |
| Literárne zdroje | 
* Poetická Edda
* Prozaická Edda
* Ságy
* Snorri Sturluson
* Runy
* Runové kamene
* Staroseverčina

 |
| Severská kozmológia |
**Hugo Gold** (\* 14. október 1895, Viedeň – † 20. november 1974, Tel Aviv) bol židovský historik a nakladateľ.

Život
-----

Hugo Gold sa narodil vo Viedni a ako rakúsko-uhorský vojak bol počas prvej svetovej vojny zajatý a internovaný na Sibíri. Po návrate z Ruska absolvoval Nemeckú univerzitu v Brne a roku 1928 obhájil dizertačnú prácu *Die Einwanderung der Juden in Mähren*. Roku 1924 prevzal po svojom strýkovi brnenské sionistické nakladateľstvo *Hickl's Jüdischer Volkskalender* a okrem rovnomenného kalendára vydával tiež týždenník *Jüdische Volksstimme* a *Zeitschrift für die Geschichte der Juden in der Tschechoslowakei*. Gold vydával odborné aj beletristické diela židovských autorov (Hermann Ungar, Max Zweig a i.). Dôležitým počinom sa tiež stali zborníky o dejinách Židov v českých krajinách (1929 *Die Juden und Judengemeinden Mährens in Vergangenheit und Gegenwart*, 1934 *Die Juden und Judengemeinden Böhmens in Vergangenheit und Gegenwart*).:189-191

Po vzniku Protektorátu Čechy a Morava Gold roku 1940 emigroval do Palestíny a v Tel Avive vzápätí založil nakladateľstvo Olamenu, v ktorom publikoval práce nemecky píšucich autorov. Ďalej sa tiež venoval dejinám Židov na území bývalého Rakúska-Uhorska. Za svoju činnosť bol ocenený okrem iného roku 1967 Cenou Theodora Körnera za literatúru a bol členom PEN klubu.:191-192

Referencie
----------

1. 1 2  MIROSLAVA, Kyselá. Hugo Gold a činnost jeho brněnského nakladatelství. In:  *Židé a Morava XVI*. Kroměříž : Muzeum Kroměřížska, 2010. ISBN 978-80-85945-60-7. (po česky)

Externé odkazy
--------------

* História židovských obcí v Čechách, digitalizovaná kniha

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hugo Gold na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 118419
* GND: 105708852
* ISNI: 0000 0003 5956 4348
* LCCN: n81136702
* NK ČR: mzk2005269901
* VIAF: 218697969
* WorldCat: lccn-n81136702
**Adolf Husár** (maď. Huszár Adolf; \* 18. jún 1842, Banská Bystrica-Jakub – † 21. január 1885, Budapešť) bol uhorský sochár.

Rodina
------

* otec Eliáš Husár
* matka Eva rod. Delretová

Životopis
---------

Za umeleckého zlievača sa vyučil u A. Fernkorna, u H. Gassera, 1870-1872 študoval na AVU vo Viedni u F. Bauera, krátko u K. Zumbuschsa. Od 1871 pôsobil v Budapešti, 1897 prof. Všeobecnej kresliarskej školy. Popredný reprezentant maď. monumentálneho sochárstva, charakteristický akademickým štýlom. Podnikol študijnú cestu po Nemecku a Taliansku. Na Slovensku sú jeho práce z mladosti v banskobystrickom múzeu, neskoršie vo Východoslovenskom múzeu v Košiciach.

Dielo
-----

* náhrobník richtára J. Glabitsa (cintorín v Banskej Bystrici)

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike riadok 86 - farnosť Banská Bystrica

Autoritné údaje: * abART: 55710
* GND: 1203576277
* VIAF: 5133158070676608780009
* Web umenia: 4209
**Augustín Kubíni** (*Kubinyi de Felsőkubin*, maď. *Kubinyi Ágoston*; \* 30. máj 1799, Lučenec-Vidiná  –  † 19. september 1873, Budapešť) bol prírodovedec a múzejník zemianskeho pôvodu.

Jeho otec Ondrej Kubíni (*Kubinyi de Felsőkubin*), matka Eva rod. Prónaiová (*Prónay de Tótpróna et Blatnicza*) a brat František Kubíni.

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici a na kolégiu v Debrecíne, právo na univerzite v Budapešti. Od roku 1821 pôsobil v správe Novohradskej stolice, riaditeľ Maďarského národného múzea v Budapešti, riadiaci člen UAV. Záujem o prírodné vedy v ňom vzbudil na banskobystrickom gymnáziu prof. Andrej Zipser. Spoluzakladateľ a začas predseda Uhorskej geologickej spoločnosti. Skúmal archeologické lokality v Rimavskej Sobote, Cinobani, Pohorelej, florizoval v Liptove a na Kráľovej Holi. Autor knižných prác, botanických, prírodovedeckých, archeologických, numizmatických, cirkevnopolitických štúdií. Člen vedeckých spoločností. Nositeľ viacerých vyznamenaní.

Referencie
----------

1. ↑  ŠKOVIEROVÁ, Angela. *Seminár Dejiny knižnej kultúry Novohradu* [online]. [Cit. 2011-08-06]. Dostupné online.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike - farnosť Tomášovce; pokrstený ako Augustinus Emericus Kubiny de Felsőkubin

Autoritné údaje: * GND: 117551384
* ISNI: 0000 0000 1337 7430
* PIM: PIM62417
* SNK: 150252
* VIAF: 15549198
**Výchovná animácia**

Vo všeobecnosti, v širšom význame, pojem animácia zahŕňa akúkoľvek činnosť človeka, ktorý prebúdza druhých k aktivite, organizuje a sprevádza ich, aby v nej zotrvávali tak, aby aktivita splnila svoje poslanie. Animovať je možné firemné stretnutie, trávenie času na dovolenke, predzápasové publikum, detský karneval atď.

Pedagogický slovník (Průcha, 1998) definuje animáciu ako výchovnú metódu založenú na nedirektívnych a akčných metódach povzbudzovania mladých k hľadaniu vlastnej cesty životom a schopnosti realizovať svoju slobodu a autonómiu.

Ide o to, vytvoriť ľuďom tak zaujímavú ponuku konštruktívnych činností, že rôzne formy protispoločenského správania stratia samy svoju príťažlivosť bez moralizovania a zakazovania.

Niektorí autori spájajú animáciu s výchovou zážitkom, k čomu treba dodať, že napriek tomu, že animácia využíva intenzívne zážitkové momenty, prvoradou pre ňu stále zostáva **vzťah**. Len vzťah dokáže odolať veľkej konkurencii zábavného priemyslu, ktorý ponúka veľké spektrum zážitkov a pre ich produkciu má o mnoho lepšie predpoklady.

Iní autori (Brestovanský, 2007) preto vnímajú animáciu širšie. Animácia nie je len metódou, ide skôr o celkový výchovný prístup vsadený do preventívneho výchovného systému podporený osobným vzťahom, ktorý využíva overené výchovné metódy, ale v dynamickom procese vzájomného ovplyvňovania tiež vytvára nové (delegovanie, zážitok a pod.). Ich efektivita je posilnená v rámci možností neustálou prítomnosťou – asistenciou animátora (vychovávateľa) v dôležitej referenčnej skupine v živote dieťaťa. Ide tak o celkový proces, prostredníctvom ktorého sa skupina podporuje alebo podnecuje k mysleniu, rozhodovaniu a spoločnému konaniu s cieľom meniť skutočnosť.
Čapla (2000) považuje v súlade zo základnou saleziánskou koncepciou animáciu za výchovnú prítomnosť, časom povýšenú na spoločenstvo. Je to ochota žiť uprostred skupiny detí alebo mladých, ktorá má viacero charakteristík:
• fyzická prítomnosť na všetkých miestach v priamom kontakte s mladými, pri akejkoľvek činnosti,
prítomnosť a účasť na ich živote, hre, práci, pri štúdiu, pri modlitbe, pri odpočinku... so sympatiou k tomu, čo majú radi,
• bratská a priateľská prítomnosť - v srdečnom ovzduší sa ľahšie prijímajú rady a reakcie vychovávateľa,
• činná prítomnosť, ktorá prináša iniciatívu a tvorivú fantáziu,
• prítomnosť oduševňujúca (anima = duša), motivuje k zodpovednosti, k prijatiu hodnôt,
• svedecká prítomnosť – svojim prejavom a správaním sa vychovávateľ stáva svedkom hodnôt, ktoré mladým predstavuje.

Externé odkazy
--------------

* referaty.atlas.sk
Zubný kaz
**Zubný kaz** (lat. *caries dentis*) je choroba tvrdých zubných tkanív, ktorá sa prejavuje rozpadom skloviny a zuboviny.

Zubný kaz spôsobujú ústne mikroorganizmy, tzv. kariogénne mikroorganizmy, najčastejšie druhy *Streptococcus mutans* a *Streptococcus sobrinus*. Mikroorganizmy vytvárajú na zuboch zubný povlak, tzv. plak. Ďalším faktorom vzniku zubného kazu je príjem potravy a jej frekvencia. Kariogénna je hlavne potrava s vysokým obsahom jednoduchých skvasiteľných (chem. fermentovateľných) sacharidov (mono-, di- a oligosacharidy). Zubný kaz spôsobuje aj príjem potravín označených ako DIA, tzn. pre diabetikov. Tieto potraviny totiž majú glukózu nahradenú fruktózou a ta je tiež skvasiteľná - dá sa premeniť na organické kyseliny. Fermentáciou jednoduchých sacharidov vznikajú organické kyseliny, napríklad kyselina mliečna, kyselina propiónová, kyselina valérová. Tieto kyseliny znižujú pH dutiny ústnej. Kritická hodnota pre rozpúšťanie - demineralizáciu skloviny je 5,2 až 5,7, pre zubovinu 6,3 až 6,7.

Bolesť zuba začína v okamihu, keď kaz prenikne k vrstve zuboviny, ktorá leží pod sklovinou. Bolesť je prechodná, prichádza pri jedení alebo pití horúceho, studeného či sladkého. Pri postupe kazu do hĺbky sa mikroorganizmy dostávajú do zubnej drene a vzniká jej zápal (lek. *pulpitis*). Bolesť je trvalá a poškodenie zubnej drene je nezvratné. Ak bolesť dočasne ustúpi, znamená to, že nervy v zubnej dreni odumreli. Zápal pokračuje, v zube sa tvorí hnis a bez liečby môže dôjsť k zápalu priľahlej kosti (lek. *periodontitis*). Stála bolesť sa zmení na skusovú bolesť. Pri prieniku hnisu cez kosť čeľuste do ústnej dutiny dôjde k definitívnej úľave a vzniku dlhodobého (chronického) spojenia okolozubného priestoru a úst, tzv. fistula.

Kaz mliečnych zubov treba lekársky ošetriť, lebo stav mliečnych zubov hrá rozhodujúcu úlohu pre kvalitu druhej dentície - konečného chrupu.

Externé odkazy
--------------

* Charakteristika, príčiny, príznaky, diagnostika, priebeh a liečba zubného kazu

  


| * z
* d
* u
Zuby a zubné lekárstvo |
| --- |
| Anatómia | 
* zub
* korunka
* zub múdrosti
* chrup

 |
| Choroby | 
* zubný kameň
* zubný kaz
* zápal ďasien
* zápach z úst
* zápal ozubice
* xerostómia (suchosť úst)

 |
| Prevencia | 
* zubná niť
* zubná kefka
* zubná pasta
* zubná voda
* fluoridácia
* odstraňovač zubného povlaku

 |
| Liečba | 
* vytrhnutie
* zubná protéza
* umelý chrup
* Novocaines
* lokálna anestézia
* oklúzia

 |
| Prístroje a materiály | 
* dentálny amalgám
* zubná vŕtačka
* zubný implantát
* laboratórna technológia
* zubný mostík

 |
| Odbory | 
* regeneratívna stomatológia
* telestomatológia

 |
**Augustín Paštéka** (\* 9. jún 1903, Opoj – † 4. marec 1972, Čadca) bol slovenský pedagóg a matematik.

Životopis
---------

Narodil sa v Opoji pri Trnave.

Patril medzi priekopníkov a propagátorov matematickej olympiády od jej založenia. Pomáhal pri organizovaní podujatí (semináre, školenia, inštruktáže a pod.) a zabezpečoval jednotlivé kolá kategórií A, B, C aj bývalej D na ktorých sa aj osobne zúčastňoval prednáškami. Podával návrhy na súťažné úlohy a pomáhal pri opravovaní súťažných úloh.  

Dlhé roky bol referentom matematickej olympiády v okresoch kde pôsobil. Bol členom Jednoty českých a slovenských matematikov a fyzikov (JČSMF) a výboru pobočky JČSMF v Žiline.  

Mimo svojej úspešnej pedagogickej činnosti bol vášnivým rybárom, včelárom a maliarom. 

Zomrel 4. marca 1972 v Čadci, pochovaný je vo Zvolene.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.
**Till Lindemann** (\* 4. január 1963, Lipsko) je nemecký hudobník a básnik, známy predovšetkým ako hlavný spevák v skupine Rammstein.

Život a kariéra
---------------

Till prežil nešťastné detstvo v malej dedinke Wendisch-Rambow s o šesť rokov staršou sestrou a nevlastným otcom, ktorý na ňom uplatňoval veľmi prísnu výchovu. Jeho otec sa volal Werner Lindemann, bol básnik. Jeho matka, Brigitte Lindemann, je spisovateľka. Keď mal 11 rokov, nastúpil do športovej školy v Rostockom športovom klube. Jeho rodičia sa rozviedli, keď mal 12 rokov. V rokoch 1976 – 1979 pretekal v plávaní a mal dokonca aj možnosť zúčastniť sa na ME; plaveckú kariéru ukončil kvôli zdravotným ťažkostiam. Roku 1979 úspešne dokončil školu. Po absolvovaní povedal: „Nikdy som nemal rád športovú školu, ale ako dieťa si nemôžete vyberať." 

Jeho prvá práca bola vo firme na spracovanie rašeliny, lenže odtiaľ ho po 3 dňoch vyhodili. Potom pracoval ako tesár, technik v galérii a nakoniec plietol košíky. 

V roku 1985, keď mal 22 rokov, narodila sa mu prvá dcéra Nele. Neskôr sa s jej matkou rozviedol. V roku 1986 začal hrať v skupine First Arsch na bicie. Bola to Schwerinská punková kapela. Vydali jeden album *Saddle up*. 

Po roku 1990 sa Till pustil do písania textov, ktoré boli väčšinou založené na slovných obratoch. V roku 1994 vyhrali zápis v Berlíne a mohli si nahrať 4 piesne v profesionálnom štúdiu. Potom sa presťahoval do Berlína. 

Jeho otec zomrel v novembri 1992 na otravu alkoholom. Spopolnili ho v kostole blízko Wendisch-Rambow. Till o ňom neskôr napísal skladbu „Heirate mich". 

Druhú dcéru Mariu-Louise mal v roku 1993 s Anjou Köseling, jeho formálnou manželkou. Anja zverejnila, že jej Till počas manželstva nadával a dokonca ju aj bil. Údajne odmietal platiť podporu na ich dcéru. Till sa k tomu nikdy nevyjadril. V jednom rozhovore povedal, že od veku 50 rokov bude väčšinu času tráviť so svojimi deťmi. 

### Zaujímavosti

Till Lindemann je kvalifikovaný pyrotechnik. Po incidente na koncerte v Berlíne 27. septembra 1996, kedy zapálená časť kulisy spadla tesne vedľa divákov, si kapela najala profesionálnu jednotku pyrotechnikov, od ktorých sa Till priúča a robí s nimi na koncertných efektoch. Každý člen má špeciálne inštrukcie ako na pódiu používať pyrotechniku. 

Podľa neho bola prvá naozajstná nemecká skupina Kraftwerk. Istý čas mal v ľavom uchu 2 náušnice, ale teraz ich už nenosí. Je ateista.

Poézia
------

V roku 2002 zozbieral Gert Hof 54 Tillových básní a vydal ich v zbierke zvanej *Messer* („Nôž"). Básne a fotografie v knihe sú podľa mnohých kritikov rovnako škandalózne ako piesne Rammstein.

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Till Lindemann**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Till Lindemann**

Autoritné údaje: * GND: 124182054
* ISNI: 0000 0000 5393 1117
* LCCN: no2004035257
* NK ČR: xx0196382
* VIAF: 264877138
* WorldCat: lccn-no2004035257
**Augustín Doležal** (\* 27. marec 1737, Skalica – † 21. marec 1802, Sučany) bol slovenský básnik, evanjelický kňaz a učiteľ.

Rodina
------

* otec: Ján Doležal
* matka: Alžbeta rod. Mandelíková

Životopis
---------

Narodil sa v meštiansko-remeselníckej rodine ( 27. marca 1737 ) a vzdelanie získaval v Necpaloch, Kremnici, Poprade, Banskej Bystrici, Modre, Bratislave a niekoľko rokov študoval tiež na nemeckej univerzite v Altdorfe (od roku 1760). V roku 1762 pôsobil ako rektor v Necpaloch, v roku 1767 bol evanjelickým kazateľom v Hybiach a v roku 1783 v Sučanoch.

Tvorba
------

Literárne začal pôsobiť v Altdorfe, pod vplyvom osvietenských racionalistických prúdov.
Venoval sa písaniu príležitostných latinských básní, rozlúčkových veršov a slávnostných rečí, ale taktiež publikoval články v časopise *Staré noviny literního umění*. Jeho diela majú často náboženský charakter a venuje sa v nich pálčivým témam súvekej teológie (dobro a zlo vo svete, viera a nevera, božia láskavosť a trest za hriech, nerovnosť muža a ženy a iné). Jeho tvorba mala dať ľuďom niečo náročnejšie na uvažovanie, než len náboženské piesne a modlitby. Svojim dielom však najmä vyzdvihol osobnú slobodu i tvorivé úsilie o zlepšovanie podmienok ľudského života a tiež vyzdvihol mnohé problémy osvietenského človeka.

Dielo
-----

* 1781 – *Veselost rolí boží hybské pod rakouským skřivánkem*, oslavná báseň pri príležitosti vydania Tolerančného patentu
* 1791 – *Pamětná celému světu tragoedia*, veršovaná náboženská rozprava o Adamovi a Eve a ich synovi; vo svojej dobe bolo najväčšou tlačou vydanou veršovanou skladbou

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike - farnosť Skalica

Autoritné údaje: * abART: 56664
* ISNI: 0000 0000 5564 8323
* LCCN: nr94013780
* NK ČR: ola2002113902
* SNK: 174885
* VIAF: 24481511
* WorldCat: lccn-nr94013780
Štandardné rozlíšenia obrazovky
**Extended Graphics Array** (skr. **XGA**), je štandard pre počítačové displeje od IBM zavedený v roku 1990. Dnes je to synonymum pre rozlíšenie 1024 × 768 pixelov, ale oficiálna definícia je širšia. XGA nebola nová a vylepšená náhrada za Super VGA, ale skôr jedna podmožina z jeho možností.

Pôvodná verzia XGA rozšírila dovtedajšie VGA pridaním podpory pre dve rozlíšenia:

* 800 × 600 pixelov high color (16 bitov na pixel, teda 65536 farieb).
* 1024 × 768 pixelov s paletou 256 farieb (8 bitov na pixel)

XGA-2 pridala podporu true-color (32 bitových farieb) pre rozlíšenie 640 x 480, podporu high color (16 bitov) pre rozlíšenie 1024 x 768, vyššiu obnovovaciu frekvenciu a takisto väčší výkon hardvérovej akcelerácie. Všetky rozlíšenia XGA mali pomer strán 4:3.

XGA by sa nemala zamieňať s VESA EVGA (Extended Video Graphics Array), ktorá bola vydaná v podobnom čase.

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Extended Graphics Array na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Štandardy počítačových zobrazovacích zariadení |
| --- |
| Video Graphics Array | 
* QQVGA
* HQVGA
* QVGA
* WQVGA
* HVGA
* VGA
* WVGA
* FWVGA
* SVGA
* DVGA
* WSVGA

 |
| Extended Graphics Array | 
* XGA
* WXGA
* XGA+
* WXGA+
* SXGA
* SXGA+
* WSXGA
* UXGA
* WUXGA

 |
| Quad Extended Graphics Array | 
* QWXGA
* QXGA
* WQXGA
* QSXGA
* WQSXGA
* QUXGA
* WQUXGA

 |
| Hyper Extended Graphics Array | 
* HXGA
* WHXGA
* HSXGA
* WHSXGA
* HUXGA
* WHUXGA

 |
| High-Definition | 
* nHD
* qHD
* HD
* FHD
* QHD
* WQXGA
* UHD
* FUHD

 |
| Grafické adaptéry | 
* EGA
* CGA
* HGC
* MCGA
* MDA
* PGC

 |
**Hematoencefalická bariéra** (iné názvy: **hematolikvorová bariéra**, **krvno-mozgová bariéra**) je fyziologická bariéra medzi krvným obehom a centrálnou nervovou sústavou (CNS) u všetkých štvornožcov. Slúži na udržanie podmienok prostredia v mozgu a ich oddelenie od podmienok prostredia v krvi.

Krvné kapiláry sú tvorené jednou tenkou vrstvou endotelových buniek. V CNS jednotlivé endotelové bunky kapilárnej steny priliehajú tesne k sebe a v mieste ich kontaktov sa vytvárajú tzv. tesné spojenia (*tight junctions*). Navyše zvonka na obvod kapilár tesne priliehajú pericyty - čím je pohyb látok medzi krvou a nervovým tkanivom obmedzený. Hovoríme o hematoencefalickej bariére.

Úlohou hematoencefalickej bariéry je izolovať tkanivo nervovej sústavy od krvného prúdu. Vďaka hematoencefalickej bariére do mozgu ťažšie prenikajú baktérie, toxíny, ale aj liečivá a ďalšie látky. Pri porušení bariéry sa medzi prvými príznakmi objaví edém mozgového tkaniva.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hematoencefalická bariéra**
**Exspiračná lehota** (iné názvy: **exspiračný čas**, najmä v súvislosti s liekmi aj len **exspirácia**, jazykovo nevhodne: *exspiračná doba*) je stanovené obdobie, ktorého uplynutím niečo (napr. výrobok, liek, cenný papier) stratí platnosť, prestane byť použiteľné a podobne.

Občianske a obchodné právo
--------------------------

V práve sa exspiračnou lehotou (v tomto kontexte nazývanou aj **lehota na použitie**) často špecificky myslí špeciálna lehota, počas ktorej musí byť použitý daný tovar. Je vyznačená v návode k tovaru, na jeho obale alebo na samotnom tovare. Napríklad pri potravinách §616 Občianskeho zákonníka ukladá povinnosť vyznačiť dátum minimálnej trvanlivosti resp. dátum spotreby. Platí, že ak je vyznačená exspiračná lehota (lehota na použitie), záručná doba k tejto veci sa nekončí pred uplynutím tejto exspiračnej lehoty.

Lieky
-----

Exspiračná lehota je obdobie použiteľnosti lieku, t.j. stanovené obdobie, ktorého uplynutím liek prestáva byť účinným. Liek sa po exspiračnej lehote môže vydať a použiť len na základe špeciálneho povolenia Štátneho ústavu pre kontrolu liečiv.

Zdroje
------

* Občiansky zákonník
* 
* 
* 
* exspirácia. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 2005. 698 s. ISBN 80-224-0847-6. Zväzok 4. (Eh – Gala), s. 273.
Ea von Allesch asi 1900
**Ea von Allesch** (\* 11. máj 1875 Viedeň – † 30. júl 1953 Viedeň), rakúska novinárka a spisovateľka, popredná dáma viedenského kultúrneho života medzivojnového obdobia.

Život
-----

Ea von Allesch, rodená Emma Elisabeth Täubele, jedno z dvanástich detí viedenského brusiča a optika Karola Täubeleho a jeho ženy Alojzie, začínala svoju životnú dráhu ako modelka pre akty maliarov viedenskej akadémie. Neskôr sa začala venovať profesii žurnalistky najmä v oblasti módy. 

Jej prvým manželom bol nemecký obchodník a kníhkupec Carl Theodor Rudolf, s ktorým mala dcéru Ellu Dorotheu (1896 až 1943). Z tohoto manželstva si však tiež odniesla traumatickú neurózu, ktorá sa neskôr negatívne prejavila v jej ďalších vzťahoch k mužom. Vďaka knižnici svojho muža sa Emma mohla venovať štúdiu a zložila maturitu. Potom, čo Rudolf prišiel v roku 1899 o takmer celý majetok, ho opustila a vrátila sa do Viedne. V tej dobe tiež prijala umelecké meno "Ea", zlúčenie iniciálok vlastného mena Emma a matkinho mena Alojzia. 

Vo Viedni sa stala známou "viedenskou múzou" a "nekorunovanou kráľovnou Café Central", kde okolo seba združovala skupinu umelcov. Tak sa stala blízkou priateľkou spisovateľa Hermanna Brocha, s ktorým najskôr prežila milostný pomer a neskôr viac ako dvadsaťročné priateľstvo, počas ktorého si vymenili desiatky listov. Broch ju charakterizoval ako *"neurotickú, frigidnú a sadistickú"*. Stala sa mu predobrazom artistky Ilony v druhom diele románovej trilógie *Die Schlafwandler* (po slovensky *Námesačníci*). Medzi jej ďalších priateľov patrili rakúski spisovatelia Arthur Schnitzler a Robert Musil, ktorý ju zobrazil vo svojej dráme *Vinzenz und die Freundin bedeutender Männer* (po slovensky *Vincent a priateľka významných mužov*) či básnik Rainer Maria Rilke, ktorý jej venoval báseň. Ako model stála maliarom Gustavovi Klimtovi a Egonovi Schiellemu. 

V roku 1904 sa zoznámila s literárnym kritikom Johannesom von Allesch, za ktorého sa vydala roku 1913. Počas manželstva však spolu netrávili veľa času (čiastočne tiež preto, že Allesch narukoval do prvej svetovej vojny a definitívna rozluka prišla v roku 1936. 

Počas druhej svetovej vojny starala sa o Brochovu matku, ktorá zostala vo Viedni, ale čoskoro bola Johanna Brochová pre svoj židovský pôvod poslaná do koncentračného tábora, kde zomrela. Ea von Allesch zomrela vo Viedni v roku 1953.

Autoritné údaje: * GND: 119265745
* ISNI: 0000 0000 5181 3328
* LCCN: n2001041406
* VIAF: 59890599
* WorldCat: lccn-n2001041406
**Luhačovické porady** boli v rokoch 1908 – 1913 intelektuálno-kultúrnou platformou česko-slovenskej hospodárskej, kultúrnej a politickej spolupráce.

Luhačovické porady predstavujú rokovania „predprevratových" predstaviteľov slovenského národného života s českými a moravskými slovakofilmi z kultúrnych a hospodárskych kruhov o ideových i praktických „otázkach spoločného záujmu". Organizoval ich pravidelne každoročne v auguste Pavel Blaho z podnetu predsedu českého národno-obranného spolku Českoslovanská jednota Josefa Rotnágla v moravskom kúpeľnom mestečku Luhačovice. Porady boli spočiatku dôverné od roku 1911 aj verejné. Zo slovenskej strany boli medzi účastníkmi najmä stúpenci idey česko-slovenskej vzájomnosti, príslušníci hlasistickej a prúdistickej generácie (okolo časopisu Hlas a Prúdy). Zúčastňoval sa Pavel Blaho, Milan Hodža, Dušan Jurkovič, Vavro Šrobár, Anton Štefánek, ale aj predstavitelia martinského politického centra – Pavol Mudroň, Matúš Dula. Z českej strany boli porady bez politicky reprezentatívneho zastúpenia. Zúčastňovali sa ich umelci, vydavatelia, etnografi, jazykovedci, podnikatelia, finančníci a pod. Porady pripravili personálnu a ideovú pôdu pre intenzívnejšiu česko-slovenskú spoluprácu v procese dezintegrácie Rakúsko-Uhorska a pri príprave projektu česko-slovenského štátu počas prvej svetovej vojny.

Referencie
----------

1. 1 2  ŠÚTOVEC, Milan. *Politické Slovensko : encyklopedická príručka : aktéri, dokumenty, inštitúcie, politické strany, udalosti*. 1. slov. vyd. Bratislava : SLOVART, 2019. 487 s. ISBN 978-80-556-3894-2. S. 226.
JUDr. **Jozef Törköly** (maď. Törköly József; \* 1. január 1878, Rimavská Sobota - † 14. apríl 1938, Rimavská Sobota) bol maďarský právnik a menšinový politik v období medzivojnového Česko-Slovenska. 

Pochádzal zo starej rodiny z Gemeru. Jeho otec bol riaditeľom a učiteľom v Rimavskej Sobote. Jozef Törköly po skončení strednej školy absolvoval štúdium práva a politológie na univerzite v Budapešti, kde získal aj právnickú kvalifikáciu. Potom sa usadil vo svojom rodnom meste, kde zostal celý svoj život. Už ako mladý právnik si svojou výraznou aktivitou zabezpečil vedúcu úlohu nielen v politike rodného mesta, ale aj v politike na úrovni okresu. Po vzniku Česko-Slovenska bol spolu s Józsefom Szent-Iványm lídrom opozičného frontu na Gemeri. Bol jedným z vedúcich predstaviteľov Maďarskej národnej strany. V parlamentných voľbách v roku 1925 bol zvolený za senátora Národného zhromaždenia. Po parlamentných voľbách v roku 1929 prestúpil do dolnej komory Národného zhromaždenia, odkiaľ sa po nasledujúcich voľbách v roku 1935 opäť vrátil do hornej komory.

Senátorského mandátu sa vzdal 12. februára 1937 z dôvodu vážnej choroby, ktorej 14. apríla 1938 podľahol. V senáte Jozefa Törkölyho nahradil Béla Szilassy.

Referencie
----------

1. ↑  TÖRKÖLY, Jozef. In:  *Slovenský biografický slovník*. Zväzok VI. T – Ž. Martin : Matica slovenská, 1994. 660 s. ISBN 80-7090-111-X. S. 104.
2. ↑   Egy küzdelmekben gazdag élei. *[Magyar Hirlap]*, 1938-04-20, roč. XVII, čís. 90, s. 2.
3. ↑   *Register - menný* [online]. Spoločná česko-slovenská digitálna parlamentná knižnica, [cit. 2022-12-05]. Dostupné online.

Autoritné údaje: * LCCN: n2015055519
* PIM: PIM215462
* VIAF: 94144648460638616863
* WorldCat: lccn-n2015055519
Motor Nakadžima Sakae na lietadle Zero
*USS Suwannee po útoku kamikadze z 25. októbra 1944. Časti hviezdicového motora Sakae 21 zo samovražedného lietadla A6M5 Zero boli nájdené v blízkosti miesta dopadu lietadla. Hlavy valcov boli zničené, ale kľukový hriadeľ a ojnice sú dobre viditeľné*
**Nakadžima Sakae** (jap. 中島栄 - *nakadžima sakae* = doslova *Nakadžima Prosperita*) bol japonský letecký motor vyrábaný počas druhej svetovej vojny firmou Nakadžima. Bol to dvojhviezdicový, 14-valcový, vzduchom chladený hviezdicový motor. Sakae bolo označenie používané japonským cisárskym námorníctvom. Japonská cisárska armáda nazývala prvú sériu **Ha-25** (ハ25) a neskoršie verzie **Ha-105** a **Ha-115**. Námorníctvo odlišovalo verzie ako Sakae 10, 20 a 30.

Celkovo bolo vyrobených 21 166 kusov firmou Nakadžima a 9 067 kusov inými firmami.

Varianty
--------

* **NK1C Sakae 12** : 940 k (701 kW)
* **NK1F Sakae 21** : 1 130 k (843 kW)
* **NK1F Sakae 31** : 1 130 k (843 kW)

Špecifikácie (Sakae)
--------------------

### Technické údaje

* **Typ**: 14-valcový, vzduchom chladený, dvojhviezdicový motor
* **Vŕtanie**: 130 mm
* **Zdvih**: 150 mm
* **Objem valcov**: 27,9 l
* **Dĺžka**: 1 425 mm
* **Priemer**: 1 115 mm

### Súčasti

* **Chladiaca sústava**: chladenie vzduchom

### Výkony

* **Výkon**: 843 kW (1 130 k) vo výške
* **Merný výkon**: 30,2 kW/l

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Nakadžima Sakae na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál letectvo |

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Nakadžima Sakae**
**Hippothoos** (starogr. *Ἱππόθοος* – *Hippothoos*) je v gréckej mytológii syn spartského kráľa Hippokoóna.

Hippothoos bol syn Hippokoóna z Amyklaie, ktorý mal okrem neho ešte ďalších jedenásť synov, Doryklea, Skaia, Enarofora, Euteicha, Boukola, Lykaitha, Tebra, Euryta, Hippokorysta, Alkinoa a Alkóna. Jeho otec Hippokoón sa stal kráľom Sparty, keď svojho brata Tyndarea vyhnal z krajiny.

Jedného dňa prišiel do Sparty hrdina Hérakles s bratrancom Oiónom a pri dome Hippokoóna ich napadol strážny pes, ktorého Oiónos v sebeobrane zabil. Keď to uvidel Hippothoos so svojimi bratmi, ktorí stáli obďaleč, na Oióna a Hérakla zaútočili. Oiónos potom v boji padol a zranený Hérakles musel ustúpiť. Héraklova pomsta však nenechala na seba dlho čakať. Po prvých ešte nepodarených útokoch, keď zomrel aj Héraklov brat Ifikles, Hérakles Hippokoóna a všetkých jeho synov pobil a Tyndareós sa mohol vrátiť do Sparty a ujať sa vlády.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,10,5.
2. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 464.
3. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 13,5,4.
4. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,7,3.
5. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 13,5,5.
**Priemyselný robot** je oficiálne definovaný ISO (8373:1994, Manipulačné priemyselné roboty – slovník) ako *automaticky riadený, programovateľný, viacúčelový manipulátor pre činnosť v troch alebo viacerých osiach*. Pole **priemyselnej robotiky** je možné praktickejšie definovať ako štúdium, návrh a použitie robotických systémov na výrobu (odvodená definícia spoliehajúca sa na a priori definíciu *robota*).

Prof. P. N. Beljanin ho definoval nasledovne:
Priemyselný robot je autonómne fungujúci stroj-automat, ktorý je určený k reprodukcii niektorých pohybových a duševných funkcií človeka pri výkone pomocných a základných výrobných operácií bez bezprostrednej účasti človeka a ktorý je na tento účel vybavený niektorými jeho schopnosťami (sluchom, zrakom, hmatom, pamäťou atď.), schopnosťou samoučenia, samoorganizácie a adaptácie, čiže prispôsobivosti sa danému prostrediu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Priemyselný robot**
**Hippotes** alebo **Hippotés** (starogr. *Ἱππότης* – *Hippotes*/iný prepis *Hippotés* je v gréckej mytológii syn Fyla a Leipefilény.

Počas príprav Dórov, vedených Heraklovcami, na nový útok o podrobenie si mykénskeho Peloponézu, Heraklovec Hippotes zabil v prístavnom meste Naupakte veštca z Arkádie, pretože si myslel, že je zved poslaný nepriateľom. Keďže veštec bol kňazom boha Apolóna, vojenská výprava Dórov bola po tomto čine odsúdená na neúspech. Boh Apolón im za to zničil morskou búrkou flotilu a zostávajúce vojsko potrestal hladomorom. Heraklovci si chceli boha uzmieriť a preto si odišli po radu do orákula, kde im odporučili, aby vinníka poslali do desaťročného vyhnanstva. Heraklovci si nechali poradiť, Hippota poslali do vyhnanstva a boh im odpustil. Hippotes sa potom v exile, stal otcom Aléta.

Referencie
----------

1. 1 2 3  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,8,3.
2. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 9,40,6.
3. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,4,3.
**Movistar Open 2007** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 29. do 5. februára 2007 na otvorených antukových dvorcoch v čilskom meste Viña del Mar. Titul v dvojhre získal Peruánec Luis Horna, ktorý vo finále porazil Čiľana Massúa. Bol to jeho druhý titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Čiľan Paul Capdeville a Španiel Óscar Hernández, ktorí vo finále porazili španielsky pár Albert Montañés, Rubén Ramírez Hidalgo. Pre oboch to bol prvý titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Movistar Open 2007*
**Peru Luis Horna** vs. Čile Nicolás Massú 7-5 6-3

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Movistar Open 2007*
**Čile Paul Capdeville / Španielsko Óscar Hernández** vs. Španielsko Albert Montañés / Španielsko Rubén Ramírez Hidalgo 4-6 6-4 10-6

  


| * z
* d
* u
Turnaje Movistar Open |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | – |
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

 |
**Charitatívny singel** alebo **charitatívna nahrávka** je skladba, ktorú vydali hudobníci, pričom väčšina alebo celý výťažok ide venovanej nadácii alebo charite.

Singel Georga Harrisona „Bangla Desh" z roku 1971 je všeobecne uznávaný ako vôbec prvý účelovo vytvorený charitatívny singel – v tomto prípade na pomoc pri financovaní pomoci po Cyklóne Bhola v roku 1970 a Bangladéšskej vojne za nezávislosť. Vyzbierané peniaze boli venované UNICEF, rovnako ako výťažok z hviezdneho Harrisonovho charitativního koncertu (opäť prvého svojho druhu), ktorý sa konal v Madison Square Garden v New Yorku a jeho spin-off koncertný album a film. Toto je jeden zo spôsobov využitia umeleckého talentu ako umenie pre charitu.

Niektoré z ďalších raných charitatívnych nahrávok pochádzajú z Music for UNICEF z januára 1979 s favoritmi ako ABBA – „Chiquitita" a Bee Gees" – „Too Much Heaven" vydanými ako single, z ktorých všetky honoráre išli UNICEF-u. V novembri 1984 Band Aid so skladbou „Do They Know It's Christmas?" odštartovala revolúciu charitatívneho singla, ktorá sa popularizovala počas 80. rokov.

V Spojených štátoch charitatívne single dosiahli svoj vrchol v roku 1985 s piesňou „We Are the World" od USA for Africa, ale potom v podstate vymreli. V Spojenom kráľovstve sa však charitatívne single (najmä Comic Relief) stali každoročnými hitmi.

Účelovo vyrobené „charitatívne single" však neboli prvými charitatívnymi nahrávkami. Už v roku 1956 vydali The Lord's Taveners disk so 78 otáčkami za minútu, ktorý obsahoval šesť skladieb darovaných vtedajšími populárnymi umelcami.
Ten bolo vytvorený s vďačnosťou The Decca Record Company a celý zisk z nahrávky spolu s honorármi a honorármi od umelcov, vydavateľov atď. bol venovaný The National Playing Fields Association. Toto bola prvá charitatívna nahrávka, ktorá sa dostala do britskej hitparády a dostala sa na druhé miesto. Kvôli úspechu po nej v roku 1957 nasledovala druhá kompilácia.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Charity record na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
Súradnice: 49°14′23″S 20°02′20″V﻿ / ﻿49,239722°S 20,038889°V﻿ / 49.239722; 20.038889

**Dolina Pańszczyca** je dolina na poľskej strane Vysokých Tatier s rozlohou približne 25,8 km, dĺžka asi 6,5 km. Je bočnou vetvou doliny Sucha Woda Gąsienicowa (dolina sa rozvetvuje pod poľanou Psia Trawka).

Popis
-----

Od východu hraničí s Dolinou Waksmundzkou (delí ju chrbát Koszystej) a na západe s Dolinou Czarnou Gąsienicowou. Na juhu dolina Pańszczyca spadá pod dlhý bočný hrebeň Tatier, cez ktorý vedie turistický chodník Orla Perć zo Skrajnego Granatu cez Buczynowe Turnie až do sedla Krzyżne. Dnom doliny preteká Pańszczycki Potok prameniaci vo výške asi 1 600 m n. m.. Viac ako po povrchu tečie pod zemou.

Dolná časť doliny je lesnatá (borovica limbová), v hornej časti je kosodrevina rastúca uprostred skalných polí. V hornej časti doliny sú ľadovcové kary a morény. Túto časť doliny odvodňujú podzemné vody, ktoré pramenia vo Wywierzysku Olczyskom – toto podzemné odvodnenie nesúvisí s podzemným tokom potokov. V doline, v jednom z mnohých ľadovcových karov, je pleso Czerwony Staw Pańszczycki. Vyššie pri chodníku na Krzyżne, spod skál vyráža na povrch neveľký, časom zanikajúci prameň Ciekawa flora. Okrem iných možno tu nájsť v Poľsku zriedkavo sa vyskytujúcu kľukvu drobnoplodú (*Vaccinium microcarpum*).

Pomenovanie Pańszczyca je spojené s menom majiteľov doliny – goralskou rodinou Pańszczykovou (poľ. Pańszczyków, Pajszczyków) z Białego Dunajca.

Turistika
---------

Pre turistov je najnižšia časť doliny (pod poľanou Psia Trawka) neprístupná. Cez jej prostrednú a vyššiu časť vedie niekoľko turistických trás: 

* Najnižšiu časť doliny pretína  červeno značený chodník z Toporowej Cyrhli prechádzajúci cez Rówień Waksmundzku ku Morskému oku.
	+ Čas túry z Toporowej Cyrhli na Rówień Waksmundzku: 2:10 h, ↓ 1:45 h
	+ Čas túry z Równi Waksmundzkej ku vodopádom Mickiewicza: 1:25 h, naspäť 1:35 h
* Stredom doliny vedie po  zelenej značke chodník z Wierchporońca cez Gęsiu Szyju na Halu Gąsienicowu.
	+ Čas túry z Wierchporońca na Rówień Waksmundzku: 2 h, naspäť 1:35 h
	+ Čas túry z Równe Waksmundzkej ku chate Murowaniec: 2:15 h, naspäť je rovnaký čas.
* Hornou časťou doliny prechádza po  žltej značke chodník z Doliny Gąsienicowej na Krzyżne.
	+ Čas túry: 2:45 h, ↓ 2:05 h
* a  kombinovaná s čiernou značkou vedie okolo Pańszczyckého Potoka, po veľkých balvanoch, úzkym chodníkom cez kosodrevinu.
	+ Čas túry od zelenej značky ku žltej: 30 min, ↓ 20 min.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dolina Pańszczyca**

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej mape

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Dolina Pańszczyca na poľskej Wikipédii.*
**Hippomedousa** (iné názvy: **Hippomedúsa, Hippomedusa**; starogr. *Ἱππομέδουσα* – *Hippomedousa*/iný prepis *Hippomedúsa*) je v gréckej mytológii dcéra líbyjského kráľa Danaa a jednej z jeho manželiek Hamadryád.

Podľa antického autora Apollodora z Atén bola Hippomedousa jedna z päťdesiatich dcér líbyjského kráľa Danaa a jeho manželky Hamadryády Foiby, alebo Atlanteie. O dcéry Danaa sa uchádzalo päťdesiat synov jeho brata Aigypta, ktorý vládol v susednom Egypte. Keďže Danaos so svadbou nesúhlasil, Aigyptos mu vypovedal vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.

Hippomedouse za manžela vybrali Alkménora, syna Aigypta a jeho arabskej manželky. Keď sa potom chystala hromadná svadba, Danaos dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem Hyperméstry, všetky dcéry príkaz otca splnili a bohovia ich za tento hrozný skutok po smrti odsúdili na večný trest nosiť v podsvetí do deravého džbána vodu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Pacificus Maximus, *Hecatelegium*, *Danaides* 2.
2. 1 2 3 4  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,1,5.
3. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 32.
4. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 314.
**Diaľnica A4** vo Francúzsku je 480 km dlhá, spája Paríž a Štrasburg a ďalej smeruje k nemeckým hraniciam. Začiatok A4 je v juhovýchodnej časti parížskeho okruhu boulevard périphérique pri výjazde Porte de Bercy, ďalej A4 prebieha popri Marne-la-Vallée s Val d'Europe a Disneyland Paríž. Následne sa objavujú prvé mýtnice a začína sa platená diaľnica. 
A4 ďalej prechádza departementom Seine-et-Marne, regiónom Champagne-Ardenne následne obchádza mesto Reims. Potom nasledujú oblasti Lotrinsko a ďalej Alsasko.

Známou skutočnosťou A4 je množstvo mýtnic. Napríklad pri ceste Paríž - Marseille platíte len raz, ale pri ceste Paríž - Štrasburg platíte až šesťkrát. 
Alternatívou k platenej diaľnici Paríž-Štrasburg je použitie cesty prvej triedy (Route National) N4. Vzdialenosť je približne o 35 km kratšia, ale čas jazdy je približne o dve hodiny dlhší, ako pri použití diaľnice. 

| * z
* d
* u
Diaľnice vo Francúzsku |
| --- |
| 
* A1
* A2
* A3
* A4
* A5
* A6
* A7
* A8
* A9
* A10
* A11
* A12
* A13
* A14

 |
**Diaľnica A3** (srb. *Državni put IA reda A3*) je významná diaľnica v Srbsku. Prechádza od chorvátskej hranice pri Batrovci k Belehradu a vedie po nej frekventovaná európska cesta 70.

Priebeh
-------

Diaľnica bola budovaná ako súčasť juhoslovanskej diaľnici bratstva a jednoty, ktorá mala spájať zväzové republiky Slovinsko, Chorvátsko, Srbsko a Severné Macedónsko. Stala sa tak súčasťou významného balkánskeho juho a východo-západného dopravného koridoru, prechádzajúceho Belehradom. Diaľnica vedie nížinou južnej Vojvodiny popri Sremskej Mitrovici do metropoly Srbska, kde na obchvate mesta križuje diaľnicu A1.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Diaľnica A3 (Srbsko)**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Državni put IA reda A3 na srbskej Wikipédii a Autoput A3 na nemeckej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Cestná infraštruktúra v Srbsku |
| --- |
| Diaľnice | 
* 
* 
* 
* 
* 

 |  |
| Rýchlostné cesty | 
* 24

 |
| Cesty I. triedy | 
* 10
* 11
* 12
* 13
* 14
* 15
* 16
* 17
* 18
* 19
* 20
* 21
* 22
* 23
* 24
* 25
* 26
* 27
* 28
* 29
* 30
* 31
* 32
* 33
* 34
* 35
* 36
* 37
* 38
* 39
* 40
* 41
* 42
* 43
* 44
* 45

 |
Priestor, kde plavci vyplávajú z jaskyne 
**Liškova Punkva** je otužilecké podujatie, ktorým sa tradične od roku 1981 otvára zimnoplavecká sezóna v Česku, a to v prvú októbrovú nedeľu. Miestom konania podujatia ja výtok ponornej riečky Punkva z Punkevnej jaskyne , a to v národnej prírodnej rezervácii Vyvieračky Punkvy (čes. Vývěry Punkvy) v Chránenej krajinnej oblasti Moravský kras v okrese Blansko.

História
--------

Tradícia otvorenia otužileckej sezóny plávaním z jaskyne vznikla na podnet Oldřicha Lišku (1910–1981), nestora otužileckých a diaľkových plavieb vo vtedajšom Československu. O. Liška plával prvýkrát z Punkevnej jaskyne v júni 1949 a prvé kolektívne vyplávanie sa uskutočnilo 2. októbra 1949. V roku 2020 sa podujatie konalo už po 40.-krát. Organizačne toto podujatie pripravujú počas celej jeho éry brnenskí zimní plavci a možno ku nemu nájsť aj fotodokumentáciu - napríklad z ročníka 2019

Priebeh podujatia
-----------------

Účastníkmi podujatia môžu byť len prihlásení zimní plavci/otužilci obvykle v maximálnom počte 150 osôb. Teploty Punkvy bývajú medzi 6-10°C. Plávajú sa dve trate od dvoch nástupíšť do lodí: jedno nástupište je vo vzdialenosti asi 100m od výtoku a druhé nástupište je vo vzdialenosti asi 300m. Formálne je podujatie prvým kolo Českého pohára v zimnom plávaní (datuje sa od roku 1975) príslušnej sezóny s tým, že do roku 2019 boli body pripísané za túto súťaž fixné pre jednu resp. druhú zaplávanú trať.

Referencie
----------

1. ↑   *Oldřich Liška* [online]. [Cit. 2021-04-28]. Dostupné online.
2. ↑   *Výsledková listina (príklad)* [online]. [Cit. 2021-04-28]. Dostupné online.
3. ↑   *Fotogaléria 2019* [online]. [Cit. 2021-04-28]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Punkevní jeskyně
* Vyvieračka
* Oldřich Liška (plavec)

Externé odkazy
--------------

* portál zimného plávania v Česku