recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Michael Sharik (13. august 1919 Jersey City, Hudson County, New Jersey, USA - 8. september 1999 Morrow, Warren County, Ohio, USA) bol americký vojak, člen elitnej jednotky United States Army Rangers rusínskeho a slovenského pôvodu. Známym sa stal pre svoju účasť na vylodení v Normandii a bojom v 2. svetovej vojne.

Život
-----

Michael Sharik sa narodil rodičom Paulovi Sarikovi (Šarik) pôvodom z obce Závadka neďaleko Michaloviec a Mary Drutarovej (Drotárovej) pôvodom z obce Úbrež neďaleko Sobraniec. Ešte ako malý chlapec sa vrátil s matkou do vtedajšieho Československa do obce Úbrež kde bývali v rokoch 1920 až 1929. V tomto roku sa vrátili do USA. Podobné sťahovanie medzi domovinou a USA bolo vtedy pomerne bežné.

Michael vstúpil do armády v roku 1940. V roku 1943 sa stal členom 2. práporu jednotky Rangers. So svojou jednotkou sa zúčastnil viacerých bitiek. Medzi najvýznamnejšie a určite aj najťažšie patrí útok na Pointe du Hoc, ktorý sa odohral počas dňa D. Michael Sharik sa v decembri 1944 už ako seržant roty D zúčastnil aj slávneho bodákového útoku na kótu 400 v Hürtgenskom lese, kde bol medzi prvými, ktorí sa dostali až na vrchol kopca. Za svoju službu získal okrem iných vyznamenaní aj Bronzovú hviezdu a Purpurové srdce.
Sharik po vojne pokračoval v kariére v armáde, pracoval na oddelení špeciálnych zbraní. Neskôr slúžil aj v Západnom Nemecku a v Turecku. Po odchode do dôchodku ostal žiť v štáte Ohio.

Referencie
----------

1. ↑  O'Donnell, Patrick K. Dog Company: The Boys of Pointe du Hoc, 2013

Externé odkazy
--------------

* CWO Michael "Mike" Sharik
**Google Nexus 7 (2013)** tiež nazývaný ako druhá generácia alebo len II, je tablet od Asusu pod taktovkou Googlu. Ide o pokračovateľa modelu Nexus 7. Silný procesor sa stará o dobrý výkon (takmer dvojnásobný ako u prvej generácie), aktualizácie OS tablet dostane vždy ako prvý spolu s ostatnými z rodiny Nexus. Tablet bol predstavený 24. júla 2013 na konferencii Googlu spolu s novým Androidom Jelly Bean vo verzii 4.3 a zariadením Chromecast. Tento model sa predáva v nasledujúcich variantoch: 16 GB WiFi, 32 GB WiFi a 32 GB 4G LTE. Oproti predchádzajúcemu modelu Nexus 7 tu pribudol 5 Mpx fotoaparát na zadnej strane, chýba však LED dióda pre prisvetlenie. Chrbát je opäť pokrytý mäkčeným plastom, Soft Touch, ktorý bol u prvej generácie veľmi obľúbený. Ďalej sa zmenil reproduktor, ten je teraz duálny a jeho otvory sú umiestnené na hornej a spodnej hrane. Google sa chváli tým, že tablet má takmer dvojnásobný výkon a je o 2,75 mm užší ako pôvodný Nexus. Batéria by mala zvládnuť až 9 hodín prehrávania Full HD videa a 10 surfovanie cez WiFi na internete. Dobíjať možno tento model aj cez bezdrôtovú nabíjačku.

|
|  |
| Pamäťové varianty | 16/32 GB / 32 GB + 4G LTE |
| Operačný systém | Android 4.4 KitKat |
| Rozmery | 200 x 114 x 8,65 mm |
| Hmotnosť | 290 g |
| Uhlopriečka a rozlíšenie | 7 "1920 x 1200 |
| Typ a jemnosť displeja | LCD, 323 DPI |
| Dátové prenosy | WiFi, HSPA, GPRS, EDGE, 3G, 4G |
| Konektivita | microUSB, 3,5 mm jack, NFC, GPS, Bluetooth, HDMI, Bezdr. pon. |
| Pamäťová karta | nepodporuje |
| Procesor | Qualcomm Snapdragon S4 Pro (4x) |
| Takt procesora | 1500 MHz |
| Grafický čip | Adreno 320 |
| Veľkosť pamäte RAM | 2048 MB |
| Kapacita batérie | 3950 mAh |
| Rozlíšenie fotoaparátu | predné 1 Mpx, zadný 5 Mpx |

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka o Nexuse 7
* Zdroj

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Nexus 7 (2013) na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Google Nexus |
| --- |
| Telefóny | 
* Nexus One
* Nexus S
* Galaxy Nexus
* Nexus 4
* Nexus 5
* Nexus 6
* Nexus 5X
* Nexus 6P

 |
| Tablety | 
* Nexus 7
	+ 1. generácia
	+ 2. generácia
* Nexus 10
* Nexus 9

 |
| Digitálne prehrávače médií | 
* Nexus Q
* Nexus Player

 |
**Stredná odborná škola lesnícka J. D. Matejovie Liptovský Hrádok**  sídli na Hradnej ulici 534 v Liptovskom Hrádku.

História
--------

Liptovský Hrádok - Budova prvej lesníckej školy z roku 1796
Škola vznikla už v 18. storočí a neskoršie malo lesníctvo remeselnícko-priemyselný charakter. Z iniciatívy Františka Wisnera z Morgensternu 1796 vzniká Lesnícka škola v Liptovskom Hrádku. Bola to prvá lesnícka škola v Uhorsku a zároveň jedna z najstarších v Európe. V roku 1802 povýšili Wisnerove učilište na hlavnú školu, jej nový názov bol *Kráľovská komorská lesná a hlavná národná škola* v Liptovskom Hrádku.

Veľká osobnosť slovenského lesníctva
------------------------------------

Jozef Dekret Matejovie (narodil sa 12. 7. 1774 v Dobroči pri Čiernom Balogu, zomrel 18. 1. 1841, pochovaný je v Banskej Bystrici) – bol zakladateľom nového perspektívneho lesníctva. Pôsobil v Brezne vo funkcii lesného pojazdného (1808 – 1814) a potom v Banskej Bystrici vo funkcii komorského lesmajstra (1814 – 1837). Významnou mierou prispel k zveľadeniu lesov na Hornom Pohroní, ktoré boli zdevastované dlhoročným exploatovaním pre potreby baníctva a hutníctva. Medzi novátorské metódy, ktoré uplatňoval, patrili také činností ako umelé zalesňovanie, pestovanie nového lesa, efektívnejšia ťažba, zdokonaľovanie evidencie vyťaženého dreva, ochrana vysadených stromov, sociálna starostlivosť o lesníkov). Jeho reformy sa stali vzorom pre efektívne obhospodarovanie lesov v celom Uhorsku.

Známe osobnosti
---------------

* Pelach, Plánovský, Januš, Bendík - majstri sveta a Európy v streľbe na bežiaci terč.

Pamätnica lesníckej školy v Liptovskom Hrádku
---------------------------------------------

Publikácia bola vydaná pri príležitosti osláv 200. výročia založenia lesníckej školy v Liptovskom Hrádku, ktoré sa uskutočnili v dňoch 3. – 5. októbra 1996.

Almanach 210 rokov lesníckej školy v Liptovskom Hrádku
------------------------------------------------------

Táto publikácia bola vydaná v roku 2006 pri príležitosti osláv 210 výročia založenia lesníckej školy v Liptovskom Hrádku, ktorá sa uskutočnili 23. novembra 2006. Publikácia je voľným pokračovaním „Pamätnice lesníckej školy v Liptovskom Hrádku". Zachytáva dianie a zmeny v Strednej lesníckej škole Jozefa Dekreta Matejovie v období od roku 1996 po rok 2006.

Externé odkazy
--------------

* oficiálna webová stránka školy - www.slslhr.sk
* oficiálna webová stránka školy - slslhr.edupage.org

Súradnice: 49°02′19″S 19°43′28″V﻿ / ﻿49,038551°S 19,724544°V﻿ / 49.038551; 19.724544
**Kaze to Ki no Uta** (jap.: 風と木の詩; preklad: *Pieseň Vetra a Stromov*) je japonská manga séria, ktorú nakreslila Keiko Takemijová. Publikovala ju po prvýkrát firma Šógakukan v časopise *Shoujo Comic*. Ide o jednu z najstarších máng v žánri šónen-ai. V roku 1987 vzniklo podľa predlohy tejto mangy aj OVA anime s názvom **Kaze to Ki no Uta: Seinaru ka na**.

Príbeh
------

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Ide o historickú drámu zo školského prostredia, odohrávajúcu sa v 19. storočí. Milý, pokojný a mierny *Serge Batouille* je rodinou poslaný do školy. Na internáte sa delí o izbu s blondínom *Gilbertom Cocteauom*, nádherným homosexuálom. Zbožný Serge sa snaží vyhnúť vzťahu s Gilbertom, ktorý sa po sexuálnom zneužívaní svojim strýkom *Augustom Beauom* chová ako prostitút, ale napriek tomu Gilbertov fyzický šarm zvíťazí v jeho srdci. Stanú sa priateľmi a neskôr aj milencami. Ale je 19. storočie, a tak je ich školský život naplnený konfliktmi, žiadostivosťou a beznádejou. Všetko speje vďaka nevraživosti okolia a Gilbertovej minulosti k tragickému koncu.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Postavy
-------

* Serge Batouille – *hlas:* Ohara Noriko
* Gilbert Cocteau – *hlas:* Sasaki Júko
* Auguste Beau – *hlas:* Šiozawa Kaneto
* Aryon Rosmarinay – *hlas:* Sakakibara Jošiko
* Pascal Biket – *hlas:* Takemura Taku

Hudba
-----

Bolo vydaných päť hudobných albumov (LP platní).

1. Kaze to Ki no Uta, časť 1
2. Kaze to Ki no Uta, časť 2: Requiem for Gilbert
3. Syntetizátorová verzia Kaze to Ki no Uta, časť 1
4. Hudobná zbierka Kaze to Ki no Uta
5. Spojovací album (na prvej strane je prvá strana z *Kaze to Ki no Uta, časť 1* a na druhej strane je vybraná hudobná zbierka z iného albumu – *Takemija, Nacu e no Tobira*)

Pozri aj
--------

**Nacu e no Tobira**

Externé odkazy
--------------

* otakuland.cz (po česky)
* anidb.net (po anglicky)
* animenfo.com (po anglicky)
* animenewsnetwork.com anime (po anglicky)
* animenewsnetwork.com manga (po anglicky)
* anisearch.de (po nemecky)
**Staromestské divadlo** (dlhý tvar: **Staromestské divadlo Petra Raševa**) v Košiciach je voľným združením umelcov, divadelníkov, priaznivcov a milovníkov divadla.

História
--------

Staromestské divadlo vzniklo koncom roku 1997 ako reakcia na nútený odchod niekoľkých profesionálnych divadelníkov, ktorí nesúhlasili s *Hudecovou kultúrnou transformáciou*. Vzniklo spojením dvoch umeleckých agentúr: Umeleckej a reklamnej agentúry Petra Raševa a Hudobno-výchovného divadla PhDr. Niny Rašiovej. Okrem pôvodných diel pre dospelých, vytvorilo aj rôzne inscenácie pre deti a mládež. Vo februári 1999 založilo občianske združenie určené na podporu svojej činnosti.

Divadlo hráva v priestoroch *Malej scény* Štátneho divadla Košice. Zakladateľom, režisérom a hercom divadla bol Peter Rašev. Koordinátorkou, manažérkou, ale aj dramaturgom a riaditeľkou projektov je herečka Ľubica Blaškovičová.

Divadlo má za sebou až 10 ročníkov úspešného F*estivalu nezávislých divadiel* a už piaty rok organizuje na Slovensku ojedinelý projekt plenérového open-air predstavenia s názvom *Imaginácie*.

Referencie
----------

1. ↑  Staromestské divadlo. *Kontakt* [online]. Košice: staromestske-divadlo.sk, [cit. 2021-02-04]. Dostupné online.
2. 1 2 3 4  Staromestské divadlo. *Info - Združenie Staromestské divadlo Košice* [online]. Košice: staromestske-divadlo.sk, [cit. 2021-02-04]. Dostupné online.
3. ↑  OGURČÁKOVÁ, Jana. Imaginácie prilákali tisícky ľudí. *SME* (Bratislava: Petit Press), 2015-06-20. Dostupné online [cit. 2021-02-04]. ISSN 1335-4418.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka divadla
* Oficiálna stránka Staromestského divadla - pôvodný zdroj článku

Súradnice: 48°43′24″S 21°15′22″V﻿ / ﻿48,723367°S 21,256152°V﻿ / 48.723367; 21.256152


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Košický portálDivadelný portál |
Generál Ing. **Ján Balciar** (\* 22. júl 1963, Rimavská Sobota) je slovenský generál. V roku 2003 bol po ukončení služby v Policajnom zbore, prijatý do služobného pomeru profesionálneho vojaka Ozbrojených síl SR s vyčlenením na plnenie úloh v organizačných zložkách Vojenského spravodajstva na Ministerstve obrany SR.

Život a vzdelanie
-----------------

Po skončení základnej a strednej školy v rodnom meste roku 1986 ukončil Vysokú školu poľnohospodársku v Nitre a následne po skončení vojenskej služby roku 1987 nastúpil do služobného pomeru na oddelenie hospodárskej kriminality OS ZNB. Od roku 1990 pôsobil v Policajnom zbore SR kde zotrval až do roku 2003. Neabsolvoval žiadne klasické, vysoké vojenské vzdelanie. V športovej oblasti sa aktívne venoval džudu kde dosiahol majstrovský stupeň džuda-prvý dan. Je ženatý a s rodinou býva v Bratislave.

Služobná kariéra
----------------

Počas policajnej služby bol vedúcim oddelenia násilnej kriminality Odboru kriminálnej polície Okresného veliteľstva Policajného zboru v Rimavskej Sobote. Neskôr špecialistom oddelenia národnej protidrogovej jednotky. Plnil úlohy aj v iných spravodajských útvaroch v oblasti bezpečnostnej komunity SR. Prešiel výcvikom a kurzami aj zahraničných spravodajských služieb.

V roku 2003 bol prijatý do služobného pomeru profesionálneho vojaka Ozbrojených síl SR a minister obrany ho vyčlenil na plnenie úloh organizačných zložiek Vojenského spravodajstva. Pracoval vo viacerých pozíciách vo Vojenskom spravodajstve. Od začiatku roka 2013 vykonával funkciu 1. zástupcu riaditeľa Vojenského spravodajstva. Riaditeľom Vojenského spravodajstva ministerstva obrany SR bol od roku 2016.

23. marca 2020 oznámil, že sa vzdá funkcie k 31. marcu 2020.

Hodnostná kariéra
-----------------

Do prvej vojenskej generálskej hodnosti brigádny generál bol prezidentom Slovenskej republiky vymenovaný v roku 2013.

* 19. apríl 2016 generálmajor
* 2. máj 2017 generálporučík
* 26. apríl 2018 generál

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2018-04-28]. Dostupné online. Archivované 2018-04-29 z originálu.
3. ↑
4. ↑
5. ↑   Šéf vojenského spravodajstva Ján Balciar sa vzdal funkcie. *Denník N* (Bratislava: N Press), 2020-03-23. Dostupné online [cit. 2020-03-23]. ISSN 1339-844X.
6. ↑   *P. Gajdoš: Generálska hviezda nie je v ozbrojených silách samozrejmosťou, je to ocenenie dlhoročnej práce* [online]. Ministerstvo obrany SR, 2016-04-19, [cit. 2016-04-24]. Dostupné online.
7. ↑

Externé odkazy
--------------

* 
* Služobná karta Generál Ján Balciar
* Životopis Ján Balciar, oficiálna stránka Vojenské spravodajstvo MO SR
* Prijatie u primátora Archivované 2018-04-29 na Wayback Machine
* Menovanie za riaditeľa Vojenského spravodajstva
* Menovanie za riaditeľa Vojenského spravodajstva
* Prijatie na MÚ v Rimavskej Sobote Archivované 2018-04-29 na Wayback Machine
**Ján Gašpar Hrisko** (\* 14. jún 1921, Očová – † 13. jún 1980, Brno) bol slovenský hudobník rómskeho pôvodu, cimbalista, upravovateľ ľudových piesni.

Rodina
------

* otec Ján Gašpar
* matka Anna rod. Berkyová

Životopis
---------

Od roku 1937 študoval hru na husliach na ĽŠU vo Zvolene, neskôr na konzervatóriu v Bratislave (nedokončil). Stavebný robotník v Harmanci a Banskej Bystrici, lesný robotník v Očovej a Hrochoti, od roku 1948 cimbalista SĽUK-u, od roku 1955 člen orchestra a sólista Brněnského rozhlasového orchestra lidových nástrojů pri Čs. rozhlase v Brne, s ktorým hral množstvo piesní vo vlastnej úprave.

Referencie
----------

1. ↑   Milan Križo: V Brne nás volali biely a čierny brat. *sme.sk*, 13.8.2010. Dostupné online.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5828 0819
* NK ČR: jo2003183978
* VIAF: 84150501
Náhrobky Júliusa Flache a jeho rodiny v banskobystrickom evanjelickom cintoríne
**Július Flache** (\* 7. november 1892, Budapešť – † 18. september 1967, Banská Bystrica) bol uhorský maliar, po 1. svetovej vojne žijúci a tvoriaci na Slovensku.

Rodina
------

* otec Karol Flache
* matka Anna rod. Hackenmüllerová

Životopis
---------

Študoval na reálnom gymnáziu, súčasne na sochárskej škole K. Sződyho, od 1911 na AVU v Budapešti, neskôr vo Viedni. Absolvoval študijnú cestu v Mníchove. Maliar v Budapešti, 1914 – 1917 kreslič hlavný divízneho štábu rakúsko-uhorskej armády, od 1917 maliar v Banskej Bystrici. Jeho výtvarný prejav ovplyvnila secesia, po 1914 najmä západoeurópska moderna, cezannovská tradícia, expresionizmus i väzby na renesanciu. Venoval sa najmä portrétnej maľbe i žánrovým portrétom s horehronskými typmi (Vidiečanka, 1941; Nezamestnaný, 1932), v krajinárstve vedutám Banskej Bystrici a okolia. Historická maľba vyvrcholila trojrozmernými kompozíciami pre Národný dom v Banskej Bystrici, pri zátišiach si často vyberal horehronské motívy. Založil výtvarný spolok Jednota výtvarných umelcov Slov. 1920 – 1937 jeho správca. Jeho diela sú v SNG v Bratislave, v galériách v Liptovskom Mikuláši, v Banskej Bystrici a v Bojniciach, v Kremnici a v Banskej Štiavnici. V roku 1962 vystavoval v Banskej Bystrici.

Referencie
----------

1. ↑  OPOLDUSOVÁ, Jena. Július Flache podľahol čaru Horehronia. *Pravda* (Bratislava: Perex), 2012-07-20. Dostupné online [cit. 2015-05-18]. ISSN 1336-197X.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Diela autora v katalógu Web umenia Slovenskej národnej galérie

Zdroj
-----

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 6502
* GND: 1038126819
* ISNI: 0000 0000 5744 6709
* LCCN: no2013092505
* NK ČR: xx0008419
* PIM: PIM103153
* SNK: 147252
* VIAF: 85358918
* Web umenia: 2640
* WorldCat: lccn-no2013092505
**Juraj Zábojník** (\* 15. júl 1962, Bojnice) je slovenský bezpečnostný analytik, bývalý policajt a podnikateľ. Bol riaditeľom Úradu pre ochranu ústavných činiteľov a diplomatických misií. V prezidentských voľbách v roku 2019 neúspešne kandidoval na post prezidenta SR.

Životopis
---------

Detstvo prežil vo Veľkej Lehôtke. V roku 1981 nastúpil na náhradnú vojenskú službu vo Frýdku-Místku a začal štúdium na strednej odbornej škole Ministerstva vnútra SSR v Pezinku. Tú dokončil s maturitou a začal pracovať ako radový referent na Správe ochrany ústavných činiteľov SR. Neskôr sa stal riaditeľom Úradu pre ochrany ústavných činiteľov a diplomatických misií. Z polície odišiel po 17 rokoch v hodnosti plukovníka v zálohe. Uvádza sa ako absolvent Slovenskej technickej univerzity v Bratislave, Ekonomickej univerzity v Bratislave a Trnavskej univerzity v Trnave.

Od roku 1987 je ženatý s Ing. Katarínou Zábojníkovou, rod. Turčekovou.

Kandidatúra na prezidenta SR
----------------------------

Svoju kandidatúru do prezidentských volieb v roku 2019 oznámil vo februári 2018. 13. augusta 2018 oznámil vyzbieranie dostatočného počtu podpisov na kandidatúru. Občianskych podpisov vyzbieral 28 505.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  Juraj Zábojník. *Kto som* [online]. Juraj Zábojník, [cit. 2019-02-15]. Dostupné online. Archivované 2019-02-16 z originálu.
2. 1 2 3 4 5  TASR. Na prezidenta chce kandidovať aj bezpečnostný analytik Juraj Zábojník. *Pravda* (Bratislava: Perex), 2018-02-19. Dostupné online [cit. 2019-02-15]. ISSN 1336-197X.
3. ↑   Juraj Zábojník vyzbieral vyše 15-tisíc podpisov, potrebných pre kandidatúru na prezidenta. *WebNoviny.sk* (Bratislava: iSITA), 2018-08-13. Dostupné online [cit. 2018-09-21].
4. ↑   Juraj Zábojník vyzbieral dostatok podpisov na svoju kandidatúru. *Aktuality.sk* (Bratislava: Ringier Axel Springer Slovakia), 2019-01-15. Dostupné online [cit. 2019-02-15].
Logo Episkopálnej cirkvi v USA
Washingthonská národná katedrála
**Episkopálna cirkev Spojených štátov Amerických** (po anglicky: *Episcopal Church in the United States of America*) je anglikánska cirkev pôsobiaca najmä na území Spojených štátov amerických.

Rozšírenie
----------

Episkopálna cirkev vznikla v roku 1789. Farnosti tejto cirkvi sa nachádzajú predovšetkým v USA ale aj na Haiti, Taiwane, v Kolumbii, Dominikánskej republike, Ekvádore, Hondurase, Venezuele a v Európe. Episkopálna cirkev je jedna z najstarších cirkví v USA. S 1,6 milióna členov je ale menšia než iné americké cirkvi. Asi len 0,4 % občanov USA sa hlási k tejto cirkvi, ale asi štvrtina amerických prezidentov boli členmi tejto cirkvi.

Štruktúra
---------

Episkopálna cirkev v USA má 110 diecéz v ktorých čele stoja biskupi. Diecézy sú družené to cirkevných provincií, ktorých je deväť. Táto cirkev má celkovo 7 374 farností. Najvyšším orgánom cirkvi je synoda, ktorú tvoria duchovní aj laici. Synoda sa koná každé tri roky. Predesedajúcim biskupom celej cirkvi je v súčasnosti Michael Curry. Episkopálna cirkev v USA na rozdiel od iných anglikánskych cirkví nemá žiadne arcidiecézy.

Episkopálna cirkev v USA povoľuje svätenie žien do všetkých stupňov duchovenskej služby a manželstvá osôb rovnakého pohlavia.

Pozri aj
--------

* Anglikanizmus
* Anglikánsky zväz cirkvví

Referencie
----------

1. ↑  Baptized Members by Province and Diocese 2013-2022 The Episcopal Church

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka cirkvi

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Episkopální církev Spojených států amerických na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
**Čchen Jün** (čínsky 陈云, pinyin : Chén Yún; 13. júna 1905 Šanghaj – 10. apríla 1995 Peking) bol jedným z najvplyvnejších a najmocnejších čínskych vodcov 20. storočia. Od roku 1931 do roku 1987 pôsobil v Ústrednom výbore Komunistickej strany Číny, z toho viac ako 40 rokov v politbyre. Za svoju účasť pri založení Čínskej ľudovej republike a najmä kvôli svojej moci v osemdesiatych rokoch dvadsiateho storočia sa radí medzi tzv. Osem nesmrteľných Komunistickej strany Číny.

V roku 1934 sa pripojil k Dlhému pochodu. Po stáži v Moskve sa v roku vrátil do vojnového centra komunistickej strane v Jen-ane, kde pôsobil hlavne v oblasti ekonomiky, hoci po základnej škole nemal žiadne formálne vzdelanie.

Čchen bol jedným z mála vodcov, ktorí neschvaľovali koncept Veľkého skoku, ale rešpektovali reálnu situáciu a plánovali transformáciu čínskej ekonomiky na dobu najmenej troch päťročníc. Ďalšími vodcami boli Čou En-laj, Po I-po a vedúci Štátnej plánovacej komisie Li Fu-čchun.

Hoci bol za svoj nesúhlasný postoj odsúdený, v roku 1961 sa vrátil na vrchol, keď bol vyzvaný, aby viedol tím, ktorý obnovil čínsku ekonomiku. Počas Kultúrnej revolúcie bol kritizovaný ako „kapitalista" a bol vylúčený zo všetkých svojich funkcií s výnimkou členstva v Ústrednom výbore strany.

Potom, čo sa Mao stiahol po Veľkom skoku do ústrania, tak najvyššiu štátnu funkciu a tým aj zodpovednosť za vývoj ekonomiky vložil na bedrá Liou Šao-čchimu. Tomu sa podarilo zostaviť tím odborníkov, pomerne rýchlo upokojiť napätie v spoločnosti a naštartovať oživenie ekonomiky. V jeho tíme nechýbali Teng Siao-pching, Čchen Jün a ďalšie osobnosti, sú známi ako iniciátori úspešných reforiem začatých po roku 1979.

Keď v roku 1977 dostal Teng Siao-pching späť na pozíciu podpredsedu Ústredného výboru, Čchen tiež opäť nadobudol významnú úlohu. Zatiaľ čo Teng sa stal architektom rozsiahlych ekonomických reforiem, Čchen zostal verný svojim starým marxistickým ideálom, ktoré slúžili ako dôležitá brzda tempa vývoja Číny v 80. a začiatkom 90. rokov a donútili Tenga ku kompromisom. Čchena sa zapísal do dejín skôr pre svoj koncept „ekonomiky vtáčej klietky". Podľa jeho názoru by mal čínsky trh fungovať ako vták v klietke. Táto klietka by nemala byť príliš malá, inak by sa vták udusil. Ale vták musel byť držaný v klietke, inak by odletel. Hoci Čchen formálne odišiel v roku 1987, jeho vplyv na ekonomické rozhodovanie bol stále značný. Ním vedená konzervatívna frakcia získala dominanciu v strane po masakre na námestí Nebeského pokoja v Pekingu v roku 1989, avšak liberáli sa vrátili k moci po Teng Siao-pchingovej ceste na juh, ktorá v roku 1992 oživila reformné procesy.

### Referencie

1. ↑   *Dějiny Čínské lidové republiky: (1949-2018)*. [s.l.] : [s.n.]. ISBN 978-80-7422-596-3. Chybné ISBN. S. 84.
2. ↑   *Dějiny Čínské lidové republiky: (1949-2018)*. [s.l.] : [s.n.]. ISBN 978-80-7422-596-3. Chybné ISBN. S. 111.
**Shining Vale** (angl. *Shining Vale*) je americký komediálny mysteriózny televízny seriál. Prvá epizóda bola vysielaná 6. marca 2022 na televízii Starz a v hlavných úlohách sa predstavili Courteney Cox, Greg Kinnear a Mira Sorvino. V máji 2022 bolo oznámené, že sa natáča aj druhá séria. Vo februári 2020 bola do hlavnej ženskej postavy obsadená herečka Courteney Cox. Neskôr sa k hereckému obsadeniu pripojili aj Greg Kinnear, Gus Birney a Dylan Gage. Prvé epizódy sa začali natáčať v marci 2020 a potom sa pokračovalo v natáčaní v júli 2020. Druhá séria mala premiéru v októbri 2023, pričom posledný diel druhej série bol odvisielaný 1. decembra 2023.

Televízny seriál hovorí príbeh o rodine Phelpsovcov, ktorá sa presťahuje do nového domu v meste Shining Vale. V dome sa však začínajú diať nadprirodzené veci.

Postavy a obsadenie
-------------------

* ***Patricia "Pat" Phelps*** – herečka: Courteney Cox

* ***Rosemary Wellingham*** – herečka: Mira Sorvino

* ***Terry Phelps*** – herec: Greg Kinnear

* ***Gaynor Phelps*** – herečka: Gus Birney

* ***Jake Phelps*** – herec: Dylan Gage

* ***Robyn Court*** – herečka: Sherilyn Fenn

* ***Joan*** – herečka: Judith Light

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Shining Vale na anglickej Wikipédii.*
**Masajuki Suzuki** (jap. 鈴木 雅之 – Suzuki Masajuki, \* 22. september 1956, Tokio, Japonsko), taktiež vystupujúci pod prezývkou **Martin**, je japonský spevák, známy ako bývalý člen skupiny Rats & Star, a za jeho úvodné piesne pre anime sériu *Kaguja-sama wa kokurasetai: Tensaitači no renai zunousen*.

V Japonsku je bežne prezývaný ako *Love Song no Ousama* (jap. ラブソングの王様 – Rabu songu no ousama), v preklade *Kráľ ľúbostných piesní*.

Skorý život
-----------

Suzuki sa narodil v Tokiu, 22. septembra 1956. Má sestru, Kijomi Suzuki, ktorá je taktiež hudobníčkou.
Ako dieťa bol Suzuki veľmi hanblivý, mal problémy so socializáciou v škole a bol zvyčajne v spoločnosti práve s jeho sestrou.

Suzukiho rodina vlastnila továreň na sústruhy, ktorú mal na starosti Suzukiho otec. Po odídení zo strednej školy tam Suzuki pracoval, kým si nerozbehol svoju spevácku kariéru.

Suzuki zvykol hrať v kapele s jeho spolužiakmi na hudobných nástrojoch, no po jeho dopravnej nehode na motorke a zraneniami z práce so sústruhmi v otcovej továrni sa musel hrania na hudobné nástroje vzdať.

Kariéra
-------

Preslávil sa najmä ako člen pop skupiny Rats & Star, s ktorou debutoval v roku 1975. Jeho prvý singel s názvom *Runaway* vydal v roku 1980.

Suzuki svoje neustále nosenie slnečných okuliarov berie ako znak jeho hanblivej povahy. Viackrát spomenul, ako sa bez nich cíti znepokojujúco, a preto ich nosí aj neskoro v noci.

Od roku 2019 Suzuki naspieval všetky úvodné piesne z anime série *Kaguja-sama wa kokurasetai: Tensaitači no renai zunousen*. V roku 2019 to bolo pre jej prvú sériu úvodná pieseň s názvom *Love Dramatic* (jap. ラブ・ドラマティック – *Rabu doramatikku*) s Rikkou Iharaovou, o rok neskôr pre druhú sériu *DADDY! DADDY! DO!* s Airi Suzukiovou.
V roku 2022 pre tretiu sériu naspieval úvodnú pieseň *GIRI GIRI*, so Suu (vlastným menom Sumire Jošidaová (jap. 吉田 菫 – Jošida Sumire)), hlavnou speváčkou pre J-pop skupinu SILENT SIREN.
Následne zo série naspieval pieseň aj pre film *Kaguja-sama wa kokurasetai -First Kiss wa owaranai-* (jap. かぐや様は告らせたい-ファーストキッスは終わらない-), s názvom *Love is Show*, tentokrát so speváčkou Reni Takagiovou.

Referencie
----------

1. ↑   *PROFILE｜MASAYUKI SUZUKI Official Website* [online]. martin.jp, [cit. 2023-12-31]. Dostupné online. (po japonsky)
2. ↑   *Suzuki Masajuki no profile* [online]. oricon.co.jp, [cit. 2023-12-31]. Dostupné online. (po japonsky)
3. ↑  SANKEI DIGITAL INC.. *鈴木雅之、伊原六花とバブリーコラボ！いきものがかり・水野が作詞作曲「ラブ・ドラマティック－」* [online]. sanspo.com, [cit. 2023-12-31]. Dostupné online. (po japonsky)
4. ↑   *アニメ「かぐや様は告らせたい」公式 (@anime\_kaguya) na X* [online]. twitter.com, [cit. 2023-12-31]. Dostupné online. (po japonsky)
5. ↑   *アニメ「かぐや様は告らせたい」公式 (@anime\_kaguya) na X* [online]. twitter.com, [cit. 2023-12-31]. Dostupné online. (po japonsky)
6. ↑   *Masayuki Suzuki Releases Kaguya-sama: Love is War -The First Kiss That Never Ends- Opening Theme MV* [online]. crunchyroll.com, [cit. 2023-12-31]. Dostupné online. (po anglicky)
Francúzsky park pri zámku Villandry v údolí Loiry.
**Francúzsky park** je park, ktorý je upravený a vybudovaný s geometrickou presnosťou a symetriou. Sú tu rovné cesty vysypané pieskom, zostrihané kríky, fontány, kvetinové záhony a iné.

Začiatok francúzskych parkov sa datuje do 16. storočia v Taliansku, napríklad pri paláci Pitti vo Florencii, odkiaľ sa preniesli do Francúzska. Vrcholom tvorby francúzskych parkov bol park pri zámku Versailles, ktorý pre Ľudovíta XIV. vytvoril krajinný architekt André Le Nôtre. V 18. storočí sa začal objavovať naopak anglický park, ktorý upustil od presného rozvrhnutia a je skôr udržovaným výsekom pôvodnej krajiny.

Na Slovensku sa najkrajšie príklady francúzskej krajinnej záhrady (parku) nachádzajú pri kaštieli Markušovce na Spiši, pri kaštieli Betliar v okrese Rožňava a pri Bojnickom zámku.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Pozri aj
--------

* park
* záhrada
* lesopark
* anglický park

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Francouzský park na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Francúzsky portál |
**Štartovacie okno** je v kozmonautike obmedzený, väčšinou pomerne krátky časový úsek, v ktorom môže odštartovať kozmické teleso a dostať sa na potrebnú obežnú dráhu bez bez použitia neúnosne veľkého množstva paliva. 

Pojem štartovacie okno je používaný najčastejšie v súvislosti s dosiahnutím nejakého cieľového telesa, či už ide o teleso na obežnej dráhe Zeme (napr. vesmírna stanica, Mesiac), alebo na obežnej dráhe Slnka (planéta, kométa, planétka, atď.). Okno je dané zvolenou technikou letu, vzájomným postavením štartu a cieľa, nárokmi na príletovú a odletovú rýchlosť (čo súvisí s požiadavkou, aby teleso okolo cieľa len preletelo, alebo aby bolo navedené na jeho obežnú dráhu), atď. Nutnosť odštartovať nosnú raketu s nákladom vo vnútri štartovacieho okna nastala preto, lebo po oddelení nosnej rakety zvyčajne po niekoľkých desiatkach minút letu už väčšinou nie je možné robiť veľké korekcie dráhy. Čím väčšie sú manévrovacie schopnosti a množstvo paliva kozmickej lode alebo sondy, tým sú nároky na štartovacie okno menšie.

Pri cestách k iným planétam slnečnej sústavy je nutné brať ohľad aj na vlastný obeh planéty okolo Slnka. Dráha preto musí byť zvolená tak, aby sa sonda a cieľová planéta stretli v jednom bode. Pri medziplanetárnych letoch existuje optimálny dátum, kedy je vzájomné postavenie Zeme a cieľa najvýhodnejšie z hľadiska množstva paliva alebo príletového času k nemu. Štartovacie okno však trvá aj istý čas pred a po optimálnom dátume. Mimo štartovacieho okna nie je možné cieľ danými prostriedkami dosiahnuť.

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |

* Startovní okno v DATABÁZE KOSMICKÝCH SOND PRO PRŮZKUM TĚLES SLUNEČNÍ SOUSTAVY
Súradnice: 49°11′S 18°45′V﻿ / ﻿49,19°S 18,75°V﻿ / 49.19; 18.75

**Žilinská pahorkatina** je geomorfologický podcelok Žilinskej kotliny.

Vymedzenie
----------

Rozkladá sa v centrálnej časti Žilinskej kotliny a zaberá oblasť mesta Žilina a mierne zvlnenú krajinu západným, južným a východným smerom. Na severe hraničí s podcelkom Kysucké bradlá, patriacim do Kysuckej vrchoviny, západnejšie na krátkom úseku s Nízkymi Javorníkmi, ktoré sú súčasťou Javorníkov. Západ ohraničujú Súľovské vrchy s podcelkami Manínska vrchovina, Súľovské skaly a Skalky, južným smerom pokračuje Žilinská kotlina podcelkom Rajecká kotlina. Juhovýchodný okraj vymedzuje výrazný okraj Malej Fatry, konkrétne podcelku Lúčanská Fatra a na východe nadväzuje Varínske podolie.

Vodstvo
-------

Východo-západným smerom preteká rieka Váh, do ktorej v Žiline ústí rieka Kysuca a Rajčanka. Vo východnej časti pahorkatiny je vybudované Vodné dielo Žilina s rastúcim rekreačným využitím.

Osídlenie
---------

Územie pahorkatiny je osídlené už od doby kamennej, čo dokladá množstvo nálezov na území Žiliny i v okolitých obciach. Nachádza sa tu Žilinská aglomerácia, v ktorej žije okolo 110 tisíc obyvateľov.

Pamiatky
--------

Husto urbanizované územie ponúka množstvo atraktívnych lokalít, medzi nimi Lietavský, Budatínsky a Strečniansky hrad, Kostol svätého Štefana Kráľa v Žiline, drevený Kostol svätého Juraja v Trnovom, či Katedrála Najsvätejšej Trojice v Žiline.

Doprava
-------

Žilina na križovatke ciest z východu, severu, západu i juhu bola oddávna významným dopravným uzlom. Po vybudovaní ciest údoliami riek v stredoveku a neskôr i železnice sa tieto komunikácie križovali práve v Žiline. Súčasné koridory nadnárodného významu obchádzajú centrum mesta. Južným okrajom pahorkatiny sa buduje diaľnica D1 (Bratislava – Trenčín – Žilina – Ružomberok – Košice), na severozápade vedie diaľnica D3 na Kysuce a do Poľska. Mestom vedú medzinárodné cesty E 50, E 75 a E 442 a križujú sa tu cesty I/11, I/18, I/60, I/61 a I/64. V železničnej stanici Žilina sa križujú trate z Bratislavy, Rajca, Ostravy a Košíc.

Pozri aj
--------

* Žilinská kotlina

Referencie
----------

1. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2018-05-01]. Dostupné online. Archivované 2017-09-23 z originálu.
2. ↑   *mapový portál HIKING.SK* [online]. mapy.hiking.sk, [cit. 2018-05-07]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Žilinská kotlina |
| --- |
| Podcelky (časti) | 
* Žilinská pahorkatina
* Varínske podolie
* Rajecká kotlina
* Domanižská kotlina

 |
| Veľkoplošné chránené územie | 
* Národný park Malá Fatra (OP)

 |
| Prírodné rezervácie | 
* Šujské rašelinisko

 |
| Národné prírodné pamiatky | 
* Briestenské skaly

 |
| Prírodné pamiatky | 
* Krasniansky luh
* Poluvsianska skalná ihla
* Turská skala

 |
| Územie Natura 2000 | 
* Malá Fatra
* Meandre Rajčanky
* Strážovské vrchy
* Varínka

 |
| Kultúrne a historické pamiatky | 
* Budatínsky zámok
* Historické centrum Žiliny
* Kostol svätého Juraja (Trnové)
* Slovenský betlehem
* Strečniansky hrad

 |
**Hatňanskovci** alebo **Hatňanskí** (príp. *páni z Hatného*; dobovo v základnom tvare: *Hatnanski, Hatnenski, Hatnai*) boli uhorský šľachtický rod pôsobiaci v Trenčianskej stolici.

Dejiny rodu
-----------

Ide o rod domáceho pôvodu, ktorého základným majetkom bola obec Hatné. Najstarším známym predkom rodu je Ondrej, syn Kiliána, ktorý dostal v roku 1321 od kráľa Karola Róberta donáciu na 7 dedín. V 20. rokoch 15. storočia zaznamenal rod nárast majetkovej držby. Juraj a jeho synovia Ladislav, Gašpar a Juraj dostali v roku 1438 od uhorského kráľa Albrechta panstvá Klieština a Kátlina a v roku 1439 hrad a panstvo Budatín. V roku 1460 sa stal Juraj držiteľom Ilavy a kapitánom tamojšieho hradu. V roku 1466 dal časť svojich majetkov do zálohu Podmanickovcom a neskôr sa Hatňanskovci dostali aj do sporu so Suňogovcami, ktorí sa stali držiteľmi hradu a panstva Budatín.

Koncom 15. storočia sa Hatňanskovci márne snažili získať späť majetky dané Podmanickovcom, ktorí im ich odmietali vydať aj po vyplatení zálohovej sumy, a rod začal upadať. Rod vymrel začiatkom 16. storočia Jurajom, ktorý sa márne domáhal vrátenia hatňanskovských majetkov a zomrel v mladom veku.

Referencie
----------

1. 1 2 3   *Hatňanskovci In: Encyclopaedia Beliana* [online]. Encyklopedický ústav Slovenskej akadémie vied, feb. 2008, [cit. 2023-12-21]. Dostupné online.
2. 1 2 3  MARSINA, Richard. Rody Trenčianskej župy (stolice). In:  *Najstaršie rody na Slovensku* [online]. Slovenská genealogicko-heraldická spoločnosť pri Matici slovenskej, 1994, [cit. 2023-12-18]. S. 91. Dostupné online.
**FreeBSD** je open source operačný systém vychádzajúci zo systému BSD, verzie Unixu , ktorý bol vyvinutý na Kalifornskej univerzite v Berkeley. Vyvíja a spravuje ho veľký tím ľudí z celého sveta.

Vznikol ako sada záplat pre systém 386BSD po tom, čo sa 386BSD prestal vyvíjať. V neskorších verziách bol prepísaný na základe verzie 4.4BSD-Lite, ktorá neobsahovala kód, o ktorom sa viedol spor medzi Kalifornskou univerzitou v Berkeley a firmou Novell v januári 1995.

Dôležité vlastnosti
-------------------

### Podpora hardvéru

FreeBSD obsahuje podporu pre širokú škálu hardvérových platforiem. Je možné ho prevádzkovať na architektúre Intel i386 (vrátane Pentium a Athlon), AMD64 (Opteron, Athlon 64 a EM64T), Alpha/AXP, ARM, IA-64, MIPS, PC-98 a UltraSPARC. Podpora ďalších platforiem je vo vývoji.

### Softvérové vybavenie

Systém FreeBSD tvorí jadro a tzv. základný systém (označuje sa ako „world"). Ostatný softvér je dostupný vo forme binárnych balíčkov pre konkrétnu platformu a zo systému portov. Na platforme i386 poskytuje 17 000 balíčkov, ktoré je možné priamo nainštalovať. Okrem tohto natívneho spôsobu je, ako na každom unixovom systéme, možná kompilácia priamo zo zdrojového tarballu aplikácie.

Systém portov je strom adresárov, ktorý obsahuje pre každú natívne podporovanú (portovanú) aplikáciu informáciu o tom, odkiaľ stiahnuť jej zdrojový kód a prípadne záplaty obsahujúce úpravy špecifické pre FreeBSD. Každý z portov má svojho správcu, ktorý sa stará o jeho aktuálnosť. Každý z portov je možné nainštalovať a odinštalovať identickými, jednoduchými príkazmi.

### Sieťové servery

Najčastejšie nasadenie FreeBSD je v úlohe internetového a intranetového servera. Poskytuje robustné sieťové služby a využíva efektívne pamäť na zabezpečenie rýchlej odozvy. FreeBSD používa napríklad Yahoo!.

### Pracovné stanice

Medzi ne patria bežné open source desktopové prostredia, kancelárske, grafické a programátorské aplikácie, čo z FreeBSD robí systém vhodný pre nasadenie aj na pracovných staniciach.

### Licenčná politika

FreeBSD je dostupný zadarmo aj s kompletnými zdrojovými textmi podľa podmienok 3-bodovej licencie BSD, ktorá nekladie podmienku zachovania rovnakej licencie pre odvodené produkty, čo umožňuje použitie FreeBSD kódu v komerčných produktoch.

Vďaka tomu sa stopy po FreeBSD sa najdu v mnohých komerčných operačných systémoch. Jadro XNU operačného systému Apple Darwin, ktoré je základom Mac OS X, je založené na jadre FreeBSD. Operačný systém JunOS pre smerovače Juniper je odvodený od FreeBSD.

Externé odkazy
--------------

* The FreeBSD Project (po anglicky)
* FreeBSD - Informačná stránka o operačnom systéme Archivované 2005-03-07 na Wayback Machine (po slovensky)
* Seriál článkov o základoch FreeBSD Archivované 2007-02-05 na Wayback Machine (po slovensky)
* - FreeBSD ports
* Inštalačná príručka (po slovensky)
Sklenená replika diamantu Koh-i-Noor pred orezaním v roku 1852 v mníchove
**Koh-i-Noor** (z perzštiny: *Hora svetla*, tiež vyslovované **Koh-i-Nur** alebo **Kooh-e Noor**) je veľký bezfarebný diamant, ktorý bol nájdený v Kollur Mine v dnešnom štáte Ándhrapradéš v Indii pravdepodobne v 13. storočí. Pôvodne vážil 793 karátov (158,6 g). Počas nasledovných niekoľko storočí viackrát zmenil vlastníka medzi rôznymi feudálnymi panovníkmi v Južnej Ázii, maharadža Ranjit Singh, v záveti odovzdal diamant hinduistickému chrámu Džagannáth v Puri v dnešnom Uríši v Indii. Po jeho smrti v roku 1839 však Východoindická spoločnosť jeho závet nevykonala, až nakoniec skončil v rukách kráľovnej Viktórie po britskom dobytí Pandžábu v roku 1849.

V roku 1852 bol princ Albert – manžel kráľovnej Viktórie – nespokojný s jeho tupým a nepravidelným vzhľadom a nechal ho obrúsiť z pôvodných 186 karátov (37,2 g). Výsledkom bol o 42 percent ľahší oslňujúci, oválne orezaný briliant s váhou 105,6 karátov (21,12 g) a s rozmermi 3,6 cm x 3,2 cm x 1,3 cm. Podľa moderných štandardov má rez ďaleko k dokonalosti v tom, že zadná časť je nezvyčajne široká, čo vyvoláva dojem čiernej diery, keď sa dívame na diamant natočený čelnou stranou, avšak gemológovia ho považujú za plný života. Vzhľadom na históriu diamantu, ktorá zahŕňa veľké boje medzi mužmi, Koh-i-Noor si získal reputáciu v rámci britskej kráľovskej rodiny nositeľa nešťastia, keď ho nosí muž. Od príchodu do krajiny ho nosia len členovia rodiny ženského pohlavia. 

Dnes sa diamant nachádza v prednej časti koruny Kráľovnej matky, súčasti britských korunovačných klenotov a každý rok ho vidia milióny návštevníkov v londýnskom Toweri. Vlády Indie, Pakistanu, Iránu a Afganistanu však tvrdia, že sú právoplatnými majiteľmi diamantu, a v posledných desaťročiach žiadajú jeho návrat. Avšak raná história diamantu je už bohužiaľ stratená v čase a britská vláda dala najavo, že Koh-i-Noor neopustí Spojené kráľovstvo.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Koh-i-Noor**

Zdroje
------

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Koh-i-Noor na anglickej Wikipédii.*
PhDr. **Mária Kisková** (20. november 1961, Žilina) je slovenská pedagogička, občianska aktivistka a komunálna politička.

Od roku 2015 je nezávislou poslankyňou obecného zastupiteľstva v Bernolákove. Zároveň je členkou občianskeho združenia Triblavina a ako aktivistka sa venuje podpore a zlepšovaniu regionálnej dopravy Bratislavského samosprávneho kraja.

Vzdelanie a životopis
---------------------

Po absolvovaní štúdia na gymnáziu v roku 1980 začala študovať na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Študovala filozofické, politické a spoločenské vedy a jazyky. Počas štúdia sa zúčastnila zahraničného študijného pobytu vo Volgograde v Rusku. Štúdium ukončila v roku 1985. Pokračovala doktorandským štúdiom, ktoré ukončila v roku 1987 na Filozofickej fakulte UK.[chýba vhodnejší zdroj]

Učila na strednej a jazykovej škole do roku 1993. Vtedy začala súkromne podnikať v oblasti cestovného ruchu a pracovala ako marketingová riaditeľka a spolumajiteľka cestovnej kancelárie v rokoch 1993 – 2008.[chýba zdroj] V roku 2001 absolvovala letný semester na Virginia Western Community College v USA.[chýba zdroj]

V rokoch 2009 – 2017 pracuje ako lektorka na jazykovej škole, venuje sa poradenstvu v oblasti financií a pracuje ako občianska aktivistka.

V rokoch 1985 – 2003 manželka Andreja Kisku, neskoršieho prezidenta SR.

Politická činnosť
-----------------

V komunálnych voľbách v roku 2014 kandidovala ako nezávislá kandidátka do obecného zastupiteľstva v Bernolákove a stala sa poslankyňou.

V krajských voľbách v novembri 2017 kandiduje ako nezávislá kandidátka na poslankyňu Bratislavského samosprávneho kraja.

Referencie
----------

1. 1 2  KUBOVIČ, Ondrej. Timeline: Porovnajte si životy Fica a Kisku na časovej osi. *aktuálne.sk* (Bratislava: News and Media Holding), 2014-03-25. Dostupné online [cit. 2017-10-11].
2. 1 2   *Voľby do orgánov samosprávy obcí 2014 : Zoznam zvolených poslancov podľa obcí, miest a mestských častí : Obvod Senec : Bernolákovo* [online]. Bratislava: ŠÚ SR, 2014-11-21, [cit. 2017-10-11]. Dostupné online.
3. ↑  SITA. Občianske združenie Triblavina chystá na utorok protest. *pravda.sk* (Bratislava: Perex), 2017-03-31. Dostupné online [cit. 2017-10-11]. ISSN 1336-197X.
4. ↑   Vajnory nesúhlasia s pozastavením prác na Triblavine. *Slovenka* (Bratislava: Star Production), 2016-10-20. Dostupné online [cit. 2017-10-11]. Archivované 2017-10-11 z originálu.
5. ↑   Dobro si nájde svoju cestu. *Slovenka* (Bratislava: Star Production), 2014-04-09. Dostupné online [cit. 2017-10-11]. Archivované 2017-10-11 z originálu.
6. ↑   *Zoznam zaregistrovaných kandidátov pre voľby do zastupiteľstva Bratislavského samosprávneho kraja* [online]. Bratislava: BSK SR, 2017-9-18, [cit. 2017-10-12]. Dostupné online. Archivované 2017-10-13 z originálu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mária Kisková**
**Marta Černá**, rod. Mitterhauszerová (\* 6. máj 1936, Bratislava – † 7. október 2022, Bratislava) bola slovenská komunálna politička. Venovala sa ochrane spotrebiteľov.

Životopis
---------

Narodila sa 6. mája 1936. Pochádzala zo starej bratislavskej rodiny, žijúcej v meste od 15. storočia. Okrem slovenčiny sa dohovorila po maďarsky a po nemecky.

Pred Nežnou revolúciou aj po nej sa venovala ochrane spotrebiteľov. Pri Verejnosti proti násiliu založila občianske združenie Fórum spotrebiteľov. V rokoch 1990 až 1995 bola riaditeľkou Slovenskej obchodnej inšpekcie kde položila základy spotrebiteľskej legislatívy a princípov ochrany spotrebiteľa v porevolučnom Československu i v novovzniknutej SR.

Od roku 1990 do roku 2018 pôsobila v komunálnej politike, bola poslankyňou v bratislavskom Starom Meste, v bratislavskom mestskom zastupiteľstve a v Bratislavskom samosprávnom kraji.

V rokoch 2004 – 2006 pôsobila ako zástupkyňa Slovenska v Európskom hospodárskom a sociálnom výbore (EHSV) v Bruseli.

Zomrela 7. októbra 2022 „po ťažkej chorobe".

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5   *Senior klub : [Marta Černá, rod. Mitterhauszerová]* [online]. Bratislava: Rozhlas a televízia Slovenska, 2020-08-07, [cit. 2022-10-08]. Dostupné online.
2. 1 2 3   Vo veku 86 rokov zomrela Marta Černá,. *Denník N* (Bratislava: N Press), 2022-10-08. Dostupné online [cit. 2022-10-08]. ISSN 1339-844X.
3. 1 2 3 4  TASR. Umrela zakladateľka Fóra spotrebiteľov a komunálna poslankyňa M. Černá. *teraz.sk* (Bratislava: TASR), 2022-10-08. Dostupné online [cit. 2022-10-08].

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Marta Černá**
medovka na stálom stanovisku
kvitnúca medovka
**Medovka lekárska** (lat. *Melissa officinalis* L.) je bylina z čeľade hluchavkovité, ktorá pochádza z okolia východného pobrežia Stredozemného mora. Má využitie v medicíne a gastronómii.

Charakteristika
---------------

Medovka lekárska vyháňa z trváceho podzemku vyše pol metra vysokú, rozkonárenú stonku, na ktorej sú stopkaté, protistojné, vajcovité, vrúbkovito pílkovité listy. Kvety vyrastajú z pazúch listov v riedkych papraslenoch a sú pyskovité: majú dvojpyskovitý kalich a svetlomodrú dvojpyskovitú korunu, ktorej horný pysk je vykrojený a dolný trojlaločnatý. Štyri tyčinky sú dvojmocné (dve dlhšie a dve kratšie). Plody sú štyri tvrdky. Kvitne v júli a v auguste.

Biotop a pestovanie
-------------------

Patrí ku kvetine južných teplých krajov. Na Slovensku rastie iba v záhradnej alebo poľnej kultúre. Zo semien sa v parenisku pestujú priesady, ktoré sa na jar vysádzajú na hnojené a chránené miesto. Novú kultúru možno založiť aj vegetatívne rozdelením starých trsov. Medovka je citlivá na chlad.

Zber a využite
--------------

Zbiera sa list (Folium melissae), niekedy aj so stopkou, a to v čase pred kvitnutím; ručne aj niekoľko krát do roka. Má príjemnú citrónovú vôňu. Suší sa (ako každá rastlina s obsahom silíc) rýchlo v tieni a v prievane alebo v sušiarni a to pri teplote do 35 stupňov.

Využitie v kuchyni
------------------

Medovka sa v kuchyni využíva čerstvá, na dochutenie jedál a nápojov (napr. na rôzne dezerty, torty, limonády).

Účinné látky a účinky
---------------------

Droga obsahuje 0,2% silice, ktorej hlavné zložky sú citronelal, geraniol, citral a linalol, ďalej obsahuje triesloviny a živicu.

Iné projekty
------------

CommonsWikislovník
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Medovka lekárska**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Medovka lekárska****

Zdroj
-----

* MACKŮ, Jan; KREJČA, Jindřich. Redakcia DOC. RNDr. Ján Futák, CSc.; PROF. RNDr. Ladislav Šomšák, DrSc.. 4. slovenské vydanie. vyd. Bratislava : veda vydavateľstvo slovenskej akadémie vied, 1987. 476 s. hluchavkovité.
* DUGAS, Dionýz. Redakcia RNDr. Magdalena Borovcová; ilustrácie Dionýz Dugas; Jana Pohanková, Magdalena Karafová, Oľga Vyhlidalová. [s.l.] : OTTOVO NAKLADATELSTVÍ, s.r.o. 2013. 159 s.
* ZÁVADOVÁ, Dana. Nielen uspáva. Medovka zlepšuje pamäť aj mozog. *Pravda* (Bratislava: Perex), 2014-01-15. Dostupné online [cit. 2017-10-31]. ISSN 1336-197X.