recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Jiří Welsch (vpravo) v roku 2005
**Jiří Welsch** (\* 27. január 1980, Pardubice, Česko-Slovensko) je basketbalovým hráčom, v súčasnosti pôsobiacim v tíme Unicaja Malaga v španielskej lige ACB. Predtým viac rokov pôsobil v americkej NBA.

Welsch začal svoju profesionálnu kariéru ako mladý teenager s tímom BHC SKP Pardubice z Čiech, kde hral do roku 1998. Na sezónu 1998/99 podpísal zmluvu s tímom Sparta Praha (Česko), a potom s tímom Olimpija Ljubljana (Slovinsko), kde hral do roku 2002. V sezóne 2001/02 bol menovaný najužitočnejsím hráčom (MVP) Mattoni ligy.

V roku 2002 bol do draftovaný do NBA ako číslo 16 tímom Philadelphia 76ers, no vzápätí bol vytradeovaný do tímu Golden State Warriors. Tam strávil sezónu 2002/03 (priemery na zápas: 1,6 bodov, 0,8 doskokov, 0,7 asistencií, celkovo 37 zápasov), po ktorej bol 18. augusta 2003 vymenený do tímu Dallas Mavericks. V Dallase však neodohral ani jeden zápas a 20. októbra 2003 ho poslali do tímu Boston Celtics.

Jiří Welsch sa stal posilou tímu Celtics (priemery na zápas: 8,5 bodov, 3,2 doskokov, 2,0 asistencií, celkovo 136 zápasov). Navzdory hernému zlepšeniu bol 24. februára 2005 vymenený do tímu Cleveland Cavaliers, kde strávil zvyšok sezóny 2004/05 (priemery na zápas: 2,9 bodov, 1,8 doskokov, 1,2 asistencií, celkovo 16 zápasov). 28. júna 2005 bol vymenený do tímu Milwaukee Bucks.

|  |
| --- |
| **Štatistiky v základnej časti NBA** |
| Rok | Vek | Tím | G | Min | Pts | PPG | FGM | FGA | FGP | FTM | FTA | FTP | 3PM | 3PA | 3PP | REB | RPG | AST | APG | STL | BLK | TO |   |
| 2002/03 | 23 | Golden St. Warriors | 37 | 234 | 61 | 1.6 | 19 | 75 | .253 | 22 | 29 | .759 | 1 | 4 | .250 | 28 | 0.8 | 27 | 0.7 | 8 | 2 | 19 |   |
| 2003/04 | 24 | Boston Celtics | 81 | 2 179 | 746 | 9.2 | 262 | 612 | .428 | 153 | 206 | .743 | 69 | 181 | .381 | 296 | 3.7 | 183 | 2.3 | 101 | 7 | 129 |   |
| 2004/05 | 25 | Boston Celtics | 55 | 1 125 | 415 | 7.5 | 137 | 320 | .428 | 109 | 141 | .773 | 32 | 99 | .323 | 139 | 2.5 | 84 | 1.5 | 39 | 5 | 58 |   |
|  |  | Cleveland Cavaliers | 16 | 192 | 46 | 2.9 | 12 | 51 | .235 | 20 | 28 | .714 | 2 | 11 | .182 | 28 | 1.8 | 19 | 1.2 | 5 | 0 | 15 |   |
| Spolu 3 sezóny |   | 189 | 3 730 | 1 268 | 6.7 | 430 | 1 058 | .406 | 304 | 404 | .752 | 104 | 295 | .353 | 491 | 2.6 | 313 | 1.7 | 153 | 14 | 221 |   |

Vysvetlivky: G - odohrané zápasy, Min - odohrané minúty celkom, Pts - body, PPG - body na zápas, FGM - počet úspešných streleckých pokusov za 2 body, FGA - celkový počet streleckých pokusov za 2 body, FGP - percentuálna úspešnosť streľby za 2 body, FTM - počet úspešných trestných hodov, FTA - celkový počet trestných hodov, FTP - percentuálna úspešnosť streľby trestných hodov, 3PM - počet úspečných streleckých pokusov za 3 body, 3PA - celkový počet streleckých pokusov za 3 body, 3PP - percentuálna úspešnosť streľby za 3 body, REB - doskoky, RPG - doskoky na zápas, AST - asistencie, APG - asistencie na zápas, STL - získania lopty, BLK - bloky, TO - straty

Autoritné údaje: * NK ČR: js20060714010
* VIAF: 84251916
**Fedor Ormis st.** (\* 26. február 1871, Revúca - † 5. júl 1924, Binguľa) bol slovenský evanjelický kňaz, národnokultúrny pracovník. Pseudonym: Srémac.

Jeho otec bol Samuel Ormis, matka Mária rod. Poloncová, syn Fedor Samuel Ormis ml. Ján Vladimír Ormis a manželka Amália rod. Fábryová.

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, potom poslucháč evanjelickej teológie v Bratislave, 1897 vysvätený za kňaza. Farár binguľsko-erdevíckej cirkvi v Srbsku. Tu sa zaslúžil o výstavbu chrámov, ako seniorálny zapisovateľ vydal tlačou zápisnice koncentu z 1904 a 1905, prispieval do slovenskej tlače, pracoval na udržovaní a prehlbovaní národného a slovenského povedomia medzi dolnozemskými Slovákmi. Pôsobil v Iloku, Chorvátsko v rokoch 1920 – 1921.

Literatúra
----------

* *Evanjelici v dejinách slovenskej kultúry*
* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Jiří X. Doležal** (\* 28. február 1965 Jindřichův Hradec), neformálne označovaný skratkou **JXD**, je český novinár, jeden z najznámejších zástancov legalizácie užívania marihuany v Česku.

Vyštudoval psychológiu a od roku 1991 pracuje v časopise Reflex, ktorého profil výrazne utváral. Patrí k najznámejším redaktorom tohto periodika. O problematike drog napísal do Reflexu mnoho reportáží, ku ktorým si často sám zhotovuje fotografie. Je aj autorom niekoľkých kníh. 

Venuje sa problematike pravicových extrémistických skupín, príležitostne aj rôznym náboženským sektám, a kritike českých zákonov, ktoré obmedzujú obchod s ohrozenými zvieratami, najmä s plazmi. Je známy aj ostrou kritikou operačného systému Linux a priaznivcov tohto systému, ku ktorej sa dopracoval po krátkom období nadšenia a exkurzov do počítačovej bezpečnosti („hackerstvo"); Jeho kritické postrehy sú zväčša kritizované ako nedostatočne fundované.

V lete 2000 vytvoril projekt Nekoukat.cz, kedy počas jedného mesiaca umožnil nahliadať do svojho súkromia cez webovú kameru. Od roku 2004 je usporiadateľom Reflex Cannabis Cup - súťaže o najkrajšiu rastlinu konope siatej vypestovanú v Česku. V roku 2006 vytvoril projekt „virtuálna recyklácia" opustených korytnačiek písmenkových ozdobných pod názvom želvy.net.

Knihy
-----

* *Marihuana*. Praha: Kumul Press, 1993 (bez ISBN)
* *Marihuana*. Olomouc: Votobia, 1997. ISBN 80-7198-171-0
* *Klášter*. Olomouc: Votobia, 1997. ISBN 80-7198-186-9
* *Zkouřená země*. Olomouc: Votobia, 1997. ISBN 80-7198-219-9
* *Bezbolestná kastrace*. Praha: Formát, 1998. ISBN 80-86155-20-X. (Kritická knižná reportáž o alternatívnej medicíne)
* *Jak se berou drogy*. Praha: Formát, 1998. ISBN 80-86155-11-0
* *Marihuana 2000*. Praha: Baronet, 2000. ISBN 80-7214-291-7
* *Léčba Černou Voltou: Pouští a pralesem Afriky i vlastního nitra*, Ringier ČR a Daranus, edice Reflex, september 2006, ISBN 80-87033-02-7
* *Pražská ZOO - Její zvířata a lidé*, Ringier ČR a Daranus, edice Reflex, september 2006, ISBN 80-87033-05-1

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jiří X. Doležal**

Externé odkazy
--------------

* – osobné stránky, v záhlaví heslo prevzaté v lete 2006 z českej Wikipédie aj s chybami
* Kuřácký koutek JXD – stĺpčeky na stránkach Reflex online
* K. O. (konopná oprátka) JXD – komentáre na servere iDNES
* Marek Antoš, Radši se tam nekoukejte…! Lupa.cz 16. 6. 2000

Autoritné údaje: * abART: 28176
* ISNI: 0000 0000 6162 6737
* LCCN: no98112977
* NK ČR: jn19990218014
* SNK: 203216
* VIAF: 66095085
* WorldCat: lccn-no98112977
**Zlata Solivajsová**, rod. Vincúrová (\* 6. máj 1922, Nitrianska Blatnica – † 31. december 2010, Banská Bystrica) bola spisovateľka pre deti, spisovateľka, poetka.

Životopis
---------

Vzdelávala sa samoštúdiom. Najskôr pracovala ako korešpondentka v obchodnej firme v Topoľčanoch, po sobáši, od roku 1946, žila v Banskej Bystrici. Roku 1956 sa stala pracovníčkou štátneho podniku „*Slovenská kniha*", od roku 1960 bola redaktorkou Stredoslovenského vydavateľstva v Banskej Bystrici. Pre svoje postoje k udalostiam v roku 1968 musela redaktorské miesto vo vydavateľstve opustiť, pracovala ako korektorka v banskobystrickej tlačiarni až do odchodu na dôchodok (1981). Publicistické príspevky a básne uverejňovala v časopisoch *Nový svet*, *Mladá tvorba*, *Kultúrny život* a *Slovenské pohľady*. Debutovala básnickou zbierkou *Jablká plné hviezd* (1962), ktorá je výpoveďou zrelého človeka o problémoch doby na konci 50. rokov. V ďalšej zbierke sa inšpirovala láskou, prírodou a detstvom. Svoj tvorivý záujem rozšírila o tvorbu pre deti. Po rokoch vynúteného mlčania sa prihlásila treťou zbierkou, ktorá je lyrickým záznamom jej životných skúseností. Publicisticky aj básnicky sa orientuje pronárodne.

Ocenenie
--------

* Cena Lea J. Danihelsa a jeho manželky Mimi na rok 1994 za výrazne národné literárne dielo

Dielo
-----

* *Jablká plné hviezd* (1962)
* *Vyhnanie z raja* (1967)
* *Svietnik s holubičkou* (1968)
* *Kľúč od každých dverí* (1971), (1990) (pod zámienkou, že ide o metaforické narážky na normalizačný režim, bola zošrotovaná, v 2. skrátenom vydaní vyšla v roku 1990)
* *Naše zelené dažde* (rkp)
* *Pierko po pierku* (1992)
* *Listy do mŕtvej schránky*
* *Ucho ihly* (2002)

Literatúra
----------

* *Slovník slovenských spisovateľov*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5527 2506
* NK ČR: ola2002153425
* SNK: 157038
* VIAF: 427378
**Akustický skrat** priamovyžarujúceho elektroakustického meniča je zrušenie akustického tlaku vyvolaného dopredným kmitom membrány reproduktora akustickým podtlakom, ktorý vytvorila táto membrána na svojej opačnej strane.

Skrat jedného zdroja
--------------------

Priamovyžarujúce reproduktory potrebujú pre svoju správnu činnosti ozvučnicu. Kmitavý osový (predozadný) pohyb membrány reproduktora vytvára akustický tlak na obidvoch stranách membrány, ale s opačnou fázou, čiže v okamihu vzniku akustického pretlaku na jednej strane vzniká fázovo opačný podtlak na strane druhej. Zvukové vlny s vlnovou dĺžkou väčšou ako je priemer membrány vyrovnávajú pretlak a podtlak a pre túto frekvenciu nastáva akustický skrat. Aby sa tomuto akustickému skratu zabránilo, upevňuje sa reproduktor na dosku zvanú ozvučnica. Táto doska predlžuje vzdialenosť medzi prednou a zadnou stranou membrány a tým posúva hraničnú frekvenciu, pri ktorej nastáva akustický skrat smerom k nižšej frekvencii. Inou možnosťou riešenia akustického skratu je uzatvorenie priestoru za zadnou časťou membrány, alebo otočenie fázy tlaku.

Skrat viacerých zdrojov
-----------------------

Inou možnosťou akustického skratu je protifáza (akustický tlak vyvolaný iným zdrojom zvuku ale v opačnej fáze). 

**Ako chyba** vzniká, keď sú satelity v reproduktorovej sústave zapojené s navzájom opačnou fázou a prehrávajú rovnaký, alebo podobný zvuk. Jeden reproduktor v danom okamihu kmitá dopredne, druhý opačne. Fázy sa navzájom vyrušia, a reprodukovaný zvuk výrazne stráca na sile a zafarbení hlavne pri prehrávaní nízkych tónov.

**Ako žiadúci efekt** sa akustický skrat využíva pre elimináciu predpovedateľného akustického vlnenia, alebo ak poznáme presnú vzdialenosť od zdroja zvuku a využijeme skutočnosť, že zvuk sa šíri pomalšie ako elektronický signál. Vytvorením protifázy zvuku (hluku) na rovnakých frekvenciách zvuk stlmíme, resp. eliminujeme. Tento efekt sa používa napr. vo helikoptérach, kedy sa do slúchadiel pilotov reprodukuje v protifáze hluk motora.
Pohľad na Zlatni rat
Zlatni rat
**Zlatni rat** (doslova *Zlatý roh*) je chorvátska pláž, mys a polostrov pri Jadranskom mori, nachádzajúci sa 1,5 km západne od obce Bol na južnej strane dalmatínskeho ostrova Brač (Splitsko-dalmatínska župa).

Kamienková pláž má tvar rohu, vybiehajúceho z ostrova v dĺžke niekoľkých stoviek metrov a zvažujúceho sa prudko do mora. Štrky sú unášané morskými prúdmi a vlnami. Pláž tým získava stále iný tvar a sklon - niekedy je "roh" zahnutý doprava, inokedy doľava. Výbežok vznikol odnosom materiálu z veľkej skalnatej rokliny, ktorá vyúsťuje z hôr nad výbežkom.

V borovicovom lesíku v tesnom susedstve Zlatého rohu sa nachádzajú zvyšky rímskej villy, vrátane zvyšku nádrže, niekedy označovanej ako plavecký bazén, aj keď zrejme išlo skôr o vodný rezervoár. Smerom k východu na ceste do Bolu je potom pobrežie lemované početnými hotelmi a tenisovými kurtmi.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Zlatni rat**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Zlatni rat na českej Wikipédii.*
Kryštál akvamarínu z Pakistanu.
**Akvamarín** je drahokamová odroda berylu modrej až zelenomodrej farby. Názov pochádza z lat. *aqua marina* - *morská voda*. V prírode sa vyskytuje pomerne hojne, tvorí väčšie kryštály hexagonálneho tvaru. Najväčší akvamarín bol nájdený v brazílskych pegmatitoch v roku 1910 - rozmery: 48,5 cm dĺžka, 41 cm šírka, hmotnosť skoro 100 kg.

Využitie
--------

V klenotníctve ako drahý kameň. Keďže je dostupnejší, býva obvykle menej cenený.

Náleziská
---------

* Brazília – v štátoch Minas Gerais, Espírito Santo a Bahia
* USA - Mt. Antero v Sawatch Range (Colorado)
* Rusko
* Srí Lanka
* Zambia
* Madagaskar
* Malawi
* Tanzánia
* Keňa

V 19. storočí sa akvamaríny vyskytovali aj v živcovom lome pri Písku v Čechách.

Zdroje
------

* Bouška V. Kouřimský J.: *Drahé kameny kolem nás*, SPN, 1976

Iné projekty
------------

CommonsWikislovník
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **akvamarín**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****akvamarín****.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vedy o Zemi |
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Héfaistión* pozri *Héfaistión (rozlišovacia stránka)*.
**Héfaistión** alebo **Hefaistion** (\*cca 360 pred Kr. Pella, Macedónia (dnes Grécko) – †324 pred Kr. Ekbatana) bol macedónsky šľachtic; druh, veliteľ jazdy (chiliarchos) a pravdepodobný milenec Alexandra Veľkého. Všeobecne sa usudzuje, že mu patrila najväčšia Alexandrova náklonnosť. 

Pravdepodobne boli najlepšími priateľmi už od detstva, pretože aj Hefaistion získal svoje vzdelanie na dvore Alexandrovho otca. Hefaistion sa prvýkrát objavuje v okamihu, keď Alexander prišiel k Tróji. Tam obaja priatelia vzdali obete pri svätyniach hrdinov Achilla a Patrokla, pričom Alexander poctil Achilla a Hefaistion Patrokla. Aelian vo svojich Varia Historia (12.7) tvrdí, že "tým naznačil, že je predmetom Alexandrovej lásky, tak ako bol Patroklos predmetom Achillovej".

Vzťah, ktorý sa medzi nimi vyvinul bol neobvykle intímny a sexuálny. Báje vravia, že Alexander v boji muž proti mužovi nebol nikdy porazený, na lopatky ho dostal len Hefaistion. Do vyšších funkcií sa dostal v roku 330 pred Kr. ako veliteľ jazdy, čím sa stal po Filótovej smrti; v roku 327 dostal za úlohu premostiť Indus. Neskôr bol vymenovaný za veliteľa osobnej Alexandrovej stráže a nakoniec za veľmoža. V roku 324 pred Kr. pri hromadne svadbe v Súsách si rovnako ako Alexander vzal jednu z Dáreiových dcér. 

Na jeseň roku 324 pred Kr. išiel Alexander do Ekbatany. Tam sa prihodilo, že Hefaistion, oslabený indickou džungľou a gedrozskou púšťou, po jednom z mnohých pijáckych posedení ochorel a zomrel. Alexander bol od žiaľu celý bez seba. Hefaistionovho lekára dal popraviť, niekoľko dní sa postil a potom vypravil monumentálny pohreb. Neskorší rímski spisovatelia opisovali Alexandrov prejav žiaľu ako prehnaný, no Alexandrovi súčasníci ho asi za taký nepovažovali.

Alexander sa zo smrti Hefaistiona až do konca svojho života v Babylone o rok neskôr nespamätal. Otázka Héfaistionovej rýchlej smrti bola nevyriešená. Nevie sa, či bol otrávený žiarlivou Roxanou, spolubojovníkmi, alebo zomrel len na následok choroby. Poslednú poctu, ktorú Alexander Hefaistionovi preukázal bolo okrem nádherného pohrebu vymenovanie za "héróa".

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Héfaistión**

Autoritné údaje: * GND: 122495004
* NK ČR: jo2017972497
* VIAF: 5815716
ThDr. **Štefan Kmeť** (\* 13. júl 1868, Špania Dolina – † 5. november 1955, Sliač) bol rímskokatolícky kňaz a spisovateľ. 

Známy tiež pod pseudonymami Dr. Kmeť-Špaňodolinec, Dr. Španod, Dr. Špaň, Dr. Špaňodolinec Špaňodolinec

Rodina
------

* otec Anton Kmeť
* matka Mária rod. Gurová

Životopis
---------

Študoval v Banskej Bystrici, teológiu dokončil na Pázmáneu vo Viedni, ThDr. Kaplán v Banskej Bystrici, v Krupine, v Selciach a vo Zvolene, administrátor v Hronci, farár v Lopeji, 1905 – 1934 v Medzibrode, naposledy žil na Sliači. Venoval sa národnobuditeľskej a ľudovýchovnej práci, v tomto duchu písal aj články do duchovnej tlače. Okrem cestopisu publikoval aj prózy pre ľud a mládež s výrazne osvetovou, nábožensko-didaktickou a národnobuditeľskou tendenciou.

Dielo
-----

* Aj Betka bola múdra, Trnava roku 1924
* Buď povďačný, Trnava roku 1924
* Na východe, Trnava roku 1905

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 151912
* VIAF: 2458156565748123500000
**Zlatko Klátik** (\* 24. január 1922, Stará Pazova, Kráľovstvo Srbov, Chorvátov a Slovincov – † 24. august 1990, Bratislava, ČSFR), bol slovenský básnik, prozaik, literárny historik a kritik, prekladateľ, autor kníh pre deti a mládež.

Životopis
---------

Narodil sa v učiteľskej rodine a vzdelanie získaval v Starej Pazove, Novom Sade a Vukovare, neskôr pokračoval v štúdiu na učiteľskom ústave v Sombore. V rokoch 1941 – 1943 pôsobil ako učiteľ na viacerých miestach Juhoslávie, v rokoch 1943 – 1944 sa zúčastnil juhoslovanského proitfašistického odboja ako partizán. Po oslobodení začal pôsobiť na slovenskom gymnáziu v Petrovci, pričom študoval na filozofickej fakulte v Belehrade. Vzdelanie ukončil v roku 1959, kedy obhájil kandidátsku dizertačnú prácu (doktorát z filozofie získal v roku 1952). V roku 1949 odišiel na Slovensko, kde v roku 1950 učil v Topoľčanoch, v rokoch 1950 – 1952 pôsobil ako redaktor v rôznych časopisoch, v rokoch 1952 – 1960 pracoval v Zväze slovenských spisovateľov a od roku 1960 až do svojej smrti pracoval v Literárnovednom ústave SAV.

Tvorba
------

Venoval sa písaniu poézie a prózy pre deti a mládež, v neskoršom období sa venoval ako pracovník Literárnovedného ústavu SAV literárnokritickej a literárnohistorickej činnosti, a tiež porovnávaciemu skúmaniu literatúry, najmä slovenskej a juhoslovanskej, ktoré mu boli dôverne známe a najbližšie. Okrem vlastnej tvorby sa venoval tiež prekladaniu zo srbochorvátskej literatúry.

Dielo
-----

### Poézia pre deti a mládež

* 1946 – *V boji a pokoji*
* 1951 – *Hurá, pionieri!*

### Próza pre deti a mládež

* 1960 – *Neodovzdaný odkaz*
* 1963 – *Zázračná puška*
* 1964 – *Rozprávky spod slnečníka*
* 1978 – *Tulák a Čakanka*

### Literárnovedné diela

* 1953 – *Fraňo Kráľ, zakladateľ slovenskej socialistickej literatúry pre mládež*
* 1955 – *Ľudmila Podjavorinská a detská literatúra*
* 1957 – *Poetka detstva a bolesti. Život a dielo Márie Rázusovej-Martákovej*
* 1962 – *Veľký rozprávkár. Príspevok k problematike Andersenovej rozprávky*
* 1965 – *Štúrovci a Juhoslovania*
* 1968 – *Vývin slovenského cestopisu*
* 1969 – *Ondrejovov mýtus o slobode*
* 1971 – *Krajina plná detstva. Hronského tvorba pre mládež*
* 1972 – *Ľudmila Podjavorinská (1872 - 1951)*
* 1975 – *Slovo, kľúč k detstvu. Dielo, druh, kontext*
* 1977 – *Slovenský a slovanský romantizmus. Typológia epických druhov*
* 1978 – *Album Ľudmily Podjavorinskej*
* 1978 – *Svetová literatúra pre mládež. Profily a prehľady*
* 1985 – *Slovenská a juhoslovanská literatúra*

Autoritné údaje: * BnF: 12175851c
* GND: 126493901
* ISNI: 0000 0001 0905 5081
* LCCN: n88017980
* NK ČR: jn20000603400
* SNK: 173908
* VIAF: 59126195
* WorldCat: lccn-n88017980
RNDr. **Štefan Iľaš** (\* 4. máj 1933, Beharovce – † 9. august 1990, Prešov) bol slovenský matematik a pedagóg.

Životopis
---------

Narodil sa v Beharovciach. Po maturite na levočskom gymnáziu r. 1953 študoval v rokoch 1953– 1957 učiteľstvo matematiky a deskriptívnej geometrie pre stredné školy na Fakulte prírodných vied Vysokej školy pedagogickej v Bratislave.

Od r. 1957 vyučoval na jedenásťročných stredných školách v Prešove na Konštantínovej a Mudroňovej ulici, v rokoch 1961– 1966 na strednej všeobecnovzdelávacej škole na ulici Tarasa Ševčenka v Prešove. Od školského roku 1966/67 prešiel na katedru matematiky Pedagogickej fakulty Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Prešove, kde zotrval až do svojho predčasného odchodu do invalidného dôchodku r. 1982.   

Viedol prednášky a cvičenia z geometrických disciplín pre študentov učiteľstva na I. stupni základnej školy a študentov učiteľstva matematiky na II. stupni základnej školy. V spolupráci s J. Dupľákom vydal vysokoškolské učebné texty pod názvom Geometria – riešené úlohy, ktoré vyšlo v dvoch vydaniach r. 1970 a 1976. Samostatne vydal r. 1976 vysokoškolské učebné texty pod názvom Geometria a topológia. Vo výskumnej a odbornej práci sa venoval tematike topológie v školskej matematike. Z týchto oblastí publikoval odborno-metodické práce v didakticko-matematických časopisoch a tému spracoval aj v rigoróznej práci, na základe ktorej mu bol r. 1977 na Matematicko-fyzikálnej fakulte Karlovej univerzity v Prahe udelený titul RNDr. S podlomeným zdravím, sužovaný vleklou nevyliečiteľnou chorobou prežíval posledné roky svojho života. 

Zomrel 9. augusta 1990 v Prešove.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5843 3723
* NK ČR: ola2003175131
* VIAF: 84982850
Diaľnica A1 v Slovinsku, ktorá bola predmetom sporov koncom 60. rokov
**Cestná aféra** sa odohrala v Juhoslávii na prelome leta a jesene roku 1968. Vystihuje atmosféru doby, v ktorej dochádzalo k ostrým diskusiám o ekonomike v krajine. V afére došlo ku sporu medzi Slovinskom a federálnou vládou v Belehrade.

V Slovinsku v 60. rokoch panovala atmosféra nespokojnosti s tým, že najbohatšia republika zväzu dopláca na svojich južných, menej rozvinutých susedov. Podporili to i štatistiky, v ktorých sa uvádzal jasný nepomer medzi platbami do federálnej pokladne a počtom obyvateľov v porovnaní s ostatnými piatimi republikami. Pretože Slovinsko bolo pre medzinárodnú dopravu hlavne tranzitnou oblasťou a väčšina dopravy zo západnej Európy, najviac z Rakúska a Talianska tadiaľ prechádzala ďalej na juh, bolo potrebné modernizovať cesty či rovno stavať nové veľkokapacitné komunikácie, ktoré by spĺňali moderné dopravné nároky. V tejto súvislosti bol vypracovaný projekt diaľnice Šentilj - Gorica, ktorý plánovala republika financovať z veľkej časti sama vlastnými prostriedkami a tam, kde by na to nemala financie, mali pomôcť zahraničné banky. V júli 1969 zväzová vláda tento projekt zamietla a uprednostnila výstavbu nových ciest v Srbsku a Bosne a Hercegovine, teda opäť v menej rozvinutých zväzových republikách, kde sa už dlhodobo investovali nemalé financie. Slovinskí predstavitelia boli znepokojení, rovnako i verejnosť, ktorá sa rozhodla pre protesty v uliciach. Následne začala rozsiahla diskusia o tom, kto má v celej krajine posledné slovo pri prideľovaní investícií, a opäť sa začalo premýšľať aj o tom, aké postavenie a akú mieru autonómie majú mať jednotlivé zväzové republiky.

S budovaním diaľnice, ktorá bola prvou svojho typu v Juhoslávii, sa nakoniec začalo v roku 1970 a po dvoch rokoch stavebných prác bol otvorený prvý úsek.
**Jana Burgundská** (\* 15. január 1292 – † 21. január 1330, Roye) bola grófka burgundská a z Artois, francúzska kráľovná; najstaršia dcéra grófa Ota IV. Burgundského a jeho manželky grófky Mahaut z Artois.

Život
-----

V roku 1307 sa vydala za grófa Filipa z Poitiers, druhého syna francúzskeho kráľa Filipa IV. Pekného.

Začiatkom roka 1314 boli Janina sestra Blanka a jej švagriná Margaréta usvedčené z cudzoložstva. Jana bola v podozrení, že o aférach vedela a kryla ich. Za trest bola umiestnená v domácom väzení v Dourdan. Ona, ako aj jej manžel, však naďalej prehlasovali jej nevinu. Filip sa odmietol s ňou rozviesť a v roku 1315 – vplyvom svojej matky a manžela – jej meno očistili pred parížskym parlamentom a umožnili jej návrat na dvor.

Smrťou svojho synovca Jána I. sa stala francúzskou kráľovnou a 9. januára 1317 bola s manželom v Remeši korunovaná.

Po svojom bratovi zdedila v roku 1315 Burgundské grófstvo a 1329 po smrti matky titul grófky z Artois.

Po ovdovení žila na svojich lénach. Zomrela 21. januára 1330 a pochovali ju vedľa manžela v bazilike Sainte-Denis. Jej tituly zdedila najstaršia dcéra Jana, vydatá za vojvodu Oda IV. Burgundského.

Jana vo svojej poslednej vôli nechala založiť kolégium v Paríži; bolo pomenované „le collège de Bourgogne" (Burgundské kolégium).

Rodina
------

So svojim manželom mala 6 detí:

* Jana (\* 1308 – † 1349), grófka Burgundská a z Artois ∞ burgundský vojvoda Odo IV. (\* 1295 – † 1350)
* Margaréta (\* 1309 – † 1382), grófka Burgundská a z Artois ∞ flámsky gróf Ľudovít I.
* Blanka (\* okolo 1311 – † 1358), mníška
* Izabela (\* okolo 1312 – † apríl 1348) ∞ Guigues VIII. de La Tour du Pin, dauphin z Vienne (\* 1309 – † 1333)
* Filip (\* 1313 – † 1317)
* Ľudovít (\* 1316 – † 1317)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jana II. Burgundská**

Autoritné údaje: * BnF: 15550680w
* LCCN: n2002026801
* VIAF: 73211195
* WorldCat: lccn-n2002026801
Vojaci pomocných zborov prechádzajú cez rieku na pontónovom moste počas dáckych vojen (101 – 106). Zobrazenie z Trajánovho stĺpu v Ríme.
**Pomocné zbory** alebo **auxílie** (po latinsky *auxilia*) boli časťou rímskej armády, v ktorej boli organizovaní najmä nerímski obyvatelia najmä z pohraničných oblastí, ktorí takto chceli získať rímske občianstvo alebo pozemok v rímskej ríši počas obdobia principátu.

Pomocné zbory neboli súčasťou rímskych légií, v ktorých boli rímski občania. Väčšina vojakov v pomocných zboroch boli dobrovoľníci a nie regrúti ako v légiách. Od 2. storočia pomocné zbory tvorili polovicu rímskej armády, pričom v pomocných zboroch bola takmer všetka kavaléria rímskej armády a obsahovala viac špecializovaných oddielov (najmä ľahkej jazdy a lukostrelcov) ako légie.

Výstroj
-------

Výstroj jazdeckých a peších pomocných jednotiek sa líšila.
Uniforma pechoty pomocných zborov sa skladala z tuniky, v severných provinciách aj krátkych gatí (*Bracae*), vojenského opasku (*Cingulum militiae*), krúžkového alebo šupinového brnenia (*Lorica hamata* alebo *Lorica squamata*), galskej prilby (*Galea*), sandálov (*Caligae*), meča (*Gladius*), dýky (*Pugio*), dlhej kopije (*Hasta*) a oválneho alebo okrúhleho štítu (*Clipeus*, *Parma*). Jazdci používali dlhší meč *spata* a odlišný typ prilby, ktorého lícnice zakrývali aj ústa.

Veliteľská štruktúra a typy jednotiek
-------------------------------------

Pomocné zbory sa delili na: 

* kohorty (*cohors*), pešie jednotky
* krídla (*ala*), jazdecké jednotky
* zmiešané kohorty (*cohors equitata*), pešie jednotky s jazdeckým oddielom

**Typy, štruktúra a sila rímskych auxiliárnych jednotiek (2. storočie)**| Názovjednotky | Typjednotky | Veliteľ jednotky | Veliteľpodjednotky | Početpodjednotiek | Silapodjednotky | Silajednotky |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Ala** quingenaria | jazda | praefectus | decurio | 16 *turmae* | 30 *(32)* | 480 *(512)* |
| **Ala** milliaria | jazda | praefectus | decurio | 24 *turmae* | 30 *(32)* | 720 *(768)* |
| **Cohors** quingenaria | pechota | praefectus**\*** | centurio | 6 *centuriae* | 80 | 480 |
| **Cohors** milliaria | pechota | tribunus militum**\*\*** | centurio | 10 *centuriae* | 80 | 800 |
| **Cohors equitata**quingenaria | pechotas jazdou | praefectus | centurio (pechota)decurio (jazda) | 6 *centuriae*4 *turmae* | 8030 | 600(480 pechota/120 jazda) |
| **Cohors equitata**milliaria | pechotas jazdou | tribunus militum**\*\*** | centurio (pechota)decurio (jazda) | 10 *centuriae*8 *turmae* | 8030 | 1,040(800 pechota/240 jazda) |

**\*** v pôvodných c.R. *cohortes* bol *tribunus militum*  

**\*\*** v Batavských a Tungriských *cohortes milliariae* bol *praefectus*

Citácie
-------

1. ↑  Hassall (2000) 332-4
2. 1 2  Birley (2002) 46

Referencie
----------

* Hassall, Mark (2000). "The Army" in Cambridge Ancient History 2nd Ed Vol XI (The High Empire 70-192).
* Birley, Anthony (2002). Band of Brothers: Garrison Life at Vindolanda.

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Auxiliaries (Roman military) na anglickej Wikipédii.*
**Serrate** bol zameriavací prijímač radarového signálu, používaný v bombardovacích lietadlách Royal Air Force počas druhej svetovej vojny. Prístroj bol naladený na signál radaru Lichtenstein používaný nemeckými nočnými stíhačmi.

Lichtenstein
------------

Od polovice roku 1942 zhromažďovalo veliteľstvo bombardovacieho letectva RAF informácie o prístroji s kódovým označením *Emil-Emil*, ktorý začali využívať nemeckí noční stíhači na boj proti britským bombardérom. Nevedeli však, na akom základe je skonštruovaný, preto zriadili špeciálnu monitorovaciu stanicu. Tá detegovala signály s frekvenciou 490 MHz z pohyblivého zdroja. Neboli si však istí, či ide o prístroj nočného stíhača, alebo pobrežného hliadkovacieho lietadla. Rozhodli sa preto vyslať návnadu, lietadlo, ktoré malo letieť pozdĺž pobrežia na palube s operátorom sledujúcim frekvenciu 490 MHz. 
Úlohou bola poverená letka číslo 1473 s lietadlami Vickers Wellington. Na samostatné lietadlá však Nemci nereagovali. Preto sa jeden Wellington letky pripojil 3. decembra 1942 k náletu na Frankfurt. počas letu operátor Harold Jordan zachytil sledovaný signál, ktorý sa zosilňoval až kým nezahltil prijímač. Vzápätí bol Wellingrton zasiahnutý nočným stíhačom a štyria zo šiestich členov posádky boli zranení. Pilot Ted Paulson dokázal z leteckého súboja s ťažko poškodeným lietadlom vyviaznuť a ťažko zranený radarový operátor Bigoray počas návratu opakovane vysielal správu o získaných poznatkoch. Po núdzovom pristátí boli menovaní členovia posádky vyznamenaní.

9. mája 1943 pristála nemecká posádka nočného stíhača Ju 88 s funkčným radarom *Lichtenstein* na letisku Aberdeen vo Veľkej Británii. Lietadlo a radar boli následne podrobené skúškam. Jedným zo zistení bolo, že radar *Lichteinstein* tiež podlieha rušeniu páskami Window.

Serrate
-------

Druhým výsledkom poznania charakteristík radaru bola konštrukcia detekčného prístroja, ktorý dostal kódové označenie *Serrate*. Prístroj prijímal signál radaru *Lichtenstein* a na dvoch matniciach zobrazoval obrazec vo forme rybacej kosti. Jedna bola orientovaná zvisle a podľa toho ktorá strana bola vykreslená dlhšia vedel operátor zistiť z ktorej strany prichádza signál. Podobne na vodorovne orientovanom obrazci vedel určiť relatívnu výšku zdroja signálu. Prístroj sa začal montovať do britských nočných stíhačiek Bristol Beaufighter.

Nasadenie
---------

*Serrate* začala ako prvá využívať 141. peruť pod velením podplukovníka J.R. Brahama v júni 1943. V priebehu nasledujúcich týždňov hlásila zničenie 23 nočných stíhačov, z toho 9 zostrelil veliteľ perute.

Referencie
----------

1. ↑  PRICE, Alfred. *Nástroje temnot. Historie elektronické války 1939 - 1945*. Praha : Mladá fronta, 2006. 272 + 16 s. ISBN 80-204-1373-1. (česky)
**John Napier** (lat. *Neper*), (\* 1550, Merchiston Castle pri Edinburghu – † 4. apríl 1617, Merchiston Castle) bol škótsky matematik, fyzik a astronóm.

Životopis
---------

John Napier bol najstarší syn škótskeho baróna Archibalda von Merchiston a svoje vzdelanie získal najprv na University of St Andrews. Potom údajne precestoval Európu a osvojil si vedomosti z matematiky a literatúry. V roku 1572 obdržal mnoho pozemkov svojho otca.

Považuje sa za objaviteľa logaritmu. Napísal knihu o logaritme (1614), ktorého podstatu vyvinul nezávisle od Švajčiara Joosta Bürgiho. Vo svojej knihe *"Constructio"* popísal nie celkom dokonalé pravidlá sférického trojuholníka, neskôr po ňom nazvané Napierové pravidlá. Vymyslel aj mechanickú pomôcku na počítanie tzv. Napierových kostí (niekedy nazývané Napierove kocky), ktoré je možné považovať za predchodcu kalkulátorov a kalkulačiek.

Autoritné údaje: * BnF: 12353925j
* GND: 120942151
* ISNI: 0000 0000 8344 4395
* LCCN: n50069197
* NK ČR: mzk2007430472
* SNK: 164138
* VIAF: 69004697
* WorldCat: lccn-n50069197
**John Murray** je vydavateľstvo, ktoré založil v roku 1768 John Murray I. (1745-1793), dôstojník Kráľovského námorníctva, v Londýne.
John Murray starší bol jedným zo zakladateľov novín *London Evening Star* v roku 1788.
Pod vedením jeho syna Johna Murraya II. sa stala firma jednou z najvplyvnejších a najdôležitejších v Británii. Ten sa stal priateľom mnohých popredných spisovateľov, a v roku 1809 začal vydávať literárny a politický časopis *Quarterly Review*, ktorý prestal vychádzať až v roku 1967.

Murray vydal knihy svetoznámych autorov, ako napríklad Byronovu druhú knihu *Child Haroldova púť*, ktorá sa vypredala za päť dní. To viedlo Byrona k poznámke: "Jedného rána som sa prebudil a bol som slávny".

Referencie
----------

1. ↑  Belanger 1815,
2. ↑  Londýnske noviny Courier, 1. 3. 1809

* Belanger, Jacqueline (en), *British Fiction, 1800–1829: A Database Of Production And Reception, Phase Ii: Advertisements For Novels In ‘The Star’, 1815–1824*, ISSN 1471-5988

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku John Murray (publisher) na anglickej Wikipédii.*
**Eugen Medek** (\* 13. december 1905, Náchod – † 29. október 1949, Martin) bol slovenský herec, autor textov a ľudový rozprávač.

Rodina
------

* otec František Medek
* matka Eugénia rod. Cihlářová
* manželka Oľga rod. Poláková

Životopis
---------

V roku 1919 sa s rodičmi presťahoval z Čiech do Dolného Kubína, kde neskôr prevzal po otcovi holičstvo. Tu sa začal venovať aj ochotníckemu divadlu ako herec i režisér. Od roku 1943 žil v Martine, kde pôsobil ako člen Slovenského spevokolu a Slovenského komorného divadla, kde vďaka svojmu živelnému prejavu vytvoril množstvo charakterových aj tragických postáv. Počas Slovenského národného povstania účinkoval vo Frontovom divadle a spolupodieľal sa na vysielaní Slobodného slovenského vysielača v Banskej Bystrici. Kvôli tejto činnosti bol v roku 1945 väznený aj s otcom v koncentračnom tábore v Puppingu. Po skončení vojny pokračoval v hereckej kariére a stal sa výraznou osobnosťou moderného slovenského herectva.

Zomrel v roku 1949 na následky srdcového ochorenia, ktoré bolo dôsledkom vojnových útrap v koncentračnom tábore a je pochovaný na Národnom cintoríne v Martine.

Ocenenie
--------

* Vyznamenaný Zlatým odznakom ÚSOD-u (Ústredie slovenských ochotníckych divadiel)

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6  ĎURIŠKA, Zdenko. *Národný cintorín v Martine. Pomníky a osobnosti*. 1. vyd. Martin : Matica slovenská, 2007. ISBN 978-80-7090-800-6. S. 295 - 296.

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * NK ČR: xx0249434
* SNK: 159009
* VIAF: 5430156565698723500005
**Rosný bod** alebo **teplota rosného bodu** je teplota, pri ktorej je vzduch maximálne nasýtený vodnými parami (relatívna vlhkosť vzduchu dosiahne 100 %). Ak teplota klesne pod tento bod, nastáva kondenzácia.

Vzduch za určitej teploty môže obsahovať iba určité množstvo vodných pár. Čím je teplota vzduchu vyššia, tým viac vlhkosti dokáže prijať. Ak sa vzduch začne ochladzovať, vodné pary začnú kondenzovať. Podmienkou je ale prítomnosť kondenzačných jadier.

Rosný bod sa dá považovať za iné vyjadrenie absolútnej vlhkosti vzduchu.

Príklad
-------

Keď sa sprchujete, v kúpeľni stúpa teplota a vzdušná vlhkosť. Ak vlhkosť vzduchu dosiahne rosný bod, začne voda kondenzovať na zrkadle, ktorého teplota je nižšia ako teplota vzduchu (teplota zrkadla je nižšia ako hodnota rosného bodu). Ak sa po chvíli zrkadlo zahreje na teplotu okolia, alebo častejšie až sa vlhkosť zníži/rozptýli, zrazenie vodnej pary sa stratí (voda sa odparí).


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Fyzikálny portálChemický portálPortál vedy o Zemi |

| * z
* d
* u
Meteorológia |
| --- |
| Odbory | 
* aerológia
* aeronómia
* klimatológia

 |
| Prístroje | 
* anemometer
* aneroid
* barograf
* družica
* hypsotermometer
* ombrograf
* radar
* slnkomer (heliograf)
* teplomer
* termograf
* tlakomer
* totalizátor
* vlhkomer
* zrážkomer

 |
| Prvky | 
* tlak
* rosný bod
* teplota
* zrážky

 |
| Javy | 
* blesk
* blizard
* búrka
* dážď
* derecho
* dúha
* El Niño
* front
* globálne otepľovanie
* inovať
* krúpa
* hmla
* oblak
* počasie
* rosa
* skleníkový efekt
* sneh
* snehová víchrica
* tornádo
* tromba
* tropická cyklóna
	+ hurikán
	+ tajfún
* vietor

 |
*Atalanté a Hippomenes*, autor:Guido Reni (1575–1642)
**Atalanté** alebo **Atalanta** alebo **Atalante** (starogr. *Ἀταλάντη* – *Atalanté*, lat. *Atalanta*) je v gréckej mytológii dcéra boiótskeho kráľa Schoinea a jeho manželky Klymeny.

Keď sa Atalanta narodila, jej otec, ktorý túžil len po synoch, ju nechal pohodiť v lese. Dieťa však našla medvedica a zachránila ho. V divočine potom odkázaná sama na seba vyrástla na statnú a krásnu dievčinu, ktorá prekonala v behu ktoréhokoľvek muža.

Krása Atalanty neunikla zraku mnohých mužov a hoci o to nestála, ctitelia ju obletovali. Keď sa niektorý z nich nedal odbiť, vyzvala ho na preteky v behu, ale vopred sa s ním dohodla, že ak zvíťazí, zachová si slobodu. Víťazila potom až dovtedy, pokiaľ ju nepredbehol krásny Hippomenes, ktorému však pri tom pomohla bohyňa Afrodita. Bohyňa mu dala tri zlaté jablká a poradila mu, aby vo chvíli, keď ho bude Atalanta dobiehať, jedno zahodil. Atalanta zlatým jablkám neodolala a kým ich pri pretekoch zbierala, do cieľa sa oneskorila. Veľmi ju to ale nemrzelo, lebo Hippomenes sa jej páčil.

Atalanta sa však za Hippomena nakoniec aj tak nevydala. Keď s ním v očakávaní blízkej svadby odišla do Onchésta, kde mu v starom lesnom chráme prejavila lásku, najvyšší boh Zeus ich za znesvätenie posvätného miesta za trest premenil na lesné zvieratá.

V starších mýtoch o Atalante išlo o dve osoby rovnakého mena, jednej z Arkádie, druhej z Boiótie, ktoré nespájali spoločné príhody. Postupne sa však tieto mýty a osoby začali prekrývať, až nakoniec splynuli. Ako sa zdá, prvý ich spojil v druhom storočí pred Kr. autor Apollodoros.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4 5  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 80-81.
2. 1 2 3  Hesiodos, *Atalanta*, fr.14.
3. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 8,35,10.
**Štefan Kátlovský** (\* 14. apríl 1906, Brezová pod Bradlom – † 4. máj 1968, Košice) bol slovenský evanjelický kňaz, náboženský spisovateľ a cirkevný hodnostár.

Rodina
------

* otec: Samuel Kátlovský
* matka: Anna rod. Bosáková

Životopis
---------

Maturoval na Priemyselnej škole v Bratislave, gymnaziálnu maturitu získal na Štátnom gymnáziu Andreja Sládkoviča v Banskej Bystrici (1925). Začas študoval na Českom vysokom učení v Prahe (1925 – 1926), teológiu skončil v Bratislave (1931), ordinovaný (1931), študoval v Bazileji (1931 – 1932). 
  
Pôsobil ako kaplán v Prešove, farár v Hornom Tisovníku, Mýte pod Ďumbierom (1933), správca sirotinca v Modre (od novembra 1940), prednášal na Evanjelickej teologickej fakulte v Bratislave (od októbra 1941), dekan fakulty (1952), biskup Východného dištriktu (od roku 1958).

Autor náboženských a teologických prác, gramatiky hebrejčiny, vysokoškolských učebníc, prispieval do časopisov, člen prekladateľskej komisie Biblie, preložil časti Novej zmluvy. Ovládal 9 jazykov, často prednášal na teologických podujatiach v zahraničí.

Dielo
-----

* *Prvý list ap. Pavla Korintským*, Liptovský Mikuláš, 1947
* *Hebrejská gramatika*, Bratislava, 1949
* *Úvod do Novej zmluvy*, Bratislava, 1953
* *Úvod do Starej zmluvy*, Modra, 1955

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 158210
* VIAF: 4304156565695423500001
**SOR BN 9,5** je model českého mestského čiastočne nízkopodlažného autobusu kapacitnej kategórie MIDI, ktorý je vyrábaný spoločnosťou SOR Libchavy od roku 2004.

Konštrukcia
-----------

SOR BN 9,5 je dvojnápravový model s trojdverovou karosériou. Hnacia náprava je zadná, motor a prevodovka sa nachádzajú pod podlahou v zadnej časti vozidla. Polosamonosná karoséria vozu je zváraná z oceľových uzavretých profilov, zvonku je oplechovaná, zvnútra obložená plastovými doskami, pričom vybrané spodné časti sú z nerezovej ocele. Predná náprava je značky SOR, zadná značky DANA.

Vozidlo je v prednej časti nízkopodlažné, podlaha pri prvých a druhých dverách je vo výške 360 mm nad vozovkou. Zadná časť je so štandardnou podlahou vo výške 800 mm.

Predchodcom tohto typu je model SOR B 9,5.

Výroba a prevádzka
------------------

Model BN 9,5 je na Slovensku v prevádzke v Bratislave (18 vozidiel; DPB je najväčší prevádzkovateľ tohto typu), Hlohovci (1 vozidlo), Košiciach (5 vozidiel), Liptovskom Mikuláši (8 vozidiel), Malackách (4 vozidlá), Nitre (12 vozidiel; Arriva, 11 vozidiel; Transdev), Piešťanoch (1 vozidlo), Prievidzi (2 vozidlá) a v Senici (2 vozidlá).

### Premávka v Bratislave

Autobusy SOR BN 9,5 boli zaradené do bežnej premávky v novembri až decembri 2007 a premávali prevažne na linkách                 . V súčasnosti je možné tieto autobusy stretnúť len veľmi zriedka, väčšinou ako záložné vozidlo (ZV). Vzhľadom na nedostatok štandardných sólo vozidiel (12 m) boli v minulosti nasadzované aj na linky, kde kapacitne nepostačovali.

Referencie
----------

1. ↑

Externé odkazy
--------------

* Informácie na stránkach výrobcu
* Popisy vozidiel SOR BN 9,5 v Bratislave, vrátane informácií o úpravách, nehodách a prehľadu vozidiel
* Popisy vozidiel SOR BN 9,5 v Prievidzi, vrátane informácií o úpravách, nehodách a prehľadu vozidiel

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **SOR BN 9,5**

| * z
* d
* u
Autobusy výrobcu SOR Libchavy |
| --- |
| Mestské autobusy | 

|  |  |
| --- | --- |
| Rad B | 
* SOR B 7,5
* SOR B 9,5
* SOR B 10,5

 |
| Rad BN | 
* SOR BN 8,5
* SOR BN 9,5
* SOR BN 10,5
* SOR BN 12

 |
| Rad NB | 
* SOR NB 12 City
* SOR NB 18 City

 |
| Rad NS | 
* SOR NS 12
* SOR NS 18

 |

 |  |
| Prímestské autobusy | 

|  |  |
| --- | --- |
| Rad C | 
* SOR C 7,5
* SOR C 9,5
* SOR C 10,5
* SOR C 12

 |
| Rad CN | 
* SOR CN 8,5
* SOR CN 9,5
* SOR CN 10,5
* SOR CN 12
* SOR CN 13,5

 |
| Rad ICN | 
* SOR ICN 12

 |
| Rad NC | 
* SOR NC 18

 |

 |
| Turistické autobusy | 

|  |  |
| --- | --- |
| Rad LC | 
* SOR LC 7,5
* SOR LC 9,5
* SOR LC 10,5
* SOR LC 12

 |
| Rad LH | 
* SOR LH 9,5
* SOR LH 10,5
* SOR LH 12

 |

 |
| Elektrobusy | 

|  |  |
| --- | --- |
| Rad EBN | 
* SOR EBN 8
* SOR EBN 9,5
* SOR EBN 10,5
* SOR EBN 11

 |
| Rad NS | 
* SOR NS 12 Electric

 |

 |
**SOR C 9,5** je model českého mestského autobusu kapacitnej kategórie MIDI, ktorý bol vyrábaný spoločnosťou SOR Libchavy od roku 1997. Ide o autobus so zníženou podlahou, tá sa nachádza 600 mm nad vozovkou. Je konštruovaný na rýchlosť 100 km/h.

Konštrukcia
-----------

SOR C 9,5 je dvojnápravový model s dvojdverovou karosériou. Hnacia náprava je zadná, motor a prevodovka sa nachádzajú pod podlahou v zadnej časti vozidla. Polosamonosná karoséria vozidla je zváraná z ocelových uzavretých profilov, zvonku je oplechovaná, zvnútra obložená plastovými doskami. Vybrané spodné časti sú z nerezovej ocele. Predná náprava je značky SOR, zadná značky Meritor.

SOR C 9,5 dopravcu Kysučan Expres

Výroba a prevádzka
------------------

Autobusy SOR C 9,5 sú v prevádzke prevažne u menších dopravcov v Česku, prevádzkované sú však v malom množstve aj na Slovensku. V rokoch 2001 až 2003 jedno vozidlo premávalo aj v MHD Banská Bystrica na linke 53, neskôr 43. Dnes ho SAD Banská Bystrica prevádzkuje v prímestskej doprave a Kysučan Expres v diaľkovej doprave.

Model sa síce ešte stále vyrába, dopravcovia však väčšinou preferujú novší, čiastočne nízkopodlažný SOR CN 9,5.

Externé odkazy
--------------

* Informácie na stránkách výrobcu
* Popisy vozidiel SOR C 9,5 v Banskej Bystrici, vrátane informácií o úpravách, nehodách a prehľadu vozidiel

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **SOR C 9,5**

| * z
* d
* u
Autobusy výrobcu SOR Libchavy |
| --- |
| Mestské autobusy | 

|  |  |
| --- | --- |
| Rad B | 
* SOR B 7,5
* SOR B 9,5
* SOR B 10,5

 |
| Rad BN | 
* SOR BN 8,5
* SOR BN 9,5
* SOR BN 10,5
* SOR BN 12

 |
| Rad NB | 
* SOR NB 12 City
* SOR NB 18 City

 |
| Rad NS | 
* SOR NS 12
* SOR NS 18

 |

 |  |
| Prímestské autobusy | 

|  |  |
| --- | --- |
| Rad C | 
* SOR C 7,5
* SOR C 9,5
* SOR C 10,5
* SOR C 12

 |
| Rad CN | 
* SOR CN 8,5
* SOR CN 9,5
* SOR CN 10,5
* SOR CN 12
* SOR CN 13,5

 |
| Rad ICN | 
* SOR ICN 12

 |
| Rad NC | 
* SOR NC 18

 |

 |
| Turistické autobusy | 

|  |  |
| --- | --- |
| Rad LC | 
* SOR LC 7,5
* SOR LC 9,5
* SOR LC 10,5
* SOR LC 12

 |
| Rad LH | 
* SOR LH 9,5
* SOR LH 10,5
* SOR LH 12

 |

 |
| Elektrobusy | 

|  |  |
| --- | --- |
| Rad EBN | 
* SOR EBN 8
* SOR EBN 9,5
* SOR EBN 10,5
* SOR EBN 11

 |
| Rad NS | 
* SOR NS 12 Electric

 |

 |
**SOR C 7,5** je model českého medzimestského linkového midibusu s dĺžkou približne 7,5 m. V druhej polovici 90. rokov 20. storočia ho vyrábala spoločnosť SOR Libchavy.

Konštrukcia
-----------

SOR C 7,5 je dvojdverový autobus s polosamonosnou karosériou, ktorý je určený pre prímestskú aj medzimestskú linkovú dopravu. Priestorový rám vozidla je zvarený z oceľových profilov. Zadná náprava je hnacia, motor a mechanická prevodovka sú umiestené v zadnej časti voza. Midibus má v pravej bočnici dve výklopné, jednokrídlové dvere.

Výroba a prevádzka
------------------

Vozy C 7,5 boli prvé autobusy vyrobené spoločnosťou SOR. Prototyp tohto vozidla vznikol v roku 1993, sériová výroba začala v roku 1995. Od tohto typu bol odvodený mestský midibus B 7,5. Výroba obidvoch typov ale bola vzhľadom k neveľkému záujmu zákazníkov pomerne skoro ukončená (C 7,5 v roku 2001).

Vozidlá tohto typu vlastnia napr. Dopravný podnik mesta Děčína, ktorý je využívaný nie len pre linkovú, ale aj pre zájazdovú dopravu. Celkom štyri vozy (vrátane prototypu) tiež vlastnili Kadaňské technické služby (prevádzkovateľ MHD v Kadani), jeden voz v roku 2005 predali do Klášterca nad Ohří. Tuto tento druhý vyrobený autobus značky SOR z roku 1995 jazdil na linkách miestnej MHD, vyradený bol na jeseň v roku 2010. Autobusy SOR C 7,5 tiež jazdia napr. v Kutnej Hore, Semilách, Kroměříži alebo v Ostrave (dopravca Radovan Maxner).

Historické vozidlá
------------------

* Busline (voz SPZ 1L0 5826)

Referencie
----------

1. ↑

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku SOR C 7,5 na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **SOR C 7,5**

  


| * z
* d
* u
Autobusy výrobcu SOR Libchavy |
| --- |
| Mestské autobusy | 

|  |  |
| --- | --- |
| Rad B | 
* SOR B 7,5
* SOR B 9,5
* SOR B 10,5

 |
| Rad BN | 
* SOR BN 8,5
* SOR BN 9,5
* SOR BN 10,5
* SOR BN 12

 |
| Rad NB | 
* SOR NB 12 City
* SOR NB 18 City

 |
| Rad NS | 
* SOR NS 12
* SOR NS 18

 |

 |  |
| Prímestské autobusy | 

|  |  |
| --- | --- |
| Rad C | 
* SOR C 7,5
* SOR C 9,5
* SOR C 10,5
* SOR C 12

 |
| Rad CN | 
* SOR CN 8,5
* SOR CN 9,5
* SOR CN 10,5
* SOR CN 12
* SOR CN 13,5

 |
| Rad ICN | 
* SOR ICN 12

 |
| Rad NC | 
* SOR NC 18

 |

 |
| Turistické autobusy | 

|  |  |
| --- | --- |
| Rad LC | 
* SOR LC 7,5
* SOR LC 9,5
* SOR LC 10,5
* SOR LC 12

 |
| Rad LH | 
* SOR LH 9,5
* SOR LH 10,5
* SOR LH 12

 |

 |
| Elektrobusy | 

|  |  |
| --- | --- |
| Rad EBN | 
* SOR EBN 8
* SOR EBN 9,5
* SOR EBN 10,5
* SOR EBN 11

 |
| Rad NS | 
* SOR NS 12 Electric

 |

 |
**Active Server Pages (ASP)** je preprocesor pre dynamicky generované webové stránky od Microsoftu. Je dostupný ako add-on k produktu Internet Information Services (IIS). Je to technológia nezávislá od programovacieho jazyka (vyvinutá spoločnosťou Microsoft), ktorá umožňuje vykonávanie kódu na strane serveru a následné odoslanie výsledku užívateľovi. To znamená, že webová stránka s príponou **.asp** obsahuje kód, ktorý sa vykoná na IIS serveri a prehliadaču odošle iba výsledok v značkovacom jazyku HTML, ktorý ich bez problémov zobrazí. 
Programovacie jazyky, ktoré sa používajú sú: **VBScript** a **JScript**.

Príklad kódu na serveri

```
<%
For i = 1 To 6 Step 1
    Response.Write "<h" & i & ">Nadpis velkosti "& i & „</h" & i & ">"
Next
%>
```

Klientovi sa v tomto prípade odošle iba HTML

```
<h1>Nadpis velkosti 1</h1>
<h2>Nadpis velkosti 2</h2>
<h3>Nadpis velkosti 3</h3>
<h4>Nadpis velkosti 4</h4>
<h5>Nadpis velkosti 5</h5>
<h6>Nadpis velkosti 6</h6>

```

Verzie
------

* ASP verzia 1.0 (IIS 3.0)
* ASP verzia 2.0 (IIS 4.0)
* ASP verzia 3.0 (IIS 5.0)
* ASP.NET verzia 1.0 súčasť rozhrania .NET Framework
* ASP.NET verzia 1.1
* ASP.NET verzia 2.0
* ASP.NET verzia 3.0
* ASP.NET verzia 3.5