**Françoise Saganová**, vlastným menom **Françoise Quoirez** (\* 21. jún 1935 – † 24. september 2004), bola francúzska spisovateľka, prozaička a dramatická autorka, scenáristka a textárka. Svoj pseudonym si vybrala z diela Marcela Prousta - Princ de Sagan (Hľadanie strateného času).

Osobný život
------------

Narodila sa v Cajarcu (department Lot), kde strávila detstvo obklopená zvieratami. Bola najmladším a rovnako tak i rozmaznaným členom meštianskej rodiny. Jej otec pôsobil ako riaditeľ spoločnosti a matka bola dedička bohatých statkárov. Rodina Quoirezových strávila 2. svetovú vojnu v provincii Dauphiné a neskôr vo Vercors. Mladosť prežila v Paríži. V roku 1953 bola neúspešná na prijímacích pohovoroch na Sorbonne. I keď žila nekonvenčným životným štýlom, napokon začala študovať na parížskej univerzite, avšak svoje štúdiá riadne neukončila. Od svojich 17-tich rokov raňajkovávala v kaviarni "Closerie des Lilas", okrem iných aj so svojím učiteľom Jeanom-Paulom Sartrom, čo ju zrejme inšpirovalo k písaniu. 

Saganová bola v manželskom zväzku dvakrát. Prvýkrát vyskúšala manželský život s Guyom Schoellerom, ktorý bol o 20 rokov starší (svadba sa uskutočnila 13. marca 1958). Toto manželstvo trvalo približne dva roky (rozviedli sa v júni 1960). Jej druhým svadobným pokusom bol Bob Westhof, mladý americký sukničkár a zdanlivý keramik. Tento zväzok vydržal asi rok (svadba sa konala 10. januára 1962 a v roku 1963 sa rozviedli). Z tohto vzťahu vzišlo i dieťa – Denis. Po manželských skúsenostiach sa vybrala inou cestou – vytrvala v lesbickom mileneckom vzťahu s módnou návrhárkou Peggy Roche a milencom Bernardom Frankom – ženatým esejistom, ktorý bol posadnutý čítaním a jedením. Svoju nekonvenčnú rodinu rozšírila o Annicku Geille, redaktorku Playboy magazínu, ktorá o nej napísala článok.

Zbožňovala cestovanie a veľakrát ju v USA videli s Trumanom Capotem, či s Avou Gardnerovou. 14. apríla 1957, keď riadila svoje športové auto Aston-Martin, spôsobila dopravnú nehodu a na istý čas sa ocitla v bezvedomí. Utrpela mnohonásobné zlomeniny hlavy, hrudníka a brucha. Odvtedy bojovala so závislosťou na liekoch a drogách. Milovala šoférovanie a veľakrát navštívila Monte Carlo, aby sa pri hraní v kasínach zrelaxovala. Všetky jej biografie obsahujú informáciu o tom ako vyhrala veľké množstvo peňazí v kasíne, ako jazdila na drahých autách a užívala si nočný život na Côte d´Azur, avšak F.S. nezabudla písať ďalšie romány. Françoise Saganová sa stala ikonou úspechu vo Francúzsku. 

90-te roky boli pre Saganovú v znamení závislosti na drogách. Dlhodobo užívala tabletky, amfetamíny, kokaín, morfium a alkohol. 

O tom, že Saganovej zdravotný stav nebol celkom dobrý sa svet dozvedel v roku 2000. O dva roky na to bola obvinená z krátenia daní, ale vďaka bývalému prezidentovi Françoisovi Mitterrandovi dostala len podmienečný rozsudok.

Koncom života sa ocitla opustená a bez luxusu na ktorý bola zvyknutá. 24. septembra 2004 zomrela vo veku 69 rokov na pľúcnu embóliu v Équemauville - Calvados. Na jej vlastnú žiadosť boli jej pozostatky spálené v rodnom Cajarcu.

Prezident Jacques Chirac po smrti spisovateľky povedal: *„Bola vedúcou postavou svojej generácie a pomohla zlepšiť postavenie žien vo Francúzsku. S jej odchodom Francúzsko stráca jednu z najlepších a najcitlivejších autoriek. S citom a bystrosťou odhaľovala ducha a vášne ľudského srdca."*

V roku 2010 založil Saganovej syn Denis Westhoff literárnu cenu "Le prix Françoise-Sagan".

Literárna tvorba
----------------

Jej prvý román – *Dobrý deň, smútok*, bol publikovaný v roku 1954, keď mala 18 rokov. Jej debut zaznamenal okamžitý a medzinárodný úspech. V tejto knihe hrá hlavnú postavu Cécile – 17 -ročné dievča, ktoré je vychovávané iba otcom, znamenitým svetákom.

Hrdinami jej kníh sú členovia a členky zlatej mládeže bojujúci s dezilúziou. Až do roku 1998 bola aktívnou autorkou, ktorá napísala veľa diel. Mnoho jej diel bolo sfilmovaných. Stroho dodržiavala štýl francúzskeho psychologického románu, dokonca i keď v tom čase bol v obľube iný štýl – nový román. Jej postavy majú často v konverzáciách existenciálny podtón. Jej tvorba sa neobmedzovala len na romány, divadelné hry a autobiografiu, ale rovnako tak i texty piesní a filmové scenáre. 

V 60-tych rokoch sa Saganová vo väčšej miere venovala hrám, ktoré boli skutočne skvelé v dialógoch, avšak nezaznamenali nadmierny úspech. Napokon svoju kariéru najväčšmi rozvíjala ako románopisec.

Najlepšie vystihuje jej metódu písania tento jej citát: "*Písanie je otázka nachádzania určitého rytmu. Prirovnávam to k džezovému rytmu. Veľká časť života je druh rytmického postupu s troma notami..." Françoise Sagan*

Politické angažovanie
---------------------

Françoise Saganová nebola členkou žiadnej politickej strany, no rada sa vyjadrovala podpisovaním manifestov a petícií. Podľa vlastných slov bola ľavičiarka. Podpísala Manifest 121, ktorý deklaroval právo Alžírska na nezávislosť a Manifest 343 žien, ktoré vyhlasujú právo na potrat. Ako mladá 25-ročná žena išla na Kubu a napísala z cesty reportáž, ktorá mala vplyv na názory parížskej inteligencie na komunizmus. Po Manifeste o Alžírsku poškodila explózia vidiecky majetok jej rodiny, ktorú zavinila francúzska tajná armáda OAS.

Prívlastky
----------

François Mauriac ju nazval „Le charmant petit monstre" (malé šarmantné monštrum), novinári zas „Coco Chanel francúzskej literatúry".

Diela
-----

### Romány

|  |  |
| --- | --- |
| * *Dobrý deň, smútok* (*Bonjour, tristesse*, 1954)
* *Určitý úsmev* (*Un certain sourire*, 1956)
* *O mesiac, o rok* (*Dans un mois dans un an*, 1957)
* *Máte radi Brahmsa?* (*Aimez-vous Brahms?*, 1959)
* *Odtrúbené*, La Chamade, 1966
* *Zázračné oblaky*, Les Merveilleux Nuages, Éditions Julliard, 1961.
* *Strážca srdca*, Le Garde du cœur, Éditions Julliard, 1968.
* *Trochu slnka v studenej vode*, Un peu de soleil dans l'eau froide, Éditions Flammarion, 1969.
 | * *Modriny na duši*, Des bleus à l'âme, Éditions Flammarion, 1972 - rééd. Éditions Stock, 2009.
* *Strata tváre*, Un Profil perdu, Éditions Flammarion, 1974.
* *Nesprávna posteľ*, Le Lit défait, Éditions Flammarion, 1977.
* *Nalíčená žena*, La Femme fardée , Éditions Ramsay, 1981.
* *Nehybná búrka*, Un Orage immobile, Éditions Julliard, 1983.
* *Povraz*, La Laisse, Éditions Julliard, 1989.
* *Les Faux-Fuyants*, Éditions Julliard, 1991.
* *Zachmúrený okoloidúci*, Un Chagrin de passage, Éditions Plon, 1993.
 |

V týchto a ďalších románoch sa prejavuje jej vzťah ku francúzskemu psychologickému románu. Príbehy mladých žien s existenciálnym postojom k životu plynú s typickou francúzskou kultivovanosťou, no obvykle končia v bezvýchodiskovej situácii. Povahy Parížaniek, ktoré dusia v sebe svoje smútky a pocity porážky aby odišli ako dámy zo životov mužov sú Saganovej evergreenom. Spisovateľka buduje na základoch existencializmu psychologickú mapu ženskej duše. 

V roku 1978 jej vychádza prvý román, v ktorom reaguje na politickú situáciu:

* *Akvarelová krv* (1978)
* *Ležiaci pes* (1980)
* *Po márnom boji* (1985)
* *Zrkadlo*, Mirroir, (1996)

### Novely

* *Hodvábne oči* (*Des yeux de soi*)
* *Modré papradie* (*Les Fougères bleues*)
* *Dom Raquel Vega* (*La maison de Raquel Vega*)
* *Scénická hudba* (*Musique de scène*)

### Dramatická tvorba

* *Zámok vo Švédsku* (1959)
* *Cez rameno* (1998)

### Filmové scenáre

* Landru, réžia Claude Chabrol, 1963
* Bál grófa d´Orgel, réžia Marc Allégret, podľa románu Raymonda Radigueta, 1970
* Ešte jedna zima, réžia a scenár F.Saganová
* Borgiovci alebo zlatá krv,TV-film, co-scenár, 1977
* Les fougères bleues, Modré papradie, 1977, vlastný scenár a réžia
* Sagan, 2008, film o jej živote, réžia Diane Kurys

### Biografia

* Sarah Bernhard, Nerozbitný úsmev, Sarah Bernhard, Le sourire incassable, 1987

### Hudobné texty

* Text „Sans vous aimer" (Bez lásky k vám) - šansón Juliette Gréco
* FS napísala pre Gréco ešte ďalšie tri texty.

### Autobiografia

* Mes meillheurs souvenirs, 1984, Gallimard, memoáre o ľuďoch, ktorých mala rada a o príjemných veciach v jej živote

Ocenenia
--------

* Prix du Brigadier, 1960, za hru *Zámok vo Švédsku*
* Prix d´Albert de Monaco za celé dielo, 1985

Referencie
----------

1. ↑  Citácia F. Mitterranda
2. ↑  V Gallica - Gallimard

Bibliografia
------------

* *Sagan à toute allure* - Marie-Dominique Lelièvre, vydavateľ Denoël, Paríž, 2008, 343 strán, ISBN 978-2207256947

Zdroje
------

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Françoise Saganová na anglickej Wikipédii a Françoise Saganová na francúzskej Wikipédii.*
* Gallica - texty Saganovej a o Saganovej

Externé zdroje
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Literárny portálFrancúzsky portál |

* Biografia FS v N.Y.Times
* Citáty a bonmoty
* Článok o živote FS v magazíne "Lire"
* F.Saganová v Encyclopaedia Britannica
* F. Saganová v Le dictionaire Larousse
* Podrobný biografický článok o F. Saganovej

| * z
* d
* u
Predsedovia poroty Festival de Cannes |
| --- |
| 1946 – 1975 | 
* Georges Huisman (1946)
* Georges Huisman (1947)
* Georges Huisman (1949)
* André Maurois (1951)
* Maurice Genevoix (1952)
* Jean Cocteau (1953)
* Jean Cocteau (1954)
* Marcel Pagnol (1955)
* Maurice Lehmann (1956)
* André Maurois (1957)
* Marcel Achard (1958)
* Marcel Achard (1959)
* Georges Simenon (1960)
* Jean Giono (1961)
* Tetsurō Furukaki (1962)
* Armand Salacrou (1963)
* Fritz Lang (1964)
* Olivia de Havillandová (1965)
* Sophia Loren (1966)
* Alessandro Blasetti (1967)
* André Chamson (1968)
* Luchino Visconti (1969)
* Miguel Ángel Asturias (1970)
* Michèle Morgan (1971)
* Joseph Losey (1972)
* Ingrid Bergmanová (1973)
* René Clair (1974)
* Jeanne Moreauová (1975)

 |
| 1976 – 2000 | 
* Tennessee Williams (1976)
* Roberto Rossellini (1977)
* Alan J. Pakula (1978)
* Françoise Saganová (1979)
* Kirk Douglas (1980)
* Jacques Deray (1981)
* Giorgio Strehler (1982)
* William Styron (1983)
* Dirk Bogarde (1984)
* Miloš Forman (1985)
* Sydney Pollack (1986)
* Yves Montand (1987)
* Ettore Scola (1988)
* Wim Wenders (1989)
* Bernardo Bertolucci (1990)
* Roman Polański (1991)
* Gérard Depardieu (1992)
* Louis Malle (1993)
* Clint Eastwood (1994)
* Jeanne Moreauová (1995)
* Francis Ford Coppola (1996)
* Isabelle Adjaniová (1997)
* Martin Scorsese (1998)
* David Cronenberg (1999)
* Luc Besson (2000)

 |
| 2001 – 2010 | 
* Liv Ullmannová (2001)
* David Lynch (2002)
* Patrice Chéreau (2003)
* Quentin Tarantino (2004)
* Emir Kusturica (2005)
* Wong Kar-wai (2006)
* Stephen Frears (2007)
* Sean Penn (2008)
* Isabelle Huppertová (2009)
* Tim Burton (2010)
* Robert De Niro (2011)
* Nanni Moretti (2012)
* Steven Spielberg (2013)
* Jane Campion (2014)
* Joel a Ethan Coen (2015)
* George Miller (2016)
* Pedro Almodóvar (2017)
* Cate Blanchettová (2018)
* Alejandro González Iñárritu (2019)
* Spike Lee (2020)

 |

Autoritné údaje: * abART: 118047
* GND: 118750712
* ISNI: 0000 0001 2144 4653
* LCCN: n79021390
* NK ČR: jn19990007296
* SNK: 160463
* ULAN: 500105131
* VIAF: 96464325
* WorldCat: lccn-n79021390