recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Náboj .308 Winchester
Vedľa batérie
**.308 Winchester** je komerčná verzia vojenského náboja 7,62 × 51 mm NATO (náboj je tiež označovaný ako T65) uvedená v roku 1952 na trh firmou Winchester Repeating Arms Company (to znamená 2 roky pred tým, než sa začala používať zmienená vojenská verzia).

Rozdiel oproti 7,62 × 51 mm NATO
--------------------------------

Vojenský náboj 7,62 × 51 mm NATO je takmer identický s komerčným nábojom .308 Winchester. Ale špecifikácia tohto náboja je pod kontrolou NATO, zatiaľ čo kontrolu jeho civilnej verzie má na starosti SAAMI. Jediný väčší rozdiel je v rozmere nábojnice v určitom mieste. Líši sa o 0,013" (vojenská verzia je väčšia). Takže keď sa použije civilný náboj do vojenskej zbrane, tak na stenu nábojnice pôsobia príliš veľké sily, čo môže spôsobiť problémy. Síce je celkom bezpečné miešať medzi sebou obe kalibre, ale keď sa používajú správne náboje do určenej hlavne, tak vzniká menej problémov.

Vlastnosti + rozdiel oproti náboju .30-06 Springfield
-----------------------------------------------------

Náboj 7,62 x 51 mm vo väčšine zbraní podáva rovnaký balistický výkon ako náboj .30-06 Springfield, ktorý sám nahradil. Nábojnica je síce kratšia, ale použitá strela a množstvo strelného prachu sú takmer identické. Menší objem nábojnice je dostatočný vďaka modernejším strelným prachom než boli tie, ktoré sa používali na začiatku éry náboja .30-06 Springfield.

Zľava doprava: .50 BMG, 300 Win Mag, .308 Winchester (rovnaký vzhľad ako 7,62 × 51 mm NATO), 7,62 × 39 mm, 5,56 × 45 mm NATO, .22LR

Náboje odvodené z .308 Winchester
---------------------------------

* .243 Winchester
* .260 Remington
* 7mm-08 Remington
* .338 Federal
* .358 Winchester (8,8 x 51 mm)
* .307 Winchester
* .356 Winchester

Použitie
--------

Tento náboj je vďaky svojej presnosti používaný pre terčovú streľbu a vďaka svojmu výkonu na lov veľkej zveri (až do veľkosti losa).

Špecifikácia
------------

* Priemerná hmotnosť strely: 168 grainov
* Priemerná úsťová rýchlosť: 830 m/s
* Priemerná úsťová energia: 3 678 J

* Celková dĺžka náboja: 71,12 mm

* Maximálny tlak: 4 150 Bar

* Typ zápalky: veľká pušková ( LR )

Príklady zbraní používajúce tento náboj
---------------------------------------

* Beretta Model 501
* CZ-750
* Winchester Model 70
* Winchester Model 88

Pozri aj
--------

* Zoznam nábojov do ručných zbraní
* Zoznam nábojov do pušiek
* Typy striel
* Palná zbraň

Externé odkazy
--------------

* Schéma preletu strely tkanivami 1.
* Schéma preletu strely tkanivami 2.
Námestie Biely kríž

Súradnice: 48°10′56″S 17°07′43″V﻿ / ﻿48,182115°S 17,128726°V﻿ / 48.182115; 17.128726

Samotný kríž je centrálnou dominantou lokality nesúcej názov **Námestie Biely Kríž**. Je osadený na južnej strane parku a prístupovej ceste s názvom Pri Bielom Kríži.
Oproti sa nachádza parčík **Slza**.
Ľudovo **Biely kríž** je neoficiálna štvrť bratislavskej mestskej časti Nové Mesto. 

Samotný kríž ma vyrytý nasledovný text:

"KRÍŽ - SYMBOL UTRPENIA VERNOSTI A LÁSKY. PÔVODNÝ KRÍŽ STÁL V TÝCHTO MIESTACH OD 17. STOROČIA AŽ DO ROKU 1960, KEDY BOL ZBORENÝ TOTALITNOU MOCOU. KRÍŽ ODSTRÁNILI, ALE VIERA OSTALA ŽIVÁ. BOL ZNOVU POSTAVENÝ V ROKU NÁVŠTEVY PÁPEŽA JÁNA PAVLA II. A.D. 1995"

Samotná lokalita je vymedzená časťou Račianskej ulice, závodom Palma-Tumys, železničnou stanicou Bratislava - Predmestie, železničnou traťou Bratislava-Vinohrady - Bratislava hlavná stanica, Horskou ulicou a hranicou mestských časti Nové Mesto a Rača.

Externé odkazy
--------------

* Participatívna komunita Biely Kríž

| * z
* d
* u
Mestská časť Nové Mesto |
| --- |
| Nové Mesto | 
* Biely kríž\*
* Dynamitka\*
* Gaštanový hájik\*
* Jurajov dvor
* Ľudová štvrť\*
* Hostinského sídlisko\*
* Mierová kolónia
* Mladá garda\*
* Pasienky
* Pokrok\*
* Pomoriny\*
* Slovany
* Tehelné pole
* Zátišie\*

 |  |
| Vinohrady | 
* Ahoj
* Briežky
* Bratislavský lesný park\*
* Kamzík\*
* Koliba
* Koziarka\*
* Kramáre
* Slanec\*
* Stráže\*
* Vtáčnik
* Železná studnička

 |
| Poznámky: \* neoficiálne štvrte |
**Juraj Pavlín Bajan** (\* 12. apríl 1721, Vrádište – † 15. júl 1792, Skalica) bol slovenský františkánsky kňaz, kazateľ, organista, hudobný skladateľ, autor omšových zborníkov a kancionálov a jedna z významných postáv slovenského baroka.

Životopis
---------

Narodil sa ako Jósef Ambrus Bacherik a pochádzal z meštianskej rodiny, jeho otec bol mäsiarom. Detstvo prežil v Skalici, kde získal u skalických jezuitov aj vzdelanie. Tam študoval spev a hudbu. Bol tiež výtvarne nadaný, no pred štúdiom výtvarných umení dal prednosť cirkevnej dráhe. V roku 1740 vstúpil do kláštora v Pruskom, kde dostal rehoľné meno Pavlín. Študoval filozofiu a teológiu v kláštoroch v Jágri, Vacove a Leviciach. V roku 1746 bol v Trnave vysvätený za kňaza. Medzi jeho najvýznamnejšie pôsobiská patrí Hlohovec, Beckov a Skalica. Na starobu oslepol a trpel chorobou nôh.

Tvorba
------

Je autorom trinástich väčších hudobných diel. V rukopise sa zachovalo deväť zväzkov drobných skladieb — zbierok duchovných kompozícií na slovenské i latinské texty, zväčša pre jeden či dva sólové hlasy a zbor s organovým sprievodom. Jeho tvorbu silno ovplyvňoval slovenský folklór, najmä západoslovenské, ale i moravské ľudové piesne. Pri komponovaní vianočných omší vkladal do latinských liturgických textov slovenské interpelácie, často so silným rustikálnym dôrazom. Bol významným predchodcom zakladateľov slovenskej národnej hudby. 

Z jeho tvorby sú najznámejšie zväzky tridsiatich latinských omší *Harmonia seraphica — Serafínska harmónia* (1755), slovenských chrámových piesní, tzv. *Pruštiansky kancionál* (1758), prepracovaných skorších skladieb *Harmonia seraphica missarum — Serafínska harmónia omší* (1761) a ďalšie. Zostavil aj dva slovenské spevníky – tzv. Beckovský (1758) a Skalický (1783).

Ešte počas pobytu vo Vacove (1745 – 1746) napísal latinský spis z morálnej teológie, obsahuje 12 traktátov o jednotlivých sviatostiach a problémoch ľudského svedomia i desatora (vyše 700 stranový latinský rukopis).

Výsledky Bajanovej kazateľskej činnosti sú zhrnuté v štyroch rukopisných zväzkoch: *Devoti sermones in Dominicis omnes ab Adventu usque ad Pascha inclusive (Zbožné kázne na všetky nedele od Adventu do Veľkej noci)*; *Devoti sermones in Dominicis omnes a Dominica Albis usque ad finem anni (Zbožné kázne na všetky nedele od Bielej nedele až do konca roka)* ; *Devoti sermones in festa Beattissimae Virginis Mariae et Sanctorum totius anni (Zbožné kázne na sviatky Blahoslavenej Panny Márie a svätých celého roka); Devoti sermones quadragesimales de Passione Domini (Zbožné kázne pôstne o Pánovom utrpení)*. Obsahujú vyše 600 slovenských kázni. Vydané knižne neboli.

Autoritné údaje: * GND: 120720655
* ISNI: 0000 0000 5538 2713
* LCCN: n94051870
* NK ČR: jn20000700103
* SNK: 166352
* VIAF: 40216552
* WorldCat: lccn-n94051870
Súradnice: 40°04′S 9°25′V﻿ / ﻿40,07°S 9,41°V﻿ / 40.07; 9.41

**Národný park Golfo di Orosei a Gennargentu** (tal. *Parco nazionale del Golfo di Orosei e del Gennargentu*) je jeden z talianskych národných parkov. Leží na východe Sardínie v provincii Nuoro. Park je pomenovaný podľa zálivu Tyrrhenského mora *Golfo di Orosei* a horského pásma *Gennargentu*. Najvyšší vrch Sardínie Punta La Marmora (1 834 m) sa nachádza na území národného parku.

Geografia a geológia
--------------------

Národný park Golfo di Orosei a Gennargentu tvoria dve geologicky a prírodne odlišné časti. V severovýchodnej časti leží pohorie *Supramonte*, ktoré zasahuje až k zálivu Golfo di Orosei. Supramonte tvorí vápencové horské masívy a plošiny z obdobia druhohôr. Najvyšším vrchom oblasti je *Monte Corrasi* (1 463 m), ktorí leží juhovýchodne od Nuoro. Ešte niekoľko ďalších vrcholov presahuje nadmorskú výšku 1 000 m, napríklad *Punta Solitta* (1 206 m).

V juhozápadnej časti parku sa rozkladá pohorie *Gennargentu* s najvyšším vrchom Sardínie Punta La Marmora. Viacero vrchov pohoria presahuje 1 500 m. K najvyšším patria *Bruncu Spina* (1 828 m), *Punta Floris* (1 822 m) alebo *Punta Paolina* (1 792 m). Gennargentu je tvorené bridlicou z obdobia prvohôr.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Národný park Golfo di Orosei a Gennargentu**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Národní park Golfo di Orosei e del Gennargentu na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Národné parky v Taliansku |
| --- |
| 
* Abruzzo, Lazio a Molise
* Alta Murgia
* Appennino Lucano – Val d’Agri – Lagonegrese
* Appennino Tosco-Emiliano
* Arcipelago di la Maddalena
* Toskánske ostrovy
* Asinara
* Aspromonte
* Cilento, Vallo di Diano a Alburni
* Cinque Terre
* Circeo
* Dolomiti Bellunesi
* Foreste Casentinesi, Monte Falterona a Campigna
* Gargano
* Golfo di Orosei a Gennargentu
* Gran Paradiso
* Gran Sasso a Monti della Laga
* Majella
* Monti Sibillini
* Pollino
* Sila
* Stelvio
* Val Grande
* Vezuv

 |
**Ruttkay** je slovenské priezvisko, najčastejšie vyskytujúce sa v okolí Vrútok a Martina a celkovo v regióne Turiec. Priezvisko pochádza z názvu mesta Vrútky, preto si aj niektorí jeho nositelia nechali zmeniť meno na „Vrútocký". Predikát Wrutoczki použil prvýkrát Blažej Nedecký z hornovrútockej vetvy. Po ňom ho začal používať notár a podžupan Ján Matušovič z hornovrútockej vetvy a celá matušovičovská vetva. Vetvy Dauko a Miklian začali predikát Ruttkay používať systematicky až od 19. storočia.

História priezviska
-------------------

Vznik rodu Ruttkay sa datuje do 13. storočia.  Ide o jeden z rodov, u ktorých sa stretávame s mnohými prímenami, prvé z nich sa vyskytuje v listinách z roku 1287, a ide o prímeno *Devk*, neskôr modifikované na *Dauko*. V roku 1391 sa stretávame po prvýkrát s prímenom *Hlavatý*. V štrnástom a pätnástom storočí sa rod začal diferencovať na jednotlivé vetvy, z nich najdôležitejšie sú: Dauko, Miklian, Matušovič a Nedecký. Prímeno vetvy Nedecký sa odvodzuje od obce Nededza, ktorý sa zriedkavo aj uvádza aj vo forme *Ruttkay z Nededze*. Zo širokého príbuzenstva Ruttkayovcov sa postupne vyprofilovali ďalšie vetvy, ako Lamoš (časté najmä v obci Lipovec), Čech, Korda, Sucháč a Sekerka.

Známi nositelia
---------------

* Pozri článok Ruttkay

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Novák, Jozef *Rodové erby na Slovensku 2*
**Juraj Miklušica** (\* 14. apríl 1938, Bratislava – † 26. august 2018, tamže) bol dráhový cyklista, reprezentant Česko-Slovenska, účastník olympijských hier 1960. Pretekal v disciplíne tandemy, spoločne s Dušanom Škvareninom. Po skončení aktívnej pretekárskej činnosti sa stal trénerom.

Športová kariéra
----------------

Svoju športovú kariéru začal v klube Lokomotíva Bratislava (1957 – 1958), pokračoval v Dukle Pardubice (1958 – 1960). Z Pardubíc sa vrátil do Lokomotívy Bratislava (1961), no už v nasledujúcom roku prešiel do sekcie dráhovej cyklistiky nového oddielu Inter Bratislava, ktorý založil Kamil Haťapka. V Interi sa jeho trénerom stal priekopník slovenskej cyklistiky Karol Menschy, ktorý dráhovú sekciu v Interi zakladal.

### Športové úspechy

* 5 – 8. miesto (štvrťfinále) na letných olympijských hrách 1960 v Ríme v disciplíne tandemy spoločne s Dušanom Škvareninom
* Päťnásobný majster ČSR (1958 – 1962) v tandemoch spoločne s Dušanom Škvareninom

V roku 1959 utvoril spoločne s Dušanom Škvareninom svetový rekord v disciplíne 200 m s letným štartom časom 10,5 sek.

Trénerské pôsobisko
-------------------

* Inter Bratislava 1969 – 1979

Ocenenia
--------

* Bronzové kruhy SOV 2003

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  GAJDOŠ, Anton. *Osobnosti slovenského športu (1896-2006)*. [s.l.] : Matica slovenská, 2007. ISBN 978-80-7090-840-2. S. 274.

Externé odkazy
--------------

* Asociácia športových klubov Inter Bratislava
**Juraj Raýman** (\* 12. júl 1972, Spišská Sobota) je slovenský scenárista a spisovateľ.

Životopis
---------

**Juraj Raýman (1972)** absolvoval štúdium  filmovej scenáristiky a dramaturgie FTF VŠMU. Dlhodobo sa venuje najmä detskej tvorbe. Okrem dvoch synov, je autorom viacerých rozprávkových kníh: „Vianočka udatný, medveď Mňau, drak Čau a originál princezná Fujara Lopúchová", „Emil z hôr", „Náš brat Hlavička", či knižnej série „Drobci". Pre rozhlas napísal pôvodný rozprávkový seriál „Tajomná píšťala", autorskú adaptáciu ľudovej legendy „O čiernom mlyne" a adaptáciu vlastnej literárnej predlohy „Hlavička", ktorá na festivale rozhlasových rozprávok získala cenu divákov aj odbornej poroty. 

Ako scenárista spolupracoval na projektoch Drobci, Websterovci a filmovej adaptácii príbehu o osemročnej Alici a jej neobyčajnom bratovi, ktorý, pre vlastnú bezpečnosť, nosí na hlave ochrannú prilbu a preto ho prezývajú „Hlavička".

Bibliografia
------------

* 1993 *Vystúp z tieňa svojho tieňa*
* 2007 *Tri hodiny ráno*
* 2014 *Vianočka Udatný, medveď Mňau, drak Čau a princezná Fujara Lopúchová*
* 2017 *Emil z Hôr*
* 2020 *Náš brat Hlavička*
* 2021 Príbehy z lúk a mokradí (Veronika Šikulová,Juraj Raýman,Márius Kopcsay)
* 2022 Hon na tučniaka

Autor scenárov
--------------

* 1995 *O dvoch ľuďoch* - animovaný film (réžia: Vanda Raýmanová)
* 2008-2012  *Mesto Tieňov* - TV seriál
* 2014 „Čestný občan" - poviedka z filmu *Slovensko 2.0* (réžia: Juraj Herz)

Externé odkazy
--------------

* Juraj Raýman v Internet Movie Database (po anglicky)
* Texty Juraja Raýmana v časopise Dotyky
* Literárne informačné centrum - Juraj Raýman

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 4261 4263
* LCCN: no95004053
* NK ČR: xx0241093
* VIAF: 7803815
* WorldCat: lccn-no95004053
**Čítač** (správnejšie **počítadlo**) je zariadenie pre počítanie impulzov, zachovanie údaja o ich počte vo vnútornom stave obvodu a zobrazenie tohto údaja v určitom kóde. Prakticky sa rozlišujú dva druhy čítačov:

* vzostupný čítač, ktorý zvyšuje svoju hodnotu
* zostupný čítač, ktorý znižuje svoju hodnotu
* obojsmerný čítač

Väčšinou sa realizuje pomocou elektronických logických obvodov.

Najjednoduchšou realizáciou čítača je kaskádové riadenie preklápacieho obvodu T. Tým získame modul – delič frekvencie, ktorý vytvára na výstupe každého preklápacieho obvodu signál polovičnej frekvencie.

Počítadlá môžu byť doplnené ďalšími obvodmi, ktoré zabezpečujú napríklad:

* vynulovanie počítadla pri dosiahnutí určitej hodnoty (napríklad decimálne počítadlo, ktoré počíta od 0 do 9)
* aktiváciu výstupu počítadla pri dosiahnutí koncovej hodnoty (kvôli kaskádovaniu počítadiel)
* pri aktivácii určitého vstupu nulovanie počítadla
* pri aktivácii určitého vstupu nastavenie počítadla na hodnotu danú hodnotou zvláštnych vstupov (tzv. prednastaviteľné počítadlo)
**Robert Patrick Amell IV.**  (\* 21. apríl 1988, Toronto, Ontário, Kanada) je kanadský herec, producent a model.

Detstvo a mladosť
-----------------

Amell sa narodil v Toronte. Jeho bratrancom je herec, Stephen Amell. Amell spoločne s jeho sestrou, sa začal venovať modelingu a účinkovaniu v malých rolách v reklamách, keď mal šesť rokov. Tiež začal hrať v rôznych stredoškolských hrách. Herectvo sa stalo jeho záľubou a preto sa prihlásil do Canadian Studios Acting Academy. Absolvoval Lawrence Park Collegiate Institute v Toronte v roku 2006. Neskôr pokračoval v kariére herectva.

Kariéra
-------

Jeho prvá filmová rola bola v komédii *Dvanásť do tucta 2*, z roku 2005. V roku 2007 si zahral po boku Danielle Harris v horore *Left for Dead*. 

V roku 2009 bol obsadený do úlohy Freda Jonesa, v televíznom filme *Scooby-Doo: Začiatok* a o rok neskôr si zahral aj v pokračovaní, s názvom *Scooby-Doo: Záhada jazernej príšery*.

V roku 2013 stvárnil hlavnú úlohu v televíznom seriály *Ľudia zajtrajška*, ktorý získal pozitívne hodnotenie. O rok neskôr, sa Amell pripojil k hereckému obsadeniu televízneho seriálu *The Flash*. Tiež si zahral po boku Kevina Spaceyho a Jennifer Garner vo filme *Deväť životov pána Fúzika* z roku 2016. O rok neskôr hral v dráme *The Babysitter*, ktorý získal pozitívne reakcie a v roku 2020 sa film dočkal aj pokračovania, ktoré nemalo veľký úspech. V oboch častiach si zahral aj Amell. V rovnakom roku (2020) si zahral tiež hlavnú úlohu v televíznom seriály *Večnosť*. 

V roku 2019 spoločne s jeho bratrancom Stephenom Amellom hral a produkoval film *Code 8*.

Súkromný život
--------------

Amell začal chodiť s herečkou Italiou Ricci v júli 2008. Dvojica sa zasnúbila 20. augusta 2014 a zosobášili sa 15. októbra 2016. Ich prvé dieťa sa narodilo v roku 2019 a o rok neskôr sa stali dvojitými kanadskými/americkými občanmi. V súčasnosti (2022) bývajú v Toronte.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Robbie Amell**

Externé odkazy
--------------

* Robbie Amell v Internet Movie Database (po anglicky)
* Robbie Amell v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Robbie Amell na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 16555922w
* GND: 1069177768
* ISNI: 0000 0003 6457 8744
* LCCN: no2010094629
* VIAF: 229053108
* WorldCat: lccn-no2010094629
Vo filozofii mal každý filozof iný názor na **číslo**.

Aristoteles
-----------

Číslo je podľa Aristotela mnohosť, ktorá je merateľná jednotkou.

Augustinus
----------

Číslo je podľa Augustina v pamäti ono samo, nie jeho predstava. V pamäti sú však nie predstavy čísel, ale čísla samy.

Frege
-----

Podľa Fregeho keď sa povie "Sokrates je jedno", nepripisujem tým Sokratovi nijakú vlastnosť, ako mu pripisujem vlastnosť vtedy, keď ho nazvem múdrym. Ak je Sokrates múdry a Tales je múdry, potom usudzujem, že Sokrates a Tales sú múdri: každý z nich má vlastnosť osobitne a neprestávajú ju mať, ani keď ju pripisujem obidvom. Ale z viet "Sokrates je jedno" a "Tales je jedno" nemôžeme vyvodiť, že "Sokrates a Tales sú jedno". Takže číslo nemôže byť vlastnosťou. Ak na druhej strane sú čísla objekty, ako ich určujeme? Mali by sme vedieť ukázať, ktoré objekty to sú. Zdá sa, že nie sme schopní poskytnúť, či už ostenzívnu alebo deskriptívnu definíciu akéhokoľvek skutočného čísla. Čísla tu vystupujú ako objekty vtedy, keď sú subjektom identít. Keď povieme, že počet planét je deväť, tvrdíme, že dve mená, "počet planét" a "deväť", sa vzťahujú na jednu vec. Ale čísla sa líšia od objektov tým, že v referenčnom vzťahu sú celkom závislé od identifikácie pojmu, s ktorým sa spájajú. Ak ukážem na armádu v poli a opýtam sa: "Koľko?", jedinou rozumnou odpoveďou je: "Koľko
čoho?" Môžem povedať 12 000, 50 alebo 2, záleží na tom, či počítam mužov, roty alebo divízie. Inými slovami, odpoveď je neurčitá, pokiaľ bližšie neurčím pojem, podľa ktorého sa má počítať. Je teda číslo vlastnosťou pojmu, vlastnosťou druhého radu? Touto myšlienkou Frege začal a inšpiroval sa
oblasťou logiky, ktorú do veľkej miery objavil on sám – logikou existencie (alebo kvantifikácie, ako sa dnes volá).

Kant
----

Číslo podľa Kanta je predstava, ktorá sa utvára nazeraním času, presnejšie nazeraním sukcesívnej adície jedného k jednému. Číslo je predstava postupného pripočítavania jedného k jednému (rovnorodému). Číslo je schéma, ktorá umožňuje použiť pojem veľkosti na zmyslovú rozmanitosť.

Pytagoreizmus
-------------

Číslo je v pytagoreizme kľúč k pochopeniu zákonov kozmu, symbol božieho usporiadania sveta. Objav, že chvejúce sa struny, ktorých dĺžky vyjadrujú jednoduché číselné vzťahy,
vydávajú príjemne znejúce akordy, viedol k formulovaniu pojmu harmónie v dnešnom zmysle a bol zároveň prvým krokom na ceste k matematickému prístupu k svetu. Podľa toho možno vyjadriť každú formu číslami ("Všetko je číslo"), ktoré sú skryté vo všetkých javoch sveta ako "božské archetypy" (praprincípy)
a ktoré sa človeku vyjavia pri dôkladnom štúdiu vesmíru. To ukazuje napr. aj známe Pytagorova veta obdivuhodnom vzťahu štvorcov nad stranami pravouhlého trojuholníka.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Juraj Radvanský** (*Radvánszky de Radvány*; \* 16. október 1700, Banská Bystrica-Radvaň  –  † 1763, Slovensko) bol krajinský hodnostár a statkár.

Rodina
------

* otec: Ján Radvanský
* matka: Anna Mária rod. Szentiványová
* brat: Ladislav Radvanský
* manželka: Johana Zuzana rod. Révaiová

Životopis
---------

Študoval na gymnáziách v Banskej Bystrici a v Bratislave. Hospodáril na rodových majetkoch v Banskej Bystrici-Radvani, pôsobil v správe Zvolenskej stolice, od roku 1724 okolo 20 rokov jej podžupan, 1747 kráľovský radca. V roku 1728-1729 zastupoval spolu s otcom Zvolenskú stolicu na uhorskom stavovskom sneme, 1741 sa spolu s bratom Ladislavom zúčastnil korunovácie Márie Terézie za uhorskú kráľovnú v Bratislave a českú kráľovnú 1743 v Prahe. Prvý protestant, ktorý sa stal kráľovským radcom. Dištriktuálny dozorca evanjelickej cirkvi, prívrženec pietizmu (k jeho učiteľom patril i Matej Bel). V rukopise zanechal 2 zväzky zápisov zo snemu a denníky z ciest do Viedne a Prahy. Člen cis.-kráľ. spoločnosti vo Viedni a prírodovedeckej spoločnosti v Halle.

Dielo
-----

* *Diarum actorum dietalium anni 1728 et 1729* (rkp.).

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Gabriel Serdaheli** (Szerdahelyi de Nyitraszerdahely) (\* 20. september 1660, Mukačevo – † 24. január 1726, Košice) bol teológ, vysokoškolský pedagóg, náboženský spisovateľ, rímskokatolícky kňaz a jezuita šľachtického pôvodu.

Životopis
---------

Pochádzal zo šľachtickej rodiny Szerdahelyi de Nyitraszerdahely. Roku 1680 vstúpil do jezuitskej rehole, študoval v Trenčíne a na rehoľných univerzitách, magister filozofie, ThDr. Univerzitný profesor v Grazi, Trnave a vo Viedni. Prednášal filozofiu, teológiu, kazuistiku, kánonické právo a apologetiku. V Banskej Bystrici pôsobil ako inštruktor tretej probácie a špirituálu (1714). Autor početných teologických a filozofických spisov, polemických protireformačných prác a topografického diela o uhorských mestách, *Topographia Panoniensis* zostala v rukopise.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * GND: 1035247186
* VIAF: 302652469
**David Scott Mustaine** (\* 13. september, 1961, La Mesa, Kalifornia, USA) je americký gitarista, hudobný skladateľ a spevák speed/thrash metalovej skupiny Megadeth.

Životopis
---------

Vyrastal na rôznych predmestiach južnej Kalifornie. Ako hlavná figúra skupiny Megadeth, bývalý gitarista a spoluskladateľ Metallicy je jeden z hŕstky ľudí, považovaných za priekopníkov thrash a speed metalu.

Pred Metallicou hral v kapele *Panic*. K Metallice sa pripojil po inzeráte, ktorý dal do miestnych novín *The Recycler* bubeník Lars Ulrich. Najznámejší počas jeho činnosti v Metallice je skladba „The Four Horsemen" z albumu *Kill ’Em All*, ktorý sám napísal a neskôr s pôvodným textom vydal na prvom albume Megadeth ako „Mechanix". S Metallicou ale vydržal len do roku 1983, kedy bol kvôli problémom s alkoholom a drogami vyhodený. Potom si dal za cieľ založiť skupinu ešte úspešnejšiu ako Metallica. Ešte v roku 1983 založil skupinu *Fallen Angels*, ktorá však netrvala dlho. V lete stretol basistu Dava Ellefsona a založil Megadeth; vtedy s gitaristom Gregom Handevidtom a bubeníkom Dijonom Carruthersom.

Diskografia
-----------

* Killing Is My Business... And Business Is Good! (1985)
* Peace Sells... But Who's Buying? (1986)
* So Far, So Good... So What! (1988)
* Rust In Peace (1990)
* Countdown to Extinction (1992)
* Youthanasia (1994)
* Hidden Treasures (1995) (EP)
* Cryptic Writings (1997)
* Risk (1999)
* The World Needs a Hero (2001)
* The System Has Failed (2004)
* United Abominations (2007)
* Endgame (2009)
* TH1RT3EN (2011)
* Super Collider (2013)
* Dystopia (2016)
* The Sick, the Dying… and the Dead! (2022)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dave Mustaine**

Autoritné údaje: * BnF: 14791034b
* GND: 134594797
* ISNI: 0000 0000 7845 0627
* LCCN: nb2002067300
* NK ČR: ola2002152852
* VIAF: 84966004
* WorldCat: lccn-nb2002067300
Rodový erb umiestnený na kaštieli v Humennom
**Gabriel I. Druget(h)** († 1531) z rodu Drugetovcov bol županom Užskej stolice.

Životopis
---------

Do rodinnej histórie sa zapísal razením falošných mincí. Svoj podiel na falšovaní mali aj jeho bratia Imrich I. a Anton I. Gabriel mal na svojom Jasenovskom hrade uložené svoje cennosti. Cennosti tam mali ukryté aj magnátske rodiny a cirkevné spoločenstvá, ktoré si ich tam uschovali pred prípadnými tureckými vpádmi. Hrad bol postavený na vysokom vrchu, obohnaný hradným múrom a neustále ho strážili pätnásti hajdúsi. 

Vtedajšia politická situácia bola poznačená bojom o získanie trónu medzi Ferdinandom I. a Jánom II. Zápoľským. Aj ekonomická situácia po Moháčskej bitke bola zlá. Drugetovci sa týchto konfliktov aktívne zúčastňovali a to si vyžadovalo značné peňažné výdavky. Najprv boli nútení dať svoje cennosti do zálohy, potom, aby sa ľahšie dostali k peniazom, začali z nich raziť mince. Začali ich raziť aj z pokladov a cenností, ktoré im boli dané do úschovy. Keď sa minuli zásoby, rozhodli sa postupne raziť mince z olova a iných lacných a nekvalitných kovov. Razili predovšetkým poľské groše, ktoré sa hodili pri obchode s Poľskom.

Po istom čase sa k panovníkovi Ferdinandovi začali dostávať z Poľska a Nemecka správy, že Drugetovci razia falošné mince. Kráľ sa však necítil natoľko silný, aby proti falšovateľom zasiahol priamo. 17. augusta roku 1531 vyzval leleský konvent, aby dal pochytať majstrov, ktorí falšujú Drugetovcom mince, a uväznil ich na Šarišskom hrade. Taký istý rozkaz dostal aj Ján Literát, ktorý bol vtedy tridsiatnikom, t. j. výbercom tridsiatkov v Humennom. Ján Literát splnil kráľov príkaz a uväznil v Humennom na tridsiatkovom úrade majstra Mikuláša, ktorý bol hlavným falšovateľom peňazí. Gabriel I. Druget však nariadil svojmu komorníkovi Ladislavovi Sentivánimu, aby majstra Mikuláša za každú cenu vyslobodil. Szentivánimu sa to podarilo a majstra Mikuláša ukryl na Jasenovskom hrade. Nakoniec musel priamo zasiahnuť kráľ, ktorý nariadil Gabrielovi, aby ho okamžite vydal, ak nechce on sám upadnúť do nemilosti. Druget musel poslúchnuť a falšovateľov vydal. Majstra Mikuláša potom popravili na rínku v Prešove. Trest by veľmi pravdepodobne postihol aj samého Gabriela I. ale ten náhle zomrel v roku 1531.

Jeho prvou manželkou bola Barbora Varkočová, druhou Eufrozína Ďulafiová. S prvou nemal žiadne deti, s druhou štyri - tri dcéry a syna Štefana V.

Politika
--------

Gabriel I. Druget bol počas dvojvládia spočiatku na strane Zápoľského. V roku 1536 bojoval na strane Zápoľského a podarilo sa mu zajať pod Braniskom Ulricha, kapitána Ferdinandovho vojska a uväzniť ho v Prešove. Z väzenia sa dostal až po zaplatení 1500 forintov. Neskôr však kvôli rodinným zväzkom a vplyvu svojich bratov prešiel aj on na stranu Ferdinanda. Spolu so svojimi troma bratmi sa zúčastnil v Šarišskom Potoku 14. februára 1542 na uzavretí „konfederácie", ktorú zvolal Peter Perenyi.
Hexamilion
**Hexamilion** (gr. Εξαμίλιον, v preklade *šesťmíľnik*) je obranný val, hradba z 5. storočia po Kristovi, postavená Byzantíncami cez Korintskú šiju. Val strážil jedinú pozemnú cestu z hlavnej pevninskej časti Grécka na Peloponézsky polostrov. V skutočnosti bol dlhý len približne päť míľ, vysoký bol osem metrov a široký tri metre. Konštrukcia bola posilnená pravouhlými vežami. V priebehu existencie Byzantskej ríše bol val viackrát prekonaný. Neosvedčil sa ani proti slovanským nájazdníkom, ani proti križiakom IV. križiackej výpravy. Byzantský cisár Manuel II. nechal z obáv pred osmanským útokom val v roku 1415 zrekonštruovať, avšak i Osmanskí Turci val v roku 1423 prekonali. Druhýkrát bol vynovený Konštantínom XI. v roku 1443, ale aj ďalší osmanský útok v roku 1446 múr prekonal. V postbyzantskom období bol múr rekonštruovaný Benátčanmi v roku 1462.

Referencie
----------

1. ↑  Hexamilion In: VAVŘÍNEK, Vladimír; BALCÁREK, Petr. *Encyklopedie Byzance*. 1. vyd. Praha : Libri; Slovanský ústav AV ČR, 2011. 552 s. (Práce Slovanského ústavu AV ČR. Nová řada; zv. 33.) ISBN 978-80-7277-485-2,  978-80-86420-43-1. S. 188 – 189.
2. ↑  HEXAMILION In:  *The Oxford Dictionary of Byzantium*. Ed. Alexander P. Kazhdan. 1. vyd. New York : Oxford University Press, 1991. 2338 s. ISBN 0-19-504652-8. S. 927 – 928. (po anglicky)
**Gabriel Kováts-Martiny** (\* 8. marec 1782, Turie Pole – † 19. júl 1845, Bratislava) bol slovenský pedagóg a autor učebníc.

Život
-----

Univerzitné štúdiá so zameraním na prírodné vedy absolvoval vo Viedni (1803 – 1805) a Göttingene (1805 – 1807), potom pôsobil ako profesor, začas aj ako riaditeľ gymnázia v Modre (1807 – 1817), napokon od r. 1817 až do svojej smrti ako profesor na evanjelickom lýceu v Bratislave. Vyučoval celú škálu prírodovedných predmetov, bol učiteľom viacerých významných dejateľov slovenského národného a kultúrneho života, medzi nimi Ľ. Štúra, J. M. Hurbana, M. M. Hodžu, J. Francisciho, S. Chalúpku, V. Paulíny-Tótha a iných. Viacerí z nich na neho kladne spomínajú v svojich pamätiach. Mal široké, najmä prírodovedné záujmy i vedecké ambície, robil meteorologické, zemepisné, astronomické i prírodovedné merania a pozorovania. Jeho učebnice matematiky a fyziky vyšli v niekoľkých prepracovaných a doplnených vydaniach, bol autorom aj učebnice poľnohospodárstva a rozsiahla je aj jeho rukopisná pozostalosť. Vysokú úroveň mala najmä jeho učebnica fyziky.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.

Autoritné údaje: * GND: 131511424
* ISNI: 0000 0000 5682 2266
* NK ČR: nlk20010099928
* PIM: PIM61968
* SNK: 160151
* VIAF: 3490147484239849360004
**Datsun** je v minulosti používaná značka japonských automobilov, predchodca značky Nissan.

V roku 1911 bola v Tokiu založená firma, ktorej angl. názov znel Kwaischinsha Motocar Works, v roku 1914 postavili prvý osobný automobil, ten nazvali „DAT". Názov nového automobilu bol skratkou priezvisk zakladateľov spoločnosti:

* Kendžiro Den (田 健次郎, Den Kendžiró)
* Rokuró Aojama (青山 禄朗, Aojama Rokuró)
* Meitaró Takeuči (竹内 明太郎, Takeuči Meitaró).

V roku 1918 sa spoločnosť premenovala na (v angl. verzii) Kwaishinsha Motorcar Co. a v roku 1925 na (v angl. verzii) DAT Motorcar Co. Popri výrobe osobných vozidiel sa DAT a Datsun zaoberali výrobou nákladných automobilov. Podstatná väčšina výroby spoločnosti ležala v nákladných autách, pretože v tých časoch prakticky neexistoval trh s osobnými automobilmi a odbyt bol veľmi nízky. V roku 1918 boli vyrobené prvé nákladne automobily DAT určené pre armádne účely. Nízky dopyt po armádnych vozidlách v 20. rokoch prinútil v roku 1926 DAT k spojeniu s druhým najúspešnejším výrobcom nákladných áut, Jitsuyo Motors.

V roku 1926 sa tokijský DAT Motors spojil s Jitsuyo Jidosha Co. Ltd. z Ósaky, známou aj pod názvom Jitsuyo Motors (založený v roku 1919 ako dcérska spoločnosť firmy Kubota), a vznikla v Osake firma, ktorej angl. názov znel DAT Automobile Manufacturing Co. Ltd. a ktorá existovala do roku 1932.

V roku 1931 DAT prišiel s novým malým automobilom, prvým Datson-om, čo znamenalo "syn DAT-u". Neskôr v roku 1933, keď nad DAT Motors prevzal kontrolu Nissan, bola posledná slabika názvu Datson zmenená na "sun", pretože "son" v japončine znamená aj "prehra", odkiaľ pochádza názov Datsun.

V roku 1933 bol názov spoločnosti japonizovaný na Jidosha-Seizo Co. Ltd. a spoločnosť sa presunula do Jokohamy. Názov Datsun sa používa až do roku 1983.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Datsun**
Heuvelse Kerk
**Heuvelse kerk** alebo *kostol sv. Jozefa* je neogotický rímskokatolícky kostol v holandskom meste Tillburg, ktorý bol postavený medzi rokmi 1872 - 1889. Architektom kostola bol Hendrik Jacobus van Tulder. Kostol sa nachádza na ulici *122 Heuvelring*, v tesnej blízkosti námestia Heuvel. Farnosť v centre mesta bola oddelená od farnosti svätého Dionýza van 't Heike, kvôli počtu farníkov.

Kostol bol postavený v dvoch fázach. Prvá bola od 1872 do roku 1873, kedy bol kostol slávnostne otvorený. Avšak nemali dosť peňazí na dokončenie celého kostola. Kostol bol dokončený až v roku 1889, vrátane dvoch 72 m vysokých osemhranných kostolných veží. Kostol je považovaný za jedno z najvýznamnejších diel architekta van Tuldera a je jedným z najväčších gotických cirkevných stavieb v Holandsku.

Budova má monumentálny vchod, ktorý zahŕňa okennú ružicu a sochu sv. Jozefa. Interiér obsahuje okná z farebného skla. Hlavný oltár bol navrhnutý Hendrikom van der Geldom. Kostol je známy vďaka svojej eucharistickej adorácii, ktorá sa tam pravidelne koná.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Heuvelse kerk**
Blackfriars Bridge s Katedrálou sv. Pavla v pozadí
Pôvodný Blackfriars Bridge
Pohľad zo severnej strany
Pohľad z Waterloo Bridge
**Blackfriars Bridge** je most pre cestnú dopravu a pre peších ponad rieku Temžu. Nachádza sa medzi mostami Waterloo Bridge a Blackfriars Railway Bridge. Na jeho severnom konci sa nachádzajú Inns of Court, Temple Church a železničná stanica Blackfriars, v blízkosti jeho južného konca je galéria Tate Modern, Oxo Tower a divadlo Globe Theatre. Most spojuje londýnsky mestský obvod Southwark a City of London.

História
--------

Prvým spojením brehov rieky pri Blackfriars bol 303 m dlhý most, na ktorom sa za jeho prekročenie vyberalo mýto. Autorom jeho návrhu bol Robert Mylne. Most obsahoval deväť semieliptických oblúkov a bol postavený z portlandského vápenca. Jeho stavba trvala dovedna deväť rokov a otvorený bol v roku 1796. Most bol pomenovaný po britskom ministerskom predsedovi Williamovi Pittovi – **William Pitt Bridge**. Avšak neskôr most premenovali po dominikánskom kláštore v Blackfriars, ktorý v minulosti stál pri rieke neďaleko mosta. 

Súčasný most bol dokončený v roku 1869 a je tvorený päťoblúkovou kovovou konštrukciou, ktorú navrhol Joseph Cubitt. Most je vo vlastníctve a správe trustu Bridge House Estates, ktorý je pod správou Corporation of London. S ohľadom na dopravné zaťaženie bol most v rokoch 1907 až 1910 rozšírený z pôvodných 21 na 32 metrov. 

Pylóny mosta zdobia reliéfy vodných vtákov, ktorých autorom je sochár John Birnie Philip. Na východnej strane mosta (bližšie k ústiu) sú to reliéfy morských živočíchov a vtákov, na západnej strane sú to sladkovodné vtáky. Na severnom brehu sa nachádza socha kráľovnej Viktórie, ktorej bol most venovaný, v snahe ospravedlniť náklady na jeho výstavbu.

Zaujímavosti
------------

* Most sa medzinárodne preslávil v roku 1982, keď pod jedným z jeho oblúkov našli obesenú mŕtvolu talianskeho bankára Roberta Calviho. Pôvodne sa predpokladalo, že ide o samovraždu, dnes je prípad všeobecne považovaný za vraždu.
* Most sa spomína v piesni "The Resurrectionist" od britskej skupiny Pet Shop Boys.

Dopravné spojenie
-----------------

Najbližšie stanice londýnskeho metra:

* **Blackfriars** (District a Circle Line)
* **Southwark** (Jubilee)

Najbližšie železničné stanice:

* **Blackfriars**
* **Waterloo East**

Externé odkazy
--------------

* 

* Blackfriars Bridge v databáze *Structurae*

Súradnice: 51°30′35″S 0°06′16″Z﻿ / ﻿51,509722°S 0,104444°Z﻿ / 51.509722; -0.104444

| * z
* d
* u
Mosty centrálneho Londýna, zo západu na východ |
| --- |
| 
* Chelsea Bridge
* Grosvenor Bridge
* Vauxhall Bridge
* Lambeth Bridge
* Westminster Bridge
* Hungerford Bridge
* Waterloo Bridge
* Blackfriars Bridge
* Blackfriars Railway Bridge
* Millennium Bridge
* Southwark Bridge
* Cannon Street Railway Bridge
* London Bridge
* Tower Bridge

 |
Súradnice: 48°45′04″S 22°11′24″V﻿ / ﻿48,751°S 22,19°V﻿ / 48.751; 22.19

**Sobranecká rovina** je geomorfologický podcelok Východoslovenskej roviny. Nachádza sa na jej severovýchodnom okraji, v širšom okolí Sobraniec.

Vymedzenie
----------

Podcelok zaberá pás rovinatého územia v severovýchodnej časti Východoslovenskej roviny, vedúci od Zemplínskej šíravy po štátnu hranicu s Ukrajinou. Zo severovýchodu a severu Sobraneckú rovinu vymedzuje Podvihorlatská pahorkatina, severozápadným smerom leží Zemplínska šírava a Zalužická pahorkatina, patriaca do Východoslovenskej pahorkatiny. Juhozápadným a južným smerom pokračuje Východoslovenská rovina podcelkami Závadská tabuľa, Senianska mokraď a Kapušianske pláňavy.

Chránené územia
---------------

Severozápadný okraj územia susedí s chráneným areálom Zemplínska šírava, ktorý je jediným maloplošným chráneným územím v tejto časti Východoslovenskej roviny.

Osídlenie
---------

Rovinaté územie patrí medzi stredne husto osídlené oblasti a okrem mesta Sobrance v strednej časti sa tu nachádzajú najmä menšie obce.

Doprava
-------

Centrálnou časťou územia vedie cesta I/19 a ňou vedená európska cesta 50, ktorá smeruje na Ukrajinu. Severozápadnou časťou vedie cesta II/582, ktorá spája severným brehom Zemplínskej šíravy Michalovce a Sobrance.

Referencie
----------

1. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2018-09-02]. Dostupné online.
2. ↑   *mapový portál HIKING.SK* [online]. mapy.hiking.sk, [cit. 2018-09-21]. Dostupné online.
**2,4,6,8,10,12-hexanitro-2,4,6,8,10,12-hexaazaisowurtzitan**, tiež zvaný **HNIW** alebo **CL-20** je nitroamínová výbušnina s chemickým vzorcom C6H6N12O12, ktorú vyvinul vojenský komplex Naval Air Weapons Station China Lake, predovšetkým na použitie v pohonných hmotách. Má lepší pomer oxidačno-redukčnej reakcie s palivom ako bežne používaný HMX alebo RDX. Vyprodukuje o 20 % viac energie než pohonné hmoty na báze HMX a je oveľa lepší ako konvenčné vysoko energické pohonné hmoty a výbušniny. Jeho detonačná rýchlosť je 9,38 km/s.

Kým väčšina vývoja CL-20 sa uskutočnila v spoločnosti Alliant Techsystems, United States Navy (prostredníctvom ONR) má tiež záujem o využitie CL-20 ako raketovej pohonnej hmoty, pretože má vlastnosti, ktoré znižujú riziko spozorovania rakety (napr. menej viditeľný dym).

Výroba
------

CL-20 sa vyrába kombináciou dimetylformamidu, anhydridu kyseliny octovej, HBIW a kyseliny dusičnej.

Referencie
----------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portálKozmonautický portál |

1. 1 2   *RÖMPP Online - Version 3.1*. Thieme Chemistry. vyd. Stuttgart : Georg Thieme Verlag KG, 2008.
2. ↑  University chemists devise means to stabilize explosive CL-20
**Sobášnosť** je demografický proces, ktorý sleduje sobáše ako hromadný jav.

Medzi hlavné ukazovatele sobášnosti patria:

* *Hrubá miera sobášnosti* je aktuálny počet sobášov na 1000 obyvateľov.
* *Úhrnná sobášnosť* je pravdepodobnosť, že priemerný obyvateľ v priebehu života vstúpi do manželstva.
* *Priemerný vek pri prvom sobáši* je zaujímavý pre hodnotenie reprodukčného správania populácie.

Výpočet
-------

Zoznam demografických ukazovateľov sobášnosti a postup pre ich výpočet:

* *Hrubá miera sobášnosti* (vyjadruje sa v promile, teda na 1000 obyvateľov; S = počet sobášov uzavretých v danom roku; P = veľkosť populácie):

{\displaystyle s={\dfrac {S}{P}}}
* *Miera sobášnosti podľa veku* (x = vek, pre ktorý sa ukazovateľ počíta; *pohl* = pohlavie, pre ktoré sa ukazovateľ počíta):

{\displaystyle s\_{x}^{pohl}={\dfrac {S\_{x}^{pohl}}{P\_{x}^{pohl}}}}
* *Miera sobášnosti slobodných* (resp. rozvedených alebo ovdovených; *stav* = rodinný stav, teda slobodný, rozvedený alebo ovdovený):

{\displaystyle s\_{x}^{pohl,stav}={\dfrac {S\_{x}^{pohl,stav}}{P\_{x}^{pohl,stav}}}}
* *Redukovaná miera sobášnosti slobodných* (resp. rozvedených alebo ovdovených):

{\displaystyle rs\_{x}^{pohl,stav}={\dfrac {S\_{x}^{pohl,stav}}{P\_{x}^{pohl}}}}
* *Úhrnná sobášnosť* sa obvykle počíta iba do veku 50 rokov:

{\displaystyle us^{pohl}=\sum \_{x=16}^{49}rs\_{x}^{pohl,slob}}
* *Priemerný vek pri sobáši*:

{\displaystyle xs^{pohl}={\dfrac {\sum \_{x=16}^{\infty }x\times s\_{x}^{pohl}}{\sum \_{x=16}^{\infty }s\_{x}^{pohl}}}}
* *Priemerný vek pri prvom sobáši*:

{\displaystyle xs^{pohl,slob}={\dfrac {\sum \_{x=16}^{\infty }x\times s\_{x}^{pohl,slob}}{\sum \_{x=16}^{\infty }s\_{x}^{pohl,slob}}}}

Externé odkazy
--------------

* VAŇO, Boris, Danuša Jurčová, Ján Mészáros *Základy demografie*. Bratislava : Občianske združenie Sociálna práca, 2003. ISBN 80-968927-3-8.
**Vodun** **Heviosso**, inak tiež Hebiosso, prípadne Hevioso, je jeden z kultov západoafrického náboženstva vodun s centrom v Benine. Vodun Heviosso je božstvo búrky a blesku.

Heviosso je vyznávaný najmä v Benine, ďalej v Togu a v Nigérii. Príbuzné kulty existujú aj v ďalších krajinách západnej a strednej Afriky, napr. v nigérijskom jorubskom náboženstve je známy ako oriša Šango. Heviosso tvorí početnú rodinu menších vodun a prináleží do kategórie tzv. nebeských vodun (dži-vodun).

Smrť po zasiahnutí bleskom je v západnej Afrike chápaná ako trest. Heviosso je spravodlivý, trestá bez zľutovania. Ľudia zabití bleskom nemôžu mať bežný pohreb. Ostatky bleskom zabitého človeka bývajú podľa religionistu Ondreja Havelku rituálne spálené, kosti uschované. V niektorých regiónoch je telo vystavené pred chrámom zasväteným Heviossovi, kde je následne rozštvrtené pre výstrahu ostatným. Úplne opačne je chápaná udalosť, pri ktorej človek prežije zásah bleskom. Tým je označený za duchovne vyvoleného a považovaný za priamu inkarnáciu vodun Heviossa.

Referencie
----------

1. 1 2 3  HAVELKA, Ondřej. *Beninský kult vodun Heviosso* [online]. Dingir, [cit. 2022-09-17]. Dostupné online. (po česky)
2. ↑   *National Geographic*. 188. vyd. [s.l.] : National Geographic Society, 1995. Dostupné online. S. 113. (po anglicky) "What really propelled her, the people said, was the power of a voodoo divinity. Perhaps it was Hevioso, the god of thunder and lightning, or Mamy Wata, the goddess of wealth."
3. ↑  HAVELKA, Ondřej. Synkretismus katolického křesťanství a západoafrického vodunu z teologicko-etické perspektivy. *Studia Theologica*, 2021-12-01, roč. 23, čís. 3, s. 149–174. Dostupné online [cit. 2022-09-17]. DOI: 10.5507/sth.2021.033. (po anglicky)
4. ↑  HAVELKA, Ondřej. [Falen, Douglas J. African science: witchcraft, vodun, and healing in Southern Benin]. *Religio*, 2022-06-09, roč. 30, čís. 1, s. 86–88. Dostupné online [cit. 2022-08-29]. ISSN 1210-3640. DOI: 10.5817/Rel2022-1-8.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Heviosso na českej Wikipédii.*
Súradnice: 53°45′S 2°29′Z﻿ / ﻿53,750°S 2,483°Z﻿ / 53.750; -2.483

**Blackburn** je mesto v grófstve Lancashire. Nachádza sa v severozápadnom Anglicku na trase prieplavu Leeds-Liverpool. Mesto je známe výrobou piva, jemnej mechaniky, elektroniky a kobercov. V 18. – 19. storočí bolo centrom textilného priemyslu, kde sa spracovávala bavlna, v súčasnosti je však väčšina podnikov na spracovanie bavlny uzavretá.

Podľa sčítania ľudu z roku 2001 tu žije 105 085 ľudí. V meste žijú výrazné menšiny Indov (10,7 % populácie) a Pakistancov (8,7 %). K islamu sa v meste hlási 19,4 % populácie, čo z neho robí mesto s treťou najväčšou koncentráciou islamskej populácie v Anglicku a Walese.

Pôsobí tu známy futbalový oddiel Blackburn Rovers.

Partnerské mestá
----------------

* Nemecko  Altena, Severné Porýnie-Vestfálsko, Nemecko
* Francúzsko  Péronne, Francúzsko
* Poľsko  Tarnów, Poľsko

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Blackburn**

Externé odkazy
--------------

* Blackburn with Darwen Council
* Bavlna v Blackburne

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Blackburn na českej Wikipédii.*
**Eugen Belházy** (\* 3. august 1838, Brezno - † 1906, Jasiňa) bol slovenský lesnícky odborník, poľovnícky odborník.

Jeho otec bol Ján Belházy, matka Zuzana rod. Banková, brat Emil Belházy, jeho syn Július Belházy.

Životopis
---------

Od 1860 pracovník lesnej správy v Banskej Bystrici, 1861 – 1868 prednášal na Baníckej a lesníckej akadémii v Banskej Štiavnici, 1868 – 1903 lesný radca v Slovenskej Ľupči, Užhorode, Sigheti, Lugoji a i. Autor maďarskej príručky o poľovníctve, odborné články uverejňoval v *Erdészeti Lapok* (1891) a vo *Vadász Lap* (1891 – 1893, 1903).

Dielo
-----

* *A vadászati ismeretek kézi konyve.* - Budapešť, 1892

Referencie
----------

1. 1 2 3  BELHÁZY, Eugen. In:  *Biografický lexikón Slovenska*. Zväzok I A – B. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2002. 638 s. ISBN 80-89023-16-9. S. 310.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike pokrstený ako Eugenius Gustavus Belhazy

Autoritné údaje: * SNK: 162063
* VIAF: 3618156565722423500009
**Eufory** je päťčlenná heavy/power metalová kapela z Martina.

História
--------

Kapela Eufory vznikla v roku 2009 na podnet bubeníčky Miriamy Hodoňovej. Post gitaristu obsadil jej brat, Štefan Števo Hodoň. Pôvodným zámerom bolo hrať prevzaté skladby od kapely Def Leppard, to sa však zmenilo po príchode Ľuboša Senka (ex-Prípad Ewi Burdovej, Draft) na miesto speváka. Na prelome rokov 2009 – 2010 bol do kapely prijatý druhý gitarista Ján Adámik, po ňom nasledoval basgitarista Adrián Benca.

V roku 2014 sa v kapele udiala zatiaľ posledná personálna zmena, kde Jána Adámika na poste gitaristu vystriedal Peter Drábik.

Od tohto roka kapela začala aktívnejšie koncertovať, jedným z mnohých úspechov bolo víťazstvo v košickej súťaži kapiel "Rock Off 2". Po albume *Flying Island Eufory* kapela 29. mája 2018 vydala svoj druhý album *Higher and Higher*.

V roku 2020 nastáva zmena na poste basgitaristu. Adriána Bencu strieda Filip Andel (ex-Fictive Marry, ex-Within Silence).

Členovia
--------

* Ľuboš Senko – spev
* Miriama MIA Hodoňová – bicie
* Števo Hodoň – gitara, vokály
* Peter Drábik – gitara, vokály
* Filip Andel – basová gitara

Diskografia
-----------

* 2015 *Flying Island Eufory*
* 2018 *Higher and Higher*
* 2023 *Fifth Dimension*

Referencie
----------

* 
* 
*

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne webové stránky skupiny Eufory
Nick Bollettieri (2006)
**The Nick Bollettieri Tennis Academy** (skr. NBTA; doslova: *Tenisová akadémia Nicka Bollettieriho*) je stredisko na výučbu tenisových talentov a na tréning tenistov so sídlom v Bradentone na Floride v USA, ktoré založil v roku 1978 Nick Bollettieri. 

Systém výučby je založený na kombinácii náročnej tenisovej prípravy a plnenia školskej dochádzky, fakticky tenisovo orientovanej triedy. Dôraz sa kladie na disciplínu, zodpovednosť a ctižiadosť študentov, aby dosahovali čo najlepšie výsledky v tenise aj mimo neho. 

Akadémia využíva 35 dvorcov s tvrdým povrchom, 16 antukových kurtov a 4 halové dvorce. Je považovaná za najslávnejšiu tenisovú akadémiu na svete.

Známi absolventi
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| * Andre Agassi
* Boris Becker
* Jennifer Capriatiová
* Jim Courier
* Thomas Enqvist
* Mary Joe Fernándezová
* Tatiana Golovinová
* Tommy Haas
* Daniela Hantuchová
* Martina Hingisová
* Jelena Jankovićová
* Anna Kurnikovová
* Iva Majoliová
 | * Xavier Malisse
* Paul-Henri Mathieu
* Max Mirnyj
* Mark Philippoussis
* Mary Pierceová
* Marcelo Ríos
* Greg Rusedski
* Pete Sampras
* Monika Selešová
* Maria Šarapovová
* Nicole Vaidišová
* Serena Williamsová
* Venus Williamsová
 |

Externé odkazy
--------------

* www.imgacademies.com - oficiálna stránka (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tenisová akademie Nicka Bollettieriho na českej Wikipédii.*