**Alexandr Alexandrovič Bestužev** , (rus.  Алекса́ндр Алекса́ндрович Бесту́жев, pseudonym **Marlinskij**, rus. Марли́нский \* 3. november 1797, Petrohrad, Ruské impérium – † 19. jún 1837, Soči) bol ruský spisovateľ, literárny kritik, dekabrista, publicista.

Život
-----

Zúčastnil sa dekabristického povstania v čele jedného zo vzbúrených plukov. Spolupracoval s Rylejevom ako spoluautor agitačných piesní a vydavateľ almanachu *Poljarnaja zvezda*. V roku 1820 vstúpil do *Spoločnosti milovníkov ruskej slovesnosti* (*Общество любителей российской словесности*). Zaoberal sa literárno-kritickou a publicistickou činnosťou; písal články o ruskej literatúre a prehľady ročnej literárnej produkcie (v rokoch 1823, 1824 a 1825). Keď sa po dlhšej nedobrovoľnej prestávke (väzenie, vyhnanstvo na Sibíri) vrátil k literárnej činnosti, zameral sa na prózu. Nadviazal na svoje poviedky z preddecembrového obdobia, rozvil ich silne vypätú emocionálnu romantickú stránku a začal písať novely pod pseudonymom Marlinskij (podľa obce Marli pri Petrohrade).
Od roku 1829 slúžil ako radový vojak na Kaukaze, kde aj v boji zomrel.

Tvorba
------

Próze sa venoval už v období pred dekabristickým povstaním. Napísal cestopisnú črtu v listoch *Cesta do Reveľu* (*Поездка в Ревель*, 1820, 1823), boli to texty s historickými námetmi. poviedky *Roman a Oľga* (1824) a *Zradca* (*Изменник*, 1824) sa obracali do dávnej ruskej minulosti. S využitím tradície tzv. gotického románu zobrazil pomery v stredovekom Pobaltsku ovládanom prevažne nemeckými rytiermi; *Hrad Wenden* (*Замок Венден*, 1823), *Hrad Neuhausen* (*Замок Нейгаузен*, 1824, 1825), *Hrad Eisen* (*Замок Ейзен*, 1825, 1827), *Reveľský turnaj* (*Ревельский турнир*, 1825) a ďalšie. Vyznačovali sa pútavým dejom, dobrodružnými zápletkami, konfliktami, zradami, tajomstvom. Charakteristická bola pre ne tiež neskrývaná náklonnosť k bojovníkom za národnú nezávislosť a sociálnu spravodlivosť.

Hrad Neuhausen, teraz Vasteliina v Estónsku
V Bestuževovej tvorbe tridsiatych rokov patrí významné miesto pozorovaniam z Kaukazu. Kaukazské dojmy sú zachytené v *Listoch z Dagestanu* (*Письма из Дагестана*, 1832) a v črtách *Rozlúčenie s Kaspickým morom* (*Прощание с Каспием*, 1834). Najznámejšími z tohto obdobia sú jeho hrdinsko-bojovnícke prózy predchnuté divokou romantikou *Ammalat-Bek* (1834) a *Mulla Nur* (1836). 
Protiklad vnútorne bohatých ľudí a utilitarizmu súdobého sveta sa objavuje v prózach *Skúška* (*Испытание*, 1830) a *Strašná veštba* (*Страшное гадание*, 1831). V emocionálnej tragédii veľkej lásky *Fregata Nádej* (*Фрегат Надежда*, 1832) ústi v protišľachtický protest bojovnej demokratickej orientácie. Z podobne ladených próz sú ešte známe dva príbehy z obdobia protikontinentálnej blokády a protinapoleonskej vojny, *Poručík Belozor* (*Лейтенант Белозор*, 1831) a *Moreplavec Nikitin* (*Мореход Никитин*, 1834).

Zdroje
------

* PAROLEK, Radegast - HONZÍK, Jiří: *Ruská klasická literatura*. Svoboda, Praha: 1976. 629 s.
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Алекса́ндр Алекса́ндрович Бесту́жев na ruskej Wikipédii.*

Pozri aj
--------

* Dekabrista
* Dekabristickí básnici

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Alexandr Alexandrovič Bestužev**

Externé odkazy
--------------

* Bestuževove dielo na Google knihy (po rusky)

Autoritné údaje: * abART: 68363
* BnF: 13592881t
* GND: 118662627
* ISNI: 0000 0001 1739 4825
* LCCN: n81091780
* NK ČR: jn19990210105
* VIAF: 5101596
* WorldCat: lccn-n81091780