recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Hlava Afrodity Sósandry, rímska kópia, Musée du Louvre, Paríž
**Kalamis** (starogr. *Κάλαμις*) bol grécky sochár v 5. storočí pred Kr.

Sochár Kalamis pochádzal zrejme z Atén alebo Boiótie. Činný bol približne v prvej polovici 5. stor. pred Kr. Je považovaný za jedného z najvýznamnejších sochárov používajúcich bronz, ktorý pracoval aj s mramorom, zlatom či slonovinou.

Od antických autorov, ktorí sa o ňom zmieňujú s veľkou chválou, máme záznamy o niekoľkých jeho dielach, medzi ktoré patrí napr. Zeus Ammón vyrobený pre básnika Pindara, kolosálna bronzová socha Apolóna vyrobená pre grécke mesto Apollónia Pontiké v Trákii, Afrodita Sósandra, ktorá stála pri vstupe na aténsku Akropolu a chryselefantinová (zo zlata a slonoviny) socha Asklépia v Sikyóne, o ktorej cestovateľ Pausanias uvádza: „*Tí, ktorí vstúpia do Asklépieia, vzhliadnu pri vchode na jednej strane sediacu Panovu sochu a na druhej stojacu Artemis. Tým potom, ktorí vojdu dovnútra svätyne sa naskytne pohľad na bezfúzeho boha zo zlata a slonoviny, diela Kalamidovho. V jednej ruke drží žezlo, v druhej plod borovice píniovej.*"

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 400.
2. ↑  *The Journal of Hellenic Studies*, str. 23
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Grécky zázrak*. Bratislava : Mladé letá, 1990. ISBN 80-06-00122-7. S. 369.
4. ↑  Plínius Starší. *Kapitoly o přírode*. Praha : Svoboda, 1974. 25-006-74. S. 295.
5. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 211.
6. ↑  Strabón, *Geographica* 7,6,1.
7. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 69.
8. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 144.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kalamis (sochár)**

Autoritné údaje: * GND: 119097087
* LCCN: no00026822
* ULAN: 500059338
* VIAF: 96079509
* WorldCat: lccn-no00026822
**Devon Aokiová** (\* 5. február 1964, New York, New York, USA) je americká modelka a herečka japonského pôvodu. 

Detstvo a mladosť

Aokiová sa narodila v roku 1982 v New Yorku a vyrastala v Malibu v Kalifornii.

Jej otec bol bývalý wrestler a reštauračný magnát reštaurácie Benihana, Hiroaki Aoki a jej matka je Pamela Hilburger, návrhárka šperkov. Jej otec bol Japonec a jej matka má nemecký a anglický pôvod. S modelingom začala ako 13-ročná, v tom istom roku ju krstná mama zoznámila s Kate Moss. Má staršiu sestru a mladšieho brata, ako aj štyroch nevlastných súrodencov.

Kariéra

Modeling

V roku 1997 predstavovala šaty pre rôzne značky vrátane Balenciaga, Comme des Garçons a Chanel. V roku 1998, nahradila tvár Naomi Campbell pre značku Versace. Objavila sa aj v rôznych reklamných kampaniach pre Chanel, Yves Saint Laurent, Kenzo, Hugo Boss, L'Oreal, Lancome a Tiffany & Co. Objavila sa aj na titulných stranách mnohých medzinárodných módnych časopisov. 

V roku 2017 sa objavila v reklamných kampaniach pre "Sephora x Moschino" a Hugo Boss. O rok neskôr, Aokiová predstavovala rovnomennú značku Jeremyho Scotta. V septembri 2019 sa objavila vo vydaní Harper's Bazaar „Bazaar Icons 2019", nafotil ju Mario Sorrenti.

Models.com ju považuje za ikonu v módnom priemysle. V roku 2017 Dominic Cadogan z Dazed nazval Aokiovp „kultovou modelkou" a „jednu z najznámejších alternatívnych tvárí 90. rokov". V apríli 2019 ju Marie Claire zaradila medzi 15 supermodeliek roku 2000, ktoré zmenili tvár módy. Časopis I-D ju nazval „jednou z mála tvárí, ktoré definovali prelom tisícročí". 

Herectvo 

Ako herečka sa objavila vo filmoch ako *Rýchlo a zbesilo 2*, *Agentky D.E.B.S.*, *Sin City*, *DOA: Na život a na smrť*, či *Kronika mutantov*.

Súkromný život

Devon Aokiová je vydatá za Jamesa Baileyho a majú jedného syna a tri dcéry. V roku 2009 odišla z filmového herectva na plný úväzok, aby sa mohla sústrediť na materské povinnosti. Jej dcéra Alessandra sa objavila v reklamnej kampani Guess Kids na jar 2018. Modelka a speváčka a skladateľka Yumi Nu je Aokiovej neter.

Iné projekty
------------

Externé odkazy
--------------

* Devon Aoki v Internet Movie Database (po anglicky)
* Devon Aoki v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Devon Aoki na anglickej Wikipédii.*
Porovnanie mSATA a M.2
**M.2**, známe aj ako **Next Generation Form Factor** (**NGFF**), je špecifikácia vnútorných rozširujúcich kariet pre počítače a pridružené konektory. Nahrádza štandard mSATA, ktorý používa rozloženie a konektory PCI Express Mini Card. M.2 má flexibilnejšiu špecifikáciu a umožňuje použitie modulov s rôznymi šírkami a dĺžkami a kvôli pokročilejším funkciám je vhodnejšie ako mSATA pre pripojenie SSD diskov, ktoré sa najčastejšie používajú v ultrabookoch a tabletoch.

Poskytuje rozhranie PCI Express 3.0, Serial ATA 3.0 a USB 3.0. Záleží na výrobcovi, ktoré rozhrania bude podporovať. Konektor M.2 má rôzne prevedenia výrezov, ktoré určujú schopnosti hostiteľov a modulov a zabraňujú zapojeniu M.2 modulov do nekompatibilných konektorov.

Okrem podpory AHCI na logickej úrovni rozhrania podporuje špecifikácia M.2 aj NVM express (NVMe) ako logické rozhranie zariadení pre M.2 PCI Express SSD disky. Zatiaľ čo podpora AHCI zaisťuje spätnú kompatibilitu na úrovni softvéru s tradičnými SATA zariadeniami a operačnými systémami, NVM express je navrhnuté na plné využitie kapacity vysokorýchlostných PCI Express zariadení na vykonávanie mnohých vstupno/výstupných operácií súčasne.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku M.2 na anglickej Wikipédii.*
**Vologaises V.** (po stredoperzsky *Valgaš*) bol partský veľkokráľ z rodu Arsakovcov, ktorý vládol v rokoch 191/192 – 207/208. Jeho otcom bol kráľ Vologaises IV. ktorý Partskej ríši vládol viac ako štyridsať rokov, jeho synmi neskorší králi Vologaises VI. a Artabanos IV.

Vláda
-----

Vologaisova vláda bola z veľkej časti vyplnená zápasom s Rímskou ríšou a priebeh aj vyústenie týchto vojen je prakticky to jediné, čo možno z vtedajšieho diania detailne zrekonštruovať. Konflikt vypukol potom, ako partský kráľ počas občianskej vojny v Ríme (193 – 194) podporoval pretendenta trónu, ktorý nakoniec neuspel (Pescennia Nigra). Napriek tomu, že táto podpora nebola príliš efektívna (Vologaises len sľúbil, že vyzve svojich vazalov, aby Nigrovi pomohli), nový cisár Septimius Severus hneď po ovládnutí impéria podnikol výpravu proti severnej Mezopotámii.

Rímske légie pod cisárovým vedením dobyli roku 195 oblasť Osroéne a Adiabene, a možno by docielili aj ďalšie úspechy, ale revolta Clodia Albina v Galii odvolala Septimia Severa späť na západ. Zatiaľ cisár prijal aspoň víťazné tituly *Parthicus Adiabenicus* a *Parthicus Arabicus*, pričom titul *Parthicus Maximus* vraj odmietol, pretože vojnu s Partami ešte nepovažoval za ukončenú.

Jeho protivník, kráľ Vologaises, zápasil v tom čase s vážnymi problémami. V Iráne prepukli povstania, ktoré sa podarilo len s námahou potlačiť. Hneď potom vypukol konflikt s adiabenským kráľom Narsom, ktorý sa počas Severovej výpravy asi správal príliš prorímsky, čo ho po dobytí Adiabeny stálo život. Kráľovské vojská ho zabili. Naproti tomu Vologaisova výprava do Osroény (proti mestu Nisibis) úplne zlyhala.

Roku 197 začal Septimius Severus, čerstvo ovenčený vavrínmi z víťaznej vojny s Albinom, novú výpravu proti Partom. Jeho oddiely vtrhli pozdĺž Eufratu dovnútra Mezopotámie, dobyli Seleukiu nad Tigridom aj Babylon a potom sa pustili do obliehania partského hlavného mesta Ktésifonu. Tuhý odpor, ktorý im kráľovské jednotky kládli, spôsobil, že mesto obsadili až koncom roku 198.

Po páde Ktésifonu sa cisár aj s vojskom stiahol z partského územia (cestou ešte neúspešne obliehal mesto Hatru západne od toku Tigridu) a krátko nato došlo k rokovaniam o mieri, ktoré vyústili do dohody zaručujúcej Rimanom držbu oblasti Osroéne aj s jej metropolou Nisibis (199/200). Súčasne sa zriadila nová rímska provincia *Mesopotamia* a sformovali tri légie nesúce názov *Parthica*.

Je zjavné, že Vologaises V. vyviazol z nebezpečnej situácie pomerne dobre, pretože korektúry hraníc neboli nakoniec príliš významné. Oveľa horšia však bola strata prestíže, ktorej sa voči partskému monarchovi dostávalo zo strany svojich početných vazalov – aspekt, ktorý onedlho po Vologaisovej smrti (207/208) prispel k pádu Partskej ríše.
**Svätá Veronika** (\* 1. storočie (?), Palestína - † 1. storočie (?), Rím) bola svätica pochádzajúca z Jeruzalema, patriaca do okruhu žien, ktoré podľa evanjelií sprevádzali Ježiša Krista na krížovej ceste.

Keď na ceste na Golgotu videla, že Kristova tvár je zmáčaná krvou a potom, strhla si z krku šatku (lat. *sudarium*) a podala mu ju, aby si mohol tvár utrieť. Na znak svojej lásky otlačil na túto šatku Kristus svoju tvár. Na šatke tak natrvalo ostal verný otlačok Ježišovej tváre. Údajne od 8. storočia je táto šatka uchovávaná ako svätá relikvia v Bazilike svätého Petra.

Veronika dostala svoje meno podľa slov *vera icon*, znamenajúcich *pravá podoba*. Jednoslovným pomenovaním *veraikon*, používaným v umení a architektúre (napr. na gotických oltároch), označujeme šatku s odtlačkom Kristovej tváre. Samotná Veronika držiaca šatku je dodnes veľmi populárnou sväticou a vďačným a častým námetom umelcov.

Po udalostiach s ukrižovaním sa Veronika dostala s výpravou prvých kresťanov do južného Francúzska. Odtiaľ sa po čase vydala na púť do Ríma, kde šatku s Kristovou podobou odovzdala pápežovi Klementovi I. Podľa inej legendy sa o Veronike a jej šatke dopočul ťažko chorý cisár Tiberius, ktorý si ju dal zavolať. Údajne, len pohľadom na látku vyzdravel.

Pamiatka na Veronikin čin je dodnes živá: je zvečnená v šiestom zastavení krížovej cesty. Veronikina rúška spolu s Longinovou kopijou a úlomkom Kristovho kríža patrí medzi tzv. veľké relikvie Baziliky svätého Petra.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Veronika (svätica)**

Zdroje
------

* Sl. Ravik, *O světcích a patronech*, Levné knihy KMa, Praha, 2006, ISBN 80-7309-343-X
* I. Rusina, M. Zervan, *Životy svätých - ikonografia*, Pallas, Bratislava 1994, ISBN 80-7095-019-6

Autoritné údaje: * GND: 118843214
* LCCN: n84222311
* VIAF: 50640044
* WorldCat: lccn-n84222311