recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Peter Gonda** (\* 22. február 1893, Krupina - † 9. jún 1980, Bratislava) bol lesný inžinier.

Životopis
---------

Narodil sa v rodine Štefana Gondu a jeho manželky Márie rodenej Ďuricovej. Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, na lesníckom odbore Vysokej školy baníckej a lesníckej v Banskej Štiavnici, 1918 Ing. Od roku 1948 pôsobil na lesopolitickom úrade v Banskej Bystrici, od 1920 na Centrálnej správe cirkevných majetkov v Bratislave, do 1945 vedúci lesného oddelenia. Priekopník zakladania kultúr a pestovania rýchlorastúcich drevín, najmä topoľov na Žitnom ostrove, usiloval sa o zvýšenie drevnej produkcie a o vytváranie vetrolamov na ochranu poľnohospodárskej pôdy. Devastované agátové plochy na južnom Slovensku premenil na výnosné kultúry agátov a topoľov. Úspešne premieňal bukové monokultúry na zmiešané porasty, najmä v Strážovských vrchoch. Rozširoval borovicu, javor a jaseň na územiach, kde sa už nevyskytovali. Zaslúžil sa o introdukciu kanadských briez, s úspechom pestoval aj douglasku sivú a zelenú, balkánsky smrek a kanadskú višňu, vo vhodných polohách uprednostňoval smrekovec. Znalec liečivých rastlín, vypracoval vyše 600 receptov na ich úpravu a používanie. Venoval sa aj výstavbe prevádzkových objektov a lesných ciest. V rokoch 1935 – 1940 redaktor časopisu *Les a drevo*, publikoval aj v ďalších odborných časopisoch, člen lesníckej a drevárskej ústredne v Bratislave, pôdohospodárskej delimitačnej a Poľnohospodárskej paritnej komisie.

Dielo
-----

* *Linda a jej pestovanie*, Bratislava roku 1930
* rukopis - *Topole* (1954); *Ako zvýšiť prírastok v našich lesoch* (1955)

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike - indexovaný záznam

Autoritné údaje: * NK ČR: xx0239549
* VIAF: 6030157040175367040009
Brizolitová omietka na tzv. šumperáku
**Brizolit** je druh jednovrstvovej vápenatej omietky, ktorá sa nanáša na zdrsnený podklad z jadrovej omietky. Používa sa najmä na vonkajšie fasády budov. Možno sa stretnúť aj s názvom *minerálna škrabaná omietka*, ale ten sa používa pri moderných stavebných hmotách a rozhodne nejde o brizolit. Typický povrch je rovný, hrubý, s malými priehlbinami s veľkosťou cca 0,5×0,5 cm a s drobnými lesklými plôškami sľudy. Na brizolit sa nenanáša žiadna ďalšia vrstva.

Pôvodný brizolit v Česku začala vyrábať v roku 1912 kaolínka a porcelánka v Hornej Bříze v Plzenskom kraji. Z názvu tejto obce pochádza aj názov brizolit (v češtine ľudovo aj „břízolit"). 

Zmes sa už dnes vyrába priemyselne a dodáva už ako hotová vrecovaná. Obsahuje kopaný piesok s frakciou 0 až 6 mm, na hrubo drvenú sľudu, hydrát vápenatý a obyčajný alebo biely cement. Nanáša sa ručne, a to nahadzovaním a utiahnutím hladidlom v jednej vrstve od hora, čerstvé do čerstvého a následným škrabaním (na druhý deň). V súčasnosti sa nepoužíva, pre svoju prácnosť, nároky na počet zohraných pracovníkov (pri nahadzovaní 2 pracovníci na každom poschodí lešenia, 2 doprava materiálu a obsluha vrátku/výťahu, 2 miešanie a 1 premiešavanie karbu) a zlú opraviteľnosť. Dobre realizovaná omietka má dlhú trvanlivosť. Druhý variant je striekaný brizolit. Nanáša sa dvomi spôsobmi:

* a) namáčaním trsteného zväzku (vlastná výroba) do zmesi a následnými údermi o krátku drevenú tyč proti fasáde
* b) ručným mlynčekom, ktorý má vnútri gumové hroty alebo oceľové planžety. Zmes sa používa o dosť redšia ako pri nahadzovaní. Vzhľadom na to, že sa povrch ďalej neupravuje, nedochádza k obnaženiu obsiahnutej sľudy a lesklým odrazom.

V Česko-Slovensku bol brizolit populárny najmä v období prvej republiky a následne aj v 70. a 80. rokoch. Vtedy sa dostal okrem novostavieb aj na mnohé staršie budovy, za obdobia prvej republiky počas tzv. purizácie alebo modernizácie budov, ktoré dovtedy boli štukované a bohato zdobené, ale ich stav už nezodpovedal dobovému vkusu, poničil ich zub času alebo ľahostajnosť majiteľov.[chýba zdroj] Tradičná farebnosť brizolitu zodpovedá farebnosti spojiva a plniva, väčšinou sú teda pieskové, šedé alebo biele odtiene so sľudou. Brizolit možno prifarbiť napríklad farbou Fronton (stále sa vyrába) a podľa želania investora zvýrazniť niektoré architektonické prvky. Zvyčajne špalety, šambrány alebo sokle.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Brizolit**

Externé odkazy
--------------

* Československá kutilská poradna: Jak se dělá břízolit (po česky)
* (po česky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Brizolit na českej Wikipédii.*
Takzvaná maska Agamemnóna (*mylne ju tak označil Heinrich Schliemann*)
**Agamemnón** alebo zriedkavo **Agamemnon** (starogr. *Agamemnón*, lat. *Agamemnon*) bol bájny vládca v Mykénach v časoch trójskej vojny. Syn Atrea a Aeropy, brat Menelaa.

Keďže podľa povesti sa naňho nahnevala bohyňa lovu Artemis za to, že na poľovačke zabil jej obľúbenú antilopu, dul zlý vietor a nemohol sa dostať do Tróje. Artemis mu prostredníctvom kňaza odkázala, že sa vzdá svojho hnevu, ak jej obetuje svoju dcéru Ifigéniu. Kráľ nemal na výber, musel poslúchnuť. Svoju dcéru obetoval a jeho lode vyplávali do Tróje, avšak jeho žena Klytaimnéstra, sestra krásnej Heleny, nemohla zabudnúť na stratu dcéry a Agamemnóna znenávidela.

Keď sa po desiatich rokoch vrátil z Tróje domov, počas kúpania ho Klytaimnéstra spolu s Agamemnónovým bratrancom Aigistom zmárnila. Po jeho smrti vládol Aigisthos s Klytaimnéstrou sedem rokov, kým na trón nenastúpil Agamemnónov syn Orestes, ktorý sa vrátil zo zahraničia kam ho staršia sestra Elektra poslala, lebo podľa veštby mal oboch vládcov zabiť a Klytaimnéstra tomu chcela predísť synovou vraždou. Keď sa vrátil domov oboch zabil a stal sa vládcom Mykén.

Pozri aj
--------

* Zoznam kráľov Mykén

| * z
* d
* u
Hrdinovia trójskej vojny |
| --- |
| Grécki hrdinovia | 
* Agamemnón
* Achilles
* Aias
* Diomédes
* Epeios
* Filoktétes
* Idomeneus
* Machaón
* Menelaos
* Menestheus
* Neoptolemos
* Nestor
* Odyseus
* Patroklos
* Prótesilaos
* Sinón
* Teukros

 | Achilles nad Hektorovou mŕtvolou |
| Trójski hrdinovia | 
* Aineias
* Anténor
* Hektor
* Helenos
* Memnón
* Pandaros
* Paris
* Priamos

 |
Brnianska kostnica
**Brnianska kostnica** sa nachádza pod Jakubským námestím v brnianskej mestskej časti Brno-střed, z väčšej časti priamo pod kostolom svätého Jakuba.

V minulosti sa na tomto mieste nachádzal cintorín, z kapacitných dôvodov však vznikla kostnica. Do tejto kostnice boli taktiež prenesené ostatky zosnulých zo zrušeného cintorína na brnianskom Petrove. Keď bol cintorín koncom 18. storočia zrušený, kostnica bola uzatvorená a na viac ako dve storočia sa na ňu zabudlo. Znovuobjavená bola až v roku 2001 pri archeologickom prieskume námestia. Podľa Aleša Svobodu, „objaviteľa" kostnice, sa v nej nachádzalo viac ako 50 tisíc kostrových pozostatkov. Po parížskych katakombách je tak druhou najväčšou kostnicou v Európe.

V roku 2008 mesto Brno uzatvorilo so svätojakubskou farnosťou zmluvu, podľa ktorej bude kostnica do roku 2026 v prenájme Brna za symbolickú korunu ročne, pričom bola sprístupnená verejnosti v roku 2012. Vchod do kostnice je priamo z námestia, do jej otvorenia slúžil ako vchod provizórny poklop z chodníka námestia s následným zostupom po rebríku.

Literatúra
----------

* ROUČKOVÁ, Barbora. *Kostnice pod kostelem sv. Jakuba Většího v Brně*. Brno, 2008 [cit. 2017-11-24]. Diplomová práca. Masarykova univerzita, Filozofická fakulta. Dostupné online
* ŠŤASTNÁ, Tereza. *Antropologická analýza zubů brněnských obyvatel z 13. - 18. století, na podkladě materiálu z kostnice v kostele sv. Jakuba v Brně*. Brno,, 2014 [cit. 2017-11-24]. Diplomová práca. Masarykova univerzita, Prírodovedecká fakulta. Dostupné online
* SVOBODA, Aleš. *Kostnice*. Omega, 2014. 96 s. ISBN 978-80-739019-5-0.

Referencie
----------

1. 1 2  Podzemí moravské metropole skrývá druhou největší kostnici v Evropě [online]. Český rozhlas, [cit. 2017-11-24]. Dostupné online
2. ↑  SUŠANKA, Filip. Brno zpřístupní kostnici turistům. Pod svatým Jakubem [online]. Brněnský deník, 2008-8-12, [cit. 2017-11-24]. Dostupné online
**Agasikles** alebo **Agasiklés** alebo **Agásiklés** (starogr. Αγασικλής - Agasikles/iný prepis Agasiklés/iný prepis Agásiklés) bol kráľom spartskej diarchie v kráľovskej línii Eurypontovcov. Vládol približne v polovici šiesteho storočia pred Kr. (možno 575 – 550 pred Kr.) Jeho spolukráľom z kráľovského rodu Agiovcov bol León.

Kráľom Sparty sa stal pravdepodobne po druhej messénskej vojne. Na rozdiel od jeho predchodcov, keď sa historici v menoslove kráľov rodu Eurypontovcov počas obdobia približne dvoch storočí nezhodujú, vládu Agasikla potvrdzuje historik Herodotos ako aj Pausanias, ktorých historické záznamy sú hlavným zdrojom pri zostavovaní zoznamu kráľov Sparty novovekým historikom.

Herodotos Agasikla spomína vo svojej knihe *Historia* ako spolukráľa Leóna s ktorým viedli neúspešnú vojnu s najvýznamnejším mestom v Arkádii s Tegeou. Pausanias ale tvrdí, že počas vlád Agasikla a jeho následníka Aristóna bol v Sparte mier.

Herodotos meno predchodcu Agasikla neuvádza. (podľa Pausania ním bol Archidamos) Väčšina historikov sa domnieva, že ním bol Hippokratidas. Zdrojom tejto informácie je genealógia Leótychida II. zaznamenaná tiež Herodotom. V tejto genealógii ale do obdobia keď vládol Agasikles spadajú mená Agésilaa a Menarea. Podľa názoru niektorých prominentných historikov (Molly Millerová, Kathleen Atkisonová, Paul Cartledge a iní) mohli byť príbuznými (možno bol Agésilaos mladším bratom Agasikla) v rode Eurypontovcov. Historici však na túto otázku a ako aj na mnohé iné s istotou odpovedať nemôžu, lebo historických záznamov z tohto obdobia dejín Sparty je málo a často sú aj nespoľahlivé.

Zdroje
------

* Herodotos, *História*, I, 65.
* Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 3,7,4;
* Molly Broadbent Miller, *The Sicilian colony dates*,
* Paul Cartledge, *Sparta and Lakonia: a regional history, 1300-362 BC*,
* Kathleen Mary Tyrer Chrimes Atkinson, *Ancient Sparta: a re-examination of the evidence*,

Pozri aj
--------

* Zoznam kráľov Sparty

  


|  |
| --- |
| Agasikles**Eurypontovci** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Hippokratidas** | **kráľ**575 pred Kr. – 550 pred Kr. (letopočty sú fiktívne) | Nástupca**Aristón** |
Univerzálna samonabíjacia pišotoľ USP kalibru 9 mm Parabellum
**Heckler & Koch USP** (skratka *Universale Selbstladepistole* – univerzálna samonabíjacia pištoľ) je poloautomatická pištoľ nemeckej výroby vyrábaná firmou Heckler & Koch. 

USP vznikla v roku 1991 ako civilná verzia pištole Mk 23 SOCOM, ktorú používajú špeciálne jednotky amerického vojenského námorníctva Navy SEAL. Vyrába sa dodnes v rôznych prevedeniach, ktoré sú v rôznych kalibroch. Prvá verzia mala kaliber .40 S&W, neskôr však vznikli verzie, ktoré mali kalibre .45 ACP, .357 SIG a 9 mm Luger Parabellum.

USP je používaná mnohými armádami a policajnými zbormi na celom svete. Ako prvá ju začala s niekoľkými obmenami používať nemecká armáda (Bundeswehr) pod názvom **P8**. Neskôr ju začala používať estónska polícia ako náhradu za Makarov, potom írska, japonská, kórejská, španielska a malajzijská polícia. 

USP má plastový rám. Ovládanie poistky je na jednej strane, dá sa však namontovať nová páčka na druhú stranu. Páčka na vypúšťanie zásobníka je na oboch stranách rukoväte. Jej nevýhodou je však silný spätný ráz a robustnosť. Zásobník môže mať rôzne veľkosti- to závisí od použitého kalibru. Najväčší má kapacitu 18 nábojov. Zásobníky môžu byť kovové alebo plastové.

Nástupca tejto rady je model HK P2000, kal.: 9x19mm, z koncepcie ktorého vyšla najnovšia pištoľ HK P30, kal.: 9x19mm, ktorá bola označená za jednu z najlepších služobných zbraní. 

V roku 2008 (pôvodne v roku 2007) pribudne model HK P30L, kal.: 9x19mm, a modely HK45 a HK45C v kalibri .45ACP (.45Auto).

Variácie
--------

USP má mnoho variácií, ktoré sú v rôznych kalibroch a majú aj rôzne konštrukčné odchýlky. Sú to:

* USP Compact
* USP Compact Tactical – policajná verzia
* USP Tactical – tiež policajná verzia, má dlhšiu hlaveň, na ktorú sa dá nasadiť tlmič
* USP Expert
* USP Match
* USP Elite

Verzie Match a Expert sú najvhodnejšie pre športovú streľbu.

Základné údaje
--------------

Tieto údaje platia pre základnú verziu

* Dĺžka: 20 cm
* Váha: 748 g
**Heckler & Koch MP7** je PDW nemeckej výroby vyrábaná firmou Heckler & Koch.

Prvý prototyp vznikol v roku 1999 ako odpoveď na belgický FN P90. Masovo sa začal vyrábať v roku 2001. Ako prvý ho začala používať nemecká armáda Bundeswehr a špeciálna jednotka KSK (skratka Kommando Spezialkräfte ). Neskôr ho začala používať aj britská a malajzijská polícia, kórejské špeciálne tímy a írska polícia ako náhradu za samopal Uzi. 

MP7 je PDW, čiže je malý a ľahký. Používa taký istý mechanizmus ako útočná puška G36. Je vyrobený z polymérových častí. Používa špecifickú muníciu 4.6 mm, ktorá dokáže prejsť cez kevlar. Predchádzajúce zbrane od Heckler & Koch, napr. samopal MP5 alebo pištoľ USP nedokázali kevlar preraziť. MP7 je možné rôzne modifikovať, pretože na vrchu a na boku hlavne má nadstavec Picattiny rail, na ktorý sa dajú pripevniť rôzne baterky, optiky, laserové zameriavače a pod. Na hlaveň sa ešte dá nasadiť tlmič. V roku 2009 ho zaviedli do výbavy aj Ozbrojené sily Slovenskej republiky.

MP7 s tlmičom.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Heckler & Koch MP7**
**Hrašov** alebo **Horošov** je potok v dolnom Šariši, v severnej časti okresu Sabinov. Je to pravostranný prítok Ľutinky, meria 4,7 km a je tokom VII. rádu.

Pramení v Čergove na severozápadnom svahu Soliska (1 056,6 m n. m.) v nadmorskej výške cca 970 m n. m. Od prameňa tečie na krátkom úseku na západ, sprava priberá krátky prítok z oblasti Pasterčačiek, zľava prítok zo západného svahu Soliska a stáča sa na juhozápad. Následne sa prudko stáča na západ, zľava priberá prítok z lokality Panská lúka, sprava prítok z juhovýchodného svahu Hrašovíka (1 009,1 m n. m.), z tej istej strany tiež krátky prítok z južného a ďalší z juhozápadného svahu Horošovíka a prechodne pokračuje severojužným smerom. Z pravej strany ďalej priberá prítok spod sedla Priehyby (815,3 m n. m.) a tiež významný pravostranný prítok (2,7 km; 593,4 m n. m.) z južného svahu Dvorísk (1 057,3 m n. m.). Potom už tečie juhovýchodným smerom, z pravej strany ešte priberá prítok prameniaci severne od kóty 806,2 m, zľava prítok spod Veľkého Horošova (865 m n. m.) a v osade Majdan ústi v nadmorskej výške približne 529 m n. m. do Ľutinky.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Ľutinky** |
| --- |
| *Ľutinka* → *Torysa* → *Hornád* → *Slaná* → *Tisa* → *Dunaj* |
| Drahotín · Hradský potok · Hrašov · Jakoviansky potok · Jarabinček · Kačí jarok · **Ľutinka** · Martinovka · Sinavý jarok · Škaredý jarok · Táborový potok · Tichý jarok · Tokáreň · Trepešský potok |
Po absorbovaní energie môže elektrón vyskočiť z nulového stavu na energeticky vyššie hladiny
**Excitácia** alebo **(vz)budenie** je zvýšenie energie atómu, jadra atómu, molekuly či kryštálu nad jeho základnú energiu. Po excitácii je daný systém v tzv. **excitovanom stave**, teda stave s vyššou energiou ako je základný energetický stav daného atómu. Tento prebytok energie sa obyčajne uvoľňuje vo forme elektromagnetického žiarenia. Opakom excitácie je **deexcitácia**.

Excitácia sa využíva pri mnohých chemických stanovanieach, napríklad Mössbauerovej spektroskopii.

Atóm
----

V prípade jednoduchého atómu sa excitácia prejaví ako preskok elektrónu v atóme na vyššiu energetickú hladinu. Pri excitácii musí elektrón získať určitú energiu (excitačná energia) vo forme žiarenia alebo zrážkou s inou časticou.

Excitácia žiarením (fotoexcitácia) nastáva pri absorpcii fotónu elektrónom, ak energia fotónu zodpovedá energii potrebnej na preskok z nižšej energetickej hladiny na vyššiu (viazane viazaný prechod).

Excitácia nárazom vzniká zrážkou atómu s voľným elektrónom (zriedkavo aj s iónom alebo s iným atómom), pričom atóm odoberie voľnému elektrónu energiu potrebnú na preskok viazaného elektrónu v atómovom obale z nižšej energetickej hladiny na vyššiu. Ak je energia narážajúceho elektrónu vyššia, môže nastať ionizácia, t. j. úplné uvoľnenie sa pôvodne viazaného elektrónu od atómu (viazane voľný prechod). Atóm zotrvá v stave excitácie len veľmi krátko (obyčajne do 10-8 s), jeho vzbudený elektrón sa vráti samovoľne do pôvodného energetického stavu (deexcitácia) a vyžiari pritom získanú energiu E vo forme fotónu vlnovej dĺžky λ = hc/E, kde h je Planckova konštanta a c rýchlosť svetla (emisia žiarenia, spektrálna čiara). Relatívny počet atómov, ktoré sú v podmienkach termodynamickej rovnováhy v excitovanom stave, vyjadruje Boltzmannova rovnica.

Referencie
----------

1. ↑  excitovaný stav. In: BÍNA, Jaroslav. *Malá encyklopédia chémie*. Bratislava : Obzor, 1981. S. 240.
2. ↑  Mössbauerov efekt. In: BÍNA, Jaroslav. *Malá encyklopédia chémie*. Bratislava : Obzor, 1981. S. 464.

|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Fyzikálny portálChemický portál |

Encyklopédia astronómie
*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*
**Exergia** je maximálna časť energie, ktorú možno využiť pri danom stave okolia v procese premeny energie. Zohľadňuje nielen kvantitu, ale aj kvalitu posudzovanej energie. Niektoré formy energie je možné úplne transformovať, vtedy hovoríme o **čistej exergii**. Takouto je napríklad exergia kinetickej energie. Exergia sa označuje symbolom **Ex** alebo **ex**.

Exergia kinetickej energie
--------------------------

Exergia kinetickej energie sa označuje **ExK** a vypočíta sa zo vzťahu:

{\displaystyle E\_{xK}={\frac {1}{2}}.m.v^{2}}

kde:

* *ExK* - exergia kinetickej energie (J)
* *m* - hmotnosť telesa (kg)
* *v* - rýchlosť pohybu (m.s-1)

Exergia tepla
-------------

Exergia tepla odoberaného zo zdroja konštantnej teploty sa označuje **ExQ** a vypočíta sa zo vzťahu:

{\displaystyle E\_{xQ}=Q.(1-{\frac {T\_{o}}{T}})}

kde:

* *ExQ* - exergia tepla (J)
* *Q* - celkové privádzané teplo (J)
* *T* - teplota zdroja tepla (K)
* *To* - teplota okolia (K)

Exergia prúdu pracovnej látky
-----------------------------

Exergia prúdu sa označuje **exh** a vypočíta sa zo vzťahu:

{\displaystyle e\_{xh}=h-h\_{o}-T\_{o}.(s-s\_{o})}

kde:

* *exh* - merná exergia prúdu (J.kg-1)
* *h* - merná entalpia vstupného prúdu (J.kg-1)
* *ho* - merná entalpia prúdu pri stave okolia (J.kg-1)
* *To* - teplota okolia (K)
* *s* - merná entropia vstupného prúdu (J.kg-1.K-1)
* *so* - merná entropia prúdu pri stave okolia (J.kg-1.K-1)

Pozri aj
--------

* anergia (termodynamika)

Referencie
----------

1. ↑   ANTAL, Štefan. *Termodynamika*. Bratislava : Edičné stredisko STU, 1992. 317 s.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Fyzikálny portálChemický portál |
**Hrdina Ukrajiny** (ukr. Герой України – *Heroj Ukrajiny*) je najvyšší štátne vyznamenanie, ktoré môže prezident Ukrajiny udeliť jednotlivcovi. Titul vytvoril v roku 1998 prezident Leonid Kučma a k 27. decembru 2022 je celkový počet ocenení 692; niektoré dekréty o pridelení titulu Hrdina Ukrajiny neboli zverejnené. Titul sa udeľuje dvom rôznym príjemcom rádu: civilnému **Rád štátu** a vojenskému **Rád zlatej hviezdy**. Prvým cudzincom, ktorý získal toto ocenenie, bol Bielorus Mychajlo Žyznevskij v júni 2017.

Dejiny
------

Pôvod vyznamenania Hrdina Ukrajiny možno hľadať v tituloch Hrdina Sovietskeho zväzu (založený 16. apríla 1934) a Hrdina socialistickej práce (27. decembra 1938), čo sú najvyššie vyznamenania zriadené v Sovietskom zväze, ktorého federatívnou republikou bola Ukrajina v medzivojnovom období. Väčšina nositeľov titulu Hrdina Sovietskeho zväzu ho získala za odvahu a hrdinský čin vykonaný počas vojenských akcií (hlavne príslušníci ozbrojených síl počas druhej svetovej vojny; alebo za záchranu životov (napr. osoby vyznamenané za zásluhy pri likvidácii havárie Černobyľskej elektrárne). Istou výnimkou boli napr. sovietski kozmonauti. Titulom Hrdina socialistickej práce, boli ocenené osoby za prínos k národnému hospodárstvu, vede a kultúre. Ocenenia mohli byť udelené tej istej osobe viackrát a iba Prezídium Najvyššieho sovietu mohlo už raz udelené vyznamenanie odobrať. Po rozpade Sovietskeho zväzu v roku 1991 boli podobné ocenenia vytvorené aj vo nástupníckych krajinách bývalého Sovietskeho zväzu vrátane Ukrajiny, kde sa udeľuje od roku 1998.

Vyznamenanie
------------

* Rád štátuRád štátu
* Rád zlatej hviezdyRád zlatej hviezdy
* Miniatúra Rádu zlatej hviezdyMiniatúra Rádu zlatej hviezdy

Referencie
----------

1. ↑   Belarusian Killed On Kyiv's Maidan Honored As Hero Of Ukraine. *Radio Free Europe/Radio Liberty*, 2017-06-14. Dostupné online [cit. 2023-02-06]. (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hrdina Ukrajiny**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hero of Ukraine na anglickej Wikipédii.*
**Exergetická účinnosť** je bezrozmerné číslo, ktoré sa používa na opis účinnosti celého zariadenia zo zohľadnením iba disponibilnej časti energie vzhľadom na stav okolia, takzvanej exergie. Berie do úvahy nielen množstvo, ale aj kvalitu privedenej energie. Vypočíta sa z pomeru hodnôt exergie privedenej do zariadenia a energie odvedenej zo zariadenia, čo je veľmi často mechanická práca. 

Exergetická účinnosť sa označuje symbolom **ηex**. Doplnok (výraz 1 - ηex) opisuje exergetické straty zariadenia.

*Príklad:*

Exergetická účinnosť spaľovacieho motora sa vypočíta ako:

**ηex** = {\displaystyle {\frac {W\_{e}}{E\_{ex}}}}

* **We** - efektívna (užitočná) práca (v kJ) ktorú spaľovací motor odovzdá na výstupnom hriadeli
* **Eex** - exergia dodaná v palive (v kJ)

Pozri aj
--------

* Efektívna účinnosť
* Mechanická účinnosť
* Chemická účinnosť
* Tepelná účinnosť
* Indikovaná účinnosť

Zdroje
------

Trnka J. Urban J.: Spaľovacie motory. Alfa Bratislava, 1992.
**T99** bola Belgická hudobná skupina známa predovšetkým so svojou skladbou "Anasthasia", ktorá sa v máji 1991 dostala na 14. miesto v rebríčku UK Singles Chart.

T99 bol pôvodne Patrick De Meyer, ktorý pod týmto pseudonymom vydal tri sólové diela. Počul však, že Olivier Abbeloos pracoval na skladbe „Anasthasia" a navrhol, aby ju vydali spoločne ako T99. 

Odvtedy T99 tvorili duo Patrick De Meyer a Oliver Abbeloos. Zažili krátky úspech so skladbou „Anasthasia" a nasledujúcou skladbou „Nocturne". Ich jediný album Children of Chaos obsahovalo sedemnásť skladieb, ktoré sa pohybovali od hardcorového techna po ambientné techno, spolu s umeleckým dielom hovoreným slovom. Ich zvuk bol nasamplovaný v skladbách od 2 Unlimited, Kylie Minogue a The Chemical Brothers. Skladba "Anasthasia" sa objavila v soundtracku pre film z roku 1999, Human Traffic. 

De Meyer neskôr pokračoval v písaní materiálu pre Technotronic a 2 Unlimited, zatiaľ čo Olivier Abbeloos založil vydavateľstvo Holographic.

V roku 2000 skupina vydala v Japonsku kompiláciu *Complete Works: The Best of T99.*

Diskografia
-----------

### Albumy

* *Children of Chaos* (1992)
* *Complete Works: The Best of T99* (2000)

Referencie
----------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku T99 na anglickej Wikipédii.*
**Jozef Paslavský** (iný zápis priezviska: **Paszlavszky**; maď. *Paszlavszky József*; \* 2. február 1846, Drahňov – † 21. september 1919, Budapešť) bol uhorský zoológ a pedagóg.

Životopis
---------

Narodil sa v Drahňove v Zemplínskej župe v rodine Jozefa Paslavského a jeho manželky Márie rod. Sivkovej. Základnú a strednú školu navštevoval v Slovenskom Novom Meste a v Užhorode. Krátko študoval teológiu v Košiciach, následne v rokoch 1868 – 1872 prírodné vedy na univerzite v Budapešti, kde zároveň pracoval v Maďarskom národnom múzeu (1870 – 1873). V roku 1872 získal kvalifikáciu stredoškolského profesora, v rokoch 1873 – 1874 pôsobil ako asistent na katedre zoológie, v rokoch 1874 – 1911 ako profesor prírodopisu na vyššej reálnej škole v Budapešti, kde v rokoch 1896 – 1911 zároveň pôsobil ako riaditeľ. V roku 1911 odišiel na dôchodok. Zomrel 21. septembra 1919 v Budapešti.

Vedecká činnosť
---------------

Bol zástancom a propagátorom darwinizmu. Vo svojich vedeckých prácach sa zaoberal výskumu rýb, vtákov a zoocecídií tvorených blanokrídlovcami. Vydal faunistické, ekologické i vedecko-popularizačné práce a ako pedagóg tiež vypracoval učebné osnovy, školské predpisy a učebnice zoológie a zemepisu. Od roku 1877 pôsobil ako redaktor vedeckého časopisu *Természettudományi Közlöny* („Prírodovedné noviny"), v rokoch 1899 – 1900 ako zostavovateľ syntézy *Fauna Regni Hungariae* („Fauna Kráľovstva uhorského"). Od roku 1888 bol členom korešpondentom Uhorskej akadémie vied. Zaslúžil sa o rozvoj činnosti Uhorskej prírodovedeckej spoločnosti, ktorej bol v rokoch 1897 – 1906 prvým tajomníkom.

Referencie
----------

1. 1 2  PASLAVSKÝ, Jozef. In  *Slovenský biografický slovník*. Zväzok IV M – Q. Martin : Matica slovenská, 1990. 562 s. ISBN 80-7090-070-9. S. 401-402.
2. ↑  Paslavský, Jozef. In  *Encyklopédia Slovenska*. 1. vyd. Zväzok IV N-Q. Bratislava : VEDA, vydavateľstvo Slovenskej akadémie vied, 1980. 671 s. S. 281.
3. ↑  Martinček, Ladislav. Prvý tajomník uhorskej prírodovedeckej spoločnosti. In *Technické noviny*. 1984-12-18, roč. 32, č. 51-52, s. 2.
4. ↑  Paslavský, Jozef. In Vikartovská, Viera (ed.). *Významné osobnosti okresu Trebišov : Výberová regionálna bibliografia*. 1. vyd. Trebišov : Okresná knižnica, 1990, s. 11.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 7967 0605
* SNK: 148083
* VIAF: 121436325
**Jozef Pospíšil** (\* 29. apríl 1897, Siladice, † 15. júl 1976, Bratislava) bol slovenský sochár. V roku 1931 založil Združenie slovenských umelcov a bol jeho predsedom až do rozpustenia združenia v roku 1940.

Život
-----

Narodil sa v Siladiciach pri Trnave. Študoval na učiteľskom ústave v Modre. V rokoch 1914 až 1919 prežil útrapy Prvej svetovej vojny priamo na fronte, ale aj v ruskom zajatí.
Sochárske vzdelanie získal na Akadémii výtvarných umení v Prahe počas rokov 1920-25 (prof. Jan Štursa) a 1925-26 (prof. Otakar Španiel). Po štúdiu v roku 1927 podnikol cestu do Paríža a po návrate sa usadil ako slobodný umelec v Bratislave, kde neskôr aj zomrel.

Dielo
-----

Samostatne vystavoval v roku 1940 (Trenčín, s J. Ilečkom a J. Kollárom), roku 1967 (Bratislava, Mestská galéria) a v roku 1968 (Nitra, s F. Podolayom).
Je autorom pamätníkov mnohých slávnych osobností (napr.: J. Hollého, P.O. Hviezdoslava, Ľ. Štúra, A. Bernoláka). Na východe Slovenska nad obcou Haniska sa týči jeho monumentálny pomník roľníckeho povstania. 
Ku koncu svojho života sa venoval hlavne reštaurátorskej práci. V roku 1974 mu udelili titul *Zaslúžilý umelec*.

Ocenenia
--------

* Titul Zaslúžilý umelec.

Zdroj
-----

* Medvecký, Ľ.: Jozef Pospíšil. 1897-1967. Súborné dielo.
* Kat. výst. Bratislava, Mestská galéria 1967;
* Medvecký, Ľ.: Jubileum sochára Jozefa Pospíšila.
* Výtvarný život, 17, 1972, č. 4, s. 24-25;
* Glasová, A.: Jozef Pospíšil.
* Fondy archívu výtvarného umenia Slovenskej národnej galérie. Bratislava, Slovenská národná galéria 1981.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jozef Pospíšil**

Externé odkazy
--------------

* Jozef Pospíšil ako absolvent
* Diela Jozefa Pospíšila v

Autoritné údaje: * abART: 41748
* GND: 128199334
* ISNI: 0000 0001 1670 3964
* SNK: 167043
* VIAF: 72437570
* Web umenia: 8046
**Luštěnická kotlina** je geomorfologický okrsok v severovýchodnej časti Dolnojizerskej tabule, ležiaci v okresoch Mladá Boleslav a Nymburk Stredočeského kraja. Územie okrsku zvonku vymedzujú sídla Mladá Boleslav na severnom výbežku, Dobrovice na severe, Ledce na východnom výbežku, Jabkenice na východe, Všejany na južnom výbežku a Brodce na západe. Najvýznamnejším sídlom vnútri okrsku je obec Luštěnice.

Charakteristika územia
----------------------

Vlkava v Pečiciach
Je to plochá štruktúrne denudačná zníženina, tvorená strednoturónskymi a vrchnoturónskymi až coniackými slieňovcami a vápnitými ílovcami, menej piesočnatými slieňovcami a vápnitými pieskovcami. Je charakterizovaná rozsiahlymi kryopedimentami, drobnými vyvýšeninami, reliktami stredopleistocénnych terás a širokými nivami nevýrazných plytkých údolí v povodí hornej a strednej Vlkavy. Sú tu rozsiahle polia, zalesnenie tvorí asi 15%. Na okraji presahujú lesné komplexy z okolitých jednotiek, prevažne dubové, často s prímesou hrabu a ihličnanov, početné sú borovicové porasty, menej smrekové. Na východe sú menšie kaskády rybníkov. 

Z chránených území sem menšou časťou zasahuje Prírodný park Jabkenicko.

Geomorfologické členenie
------------------------

Južný výbežok kotliny do Jabkenickej plošiny pri obci Vlkava, vľavo časť Vlkavského rybníka
Okrsok Luštěnická kotlina patrí do celku Jizerská tabule a podcelku Dolnojizerská tabule, ďalej sa už nečlení. Kotlina susedí v rámci Dolnojizerskej tabule na východe s Jabkenickou plošinou, na juhu s Vrutickou pahorkatinou a na západe s Košáteckou tabulou. Ďalej na západe susedí so Středojizerskou tabulou, na severe s Jičínskou pahorkatinou a na juhu so Středolabskou tabulou.

Kompletné geomorfologické členenie celej Jizerskej tabule uvádza nasledujúca tabuľka:


| Geomorfologické členenie Jizerskej tabule |
| --- |
| **ČESKÁ VYSOČINA** • **Česká tabule** • Středočeská tabule |
| STŘEDOJIZERSKÁ
TABULE | Bělská tabule | Rokytská horka (410 m) |
| Skalská tabule | Horka (385 m) |
| DOLNOJIZERSKÁ
TABULE | Košátecká tabule | Kurfirstský vrch (303 m) |
| Luštěnická kotlina | Lánský kopec (221 m) |
| Jabkenická plošina | Zámrsky (280 m) |
| Vrutická pahorkatina | Benátecký vrch (251 m) |
| **PROVINCIA** • **subprovincia** • Oblasť / **Celok** / **podcelok** • **Okrsok** • Vrchol |

Významné vrcholy
----------------

Významnejším vrcholom je Lánský kopec (221 m n. m.). 

Najvyšším bodom je bezmenná kóta (250 m) severne od Ledce, pri hranici s okrskom Chloumecký hřbet v Jičínskej pahorkatine.

Referencie
----------

1. 1 2  BALATKA, Břetislav; KALVODA, Jan. *Geomorfologické členění reliéfu Čech*. Praha : Kartografie Praha, 2006. ISBN 80-7011-913-6.
2. ↑  DEMEK, Jaromír; MACKOVČIN, Peter, a kolektív. *Zeměpisný lexikon ČR: Hory a nížiny*. 2. vyd. Brno : AOPK ČR, 2006. 582 s. ISBN 80-86064-99-9.

Externé odkazy
--------------

* Geomorfologická mapa na Mapy.nature.cz

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Luštěnická kotlina na českej Wikipédii.*
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Gulliverove cesty* pozri *Gulliverove cesty (rozlišovacia stránka)*.
Gulliver
**Gulliverove cesty** (1726, vylepšené vydanie 1735) je román Jonathana Swifta, ktorý je satirou na ľudskú podstatu a zároveň paródiou cestopisného literárneho podžánra. Je to Swiftova najoslavovanejšia práca a jedno z anglických klasických diel. Dielo bolo viackrát sfilmované (pozri Gulliverove cesty (rozlišovacia stránka)).

Gulliverove cesty je fantastické rozprávanie príhod, kde sa hlavný hrdina (lodný lekár) stretáva s rôznymi bytosťami zo sveta rozprávok. V spôsobe vykresľovania života sa ale objavuje mnoho realistických rysov. Dielo je rozdelené na štyri cesty. Swift zosmiešňuje ľudskú hlúposť, strieľa si, preháňa, ironizuje.

Román je satira na jeho súčasníkov, zradný minister je karikatúrou vtedajšieho premiéra Roberta Walpolea. Voltaire sa ho podujal prekladať do francúzštiny, tak sa touto paródiou na vtedy populárne cestopisy nadchol. Swift, ako bolo jeho zvykom, toto dielo vydal pod pseudonymom Richard Sympson, aby sa vyhol žalobám.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Gulliverove cesty**
Súradnice: 48°08′36″S 17°07′56″V﻿ / ﻿48,143374°S 17,132277°V﻿ / 48.143374; 17.132277

Továreň Gumon na Košickej ulici v roku 2005, pred zbúraním
**Gumon** bola chemická továreň v Bratislave, ktorá fungovala takmer 100 rokov. Vyrábali sa v nej vrstvené elektroizolačné materiály, v roku 1915 získala patent na bakelit, jednu z prvých plastických hmôt. Výroba však bola časom zastavená po sťažnostiach obyvateľov na zápach šíriaci sa z prevádzky.

Nachádzala sa v oblasti, ktorá je zaťažená značným ekologickým znečistením. V areáli sa nachádza ropné jazero, ktoré je dôsledkom bombardovania bývalej rafinérie Apollo Američanmi v roku 1944 a zvyšky ropy sa nachádzajú v širokom okolí.

Továreň stála na Košickej ulici, pozostávala z viacerých budov vrátane cennej lisovne bakelitu, ktorá mala ambície zapísať sa medzi technické pamiatky a tak si zabezpečiť ochranu pred zbúraním. Investorská spoločnosť Koruna Invest, a.s. ktorá tu plánovala postaviť komplex Klingerka vrátane 22-podlažného hotela a 45-podlažného mrakodrapu s výškou 157 metrov, však nerešpektovala povolenie stavebného úradu, ktoré búranie lisovne bakelitu nepovolilo.

V máji 2017 celý areál odkúpila od Koruna Invest, a.s. developerská spoločnosť J&T Real Estate, ktorá na danom území plánuje výstavbu polyfunkčného komplexu Klingerka. V auguste 2022 developer J&T Real Estate začal s čistením pozemkov a s prípravou na projekte Klingerka II a Klingerka III.

Externé odkazy
--------------

* Budovu lisovne v areáli Gumon búrajú protizákonne
Súradnice: Hviezdna mapa 08h 30m 27s; -44° 05′ 25″

**Gumova hmlovina** (Gum 12) je emisná hmlovina nachádzajúca sa na oblohe v južných súhvezdiach Plachty a Korma. Predpokladá sa, že je to expandovaný a stále expandujúci zvyšok supernovy spred milióna rokov. Hmlovina nie je viditeľná z prevažnej väčšiny územia Európy ani Spojených štátov.

Je pomenovaná po jej objaviteľovi, austrálskom astronómovi menom Colin Stanley Gum (1924 – 1960). S priemerom 35° je vizuálne najväčšia hmlovina na oblohe vôbec. Je však taká slabá, že je viditeľná len na fotografiách s dlhou expozíciou. Jej celková magnitúda je približne 12. V súčasnosti sa ešte stále rozpína. Nachádza sa vo vzdialenosti okolo 1 200 ly (iný zdroj udáva 6 000 ly) a jej ionizované plyny riedko zapĺňajú priestor o priemere 750 ly. Z rozmerov hmloviny sa usudzuje, že supernova, ktorá ju vytvorila, vzplanula pred miliónom rokov. Iný zdroj udáva ako odhadovaný rok jej vzplanutia 9000 pred Kr. ďalší 9000 až 3000 pred Kr. Predpokladá sa, že supernova bola v čase svojho výbuchu oveľa jasnejšia než ktorákoľvek iná doteraz spozorovaná supernova. Jej jasnosť možno presahovala aj jasnosť Mesiaca v splne. Niekoľko mladých horúcich hviezd budí fluorescenciou hmlovinu k žiareniu, bez ktorého by sama už dávno vyhasla. V hmlovine sa nachádza pulzar Vela, ktorý bol registrovaný aj na optických vlnových dĺžkach. Podľa jedného zdroja je pozostatkom po hviezde, ktorá vytvorila Gumovu hmlovinu, podľa iného je omnoho mladší než samotná hmlovina.

| * z
* d
* u
Objekty Gumovho katalógu |
| --- |
| Colin Stanley Gum |
| Zoznam | 
* Gum 1
* Gum 2
* Gum 3
* Gum 4
* Gum 5
* Gum 6
* Gum 7
* Gum 8
* Gum 9
* Gum 10
* Gum 11
* Gum 12
* Gum 13
* Gum 14
* Gum 15
* Gum 16
* Gum 17
* Gum 18
* Gum 19
* Gum 20
* Gum 21
* Gum 22
* Gum 23
* Gum 24
* Gum 25
* Gum 26
* Gum 27
* Gum 28
* Gum 29
* Gum 30
* Gum 31
* Gum 32
* Gum 33
* Gum 34
* Gum 35
* Gum 36
* Gum 37
* Gum 38a
* Gum 38b
* Gum 39
* Gum 40
* Gum 41
* Gum 42
* Gum 43
* Gum 44
* Gum 45
* Gum 46
* Gum 47
* Gum 48
* Gum 49
* Gum 50
* Gum 51
* Gum 52
* Gum 53
* Gum 54
* Gum 55
* Gum 56
* Gum 57a
* Gum 57b
* Gum 58
* Gum 59
* Gum 60
* Gum 61
* Gum 62
* Gum 63
* Gum 64a
* Gum 64b
* Gum 64c
* Gum 65
* Gum 66
* Gum 67
* Gum 68
* Gum 69
* Gum 70
* Gum 71
* Gum 72
* Gum 73
* Gum 74a
* Gum 74b
* Gum 75
* Gum 76
* Gum 77a
* Gum 77b
* Gum 78
* Gum 79
* Gum 80
* Gum 81
* Gum 82
* Gum 83
* Gum 84
* Gum 85

 |
| 
* Gumov katalóg
* Galaxia
* Hmlovina
* Hviezdokopa
* Súhvezdie

 |
O rovnomennej krajskej jednotke pozri *Karditsa (krajská jednotka).*
Súradnice: 39°22′S 21°55′V﻿ / ﻿39,367°S 21,917°V﻿ / 39.367; 21.917

**Karditsa** (gr. *Καρδίτσα*) je mesto v Grécku v kraji Tesália. Je to hlavné mesto rovnomenného okresu (nomos). Žije tu približne 37 000 obyvateľov. Mesto je postavené v Tesálskej nížine, z južnej strany je vidieť pohorie Agrafa a blízko sa nachádza aj jazero Plastira.

História
--------

Karditsa je jedno z najnovších miest Tesálie, bolo založené niekedy koncom byzantskej doby, kedy sa tu usadili grécki obyvatelia okolitých dedín, známi ako Karaguni, ktorí tvoria aj dnes približne 50 % obyvateľstva kraja Karditsa. Počas tureckej nadvlády sa v meste usadili aj Gréci z neďalekej Evrytánie (kraj Agrafa) a Epiru, usadilo sa tu aj niekoľko Arumunských rodín a tiež Turci. Koncom 19. stor. kedy Karditsa pripadla Grécku, sa mnoho Turkov vysťahovalo do Turecka. Zvyšok Turkov opustil mesto v roku 1923 počas Grécko-tureckej výmeny obyvateľov. Karditsa bola ako prvé mesto Európy oslobodená od nacistickej okupácie, kedy mesto dobyli grécki povstalci zo strany ELAS. Z Karditse pochádza aj známa grécka speváčka a víťazka Eurovízie v roku 2005, Elena Paparizou.

Meno
----

Meno Karditsa pochádza z gréckeho slova *kardia-srdce*, pretože mesto sa nachádza v strede Tesálie a aj celého Grécka.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Karditsa**
**Karel Bořivoj Presl** (\* 17. február 1794, Praha – † 2. október 1852, Praha) bol český biológ, botanik, profesor na filozofickej fakulte Karlovej univerzity (1832). Jeho brat Jan Svatopluk Presl bol tiež významným botanikom.

Život
-----

Vyštudoval lekárstvo na pražskej univerzite. V roku 1817 podnikol cestu do Talianska a na Sicíliu, kde zozbieral botanický materiál. V roku 1826 vydal štúdiu o flóre Sicílie s názvom *Flora sicula, exhibens plantas vasculosas in Sicilia*. Sicílskym trávam sa venoval aj vo svojej dizertácii. Doktorom medicíny sa stal v roku 1818, ale medicíne sa nevenoval (s výnimkou krátkej epizódy počas cholerovej epidémie v roku 1831). Jeho najvýznamnejším dielom je *Reliquiae Haenkeanae*, ktoré vychádzalo v rokoch 1825 – 1835. Opísal v ňom aj nové druhy, o ktorých ho informoval Tadeáš Haenke, ktorý v tom čase cestoval po Južnej Amerike. Spoločne s bratom položili základy českého botanického názvoslovia (hlavne vo *Flora Čechica*, 1819). Na rozdiel od svojho brata písal výhradne v nemčine a latinčine. V roku 1835 sa stal členom Kráľovskej českej spoločnosti náuk. Viedol tiež prírodovedecké zbierky Národného múzea v Prahe (od 1822). Exponáty Národného múzea si občas nosil domov. Bol kvôli tomu obvinený z ich krádeže a v roku 1846 bol z múzea prepustený. Jeho súkromný herbár obsahoval viac ako 28 tisíc rastlín. 900 z nich mu poslal Haenke, 500 potom ďalší cestovateľ Hugh Cuming. Herbár po Preslovej smrti odkúpila od dedičov pražská univerzita. Jeho botanická skratka znie C.PRESL.

Referencie
----------

1. ↑   *BOTANY.cz » Presl, Karel Bořivoj* [online]. botany.cz, [cit. 2017-04-06]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Karel Bořivoj Presl**

Autoritné údaje: * abART: 42572
* BnF: 129173101
* GND: 116282622
* ISNI: 0000 0000 7361 1655
* LCCN: nb2008000873
* NK ČR: jk01101044
* VIAF: 7517927
* WorldCat: lccn-nb2008000873
**Tambu** (orig. názov *„Tambu"*) je názov science fiction románu od Roberta Asprina. Na rozdiel od väčšiny jeho ostatných románov, tento nepatrí k humoristickým dielam. Slovensky zatiaľ nevyšlo.

Obsah
-----

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Mnoho rokov terorizovala záhadná osoba známa len ako Tambu osídlené planéty. Flotila pirátov a kriminálnikov pod jeho velením nastolila vládu strachu a vydierania a úspešne likvidovala všetky pokusy novo sformovanej Obrannej Aliancie zastaviť alebo obmedziť jej aktivity. Teraz, prvýkrát v histórii, dovoľuje Tambu novinárovi urobiť s ním rozhovor: konečne bude odhalené tajomstvo jeho pôvodu, jeho cesty k moci a charakter riadenia jeho síl. Ak sa mu dá veriť. A ak bude môcť novinár odísť so svojim príbehom živý…

1. vydanie
----------

* *Rok vydania*: november 1979, paperback
* *Vydavateľ*: Ace SF Books
* *Obálka*: Rowena Morrill
* *Jazyk*: anglicky
* *Počet strán*: 195
* ISBN 0-441-79742-3

Ostatné vydania
---------------

### Paperback od Ace

* *Rok vydania*: 1985, 2. vydanie
* *Vydavateľ*: Ace Books
* *Obálka*: Rowena Morrill
* *Jazyk*: anglicky
* *Počet strán*: 195
* ISBN 0-441-79744-X

  

  

### Elektronická kniha od Embiid

* *Rok vydania*: jún 2007 (v príprave)
* *Vydavateľ*: Embiid
* *Jazyk*: anglicky
* ISBN 1-59222-069-X
**Fotometria** je meranie množstva dopadajúceho svetla pomocou fotometra. Prijímačom svetla môže byť ľudské oko, fotografická doska alebo fotoelektrický fotometer.

Metóda vizuálnej fotometrie spočíva vo vizuálnom porovnávaní jasnosti skúmanej a porovnávacej hviezdy so známou jasnosťou (Argelanderova metóda, Pogsonova metóda). Namiesto porovnávacej hviezdy možno použiť umelý zdroj (umelá hviezda); svetlo porovnávacieho zdroja sa merateľným spôsobom zoslabuje, kým sa jasnosť obidvoch hviezd nevyrovná. Na zos1abovanie svetla možno použiť napr. fotometrický klin.

Metóda fotografickej fotometrie spočíva vo vyfotografovaní hviezdneho poľa a v meraní hustoty sčernania fotografickej emulzie v miestach, kde sú naexponované hviezdy, alebo v premeraní naexponovaných kotúčikov hviezd.

Najprogresívnejšia je fotoelektrická fotometria. Každý fotometer je citlivý na určitú oblasť vlnových dĺžok; v tejto oblasti možno vymedziť filtrom užšiu oblasť vlnových dĺžok, v ktorých treba zistiť hviezdnu veľkosť (farebný systém). Meraním hviezdnych veľkostí v rôznych oblastiach spektra sa zaoberá viacfarebná fotometria, meraním celkového množstva energie, ktoré zdroj vyžiari, absolútna fotometria, meraním rozloženia intenzity žiarenia v rôznych vlnových dĺžkach sa zaoberá spektrálna fotometria.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portál |

*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*
**1. mája** je ulica v Liptovskom Mikuláši. Je to najdlhšia ulica v meste a je súčasťou hlavného cestného ťahu Žilina - Poprad (cesta I. triedy č. 18).

Prebieha v smere východ-západ od mosta cez Smrečianku v mestskej časti Okoličné ku križovatke s Garbiarskou ulicou, odkiaľ pokračuje ako vedľajšia ulica cez centrum mesta a vyúsťuje na Námestie osloboditeľov. Ulica 1. mája je jedna z najvýznamnejších tranzitných ulíc na území mesta, s čím je spojená vysoká hustota motorových vozidiel. V minulosti bola ulica štvorpruhová, avšak v dôsledku vysokej nehodovosti a zvýšenia bezpečnosti chodcov a cyklistov bola na začiatku tohto storočia zúžená na dva jazdné pruhy. Zároveň bol vyčlenený pás pre cyklistov. Dopravu usmerňuje svetelná križovatka v priestore Rachmaninovho námestia a semaformi riadený prechod pre chodcov pri bývalom podniku Maytex. Pri Maytexe je vybudovaný aj podchod pre peších, avšak v dôsledku útlmu výroby a neskoršej likvidácie fabriky, je podchod už dlhšie obdobie mimo prevádzky. Z dôvodu výstavby nového obchodného centra bola aj križovatka s Kollárovou ulicou osadená semaformi.

Po ulici (v úseku Garbiarska ulica - Okoličné) premáva autobusová doprava miestnej MHD ako aj prímestské spoje. Na ulici sú vybudované tri autobusové zastávky (Rachmaninovo námestie/Stodolovcov, Maytex a Liptovská mliekáreň). Na ulici stojí čerpacia stanica Oktán a viaceré predajne automobilov (Škoda, Kia, Citroën, Renault, Hyundai), autoservis, hotely Cestár a Klar (bývalá Stavoindustria). V r. 2010 bolo na mieste asanovaného podniku Nový Domov dobudované obchodné centrum Stop.Shop. Tiež tu sídlia najvýznamnejšie podniky v meste: Poľnonákup Liptov, Liptovská mliekáreň, Liptovské strojárne, areál bývalého Maytexu, St. Nicolaus, Cestné stavby a Liptovské pekárne. V priestore Rachmaninovho námestia sa rozprestiera Park M. R. Martákovej. V centre mesta tu stoja viaceré historické objekty (meštianske domy, budova Čierneho orla).

Ulica 1. mája sa križuje s viacerými ulicami, v smere do Popradu sú to:

* Belopotockého ulica (v južnej časti Námestia osloboditeľov, sprava)
* Tranovského (zľava)
* Bellova (sprava)
* Školská (zľava)
* Garbiarska ulica (sprava)

Tie v centre mesta, ďalej mimo centra:

* Kollárova (sprava)
* Stodolovcov (zľava)
* kpt. Nálepku (v priestore Rachmaninovho námestia, zľava)
* J. Janošku (taktiež odbočuje z križovatky na Rachmaninovom námestí, sprava)
* Socháňova (sprava)
* Björnsonova (sprava)
* Alexyho (sprava)
* Družstevná (zľava)
* Nová (sprava)
* Textilná (zľava, v časti zvanej Veľká kolónia)
* Priemyselná (sprava)
* Prvá (zľava, v časti zvanej Malá kolónia)

Za mostom v Okoličnom ďalej pokračuje ako Okoličianska ulica.

Súradnice: 49°04′46″S 19°37′46″V﻿ / ﻿49,079394°S 19,629468°V﻿ / 49.079394; 19.629468
TAM 232 A 116 M v Bratislave
**TAM 232 A 116 M** je typ slovinského mestského autobusu. Vyrábala ho spoločnosť TAM do roku 1996.

TAM 232 A 116 M je autobus používaný hlavne na vyťažené linky MHD. Je využívaný hlavne v kopcovitých terénoch. Svojim vzhľadom pôsobi moderne. Čelné sklo je zaoblené a v strede predelené. Má dva veľké stierierače. Pred osadením displejov mali vozidlá cedule. Vozidlo má 4 informačné displeje, 3 vonkajšie a 1 vnútorný. Nad čelným sklom sa nachádza veľký LED diodový transparent. Zaberá 1/5 čela vozidla. Staršie typy neboli podsvietené. Znamená zmenu v informovanosti cestujúcich. Má 3 páry dvojkrídlových dvier. Prvé boli rozdelené pre cestujúcich a vodiča. Cestujúci mali na nástup/výstup ľavú časť prvých dverí. Vodič mal pravú časť prvých dverí. Aj keď vozidlo bolo moderne pre cestujúcich boli drevené sedadla nepohodlné, ktoré boli neskôr nahradené vyplnenými sedadlami potiahnutou textíliou. Vozidlá znamenali aj zmenu v zabezpečovaní autobusov, keďže pod svetlom pri 1. dverách bolo tlačidlo na otvorenie/zatvorenie 1. dverí.

Technické parametre vozidla
---------------------------

* Dĺžka vozovej skrine - 11 598 mm
* Šírka vozovej skrine - 2 500 mm
* Výška vozovej skrine - 3 083 mm
* Hmotnosť vozidla - 11 500 kg (#3700), 10 260 kg (#3701-#3710)
* Počet miest na sedenie - 21 osôb (#3700), 31 osôb (#3701-#3710)
* Počet miest na státie - 82 osôb (#3700), 69 osôb (#3701-#3710)
* Celková obsaditeľnosť - 100 osôb

Výskyt
------

**Bratislava**

* **TAM 232 A 116 M** - 11 kusov (10 vyradených, 1 sa zachovalo ako historické vozidlo)

**Teplice**

* **TAM 232 A 116 M** - 10 kusov - všetky vyradené
**Exil** je slovenská eurodance hudobná skupina ktorú založili dvaja bratia Tibor a Roman Jediný, v roku 1991.

Biografia
---------

Skupina začinala najmä na vystúpeniach a tanečných zábavách, kedy v roku 1994 odohrala rekordný počet vystúpení v počte 119-krát. Vo februári 1995 vznikli ich prvé skladby vo vlastnom štúdiu ako „Sing with me", „Dream on" a „Man on the run". Ďalej v marci 1995 pokračovali skladbami „Miracle" alebo „She loves you", ktoré sa taktiež objavili na ich prvom debutovom albume *Go Go!* z mája 1995. 

Medzi ich najznámejšie skladby patrí rozhodne „Kamarát" alebo skladby „Go Go Happy Go", „Holiday" či „Pohoda". Celkovo skupina vydala 4 albumy, 3 vianočné hudobné kompilácie a taktiež bola známa v niekoľkých známych projektoch ktoré im v predaji priniesli zlatú platňu alebo iné ocenenia ako Kamaward '97 či Maxisuper '97. Taktiež sa skupina objavila aj v nominácii na slovenskú hudobnú cenu Aurel.

V súčasnosti skupina ponúka pódiové vystúpenia na rôzne podujatia alebo živú hudobnú produkciu.

Diskografia
-----------

### Albumy

* 1995 *Go Go!* – Relax, CD, MC
* 1996 *I Want You* – Relax, CD, MC
* 1997 *We Can Do It* – EMI, CD
* 1998 *Pohoda* – EMI, CD

### Kompilácie

* 2000 *Vianoce 1,2,3* – EMI, CD
* 2001 *Evergreeny pre vás* – EMI, CD

### Single

* 1995 „Go Go Happy Go"
* 1995 „Sing With Me"
* 1995 „Miracle"
* 1996 „Kamarát"
* 1997 „We Can Do It"

### Videoklipy

* 1995 „Holiday"
* 1996 „Kamarát"
* 1997 „We Can Do It"

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑