**Joachim z Fiore**, tal. *Gioacchino de Fiore*, lat. *Joachim de Floris*; \* medzi 1130 - 1135, Celico, Taliansko – † 30. marec 1202, Pietrafitta) bol rímskokatolícky kňaz a biblista.

Život
-----

Narodil sa v zámožnej rodine notára, vzdelával sa v Cosenze a pracoval ako notár v Palerme na Sicílii. V roku 1159 vykonal púť do Svätej zeme a v Jeruzaleme prežil duchovné obrátenie, po ktorom žil niekoľko rokov ako pustovník a potulný kazateľ. Vstúpil do cisterciáckeho kláštora v Sambucine a potom v Corazze, kde bol asi v roku 1168 vysvätený na kňaza. Venoval sa štúdiu Biblie, najmä knihy Zjavenie Jána. V roku 1177 bol proti svojej vôli zvolený za opáta. Roku 1182 ho pápež Lucius III. na jeho žiadosť uvoľnil z úradu a Joachim potom vystriedal niekoľko kláštorov, kde usilovne študoval a diktoval svoje spisy. Okolo roku 1190 založil kláštor vo Fiore v Kalábrii, kde aj zomrel. Svojou ozajstnosťou a spôsobom života si získal veľkú autoritu i u ďalších pápežov a Dante Alighieri ho v Božskej komédii predstavuje medzi svätcami. Jeho sviatok sa svätí 29. mája.

Učenie
------

*Dialogi de prescientia Dei*
Veľký vplyv si Joachim získal svojim výkladom dejín na základe Božej Trojice a Zjavenia sv. Jána. Podľa Joachima sa dejiny delia do troch období:

1. *obdobie Boha Otca*, kedy platil Starý zákon a ktoré skončilo príchodom Ježiša Krista;
2. *obdobie Syna*, kedy platí Nový zákon, ale cirkev musí mať svoju hierarchiu a predpisy; toto obdobie malo skončiť roku 1260, kedy začne
3. *obdobie Ducha svätého*, to znamená obdobie čistej slobody, kedy bude vládnuť len láska.

Toto pojatie sa neobyčajne rýchle šírilo, ale po Joachimovej smrti bolo odmietnuté Lateránskym koncilom (1215) i Tomášom Akvinským a nakoniec roku 1263 odsúdené ako heréza. Napriek tomu však i ďalej ovplyvňovalo františkánske „spirituály", Bratov slobodného Ducha a ďalších, najmä neskoré stredoveké anarchistické hnutia.

Myšlienka trojice dejinných období sa od 16. storočia všeobecne presadila, ruskí cárovia prehlásili Moskvu za „Tretí Rím" a aj Hitlerova Tretia ríša sa pôvodne opierala o predstavu následnosti stredovekej, Bismarckovej a nacistickej ríše.

Dielo
-----

* *Liber Concordiae Novi ac Veteris Testamenti* ("Súlad Starého a Nového zákona") - jeho najvýznamnejšie dielo
* *Expositio in Apocalipsim* ("Výklad knihy Zjavenie")
* *Psalterium Decem Cordarum* ("Žaltár o desiatich strunách")
* *De ultimis tribulationibus* ("O trápeniach poslednej doby")
* *Tractatus super quattuor Evangelia* ("Traktát o štyroch evanjeliách")

Okrem toho sa mu neprávom pripisovala rada ďalších spisov, najmä *Vaticinia de Summis Pontificibus*, kniha proroctiev o budúcnosti pápežstva, ktorej autorom bol taliansky mních.

Literatúra
----------

* HEER, Friedrich. *Evropské duchovní dějiny*. Preklad Martin Žemla. Vyd. 1. Praha : Vyšehrad, 2000. 768 s. ISBN 80-7021-333-7.

Referencie
----------

1. ↑  Joachim z Fiore. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 2013. 682 s. ISBN 978-80-970350-1-3. Zväzok 7. (In – Kalg), s. 522-523.
2. ↑  Frank Schleich, *Ascende calve: the later series of the medieval pope prophecies"*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Joachim z Fiore**

Externé odkazy
--------------

* Joachim of Fiore's circles diagram and Trinitarian symbolism
* Joachim Jachym z Fiore v *Catholic Encyclopedia*
* Životopis, bibliografia

Autoritné údaje: * BnF: 12042583n
* GND: 118557564
* ISNI: 0000 0001 2102 566X
* LCCN: n79043721
* NK ČR: jx20050421002
* VIAF: 78749939
* WorldCat: lccn-n79043721