recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Stošianka** je potok na strednom Liptove, na území okresu Liptovský Mikuláš. Je to pravostranný prítok Váhu, má dĺžku 6,1 km a je tokom III. rádu. Je to vodný tok s úzkym korytom a nízkymi prietokmi počas väčšiny mesiacov v roku.

Prameň
------

Tečie v Liptovskej kotline, pramení v Smrečianskej pahorkatine na východných stráňach vrchu Štefan (874,1 m n. m.) v lokalite Osikovec, v nadmorskej výške cca 850 m n. m.

Opis toku
---------

Najprv tečie severojužným smerom a sprava priberá krátky prítok zo svahu Štefana. Následne priberá pravostranný prítok z lokality Javorie, postupne sa stáča na juhozápad a sprava priberá Brôdok. Napokon preteká okrajom Stošíc, zároveň tvorí východnú hranicu katastrálneho územia mesta Liptovský Mikuláš a na jeho východnom okraji sa v nadmorskej výške približne 598,5 m n. m. vlieva do Váhu. 

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Váhu (od sútoku Bieleho a Čierneho Váhu po vtok do Liptovskej Mary) |
| --- |
| 
* **Belá**
* **Biely Váh**
* **Boca**
* Brostová
* Brôdok
* **Čierny Váh**
* **Demänovka**
* Hlboký potok
* **Hybica**
* Iľanovianka
* Jamníček
* Lažtek
* Nicovianka
* Okoličnianka
* Ploštínka
* Porúbsky potok
* **Smrečianka**
* Stošianka
* **Štiavnica**
* **Trnovec**
* Žadovica

 |
**Miquette Giraudy**, niekedy používajúca alternatívne mená **Monique Giraudy** a **Marsiale Giraudy** (\* 9. február 1953, Nice) je francúzska hráčka na klávesové nástroje, speváčka a skladateľka. Začínala koncom šesťdesiatych rokov ako asistentka režisérky Jackie Raynal a v roku 1969 sa podieľala na realizácii filmu *More* režiséra Barbeta Schroedera. V roku 1972 si zahrala menšiu rolu v jeho filme *La Vallée*. V roku 1974 sa stala členkou skupiny Gong, v ktorej pôsobil aj jej priateľ Steve Hillage. So skupinou nahrala album *You* (1974) a *Shamal* (1976) a v roku 1976 spolu s Hillageom z kapely odišla.

V nasledujúcich rokoch hrala na Hillageových sólových albumoch *Fish Rising* (1975), *L* (1976), *Motivation Radio* (1977) , *Green* (1978), *Live Herald* (1979), *Open* (1979) a *For to Next / And Not Or* (1983). Hoci ambientný album *Rainbow Dome Musick* vyšiel výhradne pod Hillageovým menom, výrazne sa na ňom podieľala aj Giraudy. Od roku 1991 s Hillageom pôsobí v skupine System 7 a od roku 1994 spolu s Hillageom opäť pôsobila s niekoľkými prestávkami v skupine Gong, s ktorou v roku 2009 nahrala album *2032*.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Miquette Giraudy na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 13979243k
* GND: 134597249
* ISNI: 0000 0000 5515 8252
* VIAF: 10042175
Prvé takty tohto valčíka
***Valčík Des dur, op. 64, č. 1*** nazývaný „**minútový valčík**" je klavírny valčík napísaný Fryderykom Chopinom. Je venovaný poľskej kňažnej menom Delfina Potocka.

Chopin napísal valčík v roku 1847 a v tom istom roku ho vydal v hudobnom vydavateľstve Breitkopf & Härtel v Lipsku ako prvý z Troch valčíkov, Op. 64.

Tempo a rýchlosť
----------------

Valčík je daný tempom *molto vivace* (veľmi živo). Toto dielo je už dlho známe ako „minútový valčík", avšak Chopin nemal v úmysle tento valčík hrať za minútu. Celá skladba trvá jeden a pol alebo dve a pol minúty. Valčík je dlhý 140 taktov s jedným pätnásť-taktovým opakovaním a preto by sa valčík musel hrať na takmer 420 štvrťových nôt za minútu, aby sa mohol hrať úplne v priebehu jednej minúty. Hranie čo najrýchlejšieho valčíka je stále úspechom, ktoré niektorí klaviristi skúšajú. Camille Bourniquel, jeden z Chopinových biografov, pripomína, že Chopin získal inšpiráciu pre tento valčík, keď sledoval, ako malý pes honil svoj chvost, čo prinútilo skladateľa, aby pomenoval dielo „Valse du petit chien", čo znamená „Malý psí valčík".

Valčík Des dur, op. 64, č. 1, „minútový valčík"

nahral Muriel Nguyen Xuan

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Minute Waltz na anglickej Wikipédii.*
*Scylacosaurus*.
**Teriodonty**  (lat. *Theriodontia*) sú taxón terapsíd (pričom terapsidy patria pod synapsidy.). Zahŕňa tie taxóny terapsíd, ktoré sú najviac príbuzné s cicavcami. V novších deleniach obyčajne teriodonty zahŕňajú aj samotné cicavce (Mamaliaformes/Mammalia), v tradičnom delení cicavce nezahŕňajú. O tom, či je vhodné teriodonty označiť ako plazy, pozri analogicky vysvetlenie v článku synapsidy. 

Najvyspelejšia skupina teriodontov sa volá cynodonty.

Charakteristika (bez cicavcov)
------------------------------

Boli väčšinou mäsožravé. Väčšinou to boli malé živočíchy asi 1 m dlhé, ojedinele mali do 3 m. Lebka niektorých foriem mala vysoký sagitálny hrebeň, na ktorý boli napojené silné čeľustné svaly; niektoré formy mali aj dodatočnú lebečnú kosť - preparietálnu kosť. Mali veľké očné zuby (ako u cicavcov), za nimi bola často diastéma a za ňou stoličky s hrbčekmi. Končatiny podobne ako u cicavcov niesli telo. 

Vyskytovali sa od vrchného permu po strednú juru v južnej a východnej Afrike, Európe, južnej a juhovýchodnej Ázii, severnej a južnej Amerike a Antarktíde; v starom svete väčšinou v triase a spodnej jure.

Systematika
-----------

Teriodonty (Theriodontia) :

* podrad †Gorgonopsia - občas zaraďované aj mimo teriodontov
* Eutheriodontia:
	+ podrad †Therocephalia
	+ podrad cynodonty (Cynodontia) - občas zaraďované pod Therocephalia

Zdroje
------

1. ↑  STLOUKAL, M. a kol.: Biológia pre 3. ročník gymnázia, 1991, S. 46
2. 1 2  Theriodontia. In: *Lexikon der Biologie*. [CD-ROM] München : Elsevier, Spektrum, Akad. Verl. 2005. ISBN 3-8274-0342-1.
3. ↑  BENTON, M. J. *Vertebrate palaeontology*. Fourth edition, 2015. ISBN 978-1-118-40755-4 S. 133 (Ale v súhrnnom systéme na konci knihy autor uvádza namiesto taxónu teriodonty len jeho jednotlivé podrady vedľa seba ako samostatné taxóny v rámci terapsida)
4. ↑   *Mikko's Phylogeny Archive Therapsida* [online]. helsinki.fi, [cit. 2018-06-22]. Dostupné online.
5. ↑   *Mikko's Phylogeny Archive Therocephalia* [online]. helsinki.fi, [cit. 2018-06-22]. Dostupné online.
**Bond Street** je jednou zo staníc londýnskeho metra nachádzajúca sa v londýnskom mestskom obvode City of Westminster v štvrti Mayfair, v blízkosti dvoch hlavných nákupných ulíc Londýna – Bond Street a Oxford Street. Východy zo stanice sa nachádzajú na ulici Oxford Street. Obsluhujú ju dve rôzne linky. Nachádza sa v tarifnej zóne 1.

História
--------

Stanicu otvorili 24. septembra 1900, tri mesiace potom ako otvorili prvý úsek Central London Railway (dnešná Central Line). Povrchová budova, ako aj ostatné stanice Central London Railway, bola navrhnutá architektom Harrym Bell Measuresom.

V roku 1909, Harry Selfridge navrhol výstavbu podzemného tunelu, ktorý by prepojil stanicu so svojim novootvoreným obchodným domom Selfridges, na západ od stanice. Kvôli vtedajšej opozícii sa však idea nikdy neuskutočnila.

Stanica prešla niekoľkými významnými rekonštrukciami. Najprv, v roku 1926 boli výťahy vymenené za eskalátory a bol vybudovaný nový podpovrchový vestibul a budova získala novú fasádu. Autorom návrhov bol architekt Charles Holden. 1. mája 1979 na stanici pribudli nástupištia novovybudovanej Jubilee Line. Časť stanice, ktorá bola vybudovaná v 20. rokoch bola v 80. rokoch zbúraná, kvôli výstavbe nákupného centra West One. Napriek tomu, niektoré prvky pôvodnej fasády sa nachádzajú nad východným vstupom do stanice.

Linky
-----

Stanicu v súčasnosti obsluhujú dve linky:

* Na Central Line sa nachádza medzi stanicami Oxford Circus a Marble Arch.
* Na Jubilee Line sa nachádza medzi stanicami Baker Street a Green Park.

Miesta záujmu
-------------

* Oxford Street a Bond Street
* hotel Claridge's
* Handel House Museum na Brook Street
* Wallace Collection na Manchester Square

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bond Street (stanica metra)**

Externé odkazy
--------------

* London's Transport Museum Photographic Archive
	+ Vstup do stanice, okolo roku 1910
	+ Nová fasáda navrhnutá Charlesom Holdenom, 1927
	+ Vestibul stanice pred stavbou Jubilee Line, 1973
	+ Vstup do stanice a nákupné centrum West One, 2001
**Tereza Kerndlová** (\* 6. október 1986, Brno) je česká speváčka, dcéra jazzového a swingového speváka Laďu Kerndla.

Hudobná kariéra
---------------

V júni 2001 začína spievať so skupinou Black Milk s Terezou Černochovou a Helenou Zeťovou, vydávajú album *Modrej dým*, v roku 2002 získali Českého slavíka v kategórii Objav roku. V roku 2003 vydáva kapela Black Milk album *Sedmkrát*. Na jar roku 2005 sa kapela Black Milk rozpadá a Tereza Kerndlová natáča svoj sólový album *Orchidej*, ktorý vyšiel 27. marca 2006. Tereza sa potom stala na rok tvárou značky Maybelline New York. V roku 2007 vydala Tereza album *Have Some Fun*, z ktorého najprv vydala cover verziu songu *Careless Whisper*. Koncom roku 2007 Tereza začala vypúšťať do rádií ďalší singel z albumu *Have some fun* s rovnomenným názvom. 

Bola nominovaná na Eurosong, aby reprezentovala Česko v súťaži Eurovision Song Contest. 26. januára 2008 v televíznom súboji Eurosong zvíťazila a v máji reprezentovala Česko v druhom semifinále Eurovízie. Tereza Kerndlová nakoniec končí s deviatimi bodmi na predposlednom osemnástom mieste a do finálovej časti súťaže sa nedostala.

V novembri 2008 vydala CD *Retro* so singlom „Anděl". V apríli 2009 vyšiel klip k novému singlu „Holka jako já", ktorý rozpráva príbeh z anglickej leteckej základne počas druhé svetovej vojny. Tereza Kerndlová v ňom tancuje Lindy Hop.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tereza Kerndlová**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tereza Kerndlová na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5660 8913
* NK ČR: jo2003163166
* VIAF: 84146450
**Sultán bin Salmán bin Abd al-Azíz Ál Saúd** (arab. سلطان بن سلمان بن عبد العزيز آل سعود, \* 27. jún 1956, Rijád, Saudská Arábia) je saudskoarabský princ a prvý kozmonaut, keď v roku 1985 absolvoval let na americkom raketopláne.

Životopis
---------

Sultán bin Salmán bin Abd al-Azíz Ál Saúd je synovcom saudskoarabského kráľa. Je absolventom University of Denver v USA. V rokoch 1982-1984 bol zamestnaný na ministerstve informácií v Saudskej Arábii, potom bol krátko v Saudskoarabskom olympijskom informačnom výbore v Los Angeles, v roku 1984 sa stal členom vedenia saudskoarabskej televízie. Toho istého roku ho prijali do tímu pripravujúcich sa kozmonautov v NASA, podrobil sa výcviku, absolvoval let a z tímu NASA v roku 1986 odišiel.

Let do vesmíru
--------------

Zúčastnil sa misie piateho letu raketoplánu Discovery v júni 1985. Let trval 7 dní, počas neho posádka vypustila na obežnú dráhu Zeme tri družice: Morelos 1, Arabsat 1B a Telstar 3. Štart bol z rampy 39 na Cape Canaveral Air Force Station. Ál Saúd mal za úlohu snímkovať Arabský polostrov s cieľom objaviť nové náleziská ropy a zemného plynu. Sedemčlennej posádke velil kpt. Daniel Brandenstein, ďalej leteli John Creighton, Steven Nagel, John Fabian, Shannon Lucidová a francúzsky kozmonaut Patrick Baudru. Raketoplán po splnenej misii pristál na základni Edwards v Kalifornii.

* STS-51-G Discovery, štart 17. jún 1985, pristátie 24. jún 1985

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |

* 

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 3095 0534
* LCCN: n88226585
* VIAF: 33561773
* WorldCat: lccn-n88226585
USA v roku 1820. The Missourský kompromis zakázal otrokárstvo v Neorganizovanom teritóriu Veľkých plání (tmavozelená) a povolil ho v Missouri (žltá) a Arkansaskom teritóriu (modrá).
**Missourský kompromis** bola dohoda prijatá 3. marca 1820 Kongresom USA.
Jeho cieľom bolo zachovať politickú rovnováhu medzi južnými otrokárskymi štátmi a severnými protiotrokárskymi štátmi.

Príčiny
-------

* Kúpa Louisiany (1803) s rozvinutým otrokárskym systémom.
* Žiadosť Missouri o prijatie do zväzku USA ako ďalšieho otrokárského štátu podnietilo v roku 1818 ostrý konflikt v politickom živote USA.

Rokovania
---------

Po dlhých rokovaniach dospel Kongres ku kompromisu. Boli prijaté dva štáty - jeden otrokársky (Missouri) a jeden neotrokársky (Maine). Územie Louisiany bolo rozdelené na južnú oblasť, kde bolo otrokárstvo povolené a na severnú časť, kde bolo otrokárstvo zakázané.

Následky
--------

Kompromis narazil na odpor plantážnikov v otrokárskych štátoch. Bol zrušený v roku 1854 zákonom o Kansase a Nebraske.
**Thomas Carlyle** (\* 4. december 1795, Eaglais Fheichein, Škótsko – † 5. február 1881, Londýn, Spojené kráľovstvo) bol škótsky filozof a historik, predstaviteľ romantizmu.

Biografia
---------

Narodil sa v malej škótskej dedinke Eaglais Fheichein (angl. Ecclefechan) a pochádzal z roľníckej rodiny. Študoval na univerzite v Edinburghu a krátko pôsobil ako dedinský učiteľ. Veľmi rýchlo však prešiel do slobodného povolania, začal sa venovať štúdiu histórie a písaniu prozaických a najmä odborných vedeckých prác. V roku 1826 sa oženil s Jane Welshovou a žil v ústraní na statku v Craigenputtocku. 

V roku 1834 sa presťahoval do Londýna, kde žil v štvrti Chelsea. V Londýne sa stal členom intelektuálnej elity a medzi jeho priateľov patrili také osobnosti, ako Charles Dickens, Alfred Tennyson alebo básnik Robert Browning. 

Bol propagátorom nemeckej literatúry (F. Schiller, J. W. Goethe) a filozofie (I. Kant, J. G. Fichte, G. W. F. Hegel) v Anglicku, s niektorými nemeckými intelektuálmi si dopisoval (napr. s Goethem).

V historickom bádaní sa venoval najmä skúmaniu dejín 17. a 18. storočia, napísal rozsiahle diela o priebehu Veľkej francúzskej revolúcie alebo o vláde pruského kráľa Fridricha II.. Zastával názor, že dejinný vývoj usmerňuje konanie výrazných dejinných postáv, najmä panovníkov, vojvodcov alebo mysliteľov. Tento jeho názor je vyjadrený najmä v eseji *O hrdinoch, uctievaní hrdinov a hrdinstve v dejinách*. Jeho posmrtné *Spomienky* (Reminiscences) sú dôležitým prameňom pre poznanie kultúrnych dejín viktoriánskeho Anglicka. 

Rodný dom Th. Carlylea v dedine Ecclefechan

Dielo
-----

* *Sartor Resartus* (1833 – 1834)
* *On Heroes, Hero Worship, and the Heroic in History* (1841)
* *Chartism* (1839)
* *Past and Present* (1843)
* *French Revolution* (1837)
* *History of Frederic the Great* (1858 – 1865)
* *The Early Kings of Norway* (1875)
* *Reminiscences* (1881)

### Preklady české

* *Dějiny francouzské revoluce* (Praha 1902)
* *Hrdinové : Úcta k hrdinům a hrdinství v dějinách* (Praha 1925)
* *Minulost a přítomnost* (Praha 1916)
* *O lidské povaze : plamenný výzev k poctivosti a pravdě* (Praha 1911)
* *Sartor Resartus : život a myšlenky pana Teufelsdröckha ve třech dílech* (Stará Říše 1920)

Referencie
----------

1. ↑  PROCHÁZKA, M. - STŘÍBRNÝ, Z. a kol.: *Slovník spisovatelů : Anglická literatura.* Praha 2003, s. 188.

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Thomas Carlyle**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Thomas Carlyle**

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Thomas & Jane Carlyle's Craigenputtock
* Dějiny francouzské revoluce (po česky)

Autoritné údaje: * abART: 81850
* BnF: 120243835
* GND: 118519131
* ISNI: 0000 0001 2128 811X
* LCCN: n79022968
* NK ČR: jn20010602757
* ULAN: 500315436
* VIAF: 39390702
* WorldCat: lccn-n79022968
**Mitja Ribičić** (\* 19. máj 1919, Terst - † 28. november 2013) bol slovinský komunista, predseda zväzovej výkonnej rady (de facto juhoslovanský premiér) v rokoch 1969-1971. Bol jediným politikom slovinskej národnosti, ktorý kedy dosiahol takto vysokého postu.

Počas druhej svetovej vojny bojoval na strane partizánov (k hnutiu sa pridal v roku 1942) a po tom, ako sa komunisti chopili moci, stál v čele reštriktívneho aparátu OZNA. Neskôr sa stal tiež poslancom slovinskej skupščiny (prelom 50. a 60. rokov) a tiež ministrom republikovej vlády. Josip Broz Tito ho vybral za predsedu Federálnej výkonnej rady v časoch už pokročilých liberálnych procesov, ktoré hrozili protisocialistickými prejavmi, ako spoľahlivého človeka so skúsenosťami v tajných službách.

Ribičić sa vyslovil proti tvrdému zásahu v roku 1981 proti kosovským separatistom, kedy bolo veľa Albáncov odsúdených na dlhoročné tresty odňatia slobody, čo väčšina Srbov niesla s nevôľou. V rokoch 1982-1983 bol predsedom Predsedníctva Ústredného výboru Zväzu komunistov Juhoslávie, ktorý bol podobne ako predsedníctvo štátu reorganizovaný tak, že sa každý rok objavil vo vrcholnej funkcii politik z inej zväzovej republiky. Na 13. kongrese SKJ v roku 1985 bolo rozhodnuté, že je potrebné presadiť vpred novú generáciu politikov, čo znamenalo koniec Ribičića vo vysokej politike. V roku 1986 tak bol penzionovaný.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mitja Ribičič**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Mitja Ribičič na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 1063139864
* ISNI: 0000 0003 8577 7638
* LCCN: n82254145
* VIAF: 244433547
* WorldCat: lccn-n82254145
**Thomas John Hennen** (\* 17. august 1952, Albany, Georgia, USA) je vojak z povolania, 261. človek vo vesmíre, astronaut NASA.

Životné dráha
-------------

Po získanom vzdelaní na Groveport-Madison High School slúžil na viacerých vojenských základniach Armády Spojených štátov, v roku 1988 bol zaradený do vojenského projektu Terra Scout, ktorý bol zavŕšený jeho účasťou na vesmírnej misii.

Let do vesmíru
--------------

Zúčastnil sa sedemdňovej vojenskej misie amerického raketoplánu Atlantis na jeseň roku 1991. Let, evidovaný v COSPAR ako 1991-080A, mal túto posádku: Frederick Gregory, Terrence Henrick, James Voss, Mario Runce, Story Musgrave. Doplnil ju s funkciou špecialista pre užitočné zaťaženie vtedy nadpraporčík US Army Thomas J. Hennen, odborník rozviedky pre vyhodnocovanie obrazových informácií. Hlavnou a splnenou úlohou bolo vypustiť špionážnu družicu DSP Block 14. Počas letu sa na dráhe míňala s vesmírnou stanicou Mir, z ktorej ich sovietska posádka pozdravila. Tiež ďalšia činnosť posádky patrila hlavne vojenskému poslanie letu, ktorý pre technické problémy musel byť predčasne ukončený.

* STS-44 Atlantis (24. november 1991 - 1. december 1991)

Po lete
-------

Thomas Hennen odišiel z armády v decembri 1995. Je spoluzakladateľom a výkonným riaditeľom nadácie Atlantis Foundation, neziskovej organizácie, ktorá je určená pre ochranu a poskytovanie služieb pre ľudí s vývojovým postihnutím.

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |

* Osobná stránka na MEK (po česky)
* Let raketoplánom (po česky)
* Osobná stránka na Space40 (po česky)

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Thomas Hennen na českej Wikipédii.*
Dnešné rozšírenie Berberov v severnej Afrike  

     Rífski Berberi (Rífovia)
     Atlaskí Berberi
     Šluh
     Šenwi
     Kabyli
     Šavíjovia
     Saharskí Berberi (Zenaga, Mozabiti, Siwa)
     Tuaregovia

Berberskú vlajku vytvorila Berberská akadémia (*Agraw Imazighen*) v 70. rokoch 20. storočia ako súčasť úsilia o obrodenie berberskej identity. V roku 1998 ju prijal Svetový kongres Berberov (*Agraw Amadlan Amazigh*).
**Berberi** (berber. *Amazig*, pl. *Imazigen*) je súhrnne označenie pre pôvodných obyvateľov Severnej Afriky. Dnes obývajú rozsiahle územia od Maroka cez Alžírsko, Tunisko, Líbyu až po oázu Síwa na západe Egypta. Smerom na juh saharské územia Mauritánie, Mali, Nigeru, Čadu až po rieku Niger.

Jazyk
-----

Hovoria príbuznými berberskými jazykmi (t.j. berberčinou) zo skupiny afroázijských jazykov; príbuznými jazykmi sú napríklad arabčina a hebrejčina. Najmä tuaregské nárečia sa zapisovali už od 3. storočia pred Kr. písmom tifinag, jeho moderná verzia neo-tifinag sa používa na zápis berberčiny od konca 20. storočia, najmä v Maroku.

Dejiny
------

Berberi pôvodne obývali súvislý pás územia od Kanárskych ostrovov cez Maroko až po údolie Nílu. Pod tlakom migrujúcich národov (Feničania, Kartáginci, Vandali, Arabi) ustupovali do hornatého vnútrozemia a saharských oáz, kde žijú dodnes. Už v staroveku vybudovali transsaharský obchodný systém, ktorý sa opieral o karavánové cesty, ksary a kasby.

Postupne došlo k islamizácii a kultúrnej arabizácii berberských kmeňov. Začali islam ďalej šíriť, v 8. storočí prekročili Gibraltár, porazili kresťanské Vizigótske kráľovstvo a začali obsadzovať Pyrenejský polostrov. Tu vytvorili berbersko-arabskú civilizáciu a 800 rokov odolávali spojenému úsiliu Európanov o znovudobytie stratených území. V Európe boli v tom čase známi pod menom Mauri. V samotnom Maroku od 11. storočia vytvorili sériu mocných dynastií (Almorávidovci, Almohádovci), ktoré zjednotili berberské kmene v severozápadnej Afrike a vybudovali mnohé dodnes stojace pamiatky.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Berberi**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Berbeři na českej Wikipédii.*
Portrét kniežaťa Nicolae Alexandra na stene kláštora Negru Vodă v meste Câmpulung.
**Mikuláš Alexander** alebo rum. **Nicolae Alexandru** († 16. október 1364, Câmpulung, Rumunsko) bolo knieža Valašského kniežatstva a v poslednom roku vlády svojho otca Basaraba I. aj spoluvládca.

Za jeho vlády nastávala postupná centralizácia moci v kniežatstve. Za svoje sídlo si vybral mesto Câmpulung, v ktorom neskôr vybudoval kláštor Negru Vodă, kde je podľa svojej poslednej vôle pochovaný. Po svadbe s druhou manželkou Clarou Dobokay uznal zvrchovanosť sedmohradského biskupa nad katolíkmi, prebývajúcimi vo Valašskom kniežatstve. V roku 1359 v meste Curtea de Argeş (podľa niektorých historikov v meste Câmpulung) založil Uhorsko-valašské rímskokatolícke biskupstvo, ktoré sa neskôr stalo pravoslávnym. Okrem iného saských obchodníkov z Brašova, ktorí cestovali do Valašska oslobodil od platby daní.

Deti
----

**Z prvého manželstva:**
* Vladislav I. - vládca Valašského kniežatstva v rokoch 1364 - 1377
* Radu I. - vládca Valašského kniežatstva v rokoch 1377 - 1383
* Vojislav († 1366)
* Alžbeta - manželka Wladislawa Opolczyka

**Z druhého manželstva:**
* Anna - manželka bulharského cára Ivana Sracimira
* Anca - manželka srbského cára Štefana V. Uroša

Galéria
-------

* 

  


|  |
| --- |
| Mikuláš Alexander |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Basarab I. Zakladateľ** | **knieža**1352 – 16. november 1364 | Nástupca**Vladislav I.** |
Doc. PhDr. **Mikuláš Bek**, Ph.D. (\* 22. apríl 1964, Šternberk) je český vysokoškolský pedagóg, docent muzikológie. Od roku 2011 bol dve volebné obdobia rektorom Masarykovej univerzity.

Život
-----

V roku 1986 vyštudoval hudobnú vedu na Filozofickej fakulte Masarykovej univerzity. Svoje doktorské štúdium absolvoval v roku 1995 na Karlovej univerzite v Prahe prácou *Vybrané problémy hudební sociologie* pod vedením Ivana Vojtěcha. Roku 2004 bol habilitovaný pre odbor muzikológie.

Kariéru začínal na katedre hudobnej vedy, v rokoch 1990 – 1999 v Ústave hudobnej vedy Filozofickej fakulte UK, na čiastočný úväzok v období rokov 1991 – 2002 tiež na katedre muzikológie FF UP v Olomouci. Od roku 1998 pôsobí na brnianskom Ústave hudobnej vedy na FF MU, ktorý viedol v rokoch 1999 – 2004. Zameriava sa na hudobnú sociológiu, dejiny novšej hudby 19. a 20. storočia a metódy hudobnej analýzy. Je spoluautorom projektu *Český hudební slovník osob a institucí*.

Od septembra 2004 bol prorektorom MU pre vonkajšie vzťahy, od decembra 2005 pre stratégiu a vonkajšie vzťahy. Dňa 26. apríla 2011 ho akademický senát Masarykovej univerzity zvolil za nového rektora 
a 26. augusta 2011 ho prezident republiky Václav Klaus vymenoval (s účinnosťou od 1. septembra 2011).
Do funkcie rektora znova kandidoval a bol zvolený a vymenovaný aj v roku 2015.

Referencie
----------

1. ↑  doc. PhDr. Mikuláš Bek, Ph.D. Ukončená řízení, muni.cz, 1. září 2004
2. ↑  Rektorem Masarykovy univerzity bude Bek, Lidovky.cz, 26. dubna 2011
3. ↑  Klaus jmenoval Beka rektorem Masarykovy univerzity, Fialu ocenil, CeskeNoviny.cz, 26. srpna 2011

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Mikuláš Bek na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mikuláš Bek**

Externé odkazy
--------------

* Mikuláš Bek v *Encyklopédii dejín mesta Brna*
* Rozhovor s novým rektorem Masarykovy univerzity Mikulášem Bekem

Autoritné údaje: * abART: 153393
* GND: 1119369444
* ISNI: 0000 0000 5565 8388
* NK ČR: mzk2002102963
* VIAF: 38770273
Súradnice: 41°40′00″S 23°30′00″V﻿ / ﻿41,66667°S 23,50000°V﻿ / 41.66667; 23.50000

**Trácko-macedónsky masív** je horská sústava na Balkánskom polostrove v juhovýchodnom Srbsku, východnom Severnom Macedónsku, juhozápadnom Bulharsku a severovýchodnom Grécku. Najvyšším vrchom je rilská Musala (2 925 m n. m.) a horstvo je provinciou Alpsko-himalájskej sústavy.

Geológia
--------

Z geologického hľadiska je to najstaršia oblasť polostrova, vklinená medzi dinársko-helénskou a karpatsko-balkánskou vetvou Alpsko-himalájskeho systému. Je tvorený silne premenenými horninami a hlbinnými vyvrelinami prvohorného i predprvohorného veku. Počas alpínskeho vrásnenia (najmä v neogéne) bol Trácko-macedónsky masív intenzívne rozlámaný a vystavený kryhovým výzdvihom a poklesom, preto majú jednotlivé pohoria podobu hrastí, oddelených prepadlinami.

Vymedzenie
----------

Trácko-macedónsky masív je na západe vymedzený od Dinárskej sústavy a Heleníd tektonickou líniou, vedúcou údolím Vardaru a Ibaru. Na východe a severe ho od Karpát a Balkaníd oddeľuje línia údolí Južnej a Veľkej Moravy, Strumy a Marice.

Členenie
--------

Trácko-macedónsky masív sa člení na štyri časti:

* Srbsko-macedónsky masív
* Rilsko-rodopský masív
* Trácky masív
* Kykladský masív

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Trácko-makedonský masiv na českej Wikipédii.*
**Vuk Branković** (srb. *Вук Бранковић*) († 6. október 1398) bol srbské knieža Rašky (Kosovo).

Ako syn sebastokratora Branka Mladenovića patril k vysokej srbskej šľachte. Prvé zmienky o ňom sú okolo roku 1370, kedy bol pánom Rašky so sídlom v Prištine, od roku 1378 v mestách Prizren a Skoplje. Oženil sa s Marou, dcérou srbského despotu a cára Lazara Hrebeljanovića a Milice Nemanjićovej.

Podľa ľudovej tradície zradil počas bitky pri Kosovom poli (1389) cára Lazara Hrebeljanovića, ktorého Turci zajali a popravili. Dejepisci však túto historku nepovažujú za pravdivú.

Okolo roku 1396 jeho územia dobyl sultán Bajazid I. a Vuk musel utiecť; miesto jeho smrti nie je známe.

Po Vukovej smrti jeho syn Đurađ vzniesol nárok na srbský trón, na ktorom sedel Lazarov syn, despota Stefan Lazarević. Neskôr uzatvorili prímerie a bojovali spolu proti postupujúcej Osmanskej ríši.

Genealógia
----------

* otec sebastokrator Branko Mladenović
* asi od 1371, manželka Mara Hrebeljanovićová (†1426), dcéra despotu Lazara Hrebeljanovića
	+ syn Grgur (†1408)
	+ syn Đurađ
	+ syn Lazar

Autoritné údaje: * BnF: 150627444
* GND: 124865380
* ISNI: 0000 0003 9890 4333
* NK ČR: jx20060717001
* VIAF: 37205138
Anatomické zobrazenie ľudskej hlavy
**Hlava** je predná časť tela živočíchov, zväčša pohyblivo oddelená od ostatného tela, centrum zmyslových orgánov, začína sa v nej tráviaca sústava a dýchacia sústava.

Stavba ľudskej hlavy
--------------------

Hlava je tvorená z 28 samostatných kostí. Tieto kosti dohromady tvoria lebku. Najhornejšiou a zároveň aj najpevnejšiou oblasťou je horná časť lebky nazývaná *kranium* čiže mozgová schránka, v ktorej sa nachádza mozog.

Mimika tváre je zaisťovaná viac ako 30 svalmi, ktoré ľuďom umožňujú vyjadrovať emócie pomocou zmien výrazu tváre (napríklad úsmev či mračenie). Horná časť hlavy je chránená vlasmi, ktoré slúžia ako prirodzená termoregulácia. Priemerná hmotnosť hlavy dospelého človeka je asi 3,6 kilogramu, hlava sa pozdĺž osi chrbtice môže otáčať o uhol asi 150°.

Podľa Platóna je hlava je sídlo rozumovej duše.

Iné projekty
------------

WikicitátyCommonsWikislovník
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Hlava (anatómia)**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hlava (anatómia)**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Hlava (anatómia)****

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Beverly Hills
Beverly Hills v roku 1993
Beverly Hills - ulica Rodeo Drive
**Beverly Hills** je mesto v západnej časti Los Angeles County (metropolitná oblasť Los Angeles). Beverly Hills spolu s mestom West Hollywood a dvoma štvrťami Los Angeles - Bel-Air a Holmby Hills patria do tzv. *Zlatého trojuholníka* (Golden Triangle), teda do jednej z najbohatších oblastí Kalifornie a takisto celých Spojených štátov.

Osobnosti, ktoré žijú v Beverly Hills
-------------------------------------

* Paris Hilton
* Tom Cruise a Katie Holmes
* Miley Cyrusová a Billy Ray Cyrus
* Vanessa Hudgens
* Chloë Grace Moretz
* Saul Hudson
* Dylan a Cole Sprouse
* Taylor Lautner
* Milla Jovovich a Paul W.S. Anderson
* Élodie Bouchez a Thomas Bangalter
* Logan Lerman

Partnerské mestá
----------------

* Francúzsko  Cannes, Francúzsko

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Beverly Hills**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna webstránka Beverly Hills

Súradnice: 34°04′23″S 118°23′58″Z﻿ / ﻿34,073056°S 118,399444°Z﻿ / 34.073056; -118.399444
**Symfónia č. 4, "To nezničiteľné", Op. 29** (dán. Det Uudslukkelige) je dielo dánskeho skladateľa Carla Nielsena.

Názov symfónie
--------------

Symfónia má prívlastok, ktorý je v angličitine prekladaný ako "*The Inextinguishable*". Tento výraz nie je šťastný, pretože jednak zle vystihuje zmysel pôvodného dánskeho výrazu *Det Uudslukkelige* a jednak sa zdá, že sa samoľúbo vzťahuje na samotné dielo. Význam tohto prívlastku je hlbší. Sám Carl Nielsen to vysvetlil v poznámkach k partitúre takto: 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| „ | Týmto titulom zamýšľal skladateľ jedným slovom naznačiť to, čo je schopná naplno vyjadriť samotná hudba: základnú vôľu žiť. Hudba je život a ako on je nezničiteľná. | "|
| – Carl Nielsen |

Túto nádhernú myšlienku skladby napísal Nielsen aj na titulný list partitúry ako vieru v nezničiteľnosť hudby a ľudského ducha, napriek ťažkým okolnostiam 1. svetovej vojny, počas ktorej dielo vzniklo.

Charakteristika symfónie
------------------------

Nielsen komponoval symfóniu v rokoch 1915 – 1916. Už krátko po dokončení, vo februári 1916 mala premiéru v Kodani. Zaznamenala veľký úspech a priniesla autorovi členstvo vo Švédskej akadémií i Berlínskej akadémií umenia. V symfónií sa zaiste prejavili agresia a brutalita 1. svetovej vojny. Preto ide o najdramatickejšiu Nielsenovu symfóniu. Zvláštnosťou sú dve sady tympanov, umiestnené v orchestri čo najďalej od seba. 

Dielo má štyri vety, ktoré sa hrajú bez prerušenia (*attaca*). Symfónia, podobne ako Symfónia d-mol od C. Francka využíva hudobné motto, ktoré tvorí ústredný motív skladby a objavuje sa v rôznych podobách vo všetkých štyroch vetách. Prvá veta *Allegro* začína prudko, *in medias res* a priamo uvádza poslucháča do pohnutej atmosféry. Spomínané motto v základnej podobe – majestátna hudobná myšlienka sa dostáva k slovu až omnoho neskôr. Druhá veta, *Poco allegretto* je relatívne krátka. Oproti nepokojnej prvej vete prináša uvoľnenie využívajúc prvky dánskej ľudovej melodiky. Je to akési intermezzo namiesto očakavaného adagia, ktoré zvyčajne označuje druhú vetu symfónií. To prichádza v tretej vete, *Poco Adagio quasi Andante*. V záverečnej vete *Con Anima – Allegro* sa objavuje akýsi súboj tympánov, ktorý posobí až agresívne a reflektuje okolnosti vzniku diela. Po ňom sa k slovu postupne dostáva zvýraznená nosná téma skladby z prvej vety – triumfálne uzatvára celú skladbu a vyjadruje víťazstvo hudby a života.

Symfónia je najčastejšie uvádzanou a nahrávanou Nielsenovou symfóniou. Hoci nepatrí k jadru svetovej symfonickej tvorby v repertoári sa sporadicky objavuje dodnes. Tak ako celému Nielsenovmu dielu sa jej okrem Dánska dostalo zaslúženej pozornosti najmä vo Veľkej Británii a v USA.
**Predmetné písmo** alebo **predmetové písmo** je písmo (resp. z iného pohľadu len predstupeň písma) tvorené nejakým fyzickým objektom alebo nejakými fyzickými objektami (a nie napr. obrázkami či písmenami). 

Prvým príkladom sú rováše či vrúbované palice rozšírené po celom svete. Sú to paličky alebo doštičky, na ktoré sa v podobe zárezov robili primitívne záznamy rozličného druhu (napr. sa počítali kravy či ovce, či vypité poháre). Niekedy sa používali aj ako platidlá (v stredovekom Anglicku), daňové doklady (napr. v Anglicku do 18. storočia) a podobne. Vo východnej Európe boli bežné do 19. storočia, známe boli aj v Číne.

Austrálski domorodci a ďalej kedysi napríklad ľudia v Nórsku, Švédsku aj starí Maďari používali aj tzv. spravodajské palice.

Ďalším príkladom je uzlové písmo. To je známe napr. zo západnej Afriky, ďalej z južnej Ameriky (tzv. kipu), zo starovekej Číny a zo Šalamúnových ostrovov.

V Severnej Amerike sa zas používali vampumy, šnúrky (resp. pásy zo šnúrok), na ktorých boli mušličky, pričom komunikačnú hodnotu malo sfarbenie mušličiek. Príslušníci afrického kmeňa Ewe zas priväzovali na špagát rozličné predmety a každý predmet vyvolával asociácie s nejakým príslovím. Jorubovia komunikovali pomocou mušlí; jedna mušľa znamenala nesympatiu a nezhody, dve mušle spolu znamenali priateľstvo a schôdzku. 

Známym príkladom je aj príbeh opisovaný historikom Herodotom: Skýtski náčelníci poslali perzskému kráľovi poslom vtáka, myš, žabu a päť šípov a dodali, že adresát musí sám prísť na význam tejto správy. Hádanku rozlúštil istý mudrc: Ak Peržania ako vtáky nevyletia k nebu, ak sa nezaryjú do zeme ako myši, alebo ak neodskáču do močiara ako žaby, pobijú ich šípy Skýtov a nevrátia sa domov.

Zdroje
------

* KRUPA, Viktor; GENZOR, Jozef. *Písma sveta*. 1. vyd. Bratislava : Obzor, 1989. 358 s. (Malá moderná encyklopédia.) ISBN 80-215-0011-5. S. 24 – 25.
* KÉKI, Béla. *5000 let písma*. Preklad Pavla Ziegová. 1. vyd. Praha : Mladá fronta, 1984. 148 s. (Malé encyklopedie; zv. 17.)
**Hlavina** je potok na Dolnom Považí, v severnej časti okresu Trnava. Je to pravostranný prítok Hornej Blavy, meria 2,8 km a je tokom V. rádu.

Prameň
------

Pramení v Malých Karpatoch, v podcelku Brezovské Karpaty, severne od kóty 471,8 m v lokalite Ľahký kameň, v nadmorskej výške približne 300 m n. m.

Opis toku
---------

Potok tečie prevažne východným smerom, v pramennej oblasti okrajom chráneného územia Ľahký kameň. Potom priberá pravostranný prítok prameniaci severne od kóty 405,5 m v lokalite Na Piešti a následne tečie na styku Dobrovodskej kotliny na ľavom a Malých Karpát na pravom brehu. Napokon sa stáča na severovýchod a juhovýchodne od obce Dobrá Voda (pri miestnej výrobnej prevádzke) ústi v nadmorskej výške cca 233 m n. m. do Hornej Blavy.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Hornej Blavy** |
| --- |
| *Horná Blava* → *Horný Dudváh* → *Váh* → *Dunaj* |
| Vodné toky | 
Dechtický kanál · 
Dubnícky potok · 
Dubovský potok · 
Hlavina · 
**Horná Blava** · 
Jaseňový potok · 
Kotlovina · 
Mariáš · 
Mníšsky jarok · 
Planinka · 
Radošovský potok · 
Suchý potok · 
Šlahorovský jarok · 
Vanigovský kanál · 
Vrbovec
 |
| Vodné plochy | 
Dechtické rybníky · 
Vodná nádrž Dolné Dubové
 |
| **N-bitové počítače** |
| --- |
| 4-bit | 8-bit | 16-bit | 32-bit | 64-bit | 128-bit |
| **N-bitové aplikácie** |
| 4-bit | 8-bit | 16-bit | 32-bit | 64-bit | 128-bit |
| **N-bitová veľkosť dát** |
| 4-bit | 8-bit | 16-bit | 32-bit | 64-bit | 128-bit |
| nibble | bajtoktet | word | dword | qword |  |
| Bajt (slabika) je v užšom pojatí najmenšia adresovateľná jednotka na danom systéme. Podobne slovo je rovnakej veľkosti ako register. Pozri aj bajt a word (dátový typ). |

V informatike, **4-bitový** je prídavné meno používané na popis celých čísel, alebo iných dátových jednotiek, ktoré sú najviac 4 bitov 1 široké, alebo na popis CPU architektúr založených na registroch, adresových zberniciach alebo dátových zberniciach takejto veľkosti.

Intel 4004

Prvý komerčne úspešný 4-bitový mikroprocesor
--------------------------------------------

Intel 4004 sa 15. novembra 1971 stal v USA prvým obchodne úspešným a dostupným jednočipovým mikroprocesorom. Intel 4004 mal 4-bitovú architektúru, bol postavený na Harvardskej architektúre (t. j. oddelená pamäť pre program a dáta) a zasadený v 16-pinovom puzdre sa 740 kHz hodinovým signálom.

4-bitový procesor a súčasnosť
-----------------------------

V dnešnej dobe máme šancu stretnúť sa so 4-bitovými procesormi napríklad v diaľkových ovládačoch od TV, Hi-Fi a videoprehrávačov, ďalej potom mikrovlnných rúrach, klávesniciach počítačov a kalkulačkách, pre ktoré boli pôvodne v 70. rokoch 20. storočia vytvorené.

Kódovanie
---------

Pomocou 4-bitového čísla sme schopní vytvoriť 16 rôznych hodnôt. Možno ich zakódovať do hodnôt nadobúdajúcich 0 do 15 pre desiatkovú sústavu, od 0000 do 1111 v binárnej sústave alebo od 0h po Fh v sústave hexadecimálnej, a to všetko pomocou 4 bitov.

| Binárne | osmičkovo | desiatkovo | hexadecimálne |
| --- | --- | --- | --- |
| 0000 | 0 | 0 | 0 |
| 0001 | 1 | 1 | 1 |
| 0010 | 2 | 2 | 2 |
| 0011 | 3 | 3 | 3 |
| 0100 | 4 | 4 | 4 |
| 0101 | 5 | 5 | 5 |
| 0110 | 6 | 6 | 6 |
| 0111 | 7 | 7 | 7 |
| 1000 | 10 | 8 | 8 |
| 1001 | 11 | 9 | 9 |
| 1010 | 12 | 10 | A |
| 1011 | 13 | 11 | B |
| 1100 | 14 | 12 | C |
| 1101 | 15 | 13 | D |
| 1110 | 16 | 14 | E |
| 1111 | 17 | 15 | F |

Zoznam 4-bitových procesorov
----------------------------

* Atmel MARC4
* Intel 4004
* Intel 4040
* Toshiba TLCS-47

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku 4bitový na českej Wikipédii.*
Galerie Vivienne
**Galerie Vivienne** je pasáž v Paríži v 2. obvode. Vstup do pasáže je cez domy č. 4 na *Rue des Petits-Champs*, č. 5 – 7 na *Rue de la Banque* a č. 6 na *Rue Vivienne*.

Od roku je 1974 chránená ako historická pamiatka.

Dejiny
------

Pasáž dal postaviť v roku 1823 predseda notárskej komory Marchoux podľa plánov architekta Françoise Jeana Delannoy. Ten ju vyzdobil novoklasicistickými oknami, mozaikami, obrazmi a sochami. Za veľkou galériou dlhou 42 m bola vybudovaná presklená rotunda. Pre verejnosť bola pasáž otvorená v roku 1826 pod názvom *Galerie Marchoux*, ale rýchlo získala meno *Vivienne* podľa susednej ulice. Pasáž bola až do doby druhého cisárstva významným obchodným miestom medzi Palais Royal, Burzou a Veľkými bulvármi. Potom ale galéria stratila svoje renomé v prospech obchodov okolo La Madeleine a na Avenue des Champs-Élysées a tiež prestavbou Paríža za prefekta Haussmanna.

Od 60. rokov 20. storočia sa pasáž postupne stala opäť veľmi aktívnou. Objavili sa tu obchody s módou a dekoráciami, konajú sa tu prehliadky haute couture. Obnovenie prestíže pre pasáž znamenal rok 1986, kedy sem presťahoval svoj obchod Jean-Paul Gaultier. Dnes sa tu nachádza mnoho obchodov prêt-à-porter a s dekoratívnymi predmetmi.

Referencie
----------

1. ↑   *Galerie Vivienne, anciennement appelée galerie Marchoux* [online]. Ministry of Culture, 2005-10-05. Dostupné online.
2. ↑  BLACKMORE, Ruth. *The Rough Guide to Paris*. London : Rough Guides, 2012. ISBN 1405386959. S. 71.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Galerie Vivienne**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky pasáže
* Záznam v evidencii historických pamiatok
* Ulica na stránkach mesta Paríža

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Galerie Vivienne na českej Wikipédii a Galerie Vivienne na anglickej Wikipédii.*
Španielska galeóna
**Galeóna** je typ plachetnice španielskeho pôvodu, ktorý sa používal v 16. a 17. storočí na vojenské a dopravné účely. Slúžila v námorných vojnách medzi Anglickom a Španielskom

Konštrukcia
-----------

Galeóna nevznikla z Galéry ale z portugalskej karaky, preto nemala veslá. Jej pôvod je španielsky, názov pochádza z arabčiny: arabské „chalion" znamená veľká loď. V tomto prípade väčšia než karaka, od ktorej sa líšila aj typickým malým ohnutým nosom. Nos bol zdobený rezbárskymi figúrami, tzv. galiónmi. Na čeleni bola stehová plachta alebo malá rahnová plachta. Loď niesla spočiatku štyri, neskôr tri sťažne, na ktorých boli rahnové plachty, iba na zadnom sťažni bola latinská plachta. Galeóna bola prvá loď, na ktorej sa hneď od jej vzniku začala používať aj košová plachta.

Využitie
--------

Galeóna sa prvotne používala na prepravu zlata, striebra a iných drahých tovarov z Ameriky. Taký náklad sa nemohol prepravovať bez zbraní, ktoré zaberali vzácny lodný priestor. A tak sa galeónove lode začali špecializovať na obchodné a vojenské účely.
Galeóny tvorili veľkú časť španielskej armády, ktorú Filip II. vystrojil proti Angličanom. Ale sedemnásť rokov po víťazstve v bitke pri Lepante (1571) však vyše 150 španielskych lodí s 2600 delami a s 30 000 mužmi utrpelo v tomto boji krutú porážku a definitívne prehralo v prieplave La Manche (1588) bitku o nadvládu nad svetovými morami. Príčinou ich porážky bolo zlé počasie, neskúsenosť veliteľa armády a tiež nevhodnosť galér a galeáz, ktoré v tejto bitke sekundovali španielskym galeónam.

Významné galeóny
----------------

Medzi najvýznamnejšie galeóny patria: 

* anglické – Sovereign of the Seas, Great Harry, Ark Royal, Mayflower a slávna Drakeová Golden Hind (Zlatá laň)
* francúzske – La Couronne, Grande Francois

Pozri aj
--------

Plachetnica

Referencie
----------

* Guláš, Štefan; Leščinský, Dušan: *Plachetnice všetkých čias*, Mladé Letá 1979

Iné projekty
------------

CommonsWikislovník
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Galeóna**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Galeóna****

| * z
* d
* u
Typy plachetníc |
| --- |
| 
* bark
* barkentína
* briga
* brigantína
* drakkar
* džunka
* East Indiaman
* feluka
* flauta
* fregata
* galeáza
* galeota
* galeóna
* galéra
* hulk
* jachta
* karaka
* karavela
* katamaran
* keč
* kliper
* koga
* korveta
* lorcha
* luger
* mtepe
* nef
* pinasa
* prao
* radová loď
* sampan
* šalupa
* šebeka
* škuner
* triéra

 |
Egyptská hlavica (Philae)
**Hlavica** je architektonické zakončenie hornej časti stĺpu, piliera, alebo pilastra. V reze je hlavica spravidla širšia než je prierez drieku stĺpa. Pôvodne slúžila na nadviazanie kladia, prípadne klenby a rebier na stĺp, neskôr sa stala prevažne dekoratívnym prvkom.

Dejiny
------

Jej podoba sa vyvíjala po stáročia a najstaršie hlavice, egyptské aj grécke, prezrádzajú pôvod z architektúry drevených stavieb. V kamennej architektúre spočíval na hlavici spoj dvoch susedných kvádrov, kladia.  

Výzdoba hlavíc charakterizuje rôzne obdobia a slohy. Z egyptského staviteľstva sú známe formy, kde základným ozdobným prvkom bol list, alebo kvet, a to parys, lotos, alebo palmeta, a figurálne hlavice v podobe hlavy bohyne Hathor.  

Z Prednej Ázie sú známe hlavice zoomorfné - prevažne levie a býčie hlavy.  

V klasickej rádovej architektúre bola hlavica charakteristická pre určitý rád - dórska, iónska, korintská, kompozitná a toskánska. Kompozitná hlavica je tvarovo najčlenitejšie, v ďalšom období dochádza k výraznému tvarovému zjednodušovaniu hlavíc; z doby románskej sú známe hlavice kalichové, ihlancové, kubické, košové, poštárové, ale aj figurálne. V gotike sa tvar hlavíc prispôsobuje gotickému tvarosloviu - napr. hlavica kružbová, opäť sa objavujú hlavice vegetabilné (listové), zoomorfné (fantazijné zvieratá) a antropomorfné (maskaron).

V neskorej gotike strácajú hlavice význam a z architektúry ustupujú. Nemiznú však definitívne, objavujú sa v čistej, alebo modifikovanej forme aj v nasledujúcich slohoch, väčšinou ako repliky antických rádov, avšak bohato zdobené, niekedy pozlátené a podobne. V renesancii a v baroku často na polostĺpoch a pilastroch, v klasicizme ako návrat ku starovekým vzorom.

Galéria
-------

* Dórska hlavica (Héfaistov chrám, Atény)Dórska hlavica (Héfaistov chrám, Atény)
* Iónska hlavica (Erechtheion, Atény)Iónska hlavica (Erechtheion, Atény)
* Korintská hlavica (Cisterna, Konštantinopol)Korintská hlavica (Cisterna, Konštantinopol)
* Románska hlavica (Vézelay, Francúzsko)Románska hlavica (Vézelay, Francúzsko)

* Románska figurálna hlavica (Milstatt, Rakúsko)Románska figurálna hlavica (Milstatt, Rakúsko)
* Gotická hlavica (Kláštor sv. Anežky, Praha)Gotická hlavica (Kláštor sv. Anežky, Praha)
* Renesančná hlavica (Palazzo Pazzi, Florencia)Renesančná hlavica (Palazzo Pazzi, Florencia)
* Rokoková hlavica (Donaualtheim, Nemecko)Rokoková hlavica (Donaualtheim, Nemecko)

Literatúra
----------

* B. Fletcher, *A history of architecture*. New York: Scribner 's 1948
* J. Herout, *Šlabikár návštevníkov pamiatok*. Praha 1978. Str 135
* *Ottův slovník naučný*, heslo Hlavica. Sv 11, str 348

Pozri aj
--------

* Abakus

Referencie
----------

1. ↑  B. Fletcher, *A history of architecture*, str. 23.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hlavica (architektúra)**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hlavice (architektura) na českej Wikipédii.*
**Arcibiskupstvo** je najvyšší duchovný a cirkevný územno-správny celok v rímskokatolíckej cirkvi.

Zahŕňa tiež úrad a sídlo arcibiskupa. Na Slovensku pôsobia v súčasnosti tri arcibiskupstvá (Bratislava, Trnava a Košice), z ktorých dve sú sídlami autonómnych cirkevných provincií. Pre Západnú provinciu je to bratislavský arcibiskup-metropolita (v rámci tejto provincie pôsobia ako sufragánne biskupstvá Trnavská arcidiecéza (arcibiskupstvo), Banskobystrická diecéza (biskupstvo), Nitrianska diecéza a Žilinská diecéza) a pre Východnú provinciu je to košický arcibiskup-metropolita (v rámci tejto provincie pôsobia ako sufragánne biskupstvá Rožňavská diecéza a Spišská diecéza).

Pozri aj
--------

* Arcibiskup
* Biskupstvo

Iné projekty
------------

Wikislovník
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Arcibiskupstvo****

Externé odkazy
--------------

* misál ostrihomského arcibiskupstva : *Missale Strigoniense*. Venezia: t.Lucas Giunta, 1507. 430 s. – dostupné v Digitálnej knižnici UKB
* rituál (obradná kniha) ostrihomského arcibiskupstva : *Rituale Strigoniense*. Tyrnaviae: Typis Acad. per Joan. Adam, Friedl, 1692. 340 s. – dostupné v Digitálnej knižnici UKB

Zdroje
------

* Slovenská terminologická databáza
**44. samostatná delostrelecká brigáda hajtmana Danyla Apostola** (ukrajinsky: 44-та окрема артилерійська бригада гетьмана Данила Апостола) je delostrelecká brigáda Ukrajinských ozbrojených síl so základňou v Ternopiľe. Nesie meno po hajtmanovi Danylovi Apostolovi. Brigáda bola sformovaná na počiatku ruskej agresie na jeseň 2014 roku.

História
--------

V roku 2012 na príkaz vtedajšieho prezidenta Ukrajiny Viktora Janukovyča bola rozpustená 11. delostrelecká brigáda, ktorá sídlila v Ternopiľe. Od vtedy apelovala rada Ternopiľskej oblasti ale aj jej obyvatelia na ukrajinskú vládu aby obnovila vojenskú jednotku v oblasti. To sa napokon stalo až po euromajdane v roku 2014, po ktorom bola 9. septembra vytvorená 44. samostatná delostrelecká brigáda. Neskôr v novembri už bola nasadená v bojoch na východe Ukrajiny.

30. septembra 2020 sa veliteľom 44. brigády stal Roman Dudčenko.

2. februára 2021 vrchný veliteľ ozbrojených síl Ukrajiny generálplukovník Ruslan Chomčak schválil nový znak brigády, ktorý jej prináleží doteraz.

 Americká húfnica M77 v akcii na Ukrajine (máj 2022).

Vybavenie
---------

Medzi vybavenie 44. brigády patria 100mm protitankové kanóny T-12, 152mm húfnica 2A36 Giacint-B, 152mm ťažná húfnica 2A65 Msta-B a americké húfnice M777.

Referencie
----------

1. ↑   *44 артилерійська бригада святкує першу річницю створення* [online]. Газета Місто, [cit. 2022-10-07]. Dostupné online. (po ukrajinsky)
2. ↑   *У тернопільській 44-й бригаді поміняли командира* [online]. Андрій Шинко, [cit. 2022-10-07]. Dostupné online. (po ukrajinsky)
3. ↑   *Затверджено емблему 44 окремої артилерійської бригади* [online]. Віталій Чемерис, [cit. 2022-10-07]. Dostupné online. (po ukrajinsky)