**Druhý vatikánsky koncil** bol XXI. všeobecný ekumenický koncil Katolíckej cirkvi, konaný v rokoch 1962 – 1965. Koncil, ktorý zvolal pápež Ján XXIII. začal program tzv. aggiornamenta, dal podnet k reforme rímskokatolíckej liturgie (o. i. umožnil pri bohoslužbách používať národný jazyk), obnove východných katolíckych cirkví a formuloval vzťah katolíckej cirkvi k iným kresťanských cirkvám a spoločenstvám a k nekresťanským náboženstvám.

Príprava
--------

25. januára 1959, tri mesiace od svojho zvolenia za pápeža, oznámil Ján XXIII. úmysel zvolať v najbližšom čase rímsku synodu a všeobecný koncil. Podľa informácií zverejnených po smrti Jána XXIII. pápež plánoval zvolať koncil nie do Vatikánu, ale do baziliky sv. Pavla v obvode Ostia a nazvať ho Prvým ostijským koncilom. Chcel tým zdôrazniť, že sa nestotožňuje s rozhodnutiami 1. vatikánskeho koncilu. Pápež napokon na nátlak Vatikánu od tohto zámeru ustúpil. Koncil zasadal v bazilike sv. Petra a bol pomenovaný Druhý vatikánsky.

Koncil sa pripravoval takmer tri roky. Za toto obdobie sa k jeho príprave i samotnému priebehu vyjadrilo vyše dvesto cirkevných predstaviteľov z celého sveta. Ich návrhy a názory tvorili niekoľko desiatok zväzkov. Na rokovanie koncilu bolo pripravených sedemdesiat dokumentov.

Otvorenie a prvé zasadanie
--------------------------

Koncil bol otvorený ráno 11. októbra 1962 slávnostnou svätou omšou v Bazilike sv. Petra. Na jeho otvorení sa zúčastnilo 85 kardinálov, 8 patriarchov, 533 arcibiskupov, 2131 biskupov, 12 opátov, 14 prelátov, 67 generálnych predstavených reholí a kongregácií a 13 predstaviteľov nekatolíckych cirkví. Okrem toho sa na otvorení koncilu zúčastnilo osemdesiatšesť oficiálnych delegácií z rozličných krajín a medzinárodných organizácií.

Pôvodne mal koncil trvať krátko. Ukázalo sa však, že problémov, ktoré treba vyriešiť, je príliš veľa a názory sa rozchádzali. Počas konania koncilu v júni 1963 pápež Ján XXIII. zomrel, jeho nástupca Pavol VI. sa rozhodol v koncile pokračovať. Zasadnutia trvali až do roku 1965.

K otázkam prerokúvaných na koncile patril aj problém vyostrovania medzinárodného napätia a výzva za všeobecný mier a odzbrojenie. Návrhy jednotlivých uznesení pripravovali špeciálne komisie a potom sa prerokúvali v pléne. Ako prvá sa prejednávala schéma *O posvätnej liturgii*.

Forma rímskokatolíckej liturgie sa nezmenila od roku 1570, keď ju schválil pápež Pius V. Schéma predložená koncilu navrhovala jej zjednodušenie, aby bohoslužby boli veriacim prístupnejšie a zrozumiteľnejšie. Prerokúvala sa tiež možnosť použitia iných liturgických jazykov ako latinčiny. Po búrlivých debatách bolo napokon hlasovaním rozhodnuté o možnosti použitia národných jazykov v bohoslužbách latinského obradu.

14. novembra koncil pristúpil k prerokúvaniu schémy *Dei Verbum* (O Božom slove). Rozdielne názory na túto otázku boli svojho času jednou z príčin cirkevného rozkolu kresťanského Západu. Protestantské cirkvi pokladajú za jediný prameň Božieho zjavenia Bibliu, kým katolíci aj tradíciu alebo interpretáciu a výklad biblie cirkevnými predstaviteľmi a pápežmi, ako aj závermi všeobecných koncilov. 

8. decembra 1962 sa rokovanie prvého zasadania skončilo. Prestávka bola určená do septembra 1963.

Druhé zasadanie
---------------

Druhé zasadanie koncilu sa začalo 29. septembra 1963. Otvoril ho nový pápež Pavol VI. ktorý na úvod predložil koncilu na riešenie štyri úlohy: preskúmať stav cirkevných vecí v celej ich rozmanitosti, reformovať a vnútorne obnoviť cirkev, pomáhať pri zjednocovaní kresťanov a začať komunikáciu s okolitým svetom (nekresťanským). Na druhom zasadaní, ktorého sa zúčastnilo 2500 cirkevných hodnostárov a množstvo vatikánskych úradníkov, bola zrušená prísaha zaväzujúca nič nevyzrádzať z diskusie na koncile. Počas druhého zasadania (trvalo do 4. decembra 1963) sa uskutočnilo štyridsaťtri zasadnutí a prerokúvalo sa na nich päť rozličných okruhov problémov (schém):

* odsúdenie komunizmu
* otázka tzv. zodpovednosti Židov za ukrižovanie Ježiša Krista
* *O cirkvi*
* o slobode svedomia - priznanie práva vyznávať akékoľvek náboženstvo alebo byť ateistom
* *O posvätnej liturgii* – povolenie pre Rímskokatolícku cirkev konať bohoslužby v národných jazykoch, všeobecné smernice pre reformu bohoslužieb latinského obradu, tak aby sa zjednodušili a skrátili. (Reforma formulára sv. omše a ďalších bohoslužieb vznikla až po koncile.) Odporúčanie dbať na umeleckú úroveň a funkčnosť architektúry, aby tak rímskokatolícke kostoly boli bez prebytočnej výzdoby.

Druhé zasadanie koncilu bolo ukončené 4. decembra 1963.

Tretie zasadanie
----------------

Tretie zasadanie, najkratšie zo všetkých zasadaní, bolo otvorené 14. septembra 1964 a trvalo do 21. novembra 1964. Na ňom bola schválená vieroučná konštitúcia *Lumen Gentium* (O cirkvi) a tri dekréty – o misijnej činnosti (*Ad Gentes*), o východných katolíckych cirkvách (*Orientalium Ecclesiarum*) a o ekumenizme (*Unitatis Redintegratio*). Najviac diskusií vyvolal dokument *O cirkvi*. Dokument definuje Katolícku cirkev ako spoločenstvo partikulárnych cirkví. Priniesol tiež zriadenie inštitúcií národných biskupských konferencií. Ich rozhodnutia musí schváliť Vatikán, prijímajú ich však samy s prihliadnutím na podmienky danej krajiny. Dekrét *Orientalium Ecclesiarum* vyzval východné katolícke cirkvi k dôslednému dodržiavaniu východných tradícií a očiste od latinizácie. O východných katolíkoch hovorí ako o partikulárnych cirkvách a nielen liturgických obradoch. Spolu s dekrétom *Unitatis Redintegratio* zdôrazňuje, že rôznorodosť tradícií (obradov) v cirkvi nie je na škodu jednote, ba naopak, je podmienkou skutočnej katolicity. Na vzniku a obsahu dekrétov *Orientalium Ecclesiarum* a *Unitatis Redintegratio* sa veľkou mierou podieľali biskupi melchitskej gréckokatolíckej cirkvi na čele s patriarchom Maximom IV.

Na treťom zasadaní bola vznesená požiadavka na utvorenie synody biskupov ako stáleho orgánu pri pápežovi, v ktorej by boli zastúpené všetky národné episkopáty. I keď táto otázka nebola zahrnutá do konštitúcie *O cirkvi*, Pavol VI. krátko po otvorení štvrtého zasadania koncilu oficiálne oznámil jej utvorenie.

Štvrté zasadanie
----------------

Konalo sa od 14. septembra do 7. decembra 1965. Zasadanie si dalo za cieľ doriešenie všetkých sporných otázok, ktoré rozdeľovali koncil na dva nepriateľské tábory. Štvrté zasadanie schválilo deklaráciu *Dignitatis Humanae* (O náboženskej slobode), ktorou cirkev uznáva princíp slobody svedomia a vierovyznania. 

Najviac diskusií vyvolala tzv. 13. schéma. Rokovalo sa o nej už na predchádzajúcich zasadaniach koncilu, viackrát sa prepracúvala v komisiách a konzultovalo sa o nej i s pápežom. V tomto dokumente, ktorý po schválení na koncile dostal názov *Gaudium et Spes* (O cirkvi v modernom svete) je vyjadrený názor cirkvi na najpálčivejšie problémy doby – zbrojenie, použitie jadrových zbraní – a za jednu z hlavných úloh ľudstva sa stanovuje zabezpečenie mieru na celom svete. V tomto duchu predniesol Pavol VI. i svoj prejav na zasadnutí OSN v New Yorku, kde bol začiatkom októbra 1965, v čase rokovania štvrtého zasadania koncilu.

V priebehu štvrtého zasadania Pavol VI. oznámil začatie proces kanonizácie Jána XXIII. a Pia XII.

Význam koncilu
--------------

Druhý vatikánsky koncil je na Západe považovaný za najvýznamnejší medzník v dejinách Katolíckej cirkvi od dôb konštantínovského obratu: prekonanie konštantínovského obdobia s jeho tesným spojením náboženstva a politiky, moci a cirkvi, zrieknutie sa protireformačne zúženého, tzv. tridentského vyznania viery, prechod k cirkvi zodpovedajúcej moderným požiadavkám a dobe.

Proces obnovy Katolíckej cirkvi, ktorý začal Ján XXIII. a koncil ho potvrdil, pokračoval aj po skončení koncilu. Išlo najmä o zmeny ovzdušia v cirkvi. Dôležitým aspektom obnovy bolo znovuobjavenie synodality v riadení cirkvi.

Na prácach na koncile sa zúčastňovali aj biskupi z komunistických krajín. Viacerí boli vo väzení, československá vláda však povolila vycestovať biskupom Františkovi Tomáškovi, Eduardovi Nécseyovi a Ambrózovi Lazíkovi. Aktívne sa na koncile zúčastňovali slovenskí exiloví biskupi Andrej Grutka, Pavol Hnilica a Michael Rusnak. Ako laický delegát sa na koncile zúčastnil aj slovenský gréckokatolík Štefan Boleslav Roman žijúci v Kanade. Ďalší Slovák, páter Michal Lacko, SJ bol konzultorom prípravnej komisie pre východné cirkvi. Jedným z najaktívnejších účastníkov bol Karol Wojtyła (budúci pápež Ján Pavol II.)

Jedným z najvýznamnejších aktov, ktorý vyplynul z rozhodnutia Druhého vatikánskeho koncilu, bola reorganizácia vatikánskej inštitúcie – *Kongregácie svätého ofícia*. V deň ukončenia koncilu, 7. decembra 1965, bol vydaný pápežský dekrét *Integra servanta*, ktorým sa premenovalo Sväté ofícium na *Kongregáciu pre náuku viery*. 14. júna 1966 bol zrušený index zakázaných kníh, čím sa fakticky zrušila cirkevná cenzúra.

Ďalším dôležitým dôsledkom bola prípravu nového Kódexu kánonov východných cirkví (CCEO), ktorá vychádzala z princípov obsiahnutých v koncilových dokumentoch.

Koncil vyjadroval optimizmus i ilúzie šesťdesiatych rokov. Nastolená nálada však neprežila rok 1968, kritický tak pre cirkev, ako aj pre svetskú spoločnosť, keď pápež Pavol VI. odmietol zrušiť cirkevný zákaz antikoncepcie a znovu ju odsúdil encyklikou *Humanae vitae*.

Dokumenty
---------

### Konštitúcie

* Dogmatická konštitúcia o Cirkvi – *Lumen Gentium* (Svetlo národov)
* Dogmatická konštitúcia o Božom zjavení – *Dei Verbum* (Božie Slovo)
* Konštitúcia o posvätnej liturgii – *Sacrosanctum Concilium* (Svätý koncil)
* Pastorálna konštitúcia o Cirkvi v súčasnom svete – *Gaudium et Spes* (Radosť a nádej)

### Dekréty

* Dekrét o obnove rehoľného života – *Perfectae caritatis* (Dokonalá láska)
* Dekrét o kňazskej formácii – *Optatam Totius* (Želaný stav)
* Dekrét o účinkovaní a živote kňazov – *Presbyterorum ordinis* (Kňazský stav)
* Dekrét o apoštoláte laikov – *Apostolicam Actuositatem* (Apoštolská činnosť)
* Dekrét o pastierskom úrade biskupov v Cirkvi – *Christus Dominus* (Kristus Pán)
* Dekrét o ekumenizme – *Unitatis Redintegratio* (Obnoviť jednotu)
* Dekrét o východných katolíckych cirkvách – *Orientalium Ecclesiarum* (Východné Cirkvi)
* Dekrét o misijnej činnosti Cirkvi – *Ad Gentes* (K národom)
* Dekrét o spoločenských komunikačných prostriedkoch – *Inter Mirifica* (Medzi podivuhodnými)

### Deklarácie

* Deklarácia o náboženskej slobode – *Dignitatis Humanae* (Dôstojnosť ľudskej osoby)
* Deklarácia o postoji Cirkvi k nekresťanským náboženstvám – *Nostra Aetate* (V našej dobe)
* Deklarácia o kresťanskej výchove – *Gravissimum Educationis* (Mimoriadny význam výchovy)

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  Andrej Škoviera: Druhý vatikánsky koncil a obnova východného dedičstva v Katolíckej cirkvi. In: Byzantinoslovaca VI. Ed. Martin Hurbanič – Vratislav Zervan. Bratislava: Byzantologický seminár Alexandra Avenaria pri Katedre všeobecných dejín FiF UK, 2017, s. 269-284. (ISBN 978-80-8127-201-1) (Dostupné online.)
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑

Zdroj
-----

* I. R. Grigulevič, *Pápeži 20. storočia*, Pravda, Bratislava, 1983

Externé odkazy
--------------

* Dokumenty II. vatikánskeho koncilu (po slovensky)
* Documents of the II Vatican Council (v rôznych jazykoch)

| * z
* d
* u
Prehľad ekumenických koncilov Katolíckej cirkvi |
| --- |
| 
* 1. nicejský
* 1. carihradský
* Efezský
* Chalcedónsky
* 2. carihradský
* 3. carihradský
* 2. nicejský
* 4. carihradský
* 1. lateránsky
* 2. lateránsky
* 3. lateránsky
* 4. lateránsky
* 1. lyonský
* 2. lyonský
* Viennský
* Kostnický
* Bazilejsko-ferrarsko-florentský
* 5. lateránsky
* Tridentský
* 1. vatikánsky
* 2. vatikánsky

 |