**Louise Lévêque de Vilmorin** publikujúca pod menom **Louise de Vilmorin** (\* 6. apríl 1902 Verrières-le-Buisson Francúzsko - † 26. december 1969 Paríž) bola francúzska spisovateľka a poetka.

Život
-----

Obec Antony - rodný dom Louise de Vilmorin
Narodila sa v rodinnom zámku vo Verrières-le-Buisson patriacemu dobre známej rodine Vilmorinovcov - botanikov a semenárov. Podľa prameňa na Wikimedia Commons sa narodila tesne vedľa v priľahlej obci Antony v rodinnom dome. 

V období medzi 15. až 17. rokom života sa liečila na tuberkulózu kostí, toto ochorenie spôsobilo jej celoživotné mierne krívanie. Inak krásna dievčina sa v roku 1923 zasnúbila so spisovateľom Antoine de Saint-Exupérym, ale vydala sa v roku 1925 za bohatého Američana Henry Leigh Hunta (1886–1972) a usídlila sa v USA. Rozviedla sa v 1938 v Las Vegas. Z tohoto manželstva vzišli tri dcéry Jessie, Alexandra a Éléna.

Kaštieľ Budmerice, v ktorom bývala Louise de Vilmorin od roku 1939 do 1942 a napísala tam román „Le Lit à colonnes."
Potom, ako sa rozviedla s Huntom, vydala sa v roku 1938 za grófa Pavla Pálffyho de Erdőd (1890–1968). Žila s ním v kaštieli Budmerice na Slovensku. Napísala tu román „Le Lit à colonnes" (Posteľ s baldachýnom). Kniha bola publikovaná v roku 1941. Manželstvo skončilo rozvodom v roku 1943 kvôli obojstrannej nevere. Roky s grófom Pálffym považovala Louise za najkrajšie vo svojom živote.

Zámok Vilmorinovcov, v ktorom sídlila Louise de Vilmorin od 1950
Na začiatku roku 1942 sa stala milenkou Pavla Eszterházyho de Galantha (1901 – 1964) a neskôr vyslanca Spojeného kráľovstva Duffa Coopera. Vzťah s Cooperom trval približne od 1943 do roku 1947, kedy tento ukončil misiu veľvyslanca vo Francúzsku. Cooper bol od roku 1942 na území Francúzska ako spojka medzi vládou Spojeného kráľovstva a francúzskym hnutím odporu. V roku 1944 mu bol udelený titul ambasádora. 

Od roku 1950, po dedičskom konaní, sa stala spolumajiteľkou zámku Vilmorinovcov a usídlila sa v ňom. Svoju životnú púť skončila pri André Malrauxovi, láske z ranej mladosti, v zámku vo Verrières-le-Buisson. Od roku 1950 v ňom držala salón a hostila prakticky celú umeleckú parížsku elitu. 

Prvý román „Sainte-Unefois" (Posvätný Jedenkrát) publikovala v roku 1934 s podporou André Malrauxa. Nasledovali diela „Fiançailles pour rire" (Zásnuby na smiech)(1939), „Julietta" (1951) a „Madame de..." (1951). Posledné menované dielo „Madame de" bolo najvýznamnejším románom z jej dielne a stalo sa v rámci francúzskej kultúry veľmi známym.

Vydala aj niekoľko zbierok poézie, z ktorých významnú odozvu mali „Le Sable du Sablier" (Piesok z presýpacích hodín) (1945) a „L'Alphabet des aveux" (Abeceda priznania) (1954). Jej fantázia sa prejavila v básnických figúrach, v ktorých sa vyžívala. Rada tvorila holorýmy - gramatický rým, (ktoré písala ako "olorime") a palindrómy. Týchto vytvorila veľké množstvo. 

Skladateľ Francis Poulenc ju kládol na rovnakú úroveň s Paulom Éluardom a Maxom Jacobom. Nachádzal v jej básňach „*druh citovej impertinencie, libertínstva a labužníctva, čo pokračovalo v melódii, ktorú som vyjadril veľmi mladý v les Biches s Marie Laurencin.*" Poulenc použil Vilmorinovej básne pre trinásť svojich piesňových opusov.

V roku 1955 jej bola udelená cena *Grand prix littéraire de Monaco (1955)*. 

V roku 1956 bola členkou poroty prehliadky filmov Medzinárodný filmový festival Cannes 1956. 

Vilmorin napísala scenáre a dialógy viacerých filmov - „Le Lit à colonnes", „Les Amants" (1957), „La Française et l'Amour" (1960) a zjavila sa ako herečka vo filmových kusoch „Amélie ou le Temps d'aimer" (1961) od Michela Dracha a „Teuf-teuf" (1963) od Georgesa Folgoasa.

Citát: „En amour, il ne s'agit pas d'aimer mais de préférer". (V láske nejde o ľúbenie ale o danie prednosti.)

Dielo
-----

### Romány

* *Sainte-Unefois* (1934)
* *La Fin des Villavide* (1937)
* *Le Lit à colonnes* (1941)
* *Le Retour d'Erica* (1948)
* *Julietta* (1951)
* *Madame de...* (1951)
* *Les Belles Amours* (1954)
* *Histoire d'aimer* (1955)
* *La Lettre dans un taxi* (1958)
* *Migraine* (1959)
* *Le Violon de Crémone* (1960)
* *L'Heure maliciôse* (1967)
* *Le Lutin sauvage* (1971) - posmrtne

### Poézia

* *Fiançailles pour rire* (1939)
* *Le Sable du sablier* (1945)
* *L'Alphabet des aveux* (1954), ilustrácie Jean Hugo
* *Carnets* (1970) - posmrtne
* *Poèmes* (1970), predhovor André Malraux - posmrtne
* *Solitude, ô mon éléphant* (1972) - posmrtne

### Eseje

* *Vision sur Kischka* (1966), spoluautori Robert Rey a Henri Gineste
* *Lolette* - o Lole Montèsovej
* *Mémoires de Coco* - o Coco Chanel

### Film

* *Une fée pas comme les autres* (1957) od Jean Tourane - scenár
* *Les Amants* (1957) od Louis Malle - dialógy
* *La Française et l'Amour* (1960), skeč „L'Adolescence od Jean Delannoy - scenár a dialógy
* *Le Petit Garçon de l'ascenseur* (1962) od Pierre Granier-Deferre - dialógy
* *Les esclaves existent toujours* (1964) od Maleno et Roberto Malenotti - dialógy
* *Une histoire immortelle* (1968) od Orson Welles - scenár

### Korešpondencia

Louise de Vilmorin udržiavala zaujímavé písomné kontakty, menovite s Jeanom Cocteauom a Dianou a Duffom Cooperovcami. Časť z nich sa uchováva v „Bibliothèque nationale de France" (oddelenie rukopisov, vo fondoch Porto-Riche a Valéry), v „Bibliothèque littéraire Jacques-Doucet", v „Bibliothèque historique de la Ville de Paris" (fonds Jean Cocteau) a v „Nadácii Bernarda Berensona" vo villa I Tatti vo Florencii.

Filmové adaptácie diel
----------------------

* *Le Lit à colonnes* , francúzsky film, réžia Roland Tual, herci Jean Marais a Fernand Ledoux
* *Madame de...* (1953), film, réžia Max Ophuls, herci Danielle Darrieuxová, Charles Boyer a Vittorio De Sica
* *Julietta* (1953), film od Marc Allégret, herec Jean Marais a Dany Robin
* *La Lettre dans un taxi* (1962), film od Louise de Vilmorin a François Chatel
* *Amélie ou le Temps d'aimer* (1961) od Michela Dracha, herci Louise de Vilmorin
* *Teuf-teuf* (1963) od Georgesa Folgoasa, herci Louise de Vilmorin

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Louise de Vilmorin**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Louise de Vilmorin na francúzskej Wikipédii.*

Referencie
----------

1. ↑  Životopis
2. ↑  MALITI-FRAŇOVÁ, Eva. *Maliti Franova, Eva: O príjemnych pocitoch. Pavol Pálffy a Louise de Vilmorin Príbeh rozpamätávania*. 1. vyd. Bratislava : Slovart, 2021. ISBN 9788055650487.
3. ↑  Časopis „Lire" - rozhovor so Sophie de Vilmorin
4. ↑  Citáty Louise de Vilmorin
5. ↑  Europeana - Vilmorin

Externé odkazy
--------------

* Životopis(po anglicky)
* Biografia - krátka Archivované 2011-11-24 na Wayback Machine(po francúzsky)
* Televízny medailón(po francúzsky)
* Gallica - Knihy od Vilmorin a o Vilmorin(po francúzsky)


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Literárny portálFrancúzsky portál |

Autoritné údaje: * BnF: 11928420x
* GND: 118804650
* ISNI: 0000 0003 6865 1320
* LCCN: n50014471
* NK ČR: jcu2015875339
* VIAF: 54155456
* WorldCat: lccn-n50014471