recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kuchynský stôl so stoličkami
**Stolový nábytok** alebo len **stôl** je druh nábytku. Je zhotovený zo širokej tabule (dosky) vodorovne spočívajúcej na podstavcoch, tzv. nohách (obyčajne štyroch), používaný pri práci, pri podávaní jedál, bohoslužbe (oltár) a pod. Poznáme veľa druhov stolov.

Konštrukcia
-----------

### Základné rozmery stolov

1x1 mm.

### Konštrukcia nosnej časti

Konštrukcia stola (1. stolová doska, 2. nosná časť stola)
U stolov rôzneho typu nosnú časť tvoria: nohy, nohy s lubmi, boky, skrinky, stolíky, konzoly. U stolov jedálenských sa ako nosná časť používajú nohy s lubmi. Spojenie nohy s lubom môže byť nerozoberateľné (na čap a dlab a na kolíky) alebo rozoberateľné (napr. skrutky).

Nohy a luby sa väčšinou vyrábajú z masívneho dreva ale aj kovu. Tvar nôh môže byť štvorcový, obdĺžnikový, troj-, šesť-, osem-, uholníkový atď. Tvar lubov je väčšinou štvorcový, obdĺžnikový alebo kruhový prierez.

### Spôsoby zväčšovania stolovej dosky

Stolová doska sa dá zväčšiť rôznymi spôsobmi. Sú to napr.:

* stoly s prídavnými stolovými doskami na hranách nepohyblivej stolovej dosky
* stoly s prídavnými stolovými doskami na hranách pohyblivej stolovej dosky
* stoly s rozdelenou základnou stolovou doskou a prídavnými stolovými doskami v strede medzi nimi
* stoly s preklápacou prídavnou stolovou doskou

Stoly spoločenské, písacie
--------------------------

Písací stôl
Spoločenské stoly predstavujú skupinu stolového nábytku, ktoré môžu byť rôznych tvarov, rôznej konštrukcie a z rôznych materiálov. Konštrukcia týchto stolov je podobná ako stolov jedálenských pričom nároky na pevnosť sú tu nižšie. Väčšie rozdiely sú vo voľbe materiálov na stolovú dosku.

Písacie stoly - v súčasnosti prevláda výroba písacích stolov z veľkoplošných materiálov s demontovateľnou konštrukciou. Písacie stoly sú väčšinou doplnené závesnými zásuvkami alebo pojazdnými kontajnermi.

Galéria rôznych druhov volov
----------------------------

* Erik Brosh.Erik Brosh.
* Artemii Dotsenko.Artemii Dotsenko.
* Hnedy stol.Hnedy stol.
* Zeleny stol.Zeleny stol.
* L stol.L stol.
* Bledohnedy stol.Bledohnedy stol.
* Lavickovy stol.Lavickovy stol.
* Skaredy stol.Skaredy stol.

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Stolový nábytok**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Stolový nábytok**
Príklad Paretovej analýzy:   

Modré stĺpce predstavujú rôzne príčiny (Zápcha – *Traffic*, Opatera detí – *Child care*...) a sú zoradené zľava doprava od najpočetnejšie po najmenej sa vyskytujúce. Ľavá os ukazuje frekvenciu výskytu jednotlivých príčin. Oranžová krivka (niekedy označovaná ako Lorenzova krivka) predstavuje kumulovaný súčet výskytov jednotlivých príčin. Pravá os ukazuje pravdepodobnosť, kumulovaný súčet z hodnoty 0% postupne nadobúda hodnotu 100%. Zhodnotenie výsledného grafu záleží na divákovi - možno napríklad vyhlásiť, že posledné tri príčiny je možné zanedbať, lebo sa vyskytujú len v približne 20% prípadov.
**Paretov princíp** možno v rôznych odvetviach ľudskej činnosti (napr. ekonomika, kvalita výroby) formulovať tak, že 80% dôsledkov (napr. zisk alebo počet nepodarkov) pramení z 20% príčin (napr. produkty alebo celková výroba).

V praxi potom býva snahou odhaliť ono malé spektrum príčin, ktoré tak významne ovplyvňuje celkový výsledok. Tento proces hľadania sa nazýva **Paretova analýza**.

Pozri aj
--------

* Paretovo optimum

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Paretov princíp**

Externé odkazy
--------------

* Paretova analýza Archivované 2012-05-11 na Wayback Machine (po česky)
* Paretova metóda v Exceli Archivované 2010-11-26 na Wayback Machine (po česky)
**Skewesove čísla** sú v teórii čísel prirodzených čísel. Po prvýkrát ich použil juhoafrický matematik Stanley Skewes. Obe Skewesove čísla boli v dobe svojho vynájdenia najmenšími známymi hornými odhadmi pre riešenie dvoch súvisiacich problémov teórie čísel.

Prvé Skewesovo číslo býva často nazývané iba **Skewesovo číslo**.

Hodnota prvého Skewesovho čísla je *e**e**e*79 s približnou hodnotou 

10108,85 × 1033, hodnota druhého Skewesovho čísla je 101010963.

História vzniku
---------------

Skewesova čísla vznikli ako horné odhady pre riešenie nasledujúceho problému:

Nech π(*x*) značí počet prvočísiel menších než *x* a *Li*(*x*) logaritmický integrál, tj. hodnotu {\displaystyle \int \_{2}^{x}{\frac {\mathrm {d} t}{\ln t}}}. Napríklad z vety o prvočíslach plynie asymptotický vzťah {\displaystyle \,\pi (x)\sim {\hbox{Li}}(x)} (tj. {\displaystyle \lim \_{x\rightarrow \infty }{\frac {\pi (x)}{{\hbox{Li}}(x)}}=1}), ktorý zhruba vraví, že „hodnoty funkcií π a *Li* sú pre veľké argumenty *x* približne rovnaké". Prirodzenou otázkou preto je, ktorá z týchto funkcií je väčšia?

Pre malé prirodzené čísla *x* prevažuje funkcia *Li*, ako možno ľahko spočítať. Skewesov učiteľ John Edensor Littlewood dokázal v roku 1914, že tomu tak nie je pre všetky čísla – existuje *n* prirozené také, že π(*n*)>*Li*(*n*), a teda nejmenšie také *n* (Littlewood dokázal dokonca viac – funkcia (π - *Li*)(*x*) mení v obore prirodzených čísel znamienko nekonečnekrát). Problémom Littlewoodovho dôkazu bolo, že bol „neefektívny", nebolo z neho možné určiť (ani približne) hodnotu *n*.

Stanley Skewes vymyslel prvý efektívny dôkaz v roku 1933. Dokázal, že za předpokladu Riemannovej hypotézy je nejmenšie *n*, pre ktoré π(*n*)>*Li*(*n*), menšie než {\displaystyle \mathrm {e} ^{\mathrm {e} ^{\mathrm {e} ^{79}}}} (približne {\displaystyle 10^{10^{8,85\times 10^{33}}}}). Tento horný odhad dostal názov Skewesovo číslo (neskôr premenované na prvé Skewesovo číslo).

V roku 1955 Skewes dokázal vynechať predpoklad Riemannovej hypotézy, v takom prípade bol schopný odhadnúť veľkosť *n* hodnotou {\displaystyle 10^{10^{10^{1000}}}} nazvanou druhé Skewesovo číslo.

Referencie
----------

1. ↑  J. E. Littlewood. „Sur la distribution des nombres premiers", *Comptes Rendus* 158 (1914), pp. 1869-1872
2. ↑  S. Skewes. „On the difference π(*x*) − Li(*x*)", *Journal of the London Mathematical Society* 8 (1933), pp. 277-283.
3. ↑  S. Skewes. „On the difference π(*x*) − Li(*x*) (II)", *Proceedings of the London Mathematical Society* 5 (1955), pp. 48-70.

Pozri aj
--------

* Googol
**Imrich Matej Korauš** (\* 16. november 1835, Valča – † 27. október 1918, Kláštor pod Znievom) bol slovenský vojenský lekár a pedagóg. Podieľal sa na likvidácii cholerovej epidémie, ktorá v roku 1873 vypukla v Turci. Vyučoval matematiku, chémiu a telesnú výchovu na Gymnáziu v Kláštore pod Znievom.

Životopis
---------

Narodil sa v turčianskej obci Valča do rodiny roľníka Mateja Korauša a jeho ženy Kataríny rod. Fillovej. Študoval v Martine, Kremnici, Banskej Štiavnici na Baníckej a lesníckej akadémii, vo Váci a neskôr medicínu na Inštitúte pre výchovu vojenských lekárov vo Viedni. Od roku 1861 pôsobil ako vojenský lekár v Sedmohradsku a v roku 1871 nastúpil ako učiteľ matematiky, chémie a telesnej výchovy na Gymnáziu v Kláštore pod Znievom. Svojimi vedomosťami a vedeckým prístup výrazne pomohol pri boji s turčianskou epidémiou cholery v roku 1873 .

Podieľal sa na slovenskej kultúre a vede svojej doby, bol v aktívnom kontakte s inými národovcami, ako boli Andrej Kmeť, Pavol Mudroň, či Richard Osvald. Prispieval do slovenských periodík, menovite do Národného hlásnika, Národných novín, Časopisu a Sborníka MSS, Slovenského letopisu, Slovenských novín, Orla, Tábora, Zory, či Kalendára Svätovojtešského.

Referencie
----------

1. 1 2 3  *Imrich Korauš* v osobnostiach obce Valča. Dostupné online
2. ↑  LUČAN, Ján. *Pripomenuli si významného rodáka* [online]. Katolícke noviny, 20. 11. 2018, [cit. 2023-10-27]. Dostupné online.
3. ↑  LUČAN, Ján. *Liečil cholerovú epidémiu v Turci* [online]. Martin: Matica slovenská, 2. 6. 2020, [cit. 2023-10-27]. Dostupné online.

Autoritné údaje:
Súradnice: 49°04′57″S 19°16′47″V﻿ / ﻿49,08250°S 19,27972°V﻿ / 49.08250; 19.27972

**Univerzitná knižnica Katolíckej univerzity v Ružomberku** je akademická knižnica Katolíckej univerzity v Ružomberku, ktorá bola slávnostne otvorená pre verejnosť 25. septembra 2013. Projekt realizoval bývalý rektor Katolíckej univerzity v Ružomberku prof. Tadeusz Zasępa, PhD. a celý projekt výstavby koordinoval bývalý prvý prorektor prof. Peter Olekšák, PhD. Knižnica má kapacitu 310-tisíc kníh vo voľnom výbere a až 470-tisíc zväzkov v archíve. Svoju osobnú knižnicu venoval historik Milan S. Ďurica (vyše 30 tisíc zväzkov) a rektor Zasępa (vyše 70 tisíc zväzkov). Súčasťou knižnice sú aj školiace, konferenčné, prednáškové a administratívne priestory. Okrem akademickej obci KU je otvorená aj širokej verejnosti.

Postup a priebeh výstavby
-------------------------

O výstavbe novej univerzitnej knižnice sa v akademických kruhoch v Ružomberku diskutovalo dlhé obdobie, prakticky od vzniku samotnej univerzity v roku 2000. Myšlienku v sebe nosil najmä prvý dekan Filozofickej fakulty doc. PhDr. Imrich Vaško, CSc. ktorý dal vypracovať urbanistickú a architektonickú súťaž už v roku 2006. Najlepší návrh vypracoval A-Atelier a jeho výherná štúdia sa napokon úspešne realizovala. V textovej časti sa uvádzajú niektoré návrhy autorov: *"Univerzitná knižnica je situovaná v blízkosti Filozofickej fakulty s priamym prepojením na ňu v úrovni 4. NP. Hmota knižnice zároveň pohľadovo a prevádzkovo uzatvára nástupnú časť do areálu KU. ... Knižnica je po konštrukčnej stránke navrhnutá ako železo-betónový monolitický skelet s výplňovými murivami, resp. s predsadenými konštrukciami zasklených stien."*

Autormi projektu knižnice sú architekti Ján Potoma, Stanislav Šutvaj v spolupráci s Matúšom Bišťanom. Celú výstavbu mal na starosti prof. Peter Olekšák, PhD. Vo verejnom obstarávaní na staviteľa vyhrala spoločnosť Swietelsky-Slovakia, ktorá stavbu aj realizovala. Knižnica sa rozprestiera na zastavanej ploche 2 066,74 m².

Referencie
----------

1. 1 2 3 4   *O projekte* [online]. Ružomberok: Katolícka univerzita v Ružomberku, [cit. 2015-04-16]. Dostupné online. Archivované 2016-04-01 z originálu.
2. ↑   *OBRAZOVÝ MATERIÁL A-ATELIÉRU* [online]. [Cit. 2023-09-23]. Dostupné online. Archivované 2015-04-16 z originálu.
3. ↑   *TEXTOVÁ ČASŤ A-ATELIÉRU* [online]. [Cit. 2023-09-23]. Dostupné online. Archivované 2015-04-16 z originálu.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka knižnice
* Správa Katolíckej univerzity v Ružomberku o otvorení novej knižnice
* Univerzitná knižnica (publikácia)
* Webová stránka prof. Petra Olekšáka, PhD. - časť o knižnici[nefunkčný odkaz]

Súradnice: 49°04′57″S 19°16′47″V﻿ / ﻿49,082514°S 19,279705°V﻿ / 49.082514; 19.279705
**KONŠTANTÍN A METOD**

Konštantín a Metod boli misionári a bratia, ktorý pochádzali z mesta Solún (dnešné grécke mesto Thessaloniki).

Žili v 9. storočí.

Knieža Rastislav požiadal Michala III. (z Byzantskej ríše) o misionárov → 863 vyslal misiu vedenú solúnskymi bratmi Konštantínom a Metodom.

Chcel dokončiť kristianizáciu Veľkej Moravy, aby sa zbavil franskej nadvlády, potreboval samostatnú cirkevnú organizáciu.

Konštantín a Metod priniesli prvé písmo Slovanov – hlaholiku → základy slovanského písomníctva.

Konštantín a Metod na Veľkej Morave založili učilište na výchovu kňazov → šírili kresťanstvo, kultúru, vzdelanie, písomníctvo a zákony.

867 – dišputa s trojjazyčníkmi (hebrejčina, latinčina a gréčtina), Konštantín ich názory vyvrátil.

Pápež Hadrián II. schválil sloviensky jazyk ako bohoslužobný.

  

**KONŠTANTÍN**

827 – 869 

Nazývaný aj Konštantín Filozof. 

Bol mladší z bratov. 

Pred príchodom na Veľkú Moravu zostavil prvé slovanské písmo, ktoré nazval hlaholika (z písmen malej gréckej abecedy). 

Z poverenia cisára sa zúčastnil na viacerých diplomatických misiách. 

Okrem bohoslužobných textov je autorom básne Proglas či Chersonskej legendy. 

O jeho živote rozpráva najvýznamnejšia literárna pamiatka Život Konštantína. 

Koncom roka 868 v Ríme ochorel. V predtuche skorej smrti vstúpil do kláštora a prijal rehoľné meno Cyril. 

V kláštore roku 869 aj zomrel. Pred smrťou požiadal Metoda, aby pokračoval v začatom diele na Veľkej Morave. 

**METOD**

815 – 885

Bol najvyšší predstaviteľ veľkomoravskej cirkvi, arcibiskup moravsko-panónskej cirkevnej provincie.

Bol starším z oboch bratov, po Konštantínovej smrti ho pápež Hadrián II. vysvätil najskôr za biskupa, neskôr za arcibiskupa a pápežského vyslanca pre krajiny ovládané Rastislavom, Svätoplukom a Koceľom.

Život mu strpčoval nitriansky biskup Wiching, ktorý spochybňoval jeho činnosť. 

Je autorom veľkomoravského zákonníka a kázne Napomenutie vladárom.

Pri ceste z Ríma na Veľkú Moravu ho v Panónii zajali Frankovia a viac ako dva roky väznili.

Zomrel v roku 885 na Morave obklopený svojimi žiakmi. Pochovali ho s veľkou pietou v katedrálnom chráme v centre Veľkej Moravy. 

Pred smrťou si vyhliadol za svojho nástupcu kňaza domáceho pôvodu Gorazda.

  

**PO SMRTI KONŠTANTÍNA A METODA**

Po Metodovej smrti bola slovanská bohoslužba zakázaná.

Metodových žiakov z krajiny vyhnali. Tí našli útočisko na Balkáne a pokračovali vo svojej činnosti – upravili hlaholské písmo na cyriliku (dnešnú azbuku), z písmen veľkej gréckej abecedy. 

Ich zásluhou sa rozšírilo používanie slovanského liturgického jazyka u južných a východných Slovanov. Na Veľkej Morave sa znova presadila latinská bohoslužba.

Obaja bratia boli neskôr vyhlásení za svätých.

  

**ZDROJE**

PowerPoint

Dejepis 7.ročník

Pamäť

Zošit z dejepisu 7.ročník

Učebnica dejepisu 7.ročník
**Planinka** je potok na Dolnom Považí, v severnej časti okresu Trnava. Je to pravostranný prítok Hornej Blavy, meria 2,6 km a je tokom V. rádu.

Prameň
------

Pramení v Malých Karpatoch, v podcelku Brezovské Karpaty, v lokalite Obora, východne od kóty 405,5 m v nadmorskej výške približne 310 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie sprvu na krátkom úseku na východ, potom sa stáča juhovýchodným smerom, preteká popri osade Planinka na pravom brehu, stáča na severovýchod a sprava priberá krátky prítok z juhozápadného svahu Lažtekov (334,0 m n. m.). Napokon sa esovito stáča, k ústiu pokračuje severovýchodným smerom a severozápadne od osady Dolná Skalová (na území obce Dobrá Voda, juhojuhovýchodne od nej) sa v nadmorskej výške cca 216 m n. m. vlieva do Hornej Blavy.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Hornej Blavy** |
| --- |
| *Horná Blava* → *Horný Dudváh* → *Váh* → *Dunaj* |
| Vodné toky | 
Dechtický kanál · 
Dubnícky potok · 
Dubovský potok · 
Hlavina · 
**Horná Blava** · 
Jaseňový potok · 
Kotlovina · 
Mariáš · 
Mníšsky jarok · 
Planinka · 
Radošovský potok · 
Suchý potok · 
Šlahorovský jarok · 
Vanigovský kanál · 
Vrbovec
 |
| Vodné plochy | 
Dechtické rybníky · 
Vodná nádrž Dolné Dubové
 |
Mgr. art. **Štefan Martinovič** (\* 25. augusta 1982, Zlaté Moravce) je slovenský herec, dabér a komik.

Životopis
---------

Narodil sa v Zlatých Moravciach.

Odmalička sa venoval herectvu v ochotníckom súbore Petra Kereša. Študoval na Súkromnom konzervatóriu Dezidera Kardoša v Topoľčanoch po ktorom začal študovať herectvo na Vysokej škole múzických umení v Bratislave. 

Keď mal 12 rokov, prvýkrát si zahral v poľskom seriáli *Jest jak jest* v troch epizódach. Neskôr si v roku 2006 zahral v študentskom filme Ábelov čierny pes, ktorý režírovala Mariana Čengel Solčanská. V súčasnosti pôsobí ako herec v divadle La Komika, účinkuje vo viacerých filmoch a seriáloch a vo voľnom čase sa venuje dabérstvu a sociálnych sieťam.

Referencie
----------

1. ↑  WWW.POTESIL.COM, Teodorik Menšl / wwww teodorik com | Tomáš Potěšil /. *Štefan Martinovič* [online]. ACTORSMAP, [cit. 2022-08-31]. Dostupné online.
2. ↑   *Štefan Martinovič* [online]. csfd.sk, [cit. 2022-08-31]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Štefan Martinovič v Česko-Slovenskej filmovej databáze
* Štefan Martinovič vo Filmovej databáze
Súradnice: 23°42′00″J 133°52′12″V﻿ / ﻿23,70000°J 133,87000°V﻿ / -23.70000; 133.87000

**Alice Springs** je mesto v austrálskom Severnom teritóriu v Macdonnellových vrchoch. Je obklopené púšťou a bolo založené ako stanica pre pozemnú telegrafickú linku v 70. rokoch 19. storočia.

História
--------

Príslušníci miestneho domorodého kmeňa Arrente osídlili oblasť v okolí mesta Alice Springs už pred 30 000 rokmi a toto miesto nazývali *Mparntwe*. Založenie mesta sa dá odvodiť od založenia telegrafnej stanice *Stuart* ktorá bola pomenovaná po výskumníkovi, ktorého výprava tadiaľto prešla ako prvá belošská expedícia v roku 1861. Stanica tu bola postavená z dôvodu, že vtedajšia technika vyžadovala, aby bola telegrafická správa vždy po úseku určitej diaľky znova preposlaná. Telegrafná linka bola dokončená v roku 1872. Samotné mesto vzniklo po objavení zlata asi 100 km od stanice *Stuart*. V 30. rokoch 20. storočia bolo mesto premenované na Alice Springs.

Doprava
-------

Okrem leteckých liniek spája mesto so svetom Stuartová diaľnica, ktorá vedie z juhu z Adelaide na sever do Darwinu. Nedávno bola dokončená transkontinentálna železnica, ktorá vedie po tej istej trase. Táto železnica sa nazýva Ghan, a to podľa skomoleniny, ktorou boli nazývané karavány tiav, ktoré predtým zaisťovali spojenie s mestom Adelaide (*Ghan* - *Afghan cameleers*). Veľká časť týchto tiav bola po dokončení telegrafnej linky pre nadbytočnosť vypustená do divočiny, kde zdiveli a dodnes sa tu hojne vyskytujú. Austrália sa tým dokonca stala jedinou lokalitou, kde sa tento druh tiav vyskytuje vo voľnej prírode.

Podnebie
--------

V meste je teplá a suchá kontinentálna klíma. V lete teploty cez deň vystupujú bežne cez +40 °C, počas zimných nocí klesajú k 5 °C. Občas sa po ráne vyskytuje inovať. Zrážky sú minimálne, ročný priemer je 279 mm. Občas však dochádza k extrémom, napr. v roku 2001 napršalo 741 mm. Dažde obvykle prichádzajú vo forme prudkých búrok.

Obyvateľstvo
------------

Obyvateľstvo mesta pozostáva zo zmesi európskych potomkov, ázijských prisťahovalcov a pôvodných obyvateľov.

Turistika
---------

Väčšina turistov prichádza do Alice Springs kvôli návšteve neďalekého monolitu Uluru. V meste je botanická záhrada, kde možno vidieť miestnu flóru.

Pamiatky
--------

* pamätník ANZAC z roku 1934 stojí na vrchu Anzac Hill
* múzeum skamenelín (*Museum of Central Australia*)
* múzeum venované pamiatke Johna Flynna zakladateľa Kráľovskej lekárskej služby v *Adelaide House* prvej nemocnici v Alice Springs

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Alice Springs**

Externé odkazy
--------------

* Článok o histórii aj súčasnosti mesta (*česky*)
Análny sex v pozícii a-tergo
**Análny pohlavný styk** alebo **análny sex** je sexuálna aktivita, pri ktorej sa análny otvor stimuluje pomocou stoporeného penisu, erotických pomôcok, alebo iných častí ľudského tela. Pretože konečník na rozdiel od vagíny nie je vlhký, sa análny sex praktizuje obzvlášť opatrne, používa sa pri ňom lubrikačný gél a/alebo masť proti bolesti (umŕtvovacia masť). Pasívne osoby pred análnym sexom vykonávajú stolicu alebo si obsah konečníka vyprázdňujú (špeciálnym) klystírom. Rozkoš z análneho sexu pramení z veľkého množstva nervových zakončení v oblasti análneho otvoru.

Análny sex vykonávajú heterosexuáli a homosexuáli. Análny sex prináša sexuálne uspokojenie obom stranám. Pre aktívneho partnera predstavuje tesnejší, užší a potenciálne pružnejší análny otvor intenzívnejšiu stimuláciu ako pri vaginálnom styku. U žien sú dodatočné príjemné pocity spôsobené tým, že konečník a pošva tesne susedia čím pošva popri nervových zakončeniach análneho otvoru tiež stimulovaná. Pri homosexuálnych pároch, pasívny, teda análne stimulovaný muž, popri penetrácii citlivých nervových zakončení análneho otvoru dodatočne prežíva uspokojenie vďaka stimulácii prostaty. Lesbické páry análny sex praktizujú pomocou jednostranných alebo obojstranných sexuálnych pomôcok.

Ako *aktívna* sa pri análnom sexe označuje tá osoba, ktorá penis zavádza (inzertívny análny styk), ako *pasívna*, alebo anoreceptívna, tá osoba, pri ktorej sa penis zavádza (receptívny pohlavný styk).

Pohľad na análny sex
--------------------

Podľa literatúry nebol análny sex v starovekých kultúrach považovaný za nič neobvyklé. Po nástupe kresťanstva sa sex všeobecne stal tabu, ktoré pretrváva dodnes. Táto sexuálna aktivita je často považovaná za nečistú a neprirodzenú.

V niektorých afrických kultúrach je poloha považovaná za dovolenú i pred svadbou, pretože pri nej žena zostáva pannou, čo umožňuje jej predaj či vydaj. Takéto spoločenstvá majú pre takýto sex dovolenú hranicu rovnakú ako pre svadbu (12 rokov).

Podľa katolíckej cirkvi je tento styk v manželstve považovaný za nemravný, pretože po ňom žena nemôže otehotnieť.

V starovekom Egypte bol homosexuálny análny styk považovaný za normálny a všetko naznačuje, že v najstarších dobách panovník dokazoval svoju mužnosť tým, že znásilnil porazeného protivníka. Tento zvyk sa odrazil napr. v bájach, kde v spore medzi bohom Hórom a Sutechom Sutech Hóra niekoľkokrát znásilní a egyptskí bohovia sa nad tým nepozastavia. Podľa prameňov, ktoré hovoria o tejto téme, neexistuje žiadny dôvod sa domnievať, že starovek poznal tento spôsob sexuality len medzi dvoma mužmi.

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Analverkehr na nemeckej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Análny pohlavný styk**
**Hotellingovo rozdelenie** (iné názvy: **Hotellingovo pravdepodobnostné rozdelenie, Hotellingovo rozdelenie pravdepodobnosti, Hotellingovo {\displaystyle T^{2}}-rozdelenie, Hotellingovo rozdelenie {\displaystyle T^{2}}, Hotellingovo rozdelenie T, Hotellingovo {\displaystyle T^{2}}, Hotellingovo T, Hotellingovo zovšeobecnené Studentovo rozdelenie**) je v teórii pravdepodobnosti a matematickej štatistike viacrozmerné rozdelenie pravdepodobnosti. Hottelingovo rozdelenie je zovšeobecnením Studentovho t-rozdelenia pre {\displaystyle p}-rozmerný priestor. 

Hotellingovo {\displaystyle T^{2}} rozdelenie má v matematickej štatistike významné postavenie a využitie. Najčastejšie sa používa pri testovaní štatistických hypotéz, vo viacrozmerných štatistických analýzach. Rozdelenie je pomenované podľa matematikovi Haroldovi Hotellingovi.

Definícia
---------

Majme štvorcovú regulárnu maticu **A** {\displaystyle p}-teho stupňa a {\displaystyle p}-rozmerný vektor **b**. Nech má táto matica {\displaystyle p}-rozmerné Wishartovo rozdelenie s {\displaystyle m} stupňami voľnosti, teda: {\displaystyle {\mathbf {A} }\sim W\_{p}({\mathbf {I} },m)} a daný vektor nech má p-rozmerné normálne rozdelenie, teda: {\displaystyle {\mathbf {b} }\sim N\_{p}({\mathbf {0} },{\mathbf {I} })}. Potom premenná {\displaystyle \alpha } definovaná vzťahom:

{\displaystyle \alpha =m{\mathbf {b} ^{\prime }}{\mathbf {A} }^{-1}{\mathbf {b} }}

má Hotellingovo {\displaystyle T^{2}} rozdelenie s parametrami {\displaystyle p} a {\displaystyle m}.

Označenie:

* {\displaystyle \operatorname {\alpha } \sim T^{2}(p,m)}

Ďalšie vzťahy
-------------

Majme matice **A** a **B**, pričom **A** má {\displaystyle p}-rozmerné normálne rozdelenie s parametrami {\displaystyle {\mathbf {\mu } }} a {\displaystyle {\mathbf {\Sigma } }} a **B** nech má {\displaystyle p}-rozmerné Wishartovo rozdelenie s parametrom {\displaystyle {\mathbf {\Sigma } }} a {\displaystyle m} stupňami voľnosti, teda: {\displaystyle {\mathbf {A} }\sim N\_{p}({\mathbf {\mu } },{\mathbf {\Sigma } })} a {\displaystyle {\mathbf {B} }\sim W\_{p}({\mathbf {\Sigma } },m)}, pričom **A** a **B** sú nezávislé. Potom premenná vyjadrená nasledovným vzťahom:

{\displaystyle Y=m({\mathbf {A} }-{\mathbf {\mu } })^{\prime }{\mathbf {B} }^{-1}({\mathbf {A} }-{\mathbf {\mu } })}

má Hotellingovo {\displaystyle T^{2}} rozdelenie s parametrami {\displaystyle p} a {\displaystyle m}.

Existuje vzťah medzi Hotellingovým {\displaystyle T^{2}} rozdelením a Fisherovým-Snedecorovým rozdelením, a to:

{\displaystyle T^{2}(p,m)={\frac {mp}{m-p+1}}F(p,m-p+1)}

Teda z uvedeného vzťahu vidíme, že pokiaľ položíme parameter p = 1, tak dostávame rovnosť medzi týmito dvomi rozdeleniami, teda:

{\displaystyle \operatorname {T} ^{2}(1,m)=F(1,m)}

Zdroje
------

* LAMOŠ, František; POTOCKÝ, Rastislav. *Pravdepodobnosť a matematická štatistika - Štatistické analýzy*. Bratislava : Vydavateľstvo Univerzity Komenského v Bratislave, 1998. ISBN 80-223-1262-2. Kapitola Viacrozmerné rozdelenie, s. 344 strán.
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hotelling's T-squared distribution na anglickej Wikipédii.*
**Vladimír Skovajsa** (\* 4. máj 1929, Nové Mesto nad Váhom – † 24. máj 2002, Bratislava) bol slovenský plavec, 13-násobný majster Československa (200 m prsia a 1 500 m kraul) a olympionik v Helsinkách 1952. Na Slovensku bol aj zakladateľom diaľkového a zimného plávania a nestorom otužovania.

Športový životopis
------------------

K bazénovému plávaniu sa dostal v rámci rehabilitácie ako chlapec. Pretekať začal v roku 1945 v klube Slávia VŠ Bratislava (od 1955 ako Slávia UK Bratislava) pod vedením trénera Ota Malého. Jeho najobľúbenejšou plaveckou disiplínou boli prsia na trati 200 m a od roku 1946 viackrát vyhral v tejto disciplíne dorastenecké aj seniorské majstrovská Česko-Slovenska. Jeho osobný rekord na 200 m prsia 2:40,8 min. bol v roku 1955 aj československým rekordom. Okrem plávania sa venoval aj vodnému pólu a v roku 1955 jeho tím Slávia UK Bratislava získal titul majstra ČSR. Počas plaveckej kariéry a aj po jej skončení bol v rokoch 1949 – 2000 inštuktorom plávania, a to hlavne v historickej bratislavskej plavárni Grössling.

### Olympijské hry

V roku 1952 sa zúčastnil XV. letných olympijských hier v Helsinkách (spolu s Ľudovítom Komadelom súťažiacim v tejže disciplíne), a to v rámci Armádneho telocvičného klubu, kde v pretekoch na 200 metrov prsia dosiahol čas 2:53,3 min. a skončil v rozplavbe – celkove na 35. mieste.

### Diaľkové plávanie

V neskoršej športovej kariére sa zameral na diaľkové plávanie, a to na trati 5 km. Príklady jeho štartov na súťažiach v rokoch 1980 – 1983 sú uvedené v publikácii na strane 10. Jeho krédom v diaľkovom a otužileckom plávaní boli zásady húževnatosť – vytrvalosť – čestnosť – kamarátstvo a schopnosť deliť sa o radosť z úspechov.

### Zimné plávanie

Od roku 1974 sa V. Skovajsa venoval aj zimnému plávaniu. A to ako v prvom otužileckem oddiele na Slovensku (v TJ Kovo Bratislava pod návzom oddiel diaľkového ôlávania športového otužovania), tak od r. 1979 aj na súťažiach v Česku. V roku 1979 zaplával vo vode s teplotu 2°C svoj prvý „ľadový" kilometer. A vo vyššom veku bol v roku 2000 aj pri zrode prvého slovenského otužileckého občianskeho združenia (OZ) Ľadové medvede Bratislava.

Ocenenia
--------

Vladimír Skovajsa bol nositeľom titulu Zaslúžilý majster športu.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5  HLATKÝ, Radovan. *Ľadové medvede Bratislava. História-osobnosti-podujatia-metodika*. 1. vyd. Bratislava : Prompt, 2009.
2. ↑  (PO). Legenda z bazénu. *Štart – športový obrázkový týždenník* (Bratislava: SÚV ČSZTV), 1981-01-05, roč. XXVI. čís. 1, s. 7.
3. ↑   Tento inštruktor plávania bol postrachom niekoľkých generácií Bratislavčanov. *Bratislavské noviny* (Bratislava: NIVEL PLUS), 2020-01-02. Dostupné online [cit. 2023-10-26]. ISSN 1336-362X.
4. ↑   *Vladimír Skovajsa* [online]. sports-reference.com, [cit. 2023-10-26]. Dostupné online. Archivované 2008-12-19 z originálu.
**„18 and Life"** je prvý singel americkej heavy metalovej skupiny Skid Row z debutového albumu, ktorý vyšiel v roku 1989. 

Pieseň, ktorú zložili Rachel Bolan a Dave "the Snake" Sabo, sa umiestnila v roku 1989 na štvrtom mieste rebríčka Billboard Hot 100 a na jedenástom mieste rebríčka Mainstream Rock Tracks. Americká hudobná televízna stanica VH1 ju zaradila na šesťdesiate miesto v rebríčku „100 Greatest Hard Rock Songs" a 13. septembra 1989 bol singel ocenený zlatou platňou za 500 000 predaných kópií.

Pieseň sa nachádza aj na kompilácii *40 Seasons: The Best of Skid Row*, bývalý spevák Skid Row Sebastian Bach ju zaradil na svoj prvý sólový album *Bring 'Em Bach Alive!*.

Gitarista Dave Sabo napísal pieseň po tom, ako si prečítal v novinách článok o 18 ročnom Rickym odsúdeným na doživotie. Ricky zabil svojho priateľa strelnou zbraňou, o ktorej si myslel, že nie je nabitá.

Pozície v rebríčkoch
--------------------

| Rebríček | Vrcholovápozícia |
| --- | --- |
| US Billboard Hot 100 | 4 |
| US Mainstream Rock Tracks | 11 |

Referencie
----------

1. ↑   *AllMusic Billboard singles* [online]. allmusic.com, [cit. 2009-07-23]. Dostupné online. .
2. ↑   *Vh1 Top 100 Hard Rock Songs* [online]. [Cit. 2009-07-23]. Dostupné online.
3. ↑   *RIAA Gold & Platinum database* [online]. riaa.com, [cit. 2009-07-23]. Dostupné online.
**Miloš Vesel** (\* 29. január 1909, Zvolen – † 22. jún 1989, Ružomberok) bol generál in memoriam, protifašistický bojovník, účastník SNP.

Rodina
------

* otec Ján Vesel (1862 – 1931)
* matka Kornélia Veselová, rod. *Barányová* (1866 – 1945)
* súrodenci Elena Nábělková, Ivan Vesel, Milan Vesel, Mirko Vesel, Zora Paulendová

Životopis
---------

Absolvoval gymnázium v Banskej Bystrici (1929). Študoval na vojenskej škole v Košiciach, na Vojenskej akadémii v Hraniciach, na Vojenskej aplikačnej škole delostrelectva v Olomouci, absolvoval vojenské kurzy v Míloviciach, v Plaveckom podhradí, Vysokú vojenskú školu v Prahe. Od 1929 vojak v Nitre, od 1932 dôstojník československej a neskôr slovenskej armády z povolania. Pôsobil ako vojenský veliteľ vo viacerých delostreleckých útvaroch v Brezne, v Banskej Štiavnici a i. Od júla 1944 veliteľ posádky v Ružomberku. Bol protifašisticky zmýšľajúci, ako dôstojník slovenskej armády spolupracoval s odbojom, orientoval sa na londýnske centrum. Spoluorganizátor a účastník SNP. Do povstania sa zapojil ako veliteľ vojenskej posádky v Ružomberku, veliteľ obranného úseku Biely Potok 6. taktickej skupiny 1. čs. armády na Slovensku. Neskôr po prechode povstania do hôr pôsobil ako zástupca veliteľa a súčasne veliteľ 1. práporu 2. čs. paradesantnej brigády. Po spojení s červenou armádou bol od februára veliteľom delostrelectva 4. čs. samostatnej brigády. Po oslobodení z politických dôvodov predčasne prepustený z armády. Rehabilitovaný bol v roku 1964. Nositeľ vysokých vojenských vyznamenaní, 10. december  1991 in memoriam udelená hodnosť generálmajor a Rad M. R. Štefánika III. tr.

Ocenenie
--------

* 1945 vyznamenaný Čs. vojnovým krížom 1939, 1946 Radom SNP I. tr. Čs. medailou Za chrabrosť pred nepriateľom,

Pamiatky
--------

* pamätné tabule na Jaziercach pri Ružomberku a vo Vojskovej doline
* rkp. pozostalosť v Liptovskom múzeu v Ružomberku

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrike evanjelického zboru vo Zvolene; pokrstený ako Milos András Illés Vesel
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * GND: 125004060
* ISNI: 0000 0000 1494 4230
* SNK: 155990
* VIAF: 72341589
**Place de la Concorde** (slov. *Námestie svornosti*) je parížske námestie, jedno z najznámejších a najväčších pravobrežných námestí Seiny. Nachádza sa v 8. parížskom obvode na východnom konci bulváru Champs-Élysées.

Poloha námestia
---------------

Do námestia ústi viacero parížskych ulíc. Zo severu je to Rue Royale a malá ulica Rue Saint-Florentin. Východným smerom z neho vybiehajú dve rovnobežne ležiace ulice - severnejšia Rue de Rivoli a južnejšie Nábrežie Tuileries. Medzi nimi ležia známe záhrady Tuileries, do ktorých sa z námestia vchádza impozantnou bránou. Západným pokračovaním Nábrežia Tuileries je popri Seine vedúca Promenáda kráľovnej.

História
--------

Námestie je dielom francúzskeho architekta Ange-Jacquesa Gabriela, ktorý ho v roku 1754 začal stavať ako námestie Ľudovíta XV. V rokoch 1792 - 1795 nieslo meno *Námestie revolúcie*. Niekdajšiu sochu kráľa nahradila gilotína, ktorá v roku 1793 pripravila o život jeho nástupcu Ľudovíta XVI. a ďalších viac ako 1 300 ľudí. Po francúzskej revolúcii, ktorá odstraňovala všetky symboly kráľovstva, sa pre námestie hľadalo nové pomenovanie. V roku 1826 opäť zmenilo meno a pomenovali ho *Námestie Ľudovíta XVI.*, o štyri roky neskôr dostalo námestie dnešné pomenovanie. 

V roku 1934 sa námestie stalo dejiskom krvavého protivládneho povstania francúzskych fašistov.

Dnes je námestie živým parížskym priestorom, s nikdy neutíchajúcou dopravou a vyhľadávaným turistami. Blízkosť turisticky zaujímavých miest ho robí jedným z najatraktívnejších námestí hlavného mesta.

Historické pamiatky a stavby
----------------------------

Na ploche námestia je umiestnených viacero zaujímavých historických pamiatok. Všetkým dominuje v centrálnej časti vztýčený 23 metrov vysoký a 230 ton vážiaci egyptský obelisk z ružovej žuly. Korunovaný je pozláteným pyramidálnym hrotom. Na námestí stojí od roku 1836. Jeho vznik sa datuje do roku 1 300 pred Kr. a pochádza z chrámu faraóna Ramessa II. v Luxore. Je darom egyptského vicekráľa Muhammada Aliho francúzskemu kráľovi Ľudovítovi Filipovi I.

Dva impozantné kone, strážiace po oboch stranách vstup na Champs-Élysées, sú replikami súsošia *Kone z Marly* (Chevaux de Marly) z prvej polovice 18. storočia. Ich autorom je francúzsky barokový sochár Guillaume Coustou. Mramorové originály dnes zdobia dvor Marly v Louvri.

Krásnym umeleckým doplnkom námestia sú dve fontány v severnej a južnej časti vytvorené podľa predlohy fontán na Námestí sv. Petra v Ríme.

V okolí námestia sa nachádza niekoľko dôležitých budov Paríža. Najimpozantnejšími sú dve budovy na jeho severnej strane, medzi ktorými prechádza Rue Royale - vľavo Hôtel de Crillon a vpravo Hôtel de la Marine, dnes slúžiaci ako budova Ministerstva námorníctva. Budova Hôtels du Plessis-Bellière je od roku 1898 sídlom francúzskeho Automobile Club de France.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Place de la Concorde**

Externé odkazy
--------------

* Place de la Concorde z GoogleMaps

Súradnice: 48°51′56″S 2°19′16″V﻿ / ﻿48,8655°S 2,3211°V﻿ / 48.8655; 2.3211


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Francúzsky portál |
Súradnice: 48° 51′ 43″ s.š. 2° 19′ 58″ v.d.

Arc de Triomphe du Carrousel – východná fasáda
**Arc de Triomphe du Carrousel** je víťazný oblúk z roku 1809 postavený Napoleonom. Je priechodný zo všetkých štyroch strán. Stojí v Paríži v 1. obvode na Place du Carrousel, západne od Louvru.

Dejiny
------

Oblúk bol postavený k pocte Napoleonovej armády medzi rokmi 1807 a 1809 pred Tuilerijským palácom, ktorý zhorel v roku 1871. Oslavuje víťazstvo francúzskej armády v bitke pri Slavkove a zobrazuje vojenské akcie v roku 1805 a ulmskú kapituláciu v roku 1807. Jeho architektmi boli Charles Percier a Pierre-François-Léonard Fontaine.

Opis
----

Kvadriga
Stavba má podobu rímskych víťazných oblúkov. Námety basreliéfov, zobrazujúce bitky, vybral riaditeľ Napoleonovho múzea (teraz umiestneného v Louvri) Vivant Denon a navrhol ich Charles Meynier.

Kvadriga *Bronzové kone Konštantína I.* na vrchole oblúku je kópia záprah z baziliky sv. Marka v Benátkach, ktoré armáda ukoristila v Taliansku v roku 1798, a ktoré sa v roku 1815 vrátilo späť do Benátok. Autorom kópie je François Joseph Bosio.

Pozri aj
--------

* Arc de Triomphe de l’Étoile

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Arc de Triomphe du Carrousel**

Externé odkazy
--------------

* Historická fotografia oblúku s Tuilerijským palácom[nefunkčný odkaz]

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Arc de Triomphe du Carrousel na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Francúzsky portálArchitektonický portál |
**Alternative dance** alebo **indie dance** (tiež môže znamenať **underground dance** v USA) je hudobný žáner, ktorý mieša subžánre rocku s elektronickou tanečnou hudbou. Hoci na britských súostroviach bol veľmi obmedzený, bol v Amerike a celosvetovo zverejnený takými skupinami ako New Order v 80-tych rokoch a The Prodigy v 90-tych rokoch.

Štýl
----

AllMusic uviedol k alternative dance mixes „melodická štruktúra piesne alternatívneho a indie rocku s elektronickými beatmi, syntetizátormi a/alebo samplami, a klubovo orientovaná post-disco dance hudba". *Sacramento Bee* ho označuje ako „postmodern – Eurosynth – technopop – New Wave v mixéri". Kultúrny historik Piero Scaruffi naznačuje, že prvým dôkazom electronic body music bolo Belgicko a neskôr Kanada v rokoch 1980 až 1984, ktorý položil základy pre alternative dance prienik v 90-tych rokoch.

Žáner je ťažko opísateľný v klubovej kultúre pre inšpiráciu pri začlenení iných hudobných štýlov ako je synthpop, acid house a trip-hop. Alternative dance umelci sú identifikovaný cez ich označenie, štruktúru alebo splynutie špecifických hudobných prvkov.

Referencie
----------

1. ↑  Kot, Greg. Picking Up The Beat: Underground Dance Music Steps Into The Spotlight With Chicago Summit. *Chicago Tribune*, 25. júl 1996, s. 1.
2. 1 2   *Alternative Dance: Žáner* [online]. AllMusic, [cit. 2009-10-27]. Dostupné online. Archivované 2010-10-17 z originálu.
3. ↑   Hot To Trot: A Guide Attitude Included To Sacramento's Alternative Dance Scene. *The Sacramento Bee*, 12. október 1990, s. TK14.
4. ↑  Scaruffi, Piero. *História rockovej hudby: 1951–2000*. [s.l.] : iUniverse, 2003. ISBN 0-5952-9565-7. S. 210.

Externé odkazy
--------------

* Zoznam alternative dance umelcov Archivované 2010-11-09 na Wayback Machine na Allmusic
**Kenny Aaronson** (\* 14. apríl 1952) je americký basgitarista.

Život
-----

Narodil sa v newyorskom obvode Brooklyn, vo veku jedenásť rokov začal hrať na bicie a v štrnástich pod vplyvom Jamesa Jamersona prešiel k basgitare. Svoju prvú skupinu nazvanú Dust založil koncom šesťdesiatych rokov; v skupine hral aj Marc Bell, ktorý sa neskôr preslávil pod menom Marky Ramone v skupine The Ramones. Svoj prvý album nazvaný *Dust* skupina vydala v roku 1971 u vydavateľstva Kama Sutra Records; druhý *Hard Attack* nasledoval v nasledujúcom roku. Roku 1973, keď sa rozpadla skupina Dust, sa Aaronson pridal do skupiny Stories, v ktorej však príliš dlho nevydržal.

Neskôr spolupracoval s rôznymi hudobníkmi, akými boli napríklad Rick Derringer, Joan Jett, Michael Monroe, Billy Idol alebo skupiny Blue Öyster Cult a Foghat. V rokoch 1983 až 1984 bol spolu so spevákom Sammym Hagarom, gitaristom Nealom Schonom a bubeníkom Michaelom Shrievom členom projektu Hagar Schon Aaronson Shrieve, s ktorým vydal album *Through the Fire*. Roku 1988 ho hudobný časopis *Rolling Stone* označil za basgitaristu roka a Aaronson toho istého roku začal turné s pesničkárom Bobom Dylanom. Z turné však predčasne odišiel, lebo mu bola diagnostikovaná rakovina kože. Roku 2011 vystupoval so skupinou New York Dolls.

Referencie
----------

1. ↑   *KENNY AARONSON - FROM DUST TO DYLAN* [online]. tomguerra.com, [cit. 2014-11-16]. Dostupné online. Archivované 2015-07-17 z originálu.
2. ↑  KATIC, John. *Interview: Dust's Richie Wise, Kenny Aaronson and Marky Ramone Discuss New Reissue of 'Hard Attack/Dust'* [online]. Guitar World, 2013-04-24, [cit. 2014-04-27]. Dostupné online. (anglicky)
3. ↑  ALDERETE, Juan. *Interview: Bassist Kenny Aaronson* [online]. Pedals and Effects, 2013-07-09, [cit. 2014-04-27]. Dostupné online. Archivované 2014-04-27 z originálu. (anglicky)

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny web
* Kenny Aaronson na Allmusic

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kenny Aaronson na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 13890547v
* GND: 134310055
* ISNI: 0000 0000 5515 1069
* LCCN: n94031852
* VIAF: 74036555
* WorldCat: lccn-n94031852
Súradnice: 49° 12′ 32.16″ s.š. 18° 44′ 40.43″ v.d.

Rezidenčný komplex
**Amfiteáter** je rezidenčný komplex v Žiline, v štvrti Bôrik. Komplex navrhol architekt Amir Mann.

Tvoria ho dve 8-poschodové a jedna 25-podlažná budova, ktorá je najvyššou budovou v meste a je jednou z najvyšších obytných budov na Slovensku s výškou 77,8 metra. 
Najvyššia obytná budova na Slovensku je Klingerka (projekt).

Komplex dostal svoje meno po bývalom letnom kine s rovnomenným názvom, ktoré sa nachádzalo na rovnakom mieste. Jeho súčasťou je 198 bytov od 2-izbových až po 5-izbové mezonety (obytné plochy od 53 do 224 m²). Celý objekt je strážený, vrátane podzemného parkoviska a je vybavený viacerými službami pre obvyvateľov.

Výstavba komplexu vyvolala protesty miestnych obyvateľov, najmä pre jej mohutnosť v porovnaní s okolitou nízkou, rodinnou zástavbou. 
Dnes je dominantou Žiliny. Zaujímavosťou budovy je, že na hranách má osvetľovacie diódy, ktoré večer svietia a vytvárajú svetelný rám budovy.

Táto stavba bola dokončená v roku 2010, ale neprebehla ešte kolaudácia.

Referencie
----------

1. ↑  KRIŽANOVÁ, Ivana. *Dvestobytový mrakodrap v Žiline* [online]. TREND Holding, s.r.o. 23.4.2007, [cit. 2010-03-16]. Dostupné online.
2. ↑   *Obytný komplex Amfiteater na Bôriku v Žiline* [online]. Jaga, [cit. 2010-03-16]. Dostupné online.
3. ↑   *Základné info* [online]. [Cit. 2010-03-16]. Dostupné online.
4. ↑  FILEK, Michal. *Chcú vytvoriť živú reťaz a zabrániť výstavbe mrakodrapu na Bôriku* [online]. OZ Za krajšiu Žilinu, 7.5.2007, [cit. 2010-03-16]. Dostupné online. Archivované 2007-10-27 z originálu.
5. ↑  CHOCHUĽ, Michal. *Slávnostne otvorili Amfi teater Residential Complex* [online]. Žilinský večerník, a. s. 26.1.2010, [cit. 2010-03-16]. Dostupné online.
6. ↑  KAPUSTOVÁ, Lenka. *Kinderdevelopéri* [online]. 7plus s.r.o. 7.12.2007, [cit. 2010-03-16]. Dostupné online. Archivované 2008-10-09 z originálu.

Externé odkazy
--------------

* Fotografie zo stavby Amfiteatra


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Žilinský portál |
**Železničná zastávka Žilina-Solinky** je železničná zastávka v Žiline na sídlisku Solinky. Leží na neelektrifikovanej železničnej trati Žilina – Rajec vpravo v smere od Žiliny. Nachádza sa 4,664 km od hlavnej železničnej stanice v Žiline a 16,621 km od konečnej železničnej stanice v Rajci. Zastávka sa začala budovať v roku 2004. Dokončená bola 21. júla 2005, kedy na nej o piatej hodine ráno zastal vlak prvýkrát. O financovanie výstavby, ktoré prebehlo združenými finančnými prostriedkami, sa zaslúžilo mesto Žilina, ŽSR a dodávateľské firmy, ktoré určitú časť zastrešili aj vlastnými zdrojmi ako sponzor. Náklady sa vyšplhali na približne 1 milión slovenských korún, t. j. viac ako 33 tisíc eur. Na zastávke sa nenachádza výpravná staničná budova, iba čakárenský prístrešok pre cestujúcich. Zastávka je vybavená automatom na cestovné lístky, ktorý zabezpečil DPMŽ, ktorý osadil automaty na všetky železničné zastávky na tejto trati. Taktiež sa tu nachádza modrá tabuľa s názvom stanice Žilina-Solinky. Rozchod koľaje je 1 435 mm, ktorý je používaný v 60% tratí na svete.

Prístup
-------

Zo sídliska Solinky sa dá dostať ku zastávke podchodom, ktorý vyúsťuje zo západnej strany pri železničnej zastávke. Pri východnej strane podchodu sa nachádza zastávka žilinskej MHD *Smreková*.

Využitie
--------

Zastávka prispieva k zlepšeniu náväznosti medzi rajeckou železnicou a žilinskou MHD vytvorením nového prestupného uzla - zastávkami *Rajecká, Solinky* a *Smreková*.

Galéria
-------

* Vlak na zastávke v roku 2015Vlak na zastávke v roku 2015
* Pohľad na zastávku z nadjazduPohľad na zastávku z nadjazdu

Referencie
----------

1. ↑   *Tabuľky Traťových Pomerov 114* [online]. ŽSR, 11. decembra 2005, [cit. 2015-11-19]. Dostupné online.
2. 1 2  Zastávka Žilina–Solinky začala slúžiť verejnosti
3. ↑  Zastávka Žilina–Solinky, základné informácie

Pozri aj
--------

* Železničná stanica Žilina
* Stanica Žilina-Záriečie


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Žilinský portál |

| * z
* d
* u
ŽSR Železničná trať 126 (Žilina – Rajec) |
| --- |
| 
* Žilina
* Žilina-Záriečie
* Žilina-Solinky
* Bytčica
* Lietavská Lúčka
* Porúbka
* Poluvsie
* Rajecké Teplice
* Konská
* Zbyňov
* Kľače
* Rajec

 |
**Adela Gleijerová** (\* 20. september 1933, Montevideo, Uruguaj) je uruguajská filmová, divadelná a televízna herečka pôsobiaca v Argentíne.

Kariéra
-------

Bola členkou skupiny Teatro El Galpón v Montevideu, kde debutovala v roku 1956 s Agustínom Cuzzanim v hre *El centroforward murió al amanecer*. Okrem iného účinkovala aj v hre *Kaukazský kriedový kruh* od Bertolta Brechta a v *Kráľovi Learovi* od Williama Shakespeara, ktorú režíroval Atahualpa del Cioppo.

V Buenos Aires pôsobila v divadle San Martín v hrách *Hombre y superhombre* od Bernarda Shawa, *Lo frío y lo caliente* od Pacha O'Donnella, *La Máscara* a *Gris de ausencia* od Roberta Cossu v réžii Carlosa Gandolfa.

Medzi jej ďalšie divadelné roly partia: *El prisonero de la Segunda Avenida* od Neila Simona v réžii Normy Aleandro, *Tres buenas mujeres* od Laury Bonaparte na festivale v Guanajuate, *Greek* od Stephena Berkoffa atď.

Od Argentínskej asociácie hercov a herečiek získala ocenenie *Premio Podestá 2006 a la Trayectoria Honorable*.

### Televízia

Preslávila sa účinkovaním v telenovelách *Amo y señor* (1984), *Increíblemente sola* (1985), *Rebelde* (1989), *Celeste* (1991), *Princesa* (1992), *Celeste siempre Celeste* (1993), *Milady* (1997) a *Los buscas de siempre* (2000). V rokoch 1996 až 1998 hrala aj v seriáli *Mi familia es un dibujo*. V roku 1999 si zahrala v prvej sérii seriálu *Vulnerables*. V roku 2006 účinkovala v telekomédii *Rany z lásky* a v roku 2007 v prvej sérii *Mujeres de nadie*. V roku 2009 stvárnila Amandu v telekomédii *Enséñame a vivir*. V roku 2012 si zahrala úlohu starej mamy Antonie v seriáli *Volver a nacer* a objavila sa v 17. epizóde seriálu *El hombre de tu vida*, ktorý vysielala televízia Telefe.

Filmografia
-----------

* *El señor presidente* (1969)
* *La fidelidad* (1970)
* *Flores robadas en los jardines de Quilmes* (1985)
* *Casi no nos dimos cuenta* (1990)
* *Cerro Bayo* (2011)

Súkromný život
--------------

V roku 1961 sa vydala za herca Juana Manuela Tenutu. Je matkou herečky Andrey Tenuta.

Referencie
----------

1. ↑  Adela Gleijer

Externé odkazy
--------------

* Adela Gleijer v Česko-Slovenskej filmovej databáze
* Adela Gleijer v Internet Movie Database (po anglicky)
Krevety
**Kreveta** je slovenský názov niektorých rodov zo staršieho taxónu plávavce (nazývaného aj plávajúce desaťnožce, kráčajúce desaťnožce alebo zriedkavo krevety, lat. Natantia Boas, 1880), ktorý patrí pod desaťnožce, a ktorý je v súčasnom systéme desaťnožcov už rozdelený do taxónov Dendrobranchiata, Stenopodidea a Caridea. 

Žije v moriach i sladkých vodách. Vie dobre plávať, má fylobranchiátne žiabre, prvé dva páry kráčivých končatín sú modifikované na klepetá, filtračné vejáriky alebo kefky. Má valcovitý pancier, vybiehajúci v čelný hrot rostrum, a dlhý rovný zadoček. Cez deň žije väčšinou skryto, v noci vychádza za potravou, ktorú vyhľadáva dlhými tykadlami. V nebezpečenstve uniká často smerom dozadu údermi chvostovej plutvičky.
Krevety majú široké využitie v gastronómii alebo v akvaristike.
Biologické podrobnosti pozri v článkoch o týchto taxónoch.

Referencie
----------

1. ↑  kreveta in: Paulička, I.: *Všeobecný encyklopedický slovník*, 2002