Apulský červenofigúrový kratér zobrazuje únos Persefony Hádom a jej návrat k matke Demeter, pripomína ho sviatok Thesmoforia
**Thesmoforia** (starogr. *Θεσμοφόρια*) bola starogrécka slávnosť plodnosti, oslavovaná na počesť bohyne Demeter a jej dcéry Persefony.

Thesmoforia bola v starovekom Grécku najstarším (zrejme už od 11. stor. pred Kr.), najrozšírenejším a najvýznamnejším poľnohospodárskym sviatkom, ktorý sa konal k pocte bohyne Demeter a jej dcéry Persefoné. Tento trojdňový sviatok sa usporadúval nielen v Aténach, ale takmer po celom Grécku (prinajmenšom v 30. mestách). Bola to ženská slávnosť (oslavovaná iba ženami občanov), z ktorej boli muži vylúčení. V Aténach sa konala 11. až 13. dňa mesiaca pyanepsión (dva dni pred oslavami boli vyhradené pre ženské festivaly, v praxi to možno znamená, že Thesmoforia trvala päť dní), teda v mesiaci, kedy sa začala siať pšenica (oziminy). Názov sviatku Thesmoforia je zrejme odvodený od slova *thesmoi*, čiže zákonov („to, čo je ustanovené"), v súlade s ktorými sa vykonávala poľnohospodárska práca a prijímala výživa.

Nasledujúci mýtus objasňuje spojitosť tohto sviatku s plodnosťou zeme. Keď Persefonu uniesol Hádes, boh podsvetia, jej matka Demeter nedovolila zemi plodiť akékoľvek plodiny, kým sa nenájde jej dcéra. Zeus nechcel, aby ľudia hladovali, a tak sa dohodol s Hádom, aby sa Persefoné mohla vrátiť aspoň na šesť mesiacov v roku, čím sa zabezpečila výživa ľudí. Príbeh Demetry a Persefony bol najpodstatnejším prvkom týkajúcim sa rituálov tohto sviatku. Pred oslavami Thesmoforie museli ženy určité obdobie dodržiavať pôst a sexuálnu zdržanlivosť. Oslavujúce ženy počas osláv nenosili na hlavách kvetinové venčeky, pretože Persefona zbierala kvety, keď ju uniesol Hádes. 

Hádes unáša Persefonu, keramický fragment nájdený v Tarente, 350 – 325 pred Kr.
Každý deň týchto osláv mal svoj názov. Prvý deň sa volal *Anodos*, (cesta hore), druhý *Nésteia*, (pôst) alebo *Mesé*, (prostredný deň) a tretí *Kalligeneia* (deň krásneho potomka). Prvý deň išli ženy v sprievode k „mestu žien", so sebou niesli kultové predmety, jedlo a vybavenie na pobyt, obetné koláče a prasatá, ktoré mali byť obetované. Na mieste neďaleko pahorku *Pnyx* si potom postavili jednoduché prístrešky s ležadlami z rastlín.

Na druhý deň ženy napodobnili bohyňu Demeter smútiacu za dcérou, ktorú jej uniesol Hádes do podsvetia. V tento deň ženy sedeli na rastlinách uložených priamo na zemi, držali mladé borovicové konáre (borovice píniovej) pre svoju plodivú silu a pôstili. Ďalším prvkom tohto sviatku bolo zrejme použitie morottónu, predmetu upleteného z kôry, ktorým sa ženy navzájom „pre bohyňu Demeter" bičovali (bol to špecifický rituál plodnosti pri oslavách k pocte Demetry, na Thesmoforiách však nie je s istotou potvrdený). Tento deň bol ukončený rituálnou výmenou slovných urážok zvanou *aischrologia* („hovoriť to, čo je hanebné").

Hlavným rituálom tretieho dňa bolo zrejme odstránenie zvyškov prehnitých prasiat a iných symbolov plodnosti, ktoré boli predtým vhodené do jám, pravdepodobne počas slávnosti Skiroforia. Tieto zvyšky boli položené na oltár, premiešané s obilnými zrnami (obrad s prasatami, t. j. jamy symbolizovali ženský pohlavný orgán, stelesňujúci veľmi starobylú tradíciu, spolu s koláčmi či figúrkami zo zrna v tvare mužských pohlavných orgánov, ktoré sa zmiešali „v lone zeme ", boli kľúčovým symbolom plodnosti) a neskôr zakopané. Tento rituál bol zrejme obradom plodnosti, ktorý mal zabezpečiť dobrú úrodu obilia siateho na jeseň.

Ďalším aspektom tohto sviatku je, že Demeter mala prívlastok (epiteton) *Thesmoforos* – zákonodarkyňa alebo nositeľka zákona, ktorý odkazuje aj na to, že ustanovila zákony manželstva. Stretneme sa s tým v *hymne na Demetru*, v manželstve medzi Koré (Persefonou) a Hádom, ktoré sa odohralo tiež „v lone zeme".

Hra *Thesmoforiazúsai* (Ženy slávia Thesmoforie, uvedená v roku 411 pred Kr.) od Aristofana je paródiou na túto slávnosť.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Evy Johanne Håland. *Competing Ideologies in Greek Culture, Ancient and Modern*. Cambridge : Cambridge Scholars Publishing, 2019. ISBN 978-15-2753-271-7. S. 34.
2. 1 2  Robin Osborne. *Dějiny klasického Řecka*. Praha : Grada Publishing a.s. 2010. ISBN 978-80-2473-233-6. S. 84.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 362.
4. ↑  Colin Austin, S. Douglas Olson. *Aristophanes Thesmophoriazusae*. Oxford : OUP Oxford, 2004. ISBN 978-01-9151-473-9. S. 50.
5. ↑  Gary Day. *The Story of Drama*. London : Bloomsbury Publishing, 2016. ISBN 978-14-0818-353-3. S. 33.
6. 1 2 3  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 366.
7. ↑  Matthew Dillon. *Girls and Women in Classical Greek Religion*. London : Routledge, 2003. ISBN 978-11-3436-509-8. S. 114.
8. ↑  Aristophanes. *Aristophanes - Clouds, Women at the Thesmophoria*. Oxford : Oxford University Press, 2015. ISBN 978-01-9814-994-1. S. 20.
9. ↑  Michael B. Cosmopoulos. *Bronze Age Eleusis and the Origins of the Eleusinian Mysteries*. Cambridge : Cambridge University Press, 2015. ISBN 978-11-0701-099-4. S. 14.
10. 1 2 3  Evy Johanne Håland. *Competing Ideologies in Greek Culture, Ancient and Modern*. Cambridge : Cambridge Scholars Publishing, 2019. ISBN 978-15-2753-271-7. S. 36.
11. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 278.