recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Dáša Vokatá** (\* 27. január 1954, Karviná) je česká folk-rocková pesničkárka.

Životopis
---------

Detstvo prežila v Ostrave. Po otcovej smrti v roku 1976 sa usadila v Rychnove. Tu stretla svojho neskoršieho manžela Zdeňka Vokatého známeho pod prezývkou „Londýn". V roku 1980 s rodinou emigrovala do Rakúska, kde striedavo žije dodnes. V 80. rokoch 20. storočia vydala svoj prvý album pomenovaný *Láska*. Po roku 1989 sa občas vracia do Česka, kde okrem iného často vystupuje na festivale Trutnov Open Air Music Festival.

Dvadsať rokov žila s undergroundovým básnikom Ivanom Martinom Jirousom. V roku 2000 vydala eponymné CD. Ďalší album pomenovaný *Bojovníci snů* nasledoval až po ôsmich rokoch v roku 2008. Pokrstil ho Václav Havel na trutnovskom festivale.

Album, ktorý nahrala spoločne s Oldřichom Kaiserom, od roku 2011 jej životným partnerom, vyšiel na jar 2014 pod názvom *Dva divoký koně*. V roku 2020 sa za Oldřicha Kaisera tajne vo Viedni vydala.

Diskografia
-----------

* *Láska* (1985)
* *Dáša Vokatá* (2000)
* *Bojovníci snů* (2008)
* *Najdi místo pro radost* (2011)
* *Dva divoký koně* (2014)
* *Perly sviním* (2020)

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  DRÁPAL, Vladimír „Lábus". *Dáša Vokatá* [online]. Xantypa, [cit. 2012-08-10]. Dostupné online. (po česky)
2. ↑  ŠUBRTOVÁ, Diana. Svatby roku 2020: Oženil se Kaiser, Hamáček i vítěz StarDance Vodička. *iDNES.cz* (Praha: MAFRA), 2020-12-25. Dostupné online [cit. 2023-04-23].

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dáša Vokatá**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny web

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Dáša Vokatá na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 169623
* ISNI: 0000 0003 7341 6894
* NK ČR: xx0083294
* VIAF: 85850257
**Erlán**, iné názvy: **pyroxenická rula**, **taktit**, **vápenato-silikátový rohovec** je premenená hornina, ktorá vzniká pri metamorfóze karbonatických hornín s vyšším obsahom silikátov. Patrí medzi kontaktné rohovce, i keď v strednej Európe sa takto označujú i regionálne premenené horniny. 

Názov erlán po prvýkrát použili A. Breithaupt a Ch. Gmelin v roku 1823. Odvodili ho podľa názvu lokality Erla pri Cransdorfe v Nemeckom Sasku. Vo svete sa takéto označenie kontaktných rohovcov používa zriedkavo.

Vznik
-----

Vznikajú účinkom kontaktnej termálnej premeny pri prieniku horúcich magmatických telies do karbonátov, najčastejšie vápencov, dolomitov alebo slieňovcov.

Zloženie a vlastnosti
---------------------

V erlánoch majú na rozdiel od ostatných kontaktných rohovcov väčší význam silikáty Ca a mafické minerály. Tvorí ich hlavne diopsid a plagioklas s prímesou kremeňa, kalcitu, epidotu a vesuviánu.

Výskyt
------

V Českom masíve je známy z Krásnej Hory, Hazlova, Bludova (odtiaľ i regionálny názov bludovit) a Bechyně.

Erlány boli v Západných Karpatoch nájdené v Malých Karpatoch a pri Hodruši v Štiavnických vrchoch.

Použitie
--------

Niekedy sa používa ako dekoračný kameň.

Referencie
----------

1. 1 2 3   *Přehled názvů hornin* [online]. geologie.estranky.cz, [cit. 2009-12-22]. Dostupné online.
2. ↑  PETRÁNEK, Jan. *Geologická encyklopedie on-line - rohovec* [online]. geology.cz, [cit. 2009-12-22]. Dostupné online.
3. 1 2   *Minerály a horniny Slovenska - erlán* [online]. mineraly.sk, [cit. 2009-12-22]. Dostupné online. Archivované 2005-01-13 z originálu.

### Zdroj

* Mineraly.sk – zdroj, z ktorého (pôvodne) čerpal tento článok.
**Ernest kardinál Simoni Troshani** (\* 18. október 1928, Troshan, Albánsko) je albánsky rímskokatolícky kňaz. Pre svoju vieru strávil 28 rokov v komunistických väzeniach na nútených prácach a bol odsúdený na trest smrti, ktorý sa nakoniec nevykonal. Dňa 19. novembra 2016 ho pápež František vymenoval za kardinála.

Biografia
---------

Kardinál Simoni sa narodil 18. októbra 1928. Už v roku 1938 vstúpil do františkánskeho seminára, kde zostal až do roku 1948, keď ho komunistický režim pod vedením Envera Hoxhu zatvoril v rámci vlny protináboženského prenasledovania.

Za kňaza bol vysvätený 7. apríla 1956.

Dňa 24. decembra 1963 bol po polnočnej svätej omši komunistickými úradmi vzatý do väzby. Jedno z obvinení počas jeho vyšetrovania bolo,že si dovolil odslúžiť svätú omšu za zavraždeného amerického prezidenta Johna Fitzgeralda Kennedyho. Bol odsúdený na smrť, no neskôr sa rozsudok zmenil na trest odňatia slobody a tak prežil 28 rokov na nútených prácach, najprv v baniach a neskôr v kanalizačnom potrubí. Koncom roka 1990 sa vrátil späť do bežnej kňazskej služby na albánskom vidieku.

Dňa 21. septembra 2014 stretol pápeža Františka počas jeho apoštolskej cesty do Albánska a oboznámil ho so svojím svedectvom o svojich skúsenostiach s komunistickým režimom až svätého otca dohnal k slzám.

Dňa 9. októbra 2016 pápež František oznámil, že Ernesta Simoniho kreuje kardinálom na konzistóriu 19. novembra toho roka. Simoni dostal špeciálnu výnimku, že nemusel byť pred kreáciou za kardinála vysvätený za biskupa. Na konzistóriu mu bol pridelený titulárny kostol Santa Maria della Scala v Ríme.

Referencie
----------

1. ↑   *vaticano* [online]. lastampa.it, 2016-10-09, [cit. 2020-04-14]. Dostupné online.
2. 1 2   *This priest's story of persecution brought Pope Francis to tears. Now he's making him a cardinal.* [online]. americamagazine.org, 2016-10-11, [cit. 2020-04-14]. Dostupné online.
3. ↑  STAMPA, Paoline Ufficio. *Don Ernest Simoni [Muolo]* [online]. paoline.it, [cit. 2020-04-14]. Dostupné online. Archivované 2020-05-09 z originálu.
4. ↑  La Libre.be. *Mgr Ernest Simoni, simple curé nommé cardinal albanais* [online]. lalibre.be, 2016-11-21, [cit. 2020-04-14]. Dostupné online.
5. ↑   *Italia Da sacerdote a cardinale: ecco chi è Ernest Simoni, uno dei 17…* [online]. st.ilsole24ore.com, [cit. 2020-04-14]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Zoznam kardinálov vymenovaných pápežom Františkom

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ernest Simoni**

Externé odkazy
--------------

* videozáznam zo stretnutia Simoniho a pápeža Františka v Albánsku

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ernest Simoni na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 1163132209
* VIAF: 81151837978420520006
**Eric Kripke** (\* 24. apríl 1974, Toledo, Ohio) je americký scenárista, režisér a producent. Najviac je však známy ako vedúci producent televízneho seriálu *Supernatural* (Hrozba z temnoty).

Životopis
---------

V roku 1992 zmaturoval na Sylvania Southview Hight School. Eric často so svojimi priateľmi tvoril domáce filmy, ktoré potom ukazoval ostatným študentom. V roku 1996 vyštudoval Univerzitu v Južnej Kalifornii pre Kinematografické umenia ako člen Gamma Eta Chapter of Pi Kappa Alpha. O rok neskôr Kripke napísal a zrežíroval dva filmy: *Battle of Tthe sexes* a *Truly Committed*. Neskôr, v roku 2003, vymyslel a napísal pre televíznu stanicu WB seriál *Tarzan*, ktorý bol ale prerušený po odvysielaní ôsmich epizód. Tento nápad však nenechal dlho ležať prachom a v roku 2005 na podobný motív napísal scenár k filmu *Boogeyman*.

V tom istom roku vytvoril známy seriál *Supernatural*, kde v súčasnosti pôsobí ako scenárista a jeden z vedúcich producentov pri niektorých epizódach. Prvá séria bola odvysielaná na televíznej stanici WB, ale o rok neskôr sa začal seriál vysielať na káblovej televízii CW až do dnes.

Ocenenia
--------

Eric Kripke vyhral Ocenenie Publika a Ocenenie za krátkometrážny film na Slamdance Film Festival za film Truly Committed a v roku 2008 získal prezývku *majster hororu* od TelevisionWeek, vďaka súčasnej práci na seriály Supernatural.

Referencie
----------

1. ↑   *Master of Horror: Eric Kripke* [online]. [Cit. 2010-01-04]. Dostupné online. Archivované 2008-10-02 z originálu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Eric Kripke**

Externé odkazy
--------------

* *Eric Kripke* na IMDb (po anglicky)
* *Eric Kripke* v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Autoritné údaje: * BnF: 155520812
* GND: 142764329
* ISNI: 0000 0001 2320 7141
* LCCN: no2008140030
* NK ČR: xx0250208
* VIAF: 52004256
* WorldCat: lccn-no2008140030
Rodový erb
Gróf **Ernest Nyáry**, O.C.D. (\* 30. august 1906, Turčiansky Peter – † 30. august 1987, Avon, Francúzsko) bol rímskokatolícky rehoľník, kňaz a arcibiskup v irackom Bagdade.

Životopis
---------

Narodil sa v rodine uhorských grófov Nyáryovcov (*de Bedegh et Berencs*) v Turčianskom Petre. Gymnaziálne štúdia absolvoval v Trnave, Pécsi a Vacove. Následne vyštudoval zahraničný obchod na univerzite vo Viedni. Ako občan ČSR v rokoch 1928 – 1930 vykonával vojenskú službu v česko-slovenskej armáde.

Krátke obdobie bol zamestnaný v Paríži v jednej obchodnej firme. Začal študovať teológiu na univerzite v Innsbrucku. Podľa rady nemeckej vizionárky Terézie Neumamnovej z Konnersreuthu nevstúpil do  Spoločnosti Ježišovej (jezuiti). V roku 1932 vstúpil do rehole bosých karmelitánov vo Francúzsku. 

V roku 1939 sa stal predstaveným karmelitánskeho kláštora v Avone. Tu strávil aj obdobie nemeckej okupácie počas druhej sv. vojny. V tomto období sa kláštor stal jednou zo základní francúzskeho odboja a úkrytom pre utekajúce židovské deti. 

V roku 1954 ho pápež Pius XII. vymenoval za vedúceho misie v irackom Bagdade. Pápež Pavol VI. ho v roku 1971 vymenoval za apoštolského administrátora v Bagdade a v roku 1972 za bagdadského arcibiskupa. V roku 1983 rezignoval na funkciu arcibiskupa z dôvodu dosiahnutia kánonického veku. Následne sa vrátil do materského kláštora v Avone.

V roku 1986 sa stal rytierom Čestnej légie.

Zomrel 30. augusta 1987 v Avone, kde bol aj pochovaný na kláštornom cintoríne.

Literatúra
----------

* NYÁRY, Éva. *A Moment from Eternity*. [s.l.] : Xlibris Corporation, 2014. Dostupné online. ISBN 978-1-4990-3847-7. (angl.)

Zdroje
------

* DIÓS, István. Nyáry Ernő Károly Albert. In:  *Magyar Katolikus Lexikon*. Ed. Diós, István. Budapest : Szent István Társulat. [Cit. 2015-08-18]. Dostupné online. (maď.)
* KUBINYI, Ferenc. A címer : Kubinyi Ferenc interjúja Nyáry Ernővel. *Vigilia* (Actio Catholica), 1977, roč. XII. čís. 11, s. 758. Dostupné online [cit. 2015-08-18]. ISSN 0042-6024. (maď.)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Nyáry Ernő na maďarskej Wikipédii.*
**E číslo/číslo E** (v slov. prekladoch eur. predpisov) alebo **kód E** (v slov. predpisoch) alebo hovorovo **éčko** (angl. *E number*; staršie: *číslo ES/ES číslo* - angl. *EC number*, ešte staršie: *číslo EHS/EHS číslo* - nem. *EWG-Nummer*, angl. *EEC number* ) je alfanumerický kód, ktorý je pridelený prídavným látkam v potravinách, ktorých použitie je oficiálne povolené Európskou úniou. V súčasnosti (2010) má takéto číslo 305 látok. Číslo E pozostáva z písmena E a troj- alebo štvormiestneho číselného kódu.

Použitie v iných krajinách
--------------------------

Systém prebral aj Codex Alimentarius a pod označením INS-number ho rozšíril na všetky (t. j. nie len v EÚ povolené) prídavné látky v potravinách. Okrem toho sa - bez počiatočného E - používa aj napr. v Austrálii a na Novom Zélande. Vyskytuje sa aj v Kanade a zriedkavo v USA.

Názov
-----

Názov číslo E vznikol skrátením staršieho názvu "číslo ES" (pozri vyššie), ale uvádza sa aj, že E je tu skratka pre "EU" (EÚ), "European" (európsky) či "edible" (jedlý).

Referencie
----------

1. ↑  Staršie názvy pozri napr. v prílohách v Smernici 94/36/ES a v Smernici Ú.v. 115 , 11.11.1962 str. 2645 - 2654

Pozri aj
--------

* prídavná látka v potravinách

Externé odkazy
--------------

* Zoznam a charakteristika čísiel E podľa výnosu Ministerstva pôdohosp. z roku 2008[nefunkčný odkaz]
* Nariadenie Eur. p. a Rady 1333/2008 o prídavných látkach v potravinách
**Franz Danksagmüller** (\* 1969, Sankt Martin im Innkreis) je rakúsky organista.

Biografia
---------

V rokoch 1980 – 1988 študoval u Walthera R. Schustera v Passau. Pokračoval štúdiom cirkevnej hudby a organu u Michaela Radulesca na Universität für Musik und darstellende Kunst Wien. Okrem toho študoval kompozíciu u Dietmara Schermanna, Ericha Urbannera, v rokoch 1993 – 1995 organ u Daniela Rotha v Saarbrückene a neskôr elektronickú hudbu a hudobné technológie v *Studio for Advanced Music & Media Technology* u Karlheinza Essla mladšieho na Anton Bruckner Privatuniversität Linz.

Franz Danksagmüller pôsobil v rokoch 1990 až 1994 v Wiener Karlskirche, od roku 1994 do 1999 bol organistom v St. Elisabeth vo Viedni a od roku 1993 do 1999 pedagógom na Konservatorium für Kirchenmusik v Linzi. V rokoch 1995 – 2003 vyučoval hru na organ a improvizáciu na Universität für Musik und darstellende Kunst vo Viedni. Od roku 1999 do 2005 bol organistom v dóme v Sankt Pölten. Od októbra 2005 je profesorom organovej hry a improvizácie na Musikhochschule Lübeck v Lübecku. V roku 2007 koncertoval na Kremnickom hradnom organe.

Tvorba
------

Zaujíma sa o elektronickú hudbu, od experimentálnej elektroniky po pop, klubovú a filmovú hudbu. Jeho kompozície zahŕňajú komornú hudbu, skladby pre organ, zbor a elektronickú a scénickú hudbu. Taktiež sa venuje projektom živej hudby pre nemé filmy.

Referencie
----------

1. ↑  
 *Prof. Franz Danksagmüller* [online]. Musikhochschule Lübeck, [cit. 2009-05-15]. Dostupné online. (nemčina)
2. ↑   [Cit. 2010-09-01]. Dostupné online.
3. ↑  Nordische Filmtage Lübeck

Externé odkazy
--------------

*

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Franz Danksagmüller na nemeckej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 1103706756
* ISNI: 0000 0003 7091 4257
* LCCN: no2014079811
* NK ČR: xx0150286
* VIAF: 250326434
* WorldCat: lccn-no2014079811
Trh.
Electric Avenue sa nachádza v poštovom obvode SW9.
**Electric Avenue** je známa ulica v štvrti Brixton na juhu Londýna. Svoje meno získala vďaka tomu, že bola prvou londýnskou obchodnou ulicou s elektrickým osvetlením.[1] Na rohu Electric Avenue a Brixton Road sa nachádza stanica metra Brixton.

Ulicu postavili koncom 19. storočia a v súčasnosti je domovom brixtonského trhu. Predávajú sa tu výrobky karibského, portugalského ázijského pôvodu. Ulicu zdobili elegantné kovové arkády, pod ktorými sa nachádzali stánky trhovníkov. V 80. rokoch 20. storočia ich však odstránili. 

17. apríla 1999 vybuchla pred supermarketom Iceland na rohu Electric Avenue a Brixton Road, klincová bomba. Pri výbuchu boli vážne zranené štyri osoby, vrátane novorodenca, ďalšie osoby boli zranené ľahko. Výbuch v Brixtone bol prvým zo série troch bombových útokov – ďalšie sa odohrali v nasledujúcich týždňoch na Brick Lane a v Soho. Útoky mal na svedomý pravicový extrémista David Copeland. Súd ho odsúdil na doživotný trest. [2]

V populárnej kultúre
--------------------

Album speváka  Eddyho Granta *Killer on the Rampage* z roku 1983 obsahoval skladbu "Electric Avenue". Pieseň evokuje chudobu, násilie, ale zároveň oslavuje ducha štvte. YouTube: Electric Avenue (video)

Pozri aj
--------

* Zoznam londýnskych trhov

Referencie
----------

1. ↑  Ideal Homes: Electric Avenue
2. ↑  BBC On This Day: 1999: *Dozens hurt in London bomb blast*

Externé odkazy
--------------

* Urban75: Electric Avenue: Then and Now?; pohľad na ulicu, kedysi a dnes (po anglicky)
**Elizabeth Craftová a Sarah Fainová** sú americké televízne scenáristky a producentky, ktoré pracujú väčšinou spolu ako partnerky. Napísali spolu tiež sci-fi román pre mladých.

*Angel*
-------

Craftová a Fainová sa pripojili k Mutant Enemy Productions v roku 2002, počas štvrtej série televízne seriálu od Jossa Whedona *Angel*. Napísali 8 epizód 4. a 5. série a zaujali miesto aj ako výkonné strihačky príbehu počas piatej a poslednej série.

*The Shield*
------------

Potom čo *Angel* bol v roku 2004 zosadený z vysielania, Craftová a Fainová sa pridali k tímu výrobcov seriálu *The Shield* ako spoluproducentky štvrtej série seriálu. Nakoniec sa stali producentkami piatej série a dohliadali na producentov počas šiestej série, kedy aj občas napísali scenár k epizódam.

*Women's Murder Club*
---------------------

V roku 2007 Craftová a Fainová vytvorili seriál *Women's Murder Club*, policajnú procesnú drámu produkovanú 20th Century Fox Television, ktorá sa vysielala na ABC. Show mala premiéru 12. októbra 2007 a partnerky boli v nej ako výkonné producentky. Po vyprodukovaní prvých desiatich epizód bol seriál prerušení kvôli štrajku scenáristov WGA a Craftová a Fainová boli následne z projektu vypustené. Preto nie sú zahrnuté do posledných troch epizód *Women's Murder Club*.

*Dollhouse*
-----------

V roku 2008 Craftová a Fainová sa vrátili k práci s Jossom Whedonom na jeho pripravovanom seriáli *Dollhouse* ako scenáristky. Televízia FOX si objednala 13 epizód tohto seriálu, ktorý je produkovaný 20th Century Fox Television a premiéru bude mať 13. februára 2009.

Referencie
----------

1. ↑   *"Women's Murder Club: Elizabeth Craft and Sarah Fain"* [online]. [Cit. 2008-11-10]. Dostupné online. Archivované 2008-03-21 z originálu.
2. ↑  Elizabeth Craftová a Sarah Fainová odpovedajú na vaše otázky (po anglicky)
3. 1 2  EW Party Is TV Fan Heaven, *E!* (po anglicky)

Externé odkazy
--------------

* Elizabeth Craftová v Internet Movie Database (po anglicky)
* Sarah Fainová v Internet Movie Database (po anglicky)
* Elizabeth Craftová a Sarah Fainová na MySpace

  


| * z
* d
* u
*Dollhouse* |
| --- |
| Postavy | 

|  |  |
| --- | --- |
| Bábiky | 
* Echo
* Sierra
* Victor

 |
| Dollhouse | 
* Adelle DeWitt
* Paul Smith
* Topher Brink
* Dr. Claire Saunders
* Boyd Langton

 |

 |
| Obsadenie | 
* Eliza Dushkuová
* Olivia Williamsová
* Tahmoh Penikett
* Harry J. Lennix
* Amy Ackerová
* Dichen Lachmanová
* Fran Kranz
* Enver Gjokaj
* Miracle Laurie

 |
| Výkonní producenti | 
* Joss Whedon
* Elizabeth Craftová
* Sarah Fainová

 |
| Časti **·** Kategória |
**Foveon, Inc.**, je spoločnosť, ktorá navrhla, vyrába a propaguje obrazový snímač Foveon X3. Jej názov je odvodený od slova *fovea*, čo je žltá škvrna v oku, kde sa sústreďuje obraz.

Vznik a história
----------------

V roku 1997 ju založil Dr. Carver Mead, jeden z pionierov konštrukcie počítačových čipov, držiteľ niekoľkých desiatok patentov, držiteľ prestížneho ocenenia za technologický pokrok National Medal of Technology and Innovation a víťaz prestížnej $500.000 ceny Lemelson–MIT Prize. Carver vytvoril prvé neurónmi inšpirované čipy a čipy, ktoré sa učia z vlastnej skúsenosti. Medzi spoločnosti, ktoré jeho vynálezy využívajú a ktoré založil, patrí aj Synaptics. Mead zároveň viac ako 4 desaťročia pôsobil na Kalifornskom technologickom inštitúte ako významný profesor.

Jedným zo spoluzakladateľov je aj americký vedec a vynálezca, Richard Francis Lyon, ktorý okrem iného ešte počas prác pre Xerox vynašiel optickú myš.

Krátko po založení sa rozbehli práce na zdokonaľovaní Meadových návrhov a ich komerčné využitie. Foveon preto spojila svoje sily aj s najvýznamnejším americkým producentom polovodičových čipov a súčiastok, *National Semiconductor*.

Komerčný úspech
---------------

Komerčne najúspešnejším a zároveň technologicky najzaujímavejším sa stal revolučný obrazový snímač Foveon X3 (firmou označovaný aj ako *direct image sensor* - snímač priameho obrazu), ktorý bol navrhnutý ako priama (dokonalejšia) alternatíva k snímačom s Bayerovou mriežkou. Snímač používa diametrálne odlišný princíp skladby jednotlivých fotopolí a v dôsledku toho dosahuje v mnohých oblastiach výrazne lepšie výsledky, ako masovo používané CMOS alebo CCD snímače s Bayerom.
Obrazový senzor Foveon X3 sa používa v digitálnych fotoaparátoch, zväčša len značky Sigma. Výnimku tvorí len starší Polaroid X530 a špeciálne snímacie zariadenia, vyrábané na zákazku (napr. rada Condor RGB).

Na túto unikátnu technológiu a s ňou súvisiace riešenia má spoločnosť Foveon udelené desiatky patentov a patrí medzi jedenásť svetových výrobcov obrazových snímačov.

O úspechu technológie svedčí aj snaha iných spoločností v oblasti digitálnej snímacej techniky, napr. Canon, ktoré sa snažia dohnať krok a napodobniť túto technológiu.

Zlúčenie
--------

Spoločnosť sa na sklonku roku 2008 stala súčasťou spoločnosti Sigma, ukončila výskum a vývoj iných technológií a tento produkt je odvtedy jediný v jej portfóliu.

Zdroj
-----

* Oficiálne stránky spoločnosti Foveon a popisy snímača Foveon X3
* Snímač, ktorý posiela megapixely do koša

Referencie
----------

1. ↑  Držitelia National Medal of Technology za rok 2002
2. ↑  Carver Mead - Víťaz Lemelson-MIT Prize ocenenia pre rok 1999
3. ↑  Elektronika inšpirovaná bunkami
4. ↑  Učí sa, ako človek
5. ↑   *Spolupráca Foveon a National Semiconductor* [online]. [Cit. 2014-02-27]. Dostupné online. Archivované 2016-03-10 z originálu.
6. ↑   *Condor1 RGB-FV* [online]. [Cit. 2014-02-27]. Dostupné online. Archivované 2016-03-04 z originálu.
7. ↑  Patenty spoločnosti Foveon Inc.
8. ↑  Zoznam výrobcov obrazových snímačov
9. ↑  Canon napodobňuje Foveon
10. ↑  Sigma kupuje Foveon
**Elysium Mons** je štítová sopka na povrchu Marsu na severnej pologuli planéty v druhej najväčšej oblasti Marsu - Elysium Planitia. Sopka vystupuje 12,5 kilometra nad okolité lávové pláne a 16 km nad nulovú hladinu Marsu s celkovou veľkosťou základne 420 × 500 × 700 km. Na vrchole sopky sa nachádza kaldera, ktorá má priemer 14 km. Predpokladá sa, že sopka vznikla podobne ako ďalšie telesá v oblasti Tharsis. Na svahoch sú viditeľné prejavy výlevného vulkanizmu, ako láva stekala po úbočí sopky. Svahy sopky sa skláňajú pod vyšším uhlom ako je obvyklé pre štítové sopky na Marse dosahujúcom 10°, čo vypovedá o rozdielnom chemickom zložení magmy, ktorá zo sopky unikala. Na severozápadnej strane boli pozorované lávové kanály.

Pomenovaná bola roku 1973, keď bola o rok skôr o 11:37 16. októbra 1972 objavená americkou sondou Mariner 9. Povrch sopky je pokrytý krátermi, niektoré z nich vyzerajú ako impaktné, o čom svedčí aj vyvrhnutý materiál okolo nich. Počítaním množstva kráterov na povrchu sopky sa dospelo k záveru, že Elysium Mons je veľmi mladá a posledné lávové výlevy tu prebiehali pred 20 miliónmi rokov, čo mení pohľad na sopečnú aktivitu Marsu, u ktorej sa predpokladalo, že skončila omnoho skôr v histórii Marsu.

Na juhu od Elysium Mons sa nachádza ďalšia menšia sopka Albor Tholus a na severe Hecates Tholus.

Referencie
----------

1. ↑   *Faults and Channels on Elysium Mons (PSP\_003426\_2035)* [online]. [Cit. 2007-09-05]. Dostupné online.
2. ↑   *Elysium Planitia* [online]. [Cit. 2007-09-05]. Dostupné online.
3. ↑   *Elysium Mons Caldera (PSP\_004903\_2050)* [online]. [Cit. 2007-09-05]. Dostupné online.
4. 1 2   *lpi.usra.edu : 14. Elysium Mons* [online]. [Cit. 2007-09-05]. Dostupné online.
5. ↑   *Google map - Mars* [online]. [Cit. 2007-09-05]. Dostupné online.
6. 1 2   *Mars Orbiter Camera (MOC) High and Low Resolution Images SPO-2 Observations: Elysium Mons Volcano* [online]. [Cit. 2007-09-05]. Dostupné online.
7. ↑   *Using Crater Counts to Compare the Age of the Sea of Tranquility on the Moon to an Elysium Mons Lava Flow on Mars* [online]. [Cit. 2007-09-05]. Dostupné online. Archivované 2007-03-25 z originálu.

Pozri aj
--------

* Zoznam pohorí na Marse

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Elysium Mons**

Externé odkazy
--------------

* Elysium Mons na mapách google.com
**Fridrich David Fuchs** (\* 31. december 1799, Levoča – † 6. október 1874, Levoča) bol geodet, aktívny organizátor a funkcionár Uhorského karpatského spolku, znalec a propagátor Vysokých Tatier, zakladateľ priemyselných podnikov na Spiši, plodný spisovateľ, autor prvého širokospektrálneho turistického sprievodcu po Vysokých Tatrách.

Životopis
---------

V Levoči získal prvé vzdelanie. Potom odišiel študovať do Debrecína Pešti, kde v roku 1819 ukončil na vysokej škole kurz praktickej geometrie. Po dvojročnej praxi a po úspešných skúškach v roku 1821 navštevoval Lesnícku akadémiu v Mariabrunne neďaleko Viedne. Po ročnom pôsobení v Arade sa vrátil na Spiš. V Ľubovnianskych kúpeľoch v roku 1827 založil 23 – hektárový park. V tom istom roku bol dozorcom v železiarňach v Hrabušiciach a od roku 1834 bol dozorcom na panstvách v Novej Ľubovni a Jakubanoch. Tu v roku 1838 založil železiareň. Potom sa presťahoval do rodného mesta a v Levočskej doline vybudoval valcovňu s drôtovňou a reťaziarňou.

Od mladosti bol horlivým návštevníkom Vysokých Tatier. Jeho vzdelanie mu pomohlo pri trigonometrických a barometrických meraniach, ktoré robil v rokoch 1860 – 1862 vo Vysokých Tatrách. Určil nadmorskú výšku niektorých vrchov. V roku 1863 vydal v Pešti sprievodcu po Vysokých Tatrách – *Die Central – Karpathen mit den nächsten Voralpen* (Centrálne Karpaty s najbližším predhorím). Knižka sa pokladá sa za prvého širokospektrálneho sprievodu po Vysokých Tatrách. Trochu neskôr dokončil mapu Tatier.

Fridrich David Fuchs bol spoluzakladateľom Uhorského karpatského spolku. Bol navrhnutý na jeho predsedu, ale funkciu zo zdravotných dôvodov a pre pokročilý vek neprijal. Fuchs bol prvý muž, ktorý podľa dr. Steinera, otvoril Vysoké Tatry „v univerzálnom svetle". Podľa Fuchsa bolo pomenované dnešné Starolesnianske pleso vo Veľkej Studenej doline.

Publikačná činnosť
------------------

* *Centrálne Karpaty s predhorím*, Pešť, 1863
* *Svište a kamzíky v Tatrách* (časopis Zipser Anzeiger č. 43 – 44, Levoča, 1865)
* *Zimná pasáž cez Jankovec* (časopis Zipser Anzeiger č. 13, Levoča, 1866)
* *Meteorologická otázka* (časopis Zipser Anzeiger č.4, Levoča, 1866)
* *Pralesy Uhorska* ( Lesnícke noviny č.1 a 2. Pešť, 1861)
* *K meteorologickým otázkam* (časopis Zipser Anzeiger č.1, Levoča, 1861)
* *Ako si vo všeobecnosti predstaviť pomery hôr v najvyšších Karpatoch* ( časopis Mitteilungen des ungarischen Forstvereins, Bratislava, 1856)

Referencie
----------

1. 1 2  RUSNÁK, Ernest. Kto bol Fridrich Fuchs?. *Vysoké Tatry*, roč. 25, čís. 4, s. 28-29.

Externé odkazy
--------------

* Fuchs v Levoči, Online Archivované 2015-04-27 na Archive.today
* Fridrich Fuchs, Online Archivované 2016-03-04 na Wayback Machine

Autoritné údaje: * GND: 13755138X
* ISNI: 0000 0000 8005 2695
* LCCN: no2009113341
* PIM: PIM99868
* SNK: 153232
* VIAF: 81727946
* WorldCat: lccn-no2009113341
**Eugen Guderna** (\* 31. marec 1921, Nitra – † 1945, Mauthausen) bol slovenský protifašistický bojovník.

Životopis
---------

Pracoval ako mladý úradník v bratislavskej káblovke. Od roku 1939 organizoval ilegálne mládežnícke hnutie v hlavnom meste a jeho okolí, v jeho byte sa tlačil časopis *Mor ho!* Po napadnutí Sovietskeho zväzu hitlerovským Nemeckom orientoval svoju ilegálnu prácu na sabotáže, zhromažďovanie zbraní a zakladanie ozbrojených oddielov. V januári 1942 ho zatkli a v roku 1943 odsúdili na päť rokov väzenia.

Nasledujúce dva roky strávil vo väzení až ho vo februári 1945 gestapo eskortovalo do koncentračného tábora Mauthausen.

Počas transportu bol zranený pri nálete amerických stíhačiek pri Melku v Rakúsku. Jeho život následne násilne ukončili v koncentračnom tábore Mauthausen. Presný dátum jeho úmrtia nie je známy, uvádza sa 31. marec 1945 alebo 26. apríl 1945.

V rokoch 1962-1991 nieslo jeho meno gymnázium na dnešnej Piaristickej ulici v Nitre, kde Gudernovi odhalili 1. marca 1962 pamätnú tabuľu s bustou. V roku 1991 bola budova gymnázia vrátená cirkvi a busta zmizla. Gymnázium bolo presťahované na Golianovu ulicu a premenované, v pôvodnej budove bolo zriadené cirkevné gymnázium. V roku 2022 vznikla v Nitre aktivita za návrat vystavenia busty v rodnom meste Eugena Gudernu.

Referencie
----------

1. ↑  KRNO, Martin. *Krvavé intermezzo na ceste do Mauthausenu II.* [online]. SLOVO, 2014-03-19, [cit. 2015-07-10]. Dostupné online.
2. ↑  BEKMATOV, Artur. *Zabudnutý antifašista Eugen Guderna* [online]. Nitra: našenoviny.sk, 2015-03-25, [cit. 2015-07-10]. Dostupné online. Archivované 2015-07-11 z originálu.
3. ↑  swat. gymgolnr.sk, [cit. 2020-01-07]. Dostupné online.
4. ↑  . Dostupné online.

Literatúra
----------

* Ľubica Rezníčková: *Smrť na prahu života*

Externé odkazy
--------------

* 
* 
* 

Autoritné údaje: * SNK: 152898
* VIAF: 2323156565718723500006
**From Our Hands** je slovenská punkrocková hudobná skupina, ktorá bola založená 1. januára 2007 v Bratislave na pozostatkoch zoskupenia *Trans Panama*. Zakladajúci členovia Matej Hoťka, Matej Turcer a Miroslav Šimonič vzali na post basgitaristu talentovaného Richarda Klima, ktorý predtým pôsobil v kapele Lastheroes. Frontman kapely Matej Hoťka je známy aj z pôsobenia v slovenskej kapele Hex.

Biografia
---------

Skupina odohrala svoj prvý koncert v Ostrave v januári 2008. Prakticky okamžite sa chalani pustili do nahrávania debutového CD. Po nahratí skladby „Ransom" a následnom uvedení singla na myspace profile kapely prichádza prvý úspech v podobe ponuky spoločného koncertu s newyorskou legendou From Autumn To Ashes v pražskom Rock Caffé. Popri častom koncertovaní a vystriedaní viacerých slovenských nahrávacích štúdií sa kapela rozhoduje nahrať si svoj debut svojpomocne a vydať na vlastné náklady. V tejto dobe vzniká aj hit „With No Excuses", ktorý sa stáva aj súčasťou reklamnej kampane spoločnosti T-Mobile. V októbri 2008 kapela odohráva ďalší z koncertov po boku kapely August Burns Red. Hneď začiatkom roku 2009 kapela predskakuje Iné Kafe pred vypredanou incheba arénou v Prahe. Na jar podpisujú zmluvu na 4 albumy s českým labelom Xproduction a nasleduje prvé turné spolu s kapelou Sunshine.

Začiatkom leta vychádza album *Buildings Fall*, ktoré obsahuje aj videoklip k piesni „Let It Burn". V lete roku 2009 si From Our Hands zahrali na množstve festivalov, vrátane tých najväčších v Česku aj na Slovensku. Za všetky treba spomenúť festival Rock For People, kde From Our Hands hrali pred trojtisícovou kulisou. Jeseň sa celá niesla v znamení častého koncertovania kapely a dodatočných krstov v pražskom klube Abaton a v preplnenom bratislavskom klube Randal.

Diskografia
-----------

* 2009 – *Fake Romances* – EP
* 2009 – *Buildings Fall* – LP
* 2010 – *Sinners* - LP
* 2014 – *Individuals* - LP

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2009-11-30]. Dostupné online. Archivované 2014-10-31 z originálu.
5. ↑

Externé odkazy
--------------

* www.fromourhands.net Archivované 2009-02-27 na Wayback Machine
* From Our Hands na Myspace
|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| **Francúzske Kongo*Congo français***

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | **1880 – 1910** | Francúzska rovníková Afrika → |

|  |
| --- |
| Vlajka štátuvlajka |

 |
| **Geografia** |
| Hlavné mesto | Libreville |
| **Obyvateľstvo** |
| Jazyky | francúzština |
| **Štátny útvar** |
| Štátne zriadenie | kolónia |
| Vznik | 1880 |
| Zánik | 1910 |
| 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| **Predchádzajúce štáty:**

 | **Nástupnícke štáty:**

|  |  |
| --- | --- |
| Francúzska rovníková Afrika | Francúzska rovníková Afrika |

 |

 |

**Francúzske Kongo** (franc. Congo français) bola v rokoch 1880 (založenie mesta Brazzaville) až 1910 francúzska kolónia na pobreží Afriky na území dnešného Gabonu, Konga a Stredoafrickej republiky. Územie kolónie bolo v roku 1906 dočasne rozdelené medzi Gabon a Stredné Kongo, v roku 1910 bolo opäť zjednotené do Francúzskej rovníkovej Afriky.

Externé odkazy
--------------

* Libri - Francúzske Kongo

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Francouzské Kongo na českej Wikipédii.*
**Eurovalley, a. s.** je priemyselný a technologický park na Slovensku, ktorý sa nachádza na Záhorí pri meste Malacky, 25 kilometrov od Bratislavy. Je zameraný na výskumno-vývojové ciele, výrobu vysoko technologických produktov v oblasti softvéru, elektroniky, mikroelektromechaniky, medicíny, potravinárstva a biotechnológií. Vzdialenosť od Viedne je 60 km, od bratislavského letiska 40 km, od viedenského letiska 60 km, od bratislavského prístavu na Dunaji 40 km, od Győru a Brna 100 km.

História
--------

Základný kameň priemyselného parku bol položený 19. septembra 2002, jeho samotné počiatky siahajú do začiatku 90. rokov.

Firmy priemyselného parku
-------------------------

*Správcovská akciová spoločnosť Eurovalley* (Obec Malacky, Obec Plavecký Štvrtok, Obec Veľké Leváre, Bratislavský samosprávny kraj, neziskové združenie Rada Eurovalley); *HB REAVIS GROUP*; *BASF*

Referencie
----------

1. ↑  Eurovalley Archivované 2014-01-01 na Wayback Machine, prístup 24. február 2014
2. ↑  HB REAVIS GROUP, prístup 24. február 2014

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka Archivované 2014-01-01 na Wayback Machine (po slovensky), (po anglicky)

Súradnice: 48°24′54″S 17°01′48″V﻿ / ﻿48,414973°S 17,03001°V﻿ / 48.414973; 17.03001
**Franjo Kuharić** (\* 15. apríl 1919, Pribić, SHS – † 11. marec 2002, Záhreb, Chorvátsko) bol chorvátsky rímskokatolícky duchovný, biskup, arcibiskup-metropolita záhrebský (1970 – 1997) a kardinál; čestný člen Chorvátskej akadémie vied a umení.

Biografia
---------

Narodil sa ako najmladšie, trináste dieťa v chudobnej rodine v časti Gornji Pribić obce Krašić.

### Raná kariéra

Študoval teológiu v Záhrebe. Za kňaza bol vysvätený 15. júla 1945. Pri jeho vysvätení povedal v záhrebskej katedrále arcibiskup Alojzije Stepinac mladým novokňazom slávnu vetu: „Posielam vás do krvavej kúpele."

Krátko slúžil ako kaplán vo farnosti Radoboj a ako správca farnosti Rakov Potok a Sv. Martin pod Okićem. Dvakrát sa naňho pokúsili spáchať atentát (v roku 1947 v Rakov Potoku a v roku 1948 v Jakovlje), ale prežil. Vtedajší záhrebský arcibiskup-koadjútor Franjo Šeper ho na jeseň 1957 menoval za správcu farnosti v Samobore.

### Biskup

15. februára 1964 bol pápežom Pavlom VI. menovaný za pomocného biskupa záhrebského. Biskupské svätenie prijal 3. mája 1964 v záhrebskej katedrále. Keď bol v auguste 1969 Franjo Šeper menovaný za prefekta Kongregácie pre náuku viery, Kuharić bol menovaný apoštolským administrátorom v Záhrebe, 16. júna 1970 záhrebským arcibiskupom a v septembri toho istého roku bol zvolený za predsedu Biskupskej konferencie Juhoslávie. V roku 1970 obdržal čestný doktorát na univerzite v Záhrebe.

### Kardinál

Pápež Ján Pavol II. ho 2. februára 1983 na verejnom konzistóriu menoval za kardinála. Bol morálnou autoritou ako počas totalitného režimu, tak aj po osamostatnení Chorvátska. Podporoval obranu Chorvátska, no vyzýval na dodržiavanie morálnych princípov.

Sprevádzal pápeža Jána Pavla II. počas jeho návštevy v Chorvátsku v roku 1994. Do dôchodku odišiel 5. júla 1997 z dôvodu dovŕšenia kánonického veku. Jeho nástupcom sa stal Josip Bozanić.

### Smrť

Zomrel 11. marca 2002 v Záhrebe a bol pochovaný v krypte záhrebskej katedrály.

### Proces blahorečenia

11. marca 2012 Záhrebská arcidiecéza oznámila, že začala proces blahorečenia Franja Kuharića.

Dielo
-----

* Pisma i razmatranja o katoličkom svećeništvu, 1974
* Korizmene poslanice i poruke, 1985
* Poruke sa Stepinčeva groba, 1990

Referencie
----------

1. ↑  SKOK, Dobriša. HAZU: Počasni članovi [online]. [Cit. 2015-05-03]. Formát PDF. Dostupné online. (po chorvátsky)

Externé odkazy
--------------

* Zagrebačka nadbiskupija: Franjo Kuharić, kardinal (1970 – 1997)
* Večernji.hr – Biografia: Franjo Kuharić
* Franjo Kuharić In: Catholic-hierarchy.org
* Franjo Kuharić In: Newsaints.faithweb.com

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Franjo Kuharić na chorvátskej Wikipédii, Franjo Kuharić na slovinskej Wikipédii a Franjo Kuharić na anglickej Wikipédii.*

| Tituly a funkcie v Rímskokatolíckej cirkvi |
| --- |
| Predchodca**Franjo Šeper** | **Arcibiskup záhrebský**16. jún 1970 – 5. júl 1997 | Nástupca**Josip Bozanić** |

Autoritné údaje: * BnF: 12155868p
* GND: 119449927
* ISNI: 0000 0000 8784 7749
* LCCN: n98003656
* NK ČR: js20211121888
* VIAF: 88837165
* WorldCat: lccn-n98003656
Energetické nápoje
**Energetické nápoje** sú nealkoholické nápoje, ktoré sú propagované tým, že zvyšujú energiu a fyzickú aktivitu konzumenta. Energetická hodnota týchto nápojov ale nie je vysoká, účinok je zameraný predovšetkým na zvýšenie pozornosti a fyzického výkonu pridaním kofeínu, taurínu, vitamínov a ďalších látok, ktoré majú mať pri spoločnom pôsobení väčší stimulačný efekt, ako by mal kofeín sám o sebe.

Zloženie
--------

Energetické nápoje obsahujú predovšetkým metylxantíny (obsahujúce kofeín), Vitamíny B a bylinné látky. Ďalšími bežne použitými zložkami sú sýtená voda, guarana, cezmína paraguajská, taurín, açaí spolu s viacerými formami ženšenu, maltodextrínu, inositu, karnitínu, kreatínu, Glukurónolaktónu a ginko biloby. Niektoré obsahujú vysoké množstvo cukru a mnohé značky energetických nápojov ponúkajú 'diétne' verzie s náhradnými sladidlami. Najčastejšou zložkou energetických nápojov je kofeín (často vo forme guarany alebo cezmíny paraguajskej). Kofeín je stimulant, ktorý možno nájsť v káve alebo čaji. Energetické nápoje obsahujú 3-krát väčšie množstvo kofeínu ako kola.

Referencie
----------

1. ↑  HEIDEMANN, Merle; URQUHART, Gerald. *A can of bull? Do energy drinks really provide a source of energy?* [PDF]. Buffalo, New York: National Center for Case Study Teaching in Science, 20. jún 2005, [cit. 2009-07-29]. S. 2. Dostupné online. (Anglicky)
2. ↑  SIMON, Michele; MOSHER, James. *Alcohol, Energy Drinks, and Youth: A Dangerous Mix* [online]. San Rafael, Kalifornia: Marin Institute, 2007, [cit. 2009-07-29]. S. 9, 11. Dostupné online. Archivované 2011-07-21 z originálu. (Anglicky)
3. ↑  Maureen Salamon. Study: Alcohol-energy drink combo riskier than booze alone. *USA Today*, 18. apríl 2011. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Energetický nápoj**
**František Hora** (známy pod menom **Fero Hora**, \* 3. október 1948, Rimavská Sobota – † 16. január 2017, Bratislava) bol dlhoročným hudobným redaktorom a publicistom Slovenského rozhlasu. Fero Hora bol označovaný za „prvého slovenského hudobného dídžeja populárnej hudby".

Životopis
---------

Fero Hora sa narodil 3. októbra 1948 v Rimavskej Sobote. Detstvo prežil v Tisovci. V roku 1967 zmaturoval na Strednej škole priemyselnej spojovacej techniky v Banskej Bystrici. Hudbe sa intenzívnejšie začal venovať už počas základnej vojenskej služby v českom Rychnove nad Kněžnou. Organizoval tam zábavy, koncerty a vydával časopis o hitoch a bol aj manažérom a konferencierom hudobnej skupiny Flowers Group. Po skončení vojenskej služby, v roku 1969, šiel Fero Hora do Bratislavy, kde nastúpil do Československej televízie na pozíciu zvukára. Neskôr bol niekoľko mesiacov zamestnaný v Opuse. V novembri 1970 nastúpil do hudobnej redakcie Československého rozhlasu, kde ako hudobný redaktor medzi rokmi 1970 – 1981, pripravoval relácie ako boli *Experiment s beatom*, *Beatová hudba*, *Hudobný kalendár*, *Hudobný glóbus*, *Našich deväť* (režíroval ju Ján Roháč) a iné. Písal aj články o populárnej hudbe, ktoré publikoval v časopise Populár, ale aj sprievodné texty na obaly hudobných albumov zahraničných interpretov, ktoré v licencii vydávalo slovenské hudobné vydavateľstvo Opus.

Od roku 1981 začalo predstaviteľom režimu prekážať, že šíri tzv. „západnú kultúru" a tak musel Fero Hora svoju činnosť v Slovenskom rozhlase a v médiách postupne ukončiť. Zákaz účinkovania mu trval až do roku 1989. V tomto období pôsobil na voľnej nohe ako diskotekár. Hudobné diskotéky organizoval po celom vtedajšom Československu, od Medzilaboriec až po Karlove Vary.

Relácia *Experiment s beatom* skončila oveľa skôr, ešte v období normalizácie. Vtedajší ideologický tajomník ÚV KSS Ľudovít Pezlár, ktorý sa podieľal na čistkách v oblasti kultúry na Slovensku, ukončil reláciu slovami: "Fero Hora nám tu nebude robiť Experiment s beatom".

Po návrate do rozhlasu v roku 1989 bol Fero Hora členom hudobnej redakcie rádia Elán, od roku 1992 pôsobil v Rock FM rádiu, vysielal aj v Rádiu Slovensko, kde Rádiu Regina mal známu hitparádu nazvanú *Pop antikvariát*.

Referencie
----------

1. 1 2   *História - Fero Hora - RTVS.sk* [online]. www.rtvs.sk, [cit. 2022-04-09]. Dostupné online.
2. ↑   *Zomrel prvý slovenský dídžej a hudobný publicista Fero Hora (†68)* [online]. markiza.sk, 2017-01-17, [cit. 2022-04-09]. Dostupné online.
3. ↑   *Zomrel prvý slovenský dídžej a moderátor Fero Hora* [online]. Omediach.com, [cit. 2022-04-09]. Dostupné online.
4. ↑  A.S, Petit Press. *Zomrel Fero Hora, prvý slovenský dídžej a hudobný publicista* [online]. kultura.sme.sk, [cit. 2022-04-09]. Dostupné online.

Autoritné údaje: * SNK: 164198
**František Janeček** (\* 23. január 1878, Klášter nad Dědinou – † 4. júl 1941, Praha ) bol český konštruktér a zakladateľ firmy Jawa.

Jeho starší brat Josef v období 1. svetovej vojny ťažil uhlie v Mutejoviciach. Po roku 1925 začal pracovať v Lhoticiach, kde ťažil antracit. Mladší brat Rudolf v Prahe vyrábal elektrické bojlery. František vyštudoval vyššiu priemyslovku v Prahe. Neskôr študoval jeden rok na vysokej škole v Berlíne, študoval tu elektrotechniku.

Po štúdiu v Berlíne nastúpil v roku 1898 do *Kolbenových továren* firmy *Schuckert a spol.* v Prahe. V roku 1901 ho firma vyslala do Holandska, kde v Maarssene postavil továreň na dynamoelektrické stroje. V tomto roku si tiež prihlásil svoj prvý patent. V roku 1904 sa vrátil späť do Čiech, tu už pracoval ako šéf dielní. V roku 1906 z Kolbenových tovární odišiel.

Súkromie
--------

V roku 1901 sa v Nemecku oženil s dcérou miestneho starostu *Johannou Carolinou van Strick Linschotten*. 29. februára 1904 sa im narodil syn František Karel.

Externé odkazy
--------------

* Životopis[nefunkčný odkaz]
* Quido.cz
* sidecar-cz Archivované 2008-05-15 na Wayback Machine
* Spomienka na Františka Janečka Archivované 2016-03-04 na Wayback Machine

Autoritné údaje: * GND: 143964003
* ISNI: 0000 0001 1905 1922
* LCCN: n2013050328
* NK ČR: jk01050907
* VIAF: 170181095
* WorldCat: lccn-n2013050328
**František Klajban** (\* 23. júl 1888, Hronec – † 8. marec 1971, Jablonec nad Nisou) bol slovenský verejný činiteľ a politik v období medzivojnového Česko-Slovenska.

Povolaním bol robotník. V lisovni v rodnej obci sa zaslúžil o zdokonalenie miestnej prevádzky. Počas I. svetovej vojny vstúpil do čs. légií. Po roku 1918 sa politicky angažoval v Česko-slovenskej strane národno-socialistickej. Po parlamentných voľbách v roku 1935 získal poslanecké kreslo v Národnom zhromaždení. Mandát nadobudol až dodatočne, 26. apríla 1938, kedy nastúpil na uprázdnený mandát po zosnulom Vladimírovi Polívkovi. Poslancom zostal do konca zániku činnosti Národného zhromaždenia na prelome rokov 1938/1939. V závere roku 1938 ešte prestúpil do poslaneckého klubu HSĽS. V období Slovenského štátu bol účastníkom ilegálneho protifašistického hnutia.

Referencie
----------

1. 1 2   *Kalendár výročí osobností Okresov Banská Bystrica a Brezno na rok 2003* [online]. Verejná knižnica Mikuláša Kováča, [cit. 2023-02-06]. Dostupné online. Archivované 2015-01-22 z originálu.
2. ↑   *Register-menný* [online]. nrsr.sk, [cit. 2023-02-06]. Dostupné online.

Ďalšia literatúra
-----------------

* KLAJBAN, František. In:  *Biografický lexikón Slovenska*. Zväzok IV. CH – Kl. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2010. 587 s. ISBN 978-80-89301-57-7. S. 531.

Autoritné údaje: * Légie 100: 49012
**Enrico Toti** (\* 20. august 1882, Rím, Taliansko - † 6. august 1916, Monfalcone) bol taliansky vojak, hrdina 1. svetovej vojny.

Enrico prišiel o ľavú nohu, keď pracoval pre talianske železnice, vo veku 24 rokov. Po tomto zranení sa stal cyklistom. V roku 1911 sa vydal na bicykli po Európe: ako prvý dosiahol Paríž, a potom pokračoval cez Belgicko, Holandsko a Dánsko, do Fínska a Laponska. Odtiaľ sa cez Rusko a Poľsko vrátil v júni 1912 do Talianska. V januári 1913 začal novu cestu na bicykli, tentoraz smerom na juhu: z Alexandrie v Egypte k hranici so Sudánom, kde ho anglické úrady, ktoré považovali cestu za príliš nebezpečnú, poslali späť do Káhiry, odkiaľ sa vrátil do Talianska.

Keď vypukla prvá svetová vojna, prihlásil sa ako dobrovoľník do talianskej armády, a to aj napriek svojmu zraneniu. Nastúpil do jednotky Bersaglieri a bol povýšený na majora. Bol zabitý v šiestej bitke o Isonzo. Posmrtne mu bolo udelené najvyššie talianske vojenské ocenenie za odvahu *Medaglia d'oro al Valore Militare*.

Spomienka
---------

Socha ve Villa Borghese, Rím
Dve ponorky talianskeho námorníctva boli pomenované Enrico Toti:

* *Enrico Toti*, triedy Balilla, postavená v roku 1925.
* *S506 Enrico Toti*, triedy Toti, postavená v roku 1968, je vystavená v múzeu v Miláne.

Referencie
----------

* Enrico Toti sa vydal na bicykli do Laponska na www.circolopolare.com (po anglicky)
* Enrico Toti - details na uk.holidaysguide.yahoo.com (po anglicky)
* Talianska armáda (po taliansky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Enrico Toti na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Autoritné údaje: * GND: 1042347891
* ISNI: 0000 0000 6161 199X
* LCCN: n97116653
* VIAF: 4224418
* WorldCat: lccn-n97116653
**Koza** (čínština: 羊; pinyin: yáng) je ôsme znamenie z 12 znamení čínskeho zverokruhu v čínskom kalendári. Toto zviera sa môže interpretovať v dvojakom význame, ako ovca a aj ako koza.  Koza je pasívne znamenie. U kozy je najvýraznejší prvok jin – prvok ženskosti. Prináleží jej element ohňa, vďaka ktorému je aktívna. Koza má čistú povahu a vľúdne srdce, a preto Číňania hovoria, že bude mať šťastný osud. 

Znak koza je ekvivalent západného znamenia rak.

Rok kozy
--------

Nasleduje po rušnom a energetickom roku koňa kľudným a vyrovnaným rokom s hladkým priebehom. Rok kozy je vhodný pre relaxáciu, uzmierenie sa sám so sebou a aj s ostatnými. Vďaka vplyvu kozy je tempo roku oveľa pomalšie, sme nejak sentimentálni a viac podliehame pocitom. Taktiež nás priťahuje k domovu a k našej rodine. 

Koza je patrónka umenia, ktorá v našich povahách odkryje naše umelecké schopnosti. Bude sa nám dariť v estetických a umeleckých odboroch. Koza taktiež vyžaruje negatívne radiácie, kvôli ktorým môžeme byť v tomto roku precitlivení, podráždení a taktiež nás dokáže rozčúliť každá maličkosť. Čo sa týka neúspechov a nedostatkom, tak sme k nim príliš kritickí.

Vlastnosti človeka narodeného v roku kozy
-----------------------------------------

Koza je zo všetkých dvanástich zvierat najviac zženštilá. 

Človek ktorý sa narodí v roku kozy je nazývaný samaritánom cyklu = je poctivý, počestný, úprimný. Taktiež má dobrý zmysel  pre spravodlivosť a je až sentimentálny. 

Je ostýchavý a hanblivý, ľahko odpúšťa, je známi svojimi jemnými a súcitnými spôsobmi. 

Zbožňuje zvieratá a deti, má blízky vzťah k prírode, v osobnom živote býva domáci kutil. 

Je veľmi náklonná, svojich blízkych si až hýčka.

Lunárne roky kozy a ich elementálne prvky
-----------------------------------------

13. 2. 1907 – 1. 2. 1908                Oheň

1. 2. 1919 – 19. 2. 1920                Zem

17. 2. 1931 – 5. 2. 1932                Kov

5. 2. 1943 – 24. 1. 1944                Voda

24. 1. 1955 – 11. 2. 1956             Drevo

9. 2. 1967 – 29. 1. 1968                Oheň

28. 1. 1979 – 15. 2. 1980             Zem

15. 2. 1991 – 3. 2. 1992                Kov

1. 2. 2003 – 21. 1. 2004                Voda

19. 2. 2015 – 7. 2. 2016         Drevo

Referencie
----------

1. ↑  OBUCHOVÁ, Ľubica. *Čínské symboly*. Praha: Grada, 2000. 100 s. ISBN 80-247-9045-9.
2. ↑  MAN, Jaroslav K. *Čínský horoskop*. [s.l.]: Plot, 2010. 149 s. ISBN 978-80-7428-035-1.
3. ↑  LAU, Theodora. *VELKÁ KNIHA ČÍNSKÝCH HOROSKOPŮ*. 2. dopl. vyd. Hodkovičky: Pragma, 1993. 125 s. ISBN 80-7205-356-6.
4. ↑  LAU, Theodora. *VELKÁ KNIHA ČÍNSKÝCH HOROSKOPŮ*. 2. dopl. vyd. Hodkovičky: Pragma, 1993. 126 s. ISBN 80-7205-356-6.
5. ↑  LAU, Theodora. *VELKÁ KNIHA ČÍNSKÝCH HOROSKOPŮ*. 2. dopl. vyd. Hodkovičky: Pragma, 1993. 126 s. ISBN 80-7205-356-6.
6. ↑  LAU, Theodora. *VELKÁ KNIHA ČÍNSKÝCH HOROSKOPŮ*. 2. dopl. vyd. Hodkovičky: Pragma, 1993. 126 s. ISBN 80-7205-356-6.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Koza (zverokruh)**