recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Anthony de Mello** (\* 4. september 1931, Goa, India – † 2. jún 1987, New York, New York, USA) bol indický kňaz, jezuita, psychoterapeut a spisovateľ. Bol známy tým, že písal knihy formou krátkych príbehov. Mnohé z nich boli humorne ladené, mali meditačný charakter, ktorý smeroval stále k zmyslu ľudského života. Za kňaza bol vysvätený 24. marca 1961.

Veľa cestoval, navštívil Španielsko, USA, kde študoval a neskôr aj učil. Vo svojich knihách veľmi obratne spájal myšlienky kresťanstva s východnou spiritualitou a s poznatkami z psychológie. Zomrel náhle na infarkt.

V roku 1998 boli niektoré jeho názory odsúdené Kongregáciou pre náuku viery. Kardinál Joseph Ratzinger, ktorý sa neskôr stal pápežom Benediktom XVI.v stanovisku z 24. júna 1998 napísal: 

*„Už v niektorých pasážach jeho raných diel a ešte výraznejšie v jeho neskorších publikáciách možno pozorovať postupné vzďaľovanie sa od esenciálnych obsahov kresťanskej viery. Zjavenie, ktoré prichádza v osobe Ježiša Krista, nahrádza intuíciou Boha bez tvaru a obrazu, a to tej miery, že hovorí o Bohu ako o čistej prázdnote… Tento radikálny apofatizmus vedie dokonca k odmietnutiu skutočnosti, že Biblia obsahuje pravdivé tvrdenia o Bohu… Náboženstvá, vrátane kresťanstva, sú [podľa autora] jednou z najväčších prekážok na ceste k pravde. Túto pravdu však autor nikdy presnejšie nedefinuje… Už uvedené stanoviská sú nezlučiteľné s katolíckou vierou a môžu spôsobiť ťažkú ujmu."*

Najznámejšie knihy
------------------

* *Bdelosť*
* *Modlitba žaby* – krátke príbehy
* *Minútové nezmysly* – myšlienky
* *Sadhana: Cesta k Bohu* –  meditácie
* *Spev vtáka* – krátke príbehy
* *Cesta k láske*
* *Pri prameňoch* – krátke zamyslenia

Referencie
----------

1. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2012-04-07]. Dostupné online. Archivované 2012-03-24 z originálu.
2. ↑  Vatican.va
3. ↑

Iné projekty
------------

Wikicitáty
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Anthony de Mello**

Externé odkazy
--------------

* stručný prehľad
* Jezuita, který našel štěstí u Buddhy?

Autoritné údaje: * BnF: 12166678w
* GND: 119244950
* ISNI: 0000000081770189
* LCCN: n80102455
* NK ČR: jn19981000607
* VIAF: 110864601
* WorldCat: lccn-n80102455
**Jožko Mrkvička** je fiktívna postava v hororovej slovenčine (ale aj žurnalistickom štýle), ktorej meno sa používa na označenie radového priemerného občana, respektíve ako nič nehovoriace "„prázdne" meno v príkladoch učebnicového typu.

Nespája sa so žiadnymi negatívnymi alebo pozitívnymi vlastnosťami (ako napr. anglický John Bull), nie je odvodená ani zo žiadnej skutočne existujúcej postavy a ani nie je objektom fabulácií, ktoré mu majú dodať zdanie historickej autentickosti (ako je napr. český Jára Cimrman). Jeho hlavnou a jedinou vlastnosťou je priemernosť, tuctovosť, všednosť a neidentifikovateľnosť (podobne ako ruský Ivan alebo Ivan Ivanovič). Dokonca sa niekedy v písomnom styku používa toto meno aj s malými začiatočnými písmenami. 
Nedá sa ani preto povedať, žeby mal označovať nejakého typického Slováka so súborom skutočných, domnelých alebo projektovaných vlastností. V takomto kontexte sa skôr používajú mená ako Jano, Ďuro a pod. 

Toto meno použila aj slovenská spisovateľka Mária Ďuríčková (1919) pre hlavnú postavu vo svojej knihe *Jožko Mrkvička Spáč* (1972).

Referencie
----------

1. ↑   *Mária Ďuríčková* [online]. Vydavateľstvo FORMÁT, [cit. 2015-03-03]. Dostupné online. Archivované 2015-04-02 z originálu.
**Aliancia stredoškolákov** je organizácia študentov škôl. Jej poslaním je spájať stredoškolákov v otázke ich práv a možností, ktoré majú a zastupovať ich. Chcú hájiť a obraňovať ich práva, riešiť problémy, ktoré ich trápia a podieľať sa na projektoch týkajúcich sa mládeže. V súčasnosti (2024) má Aliancia stredoškolákov viac ako 7 delegátov a 2 členov. Alianciu stredoškolákov vedie prezidentka Alica Diošiová a viceprezidenti Daniel Potyčný a Anna Sviatková.

Činnosť
-------

V novembri 2015 spustila petíciu za 4 požiadavky stredoškolákov, ktorú podpísalo 30 000 žiakov stredných škôl. Požiadavky petície boli - zrušenie viazanosti výučných listov na maturitnú skúšku, odpolitizovanie voľby riaditeľov, zníženie odvodov z brigádnickej dohody pre študentov a žiakov počas prázdnin a slobodný výber úrovne maturity z cudzieho jazyka. Po parlamentných voľbách na Slovensku v roku 2016 petíciu odovzdali ministrovi školstva Petrovi Plavčanovi, ktorý ju prijal. Vláda však žiadny z návrhov neschválila. V spolupráci s poslancami NR SR predložila návrh na odpolitizovanie voľby riaditeľov a zmenu zákona o Žiackej školskej rade - zákona 596/2003 Z.z. §26. V tomto zákone 16. novembra 2016 počas historicky prvej tlačovej besedy stredoškolákov v Národnej rade Slovenskej republiky, predstavila 10 návrhov k reforme školstva, ktoré žiada od ministra školstva Petra Plavčana. Na Bratislavskom kongrese Aliancie stredoškolákov, ktorý sa konal 21. novembra 2016, schválila programový dokument *Stredoškoláci na nohách*, ktorý hovorí o ďalšom rozvoji Aliancie stredoškolákov v jednotlivých krajoch. Aliancia stredoškolákov aktívne viedla viacero kampaní a aktívne sa snaží o získanie politickej podpory pre zmeny v školstve.

Referencie
----------

1. ↑   *O nás | Aliancia stredoškolákov* [online]. alianciastredoskolakov.sk, [cit. 2024-01-07]. Dostupné online.
2. ↑  CHRASTOVÁ, Dominika. Stredoškoláci zorganizovali tlačovku v Národnej rade. Minister školstva ich sklamal a nesplnil sľuby. *SME* (Bratislava: Petit Press), 2016-11-25. Dostupné online [cit. 2024-01-07]. ISSN 1335-4418.
3. ↑  TASR. Maturity sa uskutočnia, študenti budú mať na odpovede viac času. *SME* (Bratislava: Petit Press), 2022-03-07. Dostupné online [cit. 2024-01-07]. ISSN 1335-4418.
4. ↑  TASR. Stredoškoláci zhodnotili s Horeckým maturity a projekt Aliančné pätoro. *teraz.sk* (Bratislava: TASR), 2023-04-26. Dostupné online [cit. 2024-01-07].
5. ↑  LÖRINCOVÁ, Katarína. Stredoškoláci vnímajú blížiace sa voľby a pre politické strany pripravili svoje desatoro. *SITA Webnoviny* (Bratislava: SITA Slovenská tlačová agentúra), 2023-07-15. Dostupné online [cit. 2024-01-07].

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Aliancia stredoškolákov**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky
**Martin Bendik** (\* 22. december 1960, Košice) je slovenský operný režisér.

Študoval na Konzervatóriu v Košiciach klavír a od roku 1982 na Hudobnej a tanečnej fakulte VŠMU odbor operná réžia v triede doc. Branislava Krišku. Po ukončení štúdia pôsobil v Štátnej opere Banská Bystrica (1988 – 1995), kde realizoval s výtvarníkom Alešom Votavom viacero operných inscenácií. Od roku 2003 je s prestávkami dramaturgom Opery SND. Martin Bendik patrí medzi predstaviteľov tzv. režisérskej opery s originálnym, i keď často kontroverzným výkladom klasickej predlohy.

K jeho profilovým inscenáciám patria *Orfeus a Eurydika* od Christopha Willibalda Glucka (Štátna opera Banská Bystrica, 1991), Verdiho *Aroldo* a *Nabucco* (Štátna opera Banská Bystrica, 1993 a 1996), Pucciniho *Tosca* (Štátna opera Banská Bystrica, 2000), Bartókov *Hrad kniežaťa Modrofúza* (Opera SND, 2003), Brittenov *Peter Grimes* (Opera SND, 2005) a Beethovenov *Fidelio* (Opera SND, 2016). Martin Bendik je autorom knihy esejí, ktorá vyšla pod názvom *Operné sondy* (Asociácia CORPUS, 2014).

Referencie
----------

1. 1 2  ZVARA, Vladimír. *Martin Bendik: Ak je v divadle debata, má to vždy zmysel* [online]. Hudobné centrum, [cit. 2019-08-22]. Dostupné online.
2. 1 2  Slovenské národné divadlo. *Martin Bendik* [online]. Bratislava: Slovenské národné divadlo, [cit. 2024-03-19]. Dostupné online.
3. ↑  ČÁSTKOVÁ, Patricie. Martin Bendik: Operné sondy. *Opus Musicum* (Brno: Opus Musicum), apríl 2015, roč. 47, čís. 4, s. 115. ISSN 0862-8505.
**Aristides de Sousa Mendes do Amaral e Abranches** (\* 19. júl 1885, Cabanas de Viriato, Portugalsko – † 3. apríl 1954, Lisabon) bol portugalský šľachtic a diplomat. Vyštudoval právo na univerzite v Coimbre. Ako konzul v Bordeaux vydal počas rokov 1940 – 1941 napriek inštrukciám svojej vlády vstupné víza do Portugalska asi 30 000 osobám, väčšinou Židom.

*Moja vláda odmietla vydať víza akýmkoľvek utečencom. Ale ja nemôžem poslať tých ľudí na smrť... Som rozhodnutý vydať vízum každému, kto si o ne povie... Aj keby som mal byť prepustený, musím konať ako kresťan, ako mi káže moje svedomie.* (Aristides de Sousa Mendes, Bordeaux, 1940)

V roku 1941 bol pre túto svoju činnosť prinútený svojimi nadriadenými odísť do dôchodku. Zomrel v úplnej chudobe roku 1954. Na konci roka 2006 ho hlasy divákov televízie RTF umiestnili v prvej desiatke ankety Najväčší Portugalčan, v nasledujúcom druhom kole (vyberalo sa už len z prvej desiatky) sa potom umiestnil na treťom mieste, za Antóniom Salazar a Alvarom Cunhalom.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Aristides de Sousa Mendes na českej Wikipédii.*

* Aristides de Sousa Mendes Archivované 2023-02-03 na Wayback Machine - Jad va-šem (po anglicky)

Autoritné údaje: * BnF: 13536379m
* GND: 11937708X
* ISNI: 000000006678198X
* LCCN: n91027181
* NK ČR: jo20181012241
* VIAF: 62357115
* WorldCat: lccn-n91027181
**Bodliak kučeravý pravý** (lat. *Carduus crispus subsp. crispus*) je dvojročná bylina z čeľade astrovité (*Asteraceae*). Jeho prirodzený areál zahŕňa mierne oblasti od Európy cez Kaukaz až po Sibír.

Opis
----

Bodliak kučeravý pravý je vlhkomilná dvojročná bylina vysoká 60 až 150 cm. Priama vlnatá byľ je len hore krátko rozkonárená a po celej dĺžke je kučeravo krídlatá a mäkko ostnitá. Byľové krídla sú široko trojuholníkovito laločnaté.

Listy sú mäkké, v obryse kopijovité, vrúbkované, do jednej tretiny laločnaté, so 4 až 6 pármi lalokov s ostňami do 2 mm. Čepele sú na rube sivo pavučinato chlpaté a zbiehavé.

Červenofialové, zriedka ružové alebo biele kvety sú usporiadané v súkvetí, ktorým je rúrkokvetý úbor. Jednotlivé kvety v úbore sú obojpohlavné, rúrkovité, pravidelné, päťpočetné, dlhé 12 až 15 mm. Peľnice tyčiniek sú zrastené do rúrky okolo čnelky. Kalich je voľný, trváci, premenený na chocholec s nedelenými štetinkami, dlhý 8 až 12 mm, slúžiaci na rozširovanie semien vetrom. Semenník je spodný, plodom je hladká laločnatá nažka veľká do 3 mm, s úzkou korunkou. Zákrov pozostáva z čiarkovito šidlovitých, v dolnej tretine brvitých listeňov. Vnútorné listene sú holé alebo pavučinato vlnaté a žltkasté. Vajcovito guľovité úbory s priemerom 15 až 25 mm sú na konci konárikov nakopené po tri až päť.

Rozšírenie
----------

Areál rozšírenia bodliaka kučeravého pravého zahŕňa mierne oblasti od Európy cez Kaukaz až po Kazachstan, Kirgizsko, Mongolsko a Sibír. Zavlečený je v Kanade, Spojených Štátoch, Indii a západných Himalájach.

Na Slovensku je na celom území v teplejších oblastiach hojný, inde zriedkavý.

Ekológia
--------

Bodliak kučeravý pravý obsadzuje vhodné stanovištia od nížin po horský stupeň. Rastie často v pobrežných kroviskách, priekopách, na vlhkých lúkach a na rúbaniskách. Obľubuje vlhké, výživné, humózne, kamenisté i hlinitopiesočnaté pôdy. Kvitne od júla do septembra.

Referencie
----------

1. 1 2  Sp. Pl.: 821 (1753)
2. 1 2 3 4 5   *Carduus crispus subsp. crispus L.* [online]. POWO - Plants of the World Online, Kew, [cit. 2024-03-06]. Dostupné online. (po anglicky)
3. ↑  Karol Marhold, František Hindák. *Zoznam nižších a vyšších rastlín Slovenska*. Bratislava : Veda, 1998. ISBN 80-224-0526-4. S. 396.
4. 1 2 3 4 5  Josef Dostál, Martin Červenka. *Veľký kľúč na určovanie vyšších rastlín II.*. prvé. vyd. Bratislava : Slovenské pedagogické nakladateľstvo, 1991. ISBN 80-08-00003-1. S. 1107-1108.
5. 1 2 3 4  Michal Hrabovský at al.. *Veľká kniha rastlín, hornín, minerálov a skamenelín*. Bratislava : IKAR, a.s. - Príroda, 2021. ISBN 978-80-551-6882-1. S. 318-319.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bodliak kučeravý pravý**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Bodliak kučeravý pravý**
O umeleckom alebo filozofickom smere, ktorý spravidla pochádza od nejakej osoby alebo z nejakého mesta pozri *škola (smer).*
Hodina matematiky na Helsinskej technickej univerzite
Albert Anker (1896)
**Škola** je vo všeobecnosti akékoľvek výchovno-vzdelávacie milujeme žiadne školy školy sú fujzariadenie, organizácia alebo inštitúcia. Niekedy sa týmto pojmom myslí budova alebo sídlo danej inštitúcie. V užšom slova zmysle, na Slovensku, je škola inštitúcia zaradená v sieti škôl a školských zariadení, ktoré majú oprávnenie uskutočňovať výchovu a vzdelávanie.

Na Slovensku sa školy delia najmä na:

* materské školy
* základné školy
* špeciálne školy
* stredné školy
* vysoké školy
* univerzity

Podľa zriaďovateľa sa rozlišujú najmä:

* štátne školy
* cirkevné školy
* súkromné školy

Referencie
----------

1. ↑   *Sieť škôl a školských zariadení Slovenskej republiky | Ministerstvo školstva, vedy, výskumu a športu Slovenskej republiky* [online]. www.minedu.sk, [cit. 2020-12-28]. Dostupné online.

* Zákon o výchove a vzdelávaní (školský zákon) a o zmene a doplnení niektorých zákonov ( 245/2008 Z. z.)
* Zákon č. 131/2002 Z. z.Zákon o vysokých školách a o zmene a doplnení niektorých zákonov

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Škola**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Škola**
**Avignonský most** (francúzsky oficiálne **Pont Saint-Bénezet**, bežne i **Pont d'Avignon**) je most v Avignone. 

Bol postavený medzi rokmi 1171 a 1185, pôvodná dĺžka bola okolo 900 m s 22 oblúkmi. Postupne ho ničili povodne, definitívne katastrofálna povodeň v roku 1668. Dnes stoja už jen posledné štyri oblúky a zvyšky mostu súžia ako turistická atrakcia. Most sa stal námetom pre známu francúzsku ľudovú pieseň rovnakého mena.

Svätý Bénezet, po ktorom je most pomenovaný, bol podľa legendy pôvodne miestny pastier, ktorý mal božie vnuknutie, že treba postaviť v Avignone most. O svojom poslaní presvedčil miestnu honoráciu tým, že zázračne zdvihol ťažký kameň. 

* Avignonský most
* 
*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Avignonský most**

Externé odkazy
--------------

* Most na stránke ministerstva kultúry
* Most na stránke Avignonu Archivované 2012-04-20 na Wayback Machine
* Dejiny mosta Archivované 2009-06-29 na Wayback Machine
* Romanes.com : Mapy a obrázky mosta

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Avignonský most na českej Wikipédii.*
Barokový glóbus nebeskej oblohy
**Glóbus** je zmenšený model planéty (najmä Zeme), nebeských telies (mesiac, hviezda) alebo nebeskej sféry.

Glóbus Zeme
-----------

Skutočný tvar Zeme (geoid) býva pri glóbuse nahradený guľou. Existujú však aj glóbusy, ktoré zachovávajú skutočný tvar Zeme, príp. glóbusy plasticky reprezentujúce zemský reliéf. Plastické glóbusy majú však výrazne skreslené relatívne výšky terénu v pohoriach (v skutočnosti sú v danom pomere oveľa nižšie).

Zobrazenie Zeme na glóbuse je pomerne realistické (najmä v porovnaní s mapou) – je zároveň uhlojavné (t. j. zachováva veľkosti uhlov) i diaľkojavné (všetky vzdialenosti odpovedajú skutočným vzdialenostiam, zmenšeným v danej miere). Na glóbuse je tak možné merať dĺžky v ľubovoľnom smere bez rizika skreslenia. Najvhodnejšie na meranie je ohybné papierové pravítko.

Glóbusy sú spravidla zhotovené tak, že sú otáčavé okolo osi odpovedajúcej osi otáčania Zeme, je na nich teda možné demonštrovať otáčanie Zeme okolo svojej osi.

Referencie
----------

1. ↑  Havralant, Miroslav; Buzek, Ladislav; Wahla, Arnošt; Vencálek, Jaroslav (1982), „glóbus", *Geografický terminologický slovník*, Ostrava: Pedagogická fakulta v Ostravě, str. 61, OCLC 749409082

Pozri aj
--------

* mapa

Iné projekty
------------

CommonsWikislovník
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Glóbus**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Glóbus****

Externé odkazy
--------------

* Interaktiver Globus in 3D Archivované 2007-11-18 na Wayback Machine
* Bildergalerie von Globen in der David Rumsey Map Collection
* Der Mainzer Himmelsglobus
* Globenmuseum der Österreichischen Nationalbibliothek Archivované 2003-08-04 na Wayback Machine
* Martin Waldseemueller Globus 1507 mit Amerika Archivované 2012-04-13 na Wayback Machine
* Eine kleine Kulturgeschichte der Globen bei Monumente Online
* Virtuelle Globen – Entwicklungsgeschichte und Perspektiven (Screenshots virtueller Globen). Archivované 2011-08-27 na Wayback Machine
* Die Internationale Coronelli-Gesellschaft für Globenkunde Archivované 2011-04-05 na Wayback Machine

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Glóbus na českej Wikipédii.*
**Komunistická strana Číny** (čín. 中国共产党 – Čung-kuo Kung-čchan-tang; pchin-jin: *Zhōngguó Gòngchǎndǎng*; skratka: 中共) je čínska politická strana. Bola založená roku 1921 v Šanghaji revolucionármi Čchen Tu-siou a Li Ta-čao. Od roku 1949, keď jej ozbrojené sily zvíťazili v občianskej vojne nad Nacionalistami, má rozhodujúcu úlohu pri riadení komunistickej Čínskej ľudovej republiky. Od roku 2012 je jej predsedom Si Ťin-pching. Počtom členov, ktorý presahuje 73 miliónov 360 tisíc, je Komunistická strana Číny najväčšia politická strana na svete.

Vedenie strany
--------------

Stav po XIX. zjazde strany v októbri 2022:

* Generálny tajomník Ústredného výboru Komunistickej strany Číny:

Si Ťin-pching
* Členovia stáleho výboru politbyra ÚV KS Číny:

Si Ťin-pching
Li Čchiang
Cchaj Čchi
Ting Süe-siang
Wang Chu-ning
Čao Le-ťi
Li Si
* Členovia politbyra ÚV KS Číny:

Si Ťin-pching
Li Čchiang
Cchaj Čchi
Ting Süe-siang
Wang Chu-ning
Čao Le-ťi
Li Si
Ma Sing-žuej
Wang I
Jin Li
Š' Tchaj-feng
Liou Kuo-čung
Li Kan-ťie
Li Šu-lej
Li Chung-čung
Che Wej-tung
Che Li-feng
Čang Jou-sia
Čang Kuo-čching
Čchen Wen-čching
Čchen Ťi-ning
Čchen Min-er
Jen Ťia-ťün
Chuang Kchun-ming
* Tajomníci sekretariátu ÚV KS Číny:

Wang Chu-ning
Ting Süe-siang
Jang Siao-tu
Čchen Si
Kuo Šeng-kchun
Jou Čchüan
Chuang Kchun-ming
* Ústredná vojenská komisia KS Číny:

Predseda:
Si Ťin-pching
Podpredsedovia:
Sü Čchi-liang
Čang Jou-sia
Členovia komisie:
Wej Feng-che
Li Cuo-čcheng
Miao Chua
Čang Šeng-min
* Ústredná disciplinárna komisia KS Číny:

Tajomník komisie:
Čao Le-ťi
Podtajomníci:
Jang Siao-tu
Liou Ťin-kuo
Li Šu-lej
Čang Šeng-min
Jang Siao-čchao
Sü Ling-i
Siao Pchej
Čchen Siao-ťiang

Referencie
----------

1. ↑  Počet členov KS Číny v celej krajine prekročil 73 miliónov 360 tisíc, Čínsky rozhlas pre zahraničie, 8. 10. 2007
2. ↑  DUHALDE, Marcelo; HUANG, Han. *The 20th Politburo* [online]. multimedia.scmp.com, [cit. 2022-10-23]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Mao Ce-tung
* Čao C'-jang

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Komunistická strana Číny**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Komunistická strana Číny na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* oficiálna stránka (čínsky) Archivované 2005-07-02 na Wayback Machine
* Spravodaj strany Archivované 2007-06-13 na Wayback Machine (po anglicky)
* Stránky Ľudového denníku – novin vydávaných Komunistickou stranou Číny (po anglicky)
**Johan Paulik**, vlastným menom **Daniel Ferenčík** (\* 14. marec 1975, Bratislava, Česko-Slovensko, dnes Slovensko) je slovenský pornoherec.

Kariéra
-------

Johan Paulik začínal ako profesionálny tanečník. V roku 1993 ho objavil George Duroy, ktorý zhotovil jeho fotografie. Neskôr nasledovali aj viaceré pornofilmy pre Bel Ami. Prvú filmovú úlohu dostal v hardcore porne *Sauna Paradiso* a ďalšiu v *Lukas Story*. V roku 1997 v Nemecku vyšla erotická obrázková knižka *Photos of Johan*. V prvých rokoch sa smeli jeho filmy distribuovať len mimo Európy. Od roku 2001 sú dostupné aj v Európe. 

Z Paulika sa rýchlo stala topstar homosexuálneho pornopriemyslu. Aj keď účinkoval len pre homosexuálne produkcie, sám sa označoval ako heterosexuál. Dnes sa prezentuje skôr ako bisexuál. V súčasnosti (2009) prestal byť činný ako pornoherec, ale pracuje naďalej pre Bel Ami ako kameraman. Ovláda okrem slovenčiny aj nemčinu a angličtinu.

Typ herca
---------

Johan Paulik je 183 cm vysoký, na tele takmer nezarastený, má hnedé vlasy a sivozelené oči. Jeho vzhľad sa dá opísať ako niečo medzi "nevinným chlapcom" a "svalnatým dedinským mládencom".

Filmografia
-----------

**1994**

* *Sauna Paradiso*
* *Lukas' Story*
* *The Plowboys*

**1995**

* *Lukas' Story 2 (When Boy Meets Boy)*
* *Frisky Summer*
* *The Chain Reaction*
* *Blue Danube*
* *Siberian Heat*
* *Boy Oh Boy*

**1996**

* *Sunshine After the Rain*
* *The First Time Summer*
* *Out at Last*
* *Moments With Johan*
* *Boy 3: Boy Wonder*

**1997**

* *An American in Prague*

**1998**

* *Johan's Big Chance*
* *You're Gorgeous*

**2001**

* *Cover Boys*
* *All about Bel Ami*

**2005**

* *Alfresco*

**2007**

* *Too Many Boys 2*

Produkcie s účasťou Johana Paulika
----------------------------------

* 1997 *Souvenirs*
* 1998 *Lucky Lukas*
* 1999 *Cherries*

Fotokalendáre
-------------

* 1997 *Bel Ami Kalendár*
* 1998 *Together - Bel Ami Kalendár*
* 2001 *Bel Ami Allstar Kalendár*

Magazíny
--------

* *Mandate* (USA, Mavety Media Group)

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Johan Paulik na nemeckej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Externé odkazy
--------------

Johan Paulik v internetovej databáze filmov pre dospelých

Autoritné údaje: * ISNI: 0000000460216153
* VIAF: 1640149416747089730007
Súradnice: 48°21′01″S 17°11′21″V﻿ / ﻿48,350278°S 17,189167°V﻿ / 48.350278; 17.189167

**Baba** alebo **Pezinská Baba** (527 m n. m.) je sedlo v hlavnom hrebeni Malých Karpát, v podcelku Pezinské Karpaty medzi vrchmi Konské hlavy (648,8 m n. m.) a Čmeľok (709 m n. m.).

Sedlom prechádza cesta II/503 z Malaciek do Pezinka a červeno-značkovaná turistická trasa Štefánikova magistrála (súčasť medzinárodnej európskej trasy E8), vedúca po hrebeni pohoria zo severu na vrch Devín a križuje sa s modro-značenou trasou z Perneka do Pezinku.

Areál Pezinská Baba je v súčasnosti strediskom zimnej aj letnej turistiky. K dispozícii sú tri lyžiarske vleky, dva slalomové svahy s umelým osvetlením, lyžiarska turistická trasa po hrebeni pohoria. Ubytovanie poskytoval horský hotel Baba, viaceré podnikové chaty, sú tu bufety, parkovisko i autobusová zastávka. Priamo v sedle sídli aj pobočka NAMK SR.

Prístup
-------

* cestou II/503 z Malaciek alebo Pezinka
* po  značenej Štefánikovej magistrále z rázcestia Tri kamenné kopce alebo sedla Javorina
* po  značke z obce Pernek alebo z Pezinka

Pozri aj
--------

* Pezinská Baba

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vrchov, dolín, priesmykov a sediel* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2023-10-27]. Dostupné online. Archivované 2022-06-27 z originálu.

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej mape

Autoritné údaje: * SNK: 91433
**Jaroslav Ivančo** (\* 31. máj 1971, Svidník) je bývalý učiteľ, neskôr politik, poslanec NR SR, štátny tajomník Ministerstva školstva, vedy výskumu a športu SR. Od mája 2022 podpredseda Najvyššieho kontrolného úradu SR.

Životopis
---------

V roku 1994 absolvoval štúdium na Pedagogickej fakulte Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Prešove v odbore učiteľstvo matematiky a techniky. Pôsobil ako učiteľ matematiky na strednej škole, v rokoch 1999 až 2010 bol riaditeľom Obchodnej akadémie, neskôr Spojenej školy vo Svidníku.

V komunálnych voľbách v decembri 2006 kandidoval za koalíciou strán SDKÚ-DS a KDH za primátora mesta Svidník, no neuspel. Bol však zvolený za poslanca mestského zastupiteľstva. Poslancom v meste Svidník bol vo volebnom období od 2006 do 2010.

Od roku 2004 pôsobil ako poslanec Národnej rady Slovenskej republiky za stranu SDKÚ-DS. V júli 2010 bol vládou SR vymenovaný za štátneho tajomníka Ministerstva školstva, vedy, výskumu a športu SR vo vláde Ivety Radičovej, kde pôsobil do apríla 2012.

V rokoch 2015 až 2018 pracoval na Najvyššom kontrolnom úrade Slovenskej republiky ako generálny riaditeľ sekcie stratégie. Dva roky pôsobil ako riaditeľ verejného poskytovateľa sociálnych služieb v pôsobnosti VÚC Prešov - Senior domu Svida vo Svidníku.

Od júla 2020 bol vládou SR vymenovaný do funkcie generálneho tajomníka služobného úradu Úradu priemyselného vlastníctva SR, ktorú vykonával do zvolenia Národnou radou Slovenskej republiky za podpredsedu Najvyššieho kontrolného úradu v máji 2022.

Osobný život
------------

Je ženatý, má dve deti. Manželka Marcela Ivančová je od roku 2018 primátorkou mesta Svidník.

Referencie
----------

1. 1 2  AKTUALITY.SK. *Osobný profil Jaroslav Ivančo* [online]. Aktuality.sk, [cit. 2022-06-27]. Dostupné online.
2. 1 2 3 4 5   *Jaroslav Ivančo - Najvyšší kontrolný úrad Slovenskej republiky* [online]. www.nku.gov.sk, [cit. 2022-06-27]. Dostupné online. Archivované 2022-06-25 z originálu.
3. 1 2 3 4 5   Čím všetkým si v kariére prešiel Jaroslav Ivančo?. *Podduklianske novinky* (Svidník: Pavol Sivák - PONO PRESS), 2020-07-07, roč. 19, čís. 28, s. 3. Dostupné online [cit. 2022-06-27]. ISSN 1337-6187. Archivované 2021-12-07 z originálu.
4. 1 2  TERAZ.SK. *Úrad priemyselného vlastníctva má nového podpredsedu* [online]. TERAZ.sk, 2020-07-01, [cit. 2022-06-27]. Dostupné online.
5. ↑   *PRIMÁTORKA MESTA* [online]. www.svidnik.sk, [cit. 2022-06-27]. Dostupné online.
**Pyrazol** je heterocyklická dusíkatá zlúčenina, založená na päťčlennom kruhu zloženom z troch atómov uhlíka a dvoch atómov dusíka na susedných pozíciach. Táto zlúčenina je taktiež základom celej triedy zlúčenín označovaných ako **pyrazoly**. Pyrazoly sú (na základe zloženia a farmakologických vlastností) zaraďované medzi alkaloidy, ich výskyt v prírode je však vzácny.

V roku 1859 bola izolovaná zo semien melóna prvá zlúčenina patriaca medzi pyrazoly, 1-pyrazolyl-alanín. Termín pyrazoly dal tejto triede zlúčenín Ludwig Knorr v roku 1883.[chýba zdroj]

Reakcie
-------

V klasickej metóde vyvinutej H. Pachmannom v roku 1898 možno syntetizovať pyrazol z acetylénu a diazometánu.

Pyrazoly možno synteticky vyrábať reakciou α,β-nenasýtených aldehydov s hydrazínom a následnou dehydrogenáciou.[chýba zdroj]

Syntéza pyrazoluPyrazoly reagujú s bórhydridom draselným a tvoria triedu ligandov známych ako škorpionáty. Pyrazol sám s bórhydridom draselným reaguje za vzniku tridentátneho ligandu známeho ako *ligand Tp* (tris(pyrazolyl)borát).[chýba zdroj]

Použitie
--------

Pyrozolové deriváty sa používajú v medicíne, kde sa využívajú ich analgetické, protizápalové, antipyretické, antiarytmické, trankvilizačné, myorelaxačné, psychoanaleptické, antikonvulzívne, antidiabetické a antibakteriálne vlastnosti. Pôsobia tiež ako inhibítory monoaminooxidázy. 

Celekoxib, derivát pyrozolu používaný ako analgetikum

Referencie
----------

1. ↑  BARAN, Phil. *Essentials of Heterocyclic Chemistry-I* [online]. [Cit. 2022-09-21]. Dostupné online. Archivované 2023-03-14 z originálu.
2. ↑  
 *The Chemistry of Heterocycles: Structure, Reactions, Syntheses, and Applications*. [s.l.] : Wiley-VCH, 2nd ed. 2003. ISBN 3527307206.
3. ↑  *Pyrazol aus Acetylen und Diazomethan* H. v. Pechmann, Berichte der deutschen chemischen Gesellschaft, Volume 31 Issue 3, Pages 2950 - 2951 1898
**Pyridínium** je katión, ktorý vzniká protonáciou dusíkového atómu pyridínu. Je to konjugovaná kyselina pyridínu. Existuje mnoho príbuzných katiónov, ktoré sú odvodené od substituovaných pyridínov, napríklad pikolínov, lutidínov a kolidínov. Tieto katióny vznikajú pôsobením kyselín na pyridín.

Pyridín sa často používa ako organická zásada v chemických reakciách a jeho soli vznikajú v acidobázických reakciách. Soli pyridínia sú často nerozpustné v organických rozpúšťadlách, takže zrážanie komplexu odstupujúcej pyridíniovej skupiny je ukazateľom priebehu reakcie.

Pyridíniový katión je aromatický, keďže spĺňa Hückelovo pravidlo. Tento katión je izoelektronický s benzénom.

*N*-alkylpyridíniové katióny
----------------------------

Keď sa kyslý vodík, viazaný na dusíkový atóm, nahradí alkylovou skupinou, vznikajú *N*-alkylpyridíniové katióny. Medzi jednoduché príklady patrí *N*-metylpyridínium, ([C5H5NCH3]+). Tieto pyridíniové intermediáty je možné ako elektrofily v organickej syntéze na budovanie príbuzných nearomatických dihydropyridínov, ako bolo ukázané v roku 2021. Ešte predtým popísala tá istá výskumná skupina pravidlá ohľadne regioselektivity adície nukleofilov na pyridíniové elektrofily s rôznymi substituentmi.

Z komerčného hľadiska je dôležitou pyrimidíniovou zlúčeninou herbicíd paraquat. Medzi biochemicky dôležité deriváty patria kofaktory odvodené od niacínu, NAD+ a NADP+.

Nikotínamidadeníndinukleotid(NAD+) patrí medzi N-alkylpyrimidíniové katióny. Táto zlúčenina je bežnou súčasťou metabolizmu v bunkách.

Referencie
----------

1. ↑  BARAN, Phil. *Essentials of Heterocyclic Chemistry-I* [online]. [Cit. 2022-09-21]. Dostupné online. Archivované 2023-03-14 z originálu.
2. ↑  BÍNA, Jaroslav. *Malá encyklopédia chémie*. Bratislava : Obzor, 1981. S. 740.
3. ↑   Fluorinations With Pyridinium Polyhydrogen Fluoride Reagent: 1-Fluoroadamantane. *Org. Synth.*, 1978, s. 75. DOI: 10.15227/orgsyn.058.0075.
4. ↑   *Aromatic Compounds* [online]. Alex Roche, Rutgers University. Dostupné online.
5. ↑   Regioselective Asymmetric Alkynylation of N-Alkyl Pyridiniums. *Organic Letters*, 2021-09-03, s. 6703–6708. Dostupné online. ISSN 1523-7060. DOI: 10.1021/acs.orglett.1c02276. PMID 34474575.
6. ↑   A predictive model for additions to N-alkyl pyridiniums. *Chemical Communications*, 2021-03-11, s. 2693–2696. Dostupné online. ISSN 1364-548X. DOI: 10.1039/D1CC00056J. PMID 33595047. (po anglicky)
7. ↑  SHIMIZU, Shinkichi; WATANABE, Nanao; KATAOKA, Toshiaki. *Pyridine and Pyridine Derivatives*. Weinheim, Germany : Wiley-VCH Verlag GmbH & Co. KGaA, 2000-06-15. DOI: 10.1002/14356007.a22\_399. Dostupné online. ISBN 978-3-527-30673-2. DOI:10.1002/14356007.a22\_399 S. a22\_399. (po anglicky)

Pozri aj
--------

* Chlorid pyrimidínia
* Chlorochromát pyrimidínia

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Pyridinium na anglickej Wikipédii.*
**Imro Weiner-Kráľ**, často písaný tiež **Imrich Weiner-Kráľ** (\* 26. október 1901, Považská Bystrica – † 11. august 1978, Bratislava) bol slovenský maliar a grafik. Bol najoriginálnejším predstaviteľom slovenského výtvarného nadrealizmu a secesného expresionizmu.

Život
-----

V rokoch 1919–1922 študoval na Českom vysokom učení technickom a na Umelecko-priemyslovej škole v Prahe architektúru a maliarstvo. Od roku 1922 na Akadémii výtvarných umení v Düsseldorfe. V roku 1923 prešiel na Akadémiu výtvarných umení v Berlíne. Od roku 1924 študoval na École des Beaux-Arts v Paríži.

V Paríži tiež krátko pôsobil v ateliéroch Colarossi a Grande Chaumiére. Odtiaľ sa už roku 1924 vrátil na Slovensko. Žil v Považskej Bystrici. Potom v rokoch 1929–1932 žil v Bratislave, neskôr v Berlíne. V roku 1936 usporiadal v Bratislave prvú nadrealistickú výstavu spolu s maliarom F. Malým. V roku 1938 sa rozhodol emigrovať do Paríža, kde sa zapojil do protifašistického odboja. V roku 1950 bol však z Paríža vyhostený. Po tomto žil krátko v Prahe, Považskej Bystrici a nakoniec až do svojej smrti v Bratislave.

Vo svojich dielach zachytával za pomoci snových symbolov život na slovenskom vidieku, tematizoval svoj židovský pôvod a spoločenské problémy tej doby. Okrem maľby sa venoval tiež grafike, ilustrácii a plagátu. Jeho dielo vyvrcholilo humanistickými kompozíciami spájajúcimi lyrické, baladické a dramatické videnie sveta.

Externé odkazy
--------------

* Diela Imra Weinera Kráľa
* Spolok priateľov Imra Weinera-Kráľa

Autoritné údaje: * abART: 6536
* BnF: 13592700q
* GND: 120913216
* ISNI: 0000000109554171
* LCCN: n85009247
* NK ČR: ola200206406
* SNK: 160491
* ULAN: 500107664
* VIAF: 12475909
* Web umenia: 11680
* WorldCat: lccn-n85009247
**Ladislav Goral** (\* 18. november 1939, Ihráč) je slovenský herec a bývalý poradca pre rómsku otázku pre Sekretariát Rady vlády pre národnostné menšiny. Osem členov jeho rodiny bolo zastrelených počas druhej svetovej vojny kvôli tomu, že jeho otec bol partizán. Ladislav hral v kapele Raidž a účinkoval v českých filmoch a seriáloch ako napríklad Bony a klid, Zdivočelá země a Přítelkyně z domu smútku.

Skorý život
-----------

Ladislavov otec bol kováč a jeho mama pochádzala z rodiny muzikantov. Otec narukoval do nemeckej armády, ale neskôr sa stal partizánom. Keď sa vrátil domov ako partizán v roku 1944, osem členov Ladislavovej rodiny bolo zastrelených nacistami. V roku 1953 sa presťahoval do Prahy, kde pracoval v podniku Zemstav a vo večerných hodinách si dokončoval základnú a strednú priemyselnú školu. V roku 1958 Išiel na vojenčinu na dva roky.

Umelecká a verejnoprospešná práca
---------------------------------

Ladislav Goral stretol Milenu Hübschmannovu v roku 1960. Toto stretnutie ho inšpirovalo a začal sa zaujímať o rómsku kultúru. Začal študovať indológiu a históriu a robil výskum rómskeho príbuzenstva. Svoje štúdium však neukončil, pretože bol vyhodený zo školy z politických dôvodov. V polovici 60. rokov 20. storočia založil cimbalovú kapelu Raidž s Jožkom Fečem. S touto kapelou koncertoval po celej Európe. V 70. rokoch 20. storočia spolupracoval so skupinou pražských rómskych sociálnych kurátorov na založení rómskeho Skauta, čo bola skupina pre pražskú rómsku mládež pod vedením Jany Pfeifferovej. Rómsky Skaut bol zrušený v 80. rokoch 20. storočia kvôli režimu. V roku 1990 sa stal poradcom pre rómsku otázku pre Sekretariát Rady vlády pre národnostné menšiny. V roku 1992 založil občianske združenie RMosty, ktoré poskytuje profesionálnu pomoc osobám z ohrozených marginalizovaných skupín v Česku. Taktiež v roku 1992 začal pracovať na Úrade vlády ČR. Počas jeho pôsobenia na Úrade vlády ČR sa podieľal na vzniknutí Bratinkovej správy, ktorá informovala o situácií rómskej komunity v Česku v roku 1997.

Kinematografia
--------------

Ladislav Goral bol poradca a herec v českej a československej kinematografií pre 27 filmov. Taktiež organizoval a moderoval rôzne spoločenské akcie, ako napríklad rómske festivaly v Strážnici a v Rožňove pod Rodhoštěm.

Poradca:

* Kdo se bojí, utíká (1986)
* Indián a sestřička (2006)
* Dilino a čert (2009)

Herec:

* Causa králík (1979)
* Doktor z vejmínku (1982)
* Od vraždy jenom krok ke lži (1982)
* Radikální řez (1983)
* Bony a klid (1987)
* Nemocný bílý slon (1990)
* Přítelkyně z domu smutku (1992)
* Zdivočelá země (1997)
* Indián a sestřička (2006)
* Dilino a čert (2009)

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6   *Ladislav Goral* [online]. Paměť národa, [cit. 2021-08-16]. Dostupné online.
2. 1 2 3   *Ladislav Goral (\*1939)* [online]. Paměť národa, [cit. 2021-08-16]. Dostupné online.
3. ↑   *R-Mosty* [online]. RMosty, [cit. 2021-08-16]. Dostupné online.
4. ↑   *Goral Ladislav* [online]. Paměť romu, [cit. 2021-08-16]. Dostupné online.
5. 1 2 3 4   *Goral Ladislav* [online]. Amari Luma Rómska Encyklopédia, [cit. 2021-08-16]. Dostupné online.
**Jiří Grygar** (\* 17. marec 1936, Heinersdorf, Poľsko) je český astronóm a astrofyzik. Je najvýznamnejším českým popularizátorom vedy v oblasti astronómie, astrofyziky a vzťahu vedy a viery, za čo získal mnoho ocenení, vrátane ocenenia od UNESCO (Kalinga 1996).

Životopis
---------

Po štúdiách fyziky na Masarykovej univerzite v Brne a astronómie na Karlovej univerzite v Prahe nastúpil na Oddelenie stelárnej astronómie v Astronomickom ústave ČSAV. Po dvadsiatich rokoch prešiel do Oddelenia fyziky nízkych teplôt vo Fyzikálnom ústave v Řeži, kde pôsobil asi 10 rokov. Po Nežnej revolúcii prešiel do Oddelenia fyziky vysokých energií v rovnakom ústave. V rokoch 1992 – 1998 predsedal Českej astronomickej spoločnosti. Dnes je jej čestným predsedom. Je tiež členom čestnej rady *Českej kresťanskej akadémie* (sekcie prírodných a technických vied), podpredseda *Rady pre popularizáciu vedy* AV ČR a člen výboru Českého klubu skeptikov SISYFOS.

Jiří Grygar je autorom asi stovky odborných prác (predmetom jeho výskumu sú fotometria a spektroskopia hviezd a medziplanetárna hmota), množstva populárno-náučných kníh a vzdelávacích programov. Napísal tiež mnoho článkov v novinách či na internete a často vystupuje v rádiu a televízii. 
Od roku 1966 každý rok zostavuje prehľad najdôležitejších objavov uplynulého roku pod názvom *Žeň objevů* (doslova: Žatva objavov), ktorý prezentuje na prednáškach, zverejňuje tlačou (najskôr v časopise *Říše hvězd*, neskôr *KOZMOS*).

Je po ňom pomenovaná planétka 3336 Grygar.

Televízne programy
------------------

* *Okná vesmíru dokorán* (seriál bratislavského štúdia Čs. televízie, scenár: Vladimír Železný, réžia: Milan Vacho, Anton Majerčík, Juraj Lihosit)
* *Vesmírne laboratórium* (seriál košického štúdia Slovenskej televízie, scenár: František Franko, réžia: Jaroslav Kerner)
* *Zlaté století astronomie* (program Českej televízie, scenár: Zdeněk Pokorný, réžia: Anton Majerčík)

Knihy (výber)
-------------

* *Vesmír je náš svět* (1973)
* *V hlubinách vesmíru* (1975)
* *Sejdeme se v nekonečnu* (1979)
* *Okna vesmíru dokořán* (1989)
* *Velký třesk a Bible* (1991, 1997)
* *Země ve Vesmíru* (1992)
* *Věda, víra, vesmír* (1996)
* *Vesmír jaký je* (1997)
* *Čtyřicet let rozvoje astronomie* (1999)
* *O vědě a víře* (2001)
* *Žeň objevů 2001* (2003)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jiří Grygar**

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portál |

* Osobné stránky
* Žatvy objavov - od roku 1995
* Zoznam článkov týkajúcich sa vzťahu vedy a viery na www.víra.cz

Autoritné údaje: * abART: 17442
* BnF: 13738421d
* GND: 1209079909
* ISNI: 0000000116857437
* LCCN: n80104269
* NK ČR: jk01032810
* ORCID: 0000-0003-4370-6575
* Scopus: 7801476565
* VIAF: 91975573
* WorldCat: lccn-n80104269
**Hulk** je fiktívna komiksová postava od Marvel Comics.

Charakteristika
---------------

Hulk, vlastným menom Bruce Banner je špičkový vedec a vynálezca. Pracoval na vojenskom projekte s gama lúčmi. Žil nudný život osamote a tento život mu aj vyhovoval. Jedného dňa sa pri pokuse s gama žiarením dostal do zóny žiarenia civilista, ale Bruce ho na poslednú chvíľu odstrčil. On však dostal plnú dávku žiarenia. Na prekvapenie všetkých sa mu nič nestalo a po pár dňoch v nemocnici ho pustili späť do práce. Jedného dňa sa však Bruce rozčúlil a to spustilo gama reakciu v jeho tele. Začal sa meniť na obrovské zelené monštrum, ktoré bolo nezastaviteľné. Pomenovali ho Hulk. Bruce sa mení na Hulka, kedykoľvek sa rozčúli. Nedokáže ho však kontrolovať. Hulk a Bruce sú dve rozdielne osoby, ktoré o sebe spočiatku nevedia, ale potom sa začnú nenávidieť. Jedného času dokázal Bruce Hulka kontrolovať a vtedy bol aj členom skupiny The Avengers. Hulk má obrovskú silu. Čím viac je rozčúlený, tým je silnejší, takže jeho sila je prakticky neobmedzená a má silný uzdravovací faktor. Dokáže neuveriteľne vysoko a ďaleko skákať. Hulk však nie je veľmi inteligentný. Dokáže však rozpoznať zlo a dobro a tak proti zlu bojuje, aj keď je vtedy vlastne živá demolačná čata. 

Hulk je slávna komiksová postava.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hulk (komiks)**
**Parahokej** (staršie **sledge hokej** alebo **hokej na sánkach**) je zimný kolektívny šport, obdoba ľadového hokeja primárne určená pre ľudí s telesným postihnutím. Od roku 1994 je súčasťou Zimných paralympijských hier.

História
--------

Parahokej má pôvod vo švédskom Štokholme, kde ho v roku 1960 vymysleli dvaja muži v rehabilitačnom centre, aby mohli hrať hokej aj napriek telesnému postihnutiu. 

Kvôli počiatočnému poklesu záujmu o tento nový šport sa prvá súťaž konala až v roku 1969 a zúčastnilo sa na nej päť družstiev z Európy. Roku 1981 založilo Spojené kráľovstvo prvé národné parahokejové mužstvo a o rok neskôr ju nasledovala aj Kanada. Postupne vznikli ďalšie národné reprezentácie Spojených štátov, Estónska, Japonska, Švédska a Nórska.

V roku 1994 bol zaradený do programu Zimných paralympijských hier 1994 v Lillehammeri, v Nórsku. Vo finále zvíťazila reprezentácia Švédska nad Nórskom, čím sa stala historicky prvým víťazom v parahokeji na zimných paralympijských hrách. Na Zimných paralympijských hrách 2010 vo Vancouveri boli prvýkrát v histórii povolené zmiešané tímy.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **parahokej**

Externé odkazy
--------------

* Parahokej na Slovensku Archivované 2014-01-05 na Wayback Machine

| * z
* d
* u
Hokejová rodina |
| --- |
| Bandyhokej · Broombal · Florbal · Hokejbal · Inline hokej · Inline skater hockey · Hokej na kolieskových korčuliach · Ľadový hokej · Podhladinový hokej · Pozemný hokej · Ringette · Sledge hokej |
Akad. arch. **David Vávra** (\* 9. marec 1957, Praha) je český architekt, herec a spisovateľ. Študoval architektúru na FA ČVUT v Prahe, AVU v Prahe. Uvádza populárno-náučný TV seriál *Šumná města*.

Štúdium, prax
-------------

* Fakulta stavební ČVUT v Prahe
* Akademie výtvarných umění v Prahe
* Vlastný ateliér od roku 1990, bol asistentom Ladislava Lábusa v Prahe
* Uvádza televízny populárno-náučný seriál Šumná města o modernej architektúre
* Zakladateľ divadla Sklep, herec

Tvorivá činnosť architektonická
-------------------------------

Tvorivá činnosť architekta Davida Vávru spočíva predovšetkým v obnovách budov. V menšej miere sa venuje navrhovaniu nových budov, a to budov pre bývanie. Napriek tomu nepatrí do skupiny architektov, ktorí by odmietali nové prúdy a názory v architektúre. Dôkazom toho je aj tvrdenie na nedávnu súťaž na národnú knižnicu v Prahe, v ktorom považuje víťazný návrh Jana Kaplického za vizionársku stavbu, s veľkým potenciálom pre význam českej architektúry. Podľa Davida Vávru je kvalitná architektúra hodná byť v kontexte so staršou architektúrou. Moderné (a dobré) môže koexistovať so starým. V jeho dielach je v pozadí cítiť inšpiráciu z obdobia moderných prúdov architektúry zo začiatku dvadsiateho storočia. Nenásilne a harmonicky pôsobia napríklad prvky kubistické prvky osvetlenia vo vstupnom foyeri Švandovho divadla a interiér baru kultúrneho domu Dobeška navrhnutý v decentnom retro-štýle.

Tvorivá činnosť vzdelávacia
---------------------------

David Vávra vystupuje v pravidelnom populárno-náučnom televíznom seriáli Šumná města o modernej českej a moravskej architektúre. Netradičným, skôr hereckým ako vedeckým prístupom približuje divákom významné architektonické diela v mestách Česka.

Pre zaujímavosť David Vávra nie je len tvoriacim architektom ale aj hercom. Založil vlastné alternatívne divadlo Sklep a niekoľkokrát bol obsadený do filmových rolí. Blízke sympatie s filmom vyjadril aj v architektonickej tvorbe v podobe scénografických realizácií.

Realizácie (výber)
------------------

### Stavby

* Kultúrny dom Dobeška (rekonštrukcia, interiér)
* Múzeum voskových figurín na Karlštejne
* Švandovo divadlo v Prahe (rekonštrukcia, interiér)
* Kino Drahomíra v Karlových Varoch (rekonštrukcia, interiér)
* Rekonštrukcia zborového domu evanjelickej cirkvi v Modřanoch

### Interiéry

* Palác Akropolis (spolupráca s Františkom Skálom)
* Predajňa Víno Mundi
* Predajňa Kondomerie
* Bar Práce, Praha
* Divadelná scéna, ihrisko a drevená archa detského kútika ZOO Praha

### Iné

* Inštalácie výstav
* Scénografie ČT
* Pomník Franza Kafku v Prahe (spolupráca s Jaroslavom Rónom)

### Zoznam bibliografických odkazov

* Petránsky, Ľ.: Profil architekta – David Vávra. ASB 10, 2007, s. 78 – 84.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **David Vávra**

Autoritné údaje: * abART: 17400
* GND: 133740064
* ISNI: 0000000109651932
* LCCN: n2004008337
* NK ČR: jn20000402646
* VIAF: 38761522
* WorldCat: lccn-n2004008337
**Afric Simone**, vlastným menom **Henrique Joaquim Simone** (\* 10. október 1939, Inhambane, Mozambik) je mozambický spevák, skladateľ a zabávač. 

Afric Simone v roku 2016
Začal vystupovať ako pouličný hudobník v Mapute, hlavnom meste Mozambiku, pod umeleckým menom *Kid Kid*. 

V rokoch 1965 až 1971 vydal Simon – pod umeleckým menom **Monsieur Afrique** – 5 singlov: *Black Dynamit* v roku 1965 na Ariole, *El Matador* (s „Mosquito", prvý Simone vlastnoručne zložená pieseň na strane B) v roku 1969 na Teldec, *Washboard man* v roku 1970 na Polydor Records a *Ich bin der grösste Lacher* tiež v roku 1970 na Telefunken a *Feuer Feuer Feuer* v roku 1971 v Hansa Records.

Prvýkrát sa preslávil v roku 1972 v Južnej Amerike singlom *Barracuda* – vydaným pod umeleckým menom **Simon el Africano**. Simone sa presťahoval do Európy v roku 1973. V roku 1974 bol v Európe znovu vydaný singel *Barracuda* pod umeleckým menom **Afric Simone**. V roku 1974 v Paríži podpísal nahrávaciu zmluvu s francúzskym producentom a majiteľom nahrávacej spoločnosti Eddiem Barclayom.

V roku 1975 bol vydaný singel *Ramaya* na nahrávacej značke „Barclay discs". Pieseň sa stala letným hitom a v mnohých krajinách západnej Európy sa dostala do Top 10, napríklad 2. miesto v  Holandsku, 3. miesto v Belgicku a 5. miesto vo Švédsku. 

Neskôr v roku 1975 vyšla pieseň *Hafanana*, ktorú napísal Simone spolu s českým hudobníkom Stanislavom Regalom. Táto pieseň preslávila Afric Simone vo východnej Európe.

V júli 1977 predviedol *Hafanana* vo východnom Berlíne v Nemeckej demokratickej republike v televíznej show *Ein Kessel Buntes'. V Sovietskom zväze sa* Hafanana *stala soundtrackom k animovanej sérii No počkaj!.*

V roku 1978 vyšiel v Československu hudobný album *Afric Simone*. V roku 1979 účinkoval v televízii v Prahe s Helenou Vondráčkovou.

Slovenská hudobná skupina *Maduar* nahrala coververzie jeho piesní *Ramaya* a *Hafanana*. Afric Simone v roku 2021 podporil očkovaciu kampaň  Ministerstva vnútra SR.

Simone stále aktívne vystupuje vo východnej Európe.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Externé odkazy
--------------

* Afric Simone v talianskej televíznej show (Youtube)
* YouTube kanál Afric Simone
* Facebooková stránka Afric Simone

Autoritné údaje: * BnF: 13840084n
* GND: 138541566
* ISNI: 0000000078873742
* NK ČR: xx0096134
* VIAF: 90823398
Ing. **Edita Angyalová** (\* 8. august 1979, Košice) je podnikateľka, manažérka s viac než 20-ročnou praxou a bývalá poslankyňa Národnej rady Slovenskej republiky.

Komunálna politika
------------------

Edita Angyalová bola poslankyňou zastupiteľstva Košického samosprávneho kraja vo volebnom období 2001 - 2005. Bola zvolená za poslankyňu za koalíciu SDKÚ, SMK a SMER v okrese Košice-okolie. Vo voľbách do zastupiteľstva v roku 2005 nekandidovala.

Národná rada
------------

Edita Angyalová absolvovala v roku 2002 PHF Košice EU Bratislava. Rok predtým vyhrala súťaž strany SMER o poslanca, ktorú vyhlásila táto strana pre študentov vysokých škôl. Dostala sa tak na kandidátku strany a bola aj zvolená vo voľbách v roku 2002 za poslankyňu národnej rady za SMER, ktorá od 1. januára 2005 pôsobí pod názvom SMER - sociálna demokracia. Vo volebnom období 2002 – 2006 bola členkou Výboru NR SR pre sociálne veci a bývanie a Výboru NR SR pre európske záležitosti. V parlamentných voľbách v roku 2006 kandidovala opätovne za stranu SMER-SD. Nebola zvolená, ale stala sa poslankyňou národnej rady 5. júla 2006 ako náhradníčka za Mareka Maďariča, ktorý si neuplatnil mandát z dôvodu vymenovania do funkcie ministra. Stala sa členkou Výboru NR SR pre financie, rozpočet a menu a Stálej delegácie NR SR do Parlamentného zhromaždenia Rady Európy. 30. apríla 2007 sa poslaneckého mandátu vzdala.

Referencie
----------

1. ↑  Národná rada Slovenskej republiky. *Ing. Edita Angyalová* [online]. Bratislava: Národná rada SR, [cit. 2024-03-18]. Dostupné online.
2. ↑   *Voľby do NR SR 2002: Zvolení poslanci Národnej rady Slovenskej republiky* [online]. Bratislava: ŠÚ SR. Dostupné online.
3. ↑   *Voľby do NR SR 2006: Prehľad kandidátov, ktorí sa stali náhradníkmi (archív)* [online]. Bratislava: ŠÚ SR, 2006-06-18. Dostupné online.
4. 1 2   *Zmeny v poslaneckom zbore* [online]. NR SR, [cit. 2007-03-28]. Dostupné online.