recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Joma** je španielska priemyselná spoločnosť, ktorá sa špecializuje na výrobu športových odevov a obuvi. Centrála spoločnosti sa nachádza v mestečku Portillo de Toledo, neďaleko administratívneho centra provincie Toledo (Španielsko).

História
--------

### 1965-2000

Spoločnosť založil v roku 1965 Fructuoso Lopez. Joma začínala výrobu svojho sortimentu s 8 zamestnancami. Časom si Joma vybudovala reputáciu spoľahlivého výrobcu vysokokvalitnej futbalovej obuvi, futbalových dresov, športovej obuvi a odevov na bežné nosenie. V roku 1992 získala spoločnosť prvé miesto medzi predajcami športovej obuvi v Španielsku. V roku 1997 sa Joma stáva lídrom v predaji futbalovej obuvi a oblečenia pre mini futbal vďaka vývoju nových typov športovej obuvi v spolupráci s futbalistami a poprednými odborníkmi. Firma založená ako malá prevádzka v Portillo de Toledo sa do roku 2000 pretransformovala na moderný podnik s prevádzkovými priestormi o celkovej rozlohe 70 000 m². Joma vybudovala vlastné vedeckovýskumné centrum, kde prebieha vývoj nových druhov športovej obuvi v spolupráci s Asociáciou výskumu obuvi v Tolede a Inštitútom biomechaniky vo Valencii.

### 2001-2010

V súčasnosti je Joma nadnárodnou spoločnosťou s rozvetvenou sieťou dcérskych spoločností v USA, Nemecku, Číne, Taliansku, Mexiku, Hongkongu, Paname a s rozbehnutou distribúciou svojich tovarov vo viac ako 70 krajinách. Spoločnosť má svoje podniky v Španielsku, Číne a v Mexiku, ktoré poskytujú zamestnanie viac ako 1000 pracovníkom. V roku 2007 sa Joma stala členom „Fóra uznávaných obchodných značiek Španielska" ako jedna zo 70 obchodných značiek krajiny, ktoré sú najviac rozšírené vo svete a sú lídrami vo svojom odvetví. V roku 2007 spoločnosť sponzorovala viac ako 40 profesionálnych športových tímov a viac ako 500 športovcov na celom svete. V roku 2009 spoločnosť uzatvorila sponzorskú zmluvu so Španielskou atletickou federáciou, na základe ktorej atléti tejto krajiny budú štyri roky vystupovať v športovom oblečení a obuvi značky Joma..

Produkcia
---------

Spoločnosť vyrába mužské, ženské a detské športové oblečenie a obuv pre futbal, tenis, fitnes, ľahkú atletiku a futsal.

Vedenie spoločnosti
-------------------

Prezident - Fructuoso Lopez, Predseda predstavenstva spoločnosti - Jose Manuel Lopez.

Referencie
----------

1. ↑   *Joma history 2000* [online]. [Cit. 2010-08-18]. Dostupné online. Archivované 2010-03-05 z originálu.
2. ↑   *The leading Spanish brand in sport shoes and clothes* [online]. [Cit. 2010-08-18]. Dostupné online. Archivované 2014-03-18 z originálu.
3. ↑  Joma presented the Spanish Athletic National Team collection in a big event[nefunkčný odkaz]

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna webová stránka Joma
* Oficiálna webová stránka Joma na Ukrajine
* Oficiálna webová stránka Joma v Bielorusku Archivované 2010-08-27 na Wayback Machine
Ing. **Ján Kotuľa** (\* 8. október 1950, Čierny Brod – † 25. júl 2021, Bratislava) bol slovenský politik a manažér, člen KDH. Bol predsedom predstavenstva Národnej diaľničnej spoločnosti, poslancom zastupiteľstva Bratislavského samosprávneho kraja, štátnym tajomníkom ministerstva dopravy, pôšt a telekomunikácií aj komunálnym politikom v Bratislave.

V roku 1975 absolvoval Stavebnú fakultu Slovenskej vysokej školy technickej v Bratislave (dnešná Slovenská technická univerzita), odbor „Inžinierske konštrukcie a dopravné stavby". V rokoch 1976 – 1992 projektant dopravných stavieb v Dopravoprojekte, a.s. Bratislava, 1992 – 1994 projektant v ARCONe s. r. o. Bratislava, konateľ, 1994 – 1999 námestník primátora Bratislavy, 1999 – 2002 zástupca starostu Petržalky a od roku 2002 štátny tajomník ministerstva dopravy, pôšt a telekomunikácií. 

V rokoch 2002 – 2010 bol zároveň v mestskom zastupiteľstve Bratislavy za volebný obvod Petržalka. Pôsobil ako člen komisie dopravy a informačných systémov. V rokoch 2001 – 2009 bol tiež poslanca krajského zastupiteľstva za Kresťanskodemokratické hnutie v okrese Bratislava V.

23. júna 2011 bol vymenovaný do funkcie generálneho riaditeľa a predsedu predstavenstva Národnej diaľničnej spoločnosti, a. s. (NDS). Vo funkcii nahradil Alana Sitára, ktorý bol ministrom Jánom Figľom odvolaný pre sporné obstarávania. Kotulič bol ako podpredseda predstavenstva poverený riadením spoločnosti až do vyhratia konkurzu a svojho menovania.

Bol ženatý, mal jedného syna, speváka Petra Kotuľu.

Referencie
----------

1. 1 2   *Predstavenstvo* [online]. Bratislava: Národná diaľničná spoločnosť, [cit. 2012-03-03]. Dostupné online. Archivované 2012-04-05 z originálu.
2. ↑   *Poslanci BSK* [online]. Bratislava: Bratislavský samosprávny kraj, [cit. 2012-03-03]. Dostupné online. Archivované 2014-12-14 z originálu.
3. ↑  TASR. Vo veku 70 rokov zomrel niekdajší politik Ján Kotuľa. *teraz.sk* (Bratislava: TASR), 2021-07-26. Dostupné online [cit. 2021-07-26].
4. ↑   *Ing. Ján Kotuľa* [online]. Bratislava: Mesto Bratislava, [cit. 2012-03-03]. Dostupné online.
5. ↑  Novým šéfom NDS sa stal Ján Kotuľa
6. ↑  KRAJANOVÁ, Daniela. *Diaľničnú spoločnosť povedie Ján Kotuľa* [online]. Bratislava: Denník SME, 23.6.2011, [cit. 2012-03-03]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ján Kotuľa**
**Krokodíl filipínsky** alebo **krokodíl mindorský** (lat. *Crocodylus mindorensis*) je druh z rodu krokodíl (*Crocodylus*).

Bývalé zaradenie
----------------

Krokodíl filipínsky bol opísaný v roku 1935, a to ako samostatný druh. V 50.-70. rokoch 20. storočia bol často považovaný za poddruh krokodíla novoguinejského, a to pod názvom **krokodíl novoguinejský mindorský** (*Crocodylus novaeguineae mindorensis*). Od konca 70. rokov sa definitívne znova považuje za samostatný druh.

Rozšírenie
----------

Krokodíl filipínsky obýva len malé jazerá a rybníky, malé riečne prítoky a močiare na Filipínach.

Vzhľad
------

Krokodíl filipínsky nedorastá do takých rozmerov ako krokodíly obývajúce slané vody a pochádzajúce z rovnakej oblasti, zato spoločným znakom je relatívne široký nos a vysoko obrnené telo. Je to pomerne malý krokodíl, pretože dĺžka tela samcov väčšinou nepresiahne 3 m, samice sú mierne menšie. Mláďatá sú tmavo sfarbené, dospelí jedinci sú obvykle zlatohnedí.

Spôsob života
-------------

O spôsobe života krokodíla filipínskeho nie je príliš veľa informácií. Živí sa hlavne bezstavovcami, občas aj malými stavovcami. Samica stavia relatívne malé (1,5 na šírku × 0,5 m na výšku) kopcovité hniezdo, do ktorého znesie 7 až 20 vajec. Inkubačná doba trvá zhruba 85 dní a samica mláďatám poskytuje rodičovskú starostlivosť.

Ohrozenie
---------

V súčasnosti je na Filipínach lov krokodílov filipínskych prísne zakázaný, ale aj napriek tomu je tento druh krokodíla stále ohrozovaný ničením jeho prirodzeného biotopu, vyberaním hniezd, ale tiež lovením rýb pomocou dynamitu , vďaka čomu je na Červenom zozname IUCN zaradený do kategórie kriticky ohrozených druhov. Patrí vôbec medzi najviac ohrozované druhy na Filipínach. Odhaduje sa, že vo voľnej prírode žije už len 200 dospelých jedincov schopných rozmnožovania .

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑   S. 37
3. ↑
4. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2005-10-15]. Dostupné online. Archivované 2005-10-15 z originálu.
5. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2008-05-10]. Dostupné online. Archivované 2008-01-02 z originálu.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Krokodíl filipínsky**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Krokodíl filipínsky**

Externé odkazy
--------------

* Crocodylus mindorensis (SCHMIDT, 1935) (po anglicky)
**Ján Lauko** (\* 23. september 1950 Bušince, ČSR) je slovenský hudobný a zvukový režisér, hudobný skladateľ a hráč na akordeón a klávesové nástroje. Ján Lauko je známy ako člen kapely Prúdy, spoluprácou so speváčkou Marikou Gombitovou a aj ako spoluautor viacerých piesní, medzi ktoré patria aj hity Pavla Hammela, „Poď", "Klára" či „ZRPŠ".

Ako hudobný režisér, či štúdiový hudobník sa Ján Lauko podieľal na produkcii viacerých významných hudobných albumov českej a slovenskej populárnej hudby, medzi inými so skupinou Modus, so skupinou Team, so skupinou Oceán, s kapelou M Efekt, s kapelou Fermata, s Karolom Duchoňom, s Jankom Ledeckým, s Robom Grigorovom a s mnohými ďalšími.

Hudobná kariéra
---------------

Ján Lauko po maturite vyštudoval na konzervatóriu v Bratislave hru na akordeón. V roku 1971 sa po odchode Mariána Vargu a Fedora Freša stal spolu s gitaristom Jozefom Farkašom členom kapely Prúdy. Bol členom tejto skupiny aj v dobách, kedy vznikli piesne ako „Medulienka" či „Učiteľka tanca". Od roku 1974 pracoval aj v slovenskom hudobnom vydavateľstve Opus, kde pôsobil v nahrávacom štúdiu ako hudobný a zvukový režisér. S Prúdmi spolupracoval naďalej a to hlavne ako režisér nahrávok aj ako štúdiový hráč. S Pavlom Hammelom Ján Lauko naposledy spolupracoval pri nahrávaní albumu *Unpluged*. Je autorom alebo spoluautorom viacerých Hammelových hitov, medzi inými aj „Poď", "Klára" či „ZRPŠ". 

V prvej polovici 80. rokov bol Ján Lauko pri vzniku prvých sólových hudobných projektov Mariky Gombitovej. Technicky s ňou spolupracoval na výrobe albumov, no je aj autorom jej siedmich skladieb, medzi nimi: „Cukráreň na dlani námestia", „Srdcia dievčat", „Rozhovor s neznámou", či „Cirkusový kôň". Tieto skladby vyšli na Marikiných albumoch *Môj malý príbeh* a *Slnečný kalendár*.

Referencie
----------

1. ↑   *Ján Lauko* [online]. csfd.sk, [cit. 2022-04-08]. Dostupné online.
2. 1 2  TERAZ.SK. *Teraz.sk - spravodajský portál tlačovej agentúry TASR* [online]. TERAZ.sk, [cit. 2022-04-08]. Dostupné online.
3. ↑   *Lauko, Ján, 1950-* [online]. www.skcinema.sk, [cit. 2022-04-08]. Dostupné online.
4. ↑   *Ján Lauko* [online]. Discogs, [cit. 2022-04-08]. Dostupné online. (po anglicky)
5. ↑   *biografia* [online]. [Cit. 2022-04-08]. Dostupné online. Archivované 2022-01-18 z originálu. (po anglicky)

Autoritné údaje: * NK ČR: xx0115994
* SNK: 148309
* VIAF: 120630058
**Jed** (anglicky: *Poison*) je ôsma epizóda z prvej série seriálu Dr. House.

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Hlavný pacient Matt skolabuje počas skúšky z matematiky. House sa domnieva, že ide o drogy, ale toxikológia vyšla negatívne. Vyšle Cameronovú a Foremana, aby u Matta doma našli drogy, ale jediné, čo nájdu, je paradajkové pyré, ktoré javí známky botulotoxickej kontaminácie. House sa domnieva, že príčinou budú pravdepodobne pesticídy, ktoré mohli byť používané pri pestovaní paradajok. Situácia sa skomplikuje, keď sa objaví druhý študent - Chi Ling - s rovnakými príznakmi ako Matt, ktorý s ním však nemá nič spoločného. Mattova matka však nechce, aby bol liečený Houseom a aj keď vedia čo chorobu spôsobilo, chce počkať na vyjadrenie epidemiologického ústavu. House ju oklame, povie Chaseovi aby jej zavolal a vydával sa za pracovníka ústavu s tým, že konzultácia bude možná až ďalší mesiac. Mattova matka nakoniec súhlasí s liečbou a tým zachráni svojho syna. Matt a Chi Ling prišli do styku s pesticídom, ktorý bol vyliaty na oblečenie, ktoré si obaja kúpili.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Diagnózy
--------

* **Zlé diagnózy:** Drogy, Otrava pesticídom (disulfoton), Otrava etilparatinom
* **Správna diagnóza:** Otrava fosmetom

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jed (Dr. House) na českej Wikipédii.*

Pozri aj
--------

* Študent
* Droga

Iné projekty
------------

Wikicitáty
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Jed (House)** (po česky)

Externé odkazy
--------------

* DrHouse.cz - Jed (po česky)
* HouseMD.serial4u.cz Archivované 2009-10-01 na Wayback Machine - 1x08 Poison

| * z
* d
* u
Dr. House |
| --- |
| Hlavní doktori | 
* Gregory House
* Lisa Cuddyová
* James Wilson

 |
| Bývalý tím | 
* Eric Foreman
* Allison Cameronová
* Robert Chase

 |
| Súčasný tím | 
* Eric Foreman
* Remy „Trinástka" Hadleyová
* Chris Taub
* Robert Chase

 |
| Vedľajšie postavy | 
* Lucas Douglas
* Stacy Warnerová
* Michael Tritter
* Edward Vogler
* Amber Volakis

 |
| Zoznam častí **·** Soundtrack **·** Kategória |
**Jedenásť bodov** (po hebrejsky: 11 הנקודות) bola akcia Židovskej agentúry v roku 1946, ktorej cieľom bolo vytvoriť židovské osídlenie v Negevskej púšti pred akýmkoľvek delením Britského mandátu Palestína.

Opis
----

Operácia nasledovala po zverejnení plánu Morrison-Gradyho (britsko-americká komisia pod vedením Herberta Morrisona a Henryho Gradyho) na rozdelenie Palestíny, podľa ktorého mal Negev pripadnúť arabskému štátu, a ktorý židovské osídlenie v tejto oblasti zakazoval. Židovská agentúra, Židovský národný fond, Hagana a vodárenská spoločnosť Mekorot sa tak rozhodli osídliť Negev židovskými osadníkmi s nádejou, že bude získaný pre židovský štát.

Osady vznikli v noci z 5. na 6. októbra 1946 po konci židovského sviatku Jom kipur za pomoci osadníkov z už existujúcich kibucov, ako Ruchama a Gvulot.

Múzeum, ktoré dokumentuje vytvorenie týchto jedenástich bodov, sa nachádza v kibuci Revivim. V roku 1996 vydala Izraelská pošta známku k päťdesiatemu výročiu založenia týchto osád.

Medzi týchto jedenásť osád patrili osady:

* Be’er
* Gal On
* Chacerim
* Kedma
* Kfar Darom
* Mišmar ha-Negev
* Nevatim
* Nirim
* Šoval
* Tkuma
* Urim

Referencie
----------

1. ↑  International Bike Ride for the Children of ALYN hospital
2. 1 2 3 4  International Bike Ride for the Children of ALYN hospital
3. ↑  Outposts in the Negev
4. ↑  Cycling in Israel: Follow Settlement and Agriculture in the Northern Negev

Literatúra
----------

* GILBERT, Martin. *Izrael: Dějiny*. Praha : BB Art, 2002. 668 s. ISBN 80-7257-740-9. S. 146-147

Externé odkazy
--------------

* The Jerusalem Post - The great drift

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku 11 bodů v Negevu na českej Wikipédii.*
**Ján Pacolaj** - prídomok "Paczolay de Paczola" (maď. *Paczolay János*, \* 1. apríl 1818, Demandice – † 28. február 1884, Demandice) bol právnik, poslanec uhorského snemu, hlavný právny zástupca ostrihomskej generálnej kapituly, richtár Demandíc.

Životopis
---------

Pochádzal zo starej šľachtickej rodiny Pacolajovcov z Demandíc. Významnú úlohu vo verejnom živote zohral už v 40. rokoch 19. storočia, keď bol zvolený na bratislavské rokovanie uhorského snemu.

Aktívnym účastníkom uhorskej revolúcie nebol, ba dokonca ju ostro odsúdil, za čo ho uhorská vláda takmer postavila pred vojenský súd. V rokoch 1848 – 1849 bol richtárom Demandíc.

V roku 1861 sa oženil s barónkou Čilou Majthéniovou. Po revolúcii sa úplne stiahol do súkromného života. V roku 1865 po veľkom presviedčaní prijal mandát do uhorského snemu za volebný okrsok Šahy, ktorý zastupoval až do svojej smrti. Najprv bol členom Konzervatívnej strany, neskôr Deákovej strany. Patril k najuznávanejším osobnostiam snemu. Po infarkte v roku 1879 sa pohyboval iba na vozíku, ale rokovaní snemu sa vždy zúčastňoval. Svojho jediného syna, ktorý spáchal samovraždu v roku 1884 prežil iba o 4 dni. Do rodinnej hrobky v Demandiciach tak naraz ukladali otca aj syna.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Paczolay János na maďarskej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * PIM: PIM66878



1. ↑  UKROP, Milan. *Demandickí Paczolayovci* [online]. Blog - Pod Bujdoškou, 9.1.2016, [cit. 2023-02-28]. [www.bujdoska.blogspot.com Dostupné online.] Archivované z originálu.
2. ↑  UKROP, Milan. *Demandičania na uhorskom sneme* [online]. 28. februára 2010, [cit. 2023-02-28]. [www.bujdoska.blogspot.com Dostupné online.] Archivované z originálu.
**Ján Ruman - Driečny ml.** (\* 1840 - † 1879), spolu so svojím starým otcom najznámejší slovenský horský vodca 19. storočia, lovec kamzíkov.

Životopis
---------

Býval v Štôle. Veľký znalec Mengusovskej a Batizovskej doliny, viacero prvovýstupov - v roku 1874 prvovýstup na Vysokú (2 560 m n. m.), prvovýstup na Východnú Železnú bránu, prvovýstup v roku 1875 s Jánom Pasternákom Batizovskou próbou na Gerlachovský štít. V roku 1876 vystúpil českým horolezecom Viktorom Lorencom z Batizovskej doliny cez Batizovskú próbu na Zadný Gerlach a objavil prechod cez sedlo pod Drúkom.
V roku 1877 zopakoval tento výstup s Viktorom Lorencom a Jánom Pastrnákom na vrchol Gerlachovského štítu. V tom istom roku vyliezol na *Žabie sedlo* (obťažnosť IV) a stal sa oficiálnym vodcom Uhorského Karpatského spolku. 

Uznávaným horským vodcom bol jeho starý otec Ján Ruman Driečny, st. (\* 1780), ktorý viedol prvovýstup na Rysy v roku 1840.

Referencie
----------

1. ↑  DIEŠKA, Ivan. *Horolezectvo - Encyklopédia*. 1. vyd. Bratislava : Šport, 1989. ISBN 80-7096-015-9. S. 356.

Externé odkazy
--------------

* Prvovýstup na Vysokú Archivované 2013-03-29 na Wayback Machine
* Krátky životopis
**Ján Tomka-Sásky** - Tomka de Szászkeő (\* 2. október 1692, Zvolen - † 26. august 1762, Bratislava) bol slovenský geograf, historik a pedagóg zemianskeho pôvodu.

Rodina
------

* otec Ján Tomka-Sásky (Tomka de Szászkeő); jeho matka Ráchel rod. Blahová

Životopis
---------

Navštevoval školu v Banskej Bystrici (1710-1711), kde sa ho ujal → M. Bel, s kt. neskôr spolupracoval. Študoval filozofiu, politické vedy a právo v Jene. Rektor lýcea a kňaz v Győri, od roku 1747-1760 rektor evanjelického lýcea v Bratislave, kde vyučoval hebrejčinu, históriu, geografiu, lat. poetiku, štylistiku, filozofiu a náboženstvo. Popri → M. Belovi reprezentant geografickej vedy 18. stor. v Uhorsku, priekopník v bádaní hist. osídlenia Slovenska. Autor vedeckých prác a učebníc zemepisu. Blízky spolupracovník → M. Bela, prekladateľ a propagátor jeho vedeckých prác. Zaslúžil sa o zavedenie matematiky do vyšších ročníkov, zaradil vyučovanie dejín Uhorska medzi riadne vyučovacie predmety. Člen lat. spoločnosti v Jene.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrikefarnosti Zvolen
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Tomka Szászky János: Magyarország első történelmi atlasza. (Ján Tomka Sásky: The first historical atlas of Hungary.) Ed. Gergely Tóth-Enikő Török. Budapest 2004. (Review and sample pages.)

Autoritné údaje: * GND: 1019344326
* ISNI: 0000 0000 7996 3758
* LCCN: nb2005013206
* NK ČR: uk2007398932
* PIM: PIM84497
* VIAF: 53669841
* WorldCat: lccn-nb2005013206
Súradnice: 49°47′32.7″S 18°17′56.4″V﻿ / ﻿49,792417°S 18,299000°V﻿ / 49.792417; 18.299000

**Kunčický bludný balvan** je najväčší známy bludný balvan v Česku. Nachádza sa v Ostrave, je chránený ako prírodná pamiatka.

Poloha
------

Balvan sa nachádza na Vratimovskej ulici v ostravskej miestnej časti Kunčice mestského obvodu Slezská Ostrava. Je umiestnený v blízkosti Južnej brány Novej huty na konečnej električkovej linky č. 9. Podopiera ho podstavec z betónu.

Popis
-----

Kunčický bludný balvan sem bol zanesený v dobe ľadovej niekedy v starších štvrtohorách. Jeho domovinou je severná Európa, najpravdepodobnejšie oblasti dnešného stredného Švédska alebo južného Fínska.

Balvan bol objavený v roku 1954 počas základových prác na novohuťskej zlievarni (vtedy Nová huť Klementa Gottwalda). Bol vyzdvihnutý z hĺbky 6,8 m. Hmotnosť balvanu činí 17,5 ton. Je elipsovitého, pomerne pravidelného tvaru s rozmermi 320 × 250 × 155 cm, čo z neho robí najväčší známy bludný balvan na území Česka. Je tvorený žltkasto šedoružovou horninou žulového charakteru popisovanou ako hrubozrnný porfyrický granit. V balvane možno nájsť aj výrastlice ružovkastých a nažltlých draselných živcov o veľkosti 1-2 cm, ďalej plagioklas, drvený kremeň, biotit v pretiahnutých zhlukoch, magnetit, apatit a riedko epidot.

Ochrana
-------

Balvan bol pre svoju unikátnosť vyhlásený k 1. januáru 1990 za prírodnú pamiatku. Nehrozí mu bezprostredné nebezpečenstvo, môže mať však naň negatívny vplyv spadaný popolček z miestnych tovární. Plán starostlivosti preto počíta so šetrným čistením balvanu vždy po 5 rokoch, v prípadoch potreby aj častejšie.

Referencie
----------

1. ↑   *Stránky AOPK ČR* [online]. [Cit. 2014-12-20]. Dostupné online. (po česky)
2. 1 2 3 4   *Plán péče o PP Kunčický bludný balvan - Moravskoslezský kraj - Detail zveřejňované informace* [online]. Portál veřejné správy, [cit. 2012-06-06]. Dostupné online.
3. ↑   *Největší bludné balvany* [online]. Lidé a Země, [cit. 2012-06-06]. Dostupné online.
4. ↑   *PP Kunčický bludný balvan* [online]. AOPK ČR, [cit. 2012-06-06]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Porubský bludný balvan
* Rovninské balvany
* Zoznam chránených území v okrese Ostrava-mesto

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kunčický bludný balvan**

Externé odkazy
--------------

* Moravskoslezský kraj: Kunčický bludný balvan

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kunčický bludný balvan na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Chránené územia v okrese Ostrava-mesto |
| --- |
| Chránená krajinná oblasť | 
* Poodří

 |
| Národná prírodná rezervácia | 
* Polanská niva

 |
| Národná prírodná pamiatka | 
* Landek

 |
| Prírodné rezervácie | 
* Polanský les
* Přemyšov
* Rezavka
* Štěpán

 |
| Prírodné pamiatky | 
* Heřmanický rybník
* Kunčický bludný balvan
* Mokřad u Rondelu
* Porubský bludný balvan
* Rovninské balvany
* Turkov
* Václavovice - pískovna

 |
**Järnbron** alebo **Jernbron** (slov. Železný most) je zavesená lávka v centre švédskeho mesta Uppsala v provincii Uppsala v blízkosti tamojšej katedrály. Patrí k najstarším zaveseným mostom na svete.

Most bol postavený podľa návrhu švédskeho architekta Georga Theodora Chiewitza v 40. rokoch 19. storočia na mieste dnešného mosta *St:olofsbron* a prvýkrát sprístupnený v roku 1846, ale kvôli rekonštrukcii po pretrhnutí nosného lana bol oficiálne otvorený až 1. októbra 1848. V tej dobe bol most prezývaný aj ako *Prins Carls bro*, slov. Most Princa Karola, ktorý v tej dobe študoval na tunajšej univerzite. Na mostné pylóny bola použitá liatina z lokality Brevens bruk južne od Örebra. V polovici 20. storočia sa most preukázal ako nevyhovujúci a preto bol v roku 1964 most demontovaný. V roku 1986 na 700. výročie premenovania mesta Östra Aros na dnešnú Uppsalu bolo rozhodnuté o rekonštrukcii mosta. Zrekonštruovaný bol o rok neskôr niekoľko desiatok metrov ďalej proti prúdu od pôvodného miesta a znovuotvorený 8. septembra 1987.

Referencie
----------

1. ↑  Odhad
2. ↑   *Centrum broarna* [online]. Lowendahl.eu, [cit. 2016-03-29]. Dostupné online. (po švédsky)
3. ↑   *Järnbron* [online]. Structurae, 2002-10-18, [cit. 2016-03-29]. Dostupné online. (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jernbron na švédskej Wikipédii.*

| Rekordy |
| --- |
| Predchodca**Prvý Redheugh Bridge73 m** | **Najdlhšie rozpätie zaveseného mosta****Järnbron**1885 – 1890~35 m | Nástupca**Bluff Dale Suspension Bridge43 m** |
PhDr. **József Kvarda** (\* 18. január 1949, Čenkovce) je slovenský kulturológ, sociológ a politik maďarskej národnosti, bývalý poslanec Národnej rady SR.

Životopis
---------

V roku 1967 absolvoval SVŠ s vyučovacím jazykom maďarským v Šamoríne, v roku 1978 odbor osvetová práca na Strednej knihovníckej škole a v roku 1983 odbor teória kultúry na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, kde o rok neskôr získal aj titul doktor filozofie (PhDr.).

V rokoch 1973 – 1994 pracoval postupne v Meopte Bratislava; ako vedúci Družstevného klubu Čenkovce; v štátnej správe (Zlaté Klasy); v Agroprogrese SPP Zlaté Klasy; na odbore pre národnosti Úradu vlády SR; ako podpredseda pre školstvo, kultúru, zdravotníctvo a sociálne veci na ONV Dunajská Streda a ako prednosta Obvodného úradu v Šamoríne.

V rokoch 1993 – 2010 bol starostom obce Čenkovce a v rokoch 2000 – 2003 predsedom spoločenského a vzdelávacieho zväzu Maďarov na Slovensku Csemadok.

Od volebného obdobia 1994 – 1998 bol poslancom NR SR, vo volebnom období 2002 – 2006 nastúpil ako náhradník na neuplatňovaný mandát poslanca Lászlóa Miklósa za SMK-MKP. 21. septembra 2005 nastúpil na zaniknutý mandát poslanca Zsolta Komlósyho. Bol členom Zahraničného výboru NR SR.

Referencie
----------

1. 1 2 3  Kvarda József. In:  *Databanka Maďarov na Slovensku* [online]. Šamorín: Fórum inštitút pre výskum menšín, [cit. 2022-11-09]. Dostupné online. (po maďarsky)
2. 1 2 3 4   *József Kvarda* [online]. itapa.sk, [cit. 2022-11-09]. Dostupné online.
3. ↑  Jozef Kvarda. In:  *Osoby, ktoré získali titul na UK* [online]. Bratislava: Univerzita Komenského, [cit. 2022-11-08]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **József Kvarda**

Externé odkazy
--------------

* E-mail na nrsr.sk:
* Web na nrsr.sk: József Kvarda

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0001 0976 6860
* VIAF: 58368523
**KNM-ER 42700** je nález lebky mladého dospelého jedinca z lokality Ileret (Koobi Fora) v Keni, asi z druhu Homo ergaster.

Nález pochádza z roku 2000. Nálezcom je Frederick Manthi. Vek je cca 1,55 mil. rokov. Formálne ho prvýkrát opísali Spoor et al. v roku 2007. Zaraďuje sa ako Homo erectus v širšom zmysle (tak napr. Spoor et al. 2007), Homo sp. (Baab 2008) či ako Homo ergaster. Nález vykazuje okrem znakov druhu Homo ergaster aj znaky, ktoré sa predtým považovali za typické pre ázijského Homo erectus, preto podľa niektorých názorov stiera rozdiely medzi tými dvoma (údajne samostatnými) druhmi. 

V tej istej lokalite sa v tom istom roku našiel aj nález sánky KNM-ER 42703, ktorý Spoor et al. pripísali druhu Homo habilis (asi v širšom zmysle) ako vôbec najmladší nález tohto druhu (Treba dodať, že sánka je značke poškodená, takže je priradenie k druhu Homo habilis trochu sporné, a že Wood 2011 [zrejme] omylom uvádza, že nález bol priradený druhu Homo erectus). Podobné datovanie a lokalita nálezov KNM-ER 42700 a KNM-ER 42703 podľa Spoor et al. robia neplauzibilnými názory, podľa ktorých sa Homo erectus/ergaster vyvinul z druhu Homo habilis, keďže tieto dva druhy podľa týchto dvoch nálezov existovali dlhý čas paralelne.

Referencie
----------

* Wood, B.: *Wiley- Blackwell Encyclopedia of Human Evolution*, 2011
* Homo ergaster in: Australian Museum
* Spoor et. al. - abstrakt
* 
* Archivované 2012-02-05 na Wayback Machine
**KTM-6** (podľa unifikovaného označenia **71-606**, iný názov je **Ural-6**) bol sovietsky prototyp elekričky podniku UKVZ, ktorá mala nahradiť masovo rozšírený typ KTM-5.

Hlavným rozdielom bolo nové predné, viac zaoblené čelo, ktoré malo pôsobiť modernejšie. Vymenený bol aj statický menič a výrazné zmenené osvetlenie vozňa.

Vývoj bol začatý v roku 1973, o tri roky neskôr vznikli dva prototypy, ktoré boli skúšané najskôr u výrobcu a neskôr v Čeľabinsku. Testy priniesli pomerne dobré výsledky, napr. sa ukázala nižšia spotreba elektriny. Jeden z prototypov bol tiež predstavený v roku 1976 na výstave v Moskve. Model KTM-6 však nebol nakoniec schválený do výroby; obe skúšobné električky tak zostali až do roku 1992 v UKVZ, niektoré ich prvky boli použité pri modernizáciách veľmi rozšíreného typu KTM-5.

Externé odkazy
--------------

* Článok o KTM-6 Archivované 2007-02-12 na Wayback Machine

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku KTM-6 na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Električky UKVZ |
| --- |
| Sériovo vyrábané | 
* KTM-1
* KTM-2
* KTM-5 (71-605)
* KTM-8 (71-608)
* KTM-19 (71-619)
* KTM-23 (71-623)
* KTM-31 (71-631)

 |  |
| Prototypy a experimenty | 
* KTM-3
* KTM-6 (71-606)
* KTM-16 (71-616)
* KTM-21 (71-621)
* KTM-24 (71-624)
* KTM-25 (71-625)
* KTM-30 (71-630)

 |
Vlajky organizácii Kach a Khane Chai
**Kach** (hebr.: כ"ך, skr. pre *Kahane LaKnesset*  (hebr: כהנא לכנסת, t. j. *Kahane do Knessetu*)) je izraelská ultrapravicová politická a polovojenská organizácia, založená na začiatku 70.tych rokov 20. st. rabínom Meirom Kahaneom. 
Vznikla ako izraelská odnož amerického extrémistického hnutia Liga židovskej obrany. Ideológia organizácie je založená na tzv. *kahanizme*, čo je radikálna forma sionizmu, vyhlasujúca židov za nadradený národ a požadujúca úplne vyhnanie arabov z celého územia biblického Izraela (siahajúceho aj mimo hraníc súčasného štátu). Po zavraždení *Meira Kahanea* v r. 1990 sa na jeho počesť od hlavnej strany oddelilo hnutie **Kahane Chai** (hebr.: כהנא חי, t. j. *Kahane žije*), no prakticky obe frakcie tvoria stále rovnakú organizáciu.

Po viacerých volebných neúspechoch sa strane *Kach* v r. 1984 podarilo vstúpiť do Knessetu, no zo všetkých nasledujúcich volieb boli *Kach* aj *Kahane Chai* pre podnecovanie rasizmu vylúčené a v r. 1994 boli obe strany priamo zakázané.

Organizácia bola obvinená z viacerých násilných činov, pokusov o bombové útoky a z navádzania na násilie proti arabskému obyvateľstvu. Vedenie *Kachu* vyjadrilo podporu pre čin svojho člena *Barucha Goldsteina*, ktorý uskutočnil krvavý masaker v mešite v meste Hebron, keď tam 25. februára 1994 zastrelil minimálne 29 Palestínčanov. *Kach* má tiež úzke prepojenie k hnutiu *Eyal*, ktorého člen *Yigal Amir* zavraždil izraelského premiéra Jicchaka Rabina.

*Kach* a *Kahane Chai* sú v súčasnosti považované za teroristickú organizáciu vládami Izraela, Kanady, USA a Európskou úniou.

Externé odkazy
--------------

* Kach, Kahane Chai (Israel, extremists)[nefunkčný odkaz]
**Jozef Barinka** (\* 5. september 1860, Valašské Klobouky – † 1940, Slovany) bol slovenský pedagóg, osvetový pracovník a politik Slovenskej ľudovej strany v dvadsiatych rokoch 20. storočia v medzivojnovom Česko-Slovensku.

Životopis
---------

Jozef Barinka sa narodil do učiteľskej rodiny v obci Valašské Klobouky, v blízkosti dnešnej slovensko-českej hranice. Do školy chodil v rodnej obci a vo Valašskom Meziříčí. V Kláštore pod Znievom absolvoval učiteľský ústav. Svoju pedagogickú dráhu začal v obci Lednica. Následne pôsobil v obci Červený Kameň, odkiaľ sa presunul do obce Zubák. Ešte v období Rakúsko-Uhorskej monarchie vyvíjal aktivity proti snahám o zavedenie civilného sobášu do zákona. Zúčastňoval sa na česko-poľských poradách v Luhačoviciach. Za svoje panslavistické názory a národné presvedčenie bol niekoľkokrát vyšetrovaný.

Na začiatku 20. storočia sa spoznal s Andrejom Hlinkom a podieľal sa na zakladaní Slovenskej ľudovej strany na Strednom a Hornom Považí. Po vzniku Česko-Slovenska sa aktívne zapojil do politického boja. V prvých parlamentných voľbách v roku 1920 kandidoval za Slovenskú ľudovú stranu (ktorá išla do volieb spoločne s Českou stranou lidovou) do hornej komory parlamentu v VIII. volebnom kraji (Turčiansky Svätý Martin). Mandát senátora však nadobudol až dodatočne 11. mája 1921, keď sa mandátu vzdal František Richard Osvald. V senáte zasadal v kultúrnom a zdravotníckom výbore. V pléne najčastejšie vystupoval k školským záležitostiam.

V roku 1925 sa mal dostať do sporu s Andrejom Hlinkom. V nasledujúcich voľbách už nekandidoval a dožil v obci Slovany.

Referencie
----------

1. 1 2   *Významné osobnosti spojené s obcou* [online]. Obec Slovany, [cit. 2022-01-05]. Dostupné online. Archivované 2010-01-22 z originálu.
2. ↑   *Menný zoznam (b)* [online]. , [cit. 2021-01-05]. Dostupné online.
**Jozef Haľko** (\* 24. január 1904, Hazleton, Pensylvánia – † 9. máj 1987, Bratislava) bol gréckokatolícky kňaz.

Životopis
---------

Pochádzal z rodiny gréckokatolíckeho kňaza Jána Haľku, ktorý istý čas pôsobil medzi gréckokatolíkmi v USA. Gymnázium a teologické štúdiá absolvoval v Prešove. 4. júla 1928 sa oženil s Emíliou rodenou Jurekovou a 12. júla toho istého roku prijal v Prešove kňazskú vysviacku z rúk biskupa Pavla Gojdiča, OSBM. 

Od roku 1934 pôsobil ako kňaz pre gréckokatolíckych veriacich v Bratislave. V roku 1939 bola oficiálne zriadená gréckokatolícka farnosť v Bratislave a o. Jozef Haľko bol menovaný za jej prvého farára. Postaral sa aj o opravu chrámu svätého Mikuláša, ktorý bol v tom čase farským chrámom. 

V roku 1950 pri násilnej likvidácii gréckokatolíckej cirkvi odmietol prestúpiť do pravoslávnej cirkvi, za čo bol komunistickým režimom tvrdo perzekvovaný. Niekoľko rokov sa nesmel zdržiavať na území Slovenska. V roku 1968 sa podieľal na obnovení života gréckokatolíckej cirkvi. 

Po roku 1968 pôsobil aj na Cyrilometodskej bohosloveckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, kde pre gréckokatolíckych bohoslovcov prednášal východnú liturgiku. Bratislavskú farnosť spravoval do 26. novembra 1979. Pre jej potreby sa mu podarilo získať Chrám Povýšenia vznešeného a životodarného kríža, ktorý je v súčasnosti katedrálou Bratislavskej eparchie. Zomrel 9. mája 1987 v Bratislave, pochovaný bol 15. mája 1987 v Prešove.

Zdroj
-----

* Otec Jozef Haľko a Emília Haľková - prvý bratislavský farár, titulárny kanonik a jeho manželka Archivované 2011-09-28 na Wayback Machine
**John Marshall** (\* 24. september 1755 – † 6. júl 1835) bol americký štátnik a právnik, ktorý sa významnou mierou zaslúžil o formovanie amerického ústavného práva. Marshall bol štvrtým predsedom Najvyššieho súdu USA, tu slúžil od roku 1801 až do jeho smrti. Bol členom Snemovne reprezentantov a počas vlády Johna Adamsa bol ministrom zahraničných vecí USA (od 6. júna 1800 od 4. marca 1801). Marshall bol rodákom z Virgínie a stál na čele strany federalistov.

Bol najdlhšie vo funkcií predsedu Najvyššieho súdu USA v histórií. Marshall mu predsedal vyše tri dekády a hral významnú rolu pri rozvoju amerického právneho systému. Rozhodol, že súdy majú právo na súdne preskúmanie zákonov prijatých parlamentom a ich prípadné pozastavenie platnosti ak sú v rozpore s Ústavou Spojených štátov. Preto sa mu pripisuje kredit za ustálenie pozície súdnictva v rámci rozdelenia štátnej moci ako nezávislej a vplyvnej vetvy. Taktiež Marshall urobil viacero dôležitých rozhodnutí týkajúcich sa federalizmu a rozdelenia moci medzi federálnou vládou a jednotlivými štátmi. Najmä viackrát potvrdil zvrchovanosť federálneho práva nad právom jednotlivých štátov a presadzoval rozšírený výklad práv kongresu (uvedených v 1. Článku, 8. oddiel Ústavy USA).

Významné prípady
----------------

* *Marbury v. Madison* – dôležité rozhodnutie z roku 1803, ktorým dostalo súdnictvo možnosť kontroly legislatívy
* *Fletcher v. Peck* – prípad z roku 1810, kde Najvyšší súd prvýkrát rozhodol o štátnom zákone ako o zákone, ktorý bol v rozpore s Ústavou USA
* *McCulloch v. Maryland*
* *Dartmouth College v. Woodward* – rozhodnutie z 1819, ktoré sa týkalo klauzule o kontaktoch v Ústave USA
* *Cohens v. Virginia*
* *Gibbons v. Ogden*
* *Worcester v. Georgia*
* *Barron v. Baltimore*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **John Marshall**

Externé odkazy
--------------

* História najvyššieho súdu USA (en)

| * z
* d
* u
Predsedovia Najvyššieho súdu USA |
| --- |
| 
* John Jay
* John Rutledge
* Oliver Ellsworth
* John Marshall
* Roger B. Taney
* Salmon P. Chase
* Morrison Waite
* Melville Fuller
* Edward Douglass White
* William Howard Taft
* Charles Evans Hughes
* Harlan F. Stone
* Fred M. Vinson
* Earl Warren
* Warren E. Burger
* William Rehnquist
* John Roberts

 | Seal of the United States Supreme CourtSeal of the United States Supreme Court |

Autoritné údaje: * BnF: 11914721x
* GND: 118782142
* ISNI: 0000 0000 8403 382X
* LCCN: n80067096
* NK ČR: vse2005315900
* VIAF: 100204775
* WorldCat: lccn-n80067096
prof. JUDr. **Jozef Prusák**, CSc. (\* 3. august 1942, Trenčín – † 7. marec 2018) bol slovenský právnik a vysokoškolský pedagóg. Patril k najvýznamnejším odborníkom v odbore teória štátu a práva na Slovensku. Dve funkčné obdobia pôsobil ako dekan Právnickej fakulty Trnavskej univerzity.

Životopis
---------

Narodil sa v Trenčíne, stredoškolské vzdelanie už absolvoval v Bratislave. V roku 1965 úspešne ukončil štúdium práva na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. V roku 1980 habilitoval na docenta v odbore teória štátu a práva. V 80. rokoch 20. storočia pôsobil na Katedre teórie práva a sociálnych vied Právnickej fakulty Univerzity Komenského (pred tým pod názvom Katedra teórie a dejín štátu a práva). V decembri 1989 sa stal vedúcim tejto katedry. V roku 1991 ho prezident Václav Havel vymenoval za profesora v odbore teória štátu a práva. V roku 2000 sa stal dekanom Právnickej fakulty Trnavskej univerzity. V tejto funkcii zotrval do konca januára 2007. Následne pôsobil ako predseda Akademického senátu trnavskej právnickej fakulty.

Počas svojho pôsobenia sa okrem teórie štátu a práva zaoberal aj športovým právom. Vďaka tomu pôsobil aj v rôznych domácich a zahraničných športových organizáciách a zväzoch. Bol tiež predsedom právnej komisie Slovenského olympijského výboru. V pozícii poradcu pôsobí na Ústavnom súde Slovenskej republiky. Patrí tiež k spoluzakladateľom Nadácie Štefana Lubyho. Bol členom Komisie pre rekodifikáciu slovenského Občianskeho zákonníka.

Publikačná činnosť
------------------

* 1980 - Právo v spoločnosti
* 1983 - Objektivní a subjektivní právo (spolu s P. Hungrom)
* 1984 - Šport a právo
* 1993 - Kapitoly z teórie štátu a práva. Teoria práva. II. diel
* 1995 - Teória práva

Referencie
----------

1. ↑   *Katedra teórie práva a sociálnych vied - História katedry* [online]. flaw.uniba.sk, [cit. 2017-12-17]. Dostupné online.
2. ↑   *Naši profesori* [online]. iuridica.truni.sk, [cit. 2017-12-17]. Dostupné online.
3. ↑   iuridica.truni.sk, [cit. 2017-12-17]. dekanov Dostupné online. [nefunkčný odkaz]
4. ↑   *Nadácia Štefana Lubyho* [online]. iuridica.truni.sk, [cit. 2017-12-17]. Dostupné online.
5. ↑   *Česi sa rozlúčili s takmer 50 ročným Občianskym zákonníkom. A čo my?* [online]. najpravo.sk, [cit. 2017-12-17]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Zdroje
------

* Životopis Jozefa Prusáka

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5562 3345
* LCCN: n84100232
* NK ČR: mzk2003196543
* SNK: 152095
* VIAF: 62947021
* WorldCat: lccn-n84100232
**Jozef Trokan** (\* 3. jún 1919, Trenčianske Teplice – † 28. máj 2002, Bratislava) bol slovenský a česko-slovenský vysokoškolský pedagóg, akademický funkcionár a politik KSČ, od 8. apríla 1968 do 31. decembra 1968 bol ministrom stavebníctva Československej socialistickej republiky.

Životopis
---------

V roku 1945 vyštudoval fakultu stavebného inžinierstva Slovenskej vysoké školy technickej v Bratislave, na ktorej potom pôsobil ako pedagóg; najprv ako asistent, od roku 1952 docent a od roku 1962 profesor. Bol prodekanom, dekanom Stavebnej fakulty (od akademického roku 1962/1963), prorektorom a v akademických rokoch 1963/1964 a 1968/1969 aj rektorom. Špecializoval sa na betónové konštrukcie a mostné konštrukcie z betónu.

V spomínaných akademických funkciách sa veľkou mierou zaslúžil o výstavbu novostavieb Strojníckej a Stavebnej fakulty, Študentského domova J. Hronca a viacerých športovísk školy.

Bol mu udelený Rad Slovenského národného povstania a Vyznamenanie Za zásluhy o výstavbu. V rokoch 1963 - 1968 bol uvádzaný ako účastník plenárnych zasadnutí Ústredného výboru Komunistickej strany Slovenska, od roku 1966 bol členom ÚV KSS.

V apríli 1968 sa stal česko-slovenským ministrom stavebníctva v prvej vláde Oldricha Černíka. Post zastával len do decembra 1968, kedy sa zmenila celá vláda. Ako minister stavebníctva sa zaslúžil najmä o prijatie zákona o diaľniciach.

Zúčastnil sa na mimoriadnom stretnutí Bezpečnostnej rady (BR) Organizácie Spojených národov pri prerokovaní tzv. „česko-slovenskej otázky" od 21. do 24. augusta 1968, na ktorom veľvyslanec ZSSR v OSN (Jakov Malik) zdôvodňoval inváziu tým, že bola „uskutočnená na pozvanie politických predstaviteľov, ktorých oslobodený národ hladko zvolí za robotnícko-roľnícku vládu". Do New Yorku prišiel ako prvý zástupca vlády práve Trokan a aj s jeho podporou vystúpil zástupca veľvyslanca v OSN Ján Mužík a poprel existenciu akéhokoľvek pozvania, čo zopakoval aj 24. augusta 1968 vtedajší česko-slovenský minister zahraničia Jiří Hájek. 

V období normalizácie stal sa politicky neprijateľný a bol zbavený funkcií. Napriek tomu, že mu bolo zabránené ďalej pedagogicky pôsobiť, venoval sa odbornej a vedeckej činnosti. Na slovenskej vysokej škole technickej v Bratislave pôsobil do roku 1986.

Referencie
----------

1. 1 2   *Zomrel profesor Jozef Trokan* [online]. hnporadna.hnonline.sk, [cit. 2019-06-10]. Dostupné online.
2. ↑   *Vyhľadávanie: Funkcionári KSČ a KSS* [online]. ÚPN, [cit. 2019-06-11]. Dostupné online.
3. 1 2   *History Technical University of M. R. Štefánik in Košice* [online].. Dostupné online.
4. 1 2   Životopisy členů nové vlády ČSSR. *Rudé právo*, 1968, roč. 48. čís. 100, s. 2. Dostupné online.
5. ↑  KOLEKTÍV. *Československé dějiny v datech*. [s.l.] : [s.n.], 1987. ISBN 80-7239-178-X. S. 614-615. (česky)
6. 1 2  KOLOC, Tomáš. *Dr. Polreich, v roce 1968 první tajemník naší mise při OSN: Na zasedání RB OSN o srpnové okupaci nás, obhájce Pražského jara, překřikovali i lidé z tamní ukrajinské a běloruské mise. Média nás překřikují dodnes.* [online]. KULTURNÍ NOVINY - nezávislé mediální družstvo, [cit. 2019-06-11]. Dostupné online.

Autoritné údaje: * SNK: 205407
Mapa Kvarnerského zálivu
**Kvarner** (chorv. *Kvarnerić*) je región v severnej časti Jadranského mora, medzi Istriou a severnou Dalmáciou v Chorvátsku.

Oblasť zahŕňa pobrežie a ostrovy Krk, Rab, Pag, Cres a Lošinj v Kvarnerskom zálive. Na severnom okraji leží významný prístav Rijeka, kde môžu kotviť aj veľké lode a ropné tankery.

Kvarner má stredomorskú klímu s miernou zimou bez snehu a horúcimi letami. Jadranské more v zime ohrieva a v lete ochladzuje ostrovy i pobrežie, čím prispieva k výborným
podmienkam pre letnú dovolenku. Častý zimný vietor na jar postupne ustáva a v letnom období fúka väčšinou len slabý vánok.

Vybrané turistické strediská
----------------------------

* Rijeka
* Crikvenica
* Novi Vinodolski
* Krk
* Malinska-Dubašnica
* Cres
* Pag

Externé odkazy
--------------

* Kvarnerský región Archivované 2007-09-30 na Wayback Machine - anglicky

Súradnice: 44°40′47″S 14°36′43″V﻿ / ﻿44,679726°S 14,611843°V﻿ / 44.679726; 14.611843

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kvarnerić na chorvátskej Wikipédii.*
Kaplnka svätého Jána Krstiteľa
**Kaplnka svätého Jána Krstiteľa** je rímskokatolícka neoklasicistická kaplnka v Hodkovicach, časti obce Jívka. Je chránená ako kultúrna pamiatka Českej republiky.

Kaplnka postavená v roku 1862 stojí vľavo od cesty z Adršpachu do Janovic a je dokladom úrovne duchovného života v podhorskej dedine. Kaplnka s omšovou licenciou bola pôvodne filiálna k farnosti Horní Adršpach, ktorá bola zlúčená s farnosťou Teplice nad Metují.

V presbytériu, oddelenom od lode mriežkou, je oltárny obraz sv. Jána Krstiteľa nad tabernákulom. Oltár bol obnovený v roku 1913 paniami ružencového spolku. Kazateľnica je bez striešky. Chórové lavice sú z 2. polovice 19. storočia a z krížovej cesty z dielne Russovscov z Trutnova sa zachovalo len 2. a 14. zastavenie.

Referencie
----------

1. ↑  střední seznam kulturních památek České republiky [online]. Praha: Národní památkový ústav [cit. 2017-01-10]. Identifikátor záznamu 120231 : kaple sv. Jana Křtitele. Památkový katalog. Hledat dokumenty v Metainformačním systému NPÚ

Externé odkazy
--------------

* Pamiatkový katalóg
* Kaplnka sv. Jána Krstiteľa - kaplnka na stránkach Královohradeckom diecézy Archivované 2017-10-30 na Wayback Machine

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kaple svatého Jana Křtitele (Hodkovice) na českej Wikipédii.*
Súradnice: 48°09′12″S 17°07′59″V﻿ / ﻿48,1532004°S 17,1330389°V﻿ / 48.1532004; 17.1330389

**Kvetná ulica** je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov.  Nachádza sa v miestnej časti Nivy.

Vznikla v osemdesiatych rokoch 19. storočia na pôvodnom vinohradníckom záhone. V roku 1880 sa uvádza 7 domov a predĺženie ulice. Roku 1928 dostala regulačnú zastavovaciu úpravu, a v roku 1950 došlo k opätovnému predĺženiu ulice a k zmene trasy do súčasnej podoby. Názov dostala podľa toho, že bola ulicou v historickej časti Kvetná dolina. Tvoria ju prevažne 5 - poschodové obytné domy postavené v druhej polovici 20. storočia.

Priebeh
-------

Ulica začína na križovatke s Kvačalovou ulicou, pričom je plynulým pokračovaním Bazovej, a pokračuje východným smerom. Prechádza severnou stranou Daxnerovho námestia. Postupne do nej ústia Rastislavova a Nitrianska, a napokon sa pri Centrálnom trhovisku napája na Miletičovu.

Verejné ustanovizne
-------------------

Na Kvetnej 11 sídli Štátny ústav pre kontrolu liečiv, na Kvetnej 13 má sídlo Register trestov generálnej prokuratúry Slovenskej republiky a Okresná prokuratúra pre okresy Bratislava I a Bratislava II.

Blízke ulice
------------

* Kvačalova ulica
* Miletičova ulica
* Nitrianska ulica
* Rastislavova ulica
* Bazová ulica
* Daxnerovo námestie

Zaujímavosti
------------

Na ulici vyrastali hokejisti bratia Šťastní – Marián, Peter a Anton

Galéria
-------

* Register trestov Slovenskej republikyRegister trestov Slovenskej republiky
* Obytný domObytný dom

Referencie
----------

1. ↑   *Zoznam PSČ Slovenskej republiky* [online]. pscpsc.sk, [cit. 2017-01-17]. Dostupné online.
2. ↑   *Bratislava : Abecedný zoznam ulíc Bratislavy* [online]. Hlavné mesto SR Bratislava, [cit. 2017-01-17]. Dostupné online.
3. ↑  UI42. *Slovenská verzia | ŠÚKL* [online]. sukl.sk, [cit. 2018-03-30]. Dostupné online.
4. ↑  ŠŤASTNÝ, Peter. *Hokej na dvoch kontinentoch*. Bratislava : Timy Partners, 1997. ISBN 80-88799-59-7.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kvetná ulica (Bratislava)**

Externé odkazy
--------------

* Kvetná ulica na mape Bratislavy
Ing. **Jozef Štámec** SDB (\* 28. október 1922, Sebechleby – † 31. december 1996, tamže) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, salezián, ekonóm, zakladateľ sekulárneho inštitútu VDB (dobrovoľníčky dona Bosca) na Slovensku.

Životopis
---------

Narodil v Sebechleboch v robotnícko – roľníckej rodine Jozefa Štámeca a Márie, rod. Vachalíkovej. Ľudovú školu absolvoval v rokoch 1928 až 1935 v rodnej obci. V roku 1945 dokončil zmaturoval na Štátnom gymnáziu v Trnave. V rokoch 1945 až 1950 študoval teológiu v saleziánskom teologickom inštitúte v Sv. Kríži nad Hronom. Po rozpustení rehole v roku 1950 bol internovaný v sústreďovacom tábora v Podolínci a v Báči. Za kňaza ho tajne vysvätil biskup Pavol Hnilica 25. februára 1951 v Bratislave.

Dňa 19. januára 1956 ho zatkli členovia ŠTB Banská Bystrica a umiestnili do vyšetrovacej väzby. Dňa 2. júla 1956 ho Krajský súd v Banskej Bystrici odsúdil za ilegálnu protištátnu činnosť na 18 mesiacov nepodmienečne.

Po prepustení z väzenia v rokoch 1958 až 1964 bol zamestnaný na JRD Sebechleby ako účtovník. V rokoch 1961 až 1966 absolvoval štúdium na Vysokej škole ekonomickej v Bratislave a získal titul Ing. Od roku 1964 až do dôchodku pracoval na Okresnej strojno-výpočtovej stanici vo Zvolene ako programátor výpočtového strediska. V rokoch 1968 - 1970 absolvoval odbornú stáž vo firmy Olivetti v Taliansku, kde zároveň absolvoval aj dodatočné štúdium na saleziánskom inštitúte v Turíne.

Po odchode do dôchodku v roku 1984 mu bolo umožnené pracovať vo verejnej kňazskej službe ako pomocnému duchovnému vo Zvolene.

Zomrel v Sebechleboch po dlhej a ťažkej chorobe dňa 31. decembra 1996.

Založenie sekulárneho inštitútu VDB (dobrovoľníčky dona Bosca) na Slovensku
---------------------------------------------------------------------------

24. mája 1965 štyri dievčatá sa po púti do Šaštína rozhodli žiť životom sekulárneho inštitútu VDB. Jozef Štámec sa zúčastnil na tvorbe prvých stanov vo Vile Grazii saleziánskymi odborníkmi, najmä z PASu. V roku 1977 sa zúčastnil ako pozorovateľ GZ, kde mal možnosť sledovať práce na tvorbe stanov, ktoré si už vytvárali VDB. Inštitút sa rozširoval, z nitrianskej skupiny sa oddelila bratislavská skupina a z mikulášskej žilinská skupina. Jeho podporovateľom bol nový inšpektor don Dermek. V roku 1967 sa VDB rozšíril aj do Česka, v roku 1972 do Poľska. Dôležitým medzníkom v činnosti VDB bolo oficiálne zriadenie oblasti česko-slovensko-poľskej na Veľkú noc v roku 1974. Dekrét priniesol kardinál Štěpán Trochta. Jozef Štámec bola až do roku 1995 oblastným asistentom.

Referencie
----------

1. ↑  Krstný list rim. kat. matrika Sebechleby Nr. 77/941/1922
2. ↑  Gymnaziálne vysvedčenie zrelosti č.34/VIII b
3. ↑  *Pavol Hnilica biskup umlčanej Cirkvi* - Ján Hnilica, František Vnuk - str. 159
4. ↑  Pamäť národa 01/2012 - Ústav pamäti národa
5. ↑  Rozsudok Krajského B. Bystrica č. T 7/56
6. ↑  Konfederácia politických väzňov Slovenska pozýva na spomienkovú slávnosť - saleziani.sk
7. ↑  VŠE Bratislava - zoznam absolventov
8. ↑   *SDB, Banská Bystrica* [online]. old.sdb.sk, [cit. 2017-12-25]. Dostupné online. Archivované 2017-12-01 z originálu.