Vjezd gladiátorů
Hrob na Vinohradskom cintoríne v Prahe
**Julius Fučík** (\* 18. júl 1872, Praha – † 25. september 1916, Berlín) bol český hudobný skladateľ a dirigent vojenských hudieb. Veľkú časť jeho skladieb tvoria skladby pre vojenské účely. Zložil vyše 400 skladieb, najviac pochodov, valčíkov a predohier. Niektoré jeho skladby sa doteraz hrajú, stálou súčasťou repertoáru zostávajú predovšetkým pochod *Vjazd gladiátorov* a *Florentinský pochod*.

Život
-----

Julius Fučík sa narodil v roku 1872 v Prahe na Karlovom námestí ako najstarší syn pumpára Jaroslava Fučíka a jeho ženy Kataríny rodenej Šíchovej. Mal troch mladších súrodencov, bratov Karla a Rudolfa a sestru Máriu. Od detstva prejavoval veľký hudobný talent, čoskoro sa naučil hrať na husle a neskôr aj na klavír. Podľa želania otca sa mal vyučiť rukavičkárom, ale nakoniec sa mu splnil sen študovať hudbu. V roku 1885 začal študovať na pražskom konzervatóriu - najprv hru na husle, potom prestúpil na fagot do triedy Ľudovíta Mildeho a ako druhý nástroj zvolil tympany u profesora Blahu. Študoval tiež skladbu u Karla Steckera, ku koncu štúdia v slávnej kompozičnej triede Antonína Dvořáka, spolu s ďalšími neskoršími hudobnými osobnosťami (Josef Suk, Oskar Nedbal).

Po absolutóriu konzervatória v roku 1891 nastúpil ako fagotista a hráč na veľký bubon k hudbe 49. pešieho pluku v Kremži, ktorú viedol kapelník Josef Franz Wagner. Tu získal zásadné poznatky o inštrumentácii pre vojenský orchester a skúsenosti, ktoré neskôr využil sám ako kapelník. Po návrate z vojny v roku 1894 pôsobil ako druhý fagotista v pražskom Nemeckom divadle. V tom čase založil so svojimi spolužiakmi z konzervatória Trdličkom a Hönichom Komorné dychové trio, s ktorým v Prahe úspešne účinkovali. Pre toto trio zložil Fučík niekoľko drobných skladieb, napríklad *Perpetuum mobile* (op. 28) či *Symfónia scandaleuse* (op. 24). V roku 1895 prijal ponuku Karla Kovařovica na miesto prvého fagotistu vo Výstavnom symfonickom orchestri po dobu konania Národopisnej výstavy na pražskom Výstavisku.

Po skončení výstavy sa v tom istom roku stal fagotistom v divadelnom orchestri v Záhrebe a o rok neskôr mestským kapelníkom a zbormajstrom speváckych zborov *Danica* a *Sloga* v chorvátskom meste Sisak. Pre tieto zbory zložil niekoľko zborových skladieb na chorvátske texty, okrem iného *Ruža spava* (op. 103), *Zora sviće* (op. 105), *Pet časa* (op. 101). Ako riaditeľ kuru sa venoval tiež duchovnej hudbe.

V roku 1897 vyhral konkurz na miesto kapelníka hudby 86. pešieho pluku v Sarajeve. Tu začal komponovať hudbu pre potreby vojenského orchestra, najmä pochody. Medzi prvými úspešnými skladbami boli pochody *Sarajevo* (op. 66), *Laban* (op. 44) a najmä jeho najslávnejší pochod *Vjazd gladiátorov* (op. 68).

Skladba mala osobitný osud. V Spojených štátoch ju spopularizoval kanadský skladateľ Louis-Phillipe Laurendeau, ktorý pochod upravil a vydal pod názvom *Thunder and Blazes*. Táto verzia začala byť masívne používaná v cirkusoch, najmä pri nástupe klaunov. V dôsledku toho sa Fučíkova melódia stala jednou z najznámejších na svete, hoci pôvodný autor zostával neznámy. Ďalšiu úpravu vykonal taliansky skladateľ Nino Rota pre Felliniho televízny film *Klauni*, preto tiež je v Taliansku Rota často uvádzaný ako autor tejto svetoznámej melódie. Použitie v súvislosti s klaunom je kuriózne v tom, že Fučík skladbu spojil s predstavou triumfálneho nástupu starorímskych gladiátorov do arény. Túto predstavu načerpal zo svojho dlhoročného záujmu o antickú kultúru a obdivu k nej. Skladba bola nespočetnekrát použitá v populárnej kultúre (napríklad vo filme *Madagaskar 3* z roku 2012, v bondovke *Chobotnička* (1983) atď.).

Z ďalších skladieb tohto obdobia sú známe napr. Valčík *Ideály snov* (op. 69) či rozsiahly štvordielny cyklus *Rakúska česť a sláva* (op. 59).

V roku 1900 bol pluk vrátane hudby premiestnený do Budapešti, kde pôsobilo 8 vojenských orchestrov a vládla tu veľká a často neférová konkurencia. Fučík už bol v tom čase známy hudobný skladateľ, ale v Budapešti sa mu ponúkali oveľa väčšie možnosti uplatnenia, hlavne blízkosť Viedne a Prahy bola veľkou výhodou v styku so slávnymi nakladateľmi. Budapeštianske obdobie sa stalo najdôležitejšie v jeho skladateľskej činnosti, zložil tu väčšinu svojich najznámejších a najúspešnejších skladieb. Medzi tie najlepšie patria valčíky *Od brehu Dunaja* (op. 135), *Zimné búrky* (op. 184), suita *Zo života artistov* (op. 152), pochody *Rázne vpred* (op. 79), *Kinizsi* (op. 80), *Triglav* (op. 72), *Fantastický pochod* (op. 106), *Deti pluku* (op. 169), *Florentinský pochod* (op. 214), *Veselí vidiecki kováči* (op. 218) alebo predohra *Marinarella* (op. 215). Takisto zložil pochod pre 5. všesokolský slet *Stráž Slovanstva* (op. 258). Z maďarského prostredia ho zaujali maďarské ľudové melódie, z ktorých zostavil niekoľko vtedy obľúbených potpourri. Zatiaľ čo v Budapešti dosiahol veľké úspechy, oveľa menej sa mu darilo v rodnej Prahe. So suitou *Život* (op. 52), ktorú uviedol s Českou filharmóniou, neuspel u publika ani u pražských recenzentov a toto sklamanie ho na dlhú dobu ovplyvnilo.

V roku 1909 bol 86. peší pluk preložený z Budapešti do provinčnej Szabadky (dnes Subotica v Srbsku), čo bola pre Fučíka nepríjemná zmena. Síce tu vzniklo ešte niekoľko jeho dodnes populárnych skladieb, napríklad valčíky *Baletky* (op. 226) a *Dunajské povesti* (op. 233), predohra *Svätý Hubert* (op. 250) či pochod *Strýček Teddy* (op. 239), ale Fučík tu nebol spokojný a snažil sa zmeniť pôsobisko.

Roku 1910 sa zúčastnil vypísaného konkurzu na kapelníka hudby 92. pešieho pluku v Terezíne a s prehľadom ho vyhral. Vrátil sa do Čiech do blízkosti Prahy, kam s hudbou zachádzal koncertovať. Obľúbené boli tiež koncerty v kúpeľných mestách severných a západných Čiech. Za Fučíkovho vedenia sa z orchestra 92. pluku stal vynikajúci orchester, ktorý účinkoval úspešne aj v Berlíne, kde hral pred publikom čítajúcim viac ako 10 000 ľudí. Z terezínskeho obdobia pochádzajú ďalšie známe skladby: predohra *Miramare* (op. 247) či pochody *Hercegovac* (op. 235) a *Boží bojovníci* (op. 251). Začal tu pracovať na operete *Dvorný intendant* a rozpracoval aj operu *Osud*, ktorá však nakoniec zostala nedokončená.

V Terezíne sa v roku 1910 Fučík oženil s Christinou Hardeggovou a v júni 1911 sa im narodil syn Ferdinand, ktorý však po necelom mesiaci zomrel.

V roku 1913 sa Fučík, znechutený intrigami v armáde, rozhodol opustiť vojenskú službu a odísť do civilu. Mal v pláne venovať sa plne komponovaniu a založiť si vlastné vydavateľstvo. Rozhodol sa usadiť v Berlíne, kde zažil svoje najväčšie úspechy a kde niekoľko rokov pôsobil jeho brat Rudolf. Založil si vlastný orchester zložený z českých hudobníkov Prager Tonkünstler-Orchester a hudobné nakladateľstvo Tempo-Verlag, ktoré však stačilo vydať len jednu skladbu (pieseň *Rodná zem*, op. 282). S prepuknutím 1. svetovej vojny sa od neho začalo šťastie odvracať - orchester sa rozpadol, kultúra sa utlmila, prišli zdravotné problémy. Venoval sa síce komponovaniu, dokončil operetu, rozpracoval druhú verziu opery *Osud* a zložil ďalšie skladby - pochody *Spomienka na Trident* (op. 287) a *Zvuky fanfár* (op. 278), valčík *V ríši snov* (op. 270) a smútočný pochod *Pax vobis* (op. 281), ale jeho zdravotný stav sa neustále zhoršoval. Začiatkom roka 1916 zostal pripútaný na lôžko s opuchom nohy, podľa jeho vlastného názoru následkom zranenia na manévroch v Bosne v roku 1900. Z opuchu sa vyvinul sarkóm, na ktorý koncom septembra 1916 zomrel. Pochovaný je v Prahe na Vinohradoch.

Dielo (výber)
-------------

Titulná strana vydania Fučíkovho pochodu *Attila* pre klavír
* Pochody
	+ *Vjazd gladiátorov* (*Einzug der Gladiatoren*) op. 68 (1899)
	+ *Florentinský pochod* (*Florentiner Marsch*, pôvodne *La rosa di Toscana*) op. 214 (1907)
	+ *Attila* (Attila induló) maďarský víťazný pochod
	+ *Bosanska zora* (pôvodne *Feuchte Ecke*) op. 55 (1905)
	+ *Boží bojovníci* (*Gotteskämpfer*) op. 251 (1911)
	+ *Danubia* op. 229 (pôvodne *Laban* op. 44) (1899)
	+ *Deti pluku* (*Die Regimentskinder*) op. 169 (1905)
	+ *Drachsel* op. 112 (1902)
	+ *Fantastický pochod* (*Marche fantastique*) op. 106 (1902)
	+ *Gigantic* op. 311 (1915)
	+ *Hercegovac* op. 235 (1910)
	+ *Hortstein* op. 30 (1897)
	+ *Kinizsi* op. 80 (1900)
	+ Smútočné pochod *Pax vobis* op. 281 (1915)
	+ *Pod admirálskou vlajkou* (*Admiralsflagge*) op. 82 (1901)
	+ *Rázne vpred* (*Schneidig vor!*) Op. 79 (1906)
	+ *Rieka Mississippi* (*The Mississippi River*) op. 161 (1905)
	+ *Salve Imperator* op. 224 (1908)
	+ *Sarajevo* op. 66 (1899)
	+ *Stále vpred* (*Sempre avanti*) op. 149 (1904)
	+ Sokolský pochod *Stráž Slovanstva* op. 258 (1907)
	+ *Strýček Teddy* (*Onkel Tom*) op. 239 (1910)
	+ *Triglav* op. 72 (1903)
	+ *Veselí vidiecki kováči* (*Die lustigen Dorfschmiede*) op. 218 (1908)
	+ *Víťazný meč* (*Das Siegesschwert*) op. 260 (1913)
	+ *Spomienka na Trident* (pôvodne *Treu Tirol*) op. 287 (1915)

* Valčíky
	+ *Baletky* (*Ballettratten*) op. 226 (1909)
	+ *Dunajské povesti* (*Donausagen*) op. 233 (1909)
	+ *Ideály snov* (*Traumideale*) op. 69 (1900)
	+ *Od brehu Dunaja* (*Vom Donauufer*) op. 135 (1903)
	+ *V ríši snov* (*Traumland*) op. 270 (1914)
	+ *Zimné búrky* (*Winterstürme*) op. 184 (1907)

* Koncertné predohry
	+ *Marinarella* op. 215 (1907)
	+ *Miramare* op. 247 (1912)
	+ *Stráž na mori* (*Meereswacht*) op. 321 (1915)
	+ *Svätý Hubert* (*St. Hubertus*) op. 250 (1909)

* Orchestráne skladby
	+ polka pre fagot *Starý bručoun* (*Der alte Brummbär*) op. 210 (1907)
	+ suita *Zo života artistov* (*Aus dem Artistenleben*) op. 152 (1904)
	+ suita *Život* (*Das Leben*) op. 52 (1907)
	+ symfonická báseň *Rakúska česť a sláva* (*Österreich's Ruhm und Ehre*) op. 59 (1898)
	+ serenáda *Na lagúne* (*Auf der Lagune*) op. 221 (1908)
	+ potpourri *Deň v jubilejnej výstave* op. 216 (1908)

* Komorné skladby (husle a klavír)
	+ *Devotion* op.318 (1915)
	+ *Maggiolata* op. 306 (1916)
	+ *Melanchólia* op. 227 (1909)

* Tria
	+ *Fantasie na českej národnej piesne* op. 27 (1894)
	+ *Perpetuum mobile* op. 28 (1894)
	+ *Symfónia scandaleuse* op. 29 (1895)
	+ *Manželské levity* (*Gardinenpredigt*) (1913)

* Kvartet *Noc* (*La nuit*) op. 16 (1896)

* Piesne
	+ *Alpská ruža* (*Die Alpenrose*) op. 205 (1910)
	+ *Bella Barbora* op. 10 (1895)
	+ *Modlitba* op. 63 (1897)
	+ *Rodná zem* (*Heimaterde*) op. 282 (1915)
	+ *Serenáda* op. 9 (1895)
	+ *Starneme, brachu starneme* op. 192 (1913)
	+ *Tichá láska* op. 4 (1896)
	+ *Vyslúžilec* op. 6 (1895)

* Zbory
	+ *Česká pieseň* op. 241a (1897)
	+ *Pet časa* op. 101 (1896)
	+ *Ruža spavá* op. 103 (1896)
	+ *Zora sviće* op. 105 (1896)

* Opereta *Dvorný intendant* (*Der Hofintendant*) (1914)

* Nedokončená opera *Osud* (*Die Bestimmung*) (1912-1915)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Julius Fučík (hudobný skladateľ)**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Julius Fučík (skladatel) na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 78358
* BnF: 138941978
* GND: 118536656
* ISNI: 0000 0001 0916 0914
* LCCN: n86070772
* NK ČR: jn19981001289
* SNK: 158880
* VIAF: 74037554
* WorldCat: lccn-n86070772