recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Aldabrachelys gigantea*
**Korytnačka obrovská** (*Aldabrachelys gigantea*) je veľká suchozemská korytnačka z čeľade korytnačkovité, ktorá žije na Seychelských ostrovoch. Patrí medzi najdlhšie žijúce tvory na svete.

Opis
----

Dĺžka panciera dospelej korytnačky je až 120 cm, môže vážiť až 200 kg a dožíva sa až 160 rokov. Je tak druhou najväčšou suchozemskou korytnačkou. Karapax má hnedú farbu a tvar vysokej kopule. Mohutné nohy slúžia tiež ako opora ťažkého tela. Krk má veľmi dlhý, a veľmi veľký, čo pomáha korytnačke využiť vetvy až do jedného metra od zeme ako zdroje potravy. Aj keď sú typicky pomalé a opatrné, sú schopné značnej rýchlosti. Sú tiež vynikajúcimi plavcami.

V priebehu 18. a 19. storočia ich počet poklesol v dôsledku lovu a zberu vajec. Na niektorých ostrovoch boli už vyhubené. Dnes sú vyhubením ohrozené. V poslednej dobe sú na trhu so zvieratami stále viac k dispozícii. Môže byť vyžadované povolenie úradov.

Areál rozšírenia
----------------

Žijú v suchých, skalnatých oblastiach Seychelských ostrovov a ostrova Aldabra v Indickom oceáne. Ďalšia izolovaná populácia druhu sa nachádza na ostrove Changuu, v blízkosti Zanzibaru a chované populácie žijú v ochranárskych parkoch na ostrovoch Maurícius a Rodrigues. Obývajú kamenité stepi a polopúšte a trávnaté územie s krovinami. Vyskytujú sa ako individuálne, tak v stádach, ktoré majú tendenciu zhromažďovať sa predovšetkým na otvorených pastvinách. Vyhrabávajú si podzemné nory, alebo odpočívajú v močiaroch aby si zachovali chladnú hlavu počas horúceho dňa.

Potrava
-------

Najviac sú aktívne v nočných hodinách, kedy trávia čas hľadaním potravy. Živia sa prevažne listami, plodmi a výhonkami rastlín, občas aj živočíšnymi zvyškami, sú teda bylinožravce. Dlhý krk im umožňuje spásať konáre až vo výške 1 meter nad zemou. V ich prirodzenom prostredí je im dopriate len malé množstvo vody, väčšinu ju prijímajú z potravy, rovnako aj potrava je chudobná na živiny. V zajatí sú živené často ovocím ako sú jablká a banány, rovnako ako rastlinnými peletami.

Reprodukcia
-----------

Medzi februárom a májom samice kladú 9 až 25 mäkkých vajec do jamky v pôde, ktorú potom zahrabú a pôdu utlačia. Obvykle z menej než polovice vajec sa vyliahnu mláďatá. Znášok môže byť za rok viac. Inkubácia trvá 6 až 7 mesiacov. K rozmnožovaniu korytnačiek obrovských v zajatí dochádza spravidla až vtedy, ak sú chované vo väčších skupinách o počte 11 a viac jedincov.

Referencie
----------

1. 1 2  zoopraha.cz - želva obrovská[nefunkčný odkaz]

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Želva obrovská na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Korytnačka obrovská**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Korytnačka obrovská**
**Korýtka** (iné názvy: **korýtkotvaré**, **škľabky**, **vidlozubovky**; lat. *Schizodonta*, *Palaeoheterodonta*) je rad sladkovodných lastúrnikov. Iba jeden starobylý rod je morský (*Trigonia*). Noha je sekerovitá, slúži na plazivý pohyb a rytie v dne. Vývin prebieha cez zvláštnu larvu glochídium. Glochídium už nemožno zaraďovať k primárnym larvám – má už základy lastúr s ostrými apikálnymi zúbkami, zatvárač lastúr a provizórne byssové vlákno. Parazituje na žiabrach a v koži rýb. Po čase odpadá, na dne ukončuje premenu a dospieva.

Najväčším naším druhom je škľabka rybničná/škľabka veľká (*Anodonta cygnea*), žije v stojatých vodách. V plášťovej dutine škľabky prekonávajú časť vývinu vajíčka rybky lopatky dúhovej (*Rhodeus sericeus*); tento vzťah sa fylogeneticky už tak ustálil, že na pohlavné vzrušenie samca nie je potrebná prítomnosť samice, ale škľabky. V stojatých až mierne tečúcich vodách žije korýtko maliarske (*Unio pictorum*), v rýchlejšie tečúcich korýtko riečne (*Unio crassus*). Kedysi sa v európskych tokoch na nevápenatom substráte pomerne hojne vyskytovala perlorodka riečna (*Margaritana (= Garitana) margaritifera*). Dnes je tento druh v dôsledku znečistenia tokov kriticky ohrozený, v rámci bývalého Česko-Slovenska sa vyskytuje už asi len v Pošumaví.

Referencie
----------

1. ↑  FRANC, Valerián. *Systém a fylogenéza živočíchov : Bezchordáty*. 2. dopl. preprac. verzia. vyd. Banská Bystrica : Katedra biológie Fakulty prírodných vied Univerzity Mateja Bela, 2005-09-22. Dostupné online. S. 43.
2. ↑  FERIANC, Oskár, et al. Slovenské mená zoologického systému. *Kultúra slova*, 1978, roč. 12, čís. 5, s. 172. Dostupné online. ISSN 0023-5202.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Korýtka (Schizodonta)**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Korýtka (Schizodonta)**

Externé odkazy
--------------

* PaedDr. Valerián Franc CSc.: Systém a fylogenéza živočíchov – bezchordáty – zdroj, z ktorého (pôvodne) úplne alebo čiastočne čerpal tento článok.
Plagáty "Kosovo Srbom" na železničnej zastávke Prešov - mesto
**Kosovo je Srbija** (srb. Косово је Србија, slovensky *Kosovo je Srbsko*) je hlavné motto prosrbských protestov proti nezávislosti Kosova.

Protesty
--------

Transparenty s týmto heslom sa objavovali na početných demonštráciách Srbov po celom svete; prvým významným použitím tohto tvrdenia, kde sa na Kosovo poukazuje ako na integrálnu súčasť srbského štátu, bol veľký protest v Belehrade, ktorý sa uskutočnil práve pod týmto názvom.

Pod názvom *Solidarita - Kosovo je Srbsko* (srb. Солидарност - Косово је Србија) bola v Srbsku spustená mediálna kampaň, ktorú začal Petar Petkovič počas rokovaní o Kosove v roku 2007. Tejto akcie sa zúčastnili viaceré osobnosti srbského verejného života ako napr. herci Baťa Živojinović, Svetlana Bojkovice, Dragan Bjelogrlić, Sergej Trifunovic, Dragan Jovanović, muzikanti a speváci Bora Djordjevič, Djordje David, Miki Jevremovič Sladjana Miloševič, Merima Njegomir ako aj režisér Emir Kusturica.

21. marca 2008 bol srbský plavec Milorad Čavić vylúčený z európskeho plaveckého šampionátu potom, čo po víťazstve v disciplíne motýlik obliekol tričko s týmto nápisom a porušil tak zásadu, podľa ktorej má zostať šport apolitický.

Referencie
----------

1. ↑   *Massive Kosovo rally held in Belgrade* [online].. Dostupné online. (anglicky)[nefunkčný odkaz]
2. ↑   *Kampanja za Kosovo, zvuci 90-ih* [online].. Dostupné online. (srbsky)
3. ↑   *Plávanie-ME: Čaviča suspendovali za tričko s nápisom "Kosovo je Srbsko"* [online].. Dostupné online. Archivované 2008-05-01 z originálu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kosovo je Srbija**

Externé odkazy
--------------

* Archivované 2021-02-13 na Wayback Machine (po francúzsky)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kosovo je Srbija na českej Wikipédii.*
Kostol Nanebovzatia Panny Márie v Zázrivej
Zrúcanina starého kostolíka v cintoríne
**Kostol Nanebovzatia Panny Márie** je kostol v Zázrivej.

Obec Zázrivá bola do roku 1748 filiálnou farnosťou farnosti Veličná 

Dna 10. decembra 1749 sa stal prvým farárom v Zázrivej Juraj Horanský (1711 – 1775). 

Prvý drevený kostol v Zázrivej bol postavený v roku 1705. Tento stál v časti Centrum na začiatku lokality Dolina na vŕšku (súčasný názov Kostelec) a bol neskôr rozobratý a predaný do Žaškova. Na jeho mieste bol roku 1720 postavený murovaný kostolík. V roku 1796 bol postavený barokový kostol- starý kostolík v cintoríne, zasvätený Všetkým svätým, ktorý bol zničený požiarom v roku 1934. Fara bola postavená roku 1748.

Dejiny
------

Kostol Nanebovzatia Panny Márie dal postaviť v roku 1928 vtedajší kňaz a dekan Ján Briššák (\* 1. apríl 1866 – † 2. január 1928), ktorý vtedy pôsobil v Zázrivej ako farár. Pochádzal z Rabče a dokončenia stavby sa už nedožil. Dostavaný bol v roku 1933 Kostol bol vysvätený na sviatok Nanebovzatia Panny Márie 15. augusta 1934 za pôsobenia kňazov Kočiša a kaplána Balaru. Kostol je postavený v modernom štýle so zachovanými líniami románskeho slohu. Vybavený organom, v tej dobe najväčším na Orave, ktorý bol dovezený z Tirolska. Vo veži kostola sa nachádzajú dva väčšie zvony a jeden menší. Najväčší zvon je pomenovaný „Štefan". 

Kostol bol v roku 1968 prvý raz vymaľovaný za pôsobenia administrátora Albína Senaja. Boli zakúpené dva bočné oltáre z Česka (v súčasnosti z nich existujú iba časti). Neskôr sa uskutočnili ďalšie úpravy ako rekonštrukcia obetného stola, nového osvetlenia, celková nová elektroinštalácia, nová medená krytina. 

11. augusta 1996 sa v kostole a obci uskutočnili oslavy 440. výročia prvej písomnej zmienky o obci a 200. výročia postavenia starého kostola na ktorej bol na slávnostnej svätej omši celebrovanej spišským diecéznym biskupom Františkom Tondrom inštalovaný a posvätený znak, vlajka a pečať obce, za účasti prezidenta Slovenskej republiky Michala Kováča a kňazov, ktorí v minulosti pôsobili v Zázrivej.

Referencie
----------

1. ↑  Farnosť Zázrivá
2. ↑  Farská kronika

Externé odkazy
--------------

* Web stránka farnosti Zázrivá

Súradnice: 49°16′38″S 19°09′16″V﻿ / ﻿49,2772992°S 19,1544278°V﻿ / 49.2772992; 19.1544278
Kostol svätej Márie Magdalény v Jelšovciach
**Kostol sv. Márie Magdalény** je najpodstatnejšou kultúrnou pamiatkou obce Jelšovce.

Jeho najstaršia časť, kaplnka, bola postavená v roku 1322. V roku 1733 bola rozšírená. Pôvodná kaplnka sa stala bočnou kaplnkou nového kostola. Neskôr, v roku 1913, bola pôvodná baroková veža zničená a nahradená novou. Tá sa zachovala do dnešného dňa.

Nad hlavným oltárom sa nachádza obraz sv. Márie Magdalény, ktorej je kostol zasvätený. Namaľovaný bol v roku 1890. Farnosti patria aj niektoré vzácne historické pamiatky, ako napríklad kalich a monštrancia z 18. storočia, alebo niektoré sochy svätých.

Neďaleko kostola sa nachádza fara, ktorá je postavená v barokovom štýle. V roku 2008 je na nej realizovaná rekonštrukcia strechy.

Externé odkazy
--------------

* Stránka Jelšovskej farnosti, história Archivované 2011-09-03 na Wayback Machine

Súradnice: 48°22′58″S 18°03′35″V﻿ / ﻿48,38272°S 18,05978°V﻿ / 48.38272; 18.05978
Súradnice: 48°51′53″S 20°01′11″V﻿ / ﻿48,8648592°S 20,0198047°V﻿ / 48.8648592; 20.0198047

**Kostol Sedembolestnej Panny Márie** v Pohorelej bol dostavaný roku 1768 zo zakladiny grófa Štefana II. Koháriho (1649 – 1731). Stavať ho začal Ignác II. Kohári. (1726-1777). 

5. apríla 1883 prepukol v obci veľký požiar. Zničil skoro celú dedinu. Poškodený bol aj kostol. Bol opravený roku 1906.

Kostol bol pôvodne zasvätený sv. Štefanovi, uhorskému kráľovi. V roku 1964 bol konsekrovaný a bolo zmenené patrocínium na Sedembolestnú Pannu Máriu.

Sloh a interiér
---------------

Chrám je postavený v barokovom slohu, je jednoloďový a má rovnú povalu. 

Obraz sv. Štefana je od majstra Vojtecha Klimkovicsa z roku 1855. V presbytériu je umelecky vyrezávaná lavica bulharského cára Ferdinanda Coburga. Sloh lavice je neogotický. Má 7 polí pre sedem osôb. Nad stredným poľom je umiestnený erb rodiny Coburgovcov. Oltár je zo začiatku 20. storočia. Zdobia ho sochy sv. Alžbeta Uhorská a sv. Imrich.

Kostol má starokresťanské smerovanie v priestore. Veža je na západnej strane kostola, hlavný oltár je na východnej. Na chóre je dvojmanuálový organ zn. Rieger. Organ daroval okolo roku 1910 Ferdinand Coburg.

Referencie
----------

1. ↑   *Pamiatkový objekt – podrobnosti* [online]. Bratislava: Pamiatkový úrad SR, [cit. 2017-01-08]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kostol Sedembolestnej Panny Márie (Pohorelá)**

Externé odkazy
--------------

* Virtuálny 3D model Kostola Sedembolestnej Panny Márie v Pohorelej
* Oficiálna stránka Farnosti Pohorelá
Kostol svätého Lukáša v Dulovciach
Rímskokatolícky **kostol svätého Lukáša** sa nachádza v obci Dulovce, okres Komárno.

Kostol svätého Lukáša evanjelistu bol postavený v roku 1872, ale ešte ani v roku 1911 nebol kostol konsekrovaný. Ako uvádza chronostikon na veži, budova bola obnovená v roku 1983.
Je to jednoloďová stavba s rovným uzáverom presbytéria, vežou vstavanou do štítového priečelia a pristavanou sakristiou. V 60. rokoch 20. storočia boli stropy a klenby doplnené ďalšími nástennými malbami. Nad vchodom do lode je organový chór podoprený dvoma liatinovými stĺpmi a pekným kovaným zábradlím. Na hlavnom oltári z roku 1873 je obraz sv. Lukáša z roku 1873, po bokoch sú sochy Ježišovho a Máriinho srdca. Bočný oltár lurdskej Panny Márie pochádza z čias stavby kostola. Kazateľnica s baldachýnom a parapetom s reliéfnou výzdobou pochádza z čias stavby kostola. Krstiteľnicu z červeného mramoru daroval kostolu v roku 1875 Pavol Szabó. Je tu aj drevený polychrómový reliéf Piety a drevený kríž s korpusom. V predsieni pod vežou sú dve sväteničky z červeného mramoru z čias stavby kostola. Prvý organ získala farnosť v roku 1873 zo zbierky farníkov a milodarov, terajší organ pochádza z roku 1896 z milodarov Novoďalčanov žijúcich v Amerike.

Externé odkazy
--------------

* Fotografie kostola[nefunkčný odkaz]

Súradnice: 47°52′16″S 18°16′09″V﻿ / ﻿47,871111°S 18,269167°V﻿ / 47.871111; 18.269167

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
Súradnice: 52°37′41″S 2°29′05″Z﻿ / ﻿52,6280299°S 2,4847359°Z﻿ / 52.6280299; -2.4847359

**Kostol svätého Lukáša** (angl. *St Luke's Church*) je neogotický anglikánsky kostol z prvej polovice 19. storočia nachádzajúci sa na kostolnom vrchu (angl. *Church Hill*) v centre mesta Ironbridge v grófstve Shropshire v Anglicku v Spojenom kráľovstve. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.

Dejiny a charakteristika
------------------------

Do okolia sa ľudia začali hromadne sťahovať po roku 1779 kedy bol na mieste postavený most cez rieku Severn. Miestni ľudia museli do kostolov dochádzať a tak sa 26. decembra 1834 stretla skupina miestnych farníkov a dohodli sa na výstavbe kostola pre Ironbridge a na začatí zbierky na výstavbu. Za architekta bol vybraný Thomas Smith z Madeley a výstavba bola zverená kováčskemu cechu, konkrétne firme Samuel Smith and Son z Madeley Wood, ktorá ponúkla najvýhodnejšiu cenovú ponuku. Celková cena výstavby, vrátane kúpy pozemku dosiahla 3232 libier. S výstavbou sa začalo v roku 1835 a kostol bol dokončený v roku 1836, k vysväteniu však došlo v dôsledku úmrtia biskupa z Herefordu až 26. októbra 1837. Kostol však už predtým dostal povolenie konať bohoslužby. Hodiny boli na vežu pridané v roku 1838.

Kostol je postavený v neogotickom slohu zo žltohnedých tehál. Budova má tzv. waleskú bridlicovú strechu (angl. *Welsh Slate roof*). Loď je pomerne široká zakončená sedlovou apsidou. Veža je trojposchodová.

Na zoznam kultúrnych pamiatok Anglicka v kategórii II bola budova zaradená 26. marca 1968.

Zaujímavosť
-----------

* Budova je orientovaná opačne než väčšina kostolov, teda kňazisko a hlavný oltár sa nachádzajú na západnej strane budovy a kostolná veža je vo východnej časti. K tomuto kroku sa pristúpilo z dôvodu terénnych podmienok - západná strana kopca by neuniesla váhu veže.
* Na výstavbu bolo údajne použitých 321 000 tehál.

Galéria
-------

* Detail južnej fasády kostolaDetail južnej fasády kostola
* Pohľad na kostol z mostu Iron BridgePohľad na kostol z mostu Iron Bridge
* Pohľad na prednú fasádu kostolaPohľad na prednú fasádu kostola
* Pohľad na vchod do kostolaPohľad na vchod do kostola

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6  historicengland.org.uk
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  coalironlitt.co.uk
3. ↑  hereford.anglican.org
Kostol svätého Michala (Kluž)
Interiér chrámu
**Kostol svätého Michala** v Kluži (rum. *Biserica Romano-Catolică Sfântul Mihail*) je rímskokatolícky kostol. Je to druhý najväčší kostol v Sedmohradsku.

Dejiny
------

Kostol sa začal budovať v 14. storočí a jeho najstaršia časť s oltárom bola dokončená v roku 1390. Kompletne bol kostol dokončený v rokoch 1442 až 1447. Počas reformačného hnutia ho zabrali protestanti (1545 - 1566) a neskôr unitári (1566 - 1716). Po porážke protihabsburských povstaní a nástupe rekatolizácie v Sedmohradsku bol kostol vrátený rímskokatolíckej cirkvi. V histórii sa tu odohrávali dôležité udalosti, týkajúce sa mesta a celého Sedmohradska. Kostol bol regotizovaný v roku 1862 (hlavne veža).

Architektúra
------------

Kostol bol vybudovaný v gotickom architektonickom štýle. Hlavná loď chrámu je dlhá 50 metrov, široká 23 metrov. Veža chrámu je vysoká 76 metrov (s krížom 80 metrov) a je tak najvyššia veža v Sedmohradsku. Západný portál chrámu zdobia tri erby Žigmunda Luxemburského, ktorý bol uhorským kráľom, českým kráľom a nemeckým cisárom.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kostol svätého Michala (Kluž)**

Externé odkazy
--------------

* Biserica parohială Sfântul Mihail, Cluj-Napoca
O kostole pozri *kostol.*
Súradnice: 49°09′42″S 20°07′27″V﻿ / ﻿49,161667°S 20,124167°V﻿ / 49.161667; 20.124167

**Kostolík** (poľ. *Kościołek*, nem. *Kapelle*, maď. *Kápolna*) je osamelá veža uprostred Batizovskej doliny. Podľa geológov ide o tzv. *nunatak* - skalný útvar, ktorý kedysi osamelo čnel z ľadovca. Dávnejšie sa mu hovorilo „Kanceľ".

Topografia
----------

Kužeľovitá vyvýšenina v hornej časti Batizovskej doliny (Vyšná Batizovská roveň) oproti Batizovskej próbe, jednej z ciest, ktorá sa používa na zostup z Gerlachu. Nie je prepojený na okolité hrebene. Má dva vrcholy, vyšší je severný. Horolezecky sa okrem hrán využíva západná a juhovýchodná stena, obe asi 100 metrov

Názov
-----

Štít má originálnu kužeľovitú formu. Pripomína gotický kostol. Vyniká v scenérii doliny, nie je napojený na hrebeň, oddelený je od neho len širokou a plytkou Pastrnákovou priehybou. Vyrastá priamo z Bazovskej doliny.

Tmavý Kostolík je vľavo, vzadu vidno Batizovské pleso.

Zaujímavosti
------------

Je spojený s jednou z najznámejších tatranských tragédií, keď na ňom v 4. augusta 1933 zahynul popredný horolezec W. Stanislawski so spolulezcom Witoldom Wojnarom. Obaja horolezci a ich priateľ Justyn T. Wojsznis v ten deň vystúpili na Kačací štít novou cestou v severozápadnej stene. Po výstupe neboli veľmi unavení, a tak sa rozhodli vystúpiť ešte nezlezenou západnou stenou na Kostolík. Wojsznis mal zdravotné problémy, preto s nimi nešiel. Bol pod Sedlom pod Drúkom, keď zo stien Kostolíka počul padajúce skaly. O priateľov sa nebál, veď boli dobrí horolezci. Keď obaja horolezci večer neprišli na Chatu pri Popradskom plese, začali ich kamaráti hľadať. Našli ich pod komínom západnej steny. Oboch spájalo lano. Príčinou tragédie boli padajúce skaly. Presne o tri roky 4. augusta 1936 zdolali Stanislawskeho cestu traja poľskí horolezci Hana Pomorska, Dawid Milechman a Maciej Zajączkowski. Kostolík nie je horolezcami veľmi vyhľadávaný. Vedie naň viacero ciest. Ich zlezenie trvá približne pol hodinu.

Výstupy
-------

Prví na ňom stáli 29. júla 1905 Janusz Chmielowski a Jęndrzej Marusarz Jarząbek, zakopanský goral, tesár, populárny horský vodca. Vystupovali z Pastrnákovej priehyby. Prvý zimný výstup urobili po rovnakej ceste 18. február a 1912 Julius Andreas Hefty a viedenský alpinista a maliar Siegfried Neumann.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  BOHUŠ, Ivan. *Tatranské štíty a ľudia*. 1. vyd. Tatranská Lomnica : IaB, 2012. ISBN 978-80-969017-9-1. S. 159.
2. ↑  BOHUŠ, Ivan. *Od A po Z o názvoch Vysokých Tatier*. 1. vyd. Tatranská Lomnica : ŠL TANAPu, 1996. ISBN 80-967522-7-8. S. 457.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kostolík**

Externé odkazy
--------------

* V Batizovskej doline
* Foto na pozadí hmly
* Mapa
Kostol svätého Štefana Kráľa
**Kostol svätého Štefana Kráľa** stojí na mieste niekdajšej dediny Párovce. Ranorománsky jednoloďový kostol s polkruhovou apsidou a predstavanou vežou.

Dejiny
------

Kostol bol postavený z kameňa už v 10. storočí. Z pôvodnej stavby sa zachovali len základy. Nový kostol sa začal budovať v 12. storočí, pričom sa snažili zachovať pôvodný pôdorys. Kostol mal podobu jednoloďovej stavby s polkruhovou apsidou, na západnej strane lode sa nachádzala empora a nad ňou bola vybudovaná vstavaná vežička. Po viacerých útokoch bol kostol takmer zničený. Obnova prišla v 18. storočí, keď sa dostavali obvodové múry lode aj apsidy. Kamennú emporu v interiéri nahradila drevená tribúna a namiesto stredovekej sakristie bola postavená nová, ktorá ma obdĺžnikový pôdorys. Celková obnova kostola začala prebiehať v 60. rokoch, keď prišlo k narušeniu statiky veže a časti muriva.

Zaujímavosti
------------

Počas výskumu v priestore kostola sa podarilo odhaliť nielen pohrebisko, ktoré sa datuje do 10. - 11. storočia a novoveký cintorín, ale zistili aj skutočnosť, že kostol nebol zasvätený sv. Štefanovi, ale niekomu inému. Za svätého bol vyhlásený sv. Štefan až v roku 1083. Zo zachovaných listín z roku 1301 sa dozvedáme, že sa nazýval Kostol sv. Ondreja a bol založený Matúšom Čákom.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kostol svätého Štefana kráľa (Nitra)**

Externé odkazy
--------------

* www.nitra.sk/zobraz/obsah/13505 Archivované 2016-03-05 na Wayback Machine
* www.apsida.sk/c/2511/nitra-parovce

Súradnice: 48°18′43″S 18°04′55″V﻿ / ﻿48,312027°S 18,081997°V﻿ / 48.312027; 18.081997
**Learjet** je americký výrobca lietadiel, od roku 1990 začlenený pod kanadský koncern Bombardier Inc. Firmu založil William Powell Lear ako Lear Jet Inc. v americkom meste Wichita, známy je kvôli výrobe vojenských lietadiel, ale hlavne civilného typu lietadiel (malé prúdové lietadlá, tzv. bizjety – *bussiness-jets*).

História
--------

Predchodcom Learjet bola spoločnosť **Swiss American Aircraft Corporation** (**SAAC**), ktorú v roku 1960 založil William Lear, so sídlom v americkom meste Delaware a švajčiarskom St. Gallen. Šéfkonštruktérom bol zvolený Dr. Hans L. Studer, ktorý bol tvorcom švajčiarskeho vojenského lietadla FFA P-16 Düsenstorch. Dr. Studer zanedlho zhotovil projekt civilného lietadla SAAC 23 Execujet, ktorý vychádzal z FFA P-16, použité bolo celé krídlo s koncovými nádržami, a hlavný podvozok.

V marci 1962 William Lear prerušil svoje európske aktivity, a celý projekt aj s rozpracovanými dielmi a prípravami presunul do USA. Tak v auguste 1962 v americkom Kansase, v meste Wichita založil novú firmu **Lear Jet Corporation**. Po presťahovaní začali americký konštruktéri pracovať na dokončení prototypu, ktorý bol oproti pôvodnému projektu osadený silnejším motorom General Electric CJ610 – 1, o sile 12,9 kN. Dňa 7. októbra 1963 stroj s novým označením Learjet 23 (N801L) zalietal pilot Henri Beaird. 5. marca 1964 bol zalietaný druhý prototyp (N802L).

Certifikačné skúšky nového lietadla zbrzdila v júni 1964 havária prvého prototypu, pri ktorej po núdzovom pristáti celý zhorel. Americký úrad FAA vystavil typu Learjet 23 osvedčenie o spôsobilosti letu, dňa 31. júla 1964. 13. októbra bol prvý kus predaný zákazníkovi, ktorým sa stala spoločnosť Chemical and Industrilal Corporation of Cincinnati.

Začatiu sériovej výroby prvého Biz-jetu na svete bránil nedostatočný kapitál, ktorý Lear vyriešil predajom akcií v minimálnej hodnote 1,75$. Vznikla tak akciová spoločnosť s pol miliónmi vlastníkmi. Predajom ďalších akcií za 10$ sa podarilo vytvoriť základný kapitál v hodnote 3,5 milióna $.

Zdroje
------

* 
* 
*
Električková trať v Krakove
**Krakowski Szybki Tramwaj** (KST, v preklade *Krakovská rýchloelektrička* alebo *Krakovská rýchlodráha*) je systém električkovej rýchlodráhy v poľskom meste Krakov, ktorý je v prevádzke od 12. decembra 2008.

Električkový tunel je centrálnou časťou rýchloelektričkových liniek v Krakove, ktoré využijú niektoré modernizované časti existujúcej električkovej siete a tiež aj nové trate. Tunelová časť má dve podzemné stanice (hlavná železničná stanica a technická univerzita) a končí prestupnou stanicou. Väčšina častí tunela vrátane stanice pod železnicou boli už postavené v 80. rokoch.

Galéria
-------

* Električka NGT-6 na rýchlodrážnej tratiElektrička NGT-6 na rýchlodrážnej trati
* Električka NGT-6 na estakádeElektrička NGT-6 na estakáde
* Podzemná stanica PolitechnikaPodzemná stanica Politechnika
* Podzemná stanica Dworzec GłównyPodzemná stanica Dworzec Główny

Pozri aj
--------

* Električková doprava v Krakove

Externé odkazy
--------------

* Článok na stránke urbanrail.net Archivované 2007-10-27 na Wayback Machine
**Krištof 01** (tiež **Krištof 1**, pôvodne *Krištof 11*) je volací znak a všeobecne rozšírené označenie vrtuľníka a základne vrtuľníkovej záchrannej zdravotnej služby v Bratislave. 

Letecká záchranná služba bola v Bratislave zavedená 15. októbra 1990. Išlo o jedenástu stanicu leteckej záchrannej služby na území Česko-Slovenska, ktorú prevádzkoval štátny Slov-Air pomocou sovietskych vrtuľníkov Mil Mi-2. V roku 1992 začala leteckú službu zabezpečovať spoločnosť BEL AIR, ktorá používala vrtuľníky Bell 206. Od 15. augusta 2001 zabezpečuje nepretržitú vrtuľníkovú záchrannú zdravotnú službu v širšom okolí hlavného mesta, na Záhorí a časti juhozápadného Slovenska spoločnosť Air - Transport Europe (ATE), od roku 2004 na vrtuľníku Agusta A109K2.
V roku 2012 boli otvorené nové servisné priestory stanice Krištof 01 na Letisku M. R .Štefánika.

Pôvodný volací znak základne pri vzniku stanice v roku 1990 bol **Krištof 11**, no ten sa po rozdelení Česko-Slovenska a prevzatí služby spoločnosťou ATE zmenil na Krištof 01.

Referencie
----------

1. ↑   *História LZS* [online]. [Cit. 2013-11-12]. Dostupné online. Archivované 2012-01-15 z originálu.
2. ↑
3. ↑  Strediská LZS

Pozri aj
--------

* Vrtuľníková záchranná zdravotná služba
* Letecká záchranná služba v Česku

Externé odkazy
--------------

* Air - Transport Europe
* LZS na Slovensku

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Krištof 01 na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Vrtuľníková záchranná zdravotná služba |
| --- |
| Súčasné základne VZZS | 
* **Krištof 01** (Bratislava)
* **Krištof 02** (Banská Bystrica)
* **Krištof 03** (Poprad)
* **Krištof 04** (Košice)
* **Krištof 05** (Nitra)
* **Krištof 06** (Žilina)
* **Krištof 07** (Trenčín)

 |
| Zaniknuté základne VZZS | 
* **Krištof 10** (Nové Zámky)

 |
Poloha ostrova Krk
Prístav v meste Krk
**Krk** (tal. *Veglia*, lat. *Curicta*) je chorvátsky ostrov v Jadranskom mori, v Kvarnerskom zálive. Jeho centrom je mesto rovnomenného názvu. Administratívne ostrov patrí pod Prímorsko-gorskokotarskú župu, jeho rozloha je 410 km².

Charakter ostrova
-----------------

Krk je jedným z najväčších chorvátskych ostrovov. Od roku 1980 je s pevninou spojený mostom; jeho betónová konštrukcia je dlhá 1 430 m a je to jeden z najdlhších mostov danej konštrukcie na svete. V meste Omišalj, ktoré sa nachádza v severnej časti ostrova, leží Rijecké medzinárodné letisko a tiež ropná rafinéria. Ostrov je veľmi dobre známy aj ako turistické letovisko pre návštevníkov zo strednej Európy a hlavne zo Slovenska.

Mestá
-----

Mapa ostrova
* Krk – hospodárske a kultúrne centrum ostrova (7 645 obyvateľov)
* Omišalj, 4 526 obyvateľov
* Malinska-Dubašnica, 2 726 obyvateľov
* Punat, 1 876 obyvateľov
* Mošćenička Draga, 1 641 obyvateľov
* Baška, 1 554 obyvateľov
* Vrbnik, 1 245 obyvateľov

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Krk (ostrov)**

Externé odkazy
--------------

* Info pre turistov Archivované 2006-08-25 na Wayback Machine (po anglicky)

Galéria
-------

* 
* 
* 

| * z
* d
* u
Chorvátske ostrovy |
| --- |
| 
* Biševo
* Brač
* Cres
* Čiovo
* Drvenik Mali
* Drvenik Veliki
* Dugi otok
* Hvar
* Ilovik
* Ist
* Iž
* Kaprije
* Koločep
* Kornat
* Korčula
* Krapanj
* Krk
* Lastovo
* Lopud
* Lošinj
* Male Srakane
* Mljet
* Molat
* Murter
* Olib
* Ošljak
* Pag
* Pašman
* Premuda
* Prvić
* Rab
* Rava
* Rivanj
* Sestrunj
* Silba
* Susak
* Šipan
* Šolta
* Ugljan
* Unije
* Vele Srakane
* Vir
* Vis
* Vrgada
* Zlarin
* Zverinac
* Žirje

 | Vlajka Chorvátska |
Záchranársky vrtuľník Mil Mi-2
**Krištof 10** bol volací znak a všeobecne rozšírené označenie vrtuľníka a základne vrtuľníkovej záchrannej zdravotnej služby v Nových Zámkoch. 

Leteckú záchrannú službu v južnej a východnej časti západného Slovenska zabezpečovala od 15. októbra 1990 spoločnosť Slov-Air pomocou vrtuľníka Mil Mi-2. Neskôr prevzala základňu spoločnosť BEL AIR, ktorá používala aj stroje Bell 206. Spolu s trenčianskou základňou bola jej činnosť ukončená v roku 1995. Absenciu leteckej záchrannej zdravotnej služby vyriešilo otvorenie nitrianskej základne 1. februára 2006. Týmto ale prakticky zanikla nádej na obnovenie tunajšej základne.

Referencie
----------

1. ↑   *História LZS* [online]. [Cit. 2013-11-12]. Dostupné online. Archivované 2012-01-15 z originálu.

Pozri aj
--------

* Vrtuľníková záchranná zdravotná služba
* Letecká záchranná služba v Česku

Externé odkazy
--------------

* Air - Transport Europe
* 
*

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Krištof 10 na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Vrtuľníková záchranná zdravotná služba |
| --- |
| Súčasné základne VZZS | 
* **Krištof 01** (Bratislava)
* **Krištof 02** (Banská Bystrica)
* **Krištof 03** (Poprad)
* **Krištof 04** (Košice)
* **Krištof 05** (Nitra)
* **Krištof 06** (Žilina)
* **Krištof 07** (Trenčín)

 |
| Zaniknuté základne VZZS | 
* **Krištof 10** (Nové Zámky)

 |
**Kruhy** je slovenská vokálna skupina.

História a pôsobenie
--------------------

Bola založená v máji 1998 v Trnave. Iniciátorom vzniku skupiny bola Lucia Duchoňová. 

V prvej etape pôsobenia skupiny tvorili ťažisko repertoáru černošské spirituály. Dnes sa skupina venuje predovšetkým swingovým, jazzovým a muzikálovým melódiám, pričom repertoár zahŕňa aj medzinárodné a slovenské vianočné piesne a koleda.

Kruhy sa počas svojho pôsobenia koncertne predstavili na Slovensku, interpretačne sa zúčastnili mnohých slovenských hudobných festivalov (napr. Dobrofest, Lumen, Trnavská hudobná jeseň, Bratislavské kultúrne leto, Folkové Vianoce Bratislava, Oravské kultúrne leto a i.) a významných podujatí (návšteva pápeža Jána Pavla II. v Trnave a pod.).

V roku 2000 Kruhy podnikli úspešné turné vo Francúzskej Bretagni. V roku 2003 sa zúčastnili na súťažnom *Festivale adventnej a vianočnej hudby* v Prahe, kde sa po úspešnom vystúpení umiestnili v Zlatom pásme.
Kruhy absolvovali koncerty v Rakúsku a v Česku, spolupracovali s Túlavým divadlom a členovia skupiny spolupracovali na viacerých koncertoch Bratislavských hudobných slávností, *Bratislavskej kávy Ľubomíra Feldeka* a pod.
V rokoch 2002 a 2003 skupina spoluorganizovala a následne aj účinkovala na gospelovom projekte Great Day - koncert gospelov a spirituálov, na ktorom bola uvedená slovenská premiéra *Gospelovej omše Roberta Raya* na Slovensku.
Vokálna skupina Kruhy vydala svoje prvé CD pod názvom Deep River (Hlboká rieka) s výberom černošských spirituálov v roku 2002. Druhé CD: *Narodil sa Pán* vyšlo v roku 2004 a obsahuje vianočné piesne a koledy.
V roku 2005 sa Kruhy zúčastnili Majstrovských kurzov svetoznámej vokálnej skupiny King´s Singers v rámci *Schleshwig-Holstein Musik Festival* a v roku 2007 členovia spolupracovali na projekte Zborovej akadémie SHMF pod vedením Bobby McFerrina.

Od roku 2008 skupina organizuje medzinárodný festival a cappella hudby v Trnave - ZooM+.

Členovia skupiny
----------------

* Lucia Duchoňová - soprán
* Andrea Vadovičová - soprán
* Katarína Rapantová - soprán
* Bea Šimorová - alt
* Alexandra Fehérová - alt
* Andrej Rapant - tenor
* Marcel Kajan - tenor
* Marian Remenár - bas
* Marcel Horňák - bas

Diskografia
-----------

* 2002 *Deep River* - , CD
* 2004 *Narodil sa Pán* - , CD

Motto
-----

*...ak narušíš pokojnú hladinu vody, vzniknú vždy len kruhy, ktoré sa šíria všetkými smermi ako poslovia...*

Referencie
----------

1. ↑  Kruhy Deep River -- Hlboká rieka - hn.hnonline.sk

Externé odkazy
--------------

* Vokálna skupina Kruhy - muzikland.sk
**Leopold Branislav Abafi** - "*Abaffy de Nagyabafalva et Felső-Lehota*" (historicky tiež **Abaffy**, pseudonymy **Branko Rovinov**, **L. B. Rovinov** a i.) (\* 18. február 1827, Slovenský Aradáč, Uhorsko – † 27. február 1883, Slovenský Aradáč, Rakúsko-Uhorsko) bol slovenský prozaik, básnik, dramatik a evanjelický farár.

Životopis
---------

Pochádzal z oravskej vetvy šľachtického rodu Abafi s predikátmi z Aboviec a Hornej Lehoty (*Abaffy de Nagyabafalva et Felső-Lehota*). Jeho otec bol evanjelický farár Daniel Abafi, matka Karolína, rod. Rohoňová, mal 2 bratov a sestru. Jeho manželkou bola Anna Koléniová, s ktorou mal piatich synov (Mikuláš, Ján, Cyril, Branislav a Jaroš) a tri dcéry (Jarmila, manželka Michala Bodického, Marína a Milina).

Vzdelanie získaval v Levoči, Prešove a v Bratislave. V rokoch 1848 – 1849 sa aktívne zúčastnil revolučného hnutia, vrátane Slovanského zjazdu v Prahe. Po revolúcii pracoval ako úradník Nitrianskej stolice, neskôr pokračoval v štúdiu teológie a súčasne bol kaplánom v Beckove. Po vysvätení za kňaza sa v roku 1855 stal farárom. V rokoch 1881 – 1882 bol zakladateľom i redaktorom kazateľského mesačníka *Slovo života*, no pre článok proti maďarizácii bol zbavený redaktorstva a odsúdený na pokutu.

Tvorba
------

Literárne činný začal byť už počas štúdia v Levoči. Stal sa aktívnym členom slovenských študentských spolkov a svoje básne, drámy a prózy uverejňoval v časopise *Sokol*, rukopisnom zábavníku *Život* a v almanachu *Lipa*. Po roku 1875 sa venoval výlučne cirkevnej tvorbe. Prekladal do maďarčiny a z nemčiny do slovenčiny.

Dielo
-----

### Próza

* 1863 – *Na rákosí*, poviedka o dolnozemských Slovákoch
* 1864 – *Tri hroby*, novela so zbojníckou tematikou

### Dráma

* *Bozkovci*, dramatizácia diela Jána Kalinčiaka

### Poézia

* 1848 - *Pomnenka na slavjanskou besedu 1848*, básnická zbierka

### Iné diela

* 1874 – *Ježiš a Zacheus, alebo opravdove obrácenie sa.*
* 1875 – *Tým miernym*, článok uverejnený v Cirkevných listoch, za ktorý bol ich vydavateľ Jozef Miloslav Hurban odsúdený na 3 mesiace väzenia

Referencie
----------

1. 1 2  Abafi, Leopold Branislav. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 16.
2. ↑  BODICKÝ, Michal: *Rozpomienky a pamäti.* Turčiansky sv. Martin 1933, s. 48.

Literatúra
----------

* Chrobák, Dobroslav: *Rukoväť slovenskej literatúry*. Nakladateľ L. Mazáč Praha – Bratislava 1932.

Externé odkazy
--------------

* JANČOVIC, Ján. Aradáčsky farár - účastník slovenského boja za slobodu. *Padinské zvony*, máj 2009, roč. 14, čís. 54, s. 10-11. Dostupné online.
* Abafi napísal *Wyklad malého Katechismu Dr. Martina Luthera dle Wendela pro slowenské ewanj. sskoly* r. 1870 - dostupné v elektronickej podobe v Digitálnej knižnici Univerzitnej knižnice v Bratislave

Autoritné údaje: * abART: 61380
* NK ČR: mzk2009521876
* SNK: 171164
* VIAF: 91212850
Logo
**Kultúrna trasa Rady Európy**, niekedy označovaná ako **Európska kultúrna trasa** je titul udeľovaný kultúrnym trasám, ktoré sú podľa Rady Európy uznávané ako významné trasy v rámci celej Európy tým, že podporujú spoločnú kultúru, históriu, pamäť a Európsku integráciu. Tieto trasy musia tiež spĺňať niekoľko základných hodnôt podporovaných Radou Európy, ako sú demokracia, ľudské práva a medzikultúrna výmena v rámci kultúrneho cestovného ruchu.

Kultúrna trasa Rady Európy nie je nevyhnutne fyzickou cestou, ktorá sa dá prejsť a môže sa skladať z aktérov kultúry, ako sú múzeá, obce alebo miestne samosprávy združené pod jedno zastrešujúce združenie. Udelenie titulu Kultúrnej trasy Rady Európy otvára cestu k väčšej viditeľnosti, k sieti aktérov kultúry, či dokonca k finančným prostriedkom. Treba tiež podotknúť, že tento program bol spustený Radou Európy a nie Európskou Úniou, aj keď k nemu prispieva. V dôsledku toho tento program vo všeobecnosti presahuje hranice EÚ, a dokonca aj Európy, keďže niektoré trasy zasahujú až do Severnej Afriky či na Blízky Východ.

Program bol spustený v roku 1987 a od roku 1989 je riadený Európskym inštitútom kultúrnych trás (EICR) so sídlom v Luxemburgu. Od roku 2010 je proces hodnotenia a udeľovania certifikácie na základe Rozšírenej čiastočnej dohody o kultúrnych trasách (EPA).

Začiatkom roka 2017 bolo certifikovaných 32 kultúrnych trás. V evidencii inštitútu EICR, ktorý je zodpovedný za vykonávanie procesu žiadostí, sú projektované aj niektoré ďalšie necertifikované trasy.

Referencie
----------

1. ↑   *Hodnoty kultúrnych trás | Kultúrne trasy Rady Európy* [online].. Dostupné online.
2. ↑   *Žiadosť | Kultúrne trasy Rady Európy* [online].. Dostupné online.
3. ↑   *Partneri | Kultúrne trasy Rady Európy* [online].. Dostupné online.
4. ↑   *Krajiny | Kultúrne trasy Rady Európy* [online].. Dostupné online.
5. ↑   *EPA o kultúrnych trasách a cyklus posudzovania | Kultúrne trasy Rady Európy* [online].. Dostupné online.
6. ↑   *Poslanie | Kultúrne trasy Rady Európy* [online].. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Európsky inštitút kultúrnych trás

Externé odkazy
--------------

* Rozšírená čiastočná zmluva (EPA) o kultúrnych trasách na webových stránkach Rady Európy
* Kultúrne trasy Rady Európy – .pdf
**Kuora malajská** (*Cuora amboinensis*) je sladkovodná korytnačka z čeľade Bataguridae.

Opis
----

Je hnedo sfarbená, má žlté prúžky na hlave a krku. Karapax má hladký a klenutý so žltým prúžkom na jeho okraji. Plastrón má farbu pastelovo žltú s čiernymi a hnedými škvrnami, nevykrojený pri chvoste. Končatiny má šedočierne. Na prstoch má silné pazúry. Samce aj samice je neľahké odlíšiť. Samce majú dlhší, hrubší chvost a samičky majú klenutejší karapax. Je veľká 20 – 25 cm (karapax).

Dokáže sa celá uzavrieť do panciera. Niekedy sa vydá aj ďaleko od vody. Veľmi rada sa slní. Nie je plachá, možno ju teda zastihnúť na vyčnievajúcich kameňoch a kmeňoch. Žije asi 15 rokov. Je aktívna cez deň, k zimnému spánku sa neukladá.

Potrava
-------

Živí sa hmyzom, bezstavovcami, drobnými stavovcami, ale aj rastlinami a spadnutými plodmi. Potravu loví pod vodou aj zbiera na súši. Mláďatá sa živia takmer výhradne mäsom.

Reprodukcia
-----------

Pohlavnej dospelosti samička dosahuje piatym až šiestym rokom a samec v ôsmich rokoch. Pred párením potrebuje osemtýždňový pokoj. Po období pokoja sa pári. Pri dvoriacom rituále samec vylezie na samičku a zatlačí pazúry na jej hlavu. Samička svoju hlavu zasunie do panciera a vystrčí svoju zadnú časť. K páreniu dochádza vo vode. Aj pri chove v zajatí sa dobre rozmnožujú.

Samica kladie vajcia dvakrát až štyrikrát za sezónu, v apríli až júni. Znáša 2 vajcia o hmotnosti 15 – 20 g. Inkubačná doba je asi 48 – 54 dní. Mláďatá vážia 14 g a sú veľké asi 4 cm. Mláďatá trávia vo vode oveľa viac času, ako dospelé korytnačky.

Výskyt
------

Obýva močiare, tône, zavlažovacie kanály, jazerá, rieky, plytké vody a vlhkú súš. Vyskytuje sa v juhovýchodnej Ázii, od Indie po Mjanmarsko, v krajinách Bangladéš, Malajzia, Thajsko, Filipíny, tiež na Kube, vysadená bola aj na Floride.

Patrila k najbežnejším korytnačkám v juhovýchodnej Ázii, ohrozuje ju však obchod s korytnačím mäsom, ktorý ju tlačí na pokraj vyhubenia.

Referencie
----------

1. ↑  IUCN Red list 2018.03. Prístup 11. novembra 2022
2. 1 2 3 4  vodní želvy - želva ambionská
3. 1 2 3  zoopraha.cz - lexikon zvířat - Želva amboinská
4. 1 2  aquapage.cz - Želva amboinská, Kuora východoasijská
5. 1 2  zoobrno.cz - Cuora amboinensis - Želva amboinská
6. 1 2  rybicky.net - Kuora ambionská

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Želva amboinská na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kuora malajská**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Kuora malajská**

Externé odkazy
--------------

* Kuora malajská v ZOO Bojnice
**Kurt Diemberger** (\* 16. marec 1932, Villach, Rakúsko) je rakúsky horolezec, filmár, fotograf a publicista, ktorý uskutočnil sedem výstupov na šesť osemtisícoviek, pričom na dvoch - Broad Peak a Dhaulágirí - bol medzi úplne prvými. Priekopník alpského štýlu a lezenia bez kyslíkových prístrojov v Himalájach.

Lezenie
-------

V Alpách sa v r. 1956 sa zúčastnil prvovýstupu na Königspitze a potom s W. Stefanom preliezol tri veľké severné steny - Eiger, Matterhorn a Walkerov pilier na Grandes Jorasses. V r. 1957 sa zúčastnil prvého výstupu na Broad Peak a onedlho bol na Čogolise posledným človekom, ktorý videl H. Buhla živého pred jeho pádom. O tri roky bol tiež členom prvého úspešného družstva na Dhaulágirí. Neskôr, v zrelom veku, začal zdolávať osemtisícovky normálkami. 

V roku 1986 so svojou dlhoročnou družkou Julie Tullis vystúpil na K2, pár týždňov po J. Rakoncajovi. Lenže na zostupe mali najprv dlhý pád, bivak vonku a potom ich búrka na 5 dní v 8000 m uväznila vo dvoch stanoch s ďalšími piatimi lezcami. Julie Tullis zomrela v spánku vyčerpaním. Keď sa vyčasilo, dolu dokázali zísť len dvaja. O tejto dráme napísal jednu zo svojich kníh: *K2 - Sen a osud*.

Úspešné boli jeho filmy o lezení v najvyšších veľhorách - K2, Everest, Broad Peak, ... Za dokument o prvom pokuse vyliezť východnou stenou na Mount Everest získal cenu Emmy. V 80. rokoch bol na expedíciách v čínskej provincii Xinjiang.

Výstupy na osemtisícovky
------------------------

* 1957 Broad Peak - Prvý výstup, alpským štýlom, bez umelého kyslíka, s F. Winterstellerom, H. Buhlom a M. Schmuckom
* 1960 Dhaulágirí – Prvý výstup, bez kyslíka
* 1978 Makalu – normálkou
* 1978 Mount Everest – normálkou
* 1979 Gašerbrum II – normálkou
* 1984 Broad Peak – normálkou
* 1986 K2 – Abruzzkým hrebeňom, Quota 8000

Referencie
----------

* I. Dieška a kol.: *Horolezectvo - Encyklopédia*, Šport 1989.
* J. Rakoncaj, M. Jasanský: *Tulákem ve větru Himálaje*, 1990.

Publikácie
----------

* K. Diemberger: *K2 - Traum und Schicksal*, 1989.

Externé odkazy
--------------

* Na Filmovom festivale v Poprade Archivované 2007-11-11 na Wayback Machine
* Na youtube (po španielsky)

Autoritné údaje: * BnF: 11900164c
* GND: 118877275
* ISNI: 0000 0000 8370 8936
* LCCN: n90674268
* NK ČR: jn20000700398
* VIAF: 34455723
* WorldCat: lccn-n90674268
Terasa reštaurácie na západnej strane budovy
Vchod do Balneologického múzea Imricha Wintera z južnej strany
Terasa Apolin v Kursalone
**Kursalon** (známa aj ako **Kúpeľná dvorana**) je veľká jednoposchodová budova s dvoma átriami v mestskom parku oproti Grandhotelu Royal (dnes *Slovan*) v Piešťanoch. Je to kultúrna pamiatka, architektom bol Ignác Alpár. Jednoposchodová budova s dvoma átriami situovaná v mestskom parku. Postavená v roku 1894 podľa plánov budapeštianskeho architekta Ignáca Alpára. Je zároveň najväčšou zachovalou pamiatkou z 19. storočia v Piešťanoch.

O stavbe
--------

Eklekticky poňatá stavba má štvorcový pôdorys s nádvorím. V kúpeľnej dvorane sa zachovala pozoruhodná štuková výzdoba ktorá má 350 m², a jej výška je 13 m. Nachádzali sa tu reštaurácie, hudobná sieň, kaviareň a na prvom poschodí izby pre hostí.

Využitie dnes
-------------

V budove dnes sídli Balneologické múzeum Imricha Wintera, ktorého prvá expozícia tu bola inštalovaná už v roku 1928. 

Okrem múzea je v budove kultúrne a spoločenské centrum Apolin Archivované 2021-11-08 na Wayback Machine, reštaurácia a kancelárie niekoľkých firiem.

Literatúra
----------

* Slovensko kúpele: Ľ. Hušáková, J. Takátsová, Priroda 2002

Súradnice: 48°35′26″S 17°50′16″V﻿ / ﻿48,590671°S 17,837795°V﻿ / 48.590671; 17.837795

| * z
* d
* u
Piešťany |
| --- |
| Samospráva | 
* *Primátor:* Peter Jančovič (od 2018)
* *Osobnosti*
* *Mestské časti:* Kocurice

 |
| Geografia | Podunajská pahorkatina (Dolnovážska niva)
* *Vodstvo:* Váh
* Biskupický kanál
* Dubová
* *Chránené územia:* CHVÚ Sĺňava
* OCHÚ Lido
 |
| Ekonomika | 
* Slovenské liečebné kúpele Piešťany

 |
| Pamiatky a stavby | 
* Dom umenia
* Elektráreň Piešťany
* Kolonádový most
* Kostol sv. Štefana
* Krajinský most
* Kursalon
* Pošta
* Thermia Palace
* *Zoznam kultúrnych pamiatok*
* *K:Stavby*

 |
| Doprava | 
* *Cestná:*
* D1
* I/61
* II/499
* *Železničná:* Železničná stanica Piešťany
* Železničná trať Bratislava – Žilina
* Železničná trať Piešťany – Vrbové
* *Letecká:* Letisko Piešťany
* *K:Doprava*

 |
| Námestia a ulice | 
* *Ulice:* Winterova
* Pod Párovcami
* *Zoznam*

 |
| Kultúra | 
* Balneologické múzeum Imricha Wintera
* Vojenské historické múzeum
* *K:Kultúra*

 |
| Školy | 
* Fakulta zdravotníckych vied Univerzity sv. Cyrila a Metoda v Trnave
* Gymnázium Pierra de Coubertina
* *K:Školy*

 |
| Šport | 
* KVP Kúpele Piešťany
* MHK Piešťany
* PFK Piešťany
* Piešťanské Čajky
* ŠHK 37 Piešťany
* *K:Šport*

 |
**Kurt Zadek Lewin** (\* 9. september 1890, Mogilno, Poľsko – † 12. február 1947, Newtonville, Massachusetts, USA) bol americký psychológ nemeckého pôvodu, špecializujúci sa na sociálnu psychológiu a behaviorizmus, hlavná škola ľudských vzťahov. Jeho práca zahŕňala akčný výskum na teórii poľa, považuje sa za autora pojmu skupinová dynamika, ktorý je hlavným pojmom priemyselnej psychológie, ktorý sa neskôr stal psychológiou práce. Venoval sa topologickej psychológii. Vypracoval dynamickú teóriu osobnosti.

Životopis
---------

Narodil sa bohatým obchodníkom patriacim do strednej vrstvy ako druhé dieťa zo štyroch detí. Ako 19-ročný začal študovať medicínu vo Freiburgu a potom pokračoval v štúdiu biológie na univerzite v Mníchove. Štúdium ukončil na Humboldtovej univerzite v Berlíne, kde získal doktorát v roku 1916. 

V roku 1917 Kurt Lewin napísal svoju prvú knihu o psychológii. Na základe skúseností zo zákopov sa mu podarilo dokázať, že vízia krajiny sa líši v závislosti od toho, či ste vojak (na ktorého nepriateľ môže udrieť kedykoľvek), alebo či sa jednoducho prechádzate. Preto dospel k záveru, že zastúpenie prostredia silne závisí od motivácie, očakávania a vlastností jedinca.

V roku 1926 bol menovaný profesorom psychológie na Humboldtovej univerzite vo veku 36 rokov. V roku 1933 po nástupe Hitlera k moci z Nemecka emigroval do USA.

Referencie
----------

1. ↑  STOCK, Armin. *Kurt Lewin* [online]. uni-wuerzburg.de, [cit. 2020-09-14]. Dostupné online. Archivované 2020-11-28 z originálu.

Externé odkazy
--------------

* biographischer Abriss und theoretischer Überblick Archivované 2012-08-14 na Wayback Machine
* Kurzbiografie, -bibliografie, Lehrfilme und digitale Quellen im Volltext
* The Kurt Lewin Center for Psychological Research Archivované 2007-09-27 na Wayback Machine
* International Conference on "Kurt Lewin: Contribution to Contemporary Psychology" Archivované 2006-05-12 na Wayback Machine
* Kurt Lewin: groups, experiential learning and action research
* Kurt Lewin Foundation
* Kurt Lewin Institute

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kurt Lewin na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 85231
* BnF: 12053284m
* GND: 118572431
* ISNI: 0000 0001 2135 6370
* LCCN: n79045499
* NK ČR: xx0008663
* VIAF: 61565249
* WorldCat: lccn-n79045499