recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**There is no alternative** (skracované ako **TINA**, doslovný preklad *niet alternatívy*) bolo heslo, ktoré často používala britská konzervatívna premiérka Margaret Thatcherová. V ekonómii, politike a politickej ekonómii sa používalo v zmysle, že niet alternatívy voči hospodárskemu liberalizmu, teda že voľný trh, voľný obchod, a kapitalistická globalizácia sú najlepšími prostriedkami pre rozvoj modernej spoločnosti. Podľa hesla TINA je ekonomický liberalizmus jedinou platnou ideológiou, ktorá nám zostáva. 

Používanie hesla sa objavuje už v 19. storočí (1851) u mysliteľa klasického liberalizmu Herberta Spencera.

Minister vlády Norman St John-Stevas, jeden z popredných *wets* (označenie pre príslušníkov Konzervatívnej strany v 80. rokoch) prezýval Thatcherovú "Tina". 

V roku 1992 vydal Francis Fukuyama knihu *The End of History and the Last Man* (*Koniec dejín a posledný človek*), v ktorej podobne argumentoval, že liberálna demokracia zvíťazila nad komunizmom a historický súboj medzi politickými systémami sa tým zakončil (hoci stále budú udalosti zapĺňať stránky novín). 

Kniha spisovateľky Claire Berlinskej o Margaret Thatcherovej nesie názov *There Is No Alternative* s podtitulom *Why Margaret Thatcher Matters*.

Reakciu bolo heslo alterglobalistických a anitkapitalistických hnutí *Another world is possible*, ktoré si prisvojilo World Social Forum a taktiež Noam Chomsky v názve svojej knihy.

Referencie
----------

1. ↑   *Social Statistics* [online]. 1851, [cit. 2013-01-18]. Dostupné online. (angličtina)

Pozri aj
--------

* ekonomický systém
* privatizácia
* thatcherizmus
* washingtonský konsenzus
* too big to fail

Externé odkazy
--------------

* kľúčové prejavy Margaret Thatcherovej obsahujúce heslo "there is no alternative" alebo podobné

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku There is no alternative na anglickej Wikipédii.*
ThDr. **Pavol Žiška** alebo **Pavol Žižka** (\* 1. jún 1879, Skalica – † 17. september 1947, tamtiež) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, pedagóg, teológ, spisovateľ a politik Československej strany ľudovej v prvej polovici 20. storočia.

Životopis
---------

Pavol Žiška sa narodil do roľníckej rodiny. V rodnej Skalici navštevoval ľudovú školu. Gymnaziálne štúdiá absolvoval v Skalici, Ostrihome a v Trnave. Vydal sa na kňazskú dráhu. Študoval teológiu na Pázmáneu vo Viedni. Tam bol aj v roku 1903 vysvätený za kňaza. V roku 1905 dosiahol doktorát teológie.

Po štúdiách začínal ako kaplán v Mojmírovciach, odkiaľ prešiel do Topoľčian a neskôr do Dolnej Stredy nad Váhom. Pre svoje proslovenské postoje sa ho uhorská cirkevná vrchnosť rozhodla preložiť do maďarského prostredia a preto od roku 1906 pôsobil vo farnosti Svätý Ondrej (pri Budapešti) a od roku 1914 v samotnej Budapešti. Po zmene spoločenských pomerov sa v roku 1918 stal profesorom náboženstva a vicerektorom biskupského semináru sv. Cyrila a Metoda v Trnave.

Tak ako na začiatku 20. storočia sa činil v prospech slovenskej veci a spolupracoval s viacerými slovenskými národovcami (Milan Ivanka, Martin Kollár a pod.), aj po vzniku Česko - Slovenska vstúpil do politiky. Spočiatku bol členom Slovenskej národnej strany. Spolupracoval aj s Andrejom Hlinkom a bol členom Slovenskej ľudovej strany. Zasadal vo výkonom výbore slovenskej kňazskej rady a bol podpredsedom Slovenskej národnej rady v Budapešti. Svoje organizačné schopnosti a široký rozhľad uplatnil v rokoch 1919 - 1920, keď pôsobil ako hlavný redaktor Katolíckych novín. Zakladal aj Spolok profesorov Slovákov, ktorých bolo po vzniku nového štátu veľmi málo.

S politikou Andreja Hlinku sa postupne rozišiel a začal kritizovať ľudácku koncepciu autonómie Slovenska. V roku 1925 spolu s Martinom Mičurom, Andrejom Cvninčekom a Karolom Antonom Medveckým zakladá slovenskú pobočku Československej strany lidovej. Stranu počas dvoch volebných období v rokoch 1929 - 1939 zastupoval ako jediný slovenský senátor v Národnom zhromaždení. V závere roku 1938, v čase napätej vnútropolitickej i zahraničnopolitickej situácie, spolu s ostatnými slovenskými zástupcami centralistických politických strán vstúpil do spoločného senátorského klubu HSĽS. Následne sa verejného života stiahol.

Referencie
----------

1. ↑  ŽIŠKA, Pavol. In:  *Slovenský biografický slovník*. Zväzok VI. T – Ž. Martin : Matica slovenská, 1994. 660 s. ISBN 80-7090-111-X. S. 502.
2. ↑  ŽIŽKA, Pavol. In:  *Lexikón katolíckych kňazských osobností Slovenska*. 1. vyd. Bratislava : Lúč, 2000. 852 s. ISBN 80-7114-300-6. S. 1548 – 1550.
3. ↑   *Pavol Žiška* [online]. Dominikánsky knižný inštitút, [cit. 2022-07-31]. Dostupné online.
4. ↑   *Senát - register menný* [online]. Spoločná Česko - Slovenská digitálna parlamentná knižnica, [cit. 2022-07-31]. Dostupné online.
5. ↑   *Senát - register menný* [online]. Spoločná Česko - Slovenská digitálna parlamentná knižnica, [cit. 2022-07-31]. Dostupné online.

Autoritné údaje: * NK ČR: jn20040210003
* SNK: 202867
* VIAF: 84103315
**Talos** je vyhynutý rod dravého dinosaura z čeľade Troodontidae, žijúceho v období vrchnej kriedy (stupeň kampán, asi pred 75 Ma) na území dnešného Utahu (USA). Jeho jediným druhom je **Talos sampsoni**.

Nález a pomenovanie
-------------------

Holotyp nesie označenie UMNH VP 19479 a pozostáva z čiastočnej postkraniálnej kostry nedospelého jedinca (kosti predných a zadných končatín, panva, časti chrbtových stavcov a výbežky chvostových stavcov). Skameneliny tohto dinosaura boli objavené v roku 2008 na území Grand Staircase-Escalante National Monument v štáte Utah. Pomenované boli skupinou amerických paleontológov v roku 2011. Rodové meno odkazuje na grécku mytologickú postavu menom Talós. Druhové meno je stanovené na počesť paleontológa Dr. Scotta D. Sampsona, ktorý sa podieľal na výskume.

Opis
----

Talos dosahoval dĺžky asi 2 metrov a hmotnosti okolo 38 kilogramov. Jeden z kosákovitých pazúrov tohto dinosaura bol poškodený, čo svedčí o jeho funkcii ako zbrane, pomáhajúcej v love. Blízkymi príbuznými tohto dinosaura boli rody Byronosaurus, Saurornithoides, Zanabazar a Troodon.

Galéria
-------

* Zadná končatina holotypuZadná končatina holotypu
* Rekonštrukcia dochovaných častí kostry holotypuRekonštrukcia dochovaných častí kostry holotypu

Referencie
----------

1. 1 2  ZANNO, L. E. VARRICCHIO, D. J. O'CONNOR, P. M. TITUS, A. L. KNELL, M. J.. A new troodontid theropod, Talos sampsoni gen. et sp. nov. from the Upper Cretaceous Western Interior Basin of North America. *PLoS ONE*, 2011, roč. 9, čís. 6, s. e24487. DOI: 10.1371/journal.pone.0024487.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Talos na českej Wikipédii a Talos (dinosaur) na anglickej Wikipédii.*
**Gazela Grantova** (*Nanger granti*, staršie *Gazella granti*) je pomerne veľká gazela, ktorá sa vyskytuje vo východnej Afrike a žije v otvorených trávnatých rovinách a často je pozorovaná aj v trávnatých savanách, väčšinou sa však vyhýba oblastiam s príliš vysokou trávou. Svoj názov získala podľa prieskumníka Jamesa Augusta Granta.

Opis
----

Gazela Grantova sa vzhľadom veľmi podobá na gazelu Thomsonovu (*Eudorcas thomsonii*), s ktorou sa niekedy mýli. Má pomerne zdatne telo, ktoré v lopatkách meria jeden meter a jej hmotnosť sa pohybuje od 45 do 85kg. Zvrchu je hrdzavo tmavá, brucho je svetlejšie a na bokoch máva rovnako ako gazela Thomsonova tmavý až čierny pruh, ktorý sa však neťahá tak dlho a výrazne. Dĺžka tela sa pohybuje medzi 100 - 150cm. Samce majú pomerne dlhé, tmavé a ostré rohy, ktoré merajú až 75 cm a sú nepatrne zakrivené, samice majú rohy tiež, ale kratšie a slabšie. Na tvári má typickú gazeliu kresbu vo farbe čiernej, hnedej a bielej a nad nosom má čiernu škvrnu. Majú pomerne dlhý chvost, ktorý dorastá zhruba 30 cm. Majú veľmi dobré zmysly na svoju ochranu využívajú najmä zrak, čuch i sluch. Sú to pomerne rýchle zvieratá, ktoré k úteku používajú dlhé a elegantné skoky.

Spôsob života
-------------

Gazely Grantove žijú v stádach, kde žije jeden samec a niekoľko samíc. Stáda nie sú veľmi početné, obvykle 15-26 kusov. Aj pri tomto druhu zvádzajú medzi sebou samci časté boje, väčšinou sa však len vyhrážajú, ale dochádza aj k použitiu ostrých a dlhých rohov. Najukrutnejšie boje sú však v období párenia. Samce si teritóriá značkujú trusom, močom, alebo výlučkami pachových žliaz a dôkladne si územie strážia.

Gazela Grantova je výhradne bylinožravec. Najčastejšie žerie trávu, rôzne byliny a listy na kríkoch.

V období párenia spolu samci často zápasia, ale väčšinou sa snažia týmto zápasom vyhnúť a len na seba funia a predvádzajú sa. Najsilnejšie samce získajú právo na veľké teritória a začnú si privlastňovať a bystro strážiť samice. Väčšina samcov však v boji neuspejú a preto sa vzďaľujú a tvoria malé skupiny, ktoré sa snažia získať niekoľko samíc. Samica rodí po viac ako polročnej gravidite (väčšinou po 7 mesiacoch) jediné mláďa a nasledovne sa odpája aj s mláďaťom od stáda. K stádu sa znovu pripájajú zhruba po 4-6 týždňoch. V tejto dobe už nie je mláďa na matku plne závislé, ale vzťah matky a mláďaťa u nich zostáva až do konca života. Samce pohlavne dospievajú v troch rokoch, samica v 1,5 roku.

Najväčšie nebezpečenstvo pre túto gazelu predstavujú prevažne psy hyenovité a gepardy. Gazely však lovia aj miestni domorodci pre ktoré predstavuje zdroj potravy.

Galéria
-------

* 
* 
*

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Gazela Grantova**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Gazela Grantova**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Gazela Grantova na českej Wikipédii.*
Harvestor Timberjack 1070D
Rezacia hlava harvestora
**Harvestor** je typ ťažkého lesného vozidla, ktorý sa špecializuje na výrub, odvetvovanie a skracovanie stromov. Lesný harvestor je najčastejšie používaný spolu s vyvážacím traktorom, ktorý tieto stromy vyváža na skládky dreva k cestám.

Harvestor je samohybný stroj vybavený rezacou hlavou, ktorej súčasťou sú nože alebo píla. Hlava je obvykle pripojená na kĺbové rameno ovládané hydraulicky. Najznámejšími výrobcami harvestorov sú Timberjack (vlastník John Deere), Valmet (vlastník Komatsu) a Ponsse.

História
--------

Lesné harvestory boli vyvinuté v Švédsku a Fínsku a dnes sú prevádzkované prakticky v každej komerčnej ťažbe stromov v týchto krajinách. Prvý plne mobilný drevársky "harvestor", PIKA model 75, bol vyvinutý v roku 1973 fínskym systémovým inžinierom Sakarim Pinomäkim a jeho firmou PIKA Forest Machines.

Referencie
----------

1. ↑  Rihko Haarlaa: *Organization and technology of wood harvesting in Finland.* Department of Forest Resource Management, University of Helsinki, Finland. 1992.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Harvestor**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Harvester (forestry) na anglickej Wikipédii a Harvestor na českej Wikipédii.*
Modelka, ilustračný obrázok
**Time for prints (TFP)**, v preklade „čas za fotografie", je forma spolupráce fotografa a modelky resp. modela na fotení, pri ktorej nie sú žiadnej strane účtované peniaze a obe strany môžu výsledné fotografie použiť na svoju prezentáciu. 

Tento termín sa používa s rôznymi kombináciami: **Time/Trade/Test For Prints/Portfolio/Pictures**, poprípade s koncovkou **CD**, často skracované na **TFP** resp. **TFPCD** či **TFP/CD**. Doslovný preklad je *čas za fotografie.* Pridanie skratky *CD* znamená len to, že výsledok bude predaný druhej strane na kompaktnom nosiči, inak môžu byť predané aj inými formami. To ako sa výsledné fotky dostanú k druhej strane je zvykom dohodnúť si pred fotením, písomne alebo slovne, rovnako ako prípadné iné náklady, ktoré do TFP nebudú patriť a bude si ich musieť jedna zo strán finančne uhradiť.

Od TFP by sa nemalo očakávať:

* peniaze (okrem potrebných nákladov na fotografovanie, napr. doprava)
* povýšenecké správanie sa fotografa k modelke – TFP je o prístupe rovného s rovným
* apriori druhoradú kvalitu výsledných sníkov – TFP nie je o odbytí výslednej kvality
* voľné poňatie či výklad dohody – štandardom býva písaná zmluva, ktorá aspoň v odrážkach ale jasne zhŕňa práva a povinnosti zúčastnených strán
* nelimitované práva na používanie fotografií zo strany fotografa – najmä pri aktoch by malo byť špecifikované, akým spôsobom sa môže fotografia použiť. Fotografovi väčšinou zostáva autorské právo na fotografiu, ale model/ka by mal/a mať v zmysle zákona určité slovo, čo sa týka spôsobu použitia.
* nelimitované množstvo fotokópií pre modela/ku – vytváranie fotokópií nie je lacné a výťažkom spolupráce by mal byť rozumný počet fotiek reprezentatívnej kvality.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Time for print na českej Wikipédii.*
**Operácia Bioscop** bol krycí názov pre paradesantný výsadok vyslaný počas druhej svetovej vojny z Anglicka na územie Protektorátu Čechy a Morava. Výsadok organizoval spravodajský odbor exilového Ministerstva národnej obrany a bol radený do prvej vlny výsadkov.

Zloženie a úlohy
----------------

Výsadok tvorili rotný Bohuslav Kouba, čatár asp. Josef Bublík a čatár Jan Hrubý. Skupina mala za úlohu spoločne so skupinou Bivouac vykonávať sabotáže v továrňach, najmä v zbrojovke vo Vsetíne a na vybraných železničných tratiach na Morave.

Činnosť
-------

Členovia výsadku boli spoločne s členmi Steel a Bivouac vysadení v noci z 27. na 28. apríla 1942 pri osade Požáry pri Křivokláte. Na mieste zakopali kontajner s materiálom, ktorý si priniesli, aby sa preň neskôr vrátili (materiál neskôr zaistili Nemci). Potom sa presunuli ku Slanému, kde sa rozdelili.

Kouba v Prahe našiel Adolfa Opálku. Potom sa pokúsil spoločne s Valčíkom, Mikšom a miestnym odbojárom pri osade Požáry vyzdvihnúť ukrytý materiál. To sa im nepodarilo. Potom sa v Kutnej Hore, kde hľadal pomoc dozvedel, že mu je gestapo na stope a spáchal samovraždu jedom, ktorý si priviezol so sebou.

Bublík s Hrubým sa najprv prihlásili svojmu kontaktu v Uherskom Hradišti. Kontaktná osoba však už bola vo väzení. Vrátili sa teda do Prahy, kde sa pripojili k ďalším výsadkárom a po atentáte na Heydricha zahynuli v pravoslávnom chráme svätých Cyrila a Metoda.

Literatúra
----------

* PACNER, Karel. *Československo ve zvláštních službách (1939-1945) díl II.*. Praha : Themis, 2002. ISBN 80-7312-008-9. (čeština)
* HANÁK, Vítězslav. *Muži a radiostanice tajné války*. Dvůr Králové nad Labem : ELLI print, 2002. ISBN 80-239-0322-5. (čeština)
* REICHL, Martin. *Cesty osudu*. Cheb : Svět křídel, 2004. ISBN 80-86808-04-1. (čeština)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Operace Bioscop na českej Wikipédii.*
Operátorky WAAF pri práci
**Operácia Corona** bola taktika elektronického boja, používaná britskou RAF proti rádiom navádzaným stíhačom Luftwaffe počas druhej svetovej vojny. Spočívala vo využití výkonných pozemných vysielačov a nemecky hovoriaceho personálu RAF a WAAF na vysielanie falošných správ pre nemeckých stíhačov.

Situácia
--------

Nemecká obrana proti nočnému bombardovaniu spočívala počas celej vojny najmä na využívaní pozemných radarových staníc. Každá stanica mala pridelenú skupinu lietadiel vo svojom sektore, ktoré po zameraní cieľa rádiovo navádzala. Rádiová komunikácia prebiehala v pásme 3-6 MHz. Signál s takouto frekvenciou sa však od iónosféry odráža a teda môže kopírovať zakrivený povrch Zeme. Pri dostatočne výkonnom vysielači je tak možné aj vysielanie na veľkú vzdialenosť.

Vznik systému
-------------

Briti sa rozhodli tento fakt využiť a vyčlenili niekoľko silných vysielačov pošty, BBC a C&W. Upravili ich na frekvencie používané nočnými stíhačmi Lufwaffe a nasmerovali vysielanie na Nemecko. Pôvodným zámerom bolo rušiť nemecké vysielanie hlukom, podobne ako to robili rušiace zariadenia Tinsel a Special Tinsel. Neskôr sa objavil nápad vytvoriť falošných riadiacich letovej prevádzky a vysielať falošné hlasové pokyny v nemčine. Na to bol potrebný personál s nemeckým materským jazykom, alebo s veľmi dobrou úrovňou nemčiny. Tento predpoklad bolo vďaka množstvu emigrantov z Nemecka možné splniť.

Nasadenie
---------

Prvýkrát bol systém *Corona* použitý pri nálete na Kassel v noci z 22. na 23. októbra 1943. Bol kombinovaný so simuláciou falošného náletu, Nemci ale tento zámer odhalili a nad cieľom čakalo 179 stíhačov. Falošnému riadiacemu sa nepodarilo stíhačov odkloniť. Výsledkom bola strata 42 bombardérov, čo predstavovalo 6,9%. Po prvom neúspechu sa taktika použitia vylepšovala. Jednou z veľmi účinných možností bolo vysielať varovanie pred tvorením sa hmly nad domovským letiskom stíhačov. Tí pri takomto varovaní prerušili boj a snažili sa o čo najrýchlejší návrat a bezpečné pristátie. Ďalším spôsobom boli opakované výzvy na dlho trvajúce testovanie rádiového spojenia.

Nemci si mysleli, že falošní operátori sú na palubách lietadiel, preto začali postupne nahrádzať mužských operátorov ženami. Pre britov ani toto opatrenie nepredstavovalo problém, zamenili svojich operátorov za nemecky hovoriace príslušníčky WAAF (Women's Auxiliary Air Force).

V neskorších fázach, keď už nemeckí letci s falošným vysielaním počítali, sa cieľ operácie zmenil na znepríjemnenie letu. Vysielali sa pasáže z Goetheho, nemeckých filozofov alebo nahrávky Hitlerových prejavov.

Referencie
----------

1. ↑  Price (2006, s. 170)
2. ↑  Price (2006, s. 171)

Zdroje
------

* PRICE, Alfred. *Nástroje temnot. Historie elektronické války 1939 - 1945*. Praha : Mladá fronta, 2006. 272 + 16 s. ISBN 80-204-1373-1. (česky)
**Operácia Glimmer** bola jedna z krycích operácií, ktorých cieľom bolo odlákať pozornosť Nemcov od inváznych síl operácie Overlord smerujúcich k Normandii. Operácia sa začala 5. júna 1944 večer a uskutočnila ju 218. peruť Royal Air Force v spolupráci s plavidlami Royal Navy. Súčasne s ňou prebiehali operácie Taxable a Titanic.

Cieľ
----

Cieľom operácie bolo vytvoriť pomocou zhadzovania kovových pások Window z lietadiel Short Stirling na nemeckých radaroch falošný obraz flotily plávajúcej k Boulogne južne od Calais, t. j. východne od skutočných vyloďovacích pláží. Pre dosiahnutie cieľa museli lietadlá letieť po predpísaných obdĺžnikových dráhach 8 x 2 míle, pričom po každom oblete sa posunuli o jednu míľu v smere dlhšej strany. Prelet malo vykonať 8 lietadiel v 2 vlnách, pri rozostupe lietadiel vo vlne 2 míle o odstupe vĺn 8 míľ. Cieľom rušenia boli radary Seetakt a Freya, preto museli mať pásky v tomto prípade väčšiu dĺžku (prispôsobenú vlnovej dĺžke radaru) ako inokedy - 1,8 m.

Vierohodnosť operácie bola doplnená nasledovnými prvkami:

* ďalšie lietadlá s rušičkami Mandrel, rušili falošne vytváraný odraz flotily, tak ako by bol rušený obraz skutočnej flotily
* čln námorníctva bol vybavený opakovačom radarového signálu Moonshine, nepoužívaným od roku 1942 a zároveň ťahal plavák s námorným balónom Filbert, v ktorého vnútri bol inštalovaný radarový reflektor vytvárajúci tiež zdanlivé odrazy
* ďalších osem plavidiel ťahalo rovnaké plaváky a balóny
* vo vzdialenosti 16 km od pobrežia sa plaváky ukotvili a z ampliónov sa reprodukovali zvuky typické pre pristátie veľkých lodí

Účinok
------

Na rozdiel od sesterskej operácie Taxable, bola operácia Glimmer zaznamenaná nemeckými operátormi radarov. Informácia o prebiehajúcom falošnom vylodení sa objavila na veliteľstve Luftwaffe a spôsobila vyhlásenie plného invázneho poplachu pre oblasť Calais - Dunkerque.

Zdroje
------

* PRICE, Alfred. *Nástroje temnot. Historie elektronické války 1939 - 1945*. Praha : Mladá fronta, 2006. 272 + 16 s. ISBN 80-204-1373-1. (česky)
**Operácia Bivouac** bol krycí názov pre paradesantný výsadok vyslaný počas druhej svetovej vojny z Veľkej Británie na územie Protektorátu Čechy a Morava. Výsadok organizoval spravodajský odbor exilového Ministerstva národnej obrany a bol radený do prvej vlny výsadkov.

Zloženie a úloha
----------------

Výsadok tvorili rotný František Pospíšil, rotný Jindřich Čoupek a desiatnik asp. Libor Zapletal. Skupina mala za úlohu spoločne so skupinou Bioscop vykonávať sabotáže v továrňach a na vybraných železničných tratiach na Morave.

Činnosť
-------

Členovia výsadku boli spoločne s členmi operácie Steel a Bioscope vysadení v noci z 27. na 28. apríla 1942 pri Křivokláte. Na mieste zakopali materiál, ktorý mali so sebou, aby sa preň neskôr vrátili. Potom sa cez Slaný a Prahu dostali do Přerova, kde sa snažili nadviazať kontakt na vopred určených adresách, ale bezúspešne. Premiestnili sa preto do Brna, kde sa ukryli u Čoupkových príbuzných. Dvoch výsadkárov, Pospíšila a Zapletala, neskôr udal jeden známy. 2. mája 1942 Zapletala zatkli četníci. Po výsluchu potom doviedol gestapo do bytu Čoupkovcov, kde bol zadržaný tretí člen výsadku. Zapletal potom naoko súhlasil so spoluprácou s gestapom, ale v máji 1943 sa pridal k partizánom. Ako pomstu gestapo zatklo oboch jeho rodičov a bratov, ktorí zahynuli v Osvienčime. Zapletal sám bol zatknutý v nemeckom Karlsruhe pri pokuse dostať sa do Anglicka a v septembri 1944 bol popravený v koncentračnom tábore Mauthausen. 

Pospíšilovi sa podarilo utiecť. Najskôr sa skrýval v Telči pri odbojovej skupine Petrolej-benzin, následne sa pokúsil ujsť do Švajčiarska, čo sa mu nepodarilo. Nato ho konfident Nachtman a zradca Čurda vylákali do Prahy, kde ho zatklo gestapo. V roku 1944 bol zastrelený v Terezíne.

Literatúra
----------

* PACNER, Karel. *Československo ve zvláštních službách (1939-1945) díl II.*. Praha : Themis, 2002. ISBN 80-7312-008-9. (čeština)
* HANÁK, Vítězslav. *Muži a radiostanice tajné války*. Dvůr Králové nad Labem : ELLI print, 2002. ISBN 80-239-0322-5. (čeština)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Operace Bivouac na českej Wikipédii.*
**Evald Schorm** (\* 15. december 1931, Praha – † 14. december 1988, Praha) bol český filmový a divadelný režisér.

Pochádzal z roľníckej rodiny, potom, čo jeho rodine komunisti zabavili majetok, pracoval v robotníckych profesiách. Počas svojej základnej vojenskej služby spieval v Armádnom umeleckom súbore Víta Nejedlého, v roku 1957 sa vďaka istému politickému uvoľneniu dostal ku Karlovi Kachyňovi k štúdiu réžie na FAMU.

Patrí do tzv. Novej vlny českého filmu z počiatku 60. rokov 20. storočia a je všeobecne považovaný za veľmi výraznú a mimoriadnu tvorivú osobnosť českého filmu i divadla. Prevažná časť z jeho piatich hraných snímok zo 60. rokov skončila na mnoho desiatok rokov v trezore a nesmela sa vôbec premietať. Po roku 1968 mu v dôsledku normalizácie bolo zakázané točiť (bolo mu vtedy dovolené iba dotočiť snímku režiséra Vojtěcha Jasného *Psi a lidé*), venoval sa iba divadelnej réžii. Pôsobil v celej rade popredných českých divadiel, režíroval aj v zahraničí. Významná bola aj jeho práca pre pražskú Laternu magiku. Po dvadsaťročnom zákaze natáčania filmov mu bol povolený film *Vlastně se nic nestalo*, ktorého premiéry sa už on sám nedožil.

Po Evaldovi Schormovi je pomenované pražské kino Evald.

Filmografia, výber
------------------

### Dokumentárny film

* 1963 *Žít svůj život*
* 1964 *Proč?*
* 1965 *Zrcadlení*
* 1966 *Žalm*
* 1976 *Etuda o zkoušce*

### Hraný film

* 1964 *Každý den odvahu*
* 1965 *Perličky na dně*
* 1966 *Návrat ztraceného syna*
* 1967 *Pět holek na krku*
* 1968 *Farářův konec*
* 1969 *Sedmý den, osmá noc*
* 1989 *Vlastně se nic nestalo* (premiéra posmrtne)

### Televízia

* 1967 *Král a žena*
* 1969 *Rozhovory*
* 1970 *Lítost*
* 1971 *Úklady a láska*
* 1971 *Lepší pán*
* 1977 *Král jelenem*
* 1981 *Bratři Karamazovi*

Externé odkazy
--------------

* Evald Schorm v databáze Národní knihovny ČR
* Evald Schorm v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Evald Schorm na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 15324
* BnF: 162494969
* GND: 121062740
* ISNI: 0000 0001 0910 033X
* LCCN: n95116731
* NK ČR: jk01111096
* VIAF: 65727044
* WorldCat: lccn-n95116731
**Elemír Bokor** alebo **Elemér Bokor** (\*19. január 1887, Sátoraljaújhely (= Nové Mesto pod Šiatrom), Maďarsko - † 1. september 1928, Budapešť, Maďarsko) - bol pôvodom maďarský prírodovedec, ktorý sa zaoberal entomológiou a speleológiou. 

Do školy chodil v rodnej obci. Počas svojho života pôsobil ako vojak z povolania a v rokoch prvej svetovej vojny získal hodnosť nadporučíka. V roku 1914 padol do zajatia. Po svojom návrate z vojny sa zapísal na štúdium na univerzite v Budapešti - Fakulte humanitných štúdií, kde získal doktorát v roku 1924. Od roku 1925 pôsobil ako učiteľ na strednej škole v Budapešti, kde vyučoval prírodné vedy a chémiu.
Z hľadiska entomologického sa zaoberal hlavne radom chrobákov (Coleoptera). 
Už počas svojich vysokoškolských rokov skúmal jaskynné druhy chrobákov. 
Pre územie Slovenska má spomínaný autor význam ako prieskumník územia Drienčanského krasu, ktorý navštívil a skúmal v roku 1919. V tomto období navštívil Drienockú jaskyňu a v jednej z jej puklín našiel a opísal tu nový poddruh (v súčasnosti druh) jaskynného chrobáka *Duvalius goemoeriensis* (Bokor, 1922). 

Jeho zbierka hmyzu (palearktické druhy chrobákov) je asi od roku 1930 uložená v Maďarskom národnom múzeu v Budapešti.

Zdroje informácií o autorovi
----------------------------

* Okali, I. et al.: 1996, *Slovník slovenských zoológov a zoológov so vzťahmi k územiu Slovenska*. Bratislava, Stimul, 19.
* Groll, E. K. [ed.]: 2006, Entomologen der Welt (Biographien, Sammlungsverbleib). Datenbank 2. Version, DEI im ZALF e. V.: „Bokor, Elemír (= Elemér)": (internet).

Bibliografia
------------

* Bokor, E.: 1910. Eine Jagd auf neue Höhlenkäfer. Jh. naturwiss. Ver. trencsén. Comit. Trencsén (=Trenčín), p. 31 – 33 (1908 - 1910): p. 115 – 126.
* Bokor, E.: 1922a. Arthropoden der ungarischen Grotten. Barlangkutátas, 9 (1921): p. 1 – 21, p. 45 – 49.
* Bokor, E.: 1922b. Die nordwestungarischen Duvalites (Col.). Entomol. Blätter, 18: p. 129 – 137.

Autoritné údaje: * PIM: PIM75860
**Elemír Csere** (\* 16. január 1917, Sobrance – † 29. október 1992, Sobrance) bol priekopník amatérskeho astronomického hnutia na Slovensku. 

Elemír Csere sa narodil v rodine lekárnika. Navštevoval Slovenskú ľudovú školu v Sobranciach a Gymnázium v Levoči. Vysokú školu začal študovať v Prahe, no vtedajšia situácia ho donútila vrátiť sa domov. V štúdiu pokračoval na Prírodovedeckej fakulte Filozofickej a lekárskej univerzity v Budapešti v odbore farmácia. Ukončil ho v roku 1944 rigoróznou prácou s doktorátom. Do konca vojny pracoval v továrni vo Svodíne. V roku 1947 sa oženil a neskôr sa mu narodili dve dcéry. Po vojne sa zamestnal v hlohovskej Slovakofarme, kde sa stal vedúcim technickej výroby. V rokoch 1949 – 1960 prednášal najskôr špeciálne metódy v galvanickej farmácii a potom matematiku na Farmaceutickej fakulte UK v Bratislave. V roku 1954 založil pri závodnom klube ROH Slovakofarma Hlohovec astronomický krúžok a pozorovateľňu. Postupne sa z krúžku stala hvezdáreň a od roku 1972 mala funkciu Krajskej hvezdárne. 

Csere sa venoval popularizácii astronómie a bol tiež členom Slovenskej astronomickej spoločnosti (SAS) a Slovenského zväzu astronómov amatérov (SZAA). Prispieval do mnohých astronomických časopisov a dlhé roky pôsobil v redakčnej rade časopisu KOZMOS. 

Je po ňom pomenovaná planétka 25778 Csere.

Referencie
----------

1. ↑  SCHMADEL, Lutz D.. *Dictionary of Minor Planet Names – (25778) Csere*. [s.l.] : Springer Berlin Heidelberg, 2007. Dostupné online. ISBN 978-3-540-29925-7. S. 878.

|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portál |
**Elena Hlasicová** (rod. Očenášová) (\* 7. január 1939, Podkonice) je slovenská folkloristka a choreografka.

Životopis
---------

V roku 1945-1953 navštevovala základnú školu v Podkoniciach a v Slovenskej Ľupči, 1960-1965 študovala na Strednej ekonomickej škole v Banskej Bystrici, 1977-1982 absolvovala diaľkové nadstavbové štúdium pri Osvetovom ústave, ukončené diplomom opravňujúcim viesť a vyučovať detské a mládežnícke tanečné kolektívy. Bola zamestnaná ako referentka osobného odd. v KPP-MH Výživa Banská Bystrica, zásobovacieho odd. v Smrečine Banská Bystrica, 1969-1985 ako kultúrna pracovníčka v Krajskom osvetovom stredisku v Banskej Bystrici, 1985-1991 vedúca odboru záujmovo-umeleckej činnosti Domu kultúry ROH v Banskej Bystrici. Venuje sa výskumu folklórnych zvyklostí, detských hier a tancov, ktoré boli publikované v zborníkoch *Deti deťom* a sú archivované v Slovenskej akadémii vied v Bratislave. Je spoluzakladateľkou detského folklórneho súboru Radosť v Banskej Bystrici (1972), ktorý ročne absolvuje 30-40 samostatných a komponovaných programov, vystupuje na domácich i zahraničných podujatiach (Česko, Maďarsko, Poľsko, Bulharsko, Taliansko, Belgicko, Francúzsko a i). So súborom Radosť 15x vyhrala okresnú prehliadku, 4x krajskú a raz sa umiestnila na 1. mieste na celoslovenskej prehliadke.

Literatúra
----------

* Kto bol kto v Banskej Bystrici v roku 2001

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Jan Matocha** (\* 5. január 1923, Střelná – † 11. október 2016, Bratislava) bol slovenský rýchlostný kanoista a tréner.

Životopis
---------

Narodil sa v obci Střelná na Morave, ale od svojich šiestich rokov žil v Bratislave. 

Rýchlostnej kanoistike sa venoval v klube Tatran Karlova Ves a získal spolu 14 titulov majstra Česko-Slovenska.  
 
Svoju vlasť reprezentoval na dvoch olympiádach. Na Letných olympijských hrách 1948 v Londýne sa umiestnil na 9. mieste v disciplíne K1 na 10 km. Na Letných olympijských hrách 1952 v Helsinkách štartoval v dvojkajaku spoločne s Otakarom Kroutilom na kilometrovej trati a nepodarilo sa im postúpiť z rozjazdy. Na majstrovstvách sveta v roku 1950 v Kodani bol siedmy v K1 na 500 m a bol členom štvorkajaka, ktorý skončil štvrtý na 1 000 m. Zúčastnil sa aj na majstrovstvách sveta v Macone 1954 a v Prahe 1958. 

Po skončení pretekárskej kariéry sa venoval trénerskej práci najskôr v Tatrane Karlova Ves, neskôr v Slávii UK Bratislava. Slovenský olympijský výbor ocenil celoživotné pôsobenie Jana Matochu udelením Ceny fair play SOV v roku 1995 a Strieborných kruhov SOV v roku 2003.

Referencie
----------

1. ↑  
 *Matocha dvakrát oboplával zemeguľu* [online]. SME, 25.10.2016, [cit. 2016-11-16]. Dostupné online.
**Podolská kultúra** alebo presnejšie **mladšia/podolská fáza okruhu stredodunajských popolnicových polí** je kultúra/fáza okruhu stredodunajských popolnicových polí v rokoch cca 1000 – 750/700 pre Kr. (teda v neskorek bronzovej dobe) na južnej Morave, juhozápadnom Slovensku, v Dolnom Rakúsku, Burgenlande a v severozápadnom Maďarsku.

Vyvinula sa priamo z velatickej kultúry/fázy.

Rítus bol výhradne žiarový, najmä popolnicový. Mohyly sú veľmi zriedkavé. Sídliská a hradiská sú slabo preskúmané.

Na Morave sa rozlišuje:

* prechodný velaticko-podolský stupeň (Kletnice I)
* vlastná podolská fáza:
	+ starý stupeň (Kletnice II)
	+ stredný stupeň (Brno-Obřany)
	+ mladý stupeň (Podolí)

Na Slovensku (juhozápadné Slovensko a časť západného Maďarska) sa vyskytovala predovšetkým tzv. **chotínska skupina** (či **chotínska fáza, typ**), ojedinele považovaná za samostatnú chotínsku kultúru (voči ostatnej podolskej kultúre). Je pomenovaná podľa veľmi významného pohrebiska v Chotíne pri Komárne (Chotín II, 326 hrobov, z toho staršie patria do velatickej kultúry). Od tejto kultúry sa na rozdiel od jej predchodkyne – velatickej kultúry – nenašli na Slovensku nákladné mohyly (aj na Morave sú veľmi zriedkavé). Už na začiatku vývoja tejto kultúry pozorujeme dožívanie a upadanie starších keramických vzorov, bronzov je málo, predpokladá sa vyčerpanie baní v Alpách. Zároveň pozorujeme prenikanie ľudu lužickej kultúry pozdĺž Malých Karpát do priestoru podolskej kultúry (čo je opak vývoja počas velatickej kultúry, kedy prenikala velatická kultúra na územie lužickej kultúry). Pozorujeme kultúrny a hospodársky úpadok, budovanie refúgií (Marianka), napokon aj ubúdanie počtu hradísk (zánik Pohanskej, roka 800 pred Kr. sa dožili len tri lokality: Devín, Ivánka a pohrebisko Chotín). Okolo/po roku 800 pred Kr. sa predpokladajú vpády kočovníkov z východu, možno Kimerov (tzv. trácko-kimerský horizont, pozri mladá a neskorá bronzová doba na Slovensku).
**Kubrat** (\*? – † medzi 641 a 668) bol vládca (chán) Prabulharov a neskôr ostatných kočovníkov medzi Kubanom a Azovským morom.

Za jeho vlády, po zbavení sa nadvlády Avarov alebo západných Turkov niekedy v rokoch 623 - 636 (pravdepodobne 632/635), sa sformovala ríša Prabulharov, známa ako Veľké Bulharsko, Staré Veľké Bulharsko alebo Onoguria. Prvýkrát sa jeho meno spomína v byzantskej kronike v súvislosti so vznikom tohto štátu. Jeho dŕžava sa rozprestierala od rieky Doneck na východe až na západ k rieke Dneper. Zo severu štát ohraničovalo Azovské more a na juhu Čierne more.

Pokojné vzťahy s Byzantskou ríšou, pre ktoré neskôr dostal titul Imperator Heraklius, mu dovolili, aby ubránil nezávislosť Veľkého Bulharska od neustálych nájazdov Kabarov (Chazarov).

Chán Kubrat umrel niekedy medzi 641 a 668 (najčastejšie sa uvádza 651 alebo 665) ako mocný a uctievaný vládca. Jeho piati synovia, hoci každý z nich išiel svojou vlastnou cestou, neskôr stratili kontrolu nad Veľkým Bulharskom.

Prvý syn - Bajan - ostal v rodnej zemi a veľmi skoro bol porazený Kazarmi. Kubratov druhý syn - Kotrag - založil svoj vlastný štát pri rieke Volga a Kam. Tretí syn - Kuber - odišiel do Macedónie, štvrtý syn - Altcek - sa so svojou skupinou Bulharov usídlil v Taliansku. Začaté dielo svojho otca dokončil jeho piaty syn - Asparuch. Pri delte Dunaja založil Bulharský štát, ktorý mal vydržať 13. storočí.

  


|  |
| --- |
| Kubrat |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**-** | **chán**641 – 668 | Nástupca**Asparuch** |

Autoritné údaje: * BnF: 16523814w
* GND: 118895966
* LCCN: n79118258
* VIAF: 40657855
* WorldCat: lccn-n79118258
**Kubota** (jap. 株式会社クボタ) je japonský výrobca traktorov a ťažkých strojov sídliaci v Osake v Japonsku. Spoločnosť bola založená v roku 1890.

Spoločnosť vyrába:

* malotraktory
* traktory
* traktorové kosačky
* stavebné stroje

Traktorové kosačky
------------------

Traktorové kosačky Kubota sú určené pre profesionálnu údržbu trávnikov a golfových greenov. Zaujmú dieselovým trojvalcovým motorom a systémom Zero Turn, vďaka ktorému je ich otáčací rádius 360°.

Univerzálne traktory
--------------------

Traktory a malotraktory Kubota sú rozdelené do sérií - Kubota B20, Kubota BX, Kubota B30, Kubota STV, Kubota L a Kubota L40. Tieto stroje sú určené pre ľahké stavebné práce, spracovanie pôdy v poľnohospodárstve, práce vo vinohradoch a lesných škôlkach až po zimnú údržbu ciest a komunálne služby.

Poľnohospodárske traktory
-------------------------

Poľnohospodárske traktory Kubota sú rozdelené do sérií:

* Kubota M
* Kubota M40
* Kubota M40 Narrow - traktory s malou konštrukčnou šírkou určené pre vinohrady a lesníctvo

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kubota**

Externé odkazy
--------------

* Kubota Slovensko
* Kubota na AgroExpo
* Kubota Corporation
**Balaur** je vyhynutý rod malého dravého dinosaura z čeľade Dromaeosauridae. Žil v období vrchnej kriedy (stupeň mástricht, asi pred 70 Ma) na území dnešného Rumunska (ostrov Haţeg). Typový a doteraz jediný známy druh **Balaur bondoc** opísali rumunskí a americkí paleontológovia v roku 2010. 

Jediný známy exemplár predstavuje neúplná kostra, ktorej nápadným znakom sú mohutné krátke končatiny, robustnejšie ako u ostatných dromeosaurov (odtiaľ druhový názov, ktorý v rumunčine znamená „tučný, zavalitý").

Opis
----

Najnápadnejším znakom tohto asi dvojmetrového predátora je prítomnosť dvoch „kosákovitých" pazúrov na každej jeho dolnej končatine; ostatné dromeosaury mali na každej len jeden. Môže však ísť aj o akúsi patológiu alebo posmrtné ohnutie druhého prsta. Predné končatiny boli pomerne redukované aj keď nie priamo zakrpatené. Zadné končatiny boli silné a slúžili skôr ku skoku ako behu. Je pravdepodobné, že Balaur bol dominantným predátorom svojho ekosystému a lovil živočíchy väčšie ako bol on sám. Nie je však isté, či žil podobne ako jeho mongolský príbuzný Velociraptor v malých svorkách.

Galéria
-------

* Veľkostné porovnanie s človekomVeľkostné porovnanie s človekom
* HolotypHolotyp

Referencie
----------

1. 1 2  CSIKI, Z. et al.. An aberrant island-dwelling theropod dinosaur from the Late Cretaceous of Romania. *Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America*, 2010, roč. 107, čís. 35, s. 15357 – 15361. Dostupné online. DOI: 10.1073/pnas.1006970107.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Balaur na českej Wikipédii.*
**Charaxotvaré** alebo **charaxy** alebo **tetrotvaré** alebo **tetry** (*Characiformes*) je rad taxónu Neopterygii. 

Patria sem napríklad piraje a tetry.

Charakteristika
---------------

Ako takmer všetky ryby zo skupiny Ostariophysi majú Weberov aparát – pozmenené stavce tvoriace sústavu pohyblivých kostičiek prenášajúcu zvuk rozochievajúci plávací mechúr do vnútorného ucha.

Patria sem najmä tropické sladkovodné ryby z Afriky a Južnej Ameriky. Niekoľko druhov žije v Strednej Amerike a jeden druh v Mexiku. 

Typická pre nich je prítomnosť tukovej plutvičky za chrbtovou plutvou, dobre vyvinuté čeľuste a ktenoidný typ šupín. Zuby majú (na rozdiel od kaprotvarých) na čeľustiach. Sú ekologicky veľmi diverzifikovanou skupinou – patria sem predátory, planktonofágne ryby aj herbivory (niektoré sa živia spadnutým ovocím, listami a semienkami). Aj ich veľkosť (od 13 mm po 1,5 m) a tvar tela (od pelagických druhov po bentické) sa rôznia. Mnohé druhy majú význam pri výživě ľudí predovšetkým v povodí rieky Amazonky, iné druhy sa chovajú v akváriách. 

Najznámejší druh je piraja Nattererova (Pygocentrus nattereri), ktorá patrí medzi najobávanejšie pirane.

Systematika
-----------

Charaxotvaré:

* ?rod †Lusitanichthys (?Clupavidae)
* ?rod †Arabocharax baidensis Micklich & Roscher, 1990; Olig. SWAs.
* ?rod†Bunocharax
* ?rod †Eurocharax
* ?rod †Tiupampichthys
* ? rod †Eocitharinus
* čeľaď †Salminopsidae
* čeľaď Citharinidae -vrátane Distichodontidae
* čeľaď Alestidae – zaraďované aj pod Characidae
* čeľaď Hepsetidae
* čeľaď Parodontidae
* čeľaď Hemiodontidae – vrátane Paradontidae
* čeľaď Curimatidae -vrátane Prochilodontidae
* čeľaď Anostomidae
* čeľaď Chilodontidae – zaraďované aj pod Anostomidae
* čeľaď Erythrinidae
* čeľaď Lebiasinidae
* čeľaď Gasteropelecidae
* čeľaď Ctenoluciidae
* čeľaď Acestrorhynchidae – zaraďované aj pod Characidae
* čeľaď Cynodontidae
* čeľaď charaxovité (Characidae) - vrátane Crenuchidae

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Charaxotvaré**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Charaxotvaré**
Lakónska lakaina, 6. stor. pred Kr. Metropolitan Museum of Art
**Lakaina** (starogr. *λάκαινα* – *lakaina*) je typ starogréckej keramickej nádoby.

Lakaina (mn. č. *lakainai*) je hlboká čaša na pitie s dvomi vodorovnými uchami umiestnenými pri dne nádoby. Jej priemerná výška je približne 10 cm. Grécky spisovateľ Athénaios vo svojej knihe *Deipnosofistai* uvádza, že jej pôvod je v Sparte (v Lakónii). Dnešné výskumy to potvrdzujú. V Sparte bola lakaina hlavne v prvej polovici 6. stor. pred Kr. uprednostňovaná pred inými tvarmi čaší na rozdiel od väčšiny ostatných častí Grécka. Zdobili ju najmä čierne geometrické vzory (štvorčeky, bodky na hornom okraji čaše), ktoré majú afinitu s výrobkami dielne lakónskeho maliara Naukratida toho obdobia.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 380.
2. 1 2  Anton Powell. *A Companion to Sparta*. Hoboken : John Wiley & Sons, 2017. ISBN 978-11-1907-238-6. S. 143.
3. ↑  Athénaios, *Deipnosofistai*, 11,484f.
4. ↑  Deutschen Archaologischen Institut. *Jahrbuch Des Deutschen Archaologischen Instituts*. Berlin : Walter de Gruyter, 2002. ISBN 978-31-1017-482-3. S. 50.

Pozri aj
--------

* Typológia starogréckej keramiky
Súradnice: 48°53′13″S 21°00′18″V﻿ / ﻿48,8869444°S 21,005°V﻿ / 48.8869444; 21.005

**Margecianska línia** je prírodná pamiatka v správe štátnej ochrany prírody Slovenský raj. Predstavuje najlepšie odkrytú časť východného segmentu lubenícko-margecianskej strižnej zóny, styčnej zóny gemerika a veporika.

Nachádza sa v katastrálnom území obce Margecany v okrese Gelnica v Košickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1990 na rozlohe 0,4384 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.

Predmetom ochrany je: *PP je vyhlásená na ochranu skalnej steny, ktorá odkrýva jednu z najvýznamnejších tektonických línií Západných Karpát, ktorá tvorí hranicu medzi geomorfologickými celkami Volovské vrchy a Čierna hora. Estetický prvok okolia vodnej nádrže Ružín.*

Referencie
----------

1. ↑  Margecianska línia. In:  *Zoznam osobitne chránených častí prírody SR* [online]. Banská Bystrica: Štátna ochrana prírody SR. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Margecianska línia v Zozname osobitne chránených častí prírody SR
* Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Margecianska línia na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vedy o Zemi |
**Xenofón** (starogr. *Ξενοφῶν* – *Xenofón*) bol dvojnásobný olympijský víťaz v piatom stor. pred Kr.

Xenofón, syn olympionika Thessala z Korintu, zvíťazil na 79. olympijských hrách v roku 464 pred Kr. v behu na jedno stadion a v päťboji. Xenofón sa po tomto výkone, ktorý ešte žiadny olympionik nedokázal, dočkal v domovine veľkolepého privítania. Pred mestskou bránou ho čakal chór, ktorý mu na jeho počesť zaspieval oslavnú ódu a následne mu ďalší chór zaspieval hymnus pred Apolónovým chrámom. Hudbu i text oslavnej ódy a hymnu zložil Pindaros, najvýznamnejší predstaviteľ zborovej lyriky starovekého Grécka, ktorý ich s nimi aj osobne nacvičil.

Pre atléta starovekého Grécka znamenalo korunovanie olympijským vencom vrcholný okamih jeho života a často aj začiatok nového života. Dôkazom toho je spev prvej Pindarovej *Olympijskej ódy*, ktorá znie: „*Do ďaleka žiari sláva vydobytá na olympijských hrách, kde bojuje rýchlosť a sila spojená s odvahou o najvýššiu cenu. Kto tam zvíťazí, teší sa po celý život úcte sladkej ako med, ktorá odmieňa úspech. Veď stále a každodenné šťastie je to najlepšie, čo si môže človek priať."*

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Diodoros, *Bibliotheca historia*, 11,70.
2. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 249.
3. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
4. ↑  Pindaros, *Olympionikoi*, 13, 1-35.
5. 1 2 3 4  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 169.
6. ↑  Athénaios z Naukratidy, *Deipnosofistai, laimargia kai é methé*, 13, 33, p. 573.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Ronald John Grabe** (\* 13. jún 1945, New York, New York, USA) je bývalý vojenský letec a americký kozmonaut. Vo vesmíre bol štyrikrát.

Život
-----

### Mladosť a výcvik

V roku 1962 absolvoval strednú školu Stuyvesant High School v rodnom New Yorku, roky 1962 až 1966 strávil na vojenskej leteckej akadémii USAF, potom rok na Technische Hochschulle v nemeckom Darmstadte, v rokoch 1974 až 1975 absolvoval školu testovacích pilotov na Edwardsovej leteckej základni.

Oženil sa s Lynn, rodenou O'Keele.

### Vojak a astronaut

Od roku 1977 slúžil ako letec na niekoľkých vojenských základniach v USA, Európe i Vietname. V roku 1980 bol prijatý medzi kandidátmi astronautov a neskôr do tímu astronautov NASA. Zostal tu do roku 1994.

### Lety do vesmíru

Na obežnú dráhu sa v raketoplánoch dostal štyrikrát a strávil vo vesmíre 26 dní, 3 hodiny a 38 minút. Bol 184 človekom vo vesmíre.

* STS-51-J Atlantis (3. október 1985 – 7. október 1985), pilot
* STS-30 Atlantis (4. máj 1989 – 8. máj 1989), pilot
* STS-42 Discovery (22. január 1992 – 30. január 1992), veliteľ
* STS-57 Endeavour (21. jún 1993 – 1. júl 1993), veliteľ

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ronald J. Grabe**

Externé odkazy
--------------

* Web Space
* Web MEK-Kosmo

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ronald John Grabe na českej Wikipédii.*
**Open 13 2001** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 12. do 19. februára 2001 v hale na tvrdom povrchu v francúzskom Marseille. Titul v dvojhre získal Rus Jevgenij Kafeľnikov, ktorý vo finále porazil Francúza Grosjeana. Bol to jeho 23. titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Francúzi Julien Boutter a Fabrice Santoro, ktorí vo finále porazili austrálsko-americký pár Michael Hill, Jeff Tarango. Pre Bouttera to bol tretí a pre Santora ôsmy titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Open 13 2001*
**Rusko Jevgenij Kafeľnikov** vs. Francúzsko Sébastien Grosjean 7-6(5) 6-2

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Open 13 2001*
**Francúzsko Julien Boutter / Francúzsko Fabrice Santoro** vs. Austrália Michael Hill / USA Jeff Tarango 7-6(7) 7-5

  


| * z
* d
* u
Turnaje Open 13 |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

 |
**Open 13 2004** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 23. do 1. marca 2004 v hale na tvrdom povrchu v francúzskom meste Marseille. Titul v dvojhre získal Slovák Dominik Hrbatý, ktorý vo finále porazil Švéda Söderlinga. Bol to jeho šiesty titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Bahamčan Mark Knowles a Kanaďan Daniel Nestor, ktorí vo finále porazili český pár Martin Damm, Cyril Suk. Pre Knowlesa to bol 31. a pre Nestora 33. titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Open 13 2004*
**Slovensko Dominik Hrbatý** vs. Švédsko Robin Söderling 4-6 6-4 6-4

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Open 13 2004*
**Bahamy Mark Knowles / Kanada Daniel Nestor** vs. Česko Martin Damm / Česko Cyril Suk 7-5 6-3

  


| * z
* d
* u
Turnaje Open 13 |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

 |
**Open 13 1999** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 1. do 8. februára 1999 v hale na tvrdom povrchu v francúzskom meste Marseille. Titul v dvojhre získal Francúz Fabrice Santoro, ktorý vo finále porazil krajana Clémenta. Bol to jeho druhý titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Bielorus Max Mirnyj a Rus Andrej Oľchovskij, ktorí vo finále porazili juhoafricko-český pár David Adams, Pavel Vízner. Pre Mirného to bol druhý a pre Oľchovského 16. titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Open 13 1999*
**Francúzsko Fabrice Santoro** vs. Francúzsko Arnaud Clément 6-3 4-6 6-4

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Open 13 1999*
**Bielorusko Max Mirnyj / Rusko Andrej Oľchovskij** vs. Južná Afrika David Adams / Česko Pavel Vízner 7-5 7-6(7)

  


| * z
* d
* u
Turnaje Open 13 |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

 |