Škaredé káčatko, ilustrácia Vilhelma Pedersena
**Škaredé káčatko** (dánsky: *Den grimme ælling*) je dánska literárna rozprávka od dánskeho básnika a spisovateľa Hansa Christiana Andersena (1805 - 1875). Prvýkrát bola uverejnená 11. novembra 1843 v knihe *Nové rozprávky. Prvý zväzok. Prvý diel*, spolu s ďalšími tromi Andersenovými rozprávkami v dánskej Kodani, ktoré sa stretli s veľkým ohlasom kritiky. Rozprávka bola adaptovaná do rôznych médií vrátane opery, muzikálu a animovaného filmu. Rozprávka je pôvodným Andersenovým príbehom.

Príbeh
------

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Po vyliahnutí vajíčok kačacej matky jedno z káčatiek vnímajú ostatné zvieratá ako škaredé malé stvorenie, ktoré je slovne aj fyzicky urážané. Zatúla sa z dvorca a žije s divokými kačicami a husami, až kým poľovníci nevybijú kŕdle. Nájde si domov u starej ženy, ale jej mačka a sliepka ho nemilosrdne dráždia a vysmievajú sa mu, a tak sa opäť vydáva na cestu.

Káčatko uvidí kŕdeľ migrujúcich divých labutí. Je nadšené a vzrušené, ale nemôže sa k nim pridať, pretože je príliš mladé, škaredé a nevie lietať. Keď príde zima, farmár nájde a odnesie zmrznuté káčatko domov, ale to sa zľakne farmárových hlučných detí a utečie z domu. Kačiatko strávi strastiplnú zimu osamote vonku, väčšinou sa ukrýva v jaskyni na jazere, ktoré čiastočne zamrzne.

Káčatko, ktoré už medzičasom úplne vyrástlo a dospelo, už nedokáže vydržať život v samote a strádaní. Rozhodne sa vthnúť do kŕdľa labutí, pretože cíti, že je lepšie, keď ho zabijú také krásne vtáky, než aby žilo škaredý život. Je šokované, keď ho labute privítajú a prijmú, až pri pohľade na svoj odraz vo vode si uvedomí, že celý ten čas nebolo káčatkom, ale labuťou. Húf sa vznesie do vzduchu a on roztiahne krídla, aby vzlietlo so zvyškom svojej novej rodiny. 

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Napísanie a história vydania
----------------------------

Malé labute
Andersen príbeh po prvýkrát vymyslel v roku 1842, keď sa počas pobytu na vidieckom sídle Bregentved kochal krásami prírody a venoval mu celý rok pozornosti. Pôvodne uvažoval o názve rozprávky "*Mladé labute*", ale keďže nechcel pokaziť prvok prekvapenia v premene hlavného hrdinu, zavrhol ho v prospech "*Škaredého káčatka*". Neskôr sa priznal, že príbeh je "odrazom môjho vlastného života", a keď sa kritik Georg Brandes Andersena pýtal, či napíše svoju autobiografiu, básnik tvrdil, že už bola napísaná - „Škaredé káčatko".

*Škaredé káčatko* bolo prvýkrát publikované v Kodani v Dánsku 11. novembra 1843 v knihe *Nové rozprávky. Prvý zväzok. Prvý diel* (*Nye Eventyr. Første Bind. Første Samling*). Prvýkrát nebolo súčasťou názvu slovné spojenie "rozprávané pre deti" - toto vynechanie podľa Andersenovej vedkyne Jackie Wullschlagerovej svedčilo o Andersenovej novej sebaistote: "*Tieto [rozprávky] boli najvyzretejšie a najdokonalejšie skonštruované rozprávky, aké kedy napísal, a hoci sa niektoré z nich hneď stali a zostali obľúbenými u detí, Andersen tu s výnimočným umením spája to detské a hlboké*." Prvý náklad 850 kusov bol vypredaný do 18. decembra a Reitzel plánoval ďalších 850 kusov.

Rozprávka bola štvrtá a posledná v zväzku, ktorý obsahoval príbehy (v poradí podľa obsahu): "*Anjel*" ("*Englen*"), "*Slávik*" ("*Nattergalen*") a "*Miláčikovia; alebo, Vrchár a ples*" ("*Kjærestefolkene [Toppen og bolden]*"). Zväzok sa vypredal takmer okamžite a Andersen si 18. decembra 1843 zapísal: "*Kniha sa predáva ako horúce koláče. Všetky noviny ju chvália, každý ju číta! Žiadna moja kniha nie je tak cenená ako tieto rozprávky!*". Andersen propagoval rozprávku tým, že ju nahlas čítal na spoločenských stretnutiach. 

Rozprávka *Škaredé káčatko* bola preložená do mnohých jazykov a vydaná po celom svete. Stala sa jednou z najznámejších Andersenových rozprávok.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku The Ugly Duckling na anglickej Wikipédii.*