recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Wood Green** je jednou zo staníc londýnskeho metra nachádzajúca sa v londýnskej mestskej časti Wood Green v obvode Haringey. Stanicu obsluhuje Piccadilly Line a nachádza sa v tarifnej zóne 3 na križovatke ulíc Wood Green High Road a Lordship Lane.

Dejiny
------

Stanica bola otovrená 19. septembra 1932 v prvej etape predĺženia Piccadilly Line z Finsbury Parku do Cockfosters. Ako všetky stanice na tomto predĺženom úseku, aj táto obdržala estetické prvky, ktoré predtým v metre vidieť nebolo. Pi projektovaní stanice sa uvažovalo aj názvami *Lordship Lane* a *Wood Green Central*. Budova stanice je pomerne zachované architektonické dielo Charlesa Holdena z 30. rokov. Keďže je budova umiestnená na rohu ulíc, predná fasáda je zakrivená a je šete doplnená o dve vetracie veže (aj keď tie boli pristavané až neskôr). Podzemné časti stanice sú vydláždené svetlo hnedými dlaždicami lemovanými modrým vlysom. Tunely v stanici majú, podobne ako v staniciach Turnpike Lane a Manor House, priemer 7 m a boli navrhnuté pre očakávanú väčšiu kapacitu. V porovnaní stanice Southgate a Bounds Green majú priemer len 6,4 m. Netradičné tiež boli priestory vybudované pre väčšiu prístupnosť pod koľajiskom.

Na sever od stanice sa nachádza obratová koľaj. Až do 90. rokov slúžila na obraty súprav z centra, aby sa mohli vrátiť naspäť smerom do centra. Avšak keď bol zavedený bezpečnostný zákon, ktorý hovoril o tom, že každá súprava musí byť pred výjazdom z konečnej skontrolovaná, ukončovanie súprav sa tu zrušilo z dôvodu spomaľovania prevádzky. Koľaj sa využíva len v mimoriadnych situáciách pri doháňaní meškania alebo poruchách na trati.

16. marca 1976 sa stanica stala terčom výbuchu spôsobenom skupinou IRA. Súprava bola našťastie prázdna, pretože sa chystala vykonať obrat na obratovej koľaji, aby sa vrátila po fanúšikov do stanice Arsenal. Jeden človek sa zranil na odletujúcom skle.

Železničná stanica Alexandra Palace sa až do roku 1984 volala Wood Green.

Linky
-----

* na Piccadilly Line sa nachádza medzi stanicami Turnpike Lane a Bounds Green.

Miesta záujmu
-------------

* Wood Green Shopping City
* miestny úrad obvodu Haringey

Galéria
-------

* Nástupište smerom do centra. V tuneli pred stanicou vidieť svetlá, ktoré sa nachádzajú pri obratovej koľaji.Nástupište smerom do centra. V tuneli pred stanicou vidieť svetlá, ktoré sa nachádzajú pri obratovej koľaji.
* Nástupište smerom z centra.Nástupište smerom z centra.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Wood Green (stanica metra)**

Externé odkazy
--------------

* London Transport Museum Photographic Archive
	+ Stanica deň po otvorení v roku 1932
	+ Interiér vestibulu v roku 1934
***Samaritánka*** (kórejsky Samaria, 사마리아) je juhokórejský film natočený v roku 2004 režisérom Kim Ki-dokom. Film bol uvedený do slovenských kín 11. januára 2007.

Obsah
-----

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Čä-jong a Jo-džin sú dve stredoškolské kamarátky zo Soulu, ktoré získavajú peniaze netradičným spôsobom na ich cestu do Európy. Kým z Čä-jong je prostitútka, Jo-džin hľadá zákazníkov, dohaduje medzi nimi schôdzky a stráži pred hotelom.

Jedného dňa, kedy má práve Čä-jong zákazníka, vtrhne do hotelovej izby policajná hliadka. Vystrašená Čä-jong vyskočí z okna hotelovej izby a vážne sa pritom zraní. Následne je prevezená kamarátkou Jo-džin do nemocnice, kde následkom zranení zomiera. Zmätená Jo-džin si pripisuje smrť Čä-jong na seba, lebo nedostatočne strážila pred hotelom. Rozhodne sa ponúkať svoje telo bývalým zákazníkom Čä-jong , ale s prekvapivým zámerom, jeho cieľom je vykúpenie.

Do príbehu vstupuje otec Jo-džin, ktorý je policajtom. Šokovaný skutočnosťou, čo robí jeho dcéra Jo-džin po škole, začne hľadať bývalých klientov. Časom nastáva konfrontácia medzi policajtom a zákazníkmi, následkom čoho je v závere filmu brutálne zabitý jeden z nich.

Vo filme sa objavuje násilie, sex a smrť podporované zvláštnou pochmúrnou náladou, lyrickou hudbou a atmosférou kórejskej jesene v Soule.

Ocenenia
--------

Na rozdiel od väčšiny filmov režiséra Kim Ki-doka, snímka Samaritánka nemala veľký úspech v Kórejskej republike. Film vzbudil ovácie a získal cenu Strieborného leva na Medzinárodnom filmovom festivale v Berlíne.

Externé odkazy
--------------

* *Samaritánka* v Česko-Slovenskej filmovej databáze
* *Samaritánka* v Internet Movie Database (po anglicky)
**Prach** je všeobecné označenie pevných častíc s priemerom menším, ako 500 mikrometrov a vo všeobecnosti aj na označenie dobre rozdelenej hmoty. Prach na Zemi, ktorý sa nachádza v atmosfére, pochádza z rozličných zdrojov. Pod prachom rozumieme aj malé čiastočky pevného materiálu rozptýlené v ovzduší alebo usadené na predmetoch a stenách. Tieto čiastočky vznikajú aj pri ťažbe, vŕtaní, mletí a obrábaní rozličných pevných materiálov. V prachom zamorenom ovzduší sa najdlhšie udržiavajú čiastočky prevažne priemeru do dvoch mikrometrov (0,002 mm). Tieto čiastočky sú z hygienického hľadiska najnebezpečnejšie, lebo prenikajú hlboko do dýchacích ciest a spôsobujú tak vážne ochorenia (azbestóza, silikóza a iné). 

Prach sa nachádza aj vo vesmíre, napríklad v medzihviezdnych mračnách. Prach vytvára aj chvost niektorých komét.

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Prach (častice v atmosfére)**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Prach (častice v atmosfére)**


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portálPortál vedy o Zemi |
Bronzové sochy na námestí v Kunoviciach: súsošie *Povídání* z roku 1996 (inštalované v roku 1997), dĺžka 150-250 cm; socha *Školák* z roku 1993 (inštalované v roku 2004), výška: 160 cm.
**Bořek Zeman** (\* 12. február 1950, Fulnek – † 30. máj 2014, Brno) bol český maliar, sochár, medailér a pedagóg.

Vytváral sochy medaily, reliéfy, venoval sa maľovaniu obrazov, grafike, ilustroval knihy. Vyštudoval gymnázium v Rýmařove, v roku 1971 absolvoval Strednú umeleckopriemyselnú školu v Uherskom Hradišti odbor kamenosochárstvo a roku 1976 dokončil štúdium sochárstva na AVU v Prahe. Prvú samostatnú výstavu usporiadal v roku 1979 v Brne v galérii Josefa Krále. Od roku 1983 pôsobil v Umeleckom štúdiu Praha. Vyučoval kresbu a modelovanie na fakulte multimediálnych štúdií Univerzity Tomáša Baťu v Zlíne.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bořek Zeman**

Externé odkazy
--------------

* Bořek Zeman v databáze Národní knihovny ČR
* Oficiálne stránky Bořka Zemana
* Bořek Zeman na webe talent.cz

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bořek Zeman na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 1516
* ISNI: 0000 0000 5562 0865
* LCCN: n83225298
* NK ČR: jn99240001564
* VIAF: 55535629
* Web umenia: 12114
* WorldCat: lccn-n83225298
**Jozef Kalazanský** (špa. José de Calasanz; \* 11. september 1557 – † 25. august 1648, Rím) bol španielsky rímskokatolícky kňaz, pedagóg a zakladateľ rádu piaristov. Katolíckou cirkvou bol vyhlásený za svätého.

Mladosť
-------

Kalazanský sa narodil v Perlate de la Sal v Španielsku 11. septembra 1557 ako najmladších z ôsmych detí. Mal dve sestry. Jeho rodičia mu dali dobré vzdelanie doma a potom na základnej škole v Perlate. V roku 1569 bol poslaný ná klasickú školu a neskôr na vyššie štúdiá v Estadille. Vo veku 14 rokov zistil, že sa chce stať kňazom. Toto povolanie sa však nestretlo s podporou od jeho rodičov.

Pre svoje vyššie štúdium začal Kalazanský študovať filozofiu a právo na univerzite v Lleide, kde získal titul doktora práv. Po týchto štúdiách začal teologický kurz na univerzite vo Valencii. Keď mu matka a brat zomreli jeho otec chcel, aby sa oženil a pokračoval v rodine. Ale choroba v roku 1582 ho takmer usmrtila a po tom, čo sa jeho otec zmieril s túžbou jeho syna stať sa kňazom, Jozef Kalazanský ozdravel. Po svojom ozdravení bol 17. decembra 1583 vysvätený za kňaza.

Neskoršie pôsobenie
-------------------

Od roku 1592 pôsobil Ríme, kde sa venoval opusteným a chudobným deťom. Rok 1597 priniesol otvorenie prvej verejnej bezplatnej školy v Európe. Neskôr jeho spolupracovníci otvárali podobné školy aj v iných mestách a štátoch. Zo spolupracovníkov Jozefa Kalazanského sa postupne sformoval rád piaristov.

Referencie
----------

1. ↑  Jozef Kalazanský. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 2013. 682 s. ISBN 978-80-970350-1-3. Zväzok 7. (In – Kalg), s. 562.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jozef Kalazanský**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Joseph Calasanz na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 12314029v
* GND: 118713159
* ISNI: 0000 0001 1642 9758
* LCCN: n81078599
* NK ČR: jn20000700833
* ULAN: 500234942
* VIAF: 52484210
* WorldCat: lccn-n81078599
Súradnice: 49°14′54″S 19°42′41″V﻿ / ﻿49,2483°S 19,7114°V﻿ / 49.2483; 19.7114

**Zverovka** (1 000 m n. m.) (poľ. Zwierówka) je poľana patriaca obci Zuberec v Roháčskej doline a významné stredisko turistiky v Západných Tatrách na Slovensku. 

V hornej časti Roháčskej doliny sa nachádza Ťatliakova chata.

Turistika
---------

Je obľúbeným východiskom vysokohorských túr na Osobitú, Brestovú, Baníkov, Ostrý Roháč, Volovec, Plačlivé, Lúčnu, Rákoň, Salatín, Pachoľa a Spálenú. 

Zverovka poskytuje možnosť ubytovania v hoteloch a chatách a zimné stredisko *Zverovka – Spálená* ideálne podmienky pre zimné športy do neskorej jari. Asi 100 metrov severne od Zverovky sa nachádza Pleso pod Zverovkou (983 m n. m.), ktoré miestni nazývajú Maras. Ďalej sa v oblasti rekreačného zariadenia nachádza Pietne miesto obetiam Roháčov a stanica Horskej služby.

V blízkosti hlavnej chaty Zverovka sa začína náučný chodník Zverovka.

Zo Zverovky vedie Roháčskou dolinou červeno značený bezbariérový turistický chodník, vhodný pre ľudí so zníženou mobilitou a imobilných. Má dĺžku 3,1 km, končí pri Ťatliakovej chate a jeho povrch je asfaltový. Vzhľadom na značné prevýšenie sa vozíčkarom odporúča sprievod.

Prístup
-------

* po  značke zo Zuberca
* po ceste zo Zuberca

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑  Bezbariérový chodník v doline

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Zverovka**

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej mape
Obrazový snímač CMOS
**APS** (aktívny pixelový senzor) je obrazový snímač, ktorý je založený na integrácii fotosenzorov a aktívnych zosilňovačov pre každý obrazový bod – pixel. Existuje mnoho typov aktívnych snímačov pixelov vrátane CMOS APS, používaných najčastejšie pre fotoaparáty mobilných telefónov, webové kamery, väčšinu digitálnych kompaktných fotoaparátov približne od roku 2010 a vo väčšine digitálnych zrkadloviek. Tento obrazový snímač sa vyrába CMOS (a je teda známy ako CMOS snímač) alebo NMOS procesom (označený ako Live MOS) a je alternatívou k obrazovým snímačom typu CCD (charge-couple device, nábojovo viazaná súčiastka).

Porovnanie s CCD
----------------

Snímač APS rieši problémy ohľadom rýchlosti a škálovateľnosti pasívnych obrazových snímačov (CCD). Na druhej strane CCD senzory potrebujú na svoju prevádzku menej elektrickej energie a sú tiež menej náročnejšie na výrobu, pretože APS snímač v sebe integruje aj funkcie procesoru a zosilňovača.
  
Z tohto dôvodu sú CMOS APS snímače vhodné pre použitie tam, kde sa vyžaduje integrácia mnohých funkcií tejto mikroelektronickej súčiastky do čo najmenšieho priestoru. Svoje použitie si teda nachádzajú v mobilných telefónoch, optických myšiach, bezpečnostných kamerách, digitálnej rádiografii, vojenskej pozorovacej technike či vedeckých alebo astronomických projektoch.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Active pixel sensor na anglickej Wikipédii.*
**Štátne zásahy do ekonomiky** sú konkrétne úkony v rámci hospodárskej politiky štátu.

Oblasti použitia
----------------

Nedokonalosti trhového mechanizmu si podľa časti ekonómov vyžadujú občasné zásahy štátu. Vláda prispieva k odstraňovaniu príčin zníženej efektívnosti predovšetkým odstraňovaním prekážok konkurencie (antimonopolné opatrenia). Odstraňovanie negatívnych externalít (poplatky za znečisťovanie prostredia, pokuty, limity exhalátov atď). Štát musí reagovať aj na sociálnu nerovnosť. (prerozdeľovanie dôchodkov). 

Inými slovami štátne zásahy do ekonomiky sú nevyhnutné tam, kde pôsobenie trhového mechanizmu je neefektívne, resp. tam, kde trhovým mechanizmus nepôsobí. Jednou z najvýznamnejších oblastí kde nepôsobí trhový mechanizmus je oblasť spoločenskej spotreby. 
Ďalej je to oblasť riešenia sociálnych otázok, investičné náročné akcie, oblasť medzinárodných ekonomických vzťahov, pri odstraňovaní, resp. zmiernení porúch spoločenského reprodukčného procesu, oblasti peňažného obehu a úveru a prostredníctvom rozpočtovej politiky. 

Ak zhrnieme úlohy štátu možno zjednodušene rozdeliť na zákonodarnú úlohu a ekonomickú úlohu – centrálna banka. Poznáme tri funkcie ekonomických úloh štátu:

* alokačná funkcia – antimonopolné funkcie, zákonodarné aktivity. Štát rozdeľuje vzácne zdroje na rôzne alternatívne použitia
* distribučná funkcia – delenie dôchodkov, delenie platov v štátnej správe. Je náplňou sociálnej politiky štátu
* stabilizačná funkcia – je zameraná na zmiernenie cyklických výkyvov ekonomiky

Zásahy v oblasti medzinárodných vzťahov
---------------------------------------

Pokiaľ ide o medzinárodné vzťahy, tieto majú mnohotvárnu podobu, zahrňujú napr. medzinárodné tovarové, kapitálové, migračné vzťahy, vzťah vznikajúce na mikroúrovni aj na makroúrovni v procese rozvoja medzinárodnej deľby práce a špecializácie, medzinárodnú výmenu technik, vedy a technológie, rozličné formy spoločne organizovanej výroby atď. Na pozadí týchto skutočností sa v priestore svetového hospodárstva prehlbuje ekonomická interdependencia t. j. väčšia alebo menšia závislosť medzi jeho jednotlivými časťami, jednotlivým národnými ekonomikami. Ekonomická aktivita v rámci každej krajiny sa prostredníctvom existujúcich ekonomických spojení s vonkajším svetom premieta do postavenia a problémov iných ekonomík, a naopak, samo je ovplyvňovaná tým, čo sa deje za jej hranicami. Medzinárodné ekonomické vzťahy nie sú len produktom trhových síl, ale aj produktom štátnych intervenčných zásahov. Tam kde ani štátne zásahy nepostačujú, kde si samotná povaha problémov vyžaduje koordinovaný prístup a úsilie celého medzinárodného spoločenstva, vstupjú do ovplyvňovania reprodukčného procesu medzinárodné resp. nadnárodné organizácie (špecializované agentúry OSN –Charta OSN). Čoraz väčší význam dnes majú integračné organizácie. K riešenie globálnych problémov ľudstva sa vyvinuli politické nadnárodné organizácie.
**Požiarna charakteristika** (*angl. fire performance*) je podľa medzinárodného terminologického slovníka pre požiarnu bezpečnosť STN EN ISO 13943 reakcia skúšobnej vzorky pri vystavení požiarnej skúške. Tento termín úzko súvisí so skúšaním a hodnotením stavebných výrobkov a prvkov stavieb z hľadiska ich správania sa pri požiari t. j. ich reakcie na oheň a požiarnej odolnosti.
Z hľadiska európskej legislatívy o stavebných výrobkoch je možné anglický termín "fire performance" preložiť aj ako "požiarny parameter".

Súvislosť medzi požiarnymi charakteristikami
--------------------------------------------

V praxi sa často stretávame s nesprávnou intrepretáciou a vzájomným zamieňaním významu pojmov "reakcia na oheň" a "požiarna odolnosť", aj keď medzi nimi existuje určitá súvislosť vo vzťahu k fázam rozvoja požiaru. Reakcia na oheň je dôležitou požiarnou charakteristikou z hľadiska 1. a 2. fázy rozvoja požiaru a požiarna odolnosť je dôležitou požiarnou charakteristikou z hľadiska 3. a 4. fázy rozvoja požiaru. Vzťah oboch uvedených požiarnych chatakteristík ku fázam rozvoja požiaru sa uvádza na obrázku.

Referencie
----------

1. ↑   *Termín a definícia článku 3.137 v STN EN ISO 13943*. .
2. ↑   *Článok 2 odsek 5 Nariadenia EPaREÚ č. 305/2011* [online].. Dostupné online.
3. ↑   *Vzťah reakcie na oheň a požiarnej odolnosti ku fázam požiaru* [online].. Dostupné online.
**Požiadavka na prerušenie** (angl. interrupt request, skrátene *IRQ*) je:

* akt prerušenia signálu linky zbernice, alebo
* vstupná linka prerušenia pre radič prerušení.

Linky prerušení sa často označujú číselným kódom napr. IRQ14.

Počítačový hardvér riadený radičom potrebuje občas prerušiť činnosť iného zariadenia, alebo procesora, aby mohol vykonať činnosť, ktorá neznesie odklad. 

*Jednoduchým príkladom použitia prerušenia (IRQ) v počítači je pohyb kurzora myši (pri čom sa obvykle používa IRQ2). Činnosť počítača sa preruší a kurzor sa presunie o malý diel. Potom je činnosť opäť vrátená pôvodnému procesu, znova sa použije prerušenie, znovu sa posunie kurzor ... toto sa deje veľmi rýchlo, takže sa zdá že práca počítača a pohyb kurzora myši sa dejú súčasne. V skutočnosti je proces o čosi zložitejší, pretože na pohybe kurzoru myši sa podieľa viacero zariadení a radičov (sériový port, grafická karta, pamäť, CPU ... a väčšina týchto zariadení má vlastné IRQ)*

Keď pracujeme s počítačovým hardvérom, inštalujeme, alebo odoberáme komponenty a rozširujúce karty počítača systém im priradí IRQ (ak je to potrebné). Staršie zariadenia - karty umožňovali nastaviť IRQ priamo na zariadení - rozširujúcej karte pomocou prepínačov (DIP switch). Novšie karty s PnP (Plug and Play) technológiou akceptujú IRQ priradené systémom. Údaje o pridelených IRQ sú uložené v BIOSe počítača. Operačný systém počítača prevezme tabuľku IRQ a používa ju pri riadení jednotlivých zariadení počítača.
Keďže prerušení je málo, moderné zariadenia zdieľajú prerušenia medzi sebou.

* IRQ v systémoch s procesorom x86

Tieto prerušenia historicky pochádzajú z prvých počítačov triedy x86, ktorým dnes hovoríme osobné počítače.
Kvôli vzájomnej kompatibilite softvéru a hardvéru sa používajú dodnes.

```
IRQ 0 - Systémový časovač.
IRQ 1 - Klávesnica.
IRQ 2 - Kaskáda pre IRQ 8-15. Zariadenie s prideleným IRQ2 dostane IRQ9
IRQ 3 - COM2 a COM4 sériové porty
IRQ 4 - COM1 a COM3 sériové porty
IRQ 5 - LPT2 paralelný port, alebo zvuková karta
IRQ 6 - radič FDD
IRQ 7 - LPT1 paralelný port, alebo zvuková karta
IRQ 8 - Hodiny reálneho času
IRQ 9 - Voľné
IRQ 10 - Voľné
IRQ 11 - Voľné
IRQ 12 - PS/2 myš. Ak myš nie je, potom voľné.
IRQ 13 - ISA / Matematický koprocesor
IRQ 14 - Primárny IDE
IRQ 15 - Sekundárny IDE
```
**Štátny jazyk** je jazyk používaný vo verejnej správe. Jeho povinnú znalosť občanmi zaručuje štát. Pojem nie je obsahovo zhodný s pojmom úradný jazyk, ale vo väčšine štátov sa úradný jazyk chápe ako identický so štátnym jazykom.

Slovensko
---------

Na Slovensku je podľa Ústavy Slovenskej republiky aj podľa zákona o štátnom jazyku štátnym jazykom slovenský jazyk. Zákon o štátnom jazyku upresňuje, že štátnym jazykom sa tu myslí slovenský jazyk v jeho kodifikovanej podobe (t. j. v podobe, ktorú "na podnet odborných slovakistických výskumných pracovísk a odborníkov v oblasti štátneho jazyka schvaľuje a zverejňuje Ministerstvo kultúry Slovenskej republiky na svojej internetovej stránke" - pozri kodifikačná príručka), a že však "tým sa nevylučuje používanie inojazyčných nových odborných pojmov, termínov alebo pomenovaní nových skutočností, na ktoré sa ešte neustálil a nekodifikoval v štátnom jazyku vhodný rovnocenný výraz, ako aj používanie nespisovných jazykových prostriedkov, ak ide o ich funkčné využitie, najmä v umeleckej tvorbe a v publicistike."

Pozri aj
--------

* úradný jazyk

Zdroje
------

1. ↑  §1, 2 a 11 zákona č. 270/1995 Z. z. o štátnom jazyku Slovenskej republiky

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Dodekafónia** (z gréckeho *dodeka* – *dvanásť* a *fónia* – *znenie*) alebo **dvanásťtónová kompozičná technika** alebo **dvanásťtónová hudba** je kompozičná technika a druh hudby, založenej na rovnoprávnom využití všetkých dvanástich tónov chromatickej stupnice. Vznikla ako dôsledok snahy po organizácii atonality, ktorá sa dostala do štádia, hraničiaceho s anarchiou. Základným princípom dodekafónie je rovnomerné, pravidelné využívanie všetkých tónov chromatickej stupnice. V prísnej dodekafónii sa nesmie žiaden tón zopakovať skôr, kým nezaznie všetkých ostatných 11 tónov.

S dvanásťtónovými témami sa stretávame už v romantických skladbách napr. Lisztovej, *Faustovskej symfónii* – téma Fausta v prvej časti, v Straussovej symfonickej básni, *Tak vravel Zarathursta* atď. Ide však len o dvanásťtónové témy, ktoré sú chromatickým obohatením tonality. S experimentálnymi snahami o vytvorenie dvanásťtónového systému sa stretávame v prvých dvoch desaťročiach 20. storočia u Golyševa, Hauera, ale predovšetkým u rakúskeho skladateľa Arnolda Schönberga, ktorého dodekafonický systém bol najprepracovanejší, takže ho môžeme považovať za „otca dodekafónie".

Základným prvkom dodekafonickej hudby je rad- zoradenie dvanásť tónov na základe určitých pravidiel:

* Žiaden tón sa nesmie zopakovať, kým nezaznie ostatných 11 tónov v horizontálnom alebo vertikálnom smere
* V rade sa striedajú menšie intervaly s väčšími, pričom sa uprednostňujú menšie (sekundy a tercie). Využívajú sa intervaly menšie než septima, nepripúšťajú sa rozšírené intervaly.
* Nesmú po sebe nasledovať viac než dva rovnaké intervaly.
* Je nutné vyhýbať sa postupom, pripomínajúcim tonálno-akordické útvary.
* Používanie posuviek je podstatne ľubovoľné

Rad je prípravným materiálom z ktorého sa vytvára pridaním rytmu, metra, dynamiky a agogiky melodický tvar, celé polyfonicky vedené hlasy aj harmónia. Rad teda nie je totožný s témou.

Každý rad má sedem modifikácií, čiže odvodených radov (módov). Všetky modifikácie základného radu spočívajú v zrkadlovom obraze buď horizontálnom alebo vertikálnom smere.

Referencie
----------

1. ↑  dodekafónia. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 2003. 702 s. ISBN 80-224-0761-5. Zväzok 3. (Č – Eg), s. 452.
2. ↑  MEDŇANSKÝ, Karol. *Druhá viedenská škola a jej vplyv na vývoj slovenskej hudby* [online]. Prešov: Metodicko-pedagogické centrum, 2003, [cit. 2016-05-14]. Dostupné online. ISBN 80-8045-327-6.
Alžbetin most v Komárne, ktorý slúži na spojenie slovenského Komárna s maďarským mestom Komárom
Hraničný kameň
**Štátne hranice Slovenska** sa v minulosti rôzne menili. Až do konca prvej svetovej vojny súčasná južná a východná hranica Slovenska neexistovala vôbec. Až Trianonskou zmluvou zo 4. júna 1920 bol pevne stanovený moderný priebeh takmer celej južnej hranice s Maďarskom. Väčšina hranice s dnešným Českom a Poľskom existovala už v stredoveku, ale v roku 1920 boli vykonané úpravy hranice s Poľskom a roku 1997 bola upravená hranica s Českom. Naopak hranica s Ukrajinou bola definitívne stanovená až po druhej svetovej vojne. V súvislosti s touto vojnou došlo v roku 1938 k rozsiahlym zmenám v dôsledku prvej viedenskej arbitráže, ktorá prisúdila rozsiahle územia južného a východného Slovenska Maďarsku. Roku 1947 potom došlo k malej úprave hranice s Maďarskom.

Slovensko hraničí s:

* Rakúsko  Rakúskom (106,7 km)
* Česko  Českom (251,763 km)
* Poľsko  Poľskom (541,06 km)
* Ukrajina  Ukrajinou (97,852 km)
* Maďarsko  Maďarskom (654,766 km)

Celková dĺžka hranice je 1 652,141 km.

Časť južnej hranice s Maďarskom tvorí Dunaj, ktorý sa ale neskôr stáča k juhu. Hranica sa tiahne po pevnine až k Ukrajine. Na západe tvorí hranicu štít Bielych Karpát pri Česku a na severe štít Vysokých Tatier pri Poľsku. Práve hranica s Poľskom bola v roku 2008 pri povodniach posunutá o niekoľko desiatok metrov kvôli povodniam. Rieka Biela voda, ktorou prechádza hranica, sa rozliala a neskôr zmenila koryto rieky. Strhla so sebou aj hraničné kamene.

Referencie
----------

1. 1 2   *Štatistické údaje o štátnych hraniciach* [online]. Bratislava: Ministerstvo vnútra SR, [cit. 2017-09-08]. Dostupné online.
2. ↑  JANKŮ, Tereza; ČTK. Povodeň v Tatrách posunula hranici mezi Slovenskem a Polskem. *iDNES.cz* (Praha: MAFRA), 2008-08-06. Dostupné online [cit. 2017-09-08].

Pozri aj
--------

* Štátna hranica
* Zoznam hraničných priechodov na Slovensku

Externé odkazy
--------------

* Správa štátnych hraníc – Ministerstvo vnútra SR

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Státní hranice Slovenska na českej Wikipédii.*
Kostol sv. Michala v Jichářích
Logo ECAV v ČR
**Evanjelická cirkev augsburského vyznania v Českej republike** (ECAV v ČR) (po česky: *Evangelická církev augsburského vyznání v České republice*) je luteránska cirkev pôsobiaca na území Česka. Vznikla v roku 1993 transformáciou Slovenského evanjelického zboru augsburského vyznania v Prahe. Je členom Ekumenickej rady církví v Českej republike a spolupracuje so sesterskými luteránskymi cirkvami v Európe a v zámorí.

Organizácia
-----------

Základnou jednotkou ECAV v ČR je zbor na čele s predsedníctvom. Najvyšším orgánom cirkvi je potom synoda, ktorú tvorí biskup, kurátor, členovia predsedníctva jednotlivých zborov a zvolení delegáti zborov - synodáli. Predsedníctvo cirkvi tvoria biskup (od apríla 2012 Marián Čop) a kurátor (od novembra 2018 Lenka Hudobová).

V roku 2018 vyšiel pod názvom *Hrad přepevný,* kancionál ECAV v ČR.

ECAV v súčasnosti tvorí päť zborov:

* slovenský zbor v Prahe,
* český zbor v Prahe,
* anglický zbor v Prahe; pražské zbory používajú kostol svätého Michala v Jirchářích,
* zbor v Brne, ktorý vykonáva bohoslužby v Husovom zbore v Královém Poli,
* zbor v Plzni, ktorý používa kostol U Ježíška.

Pre informovanie svojich členov a priaznivcov vydáva časopis *Evangelicus*.

Členovia
--------

Pri sčítaní ľudu v roku 2011 sa k ECAV prihlásilo celkom 6 632 osôb.

Referencie
----------

1. ↑  Internetové stránky ECAV v ČR. Dostupné on-line. [cit. k 9. 1. 2019].
2. ↑  Anotace knihy na internetových stránkách nakladatelství Togga. [cit. 22. 5. 2020]
3. ↑   *Obyvatelstvo podle věku, náboženské víry a pohlaví* [online]. Český statistický úřad, [cit. 2014-01-31]. Dostupné online. (po česky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Evangelická církev augsburského vyznání v České republice na českej Wikipédii.*
**Doc Savage** je literárny hrdina, ktorého v roku 1933 vytvoril Lester Dent. Jeho príbehy vychádzali v rokoch 1933 - 1949 v pulpových časopisoch a neskôr boli spracované ako komiksy, rozhlasové seriály a film.

Osobná charakteristika
----------------------

Doc Savage sa vlastným menom volá Clark Savage a bol od mladosti vychovaný k tomu, aby bojoval proti zlu. Jeho otec sústredil tím odborníkov, s ktorých pomocou bojuje proti zločincom. Jeho okolie ho prezýva „Muž z bronzu" pre jeho takmer nadľudskú silu a výdrž. Ovláda niekoľko druhov bojových umení a je neprekonateľný v zaobchádzaní so zbraňami. Okrem fyzických daností je výnimočne inteligentný, má fotografickú pamäť a formálne vzdelanie v medicíne, pričom sa neformálne venuje fyzike, matematike, lingvistike, geológii, archeológii a umení. Je finančne zabezpečený a vlastní obrovský technologický potenciál. Prostriedky pre svoje dobrodružstvá čerpá zo zlatých baní v strednej Amerike, ktoré objavil pri jednom zo svojich dobrodružstiev. 
Pracuje v New Yorku, ale pohybuje sa tu obvykle iba v úvode svojich dobrodružstiev. Jeho rezidencia je priamo spojená s tajným úkrytom v dokoch v ktorých sa ukrývajú dopravné prostriedky, ktoré používa pri svojej činnosti.

Súvisiace postavy
-----------------

Napriek vzdelaniu ho podporuje vedecký tím, ktorého členovia sú:

* Andrew Blodgett - chemik
* Theodore Marley - právnik
* John Renwick - architekt a inžinier
* Thomas J. Roberts - inžinier elektrotechniky
* William Harper Littlejohn - archeológ a geológ.

K neskorším postavám patrí aj neter Patricia Savage, ktorá sa napriek zákazom svojho strýka zúčastňuje jeho dobrodružstiev.

Témy príbehov
-------------

V úvodných príbehoch bojuje Doc s zločincami, ktorí sa pokúšajú o svetovládu. Neskôr sa sústreďuje na zločincov a zločinecké syndikáty, prípadne špionážnu činnosť.

Film
----

Film Doc Savage bol natočený v roku 1975, ale mal malý komerčný úspech.

Externé odkazy
--------------

* Stránka venovaná pulpovým časopisom Doc Savage
* Informácie o Doc Savage spolu so zoznamom všetkých príbehov
* Film Doc Savage na IMDB
**Larramie Cortez "Doc" Shaw** (\* 24. apríl 1992 Atlanta, Georgia, USA) je americký herec, spevák a raper, známy z hrania postáv ako Malik Payne v *Tyler Perry's House of Payne* za ktorú získal cenu "Young Artist Award" v roku 2009 v kategórii najlepšia vedľajšia postava v seriáli. Shaw si taktiež zahral v pôvodných Disney Channel seriáloch ako sú *The Suite Life on Deck* a *Kráľovské dvojčatá*.

Kariéra
-------

V druhej sérii sitkomu *The Suite Life on Deck* si zahral postavu Marcusa Littleho, mladého laureáta Grammy, ktorého kariéra sa skončila keď sa jeho pesnička predávala pod cenu. 20. augusta 2010 sa Shaw v tomto sitkome zjavil naposledy.

Shaw neskôr začal pripravovať *Pair of Kings* s Mitchelom Mussom. Shaw so svojim spievaním a rapovaním debutoval na úvodnej piesni seriálu *Pair of Kings*, "Top of the World", ktorú naspieval spoločne s Mussom. Pieseň bola predstavená na Rádiu Disney v septembri 2010.

Filmografia
-----------

**Seriály**

| Rok | Seriál | Postava |
| --- | --- | --- |
| 2007 – doteraz | Tyler Perry's House of Payne | Malik Payne |
| 2009 – 2010 | The Suite Life on Deck | Marcus Little |
| 2010 – 2013 | Pair of Kings | Kráľ Boomer |

**Film**

| Rok | Film | Postava |
| --- | --- | --- |
| 2010 | Nobody Loves Me | Big D |

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Doc Shaw na anglickej Wikipédii.*
Štátny znak Bulharska
**Štátny znak Bulharskej republiky** bol schválený Národnou radou Bulharskej republiky v roku 1997. Je to prvý štátny znak republiky po páde komunistického režimu v krajine začiatkom 90. rokov 20. storočia. Detaily štátneho znaku boli pôvodom mnohých ostrých sporov politických strán.

Symbolika štátneho znaku
------------------------

Štátny znak Bulharskej republiky je určený zákonom, podľa ktorého je to štátny symbol vyjadrujúci nezávislosť a suverenitu bulharského národa a štátu.

Štátny znak Bulharskej republiky tvorí vztýčený zlatý korunovaný lev na tmavočervenom poli vo forme štítu. Nad štítom sa nachádza veľká koruna s piatimi krížmi a samotným krížom nad korunou, ktorej prvotným obrazom sa stali koruny bulharských vládcov z druhého bulharského kniežatstva. Štít podopierajú dva zlaté levy, obrátení smerom k štítu z ľavej a pravej heraldickej strany. Stoja na dvoch prekrížených dubových vetvách s plodmi. Pod štítom sa nad prehodenou bielou stuhou cez kraje dubových vetiev, ohraničenou trikolórou farieb bulharskej zástavy zospodu a z vrchu, nachádza zlatý nápis V jednote je sila, ktorý je zároveň mottom Bulharskej republiky.

Tri levy predstavujú tri historické oblasti, ktoré patrili Bulharsku – Mýziu, Trácko a Macedónsko. Koruna nad štítom a lev na ňom pochádza z druhého bulharského kniežatstva (1185 – 1396). Táto koruna existovala už predtým, ako si Bulharsko podmanila Osmanská ríša.

Symbolika štátneho znaku v rokoch 1947 – 1990
---------------------------------------------

Štátny znak Bulharskej republiky sa od dnešnej podoby líšil iba tým, korunu nad štítom nahradila červená päťramenná hviezda, symbolizujúca komunizmus a neskôr pribudlo aj ozubené koleso, ktoré reprezentovalo industrializáciu krajiny. Tento štátny znak bol súčasťou bulharskej vlajky, ktorý však odtiaľ v roku 1990 kvôli komunistickým symbolom odstránili.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Štátny znak Bulharska**

Zdroj
-----

* Z anglického originálu *Ultimate Pocket Flags of the World*, *Dorling Kindersley Limited* *Londýn*, *1997* preložil *Martin Albrecht*, *2000*, *Ikar*, *Bratislava*, *ISBN 80-7118-767-4*
Povodie rieky
**Douro** (port. Rio Douro, špa. Duero) je rieka v Španielsku (Kastília-León) a v Portugalsku (Norte) na Pyrenejskom polostrove. Čiastočne tvorí hranicu medzi obomi krajinami. Je 925 km dlhá (podľa niektorých prameňov až 938 km). Povodie má rozlohu približne 95 000 km².

Priebeh toku
------------

El Duero v Zamore
Pramení v Iberskom pohorí v Španielsku. Na hornom a strednom toku v hlbokej doline pretína Starokastílsku vysočinu. Potom opúšťa vysočinu a v dĺžke 110 km preteká jedným z najkrajších európskych kaňonov, ktorý je 200 až 500 m hlboký a šírka koryta je 30 až 40 m. Na dolnom toku, už v Portugalsku, tečie rieka v širokej doline medzi horami a končí v prímorskej nížine. Ústi do Atlantického oceánu pričom vytvára estuár, ktorý je od otvoreného mora oddelený piesočným prahom.

### Prítoky

Najväčšie prítoky sú Pisuerga, Adacha, Esla, Tormes, Tamiga.

Vodný stav
----------

V zime a na jar dochádza k prudkým záplavám, pri ktorých stúpne hladina v roklinách o 15 až 20 m a v rovinách môžu byť zatopené priľahlé oblasti. Priemerný prietok vody v ústi činí 700 m³/s) a maximálne 15 000 m³/s.

Využitie
--------

Most Maria Pia ponad rieku Douro v Porte
Lodná doprava je možná do vzdialenosti 200 km od ústia. Na rieke boli vybudované priehrady a vodné elektrárne. Údolie rieky a jej prítoku Pisuergy je hlavnou obilnicou Španielska. V údoliach, ktorými rieka preteká, bolo vybudované veľké množstvo viníc, ktoré produkujú najznámejšie vína na svete. Vinohradnícka oblasť produkujúca portské víno bola v roku 2001 zapísaná na zoznam svetového dedičstva UNESCO.

Na rieke ležia mestá Soria, Aranda de Duero, Zamora (Španielsko), Peso da Régua, Porto (Portugalsko).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Douro (rieka)**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Douro na českej Wikipédii.*

Súradnice: 41°04′40″S 8°30′52″Z﻿ / ﻿41,077912°S 8,514404°Z﻿ / 41.077912; -8.514404
Hačikó
**Hačikó** (jap. ハチ公; \* 10. november 1923 – † 8. marec 1935), známy v Japonsku ako *čúken Hačikó* (jap. 忠犬ハチ公 – verný pes Hačikó) bol pes rasy akita inu. Narodil sa na farme neďaleko mesta Ódate, v prefektúre Akita. Na Hačika sa spomína vďaka jeho oddanosti k majiteľovi aj mnoho rokov po jeho smrti.

Život
-----

V roku 1924 sa majiteľom Hačika stal Hidesaburó Ueno (jap. 上野英三郎), profesor na Fakulte poľnohospodárstva Tokijskej Univerzity. Hačikó denne sprevádzal svojho pána, keď išiel do práce a čakal na neho večer na vlakovej stanici Šibuja. V máji 1925 Ueno náhle zomrel na pracovisku. Hačika si vzali do opatery profesorovi príbuzní, neustále však utekal a vracal sa do profesorovho domu. Starostlivosť o psa prevzal profesorov záhradník, ktorý poznal Hačika už ako šteňa. Hačikó každý večer odchádzal na stanicu, dúfajúc že sa profesor konečne vráti z práce domov. Hačikó čakal na svojho pána celkovo po dobu 11 rokov.

Bývalý študent profesora Uena uverejnil niekoľko článkov o Hačikovej pozoruhodnej lojalite. V roku 1932 jeden z týchto článkov publikovaný v novinách Asahi Šinbun spôsobil celonárodný záujem o tohto psa. Jeho vernosť pamiatke pána dojímal obyvateľov Japonska ako exemplárny príklad oddanosti. Bronzová socha zobrazujúca Hačika stojí dodnes na vlakovej stanici Šibuja v Tokiu, kde Hačikó verne čakal na svojho pána. Hačikov príbeh spôsobil po celej krajine záujem o plemeno Akita Inu. 

Hačikó zomrel 8. marca 1935. Jeho pozostatky sú uložené v Národnom vedeckom múzeu v Tokiu.

Poznámky
--------

1. ↑  *Hači* znamená *osem*/*ôsmy*, čo je číslo odkazujúce na poradie narodenia vo vrhu; *kó* znamená *princ*, *vojvoda*

Referencie
----------

1. ↑   *Hollywood the latest to fall for tale of Hachiko* [online].. Dostupné online.
2. ↑   *Dog faithfully awaits return of his master for past 11 years* [online].. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hačikó**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hachikō na anglickej Wikipédii.*
Minca Hormizda I.
**Hormizd I.** (po stredoperzsky *Óhrmazd*) bol tretí perzský veľkokráľ z rodu Sásánovcov, vládnuci v rokoch 271/272 – 273. Hormizdovým otcom bol kráľ Šápúr I. matkou podľa neskorej tradície dcéra lokálneho kráľa Mihraka v Perside, zabitého Ardašírom I. otcom Šápúra I. a dedom Hormizda I.

Z obdobia Hormizdovej vlády sa síce dochovalo pomerne dosť literárnych svedectiev (po stredoperzsky písaná *Kniha činov Ardašíra, syna Pápakovho*, historky v Tabarího *Dejinách Peržanov a Arabov*), ale konkrétne je o tomto vládcovi známe iba veľmi málo. Vie sa, že bol od roku 252 kráľom v Arménsku, odkiaľ sásánovské vojská vyhnali príslušníkov tamojšej línie Arsakovcov, a že v tom čase používal mená Hormizd Ardašír (na nápise Šápúra I. na Ka‘ba-je Zardošt v Nakš-i Rustame). Po otcovej smrti potom panoval ako kráľ zhruba rok v perzskej ríši, príliš krátko na to, aby po sebe zanechal nejakú významnejšiu stopu. Hormizdovým nástupcom na perzskom tróne sa stal jeho starší brat Báhrám I. (273 – 276), v Arménsku ho pravdepodobne už skôr vystriedal mladší brat Narsé.

Z numizmatického hľadiska sú zaujímavé Hormizdove mince, ktoré vôbec prvýkrát obsahujú titul *kráľ kráľov Iránu a Neiránu*, dovtedy doložené iba na nápisoch.

Bibliografia
------------

* Klíma, O.: *Sláva a pád starého Íránu*, Praha 1977.
* Winter, E. Dignas, B.: *Rom und das Perserreich. Zwei Weltmächte zwischen Konfrontation und Koexistenz*, Berlin 2001.

  


|  |
| --- |
| Hormizd I.**Sásánovci** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Šápúr I.** | **kráľ**271/272 – 273 | Nástupca**Báhrám I.** |
Folio 69V: Miniatúra Zvestovania
**Liber viaticus** je breviár zhotovený niekedy v 50. rokoch 14. storočia, najneskôr roku 1364 pre biskupa Johannesa Noviforensisa. Ide o pergamenový kódex o 319 listoch v pomerne dobrom stave dodnes dochovaný (väzba nie je pôvodná a začiatok je vytrhnutý) a uložený v Knižnici Národného múzea (sign. XIII A 12).

Označenie Libier viaticus pochádza priamo z knihy samej, kde sa ako akési exlibris nachádza text „*Liber viaticus domini Johannis, Luthomislensis episcopi, imperialis cancellarii*". Možno preložiť ako „*Cestovná kniha pána Jána, biskupa litomyšlského, predstaveného kancelárie*", kódex teda mohol slúžiť Jánovi ako cestovný breviár, hoci nákladné zhotovenie skôr vzbudzuje prinajmenšom pochybnosti, že s knihou bežne cestoval.

Kniha je najmä známa svojou bohatou ilumináciou. Tú vykonal jediný maliar (anonymný, v literatúre známy ako *Majster Libier viaticus*), ktorý bol zrejme dobre vzdelaný, bol oboznámený ako s talianskou tak francúzskou maliarskou tradíciou. Maľba sa týkala ako niekoľkých veľkých figurálnych výjavov v iniciálách, drobnejších iniciál abstraktných a tiež drolerií.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Liber viaticus**

Literatúra
----------

* Jiří Fajt. Mistr Liber viaticus, Liber viaticus Jana ze Středy (č. kat. 14), in: FAJT, Jiří, ed. Karel IV. císař z Boží milosti: kultura a umění za vlády Lucemburků 1310-1437. Vyd. 1. Praha: Academia, 2006. ISBN 80-200-1399-7, s. 96–98.

Externé odkazy
--------------

* manuscriptorium.com

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Liber viaticus Jana ze Středy na českej Wikipédii.*
**Hormonálna liečba v onkológii** je druh liečby rakoviny.

Nádory, ktoré vychádzajú z orgánov závislých od hormonálnych podnetov (mliečna žľaza, prostata, sliznica maternice) si túto závislosť môžu zachovať, potom je pri nich možná hormonálna liečba. Závislosť na hormónoch je daná prítomnosťou hormonálnych receptorov vnútri nádorovej bunky. Ak hormón prenikne do bunky, spojí sa s receptorom a tento komplex potom môže naštartovať zmeny vedúce k rastu a deleniu nádorových buniek. Hormonálnu liečbu by bolo možné v princípe označiť aj za biologickú cielenú liečbu. Hormonálna liečba má menej nežiaducich účinkov než chemoterapia a je preto lepšie znášaná. Hormonálna liečba sa podáva dlhodobo, v adjuvantnej liečbe niekoľko rokov, pri liečbe pokročilého/ metastatického ochorenia počas celej doby účinnosti. Užíva sa spravidla samostatne alebo v sekvencii po chemoterapii. Pri hormonálnej liečbe bránime tvorbe hormónov, ktoré podporujú rast nádoru alebo bránime účinkom existujúcich hormónov na nádorovú bunku. Používajú sa takisto lieky s iným, spravidla neznámym mechanizmom účinku.
Súradnice: 15°36′0″J 175°38′0″Z﻿ / ﻿15,60000°J 175,63333°Z﻿ / -15.60000; -175.63333

**Niuafo'ou** je najsevernejšie položený ostrov Tonžského kráľovstva. Nachádza sa v južnom Pacifiku medzi Fidži a Samoou, asi 570 km severne od hlavného ostrova Tongatapu. Ostrov má priemer približne 8 km. Na ostrove trvalo žije 560 obyvateľov (údaj z roku 2006).

Niuafo'ou je vulkanický ostrov, predstavuje vynorený vrchol masívneho bazaltového štítového vulkánu, ktorý je ukončený kalderou. Vulkán je stále aktívny, posledná erupcia sa odohrala v roku 1985. Kaldera je čiastočne zaliata vodou, čím vytvára dve jazerá. Väčšie jazero Vai Lahi má priemer 4 km a najväčšiu hĺbku 83 m. Nachádzajú sa v ňom aj tri menšie ostrovčeky. Brehy jazera, ako aj východná a západná časť ostrova sú husto zalesnené.

Ostrov leží bokom od hlavnej vulkanickej reťaze Tongy, no napriek tomu je pomerne aktívny, len za posledných 200 rokov bolo zaznamenaných 10 erupcií. Niektoré z nich si vyžiadali aj obete na životoch a počas výbuchu v roku 1946 bolo obyvateľstvo podľa nariadenia vlády kompletne evakuované. Obyvatelia (aj keď nie všetci) sa na ostrov vrátili až v roku 1958.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Niuafo’ou**

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu – ostrov Niuafo'ou na Global Volcanism Program (po anglicky)
**Boško Balaban** (\* 15. október 1978, Rijeka, Chorvátsko) je bývalý chorvátsky futbalista a reprezentant.

Životopis
---------

Narodil sa v Rijeke, kde začal hrať futbal v tamojšom klube NK Rijeka a nastúpil v 97-ich zápasoch medzi 1995-2000, strelil celkovo 21 gólov. Počas sezóny 1999-2000 bol najlepší strelec Chorvátskej prvej ligy s 15 gólmi a zaujal pozornosť popredného chorvátskeho klubu Dinamo Zagreb. V Diname obdržal zase korunu kráľa strelcov, keď sa mu podarilo v 25 zápasoch streliť 14 gólov. Dva zápasy pred ďalšou sezónou prestúpil do Aston Villy za 5,8 mil. libier, so zárobkom 20 000 libier týždenne. 

Balaban sa v Anglicku nepresadil, tak ho poslali na hosťovanie v sezóne 2002-2003 do Dinama Zagreb, kde strelil 15 gólov v 24 zápasoch. V decembri roku 2003 Aston Villa dala Balabana do FC Bruggy zadarmo. v sezóne 2004-2005 strelil 11 gólov v 24 zápasoch, v sezóne 2005-2006 strelil 13 gólov v 30 zápasoch.

Balaban je platným členom Chorvátskeho národného tímu od roku 2000, ale v posledných rokoch málokedy nastupuje v základnej zostave obyčajne ako striedajúci hráč v druhom polčase. V najlepších časoch vyhral 27 medzištátnych zápasov a strelil 9 gólov. Balaban zažil debut v Chorvátskom priateľskom medzištátnom zápase proti Slovensku 16. augusta 2000, potom sa stal členom Chorvátskeho národného tímu do 21 rokov na jeden rok. Jeho debut v Chorvátskom A-tíme bol veľmi vydarený, lebo strelil svoj prvý gól, zápas skončil 1-1. Exceloval v kvalifikácii na Majstrovstvá sveta 2002 v Japonsku a Južnej Kórei, kde zaznamenal v 8-ich zápasoch 5 gólov, aj s hetrikom do siete Litvy pri víťazstve 4-1 24.Marca 2001. Bol aj na Šampionáte v 2002 ale všetky 3 zápasy v skupine presedel na lavičke. Potom nenastúpil v žiadnom zápase Chorvátska medzi februárom 2003 a augustom 2004 a zmeškal aj Euro 2004. Do tímu sa vrátil 9. októbra 2004 v zápase proti Bulharsku a zúčastnil sa aj kvalifikácie na Majstrovstvá sveta 2006 v Nemecku. Na majstrovstvách zase presedel všetky 3 skupinové zápasy na lavičke náhradníkov. 

V septembri 2006, tréner národného tímu Slaven Bilić nepovolal Balabana do tímu.

V auguste 2007 išiel naspäť do Dinama, potom čo Bruggy kúpili druhého útočníka Francois Sterchele a Balaban už nebol jednotkou v útoku. Balaban prežil úžasné časy v Brugách. Získal prezývku Super Boško potom, čo strelil v jednom zápase 4 góly.
**Nitroglycerín** alebo **1,2,3-tris-nitroxy-propán** alebo **glyceroltrinitrát** je chemická zlúčenina. Používa sa v priemysle ako výbušnina, ale aj v medicíne ako liek.

Vlastnosti
----------

Nitroglycerín je číra a bezfarebná olejovitá kvapalina. Má sladkastý pach a chuť. Technický produkt je svetložlto až bronzovo zafarbený. Nitroglycerín má dve formy, stabilnú a labilnú, ktoré sa líšia teplotou tuhnutia.
Rozpustnosť vo vode je 1,8 g/l pri 20 °C, dobre sa rozpúšta vo väčšine organických rozpúšťadiel. Nitroglycerín je rozpúšťadlom pre mnoho aromatických nitrolátok.

Výroba
------

Pripravuje sa nitráciou glycerolu kyselinou dusičnou alebo zmesou kyseliny dusičnej a kyseliny sírovej.

Použitie
--------

V minulosti sa používal na výrobu dynamitu, prvej prakticky použiteľnej priemyslovej trhaviny. V súčasnosti sa používa na výrobu nitroglycerínových strelných prachov, tzv. balistitov, na výrobu ostatných druhov strelných prachov a na výrobu priemyslových trhavín na báze trhacej želatíny a na báze dusičnanu amónneho. 

Významné, hoci množstvami malé, je uplatnenie nitroglycerínu v lekárskej praxi, kde slúži ako liečivo na znižovanie krvného tlaku a liečbu srdcových arytmií.
Mgr. **Robert Novotný**, Ph.D. (\* 8. august 1974, Praha) je český historik.

Na Pedagogickej fakulte Karlovej Univerzity v Prahe vyštudoval najprv magisterský odbor Dejepis – Základy spoločenských vied (1994 – 2000) s diplomovou prácou *Rožmberská klientela v 15. storočí* a v rokoch 2000 – 2008 tiež doktorské štúdium, ktoré ukončil obhajobou dizertačnej práce *Sociální, institucionální a konfesionální aspekty vývoje české šlechty v pozdním středověku*.

Pôsobí v Centre medievistických štúdií Filosofického ústavu Akadémie vied ČR, kde je zároveň zástupcom riaditeľa a šéfredaktorom časopisu Studia Mediaevalia Bohemica.

Odborne sa zameriava na sociálne dejiny neskorého stredoveku, šľachtu, husitstvo a na historickú sémantiku.

Referencie
----------

1. ↑  Robert Novotný v Lexikonu historiků a historiček 2022. [cit. 5. 6. 2023]
2. ↑  Životopis na internetových stránkách Centra medievistických studií FLÚ AV ČR. [cit. 7. 5. 2021]
3. ↑  Medailon na internetových stránkách Deníku N. [cit. 7. 5. 2021]

Externé odkazy
--------------

* Zoznam prác v *Bibliografii dějin českých zemí* (Historický ústav AV ČR)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Robert Novotný (historik) na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 144245
* GND: 131904558
* ISNI: 0000 0001 1029 0329
* LCCN: nr2005005256
* NK ČR: xx0015396
* VIAF: 70075809
* WorldCat: lccn-nr2005005256