recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jane Russellová**, rodným menom **Ernestine Jane Geraldine Russell** (\* 21. jún 1921, Bemidji, Minnesota, USA – † 28. február 2011, Santa Maria, Kalifornia, USA) bola americká filmová herečka a sex symbol 40. a 50. rokov 20. storočia.

Mladosť a začiatok kariéry
--------------------------

Bola jedinou dcérou Roya Williama Russella a Geraldine Jacobiovej, mala štyroch mladších bratov.

Rodičia pochádzali zo Severnej Dakoty. Traja z jej prarodičov sa narodili v Kanade, babička z otcovej strany pochádzala z Nemecka. Rodičia sa vzali v roku 1917. Otec bol bývalý nadporučík americkej armády poverený velením, matka bola bývalá kočovná herečka. V prvých rokoch manželstva žili rodičia v Edmontone v provincii Alberta v Kanade. Pred narodením dcéry sa matka dočasne presťahovala do Spojených štátov, aby jej zabezpečila americké občianstvo. Neskôr sa rodina presťahovala do San Fernando Valley v južnej Kalifornii. V roku 1930 žili v Burbanku, otec pracoval ako vedúci kancelárie v pobočke továrne na mydlá. 

Matka jej zabezpečila lekcie na hry klavír. Jane sa navyše okrem hudby zaujímala o ochotnícke divadlo a účinkovala v predstaveniach Van Nuysovej strednej školy. Najskôr chcela byť dizajnérkou, po otcovej smrti sa rozhodla pracovať ako recepčná. Pôsobila tiež ako fotomodelka a na matkino želanie študovala dramatické herectvo. Hrala s divadlom Maxa Reinhardta a so slávnou ruskou herečkou Mariou Ouspenskou. 

V roku 1940 podpísala sedemročnú zmluvu s filmovým magnátom Howardom Hughesom a debutovala vo filme *Zločinec* (1943), príbehu o Billy Kidovi, ktorý ukazoval jej zmyselnú postavu. Hoci bol film dokončený v roku 1941, na plátnach sa v obmedzenej miere objavil až o dva roky neskôr. Potom nastali problémy s cenzúrou pre spôsob, akým vo filme ukazovala svoj bohatý výstrih. V roku 1946 film konečne prešiel cenzúrou a bol uvedený do kín. Počas tohto obdobia sa stala slávnou osobou.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jane Russellová**

Externé odkazy
--------------

* Jane Russell v Internet Movie Database (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jane Russell na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 139489053
* GND: 122129423
* ISNI: 0000 0001 1780 4222
* LCCN: n85026279
* NK ČR: xx0268403
* VIAF: 116342697
* WorldCat: lccn-n85026279
**Riasavce** (*Strepsiptera*) je rad holometabolného hmyzu.

Opis
----

Riasavce sú extrémne špecializovaná skupina hmyzu, silne pozmenená spôsobom života. 

Samce sú pohyblivé, s unikátnou stavbou krídel - predné krídla sú premenené na krovkovité rudimenty (v starších systémoch môžu byť riasavce zaraďované k chrobákom, v extrémnych prípadoch iba ako čeľaď), kým zadné krídla sú široké, blanité, so zanikajúcou žilnatinou. 

Samice sú neotenické a môžu byť dvojakého typu - u primitívneho podradu *Mengenillidia* sú larvovité, s ešte funkčnými nôžkami, kým u vyšších riasavcov (podrad *Stylopidia*) sú apódne, červovité, a nikdy neopúšťajú hostiteľa, z ktorého pomedzi bruškové sklerity vyčnieva len predná časť tela.

Rozmnožovanie
-------------

Samec má zakrpatené ústne orgány, vôbec neprijíma potravu a po kopulácii hynie. Kopulácia je tiež unikátna, pretože samica nemá pošvu: samec preráža chitinizovaným penisom stenu jej tela na ľubovoľnom mieste (tzv. „traumatická inseminácia"). Z vajíčok sa liahnu invázne larvičky - triungulinoidy, ktoré vyhľadávajú hostiteľa.

Potrava
-------

Riasavce parazitujú u mnohých skupín hmyzu, často z kohorty *Polyneoptera*, ale i u blanokrídlovcov. I keď sú zväčša považované za rarity, v skutočnosti sú skôr ťažko zistiteľné. V strednej Európe prichádza do úvahy asi 25 druhov, napr. *Xenos vesparum*, parazit ôs z rodu *Polistes*.

Referencie
----------

* PaedDr. Valerián Franc CSc.: Systém a fylogenéza živočíchov – bezchordáty – zdroj, z ktorého (pôvodne) úplne alebo čiastočne čerpal tento článok.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Riasavce**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Riasavce**
**Brasil Open 2003** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 8. do 15. septembra 2003 na otvorených antukových dvorcoch v brazílskom meste Costa do Sauípe. Titul v dvojhre získal Holanďan Sjeng Schalken, ktorý vo finále porazil Nemca Schüttlera. Bol to jeho posledný deviaty titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Austrálčan Todd Perry a Japonec Thomas Šimada, ktorí vo finále porazili americko-bahamský pár Scott Humphries, Mark Merklein. Pre Perryho to bol prvý a pre Šimadu posledný tretí titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Brasil Open 2003*
**Holandsko Sjeng Schalken** vs. Nemecko Rainer Schüttler 6-2 6-4

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Brasil Open 2003*
**Austrália Todd Perry / Japonsko Thomas Šimada** vs. USA Scott Humphries / Bahamy Mark Merklein 6-2 6-4

Externé odkazy
--------------

| * z
* d
* u
Turnaje Brasil Open |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

 |
**Gold Flake Open 2000** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 3. do 10. januára 2000 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v meste Chennai. Titul v dvojhre získal Jérôme Golmard, ktorý vo finále porazil Markusa Hantschka. Bol to jeho druhý a posledný titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Julien Boutter, Christophe Rochus, ktorí vo finále porazili pár Saurav Panja, Srinath Prahlad. Pre oboch to bol prvý titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Gold Flake Open 2000*
**Francúzsko Jérôme Golmard** vs. Nemecko Markus Hantschk 6-3 6-7(6) 6-3

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Gold Flake Open 2000*
**Francúzsko Julien Boutter / Belgicko Christophe Rochus** vs. India Saurav Panja / India Srinath Prahlad 7-5 6-1

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky turnaja

| * z
* d
* u
Turnaje v Chennai |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |  |  | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |  |  |  |  |  |  |

 |
**Brasil Open 2002** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 9. do 16. septembra 2002 na otvorených antukových dvorcoch v brazílskom meste Costa do Sauípe. Titul v dvojhre získal Brazílčan Gustavo Kuerten, ktorý vo finále porazil Argentínčana Coriu. Bol to jeho 17. titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Američan Scott Humphries a Bahamčan Mark Merklein, ktorí vo finále porazili brazílsky pár Gustavo Kuerten, André Sá. Pre Humphriesa to bol posledný tretí a pre Merkleina druhý titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Brasil Open 2002*
**Brazília Gustavo Kuerten** vs. Argentína Guillermo Coria 6-7(4) 7-5 7-6(2)

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Brasil Open 2002*
**USA Scott Humphries / Bahamy Mark Merklein** vs. Brazília Gustavo Kuerten / Brazília André Sá 6-3 7-6(1)

Externé odkazy
--------------

| * z
* d
* u
Turnaje Brasil Open |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

 |
**Gold Flake Open 2001** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 1. do 8. januára 2001 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v meste Chennai. Titul v dvojhre získal Čech Michal Tabara, ktorý vo finále porazil Rusa Stoľarova. Bol to jeho jediný titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali bratia Byron Black, Wayne Black zo Zimbabwe, ktorí vo finále porazili britsko-taliansky pár Barry Cowan, Mose Navarra. Pre Byrona to bol 23. titul vo štvorhre na okruhu ATP, pre Wayna piaty.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Gold Flake Open 2001*
**Česko Michal Tabara** vs. Rusko Andrej Stoľarov 6-2 7-6(4)

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Gold Flake Open 2001*
**Zimbabwe Byron Black / Zimbabwe Wayne Black** vs. Spojené kráľovstvo Barry Cowan / Taliansko Mose Navarra 6-4 6-3

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky turnaja

| * z
* d
* u
Turnaje v Chennai |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |  |  | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |  |  |  |  |  |  |

 |
**Karl Sanders** (\* 5. jún 1964) je spevák/gitarista a zakladajúci člen egyptologicko orientovanej technickej death metalovej skupiny Nile. Narodil sa v štáte Kalifornia (USA) avšak žije v meste Greenville (Južná Karolína, USA). Je známy nadmerne rýchlou a technickou hrou na gitare. Má svoje vlastné modely gitár, ktoré mu zhotovila výrobná firma Kxk. V hodnotení časopisu Decibel o najlepšieho gitaristu death metalového žánru všetkých čias sa umiestnil na štvrtej priečke. Je známy svojou rozsiahlou znalosťou egyptskej mytológie, ktorá má najvýraznejší vplyv na jeho tvorbu.

Predtým ako založil kapelu Nile, hral Karl Sanders v power metalovej skupine Morriah (počas jeho hudobnej tvorby v 80. rokoch). Taktiež odohral sériu koncertov s vtedy vychádzajúcou, no dnes už legendárnou death metalovou kapelou Morbid Angel a inými kapelami rovnakého žánru.

Sólové projekty
---------------

Sanders začal sólovú dráhu, resp. kariéru sólovým projektom pod vlastným menom v roku 2004. Veľká miera hudobných elementov je podobných elementom skupiny Nile. Jeho prvý sólový album nesúci nazov *Saurian Meditation* bol vydaný 26. októbra 2004 vo vydavatelstve Relapse Records.

Nástroje a vybavenie
--------------------

Podľa oficiálneho vyhlásenia Karla Sandersa na fóre internetovej stránky Nile používa nasledovné gitary a vybavenie: 

* Gitary
	+ Dean V Nile Custom
	+ Dean 79 V
	+ Jackson Custom shop V
	+ KxK Spear V
	+ KxK Double-Neck V
	+ Fender Strat with Jackson Neck
* Gitarové snímače:
	+ Seymour Duncan Invader
* Struny:
	+ SIT .070 .050 .038 .017 .012 .010
* Brnkátka:
	+ Dunlop Jazz Stubby 3.0
* Zosilovače:
	+ Marshall JCM 2000 DSL 100 hlava
	+ Marshall 1960 a/b kabinet 70 watt
* Ostané:
	+ Roland G-P78
	+ Roland GR-1 Gitarový syntetizátor
	+ Studio Logic Midi pedále
	+ Customized P-4 2.4
	+ Sonar a reality software
	+ Layla zvuková karta
	+ Motu
	+ Monster káble

Hosťovanie v iných kapelách
---------------------------

Sanders hosťoval v kapele Behemoth na cd *Demigod* z roku 2004. Nahral pritom gitarové sólo na skladbe *„XUL"*. Taktiež nahral sólo na skladbe *„God of Our Own Divinity"* pre kapelu Morbid Angel, album *Heretic* , rok vydania 2003.

Diskografia
-----------

| Dátum vydania | Album | Vydavateľstvo | Formát |
| --- | --- | --- | --- |
| 26. október 2004 | ***Saurian Meditation*** | Relapse Records | CD |
| 14. apríl 2009 | ***Saurian Exorcisms*** | The End Records | CD |

### So skupinou Nile

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Diskografia skupiny Nile*

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Karl Sanders na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 135397839
* ISNI: 0000 0004 4891 0417
* LCCN: no2016147168
* VIAF: 283802198
* WorldCat: lccn-no2016147168
**Brasil Open 2007** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 12. do 19. februára 2007 na otvorených antukových dvorcoch v brazílskom meste Costa do Sauípe. Titul v dvojhre získal Argentínčan Guillermo Cañas, ktorý vo finále porazil Španiela Ferrera. Bol to jeho siedmy titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Česi Lukáš Dlouhý a Pavel Vízner, ktorí vo finále porazili španielsky pár Albert Montañés, Rubén Ramírez Hidalgo. Pre Dlouhého to bol tretí a pre Víznera 13. titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Brasil Open 2007*
**Argentína Guillermo Cañas** vs. Španielsko Juan Carlos Ferrero 7-6(4) 6-2

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Brasil Open 2007*
**Česko Lukáš Dlouhý / Česko Pavel Vízner** vs. Španielsko Albert Montañés / Španielsko Rubén Ramírez Hidalgo 6-2 7-6(4)

Externé odkazy
--------------

| * z
* d
* u
Turnaje Brasil Open |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

 |
**Gold Flake Open 1999** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 5. do 12. apríla 1999 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v meste Chennai. Titul v dvojhre získal Byron Black zo Zimbabwe, ktorý vo finále porazil Nemca Rainera Schüttlera. Bol to jeho druhý a posledný titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre obhájili Maheš Bhupáthí, Leander Paes, ktorí vo finále porazili pár Wayne Black, Neville Godwin. Pre Paesa to bol 15. a pre Bhupáthího 13. titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Gold Flake Open 1999*
**Zimbabwe Byron Black** vs. Nemecko Rainer Schüttler 6-4 1-6 6-3

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Gold Flake Open 1999*
**India Maheš Bhupáthí / India Leander Paes** vs. Zimbabwe Wayne Black / Južná Afrika Neville Godwin 4-6 7-5 6-4

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky turnaja

| * z
* d
* u
Turnaje v Chennai |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |  |  | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |  |  |  |  |  |  |

 |
**Riadené hospodárstvo** je typ hospodárstva, v ktorom sa hospodárska činnosť riadi jednotným direktívnym centrálnym plánom a existuje neobmedzená podriadenosť hospodárskych jednotiek centru. V riadenom hospodárstve štát (jeho orgány) rozhoduje o tom, čo, ako a pre koho sa má vyrábať. Ceny výrobkov a výrobných činiteľov sú stanovené tiež centrálne, centrálne sa rozdeľujú aj výrobné činitele. Pri tomto type hospodárstva sa podstatná časť zisku podnikov odčerpáva do štátneho rozpočtu, preto sú podniky odkázané na štát vzhľadom na prostriedky potrebné na krytie ich rozvojových potrieb, o pridelení ktorých rozhoduje tiež centrum. Podniky v riadenom hospodárstve nie sú podnikateľskými subjektami, stávajú sa len vykonávateľmi príkazov štátneho centra: nemôžu si samostatne vyberať dodávateľa a odberateľa, stanoviť a meniť vyrobný program, rozhodovať o spôsobe použitia finančných prostriedkov a samostatne nadväzovať hospodárske vzťahy so zahraničnými partnermi. Keďže výroba sa uskutočňuje na základe vopred stanoveného plánu v súlade s potrebami určenými centrom a horizontálne väzby medzi odberateľmi a dodávateľmi sú v podstate úplne vylúčené, existujúce zdroje sa využívajú neefektívne. V takom systéme má odberateľ možnosť vplývať na dodávateľa, na štruktúru jeho výroby len
prostredníctvom centra, ktoré má aj úlohu akéhosi arbitra v spore medzi dodávateľom a odberateľom. Absencia objektívnych kritérií, ako je napr. cena formujúca sa na základe ponuky a dopytu, vedie k značnej nerovnováhe na makroúrovni, k deficitu výrobkov, k skrytej, resp. potlačovanej inflácii, k nedostatku pracovných síl a pod. Takýto typ hospodárstva bráni vyvíjaniu iniciatívy zo strany hospodárskych subjektov, neumožňuje operatívne využívať výsledky vedy a techniky vo výrobe, v hospodárskej činnosti a v konečnom dôsledku brzdí vývoj ekonomiky.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Gold Flake Open 1998** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 6. do 13. apríla 1998 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v meste Chennai. Titul v dvojhre získal Patrick Rafter, ktorý vo finále porazil obhajcu Mikaela Tillströma. Bol to jeho tretí titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre mužov obhájili Maheš Bhupáthí, Leander Paes, ktorí vo finále porazili pár Olivier Delaître, Max Mirnyj. Bol to ich deviaty spoločný titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Gold Flake Open 1998*
**Austrália Patrick Rafter** vs. Švédsko Mikael Tillström 6-3 6-4

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Gold Flake Open 1998*
**India Maheš Bhupáthí / India Leander Paes** vs. Francúzsko Olivier Delaître / Bielorusko Max Mirnyj 6-7 6-3 6-2

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky turnaja

| * z
* d
* u
Turnaje v Chennai |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |  |  | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |  |  |  |  |  |  |

 |
Riadiaci vozeň Deutsche Bahn na vlaku InterCity
Riadiaci vozeň súpravy tatranskej ozubnicovej železnice
Riadiaci vozeň "M6" (SNCB/NMBS Belgicko)
**Riadiaci vozeň** je osobný vozeň, z ktorého je možné v prípade radenia v čele vlaku ovládať jedno alebo viac hnacích dráhových vozidiel, radených vo vlaku. Od bežného osobného vozňa sa riadiaci vozeň líši hlavne stanovišťom pre rušňovodiča (spravidla iba na jednom konci vozňa), z ktorého je možné diaľkovo ovládať hnacie vozidlá vo vlaku.

Hlavnou výhodou radenia riadiacich vozňov vo vlaku je možnosť urýchlenia obratu súpravy v koncových staniciach vlaku – nie je nutné presúvať hnacie vozidlo z jedného konca súpravy na druhý, takisto odpadá obsadenie oboch zhlaví v stanici.

Riadiaci vozeň môže byť buď nedeliteľnou súčasťou motorovej alebo elektrickej jednotky, alebo môže byť súčasťou súpravy zloženej z klasických osobných vozňov s rušňom. V tomto prípade je zaradený na opačnom konci súpravy ako rušeň.

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Řídicí vůz na českej Wikipédii.*
Obelisk (s gréckym a latinským nápisom) v newyorskom Central Parku
**Pontios** (starogr. *Πόντιος*, lat. *Pontius*) bol rímsky architekt v 1. stor. pred Kr.

Pontios bol architekt, ktorý v roku 13/12 pred Kr. na príkaz prefekta  P. Rubriusa Barbara priviezol z Heliopolisu do Alexandrie dva obelisky, aby ich postavil pri vchode do Caesarea. Informuje o tom grécky a latinský nápis na jednom z nich, ktorý výnimočne nie je napísaný na podstavci, ale na jednom z bronzových krabov podopierajúcich obelisk. Okrem toho má prednosť grécky text, ktorý je na vonkajšej strane konzoly, zatiaľ čo latinský nápis je čitateľný len z vnútornej strany.

|  |  |
| --- | --- |
| *L IΗ ΚΑΙΣΑΡΟΣ ΒΑΡΒΑΡΟΣ ΑΝΕΘΗΚΕ ΑΡΧΙΤΕΚΤΟΝΟΥΝΤΟΣ ΠΟΝΤΟΥ* |  *v 18 roku Caesara (vlády Augusta) Barbaros venoval, architektom je Pontios* |

Tento obelisk je zhotovený z asuánskej ružovej žuly, podopierajú ho štyri bronzové morské kraby umiestnené na podstavci z tvrdého vápenca.

Oba obelisky mal pôvodne egyptský panovník Thutmose III. (1479 – 1425 pred Kr.) umiestnené v posvätnom okrsku chrámu boha Re v Heliopolise. Jeden z obeliskov bol v roku 1879 z Alexandrie prevezený do USA. Od roku 1881 je v Central Parku v New Yorku (podstavec aj základňu obnovili presne tak, ako ich postavil Pontios). Druhý obelisk priviezli koncom 19. storočia do Londýna (na začiatku 14. storočia sa zvalil, do Anglicka sa dostal v januári 1878). Dnes stojí na brehu Temže.

V roku 13/12 pred Kr. bol Augustus práve vymenovaný za pontifika maxima v Ríme, preto je možné, že vztýčenie týchto obeliskov v Alexandrii malo symbolizovať jeho vládu nad Egyptom.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑   *Biographischer Index der Antike*. Berlin : Walter de Gruyter, 2012. ISBN 978-31-1095-441-8. S. 768.
2. 1 2  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Pontios - 2*
3. 1 2  James Henry Breasted. *Ancient Records of Egypt: The eighteenth dynasty*. Urbana : University of Illinois Press, 2001. ISBN 978-02-5206-974-1. S. 254.
4. ↑  Inscriptiones Graecae, Regions:Egypt, Nubia and Cyrenaïca: Egypt and Nubia *Kayser, Alexandrie imp. 2*
5. 1 2 3  Friederike Herklotz. *Prinzeps und Pharao: der Kult des Augustus in Ägypten*. Frankfurt am Main : Verlag Antike, 2007. ISBN 978-39-3803-215-2. S. 223.
6. 1 2  Henry H Gorringe. *William H Vanderbilt's Gift of an Egyptian Obelisk: Cleopatra's Needle*. Morrisville : Lulu.com, 2008. ISBN 978-05-5700-090-6. S. 76.
7. ↑  Charles E. Moldenke. *The New York Obelisk*. Norderstedt : BoD – Books on Demand, 2020. ISBN 978-37-5241-891-0. S. 77.
8. ↑  Martina D'Alton. *The New York Obelisk, Or, How Cleopatra's Needle Came to New York and what Happened when it Got Here*. New York : Metropolitan Museum of Art, 1993. ISBN 978-08-7099-680-1. S. 3.
9. ↑  Davis K. Thanjan. *Pebbles*. Morgan Hill : Bookstand Publishing, 2011. ISBN 978-15-8909-817-6. S. 88.
**Michal Vyšný** PhDr. (\* 1915 - † 1980, ) bol slovenský evanjelický kňaz, novinár a československý dôstojník. Otec britsko-slovenského historika Paula Vyšného.

Životopis
---------

Pochádzal z národne uvedomelej liptovskej evanjelickej rodiny. Rodák zo zaniknutej obce Sokolče. V rokoch 1934-38 absolvoval Evanjelickú teologickú fakultu v Bratislave. Od roku 1938 študoval na Slobodnej protestantskej teologickej fakulte v Paríži. Od roku 1939 príslušník československej armády na Západe. V jej rámci dosiahol hodnosť podporučíka duchovnej služby. 

V roku 1940 sa stal vojenským duchovným 1. československej divízie vo Francúzsku. Po porážke Francúzka sa mu podarilo dostať do Veľkej Británie. Službu vojenského duchovného vykonával naďalej v Náhradnom telese československej armády. Podľa zachovaných správ bol jeho postoj k vnútorným pomerom československej armády na Západe pomerne kritický. V máji roku 1944 bol preradený na československé londýnske Ministerstvo sociálnej starostlivosti.
Zároveň pôsobil pod krycím menom ("Farár z Liptova") aj ako rozhlasový hlásateľ vysielania do okupovaného Československa.
V roku 1945 sa s československou vládou cez Rumunsko vrátil do Košíc a potom pôsobil v štátnych službách na Ministerstve poľnohospodárstva v Prahe ako vedúci tlačového odboru.

Po komunistickom prevrate v roku 1948 bol politicky prenasledovaný a musel pracovať v neadekvátnych zamestnaniach (napr. ako nočný vrátnik v uhoľných skladoch). Preto v roku 1962 (alebo 1964) legálne emigroval do Veľkej Británie, kde najprv pracoval na železnici ako úradník a v roku 1968 sa stal pracovníkom slovenskej redakcie BBC. Zároveň bol a prekladateľom a prednášal aj na viacerých britských školách. Jeho pôsobenie vo Veľkej Británii je zatiaľ málo zdokumentované, pretože povahovo bol skôr utiahnutejším človekom a v rámci spoločenského života nebol odkázaný na krajanskú komunitu, pretože jeho manželka bola Angličanka: Grace Mary Vyšná, rod. Royce (\*1917- †2000). Zomrel v Anglicku a je pochovaný v meste Peterborough, kde žila rodina jeho manželky.

Jeho synovcami žijúcimi na Slovensku sú maliar a grafik Orest Dubay a novinár Vladimír Šmihula.

  

Rozhodnutím ministra obrany SR z mája 2010 bol poručík Michal Vyšný povýšený do vojenskej hodnosti kapitána in memoriam, bol mu priznaný štatút vojnového veterána a taktiež mu bola udelená pamätná medaila Za účasť v boji proti fašizmu a za oslobodenie vlasti.

Odkazy
------

1. 1 2 3   prístup 5.7.2008

Referencie
----------

* Vojenští duchovní v čs. armádě ve Francii (1939 ‑ 1940)

* Vojenští duchovní v Čs. samostatné obrněné brigádě ve Velké Británii a Francii (1943/1945)
**Michal Zibrin** (\* 20. august 1867, Brezno – † 6. október 1917, Brezno) bol slovenský advokát a národnokultúrny pracovník.

Jeho bol otec Michal Zibrin (povolaním čižmár), matka Zuzana rod. Lepiniová a syn Michal Zibrin (1899 – 1968).

Životopis
---------

Navštevoval ľudovú školu v Brezne, študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici (1878 – 1886), na právnickej akadémii v Kluži a na právnickej fakulte univerzity v Budapešti, JUDr. Advokátsky koncipient v Banskej Bystrici, advokát v Brezne. Vedúca osobnosť slovenského národného hnutia na Horehroní, člen výkonného výboru Slovenskej národnej strany. Zaslúžil sa o rozvoj slovenského peňažníctva na Horehroní, spolkový advokát, neskôr i správca Pomocnice, úverovej banky úč. spol. v Brezne, ktorú pretvoril v prosperujúci ústav, člen správy Zvolenskej ľudovej banky úč. spol. Člen Muzeálnej slovenskej spoločnosti.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 95 - evanjelická farnosť; pokrstený ako Johann Martin Slovenszky
**Karl Gordon Henize** (\* 17. október 1926, Cincinnati, Ohio, USA – † 5. október 1993, Nepál) bol americký kozmonaut z programu Skylab a letov s raketoplánmi.

Život
-----

### Mladosť a výcvik

Po základnej a strednej škole vyštudoval matematickú fakultu virginskej univerzity (University of Virginia), po ukončení štúdia v roku 1947 pokračoval na rovnakej univerzite štúdiom na fakulte astronómie. Doktorát astronómie obhájil v roku 1954. Potom slúžil v námorníctve. V roku 1967 bol vybraný do šiestej skupiny pripravujúcich sa amerických astronautov. V programe Skylab viedol pokusy ultrafialovej astronómie. Stal sa členom podporných posádok pre lety Skylab 2, Skylab 3 a Skylab 4. Po ukončení tohto programu sa preškolil na lety s raketoplánmi a stal sa 176. kozmonautom Zeme. Bol ženatý a mal štyri deti.

### Lety do vesmíru

Letel iba raz a to v roku 1985 na palube raketoplánu Challenger na sedemdennú misiu STS-51-F. Pre Challenger to bol ôsmy let, na palube boli: Charles Fullerton ako veliteľ, pilot Roy Bridges, ďalej dr. Karl G. Henize, dr. Franklin Musgrave, dr. Anthony England, dr. Loren Acton a dr. John-David Bartoe. Na obežnú dráhu vyniesli laboratórium Spacelab. Štartovali z Kennedyho vesmírneho strediska na myse Canaveral, pristáli na základni Edwards Air Force Base v Kalifornii.

* STS-51-F Challenger (29. júl 1985 – 6. august 1985)

### Po lete

V NASA zostal až do svojej smrti. Zomrel vo veku 66 rokov v roku 1993 pri pokuse o výstup na Mount Everest vo výške 6000 m na infarkt.

Literatúra
----------

* Milan Codr. *Sto hvězdných kapitánů*. [s.l.] : Práce, 1982.

Externé odkazy
--------------

* Henize, K.G. v Malej encyklopédii kozmonautiky

Autoritné údaje: * GND: 1053016948
* ISNI: 0000 0000 3274 8129
* LCCN: n81074653
* VIAF: 18545806
* WorldCat: lccn-n81074653
**Jozef Spléni** (Splényi de Mihaldi) (\* 24. jún 1710, Ražňany) bol jezuita, náboženský spisovateľ, vysokoškolský pedagóg.

Životopis
---------

Pochádzal zo zemianskej rodiny. Roku 1725 vstúpil do jezuitskej rehole v Trenčíne. Študoval na univerzitách v Košiciach a v Trnave, doktor filozofie a teológie. Tretiu probáciu si robil v Banskej Bystrici (1741); hospodár rehoľného domu v Banskej Bystrici (1764). Vyučoval spoločenské náuky, etiku, teológiu, apologetiku a kánonické právo. Profesor a dekan na filozofických fakultách v Trnave a v Cluji. Správca rehoľných domov a kazateľ. Autor príležitostných veršov a práce o počiatkoch rehoľného domu v Košiciach.

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*
* SPLÉNI, Jozef, SJ. In:  *Lexikón katolíckych kňazských osobností Slovenska*. 1. vyd. Bratislava : Lúč, 2000. 852 s. ISBN 80-7114-300-6. S. 1269 – 1270.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Jozef Rakovan** (\* 1962) je umelecký rezbár zo Štiavnika. Rezbárstvu sa venuje od detstva. je zakladateľom spolku štiavnických rezbárov. V tomto spolku sú sústredení rezbári od trinásť do osemdesiat rokov a jeho raritou je to, že predstavujú v obci Štiavnik už štvrtú generáciu, ktorá sa nepretržite venuje rezbárstvu.

Tvorba Jozefa Rakovana predstavuje špičku slovenského umeleckého rezbárstva. Jeho doménou sú vyrezávanie a dotváranie samorastov. Jeho umelecký prejav má viacero rovín. Vie tvoriť v modernom štýle, ale aj v realistickom. Jeho inšpiráciou je Biblia, ale aj história, folklór, či súčasnosť Štiavnika. Má za sebou množstvo výstav v zahraničí i doma. Rezbárstvu sa venuje už takmer štyri desaťročia, aj keď začal maliarstvom. Tvorí menšie skulptúry, ale aj nadrozmerné súsošia nadživotnej veľkosti. Jeho diela sú roztrúsené po celom svete. Zdobia galérie v štátoch Európskej únie, Austrálie a Ameriky.

Jedinečnosť tvorby Jozefa Rakovana spočíva v špecifickom prostredí, v ktorom žije. Je vrcholným predstaviteľom takz. štiavnickej rezbárskej školy a zároveň sa venuje aj rezbárskemu ,,dorastu". Je iniciatorom projektu ,,rezbárska škôlka". V tomto projekte nachádzajú miesto deti zo sociálne slabších rodín, resp. s mentálnym postihnutím. Jozef Rakovan im ponúkol na tvorbu nielen svoju dielňu, ale aj dom. Usporadúva pre nich letné týždenné pobyty, kde ich priúča rezbárskemu remeslu. Takto sa mu podarilo objaviť niekoľko výrazných rezbárskych talentov z najmladšej generácie. Tým sa venuje súkromne. Všetko to zatiaľ robí bezplatne, len v snahe udržať rezbárske remeslo pri živote.

V predošlých rokoch sa venoval aj umeleckému stolárstvu, ale po havárii a ťažkej operácii už môže robiť iba ľahšie práce a jeho jediným zdrojom obživy sa stalo sochárstvo. Žije z neho on aj jeho rodina. Má štyri deti. Obaja synovia kráčajú v jeho šľapajach a pomáhajú otcovi v rezbárskej dielni.
**Karl Brandt** (\* 8. január 1904, Mulhouse, Alsasko-Lotrinsko – † 2. jún 1948, Landsberg am Lech, Nemecko) bol nemecký nacistický lekár, osobný lekár Adolfa Hitlera a vojnový zločinec z druhej svetovej vojny.

Život
-----

Karl Brandt sa narodil 8. januára 1904 v Mulhouse v Alsasku-Lotrinsku (dnešné Francúzsko). Roku 1928 získal doktorát z medicíny.

V roku 1932 vstúpil do NSDAP, v roku 1933 sa stal členom SA, a roku 1934 vstúpil do Waffen-SS. Od roku 1934 slúžil ako osobný lekár Adolfa Hitlera. V roku 1934 sa oženil s plaveckou šampiónkou Anni Rehbornovou, s ktorou mal neskôr syna Karla Adolfa Brandta. V roku 1939 bol vybraný za vedúceho programu eutanázie (Program T-4). V roku 1942 sa stal Ríšskym komisárom pre zdravie a hygienu. Počas druhej svetovej vojny sa podieľal so svojim zástupcom Wernerom Hydeom a ďalšími na zločinných experimentoch na ľuďoch. Patrili medzi ne experimenty, pri ktorých boli väzni koncentračných a zajateckých táborov vystavovaní mrazu, malárii, vírusovej hepatitíde a týfu, alebo pôsobeniu yperitu či sulfanilamidu. Ďalej tiež pokusom pri výskume regenerácie kostí, svalov a nervov, transplantácii kostí, sterilizácii a iných experimentoch, ktoré si vyžiadali smrť mnohých väzňov.

Po skončení vojny bol Brandt obvinený zo zločinov proti ľudskosti počas Norimberského tribunálu s lekármi. Súd s ním sa začal 9. decembra 1946. Bol uznaný vinným a následne 2. júna 1948 obesený.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Karl Brandt**

Autoritné údaje: * BnF: 119348506
* GND: 118659839
* ISNI: 0000 0000 6674 8485
* LCCN: n88613186
* NK ČR: jo2015866868
* VIAF: 8181132
* WorldCat: lccn-n88613186
**Amfimachos** (starogr. *Ἀμφίμαχος* – *Amfimachos*) je v gréckej mytológii syn mykénskeho kráľa Élektryóna a jeho manželky Anaxo.

Podľa antického autora Apollodora z Atén, Amfimachos bol syn mykénskeho vládcu Élektryóna, ktorý mal okrem neho ešte ďalších deväť synov, Stratobata, Gorgofona, Fylonoma, Kelainea, Lysinoma, Cheirimacha, Anaktora, Archelaa, nemanželského syna Likymnia a dcéru Alkménu, ktorá mala s najvyšším bohom Diom syna Hérakla.

Keď do Mykén prišli s vojskom šiesti synovia Pterelaa, kráľa ostrova Tafos, ktorých starý otec Méstor bol brat Elektryóna, aby si nárokovali podiel na kráľovstve, Élektryón rázne odmietol s nimi o tom rokovať. Premožení hnevom mu preto odišli ukradnúť dobytok. Synovia Élektryóna sa s nimi dali do boja a zahynuli všetci okrem najmladšieho Likymnia. Zo synov Pterelaa prežil Euéres, pretože strážil lode. Tafančania, ktorí unikli, predali potom dobytok élidskemu kráľovi Polyxenovi. Dobytok neskôr kúpil Élektryónov synovec Amfitryón a vrátil mu ho.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,4,5.
2. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 124.
3. 1 2 3  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,4,6.
Zapaľovacia cievka Bosch (klasická)
Zapaľovacia lišta so štyrmi cievkami pre štvorvalcový motor Opel
**Zapaľovacia cievka** je súčasť systému zapaľovania zážihových motorov. Jej úlohou je naakumulovať zapaľovaciu energiu a odovzdať ju vo forme vysokonapäťového impulzu zapaľovacej sviečke. Zapaľovacia cievka môže byť:

* jedna pre celý motor – klasické riešenie pre staršie systémy s rozdeľovačom
* samostatná pre každý valec – pre elektronicky riadené systémy
	+ tieto bývajú združené do spoločnej zapaľovacej lišty pre jednu radu valcov
* vo viaciskrovom prevedení – určená pre viac valcov naraz.

Konštrukcia zapaľovacej cievky (klasickej)
------------------------------------------

Na železnom jadre je navinuté sekundárne vinutie. Na sekundárnom vinutí je primárne vinutie. Pomer počtu závitov môže byť v rozsahu 1:50 – 1:100 (väčší počet má vinutie sekundárne). Táto časť je zaliata v izolačnej hmote resp. uložená na izolačnej podložke v kovovom puzdre cievky. Vnútri puzdra cievky sa ešte nachádza plášť z plechov. Vrch cievky je tiež zakončený izolačným vekom z ktorého vystupujú tri svorky: 

* svorka, ktorá sa pripája k prerušovaču,
* svorka, pripojená na napätie akumulátora,
* vysokonapäťová svorka, ktorá vedie k zapaľovacím sviečkam (podľa potreby cez rozdeľovač).

Cievka je pripevnená relatívne širokou kovovou objímkou (vidieť ju na obrázku) o karosériu vozidla. Táto slúži okrem uchytenia cievky aj ako prostriedok pre odvádzanie tepla vznikajúceho v cievke.

Samostatné cievky
-----------------

Modernejšie riešenie so samostatnou cievkou, ktorá sa montuje bližšie resp. na zapaľovaciu sviečku (angl. *coil-on-plug*) má cievku zapustenú v puzdre s transformátorovým olejom. Jednotlivé cievky sa zvyknú spájať do zapaľovacej lišty (angl. *coil-pack*), spoločnej pre celý rad valcov. V prípade poruchy niektorej cievky v lište je potrebné vymeniť celú lištu.

Viaciskrové cievky
------------------

Pre viacvalcové motory s párnym počtom valcov je výhodné použiť dvojiskrové, alebo štvoriskrové cievky. Jedna dvojiskrová cievka vygeneruje naraz dve iskry do dvoch sviečok a obslúži dva valce, ktoré pracujú s fázovým posunutím jednej otáčky kľukového hriadeľa. Iskra vo valci, ktorý je v hornej úvrati na konci kompresného zdvihu zapáli zmes je teda funkčná. Iskra vo valci, ktorý je na konci expanzného zdvihu vyjde naprázdno, pretože vo valci sú už len spaliny. Preto sa tento systém v angličtine nazýva aj *wasted-spark*. Tieto typy cievok bývajú v plastových puzdrách s vytiahnutými železnými jadrami, ktoré zabezpečujú chladenie.

Referencie
----------

1. 1 2  HROMÁDKO, Jan, a kol. *Spalovací motory*. Praha : Grada Publishing a.s. 2011. 296 s. ISBN 978-80-247-3475-0. (český)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Zapaľovacia cievka**
Letecký pohľad na Howth Head pri pohľade smerom na juh
Útesy polostrova Howth Head s majákom Baily Lighthouse v pozadí
Baily Lighthouse na juhovýchodnom konci polostrova Howth Head
**Howth Head** (ír. *Ceann Bhinn Éadair*) je polostrov na severe Dublinu, neďaleko miest Baldoyle a Portmarnock. Najväčšou štvrťou mesta na polostrove je Howth.

Pôvodne ostrov Howth Head je teraz spojený s pevninou úzkym pásom zeme. Howth Head tvorí severný koniec širokého polmesiaca Dublinského zálivu, ktorý končí pri Killiney Head na juhu.

Na juhovýchodnom konci polostrova Howth Head stojí Baily Lighthouse.

Chodník na polostrove Howth Head, blízko Baily Lighthouse

Ako jedna zo severných koncových staníc systému Dublin-Area-Rapid-Transit (DART) je Howth obľúbenou turistickou destináciou, najmä pre jednodňových návštevníkov Dublinu. Pre chodcov je na najvyššom bode Howth Headu starobylá mohyla, z ktorej je za jasného počasia vidieť pohorie Wicklow Mountains s centrom Dublinu v popredí.

Howth bol pôvodne rybárskou dedinou, no do značnej miery ekonomický rozmach v 90. rokoch a postupný úpadok rybárskeho priemyslu v tejto oblasti zmenili tvár Howthu za posledné dve desaťročia. Na polostrove sa nachádza dolmen Aideen's Grave (tiež názov knihy William Butler Yeats). Megalit je tiež známe ako Finn mac Cools Quoit.

Externé odkazy
--------------

* Dolmen v Howthe (po anglicky)
* Howth Head – obrázky na travvi.com

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Howth Head na nemeckej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
**Amfión** (starogr. *Ἀμφίων*) bol grécky sochár v 5. storočí pred Kr.

Sochár Amfión, syn Akestora z krétskeho mesta Knóssos, sa vyučil u sochárskeho majstra Ptolicha z Aiginy a neskôr bol učiteľom Pisóna z Kalaureie. Činnosť tohto umelca sa datuje približne do polovice 5. storočia pred Kr. Grécky cestovateľ Pausanias vo svojej sprievodcovskej príručke po Grécku uvádza, že bol autorom súsošia z bronzu, ktoré videl medzi votívnymi darmi v Delfách: „*Kyrénčania uložili v Delfách ako dar sochu Batta na voze, podobu onoho muža, ktorý ich na lodiach priviedol z Théry do Líbye. Vozatajom na korbe je Kyréné, na voze samom stojí Battos, ktorý korunuje Libyu. Súsošie zhotovil Akestorov Amfión z Knóssu.*"

Niektorí znalci umenia sa medzi jeho diela pokúsili pripísať, ale nesprávne, *Vozataja delfského*, niektoré reliéfy na chráme *Héfaisteióne* v Aténach a dve rímske kópie hláv Batta, ktoré sa ale štýlom zhotovenia približujú skôr k práci Miróna.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Amphion*
2. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 356.
3. ↑  SCHMUCK, Hilmar. *Biographischer Index der Antike*. Berlin : Walter de Gruyter, 2001. 1073 s. ISBN 978-31-1095-441-8. S. 50. (po nemecky)
4. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 433.
5. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 294.
**Hovig Demirjian** (\* 3. január 1989, Nikózia) známejší pod menom **Hovig** je cyperský spevák arménskeho pôvodu. V roku 2017 bude reprezentovať Cyprus na Eurovision Song Contest 2017.

Život a kariéra
---------------

Narodil 3. januára 1989 v Nikózii, no má arménsky pôvod. Študoval marketing a určitý čas v tejto oblasti aj pracoval, no jeho túžbou bola spevácka kariéra. Naučil sa hrať na gitaru a klavír, a tiež študoval jazz a spev. Jeho prvým veľkým úspechom bolo získanie druhého miesta v hudobnej súťaže v Larnake. 

### Eurovision Song Contest

Hovig chcel reprezentovať Cyprus na Eurovision Song Contest v rokoch 2010 a 2015. V roku 2010 sa však v národnej súťaži umiestnil na treťom mieste s pesničkou "Goodbye", v roku 2015 skončil s piesňou "Stone in a River" štvrtý.

Dňa 21. októbra 2016 bol Hovig vybraný za interpreta, ktorý bude reprezentovať Cyprus na Eurovision Song Contest 2017. Jeho pieseň napíše švédsky hudobný skladateľ Thomas G:son.

Referencie
----------

1. ↑   *Cyprus: Hovig Demirjian is Confirmed for Kyiv* [online]. The Eurovision Times, [cit. 2016-10-25]. Dostupné online.
2. ↑  JORDAN, Paul. *Hovig to represent Cyprus in the 2017 Eurovision Song Contest* [online]. EBU, 21 October 2016. Dostupné online.
3. ↑   *Hovig to Represent Cyprus at Eurovision 2017* [online]. Eurovoix, 21 October 2016. Dostupné online.
4. ↑   *Cyprus: Hovig will fly to Kyiv!* [online]. ESCToday, 21 October 2016, [cit. 2016-10-21]. Dostupné online.
5. ↑  GALLAGHER, Robyn. *CyBC confirms Hovig as Cyprus' act for Eurovision 2017* [online]. Wiwibloggs, 21 October 2016. Dostupné online.
Štart modulu Zaria
Modul Zaria
**Zaria** (po slovensky „zore") alebo **FGB** je prvý vypustený modul stanice ISS. Spolu s modulom Zvezda tvorí kľúčovú časť ruského segmentu stanice. Štart modulu oproti plánu meškal dva roky a americká strana musela zaistiť jeho kompletné financovanie. Na obežnú dráhu ho vyniesla ruská trojstupňová nosná raketa Proton dňa 20. novembra 1998. Moduly podobnej konštrukcie sa úspešne používali už ako súčasť staníc Saľut 6, Saľut 7, vojenskej stanice Almaz a naposledy stanice Mir.

Modul je vybavený dvoma hlavnými motormi a stabilizáciu zaisťuje 24 pomocných motorčekov. Palivo je dopĺňané zásobovacími loďami Progress a skladuje sa v šestnástich nádržiach, do ktorých sa ho zmestí až šesť ton. Elektrickú energiu zabezpečuje dvojica slnečných panelov s rozpätím 24,4 m a povrchom 28 m2. Modul disponuje tromi spojovacími uzlami, z ktorých dva v osi modulu sú trvale použité pre pripojenie ruského obytného modulu Zvezda a amerického spojovacieho modulu Unity.

Význam tohto modulu v priebehu stavby stanice postupne klesal, pretože jeho funkcie prebrali špecializovanejšie moduly. Stabilizáciu stanice prevzal americký modul CMGs ktorého gyroskopy značne šetria zásoby paliva. O zvyšovanie obežnej dráhy sa v priebehu stavby stanice starali americké raketoplány alebo nákladné lode Progress, ktoré zabezpečujú zvyšovanie dráhy aj v súčasnosti. Slnečné panely modulu Zaria boli stiahnuté, pretože prekážali ostatným častiam stanice a dostatok energie dodávajú veľkoplošné slnečné panely v americkej časti stanice.

Iné projekty
------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Zaria**

| * z
* d
* u
 Medzinárodná vesmírna stanica |
| --- |
| Komponenty | 

|  |  |
| --- | --- |
| Moduly | Ruský segment: Zaria • Zvezda • Pirs • Poisk • Rassvet  Americký segment:  Unity • Destiny • Quest • Harmony • Columbus • Kibó • Tranquility • Cupola • Leonardo |
| Konštrukcie | Integrated Truss Structure • Canadarm2 • ExPRESS Logistics Carrier |

 |  |
| Lode | 

|  |  |
| --- | --- |
| Pilotované | Aktívne: Sojuz • Crew Dragon • Vyradené: Space Shuttle |
| Bezpilotné | Aktívne: Progress • Cygnus • HTV • Vyradené: ATV • Dragon |

 |
| Lety, posádky | Bezpilotné lety • Pilotované lety • Posádka na stanici (Základné posádky • Návštevné posádky) • Výstupy do vesmíru |
Súradnice: 62°01′32″S 6°45′32″Z﻿ / ﻿62,02556°S 6,75889°Z﻿ / 62.02556; -6.75889

**Hoyvík** (dánsky:*Højvig*) je tretie najväčšie mesto na Faerských ostrovoch, nachádza sa na ostrove Streymoy. Tvorí súčasť hlavného mesta Tórshavn, nachádza sa v jeho v jeho severnej časti.Východne od Hoyvíku leží malý neobývaný ostrov Hoyvíkshólmur. V roku 1939 tu bol postavený malý maják, ktorý tu však už nestojí.

Dejiny
------

Prvý písomný prameň, ktorý hovorí o meste je Færeyinga Saga z roku 1200. Opisuje udalosti odohrávajúce sa sto rokov predtým. V Hoyvíku sa nachádza stará usadlosť datovaná až do 17. storočia, z ktorej je teraz múzeum pod otvoreným nebom.

Obyvateľstvo
------------

Populácia v Hoyvíku v posledných rokoch rastie. V roku 2010 v meste žilo 3 633 obyvateľov. Ešte do do polovice 19. storočia však populáciu tvorila len jedna farma. Po druhej svetovej vojne ale bolo v meste postavených pár domov. V 80 rokoch 20.storočia bol zaznamenaný najväčší rozmach. Zaujímavosťou je že obyvatelia si sami navrhovali farbu a design domu.

Významné inštitúcie
-------------------

K významným inštitúciám v Hoyvíku patrí Faerské Historické múzeum a Faerské gymnázium. Práve v budove historického múzea bol v roku 2005 podpísaná Hoyvícka dohoda (dohoda medzi Faerskými ostrovmi a Islandom o spoločnej hospodárskej zóne). Okrem týchto budov bol v roku 2007 postavený kostol. Navyše sa plánuje, že v meste bude sídliť Løgmaður, faerský ministerský predseda.

Osobnosti mesta
---------------

* Karsten Hoydal (\* 1912 – † 1990), spisovateľ a politik

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hoyvík**

Externé odkazy
--------------

Hoyvík na faroeislands.dk

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hoyvík na českej Wikipédii.*
*Coast Starlight* v stanici San Luis Obispo
**Coast Starlight** je osobný vlak typu InterCity prevádzkovaný spoločnosťou Amtrak na západnom pobreží USA. Vlak jazdí 2216 kilometrov, a to od stanice King Street Station v Seattli do stanice Union Station v Los Angeles.

Názov vlaku vznikol spojením názvov dvoch vlakov jazdiacich na juhozápadnom pobreží USA, "Coast Daylight" a "Starlight". Boli to dva z množstva SP Coast Line vlakov.

Hlavné zastávky vlaku na trati medzi Seattlom a Los Angeles sú: Portland a Eugene (Oregon), Sacramento, Emeryville (pre San Francisco), Oakland, San José, San Luis Obispo a Santa Barbara (Kalifornia).

Počas fiškálneho roka 2010 vlak *Coast Starlight* prepravil celkovo 444,205 cestujúcich, čo je vzrast o 2,7% oproti roku 2009, kedy sa prepravilo celkovo 432,565 cestujúcich. Vlak mal celkovú tržbu 37,404,114 dolárov v roku 2010 a 32,637,793 dolárov v roku 2009.

Referencie
----------

1. 1 2   *AMTRAK SETS NEW RIDERSHIP RECORD, THANKS PASSENGERS FOR TAKING THE TRAIN (link to PDF download)* [online]. Amtrak, 11. október 2010, [cit. 2010-11-30]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Coast Starlight**

Externé odkazy
--------------

* Amtrak - *Coast Starlight*
**Amfikrates** (starogr. *Ἀμφικράτης*) bol grécky sochár v 6. stor. pred Kr.

Amfikrates bol aténsky sochár (bronziar), ktorý bol podľa Plínia autorom bronzovej levice (podľa legendy, levice bez jazyka) umiestnenej v blízkosti vstupnej brány na aténsku Akropolu, zvanej Propylaje.

Pausanias o tejto soche uviedol: „*...až kým Hippias pre zavraždenie Hipparcha neobrátil svoj hnev proti mnohým iným a hlavne proti žene menom Leaina (Levica). Túto totiž, keď Hipparchos zomrel – hovorím to, čo som nikde nečítal, ale väčšina Aténčanov tomu verí – Hippias mučil tak, až ju usmrtil, pretože sa dozvedel, že bola priateľkou (héterou) Aristogeitóna (jedného z tyranobijcov), domnieval sa, že o sprisahaní vedela. Keď potom Peisistratovci prestali byť tyranmi, postavili Aténčania onej žene bronzovú levicu a vedľa ... "*

Polyainos uvádza, že Leaina si vlastnou rukou vyrezala jazyk, aby sa počas mučenia nevedela priznať.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑   *Biographischer Index der Antike*. Berlin : Walter de Gruyter, 2012. ISBN 978-31-1095-441-8. S. 50.
2. ↑  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Amphikrates*
3. ↑  Alida Graveraet Radcliffe. *Schools and Masters of Sculpture*. New York : D. Appleton, 1894. S. 116.
4. ↑  Plínius, *Naturalis Historia*, 34, 72.
5. ↑  Roderich König, Gerhard Winkler. *Metallurgie*. Berlin : Walter de Gruyter, 2013. ISBN 978-30-5006-207-5. S. 57.
6. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 68.
7. ↑  Polyainos,*Strategemata*, 8,45.
**Hovorené slovo** je všeobecne akékoľvek vyrieknuté tvrdenie, v užšom slova zmysle je používané ako označenie nahrávok nehudobných, hovorených (hraných, recitovaných).

Ako hovorené slovo sa označujú poviedky, rozhlasové seriály, čítania na pokračovanie, rozhlasové hry, poézie, dokumenty, publicistika, rozhovory a iné.

Natočené hovorené slovo slúži nevidiacim, ale aj ďalším ľuďom, ktorí radi počúvajú rozhlasové hry, rozprávky alebo nahovorený text knihy.

Najznámejším typom hovoreného slova, vedľa nakladateľstvami distribuovaných audiokaziet a CD s čítaním (audioknihy), sú rozhlasové hry. Prvé vznikli už v 20. rokoch 20. storočia, v Česku začali vznikať prvé významnejšie pokusy v 30. rokoch. Po stagnácii v rokoch okupácie a stalinistického budovania socialistického realizmu nastal vzostup žánru v 60. rokoch.

Pozri aj
--------

* herec
* hlásateľ
* komentátor
* recitátor
* konferenciér
* moderátor
* rozhlas
* voiceover

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Mluvené slovo na českej Wikipédii.*