recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Eugen Holly** (pseud. *Egon Erich Stampf*; \* 9. máj 1896, Stupava – † po roku 1940) bol spisovateľ nemeckej národnosti na Slovensku a redaktor novín.

Pochádzal z maďarsko-slovenskej rodiny, bol ženatý a mal 4 deti.

Kariéra
-------

Študoval na gymnáziu v Bratislave, počas prvej svetovej vojny študoval v Berlíne na technickej univerzite. Po návrate na Slovensko po vojne od roku 1919 bol redaktorom *Volkstimme*, týždenníka *Korzó*, od roku 1925 bol redaktorom *Grenzbote* a neskôr aj ich zodpovedným redaktorom.

Spočiatku sa orientoval na nemecké robotnícke hnutie v Bratislave a zaujímal protičeskoslovenské postoje. V druhej polovici 20-ych rokov bol korešpondentom zahraničných, najmä rakúskych novín. Bol to bilingválny bratislavský žurnalista a vynikol ako fejtonista. Po Viedenskej arbitráži sa ako redaktor novín angažoval v intenciách maďarského iredentizmu. Emigroval do Maďarska.

Dielo
-----

Je autorom 2 románov, 2 básnických zbierok, cestopisu, noviel, 3 veselohier, historických drám a dvoch filmových scenárov.

* Die Insel der Lüge, 1923
* Im Lande der Kabbalisten, der Religionskämpfe und Hunger, 1927
* Seine Eminenz
* a i.

Dielo v elektronickej podobe
----------------------------

* *Die Insel der Lüge*. Pressburg: Grenzbote-Verlag, [1923]. 136 s. - dostupné v Digitálnej knižnici UKB

Zdroj
-----

* HOLLY, Eugen. In:  *Slovenský biografický slovník*. Zväzok II E – J. Martin : Matica slovenská, 1987. 599 s.
**Tlač z hĺbky** alebo **hĺbkotlač** je tlačiarenská metóda používaná hlavne v grafike. Tlač je charakteristická tým, že tlačové prvky sú zahĺbené pod úrovňou netlačiacich miest. Po nanesení a zotretí prebytočnej farby je táto v tlačovej forme nesená v priehlbinách. Vyvýšené miesta sú teda netlačiace a na podklade sa javia ako biele. Odtlačok sa získa priamym prenosom na podklad za účinku tlaku. Jej opakom je tlač z výšky.

Mechanické postupy tlače z hĺbky sú len o málo mladšie než tlač z výšky. Podstata tlače z hĺbky spočíva v tom, že línie alebo body kresby sú vyhĺbené pod úroveň povrchu tlačovej formy, obvykle hladkej kovovej dosky. Do týchto priehlbín vniká hlbokotlačová farba, ktorá sa potom z ostatného povrchu formy stiera. Pri tlači je veľkým tlakom tlačového stroja papier pri tlači vtlačený do rýh, odkiaľ prijíma farbu. Hlbokotlačová forma býva najčastejšie vyrobená z medenej, alebo zinkovej dosky, menej často sú používané aj iné materiály ako oceľ, železo, mosadz, hliník dnes hlavne plast. 

Techniky tlače z hĺbky sa delia na mechanické a chemické. 

* Mechanické techniky nazývané rytiny sú mediryt, oceľoryt, bodkovacia rytina, rytina s krejónovou manierou, suchá ihla a škriabaná rytina (mezzotinta).
* Chemické techniky (lepty) sú čiarový lept (do pevného krytu), lept s bodkovacou manierou, lept s tužkovou manierou, čiarovaný lept so zrnom, lept do mäkkého krytu (vernis mou), zieglerografia, lept do krehkého krytu, zrnový lept (akvatinta), kriedový lept (na svetlocitlivom asfalte), vykrývaný lept (rezerváž), lavírovaný lept a heliogravúra.

Tlač voľných grafických listov sa vykonáva na ručnom meditlačovom lise. Pre tlač z hĺbky je charakteristické, že po zložení papiera ostáva farba na jeho povrchu v miernom reliéfe. Do povrchu papiera je vtlačená tiež fazeta, čiže opracované okraje formy.

Hĺbkotlačové rytiny sú súbor všetkých techník tlače z hĺbky, v ktorých je obraz vyhĺbený mechanickým spôsobom. Jednotlivé postupy sa môžu uplatniť samostatne alebo sa navzájom dopĺňať či kombinovať s leptacími technikami. Nazývajú sa tiež „suché techniky".

Rozdelenie hĺbkotlačových rytín
-------------------------------

* mediryt
* Oceľoryt
* Bodkovaná grafika
* Znaková rytina
* Suchá ihla
* Krejónová maniera
* Škriabaná rytina (mezzotinta)

Hlbokotlačové lepty sú rozsiahla skupina hlbokotlačových techník lineárnej aj tónovej kresby, pri ktorých je obraz do hladkého povrchu kovovej dosky vyhĺbený pomocou leptadla. Tieto postupy sa môžu súhrnne nazývať tiež „mokré". Techniky leptu sú pre svoju rozmanitosť označované za jedno z najvďačnejších a najpôsobivejších odvetví grafického umenia. Okrem samostatného uplatnenia sa jednotlivé postupy môžu aj kombinovať.

Pozri aj
--------

* Tlač z výšky
* Tlač z plochy
* Ofset
* Prietlač
**Lina Medinová** (špa. Lina Medina; \* 27. september 1933, Ticrapo, Peru) je najmladšia známa matka v histórii. Porodila 14. mája 1939, keď mala zhruba päť a pol roka.

Rodičia predtým priviedli Linu k lekárovi s obavami kvôli zväčšujúcemu sa bruchu. Ukázalo sa, že nejde o nádor, ale že dievčatko je v siedmom mesiaci tehotenstva, ktoré umožnila extrémne predčasná puberta. O mesiac a pol neskôr porodila cisárskym rezom zdravého syna vážiaceho 2,7 kg. Dostal meno Gerardo po lekárovi, ktorý ho priviedol na svet. Vyrastal v presvedčení, že Lina je jeho sestra, až v 10 rokoch sa dozvedel, že je jeho matka. Zomrel v roku 1979 vo veku 40 rokov na leukémiu.

Kto bol jeho otcom, nie je známe. Otec Liny bol najprv zadržaný pre podozrenie zo sexuálneho zneužívania svojej dcéry, ale neskôr bol prepustený kvôli nedostatku dôkazov.

V dospelosti sa Lina vydala a takmer v 40 rokoch porodila druhého syna.

Referencie
----------

1. ↑  Nejmladší matkou světa byla pětiletá Peruánka Lina, svého syna přežila, iDNES.cz, 2014-5-14

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Lina Medina na českej Wikipédii.*
**Železničná trať Rudoltice v Čechách – Lanškroun** (v cestovnom poriadku pre cestujúcich je uvedená v tabuľke označenej **019** spolu s nadväzujúcim úsekom do Českej Třebovej - peážou po trati 270; do decembra 2011 bola uvádzaná v tabuľke 272 ) vedie z Rudoltic v Čechách do Lanškrouna. Ide o jednokoľajnú regionálnu trať. Prevádzka začala v roku 1885. Roku 1913 bola trať preložená do stanice Rudoltice v Čechách; do tej doby bola zaústená do trate 270. Pravidelná osobná doprava je obsluhovaná vozidlami 841 a jednotkami 814.

História
--------

Listina o koncesii pre miestnu dráhu z Rudoltic do Lanškrouna zo dňa 15. januára 1884 bola udelená spoločnosti priv. rakúske dráhy štátne. Koncesia prepožičala právo stavať trať železničnú, ktorá vykonaná bude ako miestna dráha o rozchode pravidelnom, a právo po nej jazdiť.

Spoločnosť potom jest povinná ihneď započítať a ju najdlhšie do 31. decembra 1884 dovŕšiť, vystavanú dráhu potom verejnej vozbe odovzdať a po celú dobu koncesie pravidelné vozy prevádzať.

Dráhu prevádzkovala *Rakúska spoločnosť štátne dráhy* od 1. januára 1885 až do svojho zoštátnenia roku 1908.

Nadväzujúce trate
-----------------

### Rudoltice v Čechách

* Trať 270 Česká Třebová – Třebovice v Č. – Rudoltice v Č. – Zábřeh na Mor. – Červenka – Olomouc hl. n. – Výh. Dluhonice – Přerov – Prosenice – Hranice na Mor. – Suchdol n. O. – Studénka – Ostrava-Svinov – Ostrava hl. n. – Bohumín – Bohumín št. hr. (Chalupki PKP)

Referencie
----------

1. ↑  Listina o koncessi č.21/184 Sb. ze dne 15. ledna 1884

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Železniční trať Rudoltice v Čechách – Lanškroun na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Železničná trať Rudoltice v Čechách – Lanškroun**

Externé odkazy
--------------

* Popis trate na ZelPage.cz
* 125 rokov miestnej dráhy Rudoltice v Čechách - Lanškroun
* Elektronický archív vlakových cestovných poriadkov ČD a ČSD (ČD od decembra 2002 + české trate ČSD 1981/82)
**Sila hesla** označuje stupeň obťažnosti s akou neautorizovaná osoba dokáže uhádnuť heslo.

Heslá sa označujú ako *silné* alebo *slabé*, podľa toho, či je ťažké alebo jednoduché ich uhádnuť. Tieto pojmy sú relatívne a závislé od konkrétneho systému overovania hesla. Uhádnutie hesla hrubou silou alebo slovníkovým útokom sa označuje ako *prelomenie hesla*. Okrem prelomenia je slabé heslo je tiež možné uhádnuť, zvyčajne ak útočník osobu pozná a osoba použila v hesle napr. dátum narodenia či meno blízkej osoby.

Heslo je však možné získať aj nezávisle od sily hesla, predovšetkým pomocou tzv. sociálneho inžinierstva, odchytením postupnosti stlačených klávesov z klávesnice, zachytením počas prenosu.

Slabé heslo
-----------

* obsahuje iba znaky alebo iba číslice
* je krátke
* používa slová nachádzajúce sa v slovníku používanom na lámanie hesiel
* používa triviálne náhrady písmen (napr. A→4, S→$, O→0, I→1,!)
* to isté písmeno opakované
* je dátum
* je meno blízkej osoby, domáceho zvieraťa

Silné heslo
-----------

* obsahuje kombináciu malých a veľkých písmen, číslic a iných prípustných znakov (z každej triedy aspoň jeden)
* je dlhé
* nenachádza sa v slovníku (a nebolo by užitočné ho zaradiť do slovníka na lámanie hesiel)
* dlhá veta, zapamätateľná veta kombinujúca uvedené
* nebolo zverejnené (užívateľ si ho vytvorí alebo vygeneruje sám)

Náhodné heslo
-------------

Náhodné heslá sú strojovo generované postupnosti znakov s cieľom splniť podmienky silného hesla. Ich nevýhodou je, že sú ťažko zapamätateľné.

Ochrana hesla
-------------

Vo všeobecnosti sa odporúča nikdy si heslo nezapisovať, obzvlášť nie v blízkosti počítača, kde je možné ho použiť. Odporúča sa používať jedno heslo pre bezvýznamné účty (na ktorých prelomení nezáleží) a niekoľko rôznych silných hesiel pre dôležité systémy ako online banking.

Problémom sa stáva potreba zapamätať si množstvo hesiel k rôznym systémom. Riešením môže byť vytvorenie systému (ktorého znalosť je potrebné obzvlášť ochrániť) vychádzajúceho z názvu služby, kde sa používa. Triviálny príklad je vynechanie každého druhého písmena, napr. heslo Wkpda pre službu Wikipédia (v praxi je potrebné použiť vlastný a zložitejší systém). Iným riešením je uchovávanie hesiel v silne kryptovanom tvare prístupných pomocou jedného zapamätaného a silného hesla. Na to slúžia špecializované programy, napríklad open source program Keepass, či platený program Roboform. Ďalšou možnosťou je vytváranie silných hesiel s pomocou kryptografickej hašovacej funkcie, kde pri použití hlavného hesla a kľúčového slova (ako napríklad názov domény, kde chceme heslo použiť) vznikne hash fixnej dĺžky, ktorý následne môžeme použiť ako heslo.
Kaplnka svätého Václava na Vinohradskom cintoríne
**Cintorín Vinohrady** je verejné pohrebisko, ktoré sa rozkladá v Prahe 10-Vinohradoch. Prilieha ku krematóriu Strašnice. Podľa počtu pochovaných je cintorín druhým najväčším v Prahe. Je zapísaný v štátnom zozname kultúrnych pamiatok.

Cintorín bol založený v roku 1885 a bol postupne rozširovaný. V tom čase slúžil najmä na ukladania pozostatkov rodín bohatých pražských mešťanov. Najviac hrobov a hrobiek je z prelomu 19. a 20. storočia a z obdobia prvej republiky. Odpočíva tam tiež spisovateľ Jan Karafiát, Jaroslav Foglar, Karel Václav Rais, František Kožík, priateľ T.G. Masaryka profesor Jan Gebauer, ďalej Eva Bosáková, Karel Matěj Čapek-Chod, Jiří Grossmann, Emil Hácha, Egon Erwin Kisch, Josef Laufer, Laďka Kozderková, prekladateľ a spisovateľ Rudolf Mertlík, Jan Pivec, Jiří Šlitr, Olga a Václav Havlovi či Jaroslav Štercl.

Súčasnosť
---------

Vinohradský cintorín má dnes rozlohu okolo 10 hektárov a je tu približne 16 000 hrobov, cez 900 hrobiek a 4 300 urnových miest. Je plne obsadený a pochováva sa iba na uvoľnené miesta, prípadne do urnových hrobov a kolumbária.

Mimo puristickej budovy Krematória Strašnice sa tu, za centrálnym krížom, nachádza novogotická kaplnka sv. Václava z roku 1897, ktorú projektoval Antonín Turek. V arkádach sa nachádza 14 hrobiek.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Vinohradský hřbitov na českej Wikipédii.*

Súradnice: 50°04′35″S 14°28′52″V﻿ / ﻿50,076299°S 14,481143°V﻿ / 50.076299; 14.481143
Hlavný vchod na cintorín
**Cintorín Saint-Ouen** je cintorín, ktorý sa nachádza v meste Saint-Ouen, ktoré leží v severnej časti metropolitnej oblasti Paríža v departmente Seine-Saint-Denis. Je tvorený dvoma časťami. Prvá časť, situovaná na *Rue Adrien Lesesne*, bola otvorená v roku 1860, druhá, na *2 Avenue Michelet*, 1. septembra 1872.

Osobnosti na cintoríne
----------------------

* Alphonse Allais, (1854-1905) – spisovateľ
* Mireille Balinová, (1909-1968) - herečka
* Louis Garnie, (1862-1923) – skladateľ
* Marcelle Géniatová, (1881-1959) - herečka
* Lily Laskine, (1893-1988) – harfistka
* Suzanne Lenglenová, (1899-1938) – tenistka
* Alfred Manessier, (1911-1993) – maliar
* Émile-Alexandre Taskin, (1853-1897) – operný spevák
* Jean Tissier, (1896-1973) – herec
* Suzanne Valadonová, (1865-1938) – maliarka

Galéria
-------

* Avenue de l'Ouest
* Avenue Transversale N° 2
* Hrob Gustava Lemoina

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hřbitov Saint-Ouen na českej Wikipédii.*

Súradnice: 48°54′27″S 2°20′51″V﻿ / ﻿48,9075°S 2,3475°V﻿ / 48.9075; 2.3475
**Keith Tippett** rodným menom **Keith Graham Tippetts** (\* 25. august 1947 – † 14. jún 2020) bol britský jazzový klavirista a hudobný skladateľ.

Už na škole založil Tippett vlastnú džezovú skupinu s názvom The KT7. Na konci 60. rokov 20. storočia viedol sextet, kde hrali aj Elton Dean na saxofón, Mark Charig na trúbku a Nick Evans na trombón. Oženil sa so speváčkou a herečkou Juliou Driscoll a napísal hudbu pre televíziu. V roku 1970 založil big band Centipede s viac ako 50 hudobníkmi. Okrem niekoľkých koncertov nahrali Centipede aj džezrockový dvojalbum *Septober Energy*. Začiatkom 70. rokov Tippett spolupracoval s progressive rockovou skupinou King Crimson, kedy sa ako hosťujúci pianista podieľal na ich troch albumoch: *In the Wake of Poseidon, Lizard* (obe 1970) a *Islands* (1971).

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Keith Tippett na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Autoritné údaje: * BnF: 140009397
* GND: 134540255
* ISNI: 0000 0000 8204 7064
* LCCN: no98004984
* NK ČR: pna2008456407
* VIAF: 19876652
* WorldCat: lccn-no98004984
Graf Ciolkovskeho rovnice pre rôzne hodnoty výtokových rýchlosti.
**Ciolkovského rovnica** je rovnica vyjadrujúca v mechanike pohybu rakety v bezsilovom poli vzťah medzi rýchlosťou rakety {\displaystyle V\,\!} a efektívnou výtokovou rýchlosťou {\displaystyle U\,\!} plynov:   
{\displaystyle V=U.\ln {\frac {M\_{\mathrm {P} }}{M(t)}}}, kde {\displaystyle M\_{\mathrm {P} }\,\!} je začiatočná hmotnosť rakety (pri štarte) a {\displaystyle M(t)\,\!} hmotnosť rakety počas horenia paliva v čase {\displaystyle t\,\!} a {\displaystyle \ln \,\!} je prirodzený logaritmus.

Ak {\displaystyle M(t)=M\_{\mathrm {k} }\,\!}, kde {\displaystyle M\_{\mathrm {k} }\,\!} je konečná hmotnosť (po vyhorení paliva), Ciolkovského rovnica sa označuje za Ciolkovského vzorec a pomer {\displaystyle r={\frac {M\_{\mathrm {P} }}{M\_{\mathrm {k} }}}} sa nazýva Ciolkovského číslo.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Fyzikálny portál |

*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*
**Newstyle Hardcore** (alebo tiež **Nu Style Gabber**, **Mainstyle** či **Mainstyle Hardcore**) je hudobný štýl, ktorý vznikol koncom 90. rokov, kedy Hardcore prechádzal krízou a stál na pomyselnej križovatke. Pár producentov začalo skladať nový, pomalší, ale tvrdší hardcore, ktorému dominuje veľmi tvrdý kopák a vyvrátil tak pravidlo, že čím je skladba pomalšia, tým má menšiu energiu. Prvá skladba, ktorá sa dá označiť za Newstyle Hardcore skladbu je *Intelligence Hardcore* od Darkraver & DJ Vince. BPM sa spravidla pohybuje medzi 150 až 170. Pre Newstyle Hardcore sú typické tvrdé basy a veľmi výrazné, energické lead medódie, či už vo forme rýchlych nasekaných melódií alebo tiahlych hýmn (napr. Neophyte - *I Will Have That Power*). Centrom tohoto štýlu je Holandsko a Taliansko. V dnešnej dobe je to najrozšírenejšie odvetvie hardcoru. Svedčí o tom napr. kompilácia Masters Of Hardcore alebo megaakcia rovnakého názvu.

Interpreti
----------

* Angerfist
* Art Of Fighters
* Catscan
* Crucifier
* Day-Mar
* Dione
* DJ D
* Endymion
* Enheas
* Evil Activities
* G-Town Madness
* Hard Creation
* Headbanger
* Korsakoff
* Mad Dog
* Masters Of Ceremony
* Meccano Twins
* Na-Goyah
* Neophyte
* Neox
* Noize Suppressor
* Nosferatu
* Outblast
* Partyraiser
* Predator
* Promo
* Proto-X
* Rotterdam Terror Corps
* Stunned Guys
* Tommyknocker
* Tha Playah
* Wishmaster

Vydavateľstvá
-------------

* Danger Hardcore Tracks
* Masters Of Hardcore
* Megarave Records
* Offensive Records
* Traxtorm Records

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Newstyle Hardcore na českej Wikipédii.*
**Newtonov interpolačný polynóm** alebo presnejšie **interpolačný polynóm v Newtonovom tvare** alebo skrátene len **Newtonov polynóm** je v numerickej matematike polynóm pomenovaný podľa Isaaca Newtona interpolujúci danú množinu bodov, ktorý má špecifický tvar, nazývaný *Newtonov tvar*.

Jedna zo základných viet teórie interpolácie hovorí, že interpolačný polynóm, pre daný stupeň polynómu a danú množinu interpolačných uzlov, je len jeden. Z toho vyplýva, že Newtonov interpolačný polynóm a napr. Lagrangeov interpolačný polynóm udávajú pre rovnaký stupeň rovnakú polynomiálnu funkciu a líšia sa len spôsobom jej zápisu - Newtonov polynóm využíva zápis v *Newtonovom tvare*, kým Lagrangeov polynóm zas zápis v *Lagrangeovom tvare*.

Definícia
---------

Nech je daná množina *k* + 1 bodov

{\displaystyle (x\_{0},y\_{0}),\ldots ,(x\_{j},y\_{j}),\ldots ,(x\_{k},y\_{k})}
kde žiadne dve hodnoty {\displaystyle x\_{j}} nie sú rovnaké. Potom Newtonov polynóm stupňa *k* interpolujúci danú množinu bodov má tvar lineárnej kombinácie tzv. *Newtonových bázových polynómov* {\displaystyle n\_{j}(x)\,}, teda

{\displaystyle N(x):=\sum \_{j=0}^{k}a\_{j}n\_{j}(x),}
kde Newtonove bázové polynómy majú tvar

{\displaystyle n\_{j}(x):=\prod \_{i=0}^{j-1}(x-x\_{i}).}
V ďalšom procese hľadania vyjadrenia Newtonovho interpolačného polynómu je podstatné vyjadriť koeficienty {\displaystyle a\_{j}} tak, aby polynóm skutočne interpoloval danú množinu bodov.

Označme preto {\displaystyle p\_{n-1}^{(0,n-1)}\,} polynóm stupňa *n-1* interpolujúci body {\displaystyle (x\_{0},y\_{0}),\ldots ,(x\_{n-1},y\_{n-1})} a {\displaystyle p\_{n-1}^{(1,n)}\,} polynóm stupňa *n-1* interpolujúci body {\displaystyle (x\_{1},y\_{1}),\ldots ,(x\_{n},y\_{n})}. Teda platí

{\displaystyle {\begin{array}{ccccl}p\_{n-1}^{(0,n-1)}(x\_{i})&=&y\_{i}&\qquad &{\text{pre }}i\in \{0,\ldots ,n-1\}\\p\_{n-1}^{(1,n)}(x\_{i})&=&y\_{i}&\qquad &{\text{pre }}i\in \{1,\ldots ,n\}\end{array}}}
Ľahko je možné overiť, že polynóm

{\displaystyle p\_{n}(x)={\frac {1}{x\_{n}-x\_{0}}}\left[(x\_{n}-x)p\_{n-1}^{(0,n-1)}(x)+(x-x\_{0})p\_{n-1}^{(1,n)}(x)\right]}
je interpolačný polynóm pre danú množinu *n+1* bodov. Označme teraz

{\displaystyle {\begin{array}{cclcl}a\_{n}&=&[x^{n}]p\_{n}(x)&\qquad &=:f[x\_{0},\ldots ,x\_{n}],\\a\_{n-1}^{0}&=&[x^{n-1}]p\_{n-1}^{(0,n-1)}(x)&\qquad &=:f[x\_{0},\ldots ,x\_{n-1}],\\a\_{n-1}^{1}&=&[x^{n-1}]p\_{n-1}^{(1,n)}(x)&\qquad &=:f[x\_{1},\ldots ,x\_{n}],\end{array}}}
tak platí

{\displaystyle f[x\_{0},\ldots ,x\_{n}]={\frac {f[x\_{1},\ldots ,x\_{n}]-f[x\_{0},\ldots ,x\_{n-1}]}{x\_{n}-x\_{0}}}.\,}
Ak navyše položíme {\displaystyle a\_{0}=f[x\_{0}]=f(x\_{0}),} dostávame vzťah pre výpočet koeficientov Newtonovho interpolačného polynómu, ktoré je tak možné efektívne vypočítať technikou dynamického programovania.

Externé odkazy
--------------

* Module for the Newton Polynomial (po anglicky)
* Newtonove polynómy (po anglicky)
* Newtonove polynómy - Wolfram MathWorld (po anglicky)
* Numerické metódy matematiky
**Bajtavský potok** je potok v juhovýchodnej časti Podunajskej pahorkatiny, v podcelku Ipeľská pahorkatina, na území okresu Nové Zámky. Je to posledný ľavostranný prítok Hrona a meria 7,8 km.

Prameň
------

Pramení na západnom svahu Sovieho vrchu (204,5 m n. m.) v Zalabskom chrbte v nadmorskej výške cca 188 m n. m, západne od obce Salka.

Opis toku
---------

Najprv tečie juhovýchodným smerom popri osade Hlboký majer na ľavom brehu a stáča sa na juh. Následne vteká do vodnej nádrže Bajtava, kam najprv sprava ústi prítok z Bajtavskej doliny, potom zľava prítok z obce Bajtava a tečie v priestore tzv. Bajtavskej brány na západnom okraji pohoria Burda. Z ľavej strany ďalej priberá krátky prítok prameniaci juhozápadne od spomenutej obce a na okraji susednej obce Kamenica nad Hronom sa prudko stáča na západ. Potom obteká masív pri obci (porastený vinohradmi) najprv zo severu, pričom napája malú vodnú nádrž, následne oblúkom preteká po západnom i juhozápadnom úpätí mierne zvlneným korytom a v nadmorskej výške približne 105 m n. m. ústi západne od obce do Hrona.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-09-12]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-09-10]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Hrona** (od Slovenskej brány po ústie) |
| --- |
| 
* Bajtavský potok
* Blatniansky potok
* Brutský potok
* Dolnoperecký kanál
* Dolnopialsky kanál
* Ďurský potok
* Hornoperecký kanál
* Hornopialsky kanál
* Kamenický kanál
* **Ketský potok**
* **Lužianka**
* Malianka
* Malokozmálovský potok
* Náňanský kanál
* **Nýrica**
* **Paríž**
* **Perec**
* **Podlužianka**
* **Sikenica**
* Šándorhalmský kanál
* Štúrovský kanál
* Ulička
* **Vrbovec**
* Želiarsky kanál

 |
**Bakchis** (starogr.  *Βάκχις* – *Bakchis*) je v gréckej mytológii syn a nástupca korintského kráľa Prymnida.

Korinský kráľ Bakchis bol následníkom Prymnida, potomka Heraklovca Aléta, ktorý spolu s Dórmi, dobyl Korint, korintských kráľov, potomkov Sizyfa, Dórida a Hyanthida zosadil a zasadnutím na trón založil panovnícky rod, ktorý sa udržal na tróne niekoľko generácií.

Antickí autori uvádzajú, že Bakchis panoval 35 rokov, podľa Hieronyma od roku 957 do roku 922 pred Kr. Bakchis bol najvýznamnejší korintský kráľ rodu Heraklovcov, preto jeho potomkov nazývali po ňom Bakchidovci. Jeho následníkom sa stal syn Agelas II..

  


|  |
| --- |
| Bakchis**Heraklovci** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Prymnis** | **korintský kráľ**957 pred Kr. – 922 pred Kr. (fiktívna chronológia) | Nástupca**Agelas II.** |

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  Hieronymus, *Chronicon*, 124-129.
2. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,4,3.
3. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,4,4.
4. 1 2  Eusebios, *Kronika* 2,221.
5. 1 2  Diodoros, *Bibliotheca historia*, 7, frag. 9.
Bakler spredu a zozadu
Boj mečom a baklerom, list z Tacuinum Sanitatis ilustrovaného v Lombardii, ca. 1390.
Írsky okrúhly štít
**Bakler** (franc. *bouclier* 'štít', zo starej francúzštiny *bocle, boucle* 'puklica'; angl. *buckler*, vyslov: [bakler], IPA: [ˈbʌklə]) je malý štít o priemere od 15 do 45 cm, držaný v ruke. Všeobecne sa používal ako doplnková súbojová zbraň v období stredoveku a renesancie. Vďaka svojej veľkosti poskytoval slabú ochranu voči strelám, ale bol užitočný na odrazenie protivníkovho meča či palcátu. Zo stredovekých spisov poznáme jeho dve hlavné formy. Prvou je jednoduchý okrúhly štít s päsťou priamo za puklicou a rôznymi profilmi a hĺbkou okraja. Taktiež mohli mať rôzne výčnelky alebo zúbkované okraje. Druhou formou je preliačený obdĺžnik, ktorý predstavuje Achille Marozzo vo svojej Opera Nova.

Rukopis MS I.33, považovaný za prvú príručku pre ozbrojený boj (okolo r. 1300), obsahuje opis systému boja s mečom a baklerom.

Využitie
--------

Bakler sa využíval viac ako by sa zdalo. Bola to jednoduchá no efektívna zbraň, často kombinovaná s krátkym mečom, falchionom alebo rapírom, populárna najmä v období od 12. do 17. storočia. Pokiaľ ide o šerm, plnil bakler rôzne úlohy, ale MS I.33 zmieňuje päť hlavných využití, z ktorých každé pracuje s jeho malými rozmermi a dobrou ovládateľnosťou.

* Ochrana ruky: Primárna funkcia bakleru bola ochrániť voľnú ruku.
* Odrážanie: Ľahkosť a zakrivenie vynikajúco slúžia na odrážanie útočiacich čepelí.
* Zástera: Zbrane používané s baklerom závisia na rýchlych pohyboch, pri ktorých i sekunda predstavuje výhodu. Nositeľ bakleru ho mohol použiť na zakrytie ruky s mečom, aby tak protivníkovi neprezradil nasledujúci útok.
* "Oceľová päsť": Baklerom sa dalo zaútočiť buď úderom priamo puklicou, alebo jeho okrajom.
* Zovretie: Dal sa použiť na pritlačenie protivníkových rúk k jeho telu, prípadne využiť pri rôznych úchopoch, čo umožnilo kontrolovať súpera.

Referencie
----------

1. ↑   The Sword & Buckler Tradition

Pozri aj
--------

* Adarga
* Rodeleros (doslova štítonosi, tiež známi ako muži s mečom a baklerom)
* Lampový štít
* Tarča (štít)
* Tarča (ruský typ štítu)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Buckler na anglickej Wikipédii.*
Kódy **ISO 3166-2** pre Irán identifikujú 30 provincií. Prvá časť (IR) je medzinárodný kód pre Irán, druhá časť pozostáva z dvoch čísel identifikujúcich provinciu.

Spravodaj
---------

* 2002-05-21

Zoznam kódov
------------

```
IR-01 Východný Azerbajdžan (Täbris)
IR-02 Západný Azerbajdžan (Orúmiych)
IR-03 Ardabil (Ardabil)
IR-04 Isfahán (Isfahán)
IR-05 Ejlam (Ejlam)
IR-06 Búšahr (Búšahr)
IR-07 Teherán (Teherán)
IR-08 Chahar Mahal-va-Bachtiari (Sahr Kord)
IR-10 Chúzestan (Ahvaz)
IR-11 Zandžán (Zandžán)
IR-12 Semnán (Semnán)
IR-13 Balúčistan (Zehedán)
IR-14 Fars (Šíráz)
IR-15 Kermán (Kermán)
IR-16 Kurdistan (Zanandaš)
IR-17 Kermanšá (Bachtarán)
IR-18 Bojer Ahmadí a Koehihyih (Jasudž)
IR-19 Gílán (Rascht)
IR-20 Lurestan (Chorramabad)
IR-21 Mázandarán (Sari)
IR-22 Markazi (Arak)
IR-23 Hormusgan (Bandare Abbás)
IR-24 Hamadán (Hamadán)
IR-25 Jazd (Jazd)
IR-26 Komm (Komm)
IR-27 Golestan (Gorgan)
IR-28 Kazvin (Kazvin)
IR-?? Severný Chorásan (Bodžnourd)
IR-?? Južný Chorásan (Birdžand)
IR-?? Razavi Chorásán (Mašhad)
```

Pozri aj
--------

* ISO 3166-2, zoznam kódov územno správnych celkov všetkých krajín.
* ISO 3166-1, zoznam kódov všetkých krajín, používaných súčasne ako ich doménové mená na internete.
**Tlaková výš** alebo **anticyklóna** je oblasť vysokého tlaku vzduchu. Najväčší tlak vzduchu je v strede tlakovej výše, preto vzduch pri povrchu prúdi zo stredu do strán smerom k oblasti s nižším tlakom vzduchu. Pôsobenie zemskej rotácie má za následok, že prúdenie nie je priamočiare, ale stáča sa na severnej pologuli v smere hodinových ručičiek a na južnej v protismere. Na miesto vzduchu, ktorý prúdi von, klesá z väčších výšok studený vzduch. Ten sa stlačovaním ohrieva približne o 1°C na každých 100 metrov. Jeho relatívna vlhkosť sa zmenšuje a oblaky sa strácajú. Preto býva v stredoch tlakovej výše väčšinou pekné, jasné alebo len málo oblačné počasie. V jesennom a zimnom období sa zvykne v oblasti vysokého tlaku vzduchu vytvárať hmla alebo nízka oblačnosť najmä v nižších polohách. Na horách panuje v tomto období pekné počasie.

Namerané hodnoty stavu tlaku sa zakresľujú na poveternostnú (alebo synoptickú) mapu uzavretými koncentrickými izobarami nepravidelného okrúhleho alebo oválneho tvaru. Na označenie oblasti vyššieho tlaku vzduchu sa v meteorológii na Slovensku používa písmeno V.
Normálny tlak pri morskej hladine má hodnotu 1013,25 hPa.

Pozri aj
--------

* Tlaková níž

Externé odkazy
--------------

* Aktuálna synoptická mapa na stránke SHMÚ


|  |  |
| --- | --- |
|  | Portál vedy o Zemi |
Lotosový chrám po zotmení
**Lotosový chrám** je bahájsky chrám v indickom hlavnom meste Naí Dillí. Bol dokončený roku 1986 a je pozoruhodný pre jeho tvar kvetu lotosu. Slúži ako materský chrám indického subkontinentu a stal sa turistickou atrakciou v meste. Chrám získal množstvo architektonických ocenení a predstavil sa v stovkách novinových a časopisových článkoch.

Infraštruktúra
--------------

Dizajn pre svätyňu v Dillí sa skladá z 27 voľne stojacích lístkov, krytých mramorom a usporiadaných v zväzku po troch, ktoré tvoria deväť strán. Stavba sa inšpirovala kvetom indického lotosu. Deväť dverí Lotosového chrámu sú otvorené do centrálnej haly s výškou viac ako 40 m, ktorá má kapacitu až 2500 ľudí. Povrch svätyne je vyrobený z bieleho mramoru z hory Pentelikon v Grécku, čiže z toho istého materiálu ako sú antické stavby. Spolu so svojimi deviatimi okolitými rybníkmi a záhradami sa Lotosový chrám rozkladá na ploche 105 000 m². Táto budova sa nachádza v obci Bahapur, neďaleko Naí Dillí. Jej architektom bol iránsko-americký bahájsky architekt Fariborz Sahba a návrh štruktúry vykonala britská firma Flint and Neill.

Turistická atrakcia
-------------------

Od koncu roka 2002 prilákala táto turistická atrakcia viac ako 50 miliónov návštevníkov, čo z nej robí jednú z najnavštevovanejších stavieb na svete. Jej počet návštevníkov počas posledných rokov prekonal Tádž Mahal v Ágre či Eiffelovu vežu v Paríži.

Galéria
-------

* Lotosový chrám
* Návštevníci Lotosového chrámu
* Roh Lotosového chrámu
* Jeden z mramorových listov
* Jeden z rybníkov v Lotosovom chráme
* Rybník pri chráme
* Interiér chrámu
Súradnice: 31°32′59″S 74°20′37″V﻿ / ﻿31,54972°S 74,34361°V﻿ / 31.54972; 74.34361

**Láhaur** je hlavné mesto provincie Pandžáb v Pakistane. V roku 2009 bol s počtom 10 000 000 obyvateľov 27. najväčším mestom sveta a po Karáčí 2. najväčším mestom v krajine. Rozloha mesta je viac ako 1 772 km². Priemerná nadmorská výška je 217 m n. m.

Dejiny
------

Podľa legendy je vznik mesta spojený s Alexandrom Macedónskym a jeho koňom Bukefalom, podľa ktorej v bitke pri Hydaspese kôň svojho pána zachránil a aj keď bol sám zranený, odniesol Alexandra až do stanu. Tam Bukefalos padol mŕtvy na zem. Alexander mu usporiadal pohreb, vybudoval hrobku a vedľa nej položil základný kameň novej osady, nazvanej Alexandria Bucefalis - dnešného Láhauru.

Najstaršie zmienky v historických prameňoch pochádzajú zo 7. storočia. V roku 1398 mesto vyplienil Timúr Chromý, ale v 16. storočí bolo obnovené. Vtedy nastal čas jeho najväčšej slávy, keď boli v priebehu dvoch storočí vybudované najslávnejšie pamiatky mesta, vrátane Šalimarových záhrad.

Pamiatky
--------

Medzi najslávnejšie pamiatky mesta patria Šalimarove záhrady, ktoré sú príkladom výnimočnej mughalskej stavby. Od roku 1981 sú zaradené aj na zoznam svetového dedičstva UNESCO. Založená bola v roku 1641 a tvorili ju tri obdĺžnikové terasy, na ktorých boli vodné plochy, kaskády a viac ako 400 fontán. Inými významnými pamiatkami sú cisársky palác, niekdajšie sídlo mughalských vládcov, alebo mešita Badšahi, na ktorej nádvorí sa môže modliť naraz až 60 tisíc moslimov.

Doprava
-------

V roku 2003 sa rozhodlo mesto pre narastajúcu dopravu vybudovať nové letisko, *Letisko Allamu Iqbala* a nazvalo ho po národnom pakistanskom básnikovi Allamovi Muhammadovi Iqbalovi, a je to jedna zo základní vlajkovej národnej leteckej spoločnosti, Pakistan International Airlines.

Partnerské mestá
----------------

* Serbia Belehrad, Srbsko, 2007
* Spain Córdoba, Španielsko, 1994
* Tajikistan Dušanbe, Tadžikistan
* Morocco Fès, Maroko, 1994
* USA Fresno, USA
* Spojené kráľovstvo Glasgow, Spojené kráľovstvo, 2006
* USA Chicago, USA, 2007
* Iran Isfahán, Irán, 2004
* Turkey Istanbul, Turecko, 1975
* Belgium Kortrijk, Belgicko, 1993
* Iran Mašhad, Irán, 2006
* Uzbekistan Samarkand, Uzbekistan, 1995
* Severná Kórea Sariwon, Severná Kórea, 1988
* China Si-an, Čína, 1992

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Láhaur**
Chichesterská katedrála
**Chichesterská katedrála** je anglikánska katedrála v anglickom meste Chichester z roku 1075. Jej zvláštnosťou je, že jej zvonica je postavená ako samostatná veža.

Dejiny
------

Katedrála bola založená v roku 1075, kedy bolo do Chichesteru presťahované sídlo biskupstva z neďalekého Selsey. Vysvätená bola v roku 1108 ale následný požiar vyvolal potrebu čiastočnej rekonštrukcie, ktorá bola dokončená v roku 1184. Ďalšia dostavba bola realizovaná v roku 1199. Po ďalšom požiari v 16. storočí bola dostavaná v štýle ranej anglickej gotiky. Veža, pôvodne postavená v 14. storočí, bola opravená v 27. storočí Cristopherom Wrenom v roku 1721. Na jej stavbu bol použitý miestny nekvalitný kameň, čo spôsobilo v roku 1861 jej zrútenie. Bezprostredne nato ju opravil George Gilbert Scott a vypína sa do výšky 82 metrov.

Medzi zaujímavosti katedrály patria okrem iného zdvojená postranná loď, zvyšky rímskej mozaikovej dlažby pozorovateľné skleneným oknom, umiestnenie zvonice do samostatnej veže mimo katedrálu a to, že je to jediná katedrála viditeľná z mora. V katedrále sa tiež nachádza niekoľko moderných umeleckých diel, napríklad tapiséria Johna Pipera, okno od Marca Chagalla a obraz Grahama Sutherlanda. Nemocnica a chudobinec Svätej Marie, ktorý je spojený s katedrálou a pochádza z 13. storočia je považovaný za jeden z najstarších v Anglicku.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chichesterská katedrála**

Externé odkazy
--------------

* Chichesterská katedrála

Súradnice: 50°50′11″S 0°46′51″Z﻿ / ﻿50,8363°S 0,7808°Z﻿ / 50.8363; -0.7808

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Chichesterská katedrála na českej Wikipédii.*
**Báň** (tiež *Na Hřebínku*, 272 m n. m.) je vrch v okrese Nymburk v Stredočeskom kraji. Leží asi 1 km východne od obce Hradčany, na katastrálnom území obce Opočnice. Je to najvyšší bod Královéměsteckej tabule.

Popis
-----

Je to vrcholová plošina Hradčanskej kuesty tvorená coniackými slieňovcami s polohami kremitých ílovcov pri hrane príkreho južného svahu (do údolia Cidliny), porušenom miestami zosuvmi. Smerom k severu prechádza do mierneho štruktúrneho svahu. Rastú tu smrekové porasty s prímesou duba. Na južnom svahu vrchu je vyhlásená prírodná pamiatka Báň - krovinatá biela stráň (východná hranica výskytu jagavky ľaliovitej, jasenca, vstavača). Z tohto svahu je výhľad.

Geomorfologické zaradenie
-------------------------

Geomorfologicky vrch patrí do celku Středolabská tabule, podcelku Mrlinská tabule, okrsku Královéměstecká tabule, podokrsku Lovčická tabule a časti Hradčanská kuesta.

Prístup
-------

Autom sa dá najbližšie dopraviť do Hradčian, odkiaľ vedie modro značený turistický chodník cez vrchol Báne (oblasť zvaná tiež *Hradčanský les* a *Baňský les*) do Dlouhopolska.

Referencie
----------

1. ↑  DEMEK, Jaromír; MACKOVČIN, Peter, a kolektív. *Zeměpisný lexikon ČR: Hory a nížiny*. 2. vyd. Brno : AOPK ČR, 2006. 582 s. ISBN 80-86064-99-9.
2. ↑  BALATKA, Břetislav; KALVODA, Jan. *Geomorfologické členění reliéfu Čech*. Praha : Kartografie Praha, 2006. ISBN 80-7011-913-6.
3. ↑   *Mapy.cz* [online]. Seznam.cz, [cit. 2014-07-05]. Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Báň (Středolabská tabule) na českej Wikipédii.*
**Jozef Maximilián Galovič** (\* 13. október 1880, Nováky – † 1956) bol slovenský železničiar a politik HSĽS v období medzivojnového Česko-Slovenska.

Životopis
---------

Povolaním bol traťmajster Československých dráh v Nových Zámkoch. Patril k národne uvedomelým verejným činiteľom v národnostne zmiešanom slovensko-maďarskom prostredí. V roku 1927 založil v Nových Zámkoch vydavateľské družstvo, ako aj týždenník *Slovenský juh*. Pôsobil v Slovenskom katolíckom kruhu i Slovenskom zväze železničiarov. Politicky sa aktivizoval v Hlinkovej slovenskej ľudovej strane. Po krajinských voľbách v roku 1928 ľudákov zastupoval v okresnom zastupiteľstve Nové Zámky. V parlamentných voľbách v roku 1929 kandidoval za HSĽS do poslaneckej snemovne v XVI. volebnom kraji. Poslancom sa však stal až dodatočne 27. januára 1931 po tom, čo sa mandátu vzdal poslanec Pavol Macháček. V parlamentne zasadal v zahraničnom a zásobovacom výbore.

Referencie
----------

1. ↑   Náš nový poslanec. *Slovák* (Bratislava), 1931-02-15, roč. XIII, čís. 37, s. 3.
2. ↑  SIDOR, Karol. *Denníky 1930 - 1939*. 1.. vyd. Bratislava : Ústav pamäti národa, 2010. ISBN 978-80-89335-23-7. S. 38.
3. ↑   *Menný register* [online]. Spoločná česko - slovenská digitálna parlamentná knižnica, [cit. 2022-07-05]. Dostupné online.
**Max Frisch** (\* 15. máj 1911, Zürich, Švajčiarsko – † 4. apríl 1991, Zürich) bol švajčiarsky spisovateľ, dramatik a architekt.

Život
-----

Pochádzal z rodiny architekta. Študoval najprv germanistiku na univerzite v Zürichu, no po smrti otca pre nedostatok financií musel štúdiá prerušiť. Pracoval ako novinár v redakcii novín *„Neue Züricher Zeitung"*. V rokoch 1933 – 1935 cestoval po východnej a južnej Európe, a tiež po prvýkrát navštívil Nemecko. V rokoch 1936 – 1941 študoval v Zürichu architektúru. Po úspešnom ukončení štúdií začal pracovať ako architekt a otvoril si vlastnú kanceláriu. V roku 1947 spoznal v Zürichu Bertolta Brechta, a v roku 1951 odišiel na Rockefellerovo štipendium do USA.

Max Frisch sa zúčastnil v roku 1948 na Mierovom Kongrese vo Vroclave. V roku 1955 definitívne zatvoril svoju kanceláriu architekta a od tej doby sa venoval výlučne literárnej tvorbe. Počas svojej kariéry bol mnohokrát za svoju prácu vyznamenaný rôznymi literárnymi cenami (napr. cenou Georga Büchnera, cenou Friedricha Schillera a cenou Hermanna Hessa).

V svojej tvorbe Max Frisch odsudzuje fašizmus a iné prejavy totalitarizmu. Vykresľuje situácie súčasného človeka s jeho ťažkosťami a spoločenskými obmedzeniami a tiež vplyv technokratickej civilizácie na jeho život.

Dielo (výber)
-------------

### Romány

* *Stiller* (1954, český preklad 1970)
* *Homo Faber* (1957, český preklad 1967)
* *Volajte ma Gantenbain* (*Mein Name sei Gantenbein*, 1964, slovenský preklad 1967)
* *Montauk* (1975)

### Divadelné hry

* *Santa Cruz* (1944)
* *Nun singen sie wieder* (*Znova spievajú*, 1946)
* *Die chinesische Mauer* (*Čínsky múr*, 1947)
* *Als der Krieg zu Ende war* (1949)
* *Graf Öderland* (1951)
* *Biedermann a podpaľači* (*Biedermann und die Brandstifter*, český preklad 1969)
* *Andorra* (1961, slovenský preklad 1963)

### Iné

* *Blätter aus dem Brotsack* (1940) (vojnový denník)
* *Denník 1946 – 1949* (*Das Tagebuch 1946 – 1949*, 1950)
* *Tagebuch 1966 – 1971* (1972)

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Max Frisch**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Max Frisch**

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Max Frisch**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Max Frisch na poľskej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 78919
* BnF: 11903643h
* GND: 118536109
* ISNI: 0000 0001 2119 2206
* LCCN: n80002513
* NK ČR: jn19990002453
* SNK: 157439
* ULAN: 500227829
* VIAF: 7390328
* WorldCat: lccn-n80002513
Súradnice: 48°09′06″S 17°06′24″V﻿ / ﻿48,15174°S 17,106695°V﻿ / 48.15174; 17.106695

Pisztoryho palác
**Štefánikova ulica** je ulica v Bratislave, v mestskej časti Staré Mesto.

Jej pôvodný názov bol **Štefániina ulica** (*Stefánia út*, *Stephaniastraße*), na počesť manželky korunného princa Rudolfa, belgickej princeznej Štefánie. Počas Prvej Česko-slovenskej republiky získala súčasný názov, podľa Milana Rastislava Štefánika (1880 – 1919). Počas obdobia socializmu (s výnimkou Pražskej jari) mala názov **Ulica Obrancov mieru**. Na križovatke s ulicou Palisády sa nachádza svojho času najvýznamnejšia bratislavská kaviareň Štefánka (pôvodne *Stephania*), takisto pomenovaná po princeznej Štefánii.

Významné budovy
---------------

Sídli na nej Slovenská akadémia vied, na Štefánikovej 25 sa nachádza Pistoriho palác, na Štefánikovej 2 Karáčoniho palác, na Štefánikovej 5 stojí bývalý Swetlikov dom a na Štefánikovej 4 bývalá Tauscherova vila.

Blízke ulice
------------

* Pražská ulica
* Šancová ulica
* Hodžovo námestie
* Štefanovičova ulica
* Leškova ulica
* Gunduličova ulica
* Palisády

Referencie
----------

1. ↑   *Abecedný zoznam ulíc Bratislavy a pomenovaných priestranstiev* [online]. Hlavné mesto SR Bratislava, rev. 2015-11-29, [cit. 2016-06-21]. Dostupné online.

Literatúra
----------

* BEŇOVÁ, Jana. *Flanérova košeľa : 8½ bratislavských ulíc*. 1. vyd. Bratislava : OZ Brak, 2020. 335 s. ISBN 978-80-89921-32-4. Kapitola Štefánikova, s. 23 – 53.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Štefánikova ulica (Bratislava)**

Externé odkazy
--------------

* Štefánikova na mape Bratislavy
**Galba**, celým menom **Servius Sulpicius Galba**, (\* 24. december 3 pred Kr. – † 15. január 69) bol rímsky cisár od 8. júna 68 do 15. januára 69.

Po smrti posledného cisára júlio-klaudiovskej dynastie Neróna, ktorý nezanechal dediča, vyhlásili vojská v Hispánii za cisára Servia Sulpica Galbu. Senát potvrdil jeho vyhlásenie a tak sa stal prvým rímskym cisárom zvoleným legionármi. Galba pochádzal zo starého rímskeho rodu a pokiaľ sa stal cisárom mal za sebou úspešnú politickú kariéru ako miestodržiteľ v Hornej Germánii, kde v roku 39 viedol boje proti germánskym Chattom o strategicky významnú oblasť medzi riekami Rýn a Mohan, ktoré pre Rimanov dopadli s víťazným koncom. V rokoch 45 – 46 bol miestodržiteľom v provincii Africa, ktorú znepokojovali nájazdy kočovníkov. Galbova tvrdá ruka aj tu zaistila poriadok. Ako rímsky cisár nevládol dlho, pretože prevzal prázdnu štátnu pokladňu a nemohol splniť to, čo sľúbil vojakom. Toto sa mu stalo osudným a 2.januára 69 vyhlásili rímske légie v Germánii za cisára svojho veliteľa Aula Vitellia, ktorý bol tiež známym Nerovým odporcom. O niekoľko dní (15.1.69) bol cisár Galba zavraždený na Fóre. Autorom sprisahania bol miestodržiteľ Luzitánie Otho, jeho neskorší nástupca na tróne.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Galba**

  


|  |
| --- |
| Galba**Vojenskí cisári (68 – 69)** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Nero** | **Rímsky cisár**68 – 69 | Nástupca**Otho** |

Autoritné údaje: * BnF: 14893746x
* GND: 118716166
* ISNI: 0000 0001 0798 2658
* LCCN: n50015482
* NK ČR: jn20000700580
* ULAN: 500355698
* VIAF: 27034761
* WorldCat: lccn-n50015482
Piotr Rubik
**Piotr Rubik** (\* 3. september 1968 vo Varšave) je poľský skladateľ symfonickej populárnej hudby pre orchester, film a divadlo.

Vyštudoval konzervatórium a neskôr hudobnú akadémiu Fryderyka Chopina vo Varšave. Neskôr sa stal členom svetoznámeho orchestra Jeunesses Musicales International (JMI). Študoval kompozíciu filmovej hudby v Siene (Taliansko) pod vedením Ennia Morriconeho.

Jeho najvýznamnejším dielom je oratórium *Tu es Petrus* (z latinčiny: Ty si Peter) venovaný Jánovi Pavlovi II. Tvorí druhú z troch častí súborného diela *Tryptyk Świętokrzyski* (triptych sv. Kríža). Prvá časť diela je oratórium *Świętokrzyska Golgota* (golgota sv. Kríža) a tretia časť je oratórium *Psałterz Wrześniowy* (septembrový žaltár).

Diskografia
-----------

* 2004 Oratorium Świętokrzyska Golgota 1x Platinum
* 2005 Oratorium Tu Es Petrus (Ty Jesteś Skała) #2 PL, 2x Platinum
* 2006 Rubikon - #1 PL, 3x Platinum
* 2006 Oratorium Psałterz Wrześniowy - #1 PL, 2x Diamond
* 2007 Kantata Zakochani w Krakowie
* 2007 Oratorium dla Świata

Autoritné údaje: * GND: 1051969263
* ISNI: 0000 0003 7186 5733
* LCCN: no2010078199
* VIAF: 121221669
* WorldCat: lccn-no2010078199
**Pipin I.** Starší (\* okolo 580 – † asi 640) bol austrázijský majordóm. 

Významným spôsobom sa zaslúžil o vládu Chlothara II. S biskupom Arnulfom z Metz sa totiž postavil proti franskej kráľovnej Brunichilde. Chlothar II. ju neskôr dal zajať a v roku 613 usmrtiť. Po smrti Chlothara II. (629) vládol jeho syn Dagobert I.. V tom čase bol však Pipin I. v nemilosti. Po Dagobertovej smrti sa Pipin I. vrátil a pôsobil ako majordóm v Austrázii.

Deti
----

Pipin bol ženatý s Ittou alebo Idubergou z Nivelles (\* 592 - † 652), ktorá v roku 640 založila kláštor v Andenne. Mali štyri deti:

* Bavo, gróf Allowin z Hespengau
* Begga (620 - medzi 692 a 695) - svojim sobášom v roku 635 s Ansegiselom spojila moc Pipinovcov s Arnulfingerovcami.
* Grimoald I. Starší (615/616 - medzi 656 - 662), následník Pipina ako majordóma
* Gertrúda z Nivelles (626 - 659), od roku 644 opátka kláštora v Nivelles založeného krátko predtým jej matkou. Je patrónkou mesta Landen v Belgicku.

Referencie
----------

* Kolektív autorov: *Universum - encyklopedie pro 21. století*, Praha 2006.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Pipin I. Starší na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 136201172
* ISNI: 0000 0000 5720 0629
* VIAF: 80586898
**Systém relatívnej väčšiny** (iné názvy: **relatívny väčšinový systém**, **systém prvého v cieli**, **FPTP** alebo **FPP** z anglického *First-past-the-post*) je väčšinový volebný systém používaný v jednomandátových volebných obvodoch, kde pre zisk mandátu postačuje relatívna väčšina odovzdaných hlasov (víťaz berie všetko). Kandidát, ktorý získal najväčší počet hlasov tak získava mandát. Tento volebný systém je typický pre voľby do Dolnej snemovne Spojeného kráľovstva. V roku 2011 bol prvýkrát využitý vo voľbách do poľského senátu.

Negatívom tohto systému je možnosť veľmi vysokého počtu prepadnutých hlasov. Napríklad ak v obvode kandiduje 10 kandidátov, môže na víťazstvo teoreticky stačiť získať len niečo vyše 10 percent odovzdaných hlasov, pričom by bezmála 90 percent hlasov v takomto prípade prepadlo.

Externé odkazy
--------------

* Prehľad volebných systémov (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Systém relativní většiny na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
|  | Politický portál |
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Tehelňa* pozri *Tehelňa (rozlišovacia stránka)*.
Tehelňa v obci Kryry, Česko.
**Tehelňa** je závod na výrobu tehál.

Výrobný postup
--------------

Výroba tehál sa začína na mieste, kde sa vyťažená hlina dostáva na pásový dopravník, ktorý ju privádza do prvej časti výrobného závodu. Tu sa hlina drví a mieša s vodou, čím sa vytvára hmota, ktorá je vhodná na úpravu do požadovaného tvaru. Po odstránení veľkých častí zo suroviny je materiál transportovaný k lisu, kde sa upravuje do požadovaného tvaru.

Na výstupe z lisu cez špeciálnu formu je budúca tehla vytvarovaná a pokračuje cez dopravník na miesto, kde sa nareže na požadovanú veľkosť a kde dochádza k najdôležitejšej časti kontroly kvality tehly. Na tomto mieste je možné odhaliť a vyradiť chybne vytvarovanú tehlu ešte pred vypálením – takto je možné materiál znovu použiť a vyhnúť sa finančným stratám.

Potom sa nevypálené tehly dopravia na miesto, kde sa naložia na stojan, ktorý je jeden až dva dni umiestnený v sušiarni, kde sa tehly pri teplote okolo 150 °C sušia.

Po vysušení nasleduje vypaľovanie tehál pri teplote približne 1000 °C počas niekoľkých hodín. Potom sa tehly nechajú vychladnúť.

Po vychladnutí sa tehly automaticky prekladajú z podstavca na transportné palety, omotajú sa fóliou a expedujú do skladovacích priestorov. Posledným krokom je naloženie tovaru pomocou vysokozdvižného vozíka na kamión a následná expedícia.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tehelňa**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Cihelna na českej Wikipédii.*