recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Airbus A330-200 (Air Seychelles) a letisková riadiaca veža
**Medzinárodné letisko Hongkong - Ček Lap Kok** (IATA **HKG**, ICAO **VHHH**) je hlavné letisko čínskeho mesta Hongkong, nachádzajúce sa na ostrove Ček Lap Kok.

Letisko bolo otvorené v roku 1998 a jeho úlohou bolo prevziať časť osobnej dopravy z letiska Kai Tak. Je hlavné rozbočovacie centrum pre Čínu a ďalšie destinácie v Ázii. Slúži ako rozbočovač pre letecké spoločnosti ako Cathay Pacific, Air India, Virgin Atlantic, United Airlines a Hongkong Airlines. 

Terminál pre cestujúcich je najväčšia letisková stavba na svete. Letisko je celkovo 8. najväčšie na svete a najväčšie letisko sveta v nákladnej doprave. Je dôležité pre ekonomiku, nakoľko zamestnáva 60 000 ľudí, a vyžíva ho 90 leteckých spoločností, prevázdzkujúcich lety do 150 miest po celom svete. V roku 2011 letisko odbavilo 53 miliónov pasažierov, v roku 2016 ich však bolo už 70,5 milióna.

Destinácie
----------

Mestá, dostupné z letiska v Hongkongu
Súradnice: 48°27′04″S 18°53′18″V﻿ / ﻿48,4511°S 18,8884°V﻿ / 48.4511; 18.8884

Vstup do štôlne
**Štôlňa Bartolomej** je banská štôlňa pri Banskej Štiavnici. Je súčasťou Slovenského banského múzea, ktoré vzniklo v roku 1964. Povrchová výstavba múzea začala v roku 1965 pretváraním banského areálu šachty Ondrej a štôlne Bartolomej. Šachtu Ondrej začali otvárať v roku 1967. Prvá časť povrchovej a podzemnej expozície bola sprístupnená verejnosti v roku 1974.

V súčasnosti používané označenie celého komplexu (povrchová aj hlbinná expozícia) je Banské múzeum v prírode (banský skanzen). Povrchová expozícia predstavuje banské budovy a zariadenia z rôznych oblastí Slovenska (napr. Kachelmanov vodnostĺpcový ťažný stroj, priemiestnený zo šachty Lill v Hodruši), náučnú geologickú expozíciu, expozíciu lomového dobývania a banských strojov. Najväčším lákadlom je fáranie do štôlne Bartolomej v baníckom plášti, s prilbou a s lampášom. Prehliadka trvá asi 90 až 100 minút. Miesto je 2 km od Banskej Štiavnice smerom na Štiavnické Bane.

Referencie
----------

1. 1 2   Krásy podzemia v Banskom múzeu v prírode. *Aktuality.sk* (Bratislava: Ringier Axel Springer Slovakia), 2009-09-20. Dostupné online [cit. 2018-09-29].
2. 1 2   *Banské múzeum v prírode* [online]. Banská Štiavnica: Slovenské banské múzeum, [cit. 2018-09-29]. Dostupné online.
3. 1 2   *Banské múzeum v prírode – skanzen* [online]. sprievodcaposlovensku.com, [cit. 2018-09-29]. Dostupné online. Archivované 2018-09-28 z originálu.

Externé odkazy
--------------

* Banské múzeum v prírode


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vedy o Zemi |
Súradnice: 48°09′31″S 17°08′10″V﻿ / ﻿48,158675°S 17,136051°V﻿ / 48.158675; 17.136051

Sídlo na Jégého 3 v Bratislave
**Zelená hliadka** je občianska iniciatíva na Slovensku, ktorá vznikla v Bratislave v roku 2011 z dôvodu nespokojnosti s činnosťou orgánov zodpovedných za čistotu a poriadok v meste a tiež v súvislosti s blížiacimi sa majstrovstvami sveta v ľadovom hokeji, ktoré sa konali prvýkrát na Slovensku. Združuje občanov, ktorí majú snahu pomôcť s udržiavaním čistoty v meste. Medzi najznámejšie aktivity združenia patrí pravidelná údržba priestorov bývalej železničnej stanice Filiálka v Bratislave, výroba a osádzanie odpadkových košov, ktoré sú umiestňované do rôznych lokalít a pravidelne vyprázdňované, čistenie a údržba železničných staníc a podchodov (Trnavské mýto) a podobne. Príležitostne tiež svojpomocne opravujú výtlky na chodníkoch a vytvárajú bezbariérové nájazdy na obrubníky predovšetkým na miestach, kadiaľ vedú cyklistické trasy a natierajú zhrdzavené zábradlia na zastávkach MHD a inde.

Založil ho občiansky aktivista Matúš Čupka, ktorý začal s malou skupinou ľudí zbierať odpadky v rôznych lokalitách mesta. Postupne sa začali pridávať ďalší ľudia a organizovať akcie, ktorých cieľom je odstraňovanie čiernych skládok a celkové čistenie rôznych lokalít mesta. Okrem hlavného zoskupenia ľudí v Bratislave združenie inšpirovalo aj mnohé ďalšie skupiny v ostatných mestách Slovenska, ktorí svojou činnosťou nadviazali na činnosť zelenej hliadky v rôznych regiónoch.

V roku 2013 členovia založili občianske združenie Why Not?, ktoré formálne zastrešuje aktivity Zelenej hliadky, mapovacieho portálu a vzdelávacieho portálu.

Okrem fyzickej čistoty ulíc sa členovia začali zaoberať aj vizuálnym smogom a znečistením spôsobeným nekontrolovanou a prevažne ilegálnou inzerciou v hlavnom meste a snažia sa toto znečistenie taktiež v rámci zákona pomáhať odstraňovať.

Referencie
----------

1. ↑  Výpis z registra občianskych združení

Externé odkazy
--------------

* Domovská stránka
* Blog na sme.sk
**Železničná stanica Smiths Falls** je železničná stanica v Smiths Falls, v kanadskej provincii Ontário.

V stanici zastavujú vlaky VIA Rail Canada. Stanica nie je obsadená, k dispozícii je bezbariérový prístup k stanici a na perón, telefóny a sociálne zariadenia. Platené parkovanie je tiež možné.

Staničné budovy
---------------

### Stanica CPR

Originálna budova osobnej stanice bola postavená spoločnosťou Canadian Pacific Railway v roku 1887. V roku 1999 mala byť zbúraná, ale amatérska divadelná skupina Smiths Falls Community Theatre podala návrh na jej rekonštrukciu. Po rekonštrukcii za 750 000$ sa prvá premiéra v budove konala v máji 2010. V divadle je k dispozícii 140 miest na sedenie. Aj po rekonštrukcii časť budovy využívala VIA Rail ako čakáreň.

### Stanica CNoR

V roku 1912 spoločnosť Canadian Northern Ontario Railway postavila budovu stanice. Od apríla 1979 prestala spoločnosť Canadian National používať trať medzi Smiths Falls a Strathcona a VIA Rail presunula svoje vlaky na úsek CPR Brockville. V roku 1985 lokálna skupina uzavrela zmluvu s CN o odkúpení budovy a lízingu pozemku pod ňou a malej časti trate. V tom istom roku vznikla dočasná muzeálna expozícia. V októbri 1985 sa stanica stala National Historic Site. Múzeum postupne prikúpilo ďalšie nehnuteľnosti a vykonalo úpravy a rekonštrukcie. Dnes je sídlom Railway Museum of Eastern Ontario.

### Nová stanica

8. marca 2010 VIA Rail zverejnila plány výstavby novej stanici na sever od centra mesta a presťahovanie do nej. Nová stanica mala mať charakteristickú vežu. Mala tiež zredukovať konflikty cestových poriadkov osobnej a nákladnej dopravy keďže stará stanica je situovaná v strede križovatky dvoch vyťažených tratí spoločnosti Canadian Pacific Railway a traťových úsekov Via Rail Smiths Falls a Brockville. Nová stanica má plochu 400 štvorcových stôp a rozpočet výstavby dosiahol 750 000$.

Referencie
----------

1. ↑   *Smiths Falls train station* [online]. VIA Rail Canada, [cit. 2018-06-08]. Dostupné online.
2. ↑   *Smiths Falls rail station gets 2nd act* [online]. cbc.ca, [cit. 2018-06-08]. Dostupné online.
3. ↑   *Railway Museum of Eastern Ontario* [online]. Smiths Falls: Railway Museum of Eastern Ontario, [cit. 2018-06-08]. [rmeo.org/about-us/ Dostupné online.]
4. ↑   *Government of Canada and Via Rail announce new station for Smiths Falls Press Release* [online]. VIA Rail Canada, 2010-03-08. Dostupné online.
5. ↑   *Via Rail building new Smiths Falls station* [online]. Ottawa Business Journal, 2010-03-15, [cit. 2018-06-08]. Dostupné online. Archivované 2012-03-05 z originálu.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Smiths Falls railway station na anglickej Wikipédii.*
Súradnice: 14°30′02″S 90°52′33″Z﻿ / ﻿14,50056°S 90,87583°Z﻿ / 14.50056; -90.87583

**Acatenango** je v súčasnosti neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v južnej časti Guatemaly, blízko mesta Antigua Guatemala. Sopka má dva vrcholy - starší *Pico Mayor* (alebo *Pico Central*) na južnej strane a mladší *Yepocapa* (3 880 m n. m.) na severnej strane prevažne andezitového vulkánu. Acatenango tvorí vulkanický komplex (známy ako *La Horqueta*) so susednou sopkou Fuego.

Sopečná činnosť v tejto oblasti trvá už viac než 200 000 rokov. Masív Acatenanga je vybudovaný na základoch staršej vulkanickej stavby, k deštrukcii ktorej došlo pred cca 43 000 rokmi. Pri deštrukcii bola vyprodukovaná masa pyroklastík, ktorá pokrýva širokú oblsať od južných svahov sopky až po pobrežie Pacifiku. Jediné erupcie v historických dobách boli zaznamenané v rokoch 1924, 1927 a v decembri 1972.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Acatenango**.

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu - Acatenango na Global Volcanism Program (po anglicky)
Ulica vo štvrti Zichron Moše
**Zichron Moše** (hebr. : זיכרון משה, doslova "Spomienka na Mošeho") je štvrť v centrálnom Jeruzaleme v Izraeli. Bola založená v roku 1905 a nachádza sa medzi štvrťami Mea Šearim a Geula. Prvými obyvateľmi štvrte boli sekulárni učitelia a samotná štvrť bola jednou z mnohých jeruzalemských štvrtí pomenovaných na počesť sira Mosesa Montefioreho.

Bola vybudovaná okolo školy Simona von Lämela, ktorá bola treťou Jeruzalemskou židovskou školou. Školu postavili roku 1856 vďaka finančným prostriedkom, ktoré darovala Elise Herzová (rodená Lämelová) z Viedne, na počesť pamiatky jej otca. V roku 1888 bola správa školy prevedená na nemecko-židovskú filantropickú spoločnosť a roku 1910 na spoločnosť *Hilfsverein der Deutschen Juden*.

V roku 1932 bolo na nezastavanom pozemku vybudované Edisonove divadlo, pomenované po vynálezcovi prvého premietacieho stroja (kinetoskop) Thomasovi Alva Edisonovi. Divadlo bolo vôbec prvé svojho druhu v Jeruzaleme. Vystupovali v ňom herci ako Yves Montand. Bolo koncertným miestom predštátneho Symfonického orchestra.

Referencie
----------

1. ↑  HYAMSON, Albert Montefiore. *Palestine, the Rebirth of an Ancient People*. New York : Bibliobazaar, 2008. 332 s. Dostupné online. ISBN 978-0554409245. S. 232-233. (po anglicky)
2. ↑  KUSHNER, David. *Palestine in the Late Ottoman Period: Political, Social, and Economic Transformation*. Jeruzalém : Brill Academic Publishers, 1986. 434 s. Dostupné online. ISBN 978-9004077928. S. 300-301. (anglicky)
3. ↑  BAR-AM, Aviva. *Guide to Jerusalem Buildings* [online]. The Jerusalem Post, [cit. 2010-11-18]. Dostupné online. (anglicky)

Pozri aj
--------

* Zoznam štvrtí v Jeruzaleme

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Zichron Moše na českej Wikipédii.*

Súradnice: 31°47′14.61″S 35°13′0.01″V﻿ / ﻿31,7873917°S 35,2166694°V﻿ / 31.7873917; 35.2166694
Ťahač DAF XF 105.460 SC Lowdeck
Ťahač Volvo FH16 610 GT 6x4
Ťahač Tatra 813
**Ťahač** je nákladný automobil určený na pripojenie a ťahanie návesu alebo prívesu.

Ťahač návesov
-------------

**Ťahač návesov** alebo **návesový ťahač** alebo **sedlový ťahač** má na podvozku tzv. točňu, na ktorej je čapom uchytený náves, vytvárajúci spolu s ťahačom tzv. návesovú súpravu či jazdnú súpravu. Ťahač návesov nemá vlastnú úložnú plochu a teda neprepravuje žiaden náklad, iba ťahá sedlový náves.

Ťahač má spravidla prednú riadenú nápravu a jednu alebo dve hnané zadné nápravy. Vozidlá, určené na prepravu súprav v ťažkých podmienkach môžu byť vybavené pohonom všetkých náprav. V niektorých krajinách (USA, Austrália) je možné za náves pripojiť ďalšie prípojné vozidlá (prívesy). Hmotnosť súpravy tak môže dosiahnuť desiatky ton.

Preprava ťažkých nákladov si vyžaduje moderné a výkonné pohonné jednotky, ktoré dokážu dlhodobo spoľahlivo fungovať v náročných podmienkach. Najpoužívanejším sa stal rokmi preverený vznetový motor, ktorý okrem výkonu ponúka dôležitý vysoký krútiaci moment (silu). Štandardom pre súpravy s celkovou hmotnosťou 42 ton (najčastejšia kategória) je výkon 420 k, teda 10 k na tonu. Výkon motorov ťahačov sa pohybuje v rozmedzí 400 – 700 koní a krútiaci moment od 2000 – 3000 Nm.

Ťahač prívesov
--------------

**Ťahač prívesov** alebo **prívesový ťahač** sa konštrukčne odlišuje od návesového ťahača absenciou točne. Sú prispôsobené na ťahanie alebo tlačenie prívesov a súprav s hmotnosťou až 100 ton. Tajomstvo ich sily nie je v enormnom výkone motora, ale v sprevodovaní, čím klesá maximálna rýchlosť no stúpa ťažná sila vozidla. 

Ťahače majú zväčša 3 až 4 zosilnené nápravy so zapínateľným pohonom všetkých kolies a menšiu ložnú plochu, umožňujúcu montáž záťaže, zlepšujúcej adhéziu zadných kolies. Pri preprave extrémnych nákladov sa do súpravy pripája viac ťahačov, ktoré môžu súpravu ťahať alebo i tlačiť.

Zástupcami prívesových ťahačov sú Tatra 815, Tatra 813 alebo Tatra 141.

Pozri aj
--------

* Nákladný automobil
* Valník
* Náves
* Príves
* Kamión
* Cestný vlak

Zdroj
-----

* Dopravný lexikón Archivované 2011-03-19 na Wayback Machine
**Agent chodec** je pomenovanie pre agentov, ktorí po komunistickom prevrate prechádzali ilegálne hranice do Česko-Slovenska. Agentmi chodcami sa stávali česko-slovenskí emigranti, ich nábor prebiehal v utečeneckých táboroch. Tento spôsob spravodajského boja proti sovietskemu bloku využíval česko-slovenský zahraničný odboj v spolupráci s americkou Counter Intelligence Corps (neskôr Central Intelligence Agency), britskou Secret Intelligence Service alebo francúzskou tajnou službou. 

Agenti často prešli iba veľmi povrchným školením a neboli pripravení na rozsiahlu sieť konfidentov ŠtB. Len máloktorí z nich boli profesionálni spravodajcovia, často išlo o neskúsených mladých ľudí túžiacich po dobrodružstve. Odhad historikov je, že zhruba polovica ich bola zadržaná a viac ako dvadsať ich bolo popravených. Agent chodec je označenie Štátnej bezpečnosti - sami agenti si hovorili *kuriéri* alebo *kopečkári*.

Tajná väznica ŠtB pre agentov chodcov fungovala v rokoch 1951-1955 v priestoroch niekdajšieho Arcibiskupského gymnázia v Prahe-Bubenči.

Zdroje
------

* Ústav pre štúdium totalitných režimov
* Totalita.cz
* Radosta, Petr: *Protikomunistický odboj*, Egem, 1993, ISBN 80-85395-25-8
* Pacner, Karel: *Československo vo zvláštnych službách, diel III. - 1945-1961*, Themis 2002, ISBN 80-7312-012-7
* IDnes.cz: Agent-chodec: zbeh, alebo hrdina?
* Lidovky.cz: Rudolf Fuksa - popravený v 21 rokoch
* Dokument Českej televízie (18.9.2008): Listy z cely smrti
* Rozhovor so spolupracovníkom Františka Moravca v CIO
* IDnes: Agenti-chodci jadrom zahraničného odboja
* Lidovky.cz: Kuriéri - "agenti chodci"
* Agent iDnes.cz Agent Rambousek uviazol v pasci, dostal doživotie

Referencie
----------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Agent chodec na českej Wikipédii.*

1. ↑  Ota Rambousek: Pamäte lichobežníka: pamäte agenta-chodca. Primus, Praha, 1999, 251 s.
**Ťažba dreva** je proces získavania drevnej hmoty stromov ich porazením. Ťažba sa môže vykonávať sekerou, pílou, motorovou pílou, alebo strojom zvaným harvestor. 

Kmeň stromu sa odrezáva vo výške asi 20 cm od povrchu zeme, no záleží pri tom o aký druh stromu ide a aké má proporcie. Kmene stromov sa následne zbavia konárov a rozrežú na menšie časti, tzv. kuláče, alebo sa odtiahnu na jedno miesto k lesným cestám. Orezané konáre sa väčšinou pália priamo v lese. Kuláče sa k cestám dopravujú špeciálnymi lesnými traktormi, alebo s využitím ťažných koní. Niekedy sa už priamo v lese odstraňuje aj kôra stromu. 

Väčšie spoločnosti, ktoré sa zaoberajú ťažbou dreva dopredu označujú stromy určené na výrub farebným sprejom, alebo farbou. Z lesa sú potom kmene odvážané špeciálnymi nákladnými autami na pílu, alebo do celulózky.

Zvyšné pne sa buď ponechajú v lese, alebo sa vytrhnú a spália.

Ťažba na Slovensku
------------------

Na Slovensku je približne 1 500 firiem a živnostníkov, ktorých primárna činnosť je ťažba dreva. Celkovo je na Slovensku vyše 14 000 firiem, ktorých primárnou činnosťou podľa Nace klasifikácie je lesníctvo a ťažba dreva. Z nich je 3 580 v Banskobystrickom kraji, menej ako 300 v Bratislavskom, cez 2 000 v Košickom kraji, približne 500 v Nitrianskom kraji, cez 4 500 v Prešovskom kraji, 1 400 v Trenčianskom kraji, 400 v Trnavskom kraji a približne 1 200 v Žilinskom kraji.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑

Pozri aj
--------

* odlesňovanie

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ťažba dreva**
Juhozápadný portál tunela
Motorová jednotka vychádzajúca z tunela
**Železničný tunel pod Bílou skálou** (**Libeňský železničný tunel**) sa nachádza v Libni na tzv. Holešovickej preložke medzi stanicami Praha-Holešovice a Praha-Libeň. Nadväzuje na Holešovicko-Libeňský železničný most a vedie oblúkom, ktorým sa trať vracia späť k súbežnej Povltavskej ulici. Trať ďalej pokračuje k uzlu na Balabenke. Tunel vyprojektovala firma *SUDOP Praha*, jeho výstavba prebiehala v rokoch 1967 – 1974 a v prevádzke je trať od 23. decembra 1980.

Tunel je dvojkoľajný, má dĺžku 340m m (331 m) a pozdĺžny sklon 5%.

Cestný tunel
------------

V druhej variante pripravovanej výstavby cestného Mestského okruhu má byť jeden smer komunikácie (od Balabenky k Pelc-Tyrolce) vedený tiež tunelom pod Bílou skálou, 1 350 m dlhým. V mieste kríženia so železničnou traťou má byť cestný tunel hĺbený.

Zdroj a referencie
------------------

1. ↑   *Tunely, podzemní stavby* [online]. Praha: SUDOP Praha, 2004, [cit. 2011-11-19]. Dostupné online.
2. 1 2   *Železniční tunel pod Bílou skálou* [online]. Praha: Atlas Česka.cz, [cit. 2011-11-19]. Dostupné online.
3. ↑   *Popis I. koridoru: Praha - Pardubice - Česká Třebová* [online]. Praha: K-report, [cit. 2011-11-19]. Dostupné online.
4. 1 2   *Holešovická přeložka* [online]. Praha: SUDOP Praha, 2004, [cit. 2011-11-19]. Dostupné online.
5. ↑  iDNES.cz. *Podívejte se, jaké další tunely vzniknou v Praze po Blance* [online]. 2011-09-30, [cit. 2011-11-19]. Dostupné online.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Železniční tunel pod Bílou skálou na českej Wikipédii.*

Pozri aj
--------

* Pražský železničný uzol

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Železničný tunel pod Bílou skálou**

Externé odkazy
--------------

Súradnice: 50°6′51.9″S 14°27′9.1″V﻿ / ﻿50,114417°S 14,452528°V﻿ / 50.114417; 14.452528

* Železničný tunel pod Bílou skálou, web Atlas Česka
**Železný Zekon** (vlastným menom **Zdeněk Knedla**; \* 7. september 1960, Zlín) je valašský profesionálny silák, držiteľ niekoľkých rekordov.

Život
-----

Narodil sa 7. septembra 1960 v Zlíne. S ohýbaním železa začal už na učilišti a inšpiráciou mu bol brniansky silák Franta Kocourek. Vystupovať začal vo svojich 25 rokoch na plese v Bystřici, kde bol hosťom kozmonauta Vladimíra Remeka. Nasledovali vystúpenia na diskotékach a potom s hadmi, ktoré mu zháňal jeho asistent Zdeněk Svačina. S hadmi vystupoval najprv v Rakúsku a neskôr na diskotékach. Potom hady vystriedal za ohýbanie železa, podkov a klincov, neskôr za ťahanie automobilov a ďalšie vystúpenia.

Objavil sa tiež vo filmoch alebo seriáloch - v roku 2002 vo filme *Brak*, v roku 2008 v seriáli *Comeback* a v roku 2010 vo filme *Největší z Čechů*.

### Zranenia

Počas vystúpenia, kedy sa snažil násadou bajonetu roztlačiť jeep, si prepichol krk a bajonet len ​​tesne minul miechu. Zranenie si vyžiadalo mesačný pobyt v nemocnici. Pri vystúpení v Mikulove, kde sa snažil v zuboch utiahnuť Tatru, zase omdlel. Pri vystúpení v Podolí na neho spadlo dvojtonové BMW, ktoré mu stlačilo rebrá, a musel byť odvezený na prehliadku do nemocnice.

Rekordy
-------

### V Guinnesovej knihe rekordov

* Ťahanie auta ušami
* Rozťahovanie 40 tonového kamiónu
* Prejdenie 15 osobnými autami Škoda Favorit v jednom rade za sebou cez nechránený hrudník
* Udržanie dvoch od seba štartujúcich lietadiel
* Utiahnutia v zuboch súťažnej Tatry Karla Lopraisa (12 t)
* Prejdenie osobným autom Ford Sierra pri ležaní na fakírskych klincoch

### České rekordy

* Udržanie osobného auta Škoda Felicia proti rozjazde na asfalte
* Prejdenie 7 osobnými autami Škoda pri ľahu na sklenených črepinách
* Rozbitie 30 kg kameňa na hlave
* Udržanie 260 kg na sebe pri závese za hlavu a členky
* Udržanie 2 x 13 mužov pri rozťahovaní jeho rúk od seba (vyvinutá sila 510 kp)
* Roztlačenie 1 700 kg Jeep násadou s vojenským bajonetom, ktorý je špicou umiestnený na krku (pri tomto rekorde sa Železný Zekon vážne zranil, keď si prepichol krk)

Zaujímavosti
------------

V živnostenskom liste má ako povolanie napísané artista.

Externé odkazy
--------------

* Rozhovor na roonie.cz
* Článok na stránkach mesta Hustopeče Archivované 2009-04-08 na Wayback Machine

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Železný Zekon na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 157184
* NK ČR: xx0080712
* VIAF: 85832625
**Železnica Desná** je marketingový názov regionálnej **železničnej trate 293** o dĺžke 20,8 km zo Šumperka do Kútov nad Desnou s trojkilometrovou odbočkou Petrov nad Desnou - Sobotín. Trať vlastní *Zväzok obcí údolia Desnej* (ktorého členmi sú obce Vikýřovice, Rapotín, Velké Losiny, Loučná nad Desnou, Sobotín, Rejchartice, Hraběšice a Vernířovice). Zväzok obcí vznikol po povodniach v roku 1997 a obnovenie a prevzatie poničenej železničnej trate bolo jeho najvýznamnejším činom.

Prevádzkovanie dráhy
--------------------

Po obnovení prevádzky na trati sa prevádzkovateľom dráhy stala spoločnosť Stavebná obnova železníc a.s. ktorá sa predtým podieľala na oprave povodní poškodených úsekov. Od 1. marca 2005 je prevádzkovateľom dráhy firma SART - stavby a rekonštrukcie a.s.

Prevádzkovanie železničnej dopravy
----------------------------------

Po obnovení zjazdnosti trate bola prevádzkovateľom osobnej i nákladnej dopravy na železnici (a tiež prevádzkovateľom železnice - pozri vyššie) firma Stavebná obnova železníc a.s.

Od 1. októbra 2002 potom prevádzkovanie pravidelnej osobnej dopravy prevzala spoločnosť Connex Morava a.s. (v júli 2008 premenovaná na Veolia Transport Morava, v júli 2013 premenovaná na Arriva Morava). Vozidlá prevádzkované týmto dopravcom na uvedenej trati sú však majetkom Zväzku obcí údolia Desnej, ktorý ich získal súčasne s prevzatím trate. Na týchto tratiach platí tarifa a zmluvné prepravné podmienky integrovaného dopravného systému Olomouckého kraja (IDSOK).

Pravidelnú nákladnú dopravu prevádzkujú od 1. mája 2005 České dráhy, resp. od 1. decembra 2007 ČD Cargo.

* Motorová jednotka 814 Železnice Desná na stanici v ŠumperkuMotorová jednotka 814 Železnice Desná na stanici v Šumperku
* Motorová jednotka 814 Železnice DesnáMotorová jednotka 814 Železnice Desná
* Prípojné vozy radu 010 Železnice DesnáPrípojné vozy radu 010 Železnice Desná
* Motorový vozeň 810 Železnice DesnáMotorový vozeň 810 Železnice Desná

Výskum
------

Trať poslúžila v roku 2012 ako model pre výskum možností využitia slnečnej energie v systémoch regionálnej koľajovej dopravy, vykonaný na pardubickej Univerzite Jana Pernera.

Referencie
----------

1. 1 2 3
2. ↑  Železnice Desná
3. ↑  Možnosti využitia slnečnej energie v systémoch regionálnej koľajovej dopravy Elektro 1/2012

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Železnica Desná**

Externé odkazy
--------------

* Železnice Desná, Zväzok obcí údolia Desné
* Železnice Desná, ARRIVA Morava
* Železnice Desná, SART - stavby a rekonštrukcie
* Železnice Desná, oficiálny Facebook profil

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Železnice Desná na českej Wikipédii.*
Hlavný terminál vo Frankfurte nad Mohanom
**Železničná stanica** alebo **stanica** môže byť:

* odborne: dopravňa s koľajovým rozvetvením a stanoveným rozsahom poskytovaných prepravných služieb. (Táto definícia nezahŕňa zastávky)
* v bežnom jazyku aj:
	+ miesto, kde zvykne zastavovať vlak (napr. vrátane zastávok)
	+ budova na tomto mieste vybavená na riadenie dopravy

Po dopravnej stránke umožňuje prechod z jednej koľaje na inú prostredníctvom výhybiek. Tým sa umožní vyhnutie sa vlaku inému vlaku, alebo vozidlu a takisto aj presun jednotlivých vozňov pri posune na rôzne koľaje. Vo veľkých mestách sa pre takúto činnosť (posun) vytvárajú tzv. zriaďovacie stanice. Po prepravnej stránke umožňuje v osobnej doprave zastavenie vlaku pre nástup a výstup cestujúcich na určených, upravených koľajách a nástupištiach, nakládku a vykládku batožiny, zásobovanie reštauračných, bufetových, lôžkových a ležadlových vozňov, manipuláciu pri poštových vozňoch. V nákladnej doprave je to nakládka a vykládka vozňových zásielok, kusových zásielok, zostava nákladných vlakov a ich rozraďovanie, váženie zásielok, tarovanie vozňov, v určených prechodových staniciach colné, špedičné a kontrolné výkony so zásielkami. Podľa veľkosti a rozsahu práce a výkonov sú zaradené do niekoľkých výkonnostných tried:

* Prípojná stanica je dopravňa do ktorej je zaústená trať s diaľkovo obsluhovaným zabezpečovacím zariadením, alebo trať so zjednodušeným riadením dopravy.
* Riadiaca stanica je dopravňa obsadená oprávneným zamestnancom, ktorý riadi dopravu na príslušnej (celej) trati s diaľkovo obsluhovaným zabezpečovacím zariadením, alebo so zjednodušeným riadením dopravy.

Referencie
----------

1. ↑  ŽSR – Ž 1 –Pravidlá železničnej prevádzky 2008  Archivované 2016-10-20 na Wayback Machine
2. ↑  stanica. In: *Krátky slovník slovenského jazyka*. dostupné online

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **železničná stanica**
**Anna da Violin** (vlastným menom **Anna Maria**; \* 1696, Benátky - † 1782, Benátky) bola žiačka Antonia Vivaldiho a jedna z najlepších talianskych huslistiek, známa po celej Európe, ktorá pôsobila aj ako špičkový husľový pedagóg.

Život a pôsobenie
-----------------

### Pôvod mena

O živote Anna da Violin sa nezachovalo veľa materiálu, vie sa len toľko, že sa dostala ako sirota do Ospedale della Pietà, kde menovali deti len krstným menom. V prípade Anna da Violin, Anna Maria. Meno *Anna da Violin* bolo na Ospedale della Pietà udelené každému podľa toho na akom nástroji hral. V prípade Anna Maria, to boli husle, preto *Anna da Violin*. V Taliansku to nebolo ojedinelé, dávať meno podľa toho, čo takého človeka charakterizovalo. Spravidla podľa jeho pôvodu, alebo čo ho charakterizovalo. Ako napríklad aj v prípade Leonardo da Vinci.

### Pôsobenie na Ospedale della Pietà

Anna Maria, nebola len huslistka. Ovládala aj hru na violončelo, čembalo, hoboj, viola d'amore a na brnkacích strunových nástrojoch.
Vivaldi skomponoval pre ňu najmenej 30 husľových koncertov a dva koncerty pre viola d'amore. Neskôr pôsobila na novej Chiesa della Pietà ako Vivaldiho kolegyňa. Celkovo pôsobila 70 rokov na Chiesa della Pietà, z toho 33 rokov ako sólistka.

Zdroj
-----

* Časopis Musikverein, nemecky
* Antonio Vivaldi and the Women of the Pietà, anglicky Archivované 2007-03-10 na Wayback Machine

Autoritné údaje: * LCCN: no2021151368
* VIAF: 26164114541010050623
* WorldCat: lccn-no2021151368
**Actio** (lat.) je v rímskom práve v širšom zmysle právne konanie (actus). V užšom zmysle je to len súdne konanie, najmä úkon, ktorým niekto začína stíhanie svojho práva na súde. V procese legisakcií (legisakcia je úkon, ktorým bolo v starovekom Ríme pred vyšším úradníkom uzatvárané právne konanie alebo vykonávané súdne konanie) znamenala actio súhrn všetkých slávnych úkonov a vyrieknutých vecí konaných pred súdnym magistrátom, neskôr žalobnú formulu, neskôr - tak ako dodnes - žalobný spis (libellus conventionis). Okrem tohto formálneho významu má actio aj materiálny význam. V materiálnom význame znamená právnu možnosť stíhať určité právo na súde, vymôcť štátom (súdom) konanie, ktoré tomuto právu zodpovedá, t. j. najmä právo na žalobu.

Actio ako žaloba alebo právo na žalobu
--------------------------------------

Táto kapitola sa zaoberá dvoma z vyššie uvedených významov: (ob)žaloba a právo na žalobu.

Actio mala, ako už bolo spomenuté, formálny a materiálny význam. Z formálneho hľadiska vyjadrovala procesnú činnosť žalobcu, žalovaného a príslušného vysokého rímskeho úradníka (prétora). Bola výsledkom ich spolusúčinnosti, preto neprichádzalo do úvahy vo veci znovu konať či dokonca vziať žalobu späť. 

Z hmotného hľadiska to bolo subjektívne právo resp. povinnosť vyplývajúce/-ca z vyššie uvedenej činnosti (teda žaloby), a to takým spôsobom, že pre každú typickú skutkovú podstatu existovala actio patriaca k tejto skutkovej podstate. Konkrétna skutková podstata teda nebola podriadená všeobecnej ako v súčasných právnych systémoch, ale zisťovalo sa aká žaloba a či vôbec sa v konkrétnom prípade môže uplatniť. Rímske právo tak predstavovalo sústavu žalôb, na rozdiel od moderného práva ako sústavy nárokov. 

V rímskom práve existovali osobné žaloby (*actiones in personam*; používané na konkrétnu osobu) a vecné žaloby (*actiones in rem*; proti komukoľvek, kto porušil cudzie právo k veci).

Zdroje
------

* actio in: Ottův slovník naučný
* actio. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 41.
Znak QuebecuZnak Quebecu
**Znak Quebecu** je jeden z quebeckých symbolov. Vo svojej súčasnej podobe existuje už od 9. decembra 1939, kedy vláda kanadskej provincie Quebec vydala dekrét, ktorým bol nahradený dovtedajší znak z roku 1868.

Súčasný znak
------------

Štít znaku je vo francúzskom štýle - spodná časť je špicatá, nie ako v britskej heraldike polkruhová. Je rozdelený do troch horizontálnych oblastí. Horný pruh s tromi zlatými fleur-de-lys na modrom pozadí symbolizuje minulosť Quebecu ako kolónie francúzskeho kráľovstva. Zlatý leopard na červenom pozadí je prevzatý z erbu Anglicka a je to tradičný symbol britskej monarchie. Tri javorové listy na zlatom pozadí reprezentujú Kanadu.

Eduardovská koruna nad znakom je ďalší symbol britskej monarchie. Stuha pod znakom nesie motto provincie vo francúzštine: *je me souviens*.

Pôvodný znak
------------

Pôvodný znak Québecu (1867−1939)
Starý znak, ktorý prijala v roku 1868 kráľovná Viktória, sa len nepatrne líšil od dnešného: horná tretina štítu obsahovala dve modré fleur-de-lys na zlatom pozadí.

Externé odkazy
--------------

* Popis znakov na drapeau.gouv.qc.ca

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Wappen von Québec na nemeckej Wikipédii.*
**Antipatros** (starogr. *Ἀντίπατρος*) bol olympijský víťaz v behu dorastencov na jedno stadion v 1. stor. pred Kr.

Antipatros z Milétu si na 121. olympijských hrách v roku 296 pred Kr. vydobyl veniec víťaza v behu dorastencov na jedno stadion. V Olympii sa táto atletická disciplína radí medzi najstaršie, do programu hier ju zaviedli už v roku 632 pred Kr.

Antipatrovo olympijské víťazstvo je zaznamenané na papyruse *P.Oxy XVII. 2082* z egyptského náleziska v Oxyrhynchu, editovanom britským papyrológom Arthurom Huntom v roku 1927. Tento papyrusový zvitok je rozpadnutý na niekoľko fragmentov. Jeho meno, domovskú krajinu a disciplínu (niektoré písmená na poškodenom fragmente chýbajú) uvádza fragment č. 4.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Oxyrhynský papyrus XVII. 2082, *Antipatros z Milétu*, fr. č. 4.  Archivované 2016-01-30 na Wayback Machine
2. 1 2  James Lynch, *The Ancient Olympiads*
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 247.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Židia v Bahrajne** tvoria jednu z najstarších a najmenších svetových židovských komunít. Miestna komunita v počte okolo tridsať ľudí má vlastnú synagógu a židovský cintorín.

Raná história
-------------

Židovská komunita v Bahrajne sa spomína v Talmude aj v arabských textoch už od čias proroka Mohameda.

Moderné dejiny
--------------

Židovská komunita v Bahrajne má približne päťdesiat členov a má ako jediný štát v Perzskom zálive synagógu. Židia patria medzi ďalšie komunity tvoriace jadro liberálnej strednej triedy a niekoľko sa ich angažuje v politike. Židovský obchodník Ebrahim Daúd Nunu, rovnako ako jeho príbuzná Huda Ezra Nunu zasadá v hornej komore parlamentu a Ezra Daúd Nunu navyše predsedá výboru pre ľudské práva, ktorý vystupuje proti znovuzavedeniu trestu smrti v tomto kráľovstve.

Medzi významné obdobie modernej bahrajnskej židovskej komunity patrí začiatok 20. storočia, kedy do krajiny emigrovali Židia z veľkej irackej židovskej komunity v Bagdade. Tvrdí sa, že táto migrácia priviedla do Bahrajnu viac ako 600 Židov, ale toto číslo pokleslo po založení Izraela a po šesťdennej vojne. V roku 1948 boli v Bahrajne nepokoje, ale Huda Nunu pre noviny The Independent prehlásil: „*Nemyslím si, že to sú Bahrajnci, kto sú za nepokoje zodpovední. Zodpovední sú ľudia zo zahraničia. Mnoho Bahrajncov sa stará o Židov v ich domovoch.*" Tento názor podporil Sir Charles Belgrave, bývalý politický poradca bahrajnskej vlády – následný britský protektor – ktorý v svojich pamätiach napísal: „*Vládnuci Arabi boli veľmi šokovaní ... väčšina z nich, ak mohli, poskytli prístrešie a ochranu svojim židovským susedom ... (nepokoje) mali prekvapivý efekt; ukončili všetku aktívnu agresiu medzi bahrajnskými Arabmi a Židmi.*"

K roku 2007 má židovská populácia v Bahrajne 36 osôb. V súčasnosti pokračuje náboženská tolerancia voči Židom a to predovšetkým vďaka politike bahrajnského kráľa Hamad ibn Isa Al Kalífa. Bahrajnskí Židia majú zákaz cestovať do Izraela a do roku 2004 bol zo strany tohto ostrovného štátu vyhlásený bojkot izraelského tovaru, čomu zamedzila dohoda o voľnom obchode so Spojenými štátmi.

Referencie
----------

1. ↑  gulfnews.com - Bahrain defends contacts with US Jewish body Archivované 2007-12-19 na Wayback Machine (po anglicky)
2. ↑  gulfnews.com
3. ↑  Low profile but welcome: a Jewish outpost in the Gulf Archivované 2008-01-04 na Wayback Machine (po anglicky)
4. ↑  A Book on the History of Bahraini Jews Debuts in the Gulf State (anglicky)

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Židé v Bahrajnu na českej Wikipédii.*
Súradnice: 48°43′43″S 17°01′43″V﻿ / ﻿48,7286°S 17,0285°V﻿ / 48.7286; 17.0285

Adamovské jazerá
**Adamovské jazerá** sú tvorené dvoma bývalými zatopenými štrkoviskami. Nachádzajú sa na území mesta Gbely, v mestskej časti Adamov, približne 500 m od rieky Moravy, tvoriacej česko-slovenskú hranicu. Prístup k nim je z JV z hlavnej cesty Kúty – Holíč a zo SZ od Moravy z prístavu Gbely-Adamov a z cyklotrasy, vedúcej po hrádzi.

V súčasnosti patria k najvýznamnejším ornitologickým lokalitám v oblasti Záhorie. Okrem iných vzácnych druhov vtáctva tu hniezdi aj hus divá, pre ktorú je to najvýznamnejšie hniezdisko na Slovensku. Jazerá nahradili prirodzené hniezdiská, ktoré zanikli po úprave toku rieky Morava. Staršie južné jazero je vyhradené výlučne pre vtákov, novšie severné jazero je určené pre rekreačné aktivity a stále v ňom ešte prebieha ťažba štrku. Počas letnej sezóny tu prebieha množstvo kultúrno-spoločenských akcií.

Galéria
-------

* Adamovské jazerá Adamovské jazerá
* Adamovské jazerá Adamovské jazerá

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Adamovské jazerá**

Zdroj
-----

* Zaujímavé lokality Archivované 2017-09-16 na Wayback Machine – gbely.sk
Bývalá synagóga v Minsku (foto z roku 1942)
**Židia v Bielorusku** boli pred 2. svetovou vojnou treťou najväčšou bieloruskou etnickou skupinou a tvorili viac ako 40 % populácie miest, kde Židia a Poliaci tvorili majoritu, zatiaľčo Bielorusi žili väčšinou vo vidieckych oblastiach. Mestá ako Minsk, Pinsk, Mahiľov, Bobrujsk, Vitebsk a Homeľ mali viac ako 50 % obyvateľstva židovského. V roku 1897 bolo v Bielorusku celkom 724 548 Židov, čo bolo 13,6 % celkovej populácie. V čase Sovietskeho zväzu bolo židom v BSSR umožnené prihlásiť sa k „židovskej národnosti". Počas holocaustu bolo vyvraždených 800 tisíc Židov - približne 90 % bieloruskej židovskej populácie. V roku 2002 sa v Bielorusku nachádzalo 24 300 Židov.

Židia v Bielorusku
Medzi známych bieloruských Židov patrí napríklad Marc Chagall, Chajim Weizmann, Abba Achime'ir alebo Menachem Begin.

Referencie
----------

1. ↑  Jewish Population Tables, 2002

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Židé v Bělorusku na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Židovská komunita v Bielorusku (po anglicky)
* Brit Hadasha
Zotrvačník
**Zotrvačník** je mechanické zariadenie akumulujúce energiu do formy kinetickej energie rotujúceho telesa. Zotrvačník je symetrické teleso, ktoré má vzhľadom na svoju os symetrie veľký moment zotrvačnosti a môže sa okolo tejto osi otáčať tak, že jeden bod osi je upevnený.

Rotujúce teleso, môže konať prácu zmenou svojej uhlovej rýchlosti. Slúži na akumulovanie a rekuperovanie energie, na vyrovnávanie nerovnomernosti chodu rotačných mechanizmov a strojov.

Technicky je zotrvačník tuhé teleso s veľkým momentom zotrvačnosti (zvyčajne osovo súmerné), ktoré sa môže otáčať.

Energia zotrvačníka
-------------------

Kinetická energia *E*k viazaná v rotujúcom zotrvačníku sa vypočíta podľa nasledujúceho vzorca:

*E*k = 1/2 *J* · *ω*2,
kde *J* je moment zotrvačnosti telesa vzhľadom na os otáčania, *ω* je uhlová rýchlosť, s ktorou sa teleso otáča. Pretože je uhlová rýchlosť priamo úmerna frekvencii ({\displaystyle \omega =2\pi f}), je možné použiť aj vzorec:

*E*k = 2 · π2 · *J* · *f* 2,
kde *f* je frekvencia otáčania v otáčkach za sekundu.

Referencie
----------

1. ↑   *PRÍPRAVNÝ KURZ ZO STREDOŠKOLSKEJ FYZIKY* [online]. Oľga Fričová, Zuzana Gibová, Ján Kecer, Jozef Onufer, Fakulta elektrotechniky a informatiky TUKE, [cit. 2014-10-26]. Dostupné online. Archivované 2014-11-05 z originálu.
2. ↑
3. ↑

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Setrvačník#Energie setrvačníku na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Zotrvačník**
**Židovská francúzština** (*žid. franc.*: צרפתית, franc. *sarphatique*, *tsarfatit*) je mŕtvy jazyk zo skupiny románskych jazykov používaný Židmi v severnom Francúzsku a v západnom Nemecku v dobe od 11. do 14. storočia. Vznikol na základe starofrancúzštiny a obsahoval mnoho výpožičiek z hebrejčiny. Zapisovaný bol modifikovaným hebrejským písmom.

Dejiny
------

Názov tohto jazyka pochádza z hebrejského slova *Tzarfat*= *Francúzsko*. Existujú teórie, že židovská francúzština bola predchodcom jazyka jidiš.

Prvými textami v tomto jazyku boli glosy rabínov Rašiho a Mošeho ha-Daršana k Tóre a Talmudu z 11. storočia. Prenasledovanie a vyhnanie francúzskych Židov do Nemecka spôsobili zánik jazyka vo Francúzsku a vznik nových centier písomníctva v tomto jazyku v západonemeckých miestach, ako bol Frankfurt nad Mohanom, Mainz alebo Aachen. Tam sa jazyk používal až do konca 14. storočia, kedy bol nahradený jidišom.

Znaky
-----

Dôležitým znakom židovskej francúzštiny medzi jazykmi židovskej diaspory je zapisovanie samohlások pomocou systému Nikud. Iným charakteristickým znakom je malý počet výpožičiek z hebrejčiny, kvôli čomu niektorí jazykovedci klasifikujú židovskú francúzštinu skôr ako dialekt starofrancúzštiny (zapisovaný iným písmom a s inou ortografiou), než ako iný jazyk.

Externé odkazy
--------------

* Judeo-French Archivované 2009-05-01 na Wayback Machine (po anglicky)
* *Ethnologue* "Zarphatic" (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Carfatština na českej Wikipédii.*
**Adhézne konanie** je časť trestného konania, ktorej obsahom sú (niektoré) súkromnoprávne nároky súvisiace s daným trestným činom. V súčasnej slovenskej právnej úprave sú týmito súkromnoprávnymi nárokmi len nároky na náhradu škody.

Dejiny
------

Adhézne konanie je koncept prevzatý v Rakúskej monarchii (vrátane Uhorska) v roku 1850 z nemeckého práva. Po rakúsko-uhorskom vyrovnaní bolo adhézne konanie v Uhorsku zakotvené odchylne od rakúskej úpravy v uhorskom zákonnom článku XXXIII/1896 (uhorský Trestný poriadok), ktorý platil na Slovensku do roku 1950. Súčasná (resp. približne súčasná) podoba adhézneho konania je na Slovensku v platnosti od nadobudnutia účinnosti česko-slovenského Trestného poriadku z roku 1950 (zákon č. 87/1950 Zb).

Súčasná slovenská právna úprava
-------------------------------

Adhézne konanie je upravené v §46 (1),(3),(4), §256 (2), §287 a § 288 (a nepriamo aj v ďalších paragrafoch) Trestného poriadku z roku 2005 (zákon č. 301/2005 Z.z.).

Adhézne konanie je súčasť hlavného pojednávania trestného konania. Nie je samostatnou časťou trestného konania, ale splýva s trestným konaním. Rieši náhradu škody, ktorú následkom trestného činu utrpel poškodený. Adhézne konanie je fakultatívne a o jeho vykonaní rozhoduje súd. Riadi sa normami týkajúcimi sa náhrady škody, t. j. najčastejšie normami občianskeho práva. Na základe jeho výsledkov súd rozhodne o náhrade škody alebo odkáže poškodeného na občianskoprávne konanie.

Ak poškodený trestným činom utrpel majetkovú škodu, môže si teda uplatniť nárok na náhradu škody priamo v trestnom konaní proti obžalovanému. Ak ho súd uzná vinným a nárok na náhradu škody z tejto viny vyplýva, môže o nároku na náhradu škody rozhodnúť trestný súd spolu s rozhodnutím o trestnom čine. 

Účelom je predovšetkým urýchlenie a úspora nákladov konania (konaní) medzi stranami sporu.

Zdroje
------

* adhézne konanie. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 51-52.
* *Adhézne konanie* [online]. najprávo.sk, 27.1. 2011, [cit. 2013-01-27]. Dostupné online.
* *Trestný poriadok z roku 2005*, t. j. *Zákon č. 301/2005 Z.z.* (a všetky predchádzajúce verzie Trestného poriadku od roku 1950)
* Růžička, M. et al.: *Poškozený a adhezní řízení v České republice*, 2007 (najmä str. 99 a nasl.)
* Adhaesní řížení in: *Ottův slovník naučný*  Archivované 2013-01-24 na Wayback Machine
* Hendrych, D. et al.: *Právnický slovník*, Praha, 2001
Dvor nad podzemnými garážami Českej sporiteľne. Pred ich stavbou sa urobil archeologický prieskum.
**Židovská záhrada** je názov pre druhý najstarší židovský cintorín v Prahe. Cintorín sa nachádzal na pražskom Novom Meste medzi dnešnými ulicami Spálená, Purkyňova, Jungmannova a Lazarská. Na tomto cintoríne sa pochovávalo najneskôr od roku 1254 až do roku 1478, kedy tento priestor v pozdĺžnej osi preťala Vladislavova ulica a bol premenený na stavebné parcely, takže aj dnes je celá záhrada zastavaná či vydláždená.
Rekonštrukciu areálu pred lokáciou Nového Mesta pražského vykonal Štátny ústav pre rekonštrukciu pamiatkových miest a objektov roku 1980.

Medzi rokmi 1900 – 1920 sa našli prvé židovské náhrobky pri stavebných prácach pre nájomné domy vo Vladislavovej ulici, päť fragmentov kamenných náhrobných kameňov bolo vyzdvihnutých a uložených v Lapidáriu Národného múzea v Prahe.

V rokoch 1978 – 1980 boli pred výstavbou metra likvidované domy v južnej časti Vladislavovej ulice (čp. 73/II), v uliciach Charvátovej (čp. 1404/II) a Purkyňovej (čp.56/II). Záchranný archeologický výskum archeologického oddelenia Pražského strediska štátnej pamiatkovej starostlivosti a ochrany prírody, vedený Helenou Olmerovou vtedy zdokumentoval ďalšie hroby.

Roku 1997 bol v dôsledku zámeru Českej sporiteľne vybudovať v tejto lokalite podzemné garáže urobený záchranný archeologický výskum, ktorý sa dotkol parciel domov čp. 76/II a 1350/II vo Vladislavovej ulici. Pri prieskume sa v lokalite našli hebrejské náhrobky a prosté kostrové hroby, ktorých počet sa odhaduje asi na 400. Roku 2000 však boli archeologické práce na základe protestov židovských obcí ukončené (židovské predpisy požadujú neporušiteľnosť hrobov na večné časy). Podzemný priestor Židovskej záhrady bol neskôr vyhlásený za kultúrnu pamiatku a hroby, ktoré boli ponechané namieste, boli opatrené betónovým sarkofágom.

Referencie
----------

1. 1 2  Archeologica Pragensia 14. *Předběžná zpráva o 1. etapě záchranného archeologického výzkumu v prostoru býv. židovského hřbitova ve Vladislavově ul. na Novém Městě pražském*. Praha : [s.n.]. Dostupné online. [nefunkčný odkaz]
2. 1 2  WALLISOVÁ, Michaela. *Vladislavova ulice* [online]. [Cit. 2009-01-11]. Dostupné online. [nefunkčný odkaz]
3. ↑  PĚKNÝ, Tomáš. *Historie Židů v Čechách a na Moravě*. 2. vyd. Praha : Sefer, 2001. 592n. ISBN 80-85924-33-1.

Literatúra
----------

* Olmerová, Helena: Praha 1 - Nové Město, Charvátova, Purkyňova, Spálená ul. in: *Pražský sborník historický* 13, 1981, strany 174 – 178.
* Olmerová, Helena: Archeologický výzkum v Praze v roce 1978. In: *Pražský sborník historický* 13, 1981, strany 174 – 178.
* Olmerová, Helena: Výzkum č. 277: Praha 1 - Nové Město, Spálená ulice čp. 73/II. Charvátova ulice čp. 56/II, ppč. 724, Purkyňova ul. čp. 1404/II. *Výzkumy v Čechách*, Archeologický ústav ČSAV Praha 1978-1979, strany 98 – 99.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Židovská zahrada na českej Wikipédii.*
Lopta Adidas Jabulani
**Adidas Jabulani** je oficiálny model lopty navrhnutý firmou Adidas, ktorou sa hrali zápasy majstrovstiev sveta vo futbale v roku 2010 v Juhoafrickej republike.

Lopta sa skladá z ôsmich trojrozmerne profilovaných panelov zafarbených do jedenástich farieb symbolizujúcich jedenásť hráčov v tíme a počet požívaných jazykov v Južnej Afrike a textúrovaný povrch určený k zlepšeniu aerodynamiky. Podľa firmy Adidas je lopta Jabulani dokonale okrúhla a najpresnejšia lopta v histórii futbalu. Okrem toho faktory ako barometrický tlak, nadmorská výška majú priamy vplyv na rýchlosť lopty.

Kritika
-------

Podľa brankára brazílskej reprezentácie Julia Cesara, ktorý sa zúčastnil majstrovstiev sveta v Južnej Afrike sú lopty Jabulani na veľmi nízkej úrovni. Ako sám povedal: *„sú ako keby boli zo supermarketu"*. Jeho slová potvrdil aj tréner brazílskej reprezentácie Wendell Ramalho, ktorý povedal, že nové lopty sú „nepredvídateľné", a to najmä pri kopoch z veľkej vzdialenosti.

NASA štúdie
-----------

NASA zverejnila výsledky štúdií po analýze aerodynamiky lopty Jabulani a prišla k záveru, že pri rýchlostiach nad 72 km/h je nepredvídateľná, čo spôsobuje problémy rôznym brankárom.

Technické parametre
-------------------

|  | FIFA Štandard | Jabulani merania |
| --- | --- | --- |
| Obvod | 68,5 – 69,5 cm | 69,0 ± 0,2 cm |
| Priemer | ≤ 1,5% rozdiel | ≤ 1,0% rozdiel |
| Absorpcia vody | ≤ 10% zvýšenie hmotnosti | ~ 0% zvýšenie hmotnosti |
| Hmotnosť | 420 – 445 g | 440 ± 0,2 g |
| Odrazový test | ≤ 10 cm | ≤ 6 cm |
| Strata tlaku | ≤ 20% | ≤ 10% |

Referencie
----------

1. ↑  Tak okrúhla lopta ešte nebola [dostęp: 5/12/2009]
2. ↑   *Julio Cesar calls Jabulani ’supermarket ball’* [online]. Thesoccerroom.com, 28. máj 2010, [cit. 2010-06-21]. Dostupné online.
3. ↑   *NASA Scores Big With Student Soccer Players in the U.S.A. and Canada* [online]. National Aeronautics and Space Administration. Dostupné online.
4. 1 2  ZARDA, Brett. *The Science Behind Jabulani, Adidas's 2010 World Cup Soccer Ball* [online]. Popsci.com, 5. jún 2010, [cit. 2010-06-17]. Dostupné online.

* D. CASTLES, N. HARRIS. *Verdicts on the Jabulani fly in different directions* [online]. The Sunday Times, 13.6.2010, [cit. 2011-01-05]. Dostupné online. (anglicky)
* *Jabulani ball 'too perfect' to fly straight - scientists* [online]. AFP, 29.6.2010, [cit. 2011-01-05]. Dostupné online. (anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Adidas Jabulani**

Externé odkazy
--------------

* University of Nottingham video o aerodynamike lopty
Súradnice: 49°22′49″S 14°57′33″V﻿ / ﻿49,38028°S 14,95917°V﻿ / 49.38028; 14.95917

**Židovský cintorín** v Černoviciach je historický židovský cintorín založený v 17. storočí nachádzajúci sa približne 500 metrov ďaleko od severného okraja mesta Černovice v okrese Pelhřimov v kraji Vysočina v Česku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.

Dejiny a charakteristika
------------------------

Cintorín bol založený v priebehu 17. storočí a z konca tohto storočia aj pochádzajú najstaršie zachované náhrobky na cintoríne.

Väčšina náhrobkov pochádza z obdobia od prvej tretiny 18. storočia do prvej polovice 20. storočia. Posledný pohreb sa na cintoríne konal v roku 1940. 

Po druhej svetovej vojne dochádzalo k chátraniu cintorína, spadlo velké množstvo náhrobkov, ako aj podstatná časť múru obkolesujúceho cintorín.

Na cintoríne sa nachádza viac ako 300 zachovalých náhrobkov.

Cintorín má rozlohu 1099 m2 a je obkolesený múrom, ktorý bol v 21. storočí, spolu s cintorínom zrenovovaný. Renovácia prebiehala v rokoch 2002 - 2007.

V márnici cintorína je umiestnená expozícia, ktorá sa venuje dejinám Židov v Černoviciach a okolí. V roku 2002 bol pred márnicou postavaný pamätník obetiam holokaustu.

Galéria
-------

* Židovský cintorín v ČernoviciachŽidovský cintorín v Černoviciach

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6  hrady.cz
2. 1 2 3 4 5  mapy.cz
3. 1 2 3 4 5   *pelhrimov-city.eu* [online]. [Cit. 2019-04-28]. Dostupné online. Archivované 2019-04-28 z originálu.
4. ↑  mupe.cz
5. ↑  kr-vysocina.cz[nefunkčný odkaz]