recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Artemis Fowl*** je pripravované filmové zobrazenie prvého dielu z úspešnej série kníh z rovnakým názvom Artemis Fowl.

Hlavné fakty
------------

V roku 2002, v rozhovore s BBC, Colfer oznámil, že režisérom filmu bude Lawrence Guterman. Tento fakt sa neskôr ukázal ako nesprávny. Lawrence v skutočnosti film nerežíruje. V nedávnom rozhovore s AFC v roku 2007 Colfer oznámil nasledovné:

*Prerušovane som posledný rok pracoval na scenári s Jimom Sheridanom, írskym režisérom. Zachovali sme pointu knihy jedna a dva, ale ja som ešte chcel niečo filmové a veľkolepé, tak sme pridali veľký vzrušujúci záver. Žiadne nové charakteristiky, ale veľa nových prvkov. Naozaj sa mi páči príbeh a dúfame, že to vyjde už toto leto.*

Predpokladané Obsadenie
-----------------------

* Lara McDonell - Holly Short
* Ferdia Shaw - Artemis Fowl
* Nonso Anozie - Domovoi Butler
* Tamara Smart - Juliet Batler
* Josh Gad - Mulch Diggums

Scenár
------

V auguste 2006 v Sunday Times uverejnili fakt, že na scenári prvého filmu už pracuje Jim Sheridan. Jim spolupracuje s autorom knihy.

Vydanie
-------

Film bol pôvodne naplánovaný na 9. augusta 2019 ale vydanie bolo odsunuté na 29. mája 2020, kedy bude vydaná vo formáte 2D, 3D a IMAX. Je možné, že bude uvedený aj v 4DX.

Referencie
----------

1. ↑  AFC
Súradnice: 48°17′41″S 17°15′38″V﻿ / ﻿48,294818°S 17,260543°V﻿ / 48.294818; 17.260543

**Kaplnka svätej Rozálie** je baroková kaplnka a pútnické miesto v Pezinku v lokalite a zároveň aj na ulici Rozálka, ktoré sú po nej pomenované. Bola postavená v roku 1730 a je jednou zo skupiny takýchto kaplniek, ktoré sú postavené na pamiatku morových epidémii, keďže svätá Rozália z Palerma je patrónkou proti moru.

Popis budovy
------------

V blízkosti kaplnky sa nachádzala Božia muka, ktorá dnes už neexistuje. Kaplnka má pôdorys v tvare šesťuholníka. Po stranách portálu sú dve okná. Hlavnou časťou vnútorného zariadenia je oltár. Nad drevenou menzou je zavesený obraz z roku 1898, ktorého autorom je František Meissl, pezinský lekárnik, historik, maliar, mestský kapitán, zakladateľ múzea, tútor sirôt, ktorý mal ešte veľa ďalších funkcií. V strede obrazu je postava svätej Rozálie v nike s nápisom „S. ROSALIA". Po jej bokoch sú v nikách postavy ďalších morových patrónov svätého Šebastiána a svätého Rócha s príslušnými nápismi. Obraz je signovaný „F. v. Meissel 1898". Do najvrchnejšej časti rámu obrazu je vsadený malý obraz Najsvätejšej Trojice. Za obrazom sa nachádza výklenok, ktorý môže potvrdzovať, že na mieste tohto obrazu bol pôvodne iný, keďže je menší ako obraz. Oltárny obraz reštauroval v roku 1998 Mgr.art. Tomáš Molnár a kaplnku obnovil kapucínsky kňaz P. Hubert Ferdinand Müller OFMCap.

Po oboch bokoch oltára sú niky. Pôvodne sa tam mali nachádzať plastiky svätého Joachima a svätého Jozefa, od roku 2002 sa tu však nachádzajú sošky Najsvätejšieho Srdca Ježišovho a Panny Márie Fatimskej, čo bol dar od Jozefíny Glváčovej. V roku 2001 pribudli do kaplnky aj ďalšie prvky zariadenia a to ambona z Kostola Povýšenia svätého Kríža v Cajle a lavičky z Kresťanského domu. Od roku 2004 sú v kaplnke aj tri stoličky, tvoriace sedes, ktoré boli darom od vtedajšieho Charitného domova v Pezinku.

Referencie
----------

1. ↑   *Kaplnka sv. Rozálie - Pezinok* [online]. Tamto, [cit. 2019-07-11]. Dostupné online.
2. 1 2   *Kaplnka Rozalka.jpg* [online]. Dedičstvo Predkov, [cit. 2019-07-11]. Dostupné online.

Zdroj
-----

* Kaplnka sv. Rozálie na rozalka.estranky.sk
Prof. JUDr. **Ján Azud**, DrSc. (\* 15. jún 1928, Trebejov – † 20. marec 2014) bol slovenský právnik a vysokoškolský pedagóg.

Životopis
---------

Absolvoval gymnázium v Košiciach. Študoval na Právnickej fakulte UK v Bratislave, v roku 1952 JUDr. V roku 1960 získal hodnosť kandidáta vied. V roku 1965 bol menovaný za docenta. V roku 1977 získal hodnosť doktora vied. Od roku 1998 je profesorom. Od roku 1952 pôsobil v Ústave štátu a práva SAV v Bratislave, kde v rokoch 1969 – 1976 zastával miesto riaditeľa. V rokoch 1995 – 2003 pôsobil ako vysokoškolský profesor a vedúci Katedry medzinárodných vzťahov a diplomacie na Fakulte politických vied a medzinárodných vzťahov UMB v Banskej Bystrici.

Bol členom Európskej asociácie pre výskum mieru, International Law Association, Slovenskej spoločnosti pre medzinárodné právo pri SAV. V roku 1976 sa stal členom Stáleho arbitrážneho dvora v Haagu.

Jeho vedeckovýskumná činnosť bola zameraná na problémy medzinárodného práva a medzinárodných vzťahov, kozmického práva, ľudských práv i ďalších oblastí. Publikácie s týmito témami patria medzi jeho najvýznamnejšie. Publikoval približne 200 štúdií v odborných časopisoch doma i v zahraničí, na jeho dielo boli uverejnené recenzie, ohlasy a citácie doma i v zahraničí.

Je pochovaný v bratislavskom krematóriu.

Ocenenie
--------

Je držiteľom Zlatej medaily SAV za rozvoj vedy (1968), Zlatej medaily UK v Bratislave za rozvoj vedy, Zlatá čestná plaketa SAV Ľ. Štúra za zásluhy v spoločenských vedách a Zlatá medaila UMB.

Dielo
-----

* *K otázke pokojného riešenia medzinárodných sporov* (Bratislava, 1955)
* *Diplomatické imunity a výsady* (Bratislava, 1959)
* *The peaceful settlement of disputes and the United Nations* (Bratislava, 1970)
* *Vedecko-technická revolúcia a medzinárodné právo* (Bratislava, 1983)
* *Boj za zákaz násilia* (Bratislava, 1986)
* *Medzinárodné problémy kozmického priestoru* (Bratislava, 1989)
* *Medzinárodnoprávne problémy globálnych a európskych bezpečnostných štruktúr* (Bratislava, 1993)
* *Záruky bezpečnosti Slovenskej republiky* (Bratislava, 1995)
* *Pramene k štúdiu politických vied a medzinárodných vzťahov* (Banská Bystrica, 1997), ako spoluautor
* *Základy medzinárodného práva* (Banská Bystrica, 1998)
* *Medzinárodné právo* (Bratislava, 2003)

Literatúra
----------

* Kto bol kto v Banskej Bystrici v roku 2001

Referencie
----------

1. 1 2   *Absolventi* [online]. Bratislava: Univerzita Komenského, [cit. 2023-12-01]. Dostupné online.
2. ↑   *cintoriny.sk*. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* www.usap.sav.sk

Autoritné údaje: * GND: 170812804
* ISNI: 0000 0001 1629 2536
* LCCN: n84126235
* NK ČR: xx0022464
* SNK: 171189
* VIAF: 42250507
* WorldCat: lccn-n84126235
Pohľad na hladinu nádrže
Hrádza vodnej nádrže Klauzy
**Klauzy** je malá vodná nádrž v Slovenskom raji.

Prírodné podmienky
------------------

Vodná nádrž sa nachádza vo východnej časti Slovenského raja na Bielom potoku. Úsek Bieleho potoka od nádrže až k jeho ústiu do Hornádu o dĺžke cca 6 kilometrov je nazývaný Tomášovská Belá. K nádrži vedie zo západu žltá turistická trasa z vrchu Bykárka (1 058 m n. m.) a z juhu zelená trasa z časti Geravy.

Využitie
--------

Nádrž s 7,8 metrov vysokou hrádzou bola do roku 1950 využívaná k splavovaniu dreva do obce Smižany k Smižanskej Maši. V súčasnosti sa voda z priehrady už nevyužíva a priehrada samotná je využívaná k chovu rýb. Víchrice a povodeň v lete roku 2008 spôsobili veľké škody v okolí priehrady aj na hrádzi samotnej.

Referencie
----------

1. ↑  MUCHA, Vladimír. *Slovenský ráj*. Třebíč : Akcent, 2007. ISBN 978-80-7268-425-0.

Pozri aj
--------

* Slovenský raj
* Čingov
* Biely potok
* Tomášovská Belá
* Hornád

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Klauzy**

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej mape
* Informácie o vod. nádrži Klauzy
* Klauzy - informácie, trasy, fotogaléria

Súradnice: 48°54′46″S 20°25′07″V﻿ / ﻿48,912782°S 20,418612°V﻿ / 48.912782; 20.418612

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Klauzy na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Slovenský raj |
| --- |
| Rokliny | 
* Kláštorská roklina
* Kyseľ - bývalý
* Malý Kyseľ
* Piecky
* Prielom Hornádu
* Sokolia dolina
* Suchá Belá
* Tomášovská Belá
* Veľký Kyseľ
* Veľký Sokol
* Zejmarská roklina

 | Tomášovská Belá v Slovenskom raji |
| Miesta | 
* Čingov
* Kláštorisko
* Klauzy
* Letanovský mlyn
* Podlesok

 |
| Vodné toky | 
* Biely potok
* Hornád
* Kyseľ
* Veľká Biela voda

 |
Socha Františka II. Rákociho  
v košickom Rodošte
**Socha Františka II. Rákociho** v košickom Rodošte je bronzová socha Františka II. Rákociho, ktorá sa nachádza v areáli Katovej bašty. Slávnostne ju odhalili 3. apríla 2006 pri príležitosti 330. výročia Rákociho narodenia (27. marca 1676) a 100. výročia prevezenia jeho ostatkov z tureckého Rodošta do Košíc a ich znovupochovania v Dóme svätej Alžbety (29. októbra 1906).

Rákociho socha je vysoká 230 cm a váži 500 kg. Stojí na podstavci z lešteného granitu, ktorý je vysoký 70 cm, široký 300 cm a váži 8 ton. Autorom plastiky je maďarský sochár Sándor Győrfi z mestečka Karcag.

Socha Františka II. Rákociho je darom vlády Maďarskej republiky mestu Košice.

Referencie
----------

1. 1 2  BAUER, Juraj. *A plynuli stáročia – pamätné tabule a nápisy, erby, busty, monogramy, domové znaky mesta Košice*. Košice : OTA, 2007. ISBN 978-80-969686-1-9.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Socha Františka II. Rákociho (Košice)**

Externé odkazy
--------------

* Východoslovenské múzeum v Košiciach, Rodošto Archivované 2020-02-16 na Wayback Machine

Súradnice: 48°43′22″S 21°15′37″V﻿ / ﻿48,722704°S 21,260186°V﻿ / 48.722704; 21.260186


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Košický portálHistorický portál |
**Bratři v triku** je najstaršie české filmové štúdio vyrábajúce animované filmy (už od roku 1945). Vtedy bolo jedným z viacerých samostatných ateliérov, štúdií a tvorcov animácie, ktorí boli za totality bez výnimky dotlačení pod centrálny dozor štátneho podniku Krátky film. Slávne logo štúdia, traja klaňajúci sa chlapčekovia v pruhovaných tričkách, navrhol neskorší autor známeho *Krtka* Zdeněk Miler.

V tomto štúdiu vzniklo viac ako 1600 animovaných filmov, za ktoré získalo stovky medzinárodných ocenení vrátane Oscara.

Dnes má toto oddelenie privatizovaného Krátkeho filmu asi 35 zamestnancov. Špecializuje sa na kreslené filmy a úzko spolupracuje s ďalším oddelením Krátkeho filmu, Štúdiom Jiřího Trnky (pôvodne samostatným štúdiom Jiřího Trnky postihnutým rovnakým osudom ako ostatné), ktoré vyrába bábkové filmy.

Referencie
----------

1. 1 2   *STUDIO BRATŘI V TRIKU* [online]. Krátký film Praha a.s. [cit. 2014-01-05]. Dostupné online. (v češtine)

Externé odkazy
--------------

* Krátky film Praha a.s.
* Text o štúdiu Bratři v triku

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bratři v triku na českej Wikipédii.*
**William Blake** (\* 28. november 1757, Londýn – † 12. august 1827, Londýn) bol anglický básnik, rytec, grafik a ilustrátor, jeden z najvýraznejších predstaviteľov raného romantizmu v Anglicku, mystik a vzdialený predchodca secesie.

Životopis
---------

Narodil sa na Broad Street, Golden Square, v dome číslo 28, v rodine stredne zámožného obchodníka. Od útleho veku sa u neho prejavovalo umelecké nadanie. Ako desaťročný začal navštevovať kresliarsku školu. V roku 1771 sa ako štrnásťročný začal učiť u rytca Jamesa Basirea, ktorý pracoval so starou, v tom čase už nemodernou technikou tradičného lineárneho rytectva. Táto veľmi stará technika mala základ v starostlivom a mechanickom šrafovaní do kríža, čím sa vytvárala trojrozmerná ilúzia. Medzi prvými Blakeovými prácami bolo kreslenie gotických hrobov vo Westminsterskom opátstve. Vo veku dvadsaťjeden rokov skončili jeho učňovské roky a Blake sa osamostatnil. V rokoch 1779 – 80 bol študentom Kráľovskej spoločnosti. Búril sa proti klasickému akademickému vyučovaniu a proti, ako to on pomenoval, „nedokončenému štýlu" umelcov ako boli napríklad Peter Paul Rubens. Uprednostňoval Raffaelovu a Michelangelovu klasickú presnosť.

Slovenské preklady
------------------

* *Počul som spievať anjela*
* *Svadba Neba & Pekla*
* *Amerika: Proroctvo*
* *Európa: Proroctvo*
* *Pieseň Losa*

Galéria
-------

*Kliknite na obrázok pre jeho zväčšenie.*

* 
* 
* 
* 
* 
* Ancient of DaysAncient of Days

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **William Blake**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **William Blake**

Externé odkazy
--------------

* Recenzia Jána Litváka
* Výber prekladov z diela Williama Blakea[nefunkčný odkaz]
* 

Autoritné údaje: * abART: 19350
* BnF: 118922028
* GND: 118511513
* ISNI: 0000 0001 2096 135X
* LCCN: n78095331
* NK ČR: jn19990000832
* SNK: 150355
* ULAN: 500012489
* VIAF: 54144439
* WorldCat: lccn-n78095331
Logo festivalu
**"In The Palace" International Short Film Festival** (bulh. В двореца – *V dvoreca*, doslova *V paláci*) je medzinárodný festival krátkych filmov v Bulharsku. Jeden z najväčších a najznámejších filmových festivalov v Európe, ktorý prezentuje filmy rôznych štýlov a žánrov do dĺžky 27 minút. Pôvodne sa konal vo Velingrade, od roku 2003, no po roku 2015 sa vďaka jeho rastúcej popularite uskutočnila jeho hlavná časť v decembri v Sofii. Z hlavného mesta sa festival presunul ďalej do regiónov.

V súčasnosti sa koná už 14. ročník festivalu v štyroch rôznych mestách: Sofia (december 2016), Veliko Tărnovo (apríl – máj 2017), Varna (máj – jún 2017) a nakoniec v Balčik (jún – júl 2017). Posledný festivalový deň bude 1. júla. Hlavným cieľom festivalu je prezentovať a prispievať k rozvoju súčasného filmového umenia v Bulharsku a rovnako aj v celej Európe. Zároveň vytvárať priaznivé prostredie a platformu pre mladých filmárov a profesionálov. Organizáciu festivalu majú na starosti mladí dobrovoľníci z mnohých európskych krajín (Anglicko, Bulharsko, Lotyšsko, Rumunsko, Slovensko, Slovinsko, Španielsko, Taliansko a iné).

Program
-------

„V paláci" organizuje Nadácia SFF a Komunitné centrum Vešina v partnerstve s podporou mesta Sofia, ministerstva kultúry, Bulharského národného filmového centra, Národného paláca kultúry a Sofijskej univerzity Sv. Kliment Ohridski.

Festival má konkurenčnú povahu vrátane medzinárodných, národných a študentských súťaží. Zúčastnené filmy určuje výberová komisia a hodnotí ich medzinárodná porota.

História
--------

Festival bol pôvodne koncipovaný ako fórum pre študentské filmy. Prvý raz sa konal v roku 2003 vo Velingrade. Neskôr sa presunul do Sofie a ďalších miest pozdĺž Bulharska.

Externé odkazy
--------------

* inthepalace.com – oficiálna stránka
* Novinite.com, 20 May 2014
	+ Focus News, 27 April 2017
	+ Article, 6 May 2017
	+ Off News, 10 May 2017
	+ MediaPool, 17 May 2017
	+ Web Cafè, 29 May 2017
	+ Film Freeway

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku In the Palace International Short Film Festival na anglickej Wikipédii.*
Meniareň v Karlsruhe
**Meniareň** je budova so zariadením, alebo samotné zariadenie pre zmenu prúdovej sústavy alebo prepojenie rôznych napájacích elektrických sústav. Najčastejším prípadom sú napájacie meniarne pre napájanie elektrifikovaných železníc, električiek, metra a trolejbusov s jednosmerným prúdom. Meniareň odoberá elektrický výkon z bežnej trojfázovej elektrickej siete a do dráhového vedenia dodáva jednosmerný prúd o potrebnom napätí.

Meniarne pre mestskú dopravu sú pripojené spravidla na primárnu sieť 22 kV/50 Hz a dodávajú jednosmerný prúd o napätí 600 V (prípadne 750 V - metro, trolejbusy v Ústí nad Labem).

Meniarne dráhové sú pripojené spravidla na diaľkovú sieť 110 kV a dodávajú jednosmerný prúd o napätí 3 kV (1,5 kV - trať Tábor-Bechyně, banské dráhy), v Nemecku a Rakúsku dodáva meniareň do trolejového vedenia striedavý prúd 15 kV/16 2/3 Hz (tzv. tretinový kmitočet). Na tratiach so striedavou sústavou 25 kV/50 Hz sa meniarne nepoužívajú, ide len o trafostanice.

História
--------

Pôvodné meniarne boli mechanické, vybavené motorgenerátorovým agregátmi (niekedy typu Ward-Leonard, t. j. striedavým trojfázovým motorom, ktorý poháňal dynamo). Neskôr boli používané úspornejšie rotačné meniče, navrhnuté ako trojfázový synchrónny motor s rotačnou kotvou a budeným jednosmerným statorom. Napájací trojfázový prúd transformovaný na potrebné napätie sa privádzal na tri napájacie krúžky kotvy, jednosmerný prúd sa odoberal z toho istého vinutia kotvy klasickým jednosmerným lamelovým komutátorom cez uhlíkové kefy. Pojazdná meniareň tohto typu s výkonom 1 MW je v zbierkach múzea pražského dopravného podniku.

Od 30. rokov 20. storočia sa začínali používať ortuťové usmerňovacie výbojky ako statické meniče, dokonca už s možnosťou obmedzenej pulznej regulácie pomocou riadiacich mriežok v dráhe výboja vo výbojke. Od 60. rokov 20. storočia sa používajú usmerňovače v pevnej fáze s kremíkovými diódami a s tyristormi s elektronickým riadením.

Zvláštne prípady
----------------

Osobitné prípady meniarní boli predtým v normálnej rozvodnej sieti, keď časť sietí, najmä mestských sietí v Nemecku bola jednosmerná. Zvláštnym prípadom bola tiež stará sieť v kladnianskych hutách s kmitočtom 25 Hz. Zhruba do polovice 20. storočia niektoré staré mestské siete mali kmitočet 33 Hz alebo 42 Hz, pre ich prepojenie so sústavou 50 Hz sa tiež používali meniarne.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Měnírna na českej Wikipédii.*
Svetelný nápis festivalu v Pezinskom kultúrnom centre
**Pezinský amatérsky filmový festival** alebo **Pezinský alternatívny filmový festival** (**PAFF**) je medzinárodný festival amatérskej filmovej tvorby, ktorý sa koná v Pezinku už tradične v druhej polovici marca. 

Divákom predstavuje najmä nízkorozpočtové, nezávislé a študentské filmy rôznych žánrov, od filmov animovaných, filmov s nadsázkou, až po filmy experimentálne a rôznych formátov, od filmov celovečerných, krátkometrážnych, až po filmy 5 sekundové. V roku 2015 sa konal už 11. ročník dvojdňového festivalu, ktorý okrem filmov, v piatok tradične ponúka aj koncert a v sobotu viacero hostí a prednášok.

História
--------

PAFF v roku 2003 naštartovali amatérski filmoví nadšenci z pezinskej filmovej skupiny „Tichý dom". Po nich prevzali organizačno-štafetový kolík ľudia nemenej zažratí do amatérskeho filmu z okolia OZ Kinečko a OZ PDF. Od roku 2014 festival organizovali ľudia z okolia OZ Kinečko a od roku 2019 ľudia z OZ Priatelia divadla a filmu.

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Filmový portál |

* festivalpaff.sk - Oficiálna stránka

Súradnice: 48°17′23″S 17°16′05″V﻿ / ﻿48,289672°S 17,268019°V﻿ / 48.289672; 17.268019
**Kronika vopred ohlásenej smrti** (špa. Crónica de una muerte anunciada) je novela kolumbijského spisovateľa Gabriela Garcíu Márqueza. Prvýkrát vyšla v roku 1981 v španielčine. Dej príbehu sa odohráva v rovnakom prostredí ako Sto rokov samoty, viaceré osoby sú prinajmenšom spomenuté.

Obsah
-----

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Dej novely sa odohráva počas jednej noci resp. skorého rána. Podáva ho rozprávač z pohľadu človeka, ktorý sa do dediny vrátil po 27rokoch. Deň v dedine sa začína s istotou, že *bratia Vicariovci* zavraždia mladého *Santiaga Nasara*, z pomsty za poškvrnenie cti rodiny a ich *sestry Angely*. Angela bola večer predtým odmietnutá dezignovaným snúbencom *Bayardom San Románom*, nakoľko už nebola pannou. Za túto okolnosť v ich očiach niesol zodpovednosť Santiago Nasar (v knihe sa jeho zodpovednosť neprejaví, zdá sa, že i rozprávač o jeho zodpovednosti pochybuje). Novela s dokumentárnou, ba až žurnalistickou presnosťou opisuje okolnosti, v ktorých celá dedina o pripravovanej vražde vie, ale nik sa jej nesnaží zabrániť - i keď budúci páchatelia konajú viac z povinnosti ako z presvedčenia; dokonca dúfajú, že by im v čine niekto mohol zabrániť.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Sfilmovanie
-----------

Novelu pod rovnomenným názvom v roku 1987 sfilmoval taliansky režisér Francesco Rosi. Vo filme si v hlavných úlohách zahrali Ornella Muti, Rupert Everett a Anthony Delon (syn Alaina Delona). Čínska filmová adaptácia z roku 1990 *Krvavočervené ráno* preberá tému z Márquezovho románu.

Referencie
----------

1. ↑  Márquez, G.G.: Kronika vopred ohlásenej smrti, Pravda, Bratislava 1984

Zdroje
------

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Chronik eines angekündigten Todes na nemeckej Wikipédii.*
;
**Bodkočiarka** alebo zastarano **stredník** (**;**) je interpunkčné znamienko. Používa sa na členenie zložitých viet namiesto bodky alebo čiarky; svojím významom stojí medzi nimi.

Použitie bodkočiarky v slovenčine
---------------------------------

V slovenčine sa bodkočiarka píše pred tou časťou jednoduchej vety alebo súvetia, ktorá podáva vysvetlenie predchádzajúcej časti: 

 *„Plodom života nemusí byť dielo; život sám môže byť dielom."*
V jednoduchej vete oddeľuje vysvetľovací prístavok: 

*„Wikipédia je otvorené žriedlo vedomostí; slobodná encyklopédia."*
Oddeľuje časti výpočtov, ak ide o skupiny, ktorých členy spolu významovo tesnejšie súvisia:

 *„K stavovcom patria: kôň, krava, pes; šťuka, sumec a pod."*
V súvetiach oddeľuje väčšie časti kvôli prehľadnosti: 

*„Hore na bruchu ucítil slabé svrbenie; na chrbte sa opatrne zošuchol k záhlaviu postele, aby lepšie zodvihol hlavu; objavil miesto, kde ho to svrbelo, bolo posiate drobnými bielymi bodkami, ale nevedel, čo to má znamenať; jednou nožičkou si chcel to miesto ohmatať, ale okamžite ju stiahol naspäť, lebo pri tom dotyku mu po celom tele prebehli zimomriavky."* (Franz Kafka, *Premena*)
Používa sa aj vo výpočtoch uvádzaných ako samostatné odseky (tu niekedy možno použiť aj čiarku):

Použitie bodkočiarky v iných jazykoch
-------------------------------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Jazykový portál |

V gréčtine a staroslovienčine vyznačuje bodkočiarka otázku. Väčšie vetné úseky a skupiny vo výpočtoch oddeľuje v gréčtine bodka v strede · (Unicode 00B7).

| * z
* d
* u
Interpunkčné znamienka |
| --- |
| 
* bodka (.)
* výkričník (!)
* otáznik (?)
* čiarka (,)
* bodkočiarka (;)
* pomlčka (–)
* tri bodky (…)
* zátvorky (() [] {} //)
* dvojbodka (:)
* úvodzovky („")
* lomka (/)
* spojovník (-)
* apostrof (’)

 |
**Transformátor s fázovou reguláciou** alebo **transformátor s (priečnou) reguláciou fázy** (skratka **PST** z angl. Phase Shift/Shifting Transformer) je špeciálny druh výkonového transformátora využívaný na riadenie toku činného výkonu v trojfázovej energetickej prenosovej sústave.

Princíp činnosti
----------------

Zjednodušený nákres zapojenia PST. Vľavo je budiaci transformátor, vpravo sériový. Šípky na vinutiach budiaceho transformátora znamenajú prepínateľné odbočky
Pri prenose striedavého prúdu je tok výkonu elektrickým vedením priamo úmerný sínusu fázového posunu napätia medzi začiatkom a koncom vedenia. Zmenou tohto fázového posunu je možné meniť rozdelenie toku výkonu medzi rôzne vedenia v prenosovej sústave a tým zamedziť preťaženiu. 

Transformátor s fázovou reguláciou typicky pozostáva z dvoch častí: sériového transformátoru a budiaceho transformátoru. Budiaci transformátor má vinutia zapojené medzi fázy a na výstupe má napätie posunuté o 90° oproti vstupu. Tento výstup je privedený na vstup sériového transformátoru, ktorého druhé vinutie je pripojené do série s hlavným obvodom. Výstupné napätie sériového transformátora tvorí vektorový súčet pôvodného napätia a o 90° posunutej zložky privedenej z budiaceho transformátora (takzvaná *priečna regulácia*).

Prepínaním odbočiek budiaceho transformátora je možné riadiť veľkosť posunutej zložky napätia a tým pádom aj veľkosť fázového posunu na PST. Tok výkonu vedením je takto možné znížiť, ale aj zvýšiť.

Príklad použitia
----------------

Na obrázku je schéma obvodu, ktorý prenáša výkon 100 MW z generátoru k záťaži pomocou dvoch súbežných vedení, k jednému z nich je pripojený PST s odbočkami 1 až 19.

V ľavej časti je PST na strednej odbočke a fázový posun je 0°. Preto neovplyvňuje tok výkonu a obe vedenia sú zaťažené rovnako (na 50 MW). V pravej časti je PST prepnutý na odbočku, ktorá obmedzuje tok výkonu. Výsledný fázový posun spôsobil, že časť prenášaného výkonu bola presmerovaná na súbežné vedenie, pritom sa ale celkový prenášaný výkon 100 MW nezmenil. 

V praxi sa PST používa opačne: vyrovnáva výkony na vedeniach, ktoré by bez neho boli zaťažené nerovnomerne.

Referencie
----------

1. 1 2  MESZÁROS, Alexander. *Modelovanie riadenia toku výkonu s použitím PST transformátora* [online]. [Cit. 2020-04-12]. Dostupné online.
2. ↑   *Prevádzkový poriadok prevádzkovateľa prenosovej sústavy Slovenská elektrizačná prenosová sústava, a.s.* [online]. [Cit. 2020-04-12]. Dostupné online. Archivované 2020-04-12 z originálu.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Quadrature booster na anglickej Wikipédii.*
**Bitches Brew** je štúdiový dvojalbum amerického džezového hudobníka Milesa Davisa, ktorý bol nahrávaný v auguste 1969 a vyšiel v apríli 1970 pod značkou Columbia Records. Je všeobecne považovaný za jeden z najzásadnejších albumov moderného džezu i džezu vôbec. Bol to zároveň Davisov prvý zlatý nosič ocenený viacerými cenami Grammy. Jeho nahrávania sa zúčastnili známi hudobníci: Dave Holland, Harvey Brooks, Bennie Maupin, Charles Alias, Jack DeJohnette, Lenny White, John McLaughlin, Chick Corea, Joe Zawinul, Larry Young, Ralph J. Gleason, Jim Riley, Wayne Shorter a Miles Davis. V roku 2003 ho časopis *Rolling Stone* umiestnil na 95. miesto rebríčka najlepších albumov všetkých čias.

Zoznam skladieb
---------------

### LP verzia

(Columbia – GP 26 , Vinyl, dvojLP, Album, 1st pressing. Red label "360 Sound Stereo", USA)

Zoznam skladieb
---------------

### Strana A

1. „Pharaoh's Dance"(Joe Zawinul) – 20:00

### Strana B

1. „Bitches Brew"(Miles Davis) - 26:59

### Strana C

1. „Spanish Key"(John McLaughlin) - 17:29

### Strana D

1. „Miles Runs the Voodoo Down"(Miles Davis) - 14:04
2. „Sanctuary"(Wayne Shorter) - 10:52

Reedícia z roku 1999 na CD-nosiči obsahuje bonusovú skladbu zo začiatku roka 1970.

1. „Feio"(Wayne Shorter) - 11:51

Autorstvo
---------

Poznámka:
Autorom väčšiny skladieb je Miles Davis. Ostatní autori sú uvedení v zátvorke za názvami jednotlivých skladieb.

Výroba
------

* Nahrávka: Columbia Studio B, New York, USA
* Exekutivna produkcia: Teo Macero
* Zvuková réžia: Frank Laico a Stan Tonkel
* Kresba na obale: Abdul Mati Klarwein

### Poznámka

Mati Klarwein - výtvarník nemeckého pôvodu, je autorom výtvarníckych riešení dvoch obalov albumov Milesa Davisa.
Okrem neho pracoval na obaloch nosičov C. Santanu, Buddy Milesa, Jeffa Becka, Jona Hassella a mnohých iných.

Zostava
-------

* Miles Davis – trúbka
* Dave Holland – kontrabas
* Harvey Brooks – elektrický kontrabas
* Bennie Maupin – basový klarinet
* Charles Alias, Jack DeJohnette, Lenny White – bicie nástroje
* John McLaughlin – elektrická gitara
* Chick Corea, Joe Zawinul, Larry Young – elektrické piano
* Jim Riley – perkusie
* Wayne Shoter – sopránový saxofón

### Zberateľská edícia k 40. výročiu vydania pôvodného dvojalbumu

Pri príležitosti 40. výročia vydania pôvodného dvojalbumu bola vydaná špeciálna zberateľská edícia tohoto komerčne veľmi úspešného albumu. Okrem remasterovaného dvojalbumu na audiofilskom 180 gramovom vinylovom nosiči obsahovala: 3 CD plus DVD, takmer dvojhodinový doposiaľ nevydaný bonusový audio-materiál, 52-stranovú brožúru a ďalšie zaujímavé memorabíliá. Pre európskych fanúšikov i zberateľov vydavateľstvo Columbia pripravilo digipackovú verziu dvoj-CD plus DVD.

Referencie
----------

1. ↑  . Dostupné online.
2. ↑  . Dostupné online.
3. ↑  . Dostupné online. Archivované 2014-02-02 z originálu.
4. ↑  . Dostupné online.

Literatúra
----------

* Davis, Miles: Davis: *The Autobiography,* Simon & Schuster, 1990, ISBN 0671725823, ISBN 978-0671725822
**Clara Josephine Schumannová** rodená Wiecková (\* 13. september 1819, Lipsko - † 20. máj 1896, Frankfurt nad Mohanom) bola nemecká hudobníčka, virtuózna klaviristka z obdobia hudobného romantizmu. Bola tiež talentovaná hudobná skladateľka a hudobná pedagogička. Bola považovaná za vynikajúcu klavírnu virtuózku, jej koncertná kariéra trvala skoro 61 rokov a v priebehu tohto obdobia absolvovala veľké množstvo koncertných vystúpení. Jej manželom bol známy hudobný skladateľ Robert Schumann a veľkým osobným priateľom vynikajúci nemecký hudobný skladateľ Johannes Brahms.

So svojim manželom mala celkom osem detí a vo svojej dobe bola podstatne známejšou a slávnejšou umelkyňou ako jej dnes omnoho slávnejší manžel. Vďaka svojej známosti a interpretačnej virtuozite prakticky živila celú svoju početnú rodinu a na svojich koncertoch pomáhala propagovať hudobné dielo svojho manžela.

Clara Schumann na 100 markovej bankovke

Zaujímavosti
------------

* Jej portrét dobre poznajú desiatky miliónov ľudí po celom Nemecku, lebo bol zobrazený na nemeckej stomarkovej bankovke.
* Po Labe sa plaví veľká výletná loď s názvom *Clara Schumann*, občas zájde aj do Česka.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Clara Schumannová**

Externé odkazy
--------------

* Clara Schumann - Biografia Archivované 2010-12-28 na Wayback Machine
* Biographie Clara Schumann
* 
* 2 Polonézy od Kláry Schumannovej zdarma vo formáte PDF a MIDI
* Archivované 2008-10-17 na Wayback Machine

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Clara Schumann na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 140298711
* GND: 11861164X
* ISNI: 0000 0001 2130 5653
* LCCN: n50003165
* NK ČR: ola200142381
* SNK: 160509
* VIAF: 44499359
* WorldCat: lccn-n50003165
**Boh múch** (angl. Lord of the Flies) je román britského spisovateľa Williama Goldinga z roku 1954.

Román opisuje príbeh skupiny anglických chlapcov, ktorí stroskotali na neobývanom tropickom ostrove po havárii lietadla. Medzi témy patrí napätie medzi skupinovým myslením a individualitou, medzi racionálnymi a emocionálnymi reakciami a medzi morálkou a nemorálnosťou.

Román bol všeobecne dobre prijatý. Vydavateľstvo Modern Library ho zaradilo medzi 100 najlepších románov na 41. mieste redakčného a 25. mieste medzi čitateľmi. V roku 2003 bol uvedený na 70. mieste v prieskume The Big Read od BBC. Časopis Time ho v roku 2005 označil za jeden zo 100 najlepších románov v angličtine od roku 1923 do 2005. Time ho zaradil aj do zoznamu 100 najlepších kníh pre mládež všetkých čias. Román je populárnym čítaním na školách, najmä v anglicky hovoriacich krajinách, v prieskume v Spojenom kráľovstve z roku 2016 bol Boh múch na 3. mieste v obľúbenosti.

Príbeh bol sfilmovaný v roku 1963 a 1990.

Slovenské vydania
-----------------

* GOLDING, William. *Boh múch*. Preklad J. Kot. Bratislava : Slovart, 2002. 223 s. ISBN 80-7145-647-0.
* GOLDING, William. *Boh múch*. Preklad J. Kot. 1. vyd. Bratislava : Petit Press, 2004. 220 s. ISBN 80-85585-15-4.
* GOLDING, William. *Boh múch*. 1. vyd. Levoča : Slovenská knižnica pre nevidiacich Mateja Hrebendu, 2003. ISBN 80-8047-483-4.  – v braillovom písme

Referencie
----------

1. ↑   *Boh múch* [online]. slovart.sk, [cit. 2020-01-15]. Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Lord of the Flies na anglickej Wikipédii.*
***Bratislavafilm*** je slovenský film z roku 2009 z dielne režiséra Jakuba Kronera.

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Bratislava je film o živote spoločnosti z pohľadu ľudí na jej okraji. Zobrazuje mesto s určitými pravidlami a ich porušovanie. Ukazuje najmä život niektorých mladých ľudí na sídlisku Petržalka, život mladej a staršej rodiny z Petržalky a problémy mafiána v Bratislave.

Film je zasadený do súčasnosti. Zobrazuje jeden deň z pohľadu mafiána (Peter Batthyany), taxikára (Jozef Kapec), ktorý prežíva manželskú krízu, a mladého dílera drog (Michal Nemtuda). Týchto ľudí spája človek, ktorý prichádza do Bratislavy za prácou (Ľuboš Kostelný). Príbehy sa prelínajú a vyvrcholia do drámy.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Osoby a obsadenie
-----------------

* Zuzana Fialová
* Peter Batthyany
* Robert Roth
* Jozef Kapec
* Michal Nemtuda
* Róbert Jakab
* Jakub Kroner
* Jana Gavačová
* Oliver Domaracký
* Anna Šišková
* Ján Kroner
* Katarína Slivková
* Jozef Dubovský
* Denis Domaracký
* Michal Mikuláš
* Ronald Tančár
* Tomáš Skrúcaný
* Ľuboš Kostelný
* Tomáš Kadlec
* Andrej Kováč
* Peter Aczel
* Daniel Chládek

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka Archivované 2009-08-10 na Wayback Machine
* Recenzia (SK)
**Lublau** bola kapela zo Starej Ľubovne (z nemeckého názvu mesta Alt Lublau). Vznikla koncom roku 2008 a v roku 2009 im vyšiel prvý debutový album *Hádanka* (vydavateľstvo Slnko records). Album sa stretol s pozitívnym ohlasom u kritiky, ale i u poslucháčov. Zarezonovali hlavne piesne Nikto nikdy, Zvon, Len náhodou, či Vianočná. Skupina odohrala svoje koncerty nielen na koncertných pódiách na Slovensku, ale i v Poľsku a Česku. Svoj druhý album skupina vydala v roku 2010 pod názvom Revolúcia, ktorý bol zároveň aj posledný. Svoju činnosť skupina ukončila v októbri 2011.

Zostava skupiny
---------------

* Millas Groove - spev, basgitara
* Janko „Porto" Andrejka - klávesy, vokály (08/2009 - 03/2011)
* Igor „Fabo" Fabian - gitara, spev
* Róbert „Bacil" Barlík - gitara
* Vlado „Shimanski" Leško - bicie

Na debutovom albume však účinkujú aj ďalší muzikanti, Martin "Huso" Husovský, Ywo Redaj, Robo "Skypi" Hatala, Táňa Gáborová, Michaella Papp, Viliam Ročkai, Jozef "Uhlik" Uhľár.

Na hudobnom festivale RockFest 2011 v Starej Ľubovni dňa 26.3.2011 oficiálne oznámil po roku a pol pôsobenia v Lublau svoj odchod z kapely klávesák Janko "Porto" Andrejka.

Dňa 24.10.2011 na nástenke skupiny Lublau v sociálnej sieti Facebook oficiálne oznámil líder Millas Groove ukončenie činnosti kapely bez vízie o budúcom možnom opätovnom fungovaní.

Kapela odohrala po ôsmich rokoch dňa 24. augusta 2019 spomienkový koncert na udalosti Rockfest eSeL 2019 v Starej Ľubovni. Zloženie bolo obohatené o basgitaristu Jančiho Varhoľáka a na bicích vystriedal Vladimíra Leška ďalší ľubovnian Ondrej „Bubon" Huba. Gitary hrali pôvodní členovia Igor „Fabo" Fabian a Róbert „Bacil" Barlík, ktorých vokálne dopĺňal Millas Groove. Toto vystúpenie nemalo ambíciu byť comebackom kapely.

Diskografia
-----------

### Študiové albumy

* 2009 - *Hádanka*
* 2010 - *Revolúcia*

Referencie
----------

1. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2014-07-30]. Dostupné online. Archivované 2014-08-08 z originálu.
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑   *Lublau naživo po ôsmich rokoch!* [online]. [Cit. 2019-08-27]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* oficiálna stránka
* Lublau na Myspace
O rode rastlín pozri *Buxus.*

**BUXUS** je slovenský redakčný systém postavený na PHP s využitím frameworku Laravel. Vyvíja ho spoločnosť ui42 od roku 1999 a je teda najstarší slovenský CMS.[chýba zdroj] BUXUS, umožňuje true inline editing, čiže editovanie a pridávanie jednotlivých stránok priamo – tak, ako sú zobrazené v prehliadači. Vďaka tomu, že časť kódu BUXUSu je na centrálnom serveri, môže byť tento redakčný systém upgradovaný nezávisle od jadra aplikácie. Súčasťou BUXUSU je tinyMCE3, čo je HTML editor integrovaný aj v iných CMS.

Základnú funkcionalitu BUXUSu možno rozšíriť prídavnými modulmi. K dispozícii sú moduly ako Fotogaléria, Knižnica dokumentov, Newsletter, Kalendár, E-shop, Privátna zóna, Workflow a ďalšie.

BUXUS používajú viaceré webové sídla verejnej správy, e-shopy, spravodajské portály a firemné webové sídla. Zoznam webov je na stránkach spoločnosti ui42 a BUXUS je tiež uvedený v pätičkách niektorých webov, ktoré na ňom bežia. Napríklad Ústredie práce, sociálnych vecí a rodiny, CK Firotour, e-shop Dedoles a ďalší.

Podľa stránky WhatCMS.org je CMS BUXUS ku dňu 5. marca 2020 na 337. mieste z celkových 498 detegovaných CMS (podľa počtu domén). Pre stránky s doménou .sk je podľa tohto rebríčka BUXUS na 13. mieste.

Pozri aj
--------

* Joomla
* Drupal
* Wordpress

Referencie
----------

1. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2013-03-18]. Dostupné online. Archivované 2012-05-30 z originálu.
2. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2013-03-18]. Dostupné online. Archivované 2013-03-17 z originálu.
3. ↑
4. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2020-03-03]. Dostupné online. Archivované 2020-08-12 z originálu.
5. ↑
6. ↑
7. ↑

Externé odkazy
--------------

* www.buxus.sk – oficiálna stránka produktu
* Informácie o CMS BUXUS Archivované 2020-03-03 na Wayback Machine na porovnávači cmsmatrix.org
**Madisonské mosty** (angl. The Bridges of Madison County) je americká romantická filmová dráma režiséra Clinta Eastwooda z roku 1995. Hlavné úlohy stvárnili Clint Eastwood a Meryl Streep, vo významných vedľajších úlohách sa objavili Annie Corley, Victor Slezak a Kyle Eastwood. 

Ide o komorne ladený milostný príbeh síce veľmi krátkeho, zato veľmi intenzívneho citového vzplanutia dvoch ľudí v strednom veku. Film bol natočený podľa rovnomennej knihy Wallera Roberta Jamesa. Bol nominovaný na dva Zlaté glóbusy, na 68. ročníku Americkej akadémie filmových umení a vied bola Meryl Streep nominovaná na Oscara v kategórii herečka v hlavnej úlohe.

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Roseman Bridge vo Winstrete - jedno z dejísk príbehu
Dej snímky je rozprávaný akoby retrospektívne podľa zápiskov a denníkov práve zosnulej farmárky Frencescy Johnsonovej, ktoré si čítajú jej dve dospelé deti. Tie sa až po jej smrti dozvedajú, že matka si želá netradičný pohreb spálením a svoj popol chce nechať rozptýliť pri Rosemansom moste, v mieste, kde sa pred mnohými rokmi stretla so svojím milencom, fotografom Robertom Kincaidom, o ktorom nemal nikto z rodiny doteraz ani tušenie.

Stalo sa to v čase, keď jej manžel s oboma dospievajúcimi deťmi odcestoval na 6 dní na vzdialený veľtrh s výstavným býkom a Francesca zostala doma sama. V ten istý deň sa na farme znenazdajky objavil neznámy muž stredného veku. Bol to fotograf, ktorý prišiel do Iowy, aby vyfotografoval dva tunajšie staré drevené mosty, ktoré sú významnou stavebnou pamiatkou. Francesca mu ukáže cestu a začne sa s Robertom rozprávať. Obaja sú si sympatickí, znovu sa zídu pri moste a potom Francesca pozve Roberta k sebe domov na opustenú farmu. U oboch prerastú počiatočné vzájomné sympatie do citového vzplanutia a veľkej lásky, ktorá však môže fakticky trvať len 4 dni, do doby, než sa rodina vráti z veľtrhu domov. Francesca musí vyriešiť veľkú dilemu, či môže opustiť bez vysvetlenia rodinu, manžela aj farmu a odísť s milovaným mužom preč do sveta. Film sa končí nešťastným rozchodom oboch milencov, Francesca s veľkým sebazaprením zostáva s rodinou a s manželom.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Hrajú
-----

### Hlavné roly

* Clint Eastwood - Robert Kincaid, fotograf
* Meryl Streepová - Francesca Johnsonová, farmárka

### Ďalšie roly

* Annie Corley - Carolyn
* Victor Slezak - Michael
* Jim Haynie - Richard
* Sarah Kathryn Smith - mladá Carolyn
* Christopher Kroon - mladý Michael
* Phyllis Lyons - Betty
* Debra Monk - Madge
* Richard Lage - právnik
* Michelle Benes - Lucy Redfieldová
* Kyle Eastwood
* Alison Wiegert - dieťa
* Brandon Bobst - dieťa
* Pearl Faessler - žena
* R. E. Faessler - manžel

Externé odkazy
--------------

* Film na csfd.cz
* Film vo filmovej databáze

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Madisonské mosty na českej Wikipédii.*
**Konkurzné právo na Slovensku** patrí svojím zaradením do odvetvia Občianskeho práva. Jeho zmyslom je úprava pomerného uspokojenia veriteľov dlžníka, ak tento nemá dostatok majetku na to, aby uspokojil svojich veriteľov v plnom rozsahu.

Socializmus
-----------

Potreba úpravy týchto vzťahov vznikla po páde socializmu v roku 1989 v bývalom Česko-Slovensku, ktorého právnym nástupcom je aj Slovensko. Do 30. júna 1990 bolo upravené riešenie predĺženého dlžníka iba v § 352 až 354 zákona č. 99/1963 S.b. Občiansky súdny poriadok.

Trhová ekonomika
----------------

### Zákon o konkurze a vyrovnaní

Tento stav bol s príchodom trhovej ekonomiky neudržateľný, a tak bol prijatý **Zákon o konkurze** a vyrovnaní pod číslom 328/1991 Z.z. ktorý nadobudol účinnosť 1. októbra 1991. Tento zákon platil aj na území Slovenska viac ako štrnásť rokov.

### Zákon o konkurze a reštrukturalizácii

V roku 2005 bol prijatý nový *Zákon o konkurze a reštrukturalizácii* pod číslom 7/2005 Z.z. ktorý nadobudol účinnosť dňa 1. januára 2006 s výnimkou určitých ustanovení o konkurze finančných inštitúcií, ktoré nadobudli účinnosť už 1. júla 2005. 

Okrem toho boli zároveň prijaté vykonávacie predpisy k tomuto zákonu a to *Vyhláška Ministerstva spravodlivosti Slovenskej republiky* číslo 643/2005 Z.z. ktorou sa ustanovujú podrobnosti o spôsobe určenia platobnej neschopnosti a predĺženia a *Vyhláška Ministerstva spravodlivosti Slovenskej republiky* 665/2005 Z.z. ktorou sa vykonávajú niektoré ustanovenia Zákona č. 7/2005 Z.z. o konkurze a reštrukturalizácii a o zmene a doplnení niektorých zákonov.

Zdroj
-----

* Ministerstvo spravodlivosti SR
* Sprievodca konkurzným právom
* Ako si prihlásiť pohľadávku Archivované 2010-01-14 na Wayback Machine
**Christopher Jan Niedenthal** (\* 21. október 1950, Londýn, Spojené kráľovstvo) je britský fotoreportér poľského pôvodu. Je známy najmä vďaka fotografiám života v krajinách za železnou oponou. 

Väčšinu života strávil v Poľsku, odkiaľ pôsobil ako korešpondent magazínov ako Newsweek, Time, Der Spiegel, Geo či Forbes. V Poľsku sú najviac cenené jeho snímky dokumentujúce vzostup hnutia Solidarita, obdobie vojenského stavu v Poľsku (1981–1983), či návštevy pápeža Jána Pavla II.. Niedenthalovi sa podarilo zdokumentovať pád komunistických režimov vo väčšine krajín Strednej Európy, tiež v Bulharsku a Rumunsku. Za portrét Jánosa Kádára získal v roku 1986 ocenenie World Press Photo.

Životopis
---------

Chris Niedentahl sa narodil v Londýne v rodine poľských vojnových emigrantov.
Po ukončení štúdia na London College of Printing sa presťahoval do Poľska, kde pôsobil ako zahraničný korešpondent. 

V roku 1978, po zvolení Karola Wojtylu za pápeža bol prvým fotografom, ktorý prišiel do Wadovíc, pápežovho rodiska. Jána Pavla II. potom fotografoval pri všetkých jeho cestách do Poľska. 

Spolu s anglickým reportérom Miachaelom Dobbsom sa ocitol pri zrode hnutia Solidarita, keď prišiel fotografovať štrajk v Gdanskej lodenici v roku 1980. Solidaritu potom sledoval až do víťazných volieb v roku 1989.

Po vyhlásení stanného práva v Poľsku fotografoval vstup armády do ulíc Varšavy. Preslávila sa najmä snímka obrneného transportéru pred kinom Moskva kde práve premietali film Apocalypse Now F.F.Coppolu. V tomto období dával negatívy turistom a ľuďom odchádzajúcim z krajiny, aby ich doručili do redakcie Newsweeku. Sám totiž nechcel vycestovať z obavy, že by ho do krajiny už nemuseli vpustiť.

V roku 1987 sa s rodinou presťahoval do Viedne, odkiaľ vycestovával ako fotoreportér časopisu Time do krajín socialistického bloku. Podarilo sa mu zachytiť postupný pád režimov v Poľsku, Československu, Bulharsku, Rumunsku a tiež pád Berlínskeho múru. 

V súčasnosti (2013) sa vo svojej tvorbe mierne odkláňa od klasickej reportážnej fotografie, známe sú série TABU (portréty telesne postihnutých detí), Chlieb (pocta pekárskemu remeslu), či Susedka (problematika prisťahovalectva).

Referencie
----------

1. ↑  www.audiohistoria.dsh.waw.pl[nefunkčný odkaz]
2. 1 2   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2013-12-19]. Dostupné online. Archivované 2011-07-15 z originálu.
3. 1 2  . Dostupné online.
4. ↑  . Dostupné online.

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Chris Niedenthal na poľskej Wikipédii a Chris Niedenthal na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 163515
* BnF: 12479884t
* GND: 108927504
* ISNI: 0000 0000 6118 9231
* LCCN: n86097492
* NK ČR: jx20110323019
* VIAF: 2573482
* WorldCat: lccn-n86097492
Kostol Panny Márie Víťaznej
Oltár Pražského Jezuliatka
**Kostol Panny Márie Víťaznej** na Malej Strane sa nachádza v Karmelitskej ulici. Je známy najmä tým, že je v ňom uložená soška Pražského Jezuliatka, vďaka čomu je kostol často nazývaný *U Pražského Jezuliatka*.

Dejiny
------

Na mieste dnešného kostola stál v 17. storočí luteránsky kostol Najsvätejšej Trojice. V rámci rekatolizácie Prahy však bolo rozhodnuté o vybudovaní nového kostola. Pôvodný chrám bol skonfiškovaný, získal ho rád bosých karmelitánov, ktorý ho úplne prestaval a zasvätil Panne Márii Víťaznej, pretože podľa ich názoru pomohla katolíckej strane zvíťaziť v bitke na Bielej hore. Dodnes je tu kópia zázračného mariánskeho obrazu, ktorý mal víťazstvo zaistiť.

V rámci prestavby celého chrámu bola zmenená orientácia chrámovej lode na západ, v roku 1644 bolo dostavané priečelie.

Okrem sošky Jezuliatka sú tu uložené i iné vzácne predmety, okrem iných aj kópia sošky Panny Márie z brazílskeho pútnického mesta Aparecida.

Okolie
------

Vedľa kostola je kláštor bosých karmelitánov, za ním je bývalá pustovňa z roku 1659, dnes slúžiaca ako byt kostolníka. Pod kostolom je krypta, v ktorej sú uložené truhly mumifikovaných rehoľníkov a priaznivcov chrámu. Ku kláštoru patrila i priľahlá Seminárska záhrada.

Pozri aj
--------

* Zoznam pražských pamiatok

Referencie
----------

1. 1 2 3  Eduard Škoda: Pražské svatyně, Praha : Libri 2002, ISBN 80-7277-098-5, str. 164-165

Literatúra
----------

* KOŠNÁŘ, Julius. *Staropražské pověsti a legendy*. Praha : Vincentinum, 1933. Dostupné online. - kapitola O karmelitském jezulátku v kostele s. Panny Marie Vítězné, s. 104-106. [nefunkčný odkaz]
* EKERT, František. *Posvátná místa král. hl. města Prahy*. Zväzok I. [s.l.] : Dědictví sv. Jana Nepomuckého, 1883. Dostupné online. - kapitola Hlavní farní chrám Panny Marie Vítězné, s. 240-259. [nefunkčný odkaz]

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kostol Panny Márie Víťaznej (Praha)**

Súradnice: 50°05′09″S 14°24′13″V﻿ / ﻿50,0857°S 14,4035°V﻿ / 50.0857; 14.4035

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kostel Panny Marie Vítězné na českej Wikipédii.*
***Čas prebudenia*** je filmová dráma z roku 1990 založená na memoároch Olivera Sacksa. Rozpráva príbeh doktora Malcolma Sayera (Olivera Sacksa), ktorý v roku 1969 objavil prospešné účinky drogy L-Dopa na katatonických pacientoch, ktorí prežili v rokoch 1917-1928 epidémiu encefalitídy. 

V hlavných úlohách sú Robin Williams, Robert de Niro a Julie Kavner. Film režírovala Penny Marshall.

Príbeh
------

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Doktor Malcolm Sayer prichádza do nemocnice v New Yorku ako nový lekár. Skúma skupinu pacientov, ktorý boli v dôsledku prekonanej encefalitídy desiatky rokov v nehybnom stave. Snaží sa rôznymi testami dokázať, že pacienti niesu duševne chorí, ale žijú svojim vnútorným životom. Sayer získa povolenie na vyskúšanie experimentálnej drogy L-Dopa na týchto pacientoch, hoci je určená pre pacientov trpiacich Parkinsonovou chorobou. Rozhodne sa drogu vyskúšať so súhlasom matky na pacientovi Leonardovi Lowovi, ktorý je už 30 rokov nehybný. Podarí sa mu u neho obnoviť schopnosť hovoriť a pohybovať sa. Po aplikovaní drogy na ostatných pacientoch sa aj títo preberú. Po čase sa však začnú objavovať vedľajšie príznaky a ukáže sa, že droga pôsobí len dočasne a nedokáže pacientov naozaj vyliečiť. 

Produkcia
---------

* Film je založený na knihe doktora Olivera Sacksa s hlavnou postavou doktorom Sayerom.

* Herci hrajúci pacientov študovali filmy doktora Sacksa o jeho pacientoch. Herci Robert De Niro a Robin Williams strávili nejakú dobu s doktorom Sacksom, pozorovaním doktora a jeho pacientov.

* Pri nakrúcaní scény, v ktorej sa doktor Sayer a ochranka pokúšajú zastaviť unikajúceho Leonarda, Robin Williams nešťastne zasiahol Roberta De Nira do tváre svojím lakťom a zlomil mu nos. De Niro neskôr priznal, že jeho nos bol zlomený už predtým do opačnej strany a toto zranenie ho narovnalo späť.

* Robert De Niro natočil pre film scénu s Lillian T. v tej dobe jediným žijúcim pacientom z rovnomennej knihy Awakenings od doktora Sacksa.

Ocenenia
--------

Film získal 3 oskarov, ďalšie 4 ocenenia a 4 nominácie. 

Chyby
-----

Vo filme je viacero anachronizmov spôsobených rozdielom medzi dobou nakrúcania a dobou v ktorej sa príbeh odohráva. 

* Keď doktor Sayer vezme pacienta k oknu a ukazuje mu ulice vonku, jazdia po nich auta z osemdesiatych rokov, hoci príbeh sa odohráva v roku 1969.

* Keď doktor Sayer vezme Leonarda do mesta, pozerajú pristávajúce lietadlo Boeing 747. Prvý let Boeingu 747 sa uskutočnil v roku 1970, ale príbeh filmu sa odohráva v roku 1969.

Externé odkazy
--------------

* *Čas prebudenia* v Česko-Slovenskej filmovej databáze
* *Awakenings* v Internet Movie Database (po anglicky)