recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Májové povstanie českého ľudu** (čes. *Květnové povstání českého lidu*; iné názvy: **Májové povstanie (v roku 1945), České národné povstanie (v roku 1945), České povstanie v máji 1945**) bolo otvorené ozbrojené vystúpenie českého a moravského ľudu proti nacistickým okupantom (a ich kolaborantom) od 1. mája do 9../11. mája 1945, teda v posledných dňoch druhej svetovej vojny. Na čele stála Česká národná rada. 

Začalo sa 1. mája 1945 lokálnymi vzburami v niektorých moravských a českých mestách (Přerov, Nymburk). 3. mája sa rozšírilo do severovýchodných Čiech (Železný Brod, Semily, Jilemnice), o deň neskôr do oblasti Kladna a 5. mája vyvrcholilo formou tzv. Pražského povstania (pozri samostatný článok), ktoré trvalo do 9. mája 1945 a bolo signálom na povstanie Čechov a Moravanov na celom okupovanom území. Hoci Nemci kapitulovali Českej národnej rade už 8. mája, viacero nemeckých jednotiek kapituláciu ignorovalo a povstanie sa preto skončilo až oslobodením Prahy sovietskymi vojskami ráno 9. mája 1945. V dňoch 9. a 11. mája 1945 pokračovali ešte prestrelky medzi Nemcami a domácim obyvateľstvom.

Zdroje
------

* Květnové povstání českého lidu. In: *Malá československá encyklopedie* III I-L. 1. vyd. Praha: Academia, 1986. s. 683.
* Frajdl, J.: *České povstání v květnu 1945*
**Homo pathologicus** je (skôr zriedkavá) teória vedenia/prístup k vedeniu. Podľa nej treba za základ vedenia ľudí považovať charakteristiky ľudí obyčajne považované za negatívne či choré (afektívne, iracionálne a emocionálne procesy) a nepovažovať teda človeka tak ako v ostatných bežných teóriách vedenia za racionálne konajúceho. Viacerí autori (Neuberger či Von Rosenstiel) v oblasti analýzy vedenia vyzývajú na analýzu práve týchto patologických faktorov.

Popudom k vzniku tohto prístupu je psychoanalýza S. Freuda. Podľa psychoanalýzy je väčšina motívov pre myslenie a konanie emocionálnej a nevedomej povahy, presnejšie majú pôvod v nevedomej potrebe spracúvať zážitky z raného detstva. Preto jedinec interaguje s iným jedincom tak, ako keby tento druhý jedinec bol referenčnou osobou z jeho detstva. 

Príkladom takéhoto prístupu k výskumu vedenia ľudí je štúdia Ketsa de Vriesa a Millera z roku 1984.

Externé odkazy
--------------

* Scholz, Ch.:Personalmanagement, 1994
Svätá **Rita z Cascie**, vlastným menom **Margherita Lotti** (\* 1377/1381, Roccaporena – † 22. máj 1457, Cascia) bola talianska vizionárka, augustiniánska rehoľníčka a stigmatička.

Životopis
---------

Pochádzala z rodiny strednej triedy z malého mesta na juhu dnešného regiónu Umbria. Už od mladosti sa túžila stať rehoľníčkou, no na prianie svojich rodičov sa ako štrnásťročná vydala za Paola Manciniho, príslušníka bohatého patricijského rodu. Jej manžel bol človek vnútorne veľmi láskavý, no navonok slaboch podliehajúci vplyvu rodinných zväzkov. Narodili sa im dvaja synovia-dvojčatá.

Ritin manželský život bol celkom poznačený spoločenskými mravmi panujúcimi v dobe vrcholnej renesancie. Neodmysliteľnou súčasťou boli silné rodové väzby, takmer posvätná vec pre každého príslušníka rodiny. Od počiatku manželského zväzku sa snažila vzoprieť tradičným konvenciám.

Asi po osemnásťročnom manželstve sa Paolo stal obeťou krvnej pomsty. Čoskoro nato prišla Rita i o oboch synov a jej sa tak uvoľnili všetky väzby na svetský život. Požiadala o prijatie do kláštora svätej Márie Magdalény v Cascii. No jej želaniu vzhľadom na okolnosti (pretrvávajúce rodové boje) však nebolo vyhovené. Napriek tomu viedla hlboko duchovný život sprevádzaný pomocou chudobným a trpiacim. Za svoj cieľ si vytýčila ukončenie krviprelievania medzi znepriatelenými rodmi.

Napokon bola medzi rehoľníčky prijatá. Podľa legendy sa jej v predvečer prijatia zjavili svätý Ján Krstiteľ, svätý Augustín a svätý Mikuláš Tolentinský. Tí ju odprevadili do kláštora, na ktorom sa brány otvorili samy. V roku 1443 sa u nej objavili stigmy najmä na čele ako pamiatka na Kristovu tŕňovú korunu.

Po smrti bola pochovaná v tunajšom kláštore. Miestny biskup v roku jej skonu vystavil Rite dobrozdanie o úcte, ktorú si zaslúžila. Do dnešných dní za dochoval veršovaný životopis o Ritiných zázrakoch s jej autentickou podobizňou.

Z čias jej posledných mesiacov života sa zachovala legenda, podľa ktorej si Rita priala od niektorej z rehoľných sestier, aby jej zo záhrady priniesla čerstvé figy a ružu, hoci bola treskúca zima. Napriek tomu jej však mníška zo záhrady požadované ovocie a krásne rozkvitnutú ružu skutočne priniesla.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Rita z Cascie**

Zdroj
-----

* Sl. Ravik, *O světcích a patronech*, Levné knihy KMa, Praha, 2006, ISBN 80-7309-343-X

Autoritné údaje: * BnF: 119386482
* GND: 118745433
* ISNI: 0000 0001 0395 238X
* LCCN: n80046562
* NK ČR: osa2016932552
* VIAF: 11141612
* WorldCat: lccn-n80046562
Podľa hypotézy francúzskeho fyzika Louisa de Broglieho sa priraďujú časticiam látky (či už elektrónu, protónu či inej častici) nielen vlastnosti častíc ale aj vlastnosti vlnové; teda pohybujúcej sa častici pripadá na základe tejto hypotézy určitá vlnová dĺžka tzv. **de Broglieho vlny**.

Vo formalizme špeciálnej teórie relativity tvorí priestor spolu s časom rovnako ako hybnosť spolu s energiou určité prirodzené kombinácie. (Technicky vzaté, sú to štvorvektory.) Planckova rovnica {\displaystyle E=h\nu \,\!} hovorí, že energia je úmerná frekvencii. Pre zachovanie relativistickej symetrie Louis Victor de Broglie navrhol, že hybnosť {\displaystyle p\,\!} musí byť podobne úmerná prevrátenej hodnote vlnovej dĺžky {\displaystyle \lambda \,\!} :

{\displaystyle p={\frac {h}{\lambda }}}
kde {\displaystyle h} je Planckova konštanta.
Uvedené vzorce dávajú do vzťahu vlnu (charakterizovanú {\displaystyle \nu \,\!} a {\displaystyle \lambda \,\!}) a časticu (charakterizovanú pomocou {\displaystyle E\,\!} a {\displaystyle p\,\!}).

Externé odkazy
--------------

* De Broglieho vlna
**Homomorfizmus** alebo **homomorfné zobrazenie** je zobrazenie z jednej algebrickej štruktúry do inej rovnakého typu, ktoré zachováva všetku relevantnú štruktúru. 

Formálne je to teda zobrazenie {\displaystyle \phi :A\rightarrow B} medzi dvomi algebrickými štruktúrami rovnakého typu také, že pre každú definovanú operáciu {\displaystyle f} a pre všetky {\displaystyle x\_{i}} v {\displaystyle A} platí

{\displaystyle \phi (f\_{A}(x\_{1},\ldots ,x\_{n}))=f\_{B}(\phi (x\_{1}),\ldots ,\phi (x\_{n}))}
Každá algebrická štruktúra má svoj typ homomorfizmu:

* homomorfizmus grúp (všeobecnejšie homomorfizmus grupoidov)
* homomorfizmus okruhov
* homomorfizmus telies
* homomorfizmus algebier
* homomorfizmus vektorových priestorov = lineárne zobrazenie

Druhy homomorfizmov
-------------------

Existujú tieto druhy homomorfizmov:

* izomorfizmus je bijektívny homomorfizmus (prostý a na)
* epimorfizmus je surjektívny homomorfizmus (na)
* monomorfismus je injektívny homomorfizmus (prostý)
* endomorfizmus je homomorfizmus z objektu do seba samého
* automorfizmus je endomorfizmus, ktorý je aj izomorfizmom

Jadro homomorfizmu
------------------

Každý homomorfizmus {\displaystyle f:X\rightarrow Y} definuje ekvivalenciu {\displaystyle \sim } tak, že {\displaystyle x\sim y} práve vtedy, keď {\displaystyle f(x)=f(y)}. Ekvivalencia {\displaystyle \sim } sa nazýva jadro {\displaystyle f}. Faktormnožine {\displaystyle X/\sim } môže byť daná prirodzená štruktúra, čiže {\displaystyle [x]\circ [y]=[x\circ y]}. V tomto prípade je obraz X homomorfizmu {\displaystyle f} v {\displaystyle Y} nutne izomorfný {\displaystyle X/\sim }.

Externé odkazy
--------------

* Homomorfizmy, izomorfizmy
**Daň z príjmov** je v slovenskom práve súhrnné resp. spoločné označenie pre daň z príjmov fyzickej osoby (do roku 2003 "daň z príjmov fyzických osôb") a daň z príjmov právnickej osoby (do roku 2003 "daň z príjmov právnických osôb", neformálne sa nazýva aj "daň zo zisku"). 

Tieto dve dane, resp. dve súčasti jednej dane, sú upravené v spoločnom zákone (v súčasnosti zákon č. 595/2003 Z.z. predtým zákon č. 366/1999 Z.z. a predtým zákon č. 286/1992 Zb.), ktorý má názov "Zákon o dani z príjmov" (do roku 2003 "Zákon o daniach z príjmov"), ale v texte od začiatku rozlišuje spomenuté dve dane. V mnohých iných krajinách sú spomenuté dve dane spracované v rozdielnych predpisoch pod rôznymi názvami, hoci inak fungujú podobne ako na Slovensku (napr. v USA - Federal income tax vs. Corporate tax, Nemecko a Rakúsko - Einkommenssteuer vs. Körperschaftssteuer, Francúzsko - impôt sur le revenu vs. impôr sur les sociétés a pod.). Často platí, že v doslovnom preklade sa ako "daň z príjmov" v zahraničí označuje iba daň z príjmu fyzickej osoby.

Daň z príjmov bola zavedená k 1. januáru 1993 federálnym zákonom č. 286/1992 Zb. kedy nahradila dovtedajšiu:

* daň zo mzdy, daň z príjmov z literárnej a umeleckej činnosti a daň z príjmov obyvateľstva (pre fyzické osoby)
* dôchodkovú daň, poľnohospodársku daň, daň zo zisku a odvod zo zisku (pre právnické osoby)

Podrobnosti pozri v článkoch:

* daň z príjmov fyzickej osoby
* daň z príjmov právnickej osoby
**Daň z príjmov právnickej osoby** (do roku 2003 *daň z príjmov právnických osôb*; neformálne sa nazýva aj daň zo zisku alebo korporátna daň) je na Slovensku popri dani z príjmov fyzickej osoby druhá súčasť dane z príjmov. Je to štátna priama daň vzťahujúca sa na (takmer) všetky príjmy právnických osôb. 

Daň z príjmu právnických osôb upravuje zákon č. 595/2003 Z.z. o dani z príjmov v znení neskorších predpisov.

Daňovník
--------

Právnická osoba, ktorá má na území Slovenska sídlo alebo miesto skutočného vedenia; miestom skutočného vedenia je miesto, kde sa prijímajú riadiace a obchodné rozhodnutia štatutárnych orgánov a dozorných orgánov právnickej osoby, aj ak adresa tohto miesta nie je zapísaná v obchodnom registri

Predmet dane
------------

Predmet dane je závislý od právnej formy daňovníka. Jednotlivé druhy predmetu sú vymenované v § 12 zákona. Všeobecne ide o všetky príjmy plynúce z poskytovaných služieb, predaja produktov či majetku právnickej osoby. Na niektoré príjmy sa ale vzťahujú výnimky, ktoré sú uvádzané v § 13 zákona.

Základ dane
-----------

Výpočet základu dane u príjmu právnických osôb je oproti príjmu fyzických osôb zložitejší. Základ musí byť upravený o odpočítateľné a pripočítateľné položky uvádzané v § 17 až § 29. Zjednodušene možno povedať, že základom dane je (mierne upravený) zisk z účtovníctva právnickej osoby.

Sadzba dane
-----------

Sadzba dane je v roku 2019 stanovená na 21 % (staršie 22%, 23% a ešte staršie 19%). V rokoch 2014-2017 právnické osoby platili daňové licencie, ktoré predstavovali minimálnu výšku dane. Ich výška závisela od typu spoločnosti a od veľkosti obratu. Daňové licencie sa započítavali so splatnou daňou.

Externé odkazy
--------------

* Portál daňovej správy SR
**de Sitterov vesmír** je kozmologický model homogénneho a izotropného kvázistacionárneho vesmíru (kozmológia), v ktorom sa predpokladá kladná hodnota kozmologickej konštanty (λ > 0) a prázdny, plochý, euklidovský priestor bez zakrivenia (k = 0). Priebeh expanzie v de Sitterovho vesmíru je exponenciálny, rýchlosť expanzie trvale vzrastá. Krivka závislosti faktora škály R od času nemá prirodzený začiatok a bude pokračovať neobmedzene podľa vzťahu R(t) = eHt, kde H je Hubblova konštanta. Metrika de Sitterovho vesmíru tvorí základ aj pre stacionárny model vesmíru podľa teórie steady state. Táto teória však predpokladá nepretržitý vznik hmoty z ničoho, kým de Sitterov vesmír je celkom bez hmoty. Tento model má už len historický význam, ale závažné je to, že naň prechádza limitne v čase t >> ∞ každý model vesmíru, v ktorom sa predpokladá kladná hodnota kozmologickej konštanty λ, s neobmedzeným vzrastaním faktora škály R. Sformuloval ho W. de Sitter v roku 1917.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portál |

*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*
**Wu-Tang Clan** (/ˈwuːtæŋ/) je americká hip-hopová skupina z New Yorku, ktorej členmi sú East Coast rapperi RZA, GZA, Method Man, Raekwon, Ghostface Killah, Inspectah Deck, U-God, Masta Killa, Ol’ Dirty Bastard a neskôr aj Cappadonna. Skupina bola založená v newyorskom obvode Staten Island.

V roku 2008 ich webstránka About.com zaradila na 1. miesto v zozname najlepších hip-hopových skupín všetkých čias. Kris Ex z časopisu *Rolling Stone* nazval skupinu Wu-Tang Clan za „najlepšiu rapovú skupinu vôbec". V roku 2004 časopis *NME* nazval skupinu ako jednu z najvplyvnejších skupín posledných desiatich rokov.

História
--------

Skupinu založila deväťčlenná partia kamarátov na čele s producentom a *de facto* lídrom RZA. Názov skupiny bol vybraný podľa taoistického kláštora v pohorí Wu-tang. Wu-Tang Clan sa tak prihlásili k svojím vzorom z ázijských kung-fu filmov. Poslucháčov skupina priťahuje predovšetkým striedavým rapom jednotlivých členov a tvrdosť ich prejavu. Popularitu skupine vyniesli albumy *Enter The Wu-Tang (36 Chambers)* z roku 1993 a *Wu-Tang Forever* (1997). Skupina sa nesnaží ovplyvniť životný štýl svojich poslucháčov len hudbou. Od roku 1995 distribuuje aj vlastné kolekcie oblečenia pod značkou Wu-Wear. Značka Wu zaštiťuje aj sólové projekty jednotlivých členov. Za album *Wu-Tang Forever* obdržala skupina v roku 1998 nomináciu na Cenu Grammy za najlepší rapový album.

Diskografia
-----------

* *Enter the Wu-Tang (36 Chambers)* (1993)
* *Wu-Tang Forever* (1997)
* *The W* (2000)
* *Iron Flag* (2001)
* *8 Diagrams* (2007)
* *A Better Tomorrow* (2014)
* *Once Upon a Time in Shaolin* (2015)
* *The Saga Continues* (2017)

Referencie
----------

1. ↑  Adaso, Henry. 25 Best Rap Groups of All-Time. About.com. Retrieved June 19, 2010.
2. ↑   *Wu-Tang Clan* [online]. Webcitation.org, [cit. 2013-04-17]. Dostupné online.
3. ↑   *Wu Tang Clan: Legend Of The Wu-Tang : Wu-Tang Clan’s Greatest Hits* [online]. NME, 8. december 2004. Dostupné online.
4. ↑  ERLEWINE, Stephen Thomas; Prato, Greg. *Wu-Tang Clan – Biography* [online]. AllMusic. Dostupné online.
5. ↑  LECKART, Steven. Wu-Tang Clan's RZA Breaks Down His Kung Fu Samples by Film and Song. *Wired*, 23. október 2007. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Wu-Tang Clan**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna webstránka

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Wu-Tang Clan na anglickej Wikipédii.*
**Astypylos** (starogr. *Ἀστύπυλος* – *Astypylos*) je v gréckej mytológii paionský bojovník bojujúci pod velením Asteropaia v trójskej vojne.

Astypylos a jeho spolubojovníci z Paionie boli spojencami Trójanov vo vojne proti Achájcom. V trójskej vojne sa však všetci dočkali, len biednej smrti. Astypylos umiera v dvadsiatom prvom speve Homérovej Iliady, v ktorom sú Trójania z údolia rieky Skamandros, arény takmer všetkých bojov, opisovaných Homérom, zahnaní Achillom do jej vôd a nemilosrdne zabíjaní. Len čo Achilles usmrtil ich zdatného vodcu Asteropaia, Astypylos a jeho spolubojovníci už neunikli a po chvíli v rieke Skamandros, bohmi zvanej *Xanthos*, plávali ich mŕtve telá.

Hovoria o tom Homérove verše: „*Potom sa rozbehol napadnúť Paionov, výborných jazdcov, ktorí sa povedľa brehu vírivej rieky hneď na útek dali, len čo uvideli, že vodca ich v urputnom boji rukou Achilla násilne zahynul mečom. Potom sa zmocnil Thersilocha a Mydóna, Thrasia rovnako, Ainia, Astypyla, potom Ofelesta a Mnésa. Ešte by Paionov bol viac usmrtil Achilles rýchly, ale ten vírivý Xanthos sa rozhneval na neho, a v ľudskej podobe, sa z hlbinných vírov ozval: Achilles, vynikáš nad chlapmi silou, no vynikáš nad nimi tiež zlými činmi, veď bohovia sami chránia ťa vždycky. Ak už z Diovej vôle, máš všetkých Trójanov zničiť, aspoň ich vyžeň z mojich vôd a na pláni páchaj tie hrôzy, lebo už milé vlny mám plné mŕtvol, a nemá sa kadial valiť môj tok k moru, tak ma mŕtvoly tiesnia, a ty tu len zabíjaš zhubne! Prestaň už, vládca ľudu; bo hrôza ma chytá!.."*

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Homér, *Iliada*, 21, 151-211
2. 1 2 3  Homér, *Iliada*, 21, 205-221
3. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheca, Epitome*, E,4,7.
4. ↑  Homér, *Iliada*, 17, 215-220
5. ↑  Homér, *Iliada*, 21, 209-211
6. ↑  Aleksander Krawczuk. *Trójska vojna*. Bratislava : Obzor, 1990. ISBN 80-215-0044-1. S. 110-111.
7. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 432.
**Native Command Queuing** (skratka: **NCQ**, preklad: natívne zaraďovanie príkazov) je pomerne nová technológia v oblasti ukladania údajov na pevný disk. Vyvinula ju v roku 2003 firma Seagate a ako prvá ju aj použila na svojich pevných diskoch s rozhraním Serial ATA.

Podstata technológie je v inovatívnom odosielaní požiadaviek na uloženie alebo zápis dát na pevný disk. Požiadavky na uloženie alebo načítanie údajov sa odosielajú a zaraďujú do radu, pričom elektronika pevného disku sama rozhoduje o poradí, v akom sa budú tieto požiadavky plniť. Postup spracúvania požiadaviek je pomerne logický a vytvorený tak, aby sa čo najviac skrátil čas potrebný na zapisovanie alebo načítavanie údajov. Keďže pri načítavaní alebo zapisovaní údajov trvá najdlhšie presun čítacích a zapisovacích hlavičiek pevného disku nad určenú oblasť na úložnej platni, elektronika disku sa s využitím tejto technológie usiluje práve o eliminovanie zbytočných presunov hlavičiek. Ak teda čítacie a zapisovacie hlavičky prejdú nad určitú časť disku, najskôr sa vykonajú všetky požadované operácie na tomto mieste a hlavičky sa až potom presúvajú nad ďalšie oblasti úložných platní.

Aby táto technológia fungovala, nestačí iba jej podpora pevným diskom, musí ju podporovať aj radič pevného disku, prípadne aj ovládače zariadenia.

Dá sa povedať, že až na malé rozdiely technológia Native Command Queuing vychádza z podobnej technológie TCQ, ktorá sa začala používať v 90-tych rokoch na pevných diskoch s rozhraním SCSI. V roku 2002 sa technológia TCQ použila po prvý raz aj na pevnom disku s rozhraním ATA. O presadenie sa na trhu sa vtedy usilovala najmä firma IBM, no kvôli nedostatočnej podpore radičov pevných diskov, nakoniec nebola veľmi úspešná.

Pozri aj
--------

* Pevný disk

Externé odkazy
--------------

* Vysvetlenie podstaty technológie NCQ(po anglicky)
Stavanie mája
**Máj** (iné názvy: **mája**, **háj**, **hájik**) je pôvodne mladý stromček, najčastejšie smrekový, jedľový alebo brezový, ktorý mal symbolický význam a bol výrazom prírodného mýtu o boji zimy s jarou, smrti so životom; symbol na jar sa obnovujúcej prírody. Takmer u všetkých národov bolo zvykom nosiť máje na začiatku jari alebo leta v slávnostnom sprievode po dedine za spevu starodávnych obradných piesní ospevujúcich tvorivú silu prírody a pri tanci prejavujúcom radosť z víťazstva jari nad zimou. Často sa máje rozlične ozdobovali, najmä pestrými stužkami, farebnými papiermi a podobne; miestami sa tiež obliekali do ženských šiat alebo sa na ne vešali malé bábky. 

Neskôr pôvodný význam májov upadol do zabudnutia, ale zvyk stavať máje existuje v mnohých krajiných dodnes. Na Slovensku napríklad máje stavajú ako okresané a ovenčené stromy mládenci pred 1. májom pred tie domy, kde je vydaja súca dievka/ich milenka, inokedy sa stavia len jeden ústredný máj pre obec a podobne. Väčšinou ide o celý strom, ktorý je zbavený vetiev a kôry; iba horná časť sa ponecháva s vetvami.

Referencie
----------

1. ↑  máj. In:  *Slovník slovenských nárečí 2 L - P*. 1. vyd. Bratislava : Veda, 2006. 1065 s. ISBN 80-224-0900-6. S. 110-111.
2. 1 2  máj. In:  *Encyklopédia ľudovej kultúry Slovenska 1*. Vyd. 1. Bratislava : Veda, 1995. 484 s. ISBN 80-224-0234-6. S. 326-327.

Zdroj
-----

* Máje. In: *Ottův slovník naučný* 16. diel. Líh–Media. V Praze : J. Otto, 1900. s. 647. dostupné online

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Máj (symbolický strom)**
**Astrálne telo** je silueta hmotného tela človeka, útvar, vznikajúci fosforescenciou hmotného tela podmienenou pôsobením ďalších substancií a esencií prítomných v hmotnom tele. Jeho forma je vytváraná pojmami, s ktorými pracuje myseľ a vedomie človeka.

Astrálne telo sa prejavuje v dvojakej forme: ako pasívny duchovný jav, samovoľné vyžarovanie bytosti zaťažené nižšími zreteľmi; ako jav žiarivý a fosforeskujúci, ktorý vzniká z nazhromaždených zásluh; zo zásluh vznikajú karmické sily, ktoré sú tiež energiou podliehajúcou personifikačnému procesu.
Preto astrálne telo pokladajú za éterického dvojníka; jeho povaha je vyššia než astrálny dvojník, jeho súdržnosť je malá a podlieha teda rýchlemu rozkladu.

Keď je však človek veľmi aktívny v zle a silne bazíruje na svojom ja, vytvára nižší druh astrálneho tela s veľkými znakmi hutnosti. Tento dvojník zostáva ako plastický otlačok v neviditeľne veľmi dlho po smrti jeho tvorcu človeka. Analogicky môže byť vytvorený menej strašidelný, dokonca až priaznivo pôsobiaci jav z iných prudkých duševných alebo citových zvlnení. Astrálne telo je útvar, ktorého výraz a podoba závisia od podmienok. Jogínovia, ktorí pôsobia všetkými svojimi duševnými silami do svojho vnútra, astrálne telo vyhladzujú a keď svoje ja celkom zničia, zničia aj svoje astrálne telo.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Astyanax** (starogr. *Ἀστυάναξ* – *Astyanax*) bol trojnásobný olympijský víťaz v pankratiu v 4. stor. pred Kr.

Astyanax z Milétu zvíťazil v pankratiu na troch po sebe idúcich olympijských hrách v rokoch 324, 320 a 316 pred Kr. V tejto disciplíne sa niekoľkokrát presadil aj na iných celogréckych hrách. Pankration zaviedli v Olympii na 33. hrách v roku 648 pred Kr. Bol pästiarský zápas, pri ktorom boli dovolené všetky zápasnícke chmaty, údery päsťou, kopanie a vykrúcanie údov.

Staroveký spisovateľ Athénaios zaznamenal historku, v ktorej Astyanax na návšteve u perzského satrapu Ariobarzana (čo je chronologicky nepravdepodobné) demonštroval svoj apetít a silu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  S. Douglas Olson, Alexander Sens, *Matro of Pitane and the Tradition of Epic Parody in the Fourth Century BCE: Text, Translation, and Commentary*, str. 101
2. 1 2  Athénaios, *Deipnosofistai*, 10,4.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 114.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 250.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Kaplnka svätého Václava
**Kaplnka svätého Václava** je moderná kaplnka z roku 2000 od architekta Ivana Noska, ktorá stojí v Bílke, ktorá je súčasťou obce Bořislav.

Kaplnka je treťou kaplnkou zasvätenou svätému Václavovi v dedine. Prvá bola vybudovaná v roku 1639 ako zmierovacia kaplnka na pamiatku smrti Jana Václava Kaplíře, ktorý tu bol zabitý Krištofom Jiřím Chrtom zo Rtína pri pitke po hone 22. novembra 1638. Kaplnka bola v roku 1736 prestavaná, ale po druhej svetovej vojne spustla a bola v osemdesiatych rokoch 20. storočia zbúraná. Dochoval sa ale pôvodný zvon, ktorý je umiestnený v novej kaplnke.

Súčasnú kaplnku navrhol a v rokoch 1996 – 2000 realizoval akademický architekt Ivan Nosek. Vnútornú výzdobu navrhol výtvarník Jan Koblasa, text Otčenáša napísala Sofia Jakušev-Koblasová. Kaplnku vysvätil 30. septembra 2000 litoměřický biskup Josef Koukl.

Na kaplnku nadväzuje Cesta priateľstva, súbor štrnástich plastík od českých a nemeckých autorov umiestnených pozdĺž troch ciest vychádzajúcich z Bielky.

Referencie
----------

1. 1 2 3  kaple sv. Václava v databázi Poškozené a zničené kostely, kaple a synagogy v České republice

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kaple svatého Václava (Bílka) na českej Wikipédii.*

Literatúra
----------

* VAVERKA, Jiří. Nové kostely a kaple z konce 20. století v České republice. Kostelní Vydří: Karmelitánské nakladatelství, 2001. 435 s. ISBN 80-7192-539-X. S. 267.
* HLAVÁČKOVÁ, Miroslava. Kaple svatého Václava a Cesta přátelství v Bílce pod Milešovkou. Bílka: Občanské sdružení Bílky pod Milešovkou, 2006.
* ŠVARC, Petr. Jak Bílka podala ruku sudetským Němcům. iDNES.cz [online]. 2006-03-17 [cit. 2016-12-30]. Dostupné online. ISSN 1210-1168.

Externé odkazy
--------------

* Program bohoslužieb v kaplnke sv. Václava, Bílka (katalóg biskupstvo litoměřického)
* Kaplnka svätého Václava v Bilca na stránkach Hrady.cz
* Kaplnka sv. Václava v Bilca na stránkach Teplice-Teplitz.net
**Astygites** alebo **Astygités** (starogr. *Ἁστυγίτης* – *Astygites*/iný prepis *Astygités*, lat. *Astygites*) je v gréckej mytológii hrdina z Melitaie vo Fthii, ktorý pomstil smrť svojej sestry Aspalidy.

V Melitaii vládol taký krutý tyran, že ľud nevyslovil ani jeho skutočné meno a prezýval ho "Tartarom". Tyran bol navyše aj veľmi zhýralý a do svojej spálne si dal privádzať krásne dievčatá, ktoré sa mu proti svojej vôli museli podvoliť. Keď raz k nemu doviedli krásnu Aspalis, dcéru Argaia, dievča sa radšej obesilo, než by prišlo o panenstvo a svoju povesť.

Jej brat Astygites sa potom zaprisahal, že ju pomstí. Obliekol si odev svojej sestry, ukryl si pod ním meč a v tomto prestrojení sa dostal do paláca a tyrana zabil. Nadšení obyvatelia nato telo nenávideného tyrana hodili do rieky, ktorá od tej chvíle dostala meno Tartaros a Astygita z vďaky korunovali vencom. Keď sa následne chystal pohreb Aspalidy, zistili, že jej telo zmizlo a namiesto neho tam stála drevená socha od bohyne Artemis. Ľudia odvtedy na tomto mieste každoročne obetovali bohom kozu.

Referencie
----------

1. 1 2 3  Antoninus Liberalis, *Metamorphoses*, 13.
SMS Panther.
**Druhá marocká kríza** (iné názvy: **agadirská kríza, skok Panthera do Agadiru, Panthersprung**) bola kríza v medzinárodných vzťahoch, ktorá vypukla v roku 1911 následkom umiestnenia početných francúzskych jednotiek do marockého vnútrozemia. Francúzsko vyslalo jednotky na pomoc marockému sultánovi, ktorý čelil povstaniu. Vyslanie jednotiek odôvodňovalo ochranou miestnych Európanov a ich majetku. Francúzsko tak porušilo nielen algeciraskú zmluvu (ktorá ukončila prvú marockú krízu), ale aj francúzsko-nemeckú dohodu z roku 1909. Nemecko reagovalo vyslaním delovej lode *Panther* do marockého prístavu Agadir 1. júla 1911 pod zámienkou ochrany nemeckých obchodných záujmov.

Nemecko využilo udalosť na otestovanie spojenectva medzi Britániou a Francúzskom. Takisto žiadalo kompenzácie od Francúzov za uznanie kontroly nad Marokom. Briti boli znepokojení prítomnosťou lode *Panther* v Maroku, pretože sa domnievali, že Nemci vybudujú v Agadire námornú základňu, ktorá by ohrozovala ich základňu v neďalekom Gibraltáre. Preto do oblasti poslali bitevné lode. Briti podporili Francúzsko podobne ako počas prvej marockej krízy a ukázali tak pevnosť srdečnej dohody.

Dohra
-----

Zástup francúzskych jednotiek na pochode do stanového tábora v Maroku, 30. marec 1912.
Francúzsko-španielsky protektorát nad Marokom. Zelenou je vyznačená francúzska časť, ružovou španielska.
Francúzsko po zažehnaní krízy vytvorilo spolu so Španielskom nad Marokom (30. marca 1912) úplný protektorát, čím ukončilo aj zvyšky formálnej nezávislosti krajiny.

Namiesto nasmerovania Britov k Nemecku došlo vinou strachu a nepriateľstva, ktorý Nemci v Britoch vyvolali, k ešte väčšiemu zblíženiu s Francúzskom.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Agadir Crisis na anglickej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Diplomacia veľmocí v rokoch 1871 – 1913 |
| --- |
| Veľmoci | 
* Britské impérium
* Francúzsko
* Japonsko
* Nemecko
* Rakúsko-Uhorsko
* Ruská ríša
* Taliansko
* USA

 |
| Zmluvy a dohody | 
* Frankfurtský mier
* Spolok troch cisárov
* Berlínska zmluva
* Dvojspolok
* Trojspolok
* Zabezpečovacia zmluva
* Francúzsko-ruské spojenectvo
* Parížska zmluva
* Anglo-japonské spojenectvo
* Srdečná dohoda
* Zmluva z Björkö
* Taft-Katsurova zmluva
* Japonsko-kórejská zmluva o protektoráte
* Britsko-ruská dohoda
* Trojdohoda
* Japonsko-kórejská zmluva o anexii
* Zmluva z Racconigi

 |
| Udalosti | 
* Veľká hra
* Panslavizmus
* Rusko-turecká vojna
* Berlínsky kongres
* Preteky o Afriku (Berlínska konferencia)
* Prvá čínsko-japonská vojna
* *Weltpolitik*
* *Flottengesetze* a preteky vo vojenskom námorníctve
* Fašodská kríza
* Španielsko-americká vojna
* Anexia Havaja
* Banánové vojny
* Filipínsko-americká vojna
* Povstanie boxerov
* Búrska vojna
* Rusko-japonská vojna
* Prvá marocká kríza
* *Dreadnought*
* Druhá marocká kríza
* Bosnianska kríza
* Taliansko-turecká vojna
* Balkánske vojny

 |
**Astyoché** alebo **Astyocha** (starogr. *Ἀστυόχη* – *Astyoché*) je v gréckej mytológii dcéra Laomedóna.

Keď Hérakles nedostal od trójskeho kráľa Laomedóna sľúbené kone, Tróju mu vyplienil a zabil všetkých jeho synov okrem Priama, následníka kráľovského trónu. Počas panovania Priama potom vypukla trójska vojna, ktorá sa skončila pádom Tróje a smrťou kráľovskej rodiny. (Priama zabil achájsky bojovník Neoptolemos). Podľa niektorých antických autorov sa Priamove sestry Astyoché, Médesikasté a Aithilla dostali do achájskeho zajatia. Keďže ich desilo, že svoj život prežijú ako otrokyne v Grécku, zapálili cestou v noci plavidlo vytiahnuté na breh a jej posádka sa potom na tom mieste usadila (buď v Itálii alebo v Trákii).

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Apollodoros, *Epitome*, E,6,15c.
2. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 332.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 391.
4. ↑  Tzetzes, zo schólia na Lykofróna 921.
*Eurykleia prebúdza Pénelopu*, autorka:Angelica Kauffman (1741–1807)
**Eurykleia** (starogr. *Εὐρύκλεια* – *Eurykleia*, lat. *Eurycleia*) je v gréckej mytológii dcéra Ópova, otrokyňa v dome ithackého kráľa Odysea.

Eurykleiu, dcéru Ópovu, ešte v mladosti kúpil Odyseov otec Laertes za dvadsať volov. Laertes sa potom k nej správal slušne a nepokúšal sa mať s ňou intímny vzťah, pretože sa chcel vyhnúť konfliktu so svojou manželkou Antikleiou. Eurykleia sa následne stala pestúnkou jeho malého syna Odysea a neskôr aj Odyseovho syna Télemacha.

Po rokoch, keď musel Odyseus odísť do trójskej vojny, Eurykleia sa stala správkyňou domu a pomocníčkou jeho manželky Pénelopy. Počas celej 20-ročnej Odyseovej neprítomnosti sa o domácnosť príkladne starala a panej domu Pénelope verne slúžila.

Keď sa Odyseus do Ithaky po dlhej dobe vrátil, bohyňa Aténa mu zmenila podobu v záujme jeho bezpečnosti pred úkladnými nápadníkmi jeho manželky Pénelopy, ktorí ho chceli pripraviť nielen o manželku, ale aj o trón. Odyseus potom v podobe žobráka prišiel do svojho paláca. Pod zámienkou prosby o almužnu si zblízka obzrel všetkých nápadníkov, ktorí mu uštedrili len samé urážky. Pénelopé sa ho však zastala, lebo vo svojej ušľachtilosti nedovolila urážať ani žobráka a prikázala Eurykleie, aby mu umyla nohy a prichystala lôžko, ako sa na hosťa patrí. Eurykleia ho potom pri umývaní nôh spoznala podľa jazvy na nohe, ktorá mu ostala po love na diviaka. Na jeho príkaz ale mlčala a umožnila mu tak vyskúšať vernosť svojej manželky a potrestať jej nápadníkov a služobníctvo, ktoré sa na ich stranu pridalo. Odyseus potom zhodil zo seba žobrácke handry, vysporiadal sa so svojimi nepriateľmi a zvítal sa so svojou manželkou. Následne sa ujal vlády vo svojom dome i v celom kráľovstve.

Odyseus si Eurykleiu pre jej vernosť a láskavosť veľmi vážil a oslovoval ju "matka". V antickom Grécku sa Eurykleia stala symbolom vernej a starostlivej služobníčky.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Homér, *Odysea*, 1,421-436.
2. 1 2  Homér, *Odysea*, 19,349-498.
3. 1 2 3 4 5  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 138-139.
4. 1 2 3  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 323-331.
**Astúrčina**, známa aj ako **mirandčina** (*mirandés*) a **leónčina** (*llionés*) patrí medzi románske jazyky. Hovorí sa ňou v španielskych provinciách Astúria, Kantábria a Kastília a Leóne a na území samosprávy Miranda do Douro v Portugalsku. V Mirande do Douro má status úradného jazyka, v španielskom autonómnom spoločenstve Astúria je chránený regionálnymi zákonmi a je výberovým jazykom na tunajších školách. Niektorí jazykovedci ju predtým považovali za dialekt španielčiny, ktorej je blízko príbuzná, dnes sa považuje za samostatný jazyk.


| Románske jazyky |
| --- |
| **Iberorománske jazyky**: aragónčina • astúrčina • galícijčina • katalánčina • portugalčina • španielčina |
| **Galsko-románske jazyky**: francúzština • frankoprovensalčina • okcitánčina |
| **Rétorománske jazyky**: romanši • friulčina • ladinčina |
| **Balkánske románske jazyky**: rumunčina • moldavčina • arumunčina • meglenorumunčina • istrorumunčina • istrijčina |
| **taliančina** • **korzičtina** • **sardínčina** |
Bulharská ríša v polovici 13. storočiaCár Ivan Asen II.
**Druhá bulharská ríša** (iné názvy: **druhý bulharský štát, druhé bulharské cárstvo, druhé bulharské kráľovstvo, druhé bulharské cisárstvo**; po bulharsky napr. Второ българско царство – *Vtorо bălgarskо carstvo*) bola stredoveký bulharský štát, ktorý existoval medzi rokmi 1185 a 1396 (či 1422).

Tento následnícky štát prvej bulharskej ríše dosiahol svoj vrchol za vlády cára Kalojana a Ivana Asena II. potom postupne upadal a nakoniec ho dobyli vojska Osmanskej ríše na prelome 14. a 15. storočia. Jeho následníckym štátom bolo bulharské kniežatstvo a neskôr cárstvo, ktoré vzniklo v roku 1878.

Až do roku 1256 si druhý bulharský štát udržal v oblasti Balkánu dominantné postavenie. Byzantínci boli v niekoľkých veľkých bojoch porazení a v roku 1205 Bulhari pod vedením cára Kalojana drvivo zvíťazili nad novovzniknutým latinským cisárstvom v bitke v Adrianopole. Kalojanov synovec Ivan Asen II. zvíťazil nad epirským despotátom a urobil z Bulharska jednu z vedúcich európskych mocností. Ku koncu 13. storočia však ríša začala vplyvom nájazdov Tatárov, Byzantíncov a Maďarov a tiež vďaka početným povstaniam a neistej vnútropolitickej situácii upadať. Na prelome 14. a 15. storočia ríšu dobyli osmanskí Turci. 

Kultúrne bola bulharská ríša jedným z najviac vyvinutých štátov vtedajšej Európy. Napriek silnému vplyvu byzantskej kultúry dokázali bulharskí architekti a umelci vytvoriť svoj vlastný odlišný štýl. Najväčší rozkvet literatúry a umenia potom prišiel v 14. storočí.

Referencie
----------

1. ↑  TJUTJUNDŽIEV, Ivan, Plamen Pavlov *Bǎlgarskata dǎržava i osmanskata ekspanzija 1369–1422*. Veliko Tǎrnovo : [s.n.], 1992. (bulharský)
2. ↑  Bulharská história
3. ↑  Fresky Bojanského kostola - predchodcovia európskej renesancie

### Literatúra

* RYCHLÍK, Jan a kol. *Dějiny Bulharska*. Praha : Nakladatelstvo Lidové noviny, 2000. ISBN 80-7106-404-1.
* DRŠKA, Václav; PICKOVÁ, Dana. *Dějiny středověké Evropy*. Praha : Nakladatelství Aleš Skřivan ml. 2004. ISBN 80-86493-11-3.
* ZÁSTĚROVÁ, Bohumila, et al. *Dějiny Byzance*. Vyd. 1. Praha : Academia, 1992. 529 s. ISBN 80-200-0454-8.

Pozri aj
--------

* Dejiny Bulharska
* Prvá bulharská ríša
* Byzantská ríša

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Druhá bulharská říše na českej Wikipédii.*
**Eurykles** alebo **Euryklés** (starogr. *Εὐρυκλῆς* – *Eurykles*, iný prepis: *Euryklés*) bol v roku 592 pred Kr. víťaz olympijských hier v behu na jedno stadion.

Eurykla zo Sparty na 47. olympijských hrách v roku 592 pred Kr. korunovali za víťazstvo v behu na jedno stadion olivovým vencom, upleteného z vetvičky posvätnej olivy pri Diovom chráme. Podľa legendy túto olivu zasadil Herakles, ktorý jej semeno priniesol z krajiny Hyperborejcov, obývajúcich zem vzdialenejšiu ako boh vetrov Boreas.

Beh na jedno stadion (192,27 metra) bol na hrách v Olympii najstaršou súťažnou disciplínou, ktorý sa aj po zavedení ďalších súťažných disciplín vždy považoval za hlavné preteky. Menom jeho víťaza sa označovala celá olympiáda.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Eusebios, *Kronika* 2,193.
2. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 129.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 66-602-22-8.6. S. 376.
4. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 5,8,6.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Anthony Frank Hawk** (\* 12. máj 1968, San Diego, Kalifornia, USA) je americký skateboardista. 

Je považovaný za jednu z najväčších osobností moderného vertikálneho skejtbordingu. Je autorom viacerých vzdušných skejtbordových trikov ako „Stalefish", „Madonna" a „McHawk", a viac ako 80 ďalších. 27. júna 1999 na športovom podujatí X Games ako prvý na svete urobil trik známy ako „900" (dve a pol otáčky o 360° - čiže 900° vo vzduchu predtým, než pristál na rampe). To výrazne zvýšilo jeho prestíž a popularitu.
  
Hoci onedlho potom zanechal profesionálny skejtbording, často sa zúčastňuje na rôznych podujatiach. Ako skejtbordista účinkoval vo filme *Policajná akadémia 4* a *Zeke and Luther* (Disney Channel). Bolo vyrobených viacero počítačových hier nesúcich jeho meno, napríklad *Tony Hawk Pro Skater* či *Tony Hawk Project 8*.

Autoritné údaje: * BnF: 14268384x
* GND: 123734061
* ISNI: 0000 0001 1439 8441
* LCCN: n00089192
* VIAF: 24813609
* WorldCat: lccn-n00089192
**Microsite** (často nazývaná aj ako **minisite**) slúži ako doplnkový alebo podporný web pre hlavnú stránku. Ide o určitú marketingovú stratégiu, keď sa informácie o nejakom produkte, udalosti a pod. nevložia na hlavnú stránku alebo na niektorú z podstránok, ale vytvorí sa samostatná stránka, väčšinou na vlastnej doméne alebo na subdoméne. 

Tieto stránky sú vytvárané z viacerých dôvodov. Mnoho internetových obchodov ich používa na zvýšenie alebo podporu predaja určitého konkrétneho produktu. Ďalej sa využívajú pre určité špecifické udalosti alebo informácie, ktoré nezapadajú do koncepcie hlavného webu. Existujú aj prípady, keď sú stránky vytvárané kvôli ziskom z reklamy. Časté je aj vytváranie kvôli zisku tematických odkazov, ktoré vám pomáhajú pri SEO, avšak podľa odborníkov nie sú až tak hodnotné ako sa mnohí domnievajú. [chýba zdroj]

Hlavnou výhodou je vysoký pomer cena/prínos pokiaľ je stránka dobre vytvorená.
Ceny sa pohybujú od 50€ vyššie a platíte už iba za správu servera (ktorú môžete mať v niektorých prípadoch zadarmo) a doménu (ktorá sa dá tiež získať zadarmo)

Zdroje
------

* Podporné weby (microsite)
* Minisites

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Microsite na českej Wikipédii.*
**Hospodárstvo** alebo **ekonomika** je časť (spoločenského) života (súhrn príslušných činností a zariadení) zameraná na materiálne udržiavanie a zabezpečovanie ľudského života. Trochu iná definícia znie, že je to oblasť spoločenskej činnosti, prostredníctvom ktorej sa vyrábajú, rozdeľujú, vymieňajú a spotrebúvajú úžitkové hodnoty. V užšom zmysle a nepresne je hospodárstvo alebo ekonomika spôsob organizovania výrobnej činnosti resp. výrobná činnosť. 

Veda, ktorá skúma hospodárstvo sa nazýva hospodárska veda. Jej jadro tvorí ekonómia (makroekonómia a mikroekonómia).

Hospodárstvo je teda spôsob organizovania ekonomického života spoločnosti, ktorá uskutočňuje výrobu, rozdeľovanie, výmenu a spotrebu statkov a služieb. Čo vyrábať?, Ako vyrábať? a Pre koho vyrábať? to sú otázky, ktoré predstavujú triádu ekonomických problémov. V hospodársky rozvinutých civilizáciách sa môžeme stretnúť s tromi typmi ekonomiky v závislosti podľa toho, kto, resp. čo rozhoduje o triáde ekonomických problémov:

1) Príkazová ekonomika - takmer všetky rozhodnutia o výrobe a rozdeľovaní výsledkov robí direktívne vláda krajiny (tie, ktoré urobia občania sa nazývajú - šedá ekonomika).

2) Trhová ekonomika - opiera sa o princípy voľného podnikania; Otázky čo, pre koho a ako vyrábať určujú ľudia na základe noriem, systému trhov, cien, ziskov a strát, odmien a trestov, atď.

3) Zvyková ekonomika (alebo Inštiktívna ekonomika) - opiera sa prevažne o skúsenosti predošlých generácií (preferuje zaužívané habity) [chýba zdroj]

4) Zmiešaná ekonomika - obsahuje prvky voľného trhu, príkazov a/alebo zvykov, t. j. prvky voľnej podnikateľskej aktivity tak zmiešava so štátnou aktivitou a so zvykmi.

5) Prírodná ekonomika - opiera sa prísne o rovnováhu - príroda verzus človek. Jedinec či spoločnosť si z prírody nevezmú nič, čo by príroda (sama a v krátkom čase) nedokázala (bez akýchkoľvek následkov) opäť vytvoriť. Vyhýba sa všetkému umelému. [chýba zdroj]

Pozri aj
--------

* Ekonomika Slovenska
* Ekonómia
* Národné hospodárstvo
* Typ ekonomík
**Eurymenes** alebo **Eurymenés** (starogr. *Ευρυμένης* – *Eurymenes*, iný prepis: *Eurymenés*) bol olympijský víťaz v 6. stor. pred Kr.

Eurymenes zo Samu zvíťazil na 62. olympijských hrách v roku 532 pred Kr. v niektorej úpolovej disciplíne. Touto disciplínou bol pravdepodobne box alebo pankration, lebo na týchto hrách si víťazný veniec zo zápasenia odniesol slávny Milón z Krotónu. Box (pygmé) sa stal olympijskou disciplínou na 23. hrách v roku 708 pred Kr. a pankration na 33. hrách v roku 648 pred Kr.

Staroveký spisovateľ Diogenes Laertios, autor jediných zachovaných dejín gréckej filozofie, v životopise Pytagora zo Samu uvádza, že Eurymenes sa vraj na Pythagorovu radu začal živiť mäsitou stravou, čím natoľko zlepšil svoju telesnú konštrukciu, že zvíťazil v Olympii. V písomnom diele *Encheiridion Epiktetu* od historika Arriana sú o životospráve starovekého športovca zaznamenané slová jeho učiteľa Epiktéta: *„Daj mi dôkaz, či si sa poriadne cvičil k zápasu: či si jedol, čo je predpísané, či si sa otužoval, či si poslúchal svojho cvičiteľa."* Tieto Epiktétove slová dobre vystihujú, čo všetko sa od pretekára vyžadovalo. V starovekom Grécku dosiahli v zlepšovaní metodiky a techniky tréningu po skúsenostiach mnohých generácii športovcov i trénerov, takú úroveň, ktorú možno aj pri dnešných hľadiskách nazvať vedeckou.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  James Lynch, Alexander Sens, *The Ancient Olympiads: 776 BC to 393 AD*
2. 1 2  Diogenes Laertios. *Životopisy slávnych filozofov*. Bratislava : Vydavateľstvo Spolku slovenských spisovateľov, 2007. ISBN 978-80-8061-286-3. S. 300.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
4. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246-247.
6. ↑  Epiktétos. *Rukojeť - rozpravy*. Praha : Svoboda, 1972. 25-014-72. S. 228.
7. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 137.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Hospodárska komisia pre Latinskú Ameriku a Karibik** (iné názvy: **Ekonomická komisia pre Latinskú Ameriku a Karibik**; špa. Comisión Económica para América Latina y el Caribe, angl. Economic Commission for Latin America and the Caribbean) je jedna z piatich regionálnych komisií Hospodárskej a sociálnej rady Organizácie Spojených národov.

Bola založená v roku 1948 rezolúciou OSN číslo 1948/106 ako *Hospodárska komisia pre Latinskú Ameriku* (CEPAL). Jej hlavným poslaním bolo prispievať k ekonomickému rozvoju regiónu Latinskej Ameriky a koordinovať kroky vedúce k posilneniu väzieb medzi jednotlivými štátmi regiónu i so zvyškom sveta. Neskôr (1984) sa pole pôsobnosti komisie rozšírilo aj na oblasť Karibiku a súčasne do agendy pribudol aspekt sociálneho rozvoja. Rezolúciou 1984/67 bola komisia premenovaná na *Hospodársku komisiu pre Latinskú Ameriku a Karibik* (ECLAC).

Organizácia sídli v Santiagu. Okrem hlavného sídla má aj dve subregionálne zastúpenia (v Ciudad de México pre oblasť Strednej Ameriky a v Port of Spain pre karibskú oblasť) a styčný úrad vo Washingtone. Navyše boli zriadené 4 národné zastupiteľstvá: Buenos Aires (Argentína), Bogotá (Kolumbia), Montevideo (Uruguaj) a Brazília (Brazília).

Členské štáty
-------------

S Hospodárskou komisiou pre Latinskú Ameriku a Karibik spolupracuje všetkých 33 nezávislých štátov tohto regiónu a 11 štátov, ktoré ležia v iných častiach sveta. Štatút pridruženého územia má 8 závislých území v Karibiku.

| regionálne členské štáty | mimoregionálne čl. státy | pridružené územia |
| --- | --- | --- |
| Antigua a Barbuda Antigua a Barbuda
Argentína Argentína
Bahamy Bahamy
Barbados Barbados
Belize Belize
Bolívia Bolívia
Brazília Brazília
Dominika Dominika
Dominikánska republika Dominikánska republika
Ekvádor Ekvádor
Grenada Grenada | Guatemala Guatemala
Guyana Guyana
Haiti Haiti
Honduras Honduras
Čile Čile
Jamajka Jamajka
Kolumbia Kolumbia
Kostarika Kostarika
Kuba Kuba
Mexiko Mexiko
Nikaragua Nikaragua | Panama Panama
Paraguaj Paraguaj
Peru Peru
Salvádor Salvádor
Surinam Surinam
Svätý Krištof a Nevis Svätý Krištof a Nevis
Svätá Lucia Svätá Lucia
Svätý Vincent a Grenadíny Svätý Vincent a Grenadíny
Trinidad a Tobago Trinidad a Tobago
Uruguaj Uruguaj
Venezuela Venezuela | Kanada Kanada
USA USA
Južná Kórea Južná Kórea
Japonsko Japonsko
Francúzsko Francúzsko
Taliansko Taliansko
Nemecko Nemecko
Španielsko Španielsko
Portugalsko Portugalsko
Holandsko Holandsko
Spojené kráľovstvo Spojené kráľovstvo | Anguilla Anguilla
Aruba Aruba
Kajmanie ostrovy Kajmanie ostrovy
Britské Panenské ostrovy  Br. Panenské ostrovy
Americké Panenské ostrovy  Am. Panenské ostrovy
Portoriko Portoriko
Turks a Caicos Turks a Caicos
Montserrat  Montserrat |

Externé odkazy
--------------

* www.eclac.cl - oficiálna stránka komisie (po španielsky)
* oficiálna stránka komisie (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hospodářská komise pro Latinskou Ameriku a Karibik na českej Wikipédii.*
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Astyanax* pozri *Astyanax (rozlišovacia stránka)*.
Rytina zobrazujúca zabitie malého Astyanaxa
**Astyanax** (starogr. Ἀστυάναξ – *Astyanax*, latinsky *Astyanax*) je v gréckej mytológii syn Hektora, hrdinu trójskej vojny a vrchného veliteľa trójskych vojsk.

Jeho matkou bola Andromaché, milujúca manželka a matka, verná, spoľahlivá, vznešená. Osud im ale neprial dlhý a spokojný život.

V desiatom roku trójskej vojny bol Astyanax, ktorému tiež hovorili *Skamandrios*, len roztomilé nemluvňa. Keď Gréci dobyli a spustošili Tróju, zišla sa ich vojnová rada, aby rozhodla, ako naložiť s členmi kráľovskej rodiny. Odysseus odporúčal, aby potomkovia kráľa Priama boli do jedného vyhubení, ostatní však nechceli nemluvňa zabiť. Veštec Kalchas však vyhlásil, že ak chlapec ostane nažive, pomstí svojich rodičov i svoje mesto. To rozhodlo. Potom Odysseus zhodil malého Astyanaxa z hradieb. V mýtoch je však viac verzií o tom kto dieťa zabil, jedna verzia hovorí, že tento hrozný čin spáchal Achilleov syn Neoptolemos, ktorý získal jeho matku Andromachu ako vojnovú korisť.

Tak prišiel o život posledný potomok zakladateľa Tróje, Ila. Tým sa skončili veľké nádeje jeho otca Hektora, ktorý v ňom videl budúceho veľkého vládcu Tróje, uctievaného a milovaného svojim ľuďom.

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Astyanax na českej Wikipédii.*
**Eurykratides** alebo **Eurykrates II.** (starogr. Εύρυκρατιδης) z kráľovského rodu Agiovcov bol kráľ Sparty približne od roku 615 pred Kr. do roku 590 pred Kr.

Eurykratides figuruje v zoznamoch antických historikov ako v poradí trinásty panovník kráľovského rodu Agiovcov. Záznam rokov obdobia jeho vlády je približný, lebo historické fakty, ktoré by upresnili dobu jeho nástupu na trón a dĺžku panovania nie sú známe.

Historik Herodotos vo svojom diele  *História*  spomína Eurykratida ako jedného z kráľovských predkov Leonida v jeho dynastickej línii. O jeho činoch z obdobia jeho vlády vieme len toľko čo zaznamenal Pausanias vo svojej v knihe  *Opis Grécka* , že po druhej messénskej vojne, vedenej po vzbure Messénčanov proti Lakedaimončanom (Sparťanom) Anaxandrov syn Eurykratides a jeho syn León viedli neúspešnú vojnu proti Tegei, ktorá počas druhej messénskej vojny podporovala boj Messénčanov o slobodu.

Zdroje
------

* Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 3,3,5.
* Herodotos, *História*, VII, 204.

  


|  |
| --- |
| Eurykratides**Agiovci** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Anaxandros** | **kráľ**cca 615 pred Kr. – cca 590 pred Kr. | Nástupca**León** |