recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Bieloškvrnáč púpavcový** (*Amata phegea*) je motýľ z čeľade chlpatkovité (Erebidae).

Húsenica
--------

Húsenica bieloškvrnáča púpavcového je polyfágna. Predovšetkým sa ale živí rastlinnou potravou. Dosahuje veľkosť 20 – 35 mm. Vo veľmi priaznivých podmienkach môže dorastať až do dĺžky 5 cm.
Jej hlava je tmavočervenej farby. Hlava je v pomere k telu veľmi malá. Húsenica je pokrytá sivohnedými chĺpkami, ktoré odrádzajú možných predátorov. 
Kvôli nevhodnému prostrediu si pred zakuklením môžu húsenice vytvárať siete z jemného vlákna, ktoré poslúžia ako vhodné upevnenie na dané miesto. Svoje hnedosivé ochlpenie pred zakuklením zhodia. Kukla má veľkosť 10 – 25 mm a je hnedej farby. Jej veľkosť sa počas vývinu mierne zväčšuje. Samičky ju majú mierne objemnejšiu ako samčekovia aby v dospelosti mohli nosiť vajíčka.

Výskyt a spôsob života
----------------------

Bieloškvrnáč púpavcový sa vyskytuje hlavne v južnej Európe, ale môžeme ho zazrieť aj v severnom Nemecku. Lieta od mája do septembra a to cez deň počas najhorúcejších hodín. Uprednostňuje suchšie oblasti, otvorené plochy s kríkmi a stromami, ako aj otvorené lesy a teplé, slnečné svahy. Môžeme ho ale vidieť lietať aj pri slabšom daždi. Často ich vidieť na poliach obklopených listnatými lesmi bohatými na kvetenstvo, kde sa zhromažďujú vo veľkom počte. Uprednostňuje nízke nadmorské výšky, ale ľahko ho nájdeme aj na hornatých svahoch vystavených slnku, až do výšky 2000 m.

Samička na jeseň kladie vajíčka na rôzne druhy rastlín. V apríli sa začínajú objavovať prvé húsenice a hľadajú si vhodné miesto na zakuklenie. Zakuklí sa cca na 2 týždne.

Motýľ
-----

Dospelý motýľ dosahuje rozpätie krídiel 30-40 milimetrov. Samičky sú mohutnejšie ako samčekovia. Modro-čierne krídla so zeleným leskom sú zdobené bielymi škvrnami. Počet a veľkosť škvŕn sú pomerne variabilné. Má vznášajúci, ale pomalý let a nerád cestuje na dlhé vzdialenosti. Letí pravidelne a nepretržite z kvetu na kvet.
Často dlho sedia na kvete a sajú nektár.
V letnom období je vidieť, že tento druh motýľa je hojne rozšírený po celom Slovensku. A to preto že nemá skoro žiadnych prirodzených predátorov. Jeho ochranu mu zabezpečila jeho toxicita. Jeho príbuzný, *Zygaena ephialtes*, od ktorého sa odlišuje bielym koncom tykadiel, je tiež jedovatý. Obidva druhy ťažia zo svojej jedovatosti a podobnosti.

Etymológia slova
----------------

Názov *Amata* pochádza z lat. „*amatus*" = milovaný, veľmi obľúbený. Zatiaľ čo špecifikácia „*phegea*" pochádza z mena Phegea, ktoré pomenúvalo dcéru kráľa Fegea, ktorý vládol mestu Psofos v Arkádii, Fegeu. Pomenovanie „*syntomis*" pochádza z gréckeho slova „*suntomus*" čo znamená skrátená, odseknutá. Tým sa ukazuje na malé zadné krídla.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **bieloškvrnáč púpavcový**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **bieloškvrnáč púpavcový**

Zdroje
------

* HUDEC, Karel. *Příroda České republiky : průvodce faunou*. [s.l.] : Academia, 2007. ISBN 978-80-200-1569-3.
* BRTEK, Ľubomír; KORBEL, Ladislav. *Veľká kniha živočíchov*. 3. vyd. [s.l.] : Príroda, 1997. ISBN 8007009906.
**Charles Lacy Veach** (\* 18. september 1944, Chicago, Illinois, USA – † 3. október 1995, Houston, Texas) bol americký astronaut, ktorý v rokoch 1991 a 1992 dvakrát letel raketoplánom do vesmíru. Na obežnej dráhe Zeme strávil 18 dní a je registrovaný ako 246. astronaut.

Životopis
---------

Absolvoval vojenskú leteckú akadémiu a potom lietal ako pilot, aj vo Vietname. Mal nalietaných 5000 hodín. Oženil sa s Alicou Scottovou a mal s ňou dve deti. Žil aj študoval na Honolulu – Tahiti. U NASA bol medzi astronautov registrovaný od 23. mája 1984 do 10. marca 1995. Zomrel v Houstone na rakovinu kože.

Lety do vesmíru
---------------

Prvá vesmírna misia, ktorej sa zúčastnil, mala označenie STS-83, trvala 8 dní a bola dodatočne po svojom štarte z rampy 39A na kozmodróme Cape Canaveral Air Force Station na Floride katalogizovaná v COSPAR ako 1991 – 031A. Na palube raketoplánu Discovery bola sedemčlenná posádka, v ktorej bol Veach letovým špecialistom, so sebou viezli nemeckú družicu SPAS, jednu americkú špionážnu družicu a množstvo nových vedeckých prístrojov. Misia bola úspešná a zakončená opäť na Floride.

Po 1,5 roku letel do kozmu druhýkrát, miestom štartu (i neskoršieho pristátia) bola opäť Florida. Misia STS-52 (COSPAR 1992 – 070A) na palube raketoplánu Columbia trvala takmer 10 dní. Posádka bola šesťčlenná. Hlavným cieľom letu bolo vypustenie družice LAGEOS 2 na obežnú dráhu. Veach aj v tejto misii pôsobil ako letový špecialista.

### Lety v skratke

* STS-39 raketoplán Discovery, štart 28. apríl 1991, pristátie 6. máj 1991
* STS-52 raketoplán Columbia, štart 22. október 1992, pristátie 1. november 1992

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |

* Osobná stránka na webe MEK (po česky)
* Misia STS-39 (po česky)
* Misia STS-52 (po česky)
* Osobná stránka na webe Space40 (po česky)

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Charles Veach na českej Wikipédii.*
Značka pre skupinu armád alebo front v mapovej symbolike NATO
**Skupina armád** alebo aj **armádna skupina** je vojenská jednotka skladajúca sa z niekoľkých poľných armád  a prípadne aj menších samostatných, jej priamo podriadených jednotiek. Skupina armád môže byť v prípade koaličnej vojny zložená aj z armád viacerých štátov – napr. spojenecká 21. skupina armád na západnom fronte druhej svetovej vojny bola zložená z kanadskej 1. armády, britskej 2. armády a americkej 9. armády.

Skupina armád je často najväčšou jednotkou na jednom bojisku, len zriedka na ňom operuje viacero skupín armád jednej strany.

V Sovietskom zväze sa pre skupinu armád používal termín front.

Referencie
----------

1. ↑  KOL.. *Heslo army group* [online]. Merriam-Webster, [cit. 2022-08-16]. Dostupné online.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Skupina armád na českej Wikipédii.*

Pozri aj
--------

* skupina armád Visla
* Armádna skupina (1941)
Súradnice: 23°43′35″S 15°57′12″Z﻿ / ﻿23,72639°S 15,95333°Z﻿ / 23.72639; -15.95333

**Dachla** (arab. الداخلة‎ – *ad-Dáchla*, berb. ⴷⴷⴰⵅⵍⴰ  – *Eddachla*, špa. **Dajla** alebo **Villa Cisneros**) je mesto v Západnej Sahare, ktoré v súčasnosti spravuje Maroko. Je hlavným mestom marockého administratívneho regiónu Dachla-Kued Ed-Dahab. V meste žije 106 277 ľudí. Nachádza sa asi 550 km na juh od El-Aaiún.

História
--------

Mesto založil v roku 1884 Emilio Bonelli y Hernando a pomenoval ho Villa Cisneros na počesť španielskeho kardinála Francisca Jiméneza de Cisneros. V koloniálnom období bolo hlavným mestom, oblasti Rio de Oro, ktorá bola jednou z dvoch častí kolónie. V tej dobe tu vzniklo celé nové mesto, t.j. prístav, pevnosť, kostol, letisko. Letisko malo veľký význam v 20. a 30. rokoch 20. storočia, kedy slúžilo k medzipristátiu pre lety do subsaharskej Afriky. Po rozdelení Španielskej Sahary v r. 1975 pripadlo mesto do časti anektovanej Mauritánií a do roku 1979 bolo strediskom mauritánskej provincie Tiris al-Gharbíjja. Od toho roku patrí do časti Západnej Sahary ovládanej Marokom. V roku 2005 prebehli v meste protesty proti marockej vláde.

Hospodárstvo
------------

V meste je významný rybársky prístav. Letisko má medzinárodný status a zaisťuje pravidelné spojenie s Casablancou. Významný je turistický ruch; v zime sa každoročne poriada zraz karavanov; za letného slnovratu sa poriadajú výlety na obratník Raka, ktorý leží 30 km južne od mesta.

Galéria
-------

* Nábrežie s prístavomNábrežie s prístavom
* MešitaMešita
* KostolKostol
* UlicaUlica

Partnerské mestá
----------------

* Nigeria  Minna, Nigéria
* France  Creil, Francúzsko

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dachla (Západná Sahara)**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Dachla na českej Wikipédii.*
Dacia 1100
**Dacia 1100** bol osobný automobil vyrábaný rumunskou firmou Dacia v rokoch 1968 - 1971. Bol to Renault 8, ktorý sa montoval v Rumunsku v Pitești, ale súčasti sa dovážali z Francúzska. Postupne sa pridávalo viac rumunských súčastí (napr. pneumatiky alebo kúrenie), ale základné súčiastky a telo stále prichádzali z Francúzska.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Dacia 1100 na českej Wikipédii.*

| **Automobily značky Dacia 1968 – 2019** |
| --- |
|  **Typ** |  1960 |  1970 |  1980 |  1990 |  2000 |  2010 |
| 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
|  Miniautomobily |  |  |  |  500 |  |  |  |
|  Malé automobily |  |  |  |  |  Nova |  SuperNova |  |  Sandero |
|  |  |  |  |  |  Solenza |  |  |
|  Nižšia stredná trieda |  |  1300 |  1310 |  |  |
|  1100 |  |  |  1410 |  |  |
|  |  |  |  1320 |  1325 |  |  |  Logan |
|  Vyššia stredná trieda |  |  |  |  2000 |  |  |  |  |
|  Kupé |  |  |  |  1410 Sport |  |  |  |
|  SUV |  |  |  |  |  |  Duster |
|  MPV |  |  |  |  |  |  Logan MCV |  Lodgy |
|  Pick-upy |  |  | 1302 |  1304 | Logan Pickup |  |
|  |  |  | 1305 |  |
|  |  |  |  | 1307 |  |
|  |  |  |  | 1309 |  |  |  |
| Dodávky |  |  | D6 |  |  |  |  |  Logan Van |  Docker |
Dacia Pick-Up
**Dacia Pick-Up** je súhrnný názov pre Daciu 1302, 1304, 1305, 1307 a 1309. Sú to pick-upy vyrábané rumunskou firmou Dacia od roku 1975 do roku 2006. V roku 1975 začala výroba Dacia 1302. V roku 1982 ju nahradila Dacia 1304 a o dva roky neskôr Dacia 1305. V roku 1992 sa začali vyrábať Dacia 1307 a 1309. Výroba Dacie 1309 skončila už roku 1997, ostatné modely sa ale vyrábali až do roku 2006, kedy je nahradil Logan Pickup. Vozidlo bolo k dispozícii s motormi s objemom 1,3 l, 1,4 l, 1,6 l a 1,9 l s pohonom predných alebo zadných kolies alebo 4x4.

Verzia
------

| Verzia | Skratka | Počet dverí |
| --- | --- | --- |
| Double Cab | DC | 4 |
| Drop Side | DS | 2 |
| Standard | Pick-up | 2 |

* Dacia Pick-Up Double CabDacia Pick-Up Double Cab
* Dacia Pick-Up 4x4Dacia Pick-Up 4x4
* Dacia Pick-Up 4x4Dacia Pick-Up 4x4
* Dacia Pick-Up StandardDacia Pick-Up Standard

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Dacia Pick-Up na českej Wikipédii.*

| **Automobily značky Dacia 1968 – 2019** |
| --- |
|  **Typ** |  1960 |  1970 |  1980 |  1990 |  2000 |  2010 |
| 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
|  Miniautomobily |  |  |  |  500 |  |  |  |
|  Malé automobily |  |  |  |  |  Nova |  SuperNova |  |  Sandero |
|  |  |  |  |  |  Solenza |  |  |
|  Nižšia stredná trieda |  |  1300 |  1310 |  |  |
|  1100 |  |  |  1410 |  |  |
|  |  |  |  1320 |  1325 |  |  |  Logan |
|  Vyššia stredná trieda |  |  |  |  2000 |  |  |  |  |
|  Kupé |  |  |  |  1410 Sport |  |  |  |
|  SUV |  |  |  |  |  |  Duster |
|  MPV |  |  |  |  |  |  Logan MCV |  Lodgy |
|  Pick-upy |  |  | 1302 |  1304 | Logan Pickup |  |
|  |  |  | 1305 |  |
|  |  |  |  | 1307 |  |
|  |  |  |  | 1309 |  |  |  |
| Dodávky |  |  | D6 |  |  |  |  |  Logan Van |  Docker |
Fra Angelico, proces so svätým Vavrincom
Svätý **Vavrinec Rímsky** (lat. Laurentius; \* ? – † 10. august 258, Rím) bol jeden zo siedmich diakonov, ktorí boli umučení počas prenasledovania kresťanov rímskym cisárom Valeriánom v roku 258.

Svätý Vavrinec je patrón knihovníkov a archivárov, vzývaný proti ohňu a moru.

Životopis
---------

Vavrinec sa narodil okolo r. 230 v Španielsku. Ako mladík prišiel do Ríma a tam bol vychovaný.
Dňa 30. augusta 257 na Petrov trón nastúpil kňaz, pôvodom Aténčan, známy pod menom sv. Sixtus II. Vavrinec sa stal jeho najobľúbenejším žiakom v Ríme, neskôr diakonom a archidiakonom. Roku 258 nášho letopočtu tohto mladého človeka nevšednej krásy a urodzeného pôvodu poveril pápež Sixtus II. zodpovednosťou za cirkevné vatikánske klenoty vrátane vzácnych kníh.
Vavrinec bol prvý zo siedmich rímskych diakonov, z ktorých každý mal na starosti jednu štvrť mesta a ako taký sa spolu s pápežom staral o štyridsaťtisíc kresťanov, ktorí boli v polovici 3. storočia v Ríme za panovania cisára Valeriána.
V tom čase bolo právne postavenie cirkvi veľmi slabé, zato majetku mali dosť. Vlastnili kostoly, domy, pozemky. Cisár Valeriána chcel vykoreniť cirkev a získať cirkevné poklady. Predvolal si na výsluch pápeža Sixta. Keďže ten nechcel spolupracovať, cisár ho nechal sťať a Vavrinca uväznil a mučil. Vo väzení pokrstil mnohých pohanov, medzi nimi aj Luculla, ktorému vrátil zrak. Istý Hippolitus bol svedkom zázračného uzdravenia a s celou rodinou sa stal kresťanom. Žiadal, aby Vavrinca prepustili a ten dostal tri dni, aby priniesol všetky cennosti do obecného mestského eráru. Mladý ochranca toto odmietol, majetok rozdal chudobným a chorým, ktorých predviedol pred cisára ako cirkevné bohatstvo. Cisár ho dal bičovať, trhať mu kožu železnými hrebeňmi. Napokon nechali priniesť železnú posteľ a rozžeravili ju. Aj pri tomto opekaní zaživa prosil cisára, aby ho obrátil na druhý bok, keďže tento má už spálený.
Zomrel 10. augusta 258.

Vavrinca pochovali na Tiburtine neďaleko Campa Verana. Nad jeho hrobom postavili baziliku S. Lorenzo fuori le mura, ktorá podnes patrí k siedmim hlavným kostolom v Ríme.

Ako relikvia sa v kostole uchováva i rošt, na ktorom ho umučili. A mnoho ďalších častí kostí uložených v relikviaroch po celom Taliansku.

Literatúra
----------

* "Vavrinec, archidiakon a mučeník : 10. august." In: Antonín Čížek: *Synaxár : Životy svätých.* Prešov : Spolok biskupa Petra Pavla Gojdiča, 1998, s. 309-310. ISBN 80-967341-1-3
* "Dňa 10. augusta : Svätý mučeník a arcidiakon Laurentij." In: Andrej Josafát Gregor Truch: *Život svätých : Duchovné čítanie pre slovenských gréckokatolíckych veriacich na každý deň kalendárneho roka.* Preklad a úprava: Michal Čarný. Prešov : Vydavateľstvo Michala Vaška, 2003, s. 419-420. ISBN 80-7165-381-0

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vavrinec Rímsky**

Autoritné údaje: * abART: 79109
* GND: 119320827
* LCCN: n85202412
* NK ČR: jx20061127004
* VIAF: 30344146
* WorldCat: lccn-n85202412
Ing. plk. **Ladislav Kováč** (\* 14. január 1913, Banská Belá – † 1987, Trenčín), bol slovenský dôstojník, protifašistický bojovník.

Odborná kariéra
---------------

* vyštudoval na Karlovej univerzite v Prahe
* vyštudoval Vysokú vojenskú školu v Moskve

Životopis
---------

Narodil sa v Banskej Belej ako druhorodený syn obecného lesníka. Jeho starý otec bol hlavným kapitánom mesta Banská Štiavnica. Vyštudoval gymnázium v Banskej Štiavnici a neskôr pôsobil ako učiteľ. V roku 1941 narukoval do slovenskej armády, získal dôstojnícku hodnosť a pôsobil v Liptovskom Mikuláši. Organizoval prechody troch slovenských oddielov na sovietsku stranu. Od 10. augusta 1944 príslušník partizánskeho oddielu Za slobodu Československa. Neskôr v septembri sa stal veliteľom tohto oddielu. Účastník bojov o Lipovský Mikuláš. Za svoje zásluhy získal radu ocenení. Po 2. svetovej vojne pôsobil ako profesionálny vojak na viacerých pozíciach. Na ministerstve obrany v Prahe, v Karlových Varoch ako veliteľ divízie, ostatnú časť pôsobil na východnom okruhu v Trenčíne.

Spolubojovníci 2. svetovej vojny, stretnutie po rokoch

Vyznamenania a ocenenia
-----------------------

Čestné občianstvo obce Závadka.

* Rad Slovenského národného povstania I. triedy
* Československý vojnový kríž 1939
* Za chrabrosť
* Za zásluhy I. stupňa
* Za pobedu nad Germanijej
* Medaila Partizánov Veľkej vlasteneckej vojny
* Rad červenej hviezdy

Referencie
----------

1. ↑  Mgr. Richard Lacko, PhD. a kolektív: Závadka nad Hronom, Neoprint Plus, s.r.o. s.70, 71, 74, 75
2. ↑  Žišková-Moroňová, K. a kolektív: *Dejiny Slovenského národného povstania 1944 - 5. zväzok*. Bratislava, Nakladateľstvo Pravda 1985, s. 251
**Učú kaihacu džigjódan** (jap. 宇宙開発事業団 – učú kaihacu džigjódan- doslovný preklad: *Vesmírna rozvojová[/vývojová/exploatačná] agentúra*, resp. *Agentúra pre rozvoj [/vývoj/exploatáciu] vesmíru [/v oblasti vesmíru]*; anglický názov: *National Space Development Agency* – doslovný preklad: *Národná agentúra pre rozvoj [/vývoj] vesmíru [/v oblasti vesmíru]*; skr. *NASDA*) bola jednou z troch japonských organizácií pre výskum vesmíru. (ostatné dve: JAL, ISAS). Založená bola v októbri 1969 Komisiou pre vesmírne aktivity. NASDA nahradila NSDC (National Space Development Center). Zabezpečovala kompletnú satelitnú komunikáciu pre Japonsko, spravovala techniku pre predpovede a výskum počasia, sledovanie Zeme z vesmíru, mala na starosť vývoj satelitov, ktoré slúžia na testovanie a demonštrovanie najnovších technológií a nosných rakiet.

NASDA vyvinula a vyvíja tieto satelity a nosné rakety:

* ETS
* OICETS
* COMETS
* DRTS
* BS-
* CS-
* ECS
* JAS-1
* ALOS
* TRMM
* ADEOS
* JERS-1
* MOS-1
* GMS
* EGS
* ISS
* SELENE
* MDS-1
* SFU

Používané nosné rakety: N-series, H-series, J-1. 1. októbra 2003 sa zlúčila s ostatnými dvoma organizáciami a vznikla JAXA.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |
Súradnice: 49°12′07″S 20°13′04″V﻿ / ﻿49,201833°S 20,217667°V﻿ / 49.201833; 20.217667

**Ušatá veža** (poľ. *Złota Turnia*, nem. *Gaffelstürme*, maď. *Rézpadtornyok*) je najvýraznejšia veža v severozápadnom hrebienku Malého Kežmarského štítu, od neho oddelená Ušatým sedlom vo Vysokých Tatrách. Má dva blízko seba položené takmer rovnako vysoké vrcholky (2 265 m n. m.). 
Od Ušatého sedla medzi Ušatou vežou a stenou Malého Kežmarského štítu sa zvažuje šikmo, smerom dole, markantný žľab nazývaný Nemecký rebrík. 
Vrcholky Ušatej veže nie sú dostupné pre turistov. Najvýhodnejšia horolezecká cesta sa ponúka z Ušatého sedla.

Názov
-----

Názov vytvoril Arno Puškáš. Poľský znalec Tatier a historik Witold Henryk Paryski ho hodnotil ako nevhodný a použil vo svojej monografii o Tatrách pomenovanie *Złota Turnia*. Odvodil ho od pomenovania *Złota Przełączka* (Ušaté sedlo). Tento názov a ďalšie podobné v tejto skupine tatranských objektov sa viaže k zlatokopom. Ušatým sedlom totiž v prvej polovici 18. storočia ako prví pravidelne prechádzali kežmarskí zlatokopi Fábryovci do svojich ťažobných revírov na Medených lávkach. Ucho, z ktorého je odvodený slovenský názov, je skalnatý úšust v dolných častiach pravej strany nižného stupňa severnej steny Malého Kežmarského štítu. Svojim pôdorysom pripomína ušný boltec.

História
--------

Prvovýstupy:

* Alfred Grosz, Tibold Kregczy a Lajos Rokfalusy, 26. júla 1912 – v lete na obidva vrcholky.
* Jan Alfred Szczepański, 8. mája 1928 – v zime, na juhovýchodný vrchol.

Referencie
----------

1. 1 2  BOHUŠ, Ivan. *Od A po Z o názvoch Vysokých Tatier*. 1. vyd. Tatranská Lomnica : ŠL TANAPu, 1996. ISBN 80-967522-7-8. S. 457.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Złota Turnia na poľskej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej mape
**Zita Strnadová-Paráková** (\* 12. marec 1915, Čachtice – † 2. február 1988, Žiar nad Hronom) bola slovenská klaviristka a hudobná pedagogička.

Rodina
------

* otec Florián Parák
* matka Paulína rod. Gašparovičová

Životopis
---------

Študovala na Hudobnej a dramatickej akadémii (1934 – 1938), hudobnú vedu na Filozofickej fakulte UK v Bratislave (1933 – 1936), klavír na Majstrovskej škole v Prahe (1938 – 1940), súkromne u profesora V. Kurza (1940 – 1943), u profesorky I. Štěpánovej-Kurzovej (1946 – 1949). Súkromná učiteľka, neskôr hudobná pedagogička Konzervatória, riaditeľka Vyššej hudobnej školy, zástupkyňa riaditeľa Konzervatória v Bratislave, riaditeľka ĽŠÚ v Žiari nad Hronom a krajská metodička klavírnej hry. Organizátorka hudobného života. Interpretka klavírnych diel, najmä J. Cikkera, E. Suchoňa, členka Suchoňovho tria. Pričinila sa o realizáciu jesenných cyklov koncertov Dni komornej hudby v Banskej Bystrici (od 1965); tajomníčka odbočky Zväzu slovenských skladateľov v Banskej Bystrici. Funkcionárka Zväzu slovenských skladateľov, prvá predsedníčka. Zostavovateľka príručiek pre hru na klavíri, autorka článkov, spolupracovníčka vydavateľstva Opus. Nositeľka viacerých vyznamenaní.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5779 8472
* NK ČR: xx0058969
* VIAF: 85681223
**Kenchramos** (starogr. *Κέγχραμος*) bol grécky sochár v 4. stor. pred Kr. 

Kenchramos, zrejme aténsky sochár, pôsobil v 2. polovici 4. stor. pred Kr. Známe sú jeho autorské podpisy na dvoch podstavcoch zo sôch nájdených na aténskej Akropole. Jeden z nich bol základňou portrétnej sochy venovanej bohyni 
Aténe. V signatúrach neuvádza domovskú krajinu, ale keďže je tu uvedený aj jeho spolupracovník Polymnéstos, ktorý je Aténčan, je pravdepodobné, že aj Kenchramos pochádzal z Atén.

Zdá sa, že Kenchramos sa môže stotožniť s Cenchramisom, ktorého Plínius uvádza medzi bronziarmi zhotovujúcich portréty filozofov. Niektorí znalci sa preto domnievajú, že sochári Kenchramos a Polymnéstos sa venovali prevažne portrétnej tvorbe.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Bernard S. Myers. *Encyclopedia of World Art*. New York : McGraw-Hill, 1959. ISBN 978-00-7019-466-3. S. 292.
2. 1 2 3 4  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Kenchramos*
3. ↑  Inscriptiones Graecae, Regions: Attica (IG I-III): Attica *IG II² 4335*
4. ↑  Inscriptiones Graecae, Regions: Attica (IG I-III): Attica *IG II² 4271*
5. 1 2  Wilhelm Purgold, Karl Dittenberger. *Die Inschriften von Olympia*. Nordersted : BoD – Books on Demand, 2017. ISBN 978-99-2507-944-5. S. 654.
6. ↑  Plínius, *Naturalis Historia*, 34,87.
7. ↑  Peter Schultz, Ralf von den Hoff. *Early Hellenistic Portraiture*. Cambridge : Cambridge University Press, 2007. ISBN 978-05-2186-659-0. S. 142.
Nočné svietiace mraky, atmosférický jav v mezosfére
**Mezosféra** (z gr. *μέση, méssi* (stred) a *σφαίρα, sfera* (guľa)) je tretia hlavná vrstva zemskej atmosféry po stratosfére. Presnejšie leží medzi tenkými vrstvami stratopauza a mezopauza. Mezosféra tvorí spodnú časť ionosféry. Z hľadiska zloženia ešte patrí k homosfére.

Nachádza sa vo výške 45-50 km do 85-90 km. Charakterizovaná je poklesom teploty s výškou z asi 0 v stratopauze na priemerne asi –90 stupňov v mezopauze, čo je oblasť s najnižšou teplotou v celej atmosfére (vznikajú v nej oblaky ľadu). Treba však poznamenať, že v mezosfére sa teplota výrazne mení v závislosti od ročného obdobia. Dôvodom poklesu je extrémne riedky vzduch a takmer absencia ozónu. Pokles je však oveľa menej prudký ako v troposfére. 

Väčšina meteoritov padajúcich na Zem zhorí v tejto vrstve.

Pozri aj
--------

* troposféra
* tropopauza
* stratosféra
* stratopauza
* mezopauza
* termosféra
* termopauza
* exosféra



|  |
| --- |
| Stavba Zeme |
| Geosféra | Magnetosféra | Exosféra | Atmosféra |
| Ionosféra | Termosféra |
| Mezosféra |
| Hydrosféra | Stratosféra |
| Biosféra | Troposféra |
| Pedosféra | Litosféra | Zemská kôra |
| Pevninská kôra |
| Oceánska kôra |
| Vrchný plášť | Najvrchnejší plášť | Zemský plášť |
| Astenosféra |
| Hranica vrchný-spodný plášť |
| Spodný plášť |
| Vonkajšie jadro | Zemské jadro |
| Vnútorné jadro |


|  |  |
| --- | --- |
|  | Portál vedy o ZemiAstronomický portálPortál slnečná sústava |
***Posledný Mohykán*** (angl. The Last of the Mohicans) je najslávnejší román amerického spisovateľa Jamesa Fenimora Coopera z roku 1826. Ide o druhý diel románovej pentalógie *Leatherstocking Tales (Príbehy Koženej pančuchy)*, do ktorej ešte patria romány *The Deerslayer (Lovec jeleňov, 1841)*, *The Pathfinder (Stopár, 1840)*, *The Pioneers (Priekopníci, 1823)* a *The Prairie (Préria, 1827)*. Vo všetkých piatich románoch je vykreslený život zálesáka Nathaniela Bumppa a jeho priateľa, indiánskeho náčelníka z kmeňa Mohykánov Čingačgúka (Veľkého hada).

Charakteristika románu
----------------------

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Posledný Mohykán je román romantický, historicko-dobrodružný, a mnohými je považovaný za najlepší román o Indiánoch všetkých čias. Príbeh sa odohráva počas niekoľkých augustových dní roku 1757 počas vojny medzi Francúzmi a Angličanmi, ktorej dôsledkom bol koniec koloniálneho panstva Francúzov na území dnešných Spojených štátov amerických. Dobu deja možno datovať celko presne, pretože Cooper popísal skutočnú historickú udalosť - masaker anglickej posádky pevnosti William Henry Indiánmi z kmeňa Hurónov za tichého prizerania Francúzov, ktorým sa táto posádka predtým vzdala a bol jej podľa dohody umožnený voľný odchod.

Hlavným hrdinom románu nie je však Natty Bumppo (tu nazývaný *Sokolie oko*), ale Unkas, syn náčelníka Čingačgúka. Proti nemu a skupine jeho priateľov stojí popredný predstaviteľ kmeňa Hurónov, Magua, niekoľkonásobný prebehlík a zradca, ktorý sa chce pomstiť veliteľovi pevnosti, plukovníkovi Munroovi za to, že ho dal zbičovať. Po masakre, sa zmocní i jeho dvoch dcér, Alice a Cory. Román končí tragicky, keď Cora a Unkas, ktorí sa milujú, zahynú Maguovou rukou, a sám Magua je zastrelený Sokolím okom. Čingačgúk, ktorý prišiel o syna, je teraz posledným z kmeňa Mohykánov.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.
Je pochopiteľné, že takto slávny román bol niekoľkokrát viac či menej úspešne sfilmovaný. Už v ére nemého filmu vznikli dva americké filmové prepisy, prvý z roku 1911 a ďalší z roku 1920. Ďalej môžeme vymenovať tiež americký film režiséra Georga B. Seitza z roku 1936. Zatiaľ najlepšie je filmové spracovanie románu amerického režiséra Michaela Manna z roku 1992.

Referencie
----------

1. ↑  Bibliografické údaje knihy na books.google.com
**Post-punk** je subžánrom rockovej hudby s koreňmi v druhej polovici 70. rokov, nadväzujúci na punk rockovú explóziu prvej polovice 70. rokov. Post-punk hudobne vychádza z punk rocku, ale je hudobne komplexnejší, introvertnejší, experimentálnejší a intelektuálnejší. Post-punk položil základy alternatívneho rocku. Často využíva prvky krautrocku (využite syntetizátorov, dub music, amerického funky či dokonca disca.

Post-punk si našiel miesto na scéne najmä v 80. rokoch a viedol k rozvoju štýlov ako gotický rock, alternatívny rock a industriálny rock.

Pôvod názvu
-----------

Termín post-punk bol po prvý raz použitý v roku 1977 časopisom *Sounds* na opis hudby Siouxsie & the Banshees. V roku 1980 ho použil britský hudobný kritik Greil Marcus v spojení "britská post-punková avantgarda v časopise Rolling Stone a to v súvislosti s článkami o skupinách Gang Of Four, The Raincoasts a Essential Logic. Štýl vtedy opísal ako "iskrivý napätím, sarkastickým humorom a zmyslom pre paradox, priamočiarosť a otvorenosť v priamej opozícii a odmietnutie súčasnej produkcie pop-music".
Robert Townson
**Robert Townson** (\* I - III, 1762 Spring Grove, Marshgate, Richmond, Surrey, Anglicko - † 27. jún 1827, Varro Ville, Nový Južný Wales, Austrália) bol významný, pôvodom anglický (škótsky) lekár, prírodovedec, cestovateľ a entomológ.

Význam pre Slovensko a dielo
----------------------------

Pre územie Slovenska má význam hlavne v tom, že v júli roku 1793 prišiel do Vysokých Tatier, kde pôsobil niekoľko týždňov (hlavne v oblasti Kriváňa), kde sa aj kriticky vyjadril o banských pokusoch. Svoje tatranské poznatky opísal v XV. až XVII. kapitole obsiahleho diela Cesta po Uhorsku (Travels in Hungary), ktoré vyšlo v Londýne roku 1797 a malo i francúzsky preklad. V spomenutých kapitolách je zhrnuté poznanie nielen charakteru prírodovedného, ale aj o živote ľudu pod Tatrami. Uskutočnil barometrické merania, vďaka ktorým potvrdil, že Kriváň je nižší ako Lomnický štít. V Tatrách ho sprevádzali viacerí vodcovia a prírodovedci, najmä však Tomáš Mauksch. Omylom Townsona bolo, že za najvyšší vrchol považoval Lomnický štít. Veľmi cenné sú v jeho diele aj zobrazenia tatranských scenérií. Spomínaná práca Travels in Hungary obsahuje i entomologickú časť. Sú tu spomenuté viaceré druhy hmyzu, ktoré na území Tatier zistil. Tiež je tu aj jednoduché vyobrazenie niektorých významnejších druhov hmyzu, hlavne z radu chrobákov. Práca obsahuje i prehľadnú mapu s vyobrazením a zaznamenaním významnejších informácií na území Slovenska.

Dielo
-----

* *Travels in Hungary : with a short account of Vienna in the year 1793.* London : G.G. and J. Robinson, 1797. xviii + 506 s. Dostupné on-line.

Zdroje informácií o autorovi
----------------------------

* Gaedike, R. & Groll, E.K.:*Entomologen der Welt* ; (Biografien, Sammlungsverbleib) Datenbank, DEI Eberswalde im ZALF e. V.: „Townson Robert" (internet), 2001
* Parry, W. E.:*Journal of a voyage for the discovery of the North-West Passage from the Atlantic to the Pacific* ; 1819 - 20 in HMS Hecla and Griper, London, J. Murray: XXIX + 310 + CLXXIX, 2003
* Groll, E. K. [ed.]: *Entomologen der Welt* (Biographien, Sammlungsverbleib) Datenbank 2. Version, DEI im ZALF e.V.: „Townson Robert" (internet), 2006
* Bronislaw Gustawicz: Pomiary tatranskie, Pamietnik TT, 8, 1883.
* Ivan Pišút: Botanické výskumy Roberta Townsona na Slovensku v roku 1793, Sborník Slovenského Národného Múzea, Prírodné vedy, 29 (1983).
* Branislaw Matousek, Ivan Pišút: Zabudnutý bádateľ Robert Townson. In: Krásy Slovenska, č. 12 (1988).

  

Autoritné údaje: * GND: 117421340
* ISNI: 0000 0000 7993 691X
* LCCN: n80009370
* NK ČR: mzk2010580935
* VIAF: 45591847
* WorldCat: lccn-n80009370
**Immolation** je americká death metalová skupina z mesta Yonkers, New York, ktorá vznikla v roku 1986.

Dejiny
------

Pôvodní členovia kapely sú len vokalista, basgitarista Ross Dolan a gitarista Robert "Bob" Vigna. Skupina do dnešného dňa vydala 7 radových albumoch u troch nahrávacích spoločností, niekoľko demo platní, jednu kompiláciu a 2 DVD tituly. Prelomovým albumom kapely bol už prvý album Dawn Of Possession, ktorý je dnes považovaný za jednu z hlavných hudobných ikon v rámci technického death metalu. Po druhom albume Here in After odišiel z kapely bubeník Craig Smilowski, ktorého nahradil Alex Hernandes. Na šiestom albume Harnessing Ruin ho nahradil Steve Shalaty. Na piatom albume Unholy Cult gitaristu Toma Wilkinsona nahradil Bill Taylor. Skupina je dnes s jednou najdôležitejších death metalových kapiel na americkom kontinente, pričom veľkú základňu fanúšikov má po celom svete. So svojimi kolegami zo skupiny Suffocation tvoria silné zázemie newyorskej undergroundovej metalovej scény. V roku 2008 Immolation koncertovali aj na Slovensku.

Charakteristika hudby
---------------------

Zvláštnosťou skupiny Immolation je hlavne hlasový prejav Rossa Dolana, ktorého hlboké growlingové frázovanie je zrozumiteľnejšie ako u iných death metalových vokalistov. Skupinu charakterizuje progresívne rifovanie skladieb, postavené na disharmonických a harmonických prvkoch. Komplexné bicie pasáže sú z jedného pohľadu prispôsobené rytmike dvom gitarám a z druhého pohľadu synkopaticky a technicky dotvárajú atypický charakter skladieb. Staršie albumy inklinujú k technickému death metalu novšie sú považované za progresívny death metal.

Aktuálna zostava
----------------

* Ross Dolan – vokály a basgitara
* Bill Taylor – gitara
* Robert Vigna – gitara
* Steve Shalaty – bicie

### Bývalí členovia

* John McEntee – gitara
* Thomas Wilkinson – gitara
* Neal Boback – bicie
* Craig Smilowski – bicie
* Alex Hernandez – bicie

Diskografia
-----------

* *Dawn of Possession* (1991)
* *Stepping on Angels… Before Dawn* (1995)
* *Here in After* (1996)
* *Failures for Gods* (1999)
* *Close to a World Below* (2000)
* *Unholy Cult* (2002)
* *Bringing Down the World* DVD, (2004)
* *Harnessing Ruin* (2005)
* *Hope and Horror* EP + DVD, (2007)
* *Shadows in the Light* (2007)
* Majesty and Decayed (2010)
*

Referencie
----------

*

Externé odkazy
--------------

* Everlasting Fire - oficiálny web Immolation
**Imperfektum** (lat.) je v niektorých jazykoch slovesný čas vyjadrujúci trvací (teda neukončený) minulý dej a/alebo sprievodný minulý dej (teda súminulý dej), a často aj dej, ktorý sa v minulosti opakoval. Je to tiež názov slovesného tvaru pre takýto dej.

Imperfektum existuje najmä v latinčine, francúzštine, španielčine, taliančine, gréčtine a bulharčine. V minulosti existoval vo všetkých slovanských jazykoch, napr. v češtine až do 15. storočia. V širšom zmysle existuje aj napr. v angličtine (minulý priebehový čas), perzštine, turečtine a podobne. 

Vo fínčine sa ako imperfektum označuje to, čo v iných jazykoch nazývame aorist. V nemčine je imperfektum iné označenie pre slovesný čas väčšinou označovaný ako préteritum; vhodnosť označenia imperfektum pre tento nemecký čas je sporná, lebo trvácnosť nie je jeho základnou charakteristikou.

V semitských jazykoch tento termín označuje jednu z dvoch sád tvarov (druhou je perfektum). Na rozdiel od latinčiny a iných európskych jazykov pojem imperfektum označuje v semitských jazykoch nie slovesný čas, ale skôr vid. V arabčine sa napríklad jedna z foriem imperfekta používa pri tvorbe záporu minulého času.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Jazykový portál |

| * z
* d
* u
Gramatická kategória času |
| --- |
| 
* Minulý
* Prítomný
* Budúci

 |
| 
* Aorist
* Minulý opakovaný
* Imperfektum
* Perfektum
* Plusquamperfektum
* Predbudúci
* Préteritum

 |
**Mezocyklóna** je vír, ktorý je široký 3–8 km, trvá len niekoľko hodín a je sprevádzaný silným vetrom a silnými zrážkami.

Vzniká, keď sa studený a prudký výškový vietor prekríži s teplým prízemným vetrom, ich stretnutie vyvolá horizontálnu rotáciu vzduchu. V prípade, že k tomu stretnutiu prestrihnutých veterných prúdov dôjde v búrkovom oblaku, prúdenie z teplého búrkového vzduchu zdvihne rotujúci vzduchový valec a vztýči ho do vertikálnej polohy. Spojenie vertikálneho a otáčavého pohybu vytvára veľmi široký stĺp zvíreného vzduchu, mezocyklónu. Z dosiaľ nedostatočne známych príčin sa niekedy vo vnútri objaví vír, ktorý sa po skondenzovaní a dotyku so zemou stáva tornádom.

Referencie
----------

1. ↑  Česká meteorologická společnost. *Elektronický meteorologický slovník výkladový a terminologický (eMS)* [online]. [Cit. 2020-04-24]. Heslo mezocyklona. Dostupné online. (po česky)

Pozri aj
--------

* Supercela


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vedy o Zemi |
**Rudolf Friml** (\* 2. december 1879, Praha, Česko – † 12. november 1972, Los Angeles, Kalifornia, USA) bol americký klavirista a hudobný skladateľ českého pôvodu, jeden zo zakladateľov amerického hudobného divadla.

Život
-----

Pochádzal z chudobnej rodiny, jeho otec bol pekárom. V detstve preukázal mimoriadne hudobné nadanie. Už ako 10-ročnému mu vyšla prvá hudobná skladba tlačou *(Barkarola pre klavír)*. Po získaní štipendia začal študovať na pražskom konzervatóriu kompozíciu u Antonína Dvořáka. Po absolvovaní sprevádzal na klavíri huslistu Jána Kubelíka na turné po celej Európe a v roku 1901 vystúpili aj v USA. V roku 1906 podnikli turné do USA po druhýkrát. Friml sa vtedy v Amerike usadil a začal sa venovať komponovaniu. Po prvých neúspechoch a ťažkostiach získal v roku 1912 prvý veľký úspech vďaka svojej operete *The Firefly (Svätojánska muška)*. Potom však nasledovalo obdobie iba priemerných operiet. Až dvadsiate roky znamenali vrcholné obdobie jeho kariéry, keď skomponoval svoje tri najvýznamnejšie a dodnes nestarnúce operety. V roku 1924 v spolupráci s básnikmi Oscarom Hammersteinom a Ottom Harbachom napísal svoju najslávnejšiu operetu *Rose Marie*. O rok neskôr dosiahol veľký úspech jeho *The Vagabond King (Kráľ tulákov)* a v roku 1928 tretia opereta *Traja mušketieri*. V roku 1937 sfilmovali *The Firefly* a Friml skomponoval do filmu známu *The Donkey Serenade (Osliu serenádu)*.

Okrem operetnej a piesňovej tvorby skladal aj inštrumentálne diela pre symfonický orchester.

Tvorba
------

* The Firefly *(Svätojánska muška)*,(1912)
* High Jinks (1913)
* Katinka (1915)
* The Peasant Girl (1915) – ako spoluautor.
* Kitty Darlin (1917)
* Sometime (1918)
* Glorianna (1918)
* Tumble In (1919)
* June Love (1921)
* Ziegfeld Follies of 1921 – ako spoluautor.
* Cinders (1923)
* Ziegfeld Follies of 1923 – ako spoluautor.
* Rose-Marie *(1924)*
* The Vagabond King, *Kráľ tulákov*(1925)
* Ziegfeld's Revue "No Foolin'" *(1926)*
* The Wild Rose, *Divoká ruža* (1926)
* White Eagle, *Biely orol* (1927)
* The Three Musketeers (1928)
* Luana (1930)
* Music Hath Charms (1934)

### Inštrumentálne diela

* *České tance op.29*
* *Bohemian Suite op.60*
* *Russian Suite op.83*
* *Round the World Symphony* a iné.

Externé odkazy
--------------

* Brodwayská databáza

Autoritné údaje: * abART: 29044
* BnF: 13894179b
* GND: 134378598
* ISNI: 0000 0000 8384 9341
* LCCN: n80122773
* NK ČR: jn19981001253
* VIAF: 56796148
* WorldCat: lccn-n80122773
**Rudolf Homola** (Homoľa) (\* 1. apríl 1822, Revúca – † 6. december 1899, tamže) bol slovenský evanjelický kňaz, pedagóg a publicista.

Život
-----

Narodil sa v rodine hodinára Štefana Homolu a jeho manželky Judity, rod. Kalinovej. V roku 1849 sa oženil s Karolínou rod. Zacharovou.
Pred rokom 1840 študoval na evanjelickom lýceu v Banskej Štiavnici, 1840 - 1844 filozofiu a teológiu na evanjelickom lýceu v Levoči. V štúdiách pokračoval na univerzite Halle. 1847 - 1854 a 1860 - 1862 učiteľ na ľudovej škole, od 1852 evanjelický kaplán v Revúcej, 1855 - 1859 učiteľ na evanjelickom kolégiu v Prešove, 1862 - 1874 stredoškolský učiteľ a 1863 - 1864, 1866 - 1867 správca slovenského gymnázia v Revúcej, kde po 1874 pôsobil ako účtovník Pomocnice. 

Pred revolúciou vyučoval v maďarskom jazyku, potom po slovensky. Jeho jazykové znalosti boli dobré. Ovládal štyri či päť rečí, čo využíval aj neskôr. Zaslúžil sa o založenie Slovenského ev. a. v. gymnázia v Revúcej. Pred založením gymnázia rozvíjal národnobuditeľskú činnosť, rovnako ako jeho o dva roky starší brat Štefan. Stal sa jedným z jeho prvých učbárov a patril k tým, ktorí na gymnáziu vyučovali až do jeho násilného zatvorenia. Okrem správcovstva, ktoré neskôr vykonával, písal učebnice dejepisu a dejín nemeckej literatúry, ako i výročné správy gymnázia.

Dielo
-----

* 1864 - Zpráva o slov. ev. gymnasiume Veľkorevúckom na školský rok 1863-64, Rožňava.
* 1867 - Zpráva o slov. a. v. evanjel. gymnasiume Veľkorevúckom na školský rok 1866-67, Rožňava.
* rukopis - Všeobecný dejepis pre VI. gymn. triedu.

Literatúra
----------

* DUBOVSKÝ, Dušan. *Revúca - kolíska slovenského stredného školstva*. Révúca : Mestské kultúrne stredisko, 1993. ISBN 80-9004-091-8.

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrike - evanjelická cirkev v Revúcej
* Záznam o sobáši v matrike - evanjelická cirkev v Revúcej
**Klasicizujúci romantizmus** (tiež **tereziánsky klasicizmus** alebo **barokový klasicizmus**) je poklasistický prúd v architektúre na území Slovenska.

Charakteristika
---------------

Romantizmus ako úplný protiklad klasicizmu odmietal dogmatické pravidlá a jeho racionalizmus. Začalo sa presadzovať emotívne videnie sveta, ktoré prinieslo nové prvky aj do architektúry. Predovšetkým sa uvoľnila prísna symetričnosť a zmnožil sa ornament. Okná úž nelícovali s fasádou, mali ostenia a strechy boli jednoduché, sedlové alebo valbové. Tento štýl ešte bez historizujúcich tendencií, špeciálne na Slovensku nazývame *klasicizujúcim romantizmom*. Stal sa spojovacím článkom medzi klasicizmom a jeho znovuoživením na konci 19. storočia v podobe neoklasicizmu. Príklady stavieb nachádzame do konca 70. rokov 19. storočia.

Stavby
------

* Kaštieľ v Bystranoch, 1860.
* Krajinská nemocnica v Bratislave, výstavba 1858 – 64.
* Csákyho škola v Bratislave, 1870.
* Pôrodnícka klinika v Bratislave, 1872.
* Katolícke gymnázium v Banskej Bystrici, 1858.
* Mestský hostinec v Revúcej, 1858-61.
* Prvé slovenské vyššie gymnázium v Revúcej, 1871-73.
* Hotel Čierny orol v Prešove, 1865.
* Kúpeľná budova Sima v Trenčianskych tepliciach

Referencie
----------

Baleka, J.: Výtvarné umění, výkladový slovník, vyd. Academia Praha, 1997.
Martinický palác
**Martinický palác** stojí v Kanovnickej ulici v Prahe a hlavným priečelím budovy je obrátený na Hradčanské námestie. Patrí medzi najkrajšie renesančné stavby v Prahe v druhej polovici 16. storočia.

Dejiny
------

Budova, postavená po požiaru Hradčan a Malej Strany v roku 1541, bola v majetku Ondřeja Teyfla z Kinsdorfu a Zeilberku. V roku 1583 bola predaná Jirímu Bořitovi z Martinic na Smečne, ktorý ju začal okamžite prestavovať. Palác bol v majetku roku Martinicovcov až do roku 1788, kedy rod vymrel. V tejto dobe bola budova rozšírená o jedno poschodie, pristavané severné krídlo s veľkou sálou, doplnené maľované trámové stropy a do hlavného priečelia vsadená doska z červeného mramoru s heraldickým znakom Martinicovcov – hviezda a leknové stvoly s koreňmi. Dostavba bola realizovaná v rano barokovom štýle. Budova je bohato vyzdobená vonkajšími sgrafitami, kde sú zobrazené výjavy Jozefa Egyptského, hrdinské činy Herkula apod. Bohatá maľovaná výzdoba je aj v interiéri budovy.

V 20. storočí boli začaté rozsiahle rekonštrukčné práce. Na základe dochovaných veľmi presných nákresov a plánov bolo možno niektoré vnútorné miestnosti obnoviť do pôvodného renesančného stavu. Do pôvodného stavu sa podarilo rekonštruovať veľkú sálu.

Koncom 20. storočia bolo zistené, že Jaroslav Bořita z Martinic postavil stavbu v rovnakom hmotnom a priestorovom usporiadaní ako je usporiadanie Kráľovského paláca na hrade, avšak v polovičnom rozsahu. Údajne takto postavil sám sebe a svojim potomkom symbol svojej niekdajšej moci a „zázračného" zachránenia svojho života pri defenestrácii na Pražskom hrade, kedy boli spolu s Vilémom Slavatom z Chlumu a Košumberka vyhodení z okien.

V súčasnosti je palác prístupný verejnosti. Je možné si ho komerčne prenajať. Sú tu tiež poriadané prehliadky renesančného bývania a expozície múzea hudobných strojov v priestoroch paláca.

Pozri aj
--------

* Zoznam pražských pamiatok

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Martinický palác**

Súradnice: 50° 05′ 24″ s.š. 14° 23′ 44.5″ v.d.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Martinický palác na českej Wikipédii.*
**Pavol Makó** (\* 9. júl 1724, Jászapáti, Maďarsko – † 18. august 1793, Pešť, Maďarsko) bol maďarský matematik, fyzik a filozof. Patril k najlepším profesorom matematiky na jezuitských školách v celej habsburskej monarchii a hoci nemal pôvodné matematické výsledky, jeho rozsiahla učebnicová tvorba výrazne ovplyvnila výuku matematicko-fyzikálnych disciplín v celej krajine. Bol autorom kvalitných stredoškolských i vysokoškolských učebníc matematiky, medzi nimi aj prvej učebnice diferenciálneho a integrálneho počtu v monarchii ( 1768). Jeho učebnicu algebry vysoko hodnotil aj M. Cantor. Vo svojich učebniciach fyziky a iných fyzikálnych dielach sa prejavuje ako stúpenec boškovičovskej fyziky. Jeho učebnice logiky a metafyziky, podobne aj matematiky vychádzali v celom rade vydaní, dokonca aj po autorovej smrti.

Život
-----

Noviciát po vstupe do jezuitského rádu ( 1741) strávil v Trenčíne, neskôr bol repetítorom v Győri. Filozofický kurz absolvoval v rokoch 1744– 1747 na trnavskej univerzite, potom pôsobil na stredných školách v Užhorode a v Trnave, dva roky ako repetítor matematiky na viedenskej univerzite. Svoje univerzitné štúdiá dokončil teológiou na univerzite v Grazi ( 1752– 1756).

Začal prednášať matematiku na viedenskom Tereziáne ( 1756/57), krátko pobudol v Banskej Bystrici a napokon sa stal profesorom na trnavskej univerzite, kde v školskom roku 1758/59 prednášal matematiku, v ďalších dvoch logiku a metafyziku. V svojej profesorskej dráhe pokračoval na viedenskej univerzite a na odporúčanie Gerharda van Swietena, dvorného radcu Márie Terézie, ho panovníčka v roku 1762 menovala za profesora matematických vied vo viedenskom Tereziáne.

Po zrušení jezuitského rádu (1773) získal titul opáta a kráľovského radcu a intenzívne sa podieľal na príprave významnej celouhorskej školskej reformy Ratio educationis (1777). Po presťahovaní univerzity z Trnavy do Budína (1777) ho panovníčka menovala za dekana filozofickej fakulty, zároveň za profesora matematiky. V Budíne (neskôr v Pešti) pôsobil až do svojej smrti.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.

Autoritné údaje: * BnF: 140623399
* GND: 100973884
* ISNI: 0000 0000 7820 2922
* LCCN: n88199432
* NK ČR: mzk2007408535
* VIAF: 14977125
* WorldCat: lccn-n88199432
**Mária Jančová** (občianskym menom **Terézia Hečková**; \* 25. december 1908, Dolná Lehota (Oravský Podzámok) – † 18. august 2003, Bratislava) bola slovenská spisovateľka, publicistka a prekladateľka, manželka slovenského spisovateľa Františka Hečku.

Životopis
---------

Narodila sa v Dolnej Lehote, ktorá je dnes súčasťou Oravského Podzámku. V rokoch 1924 – 1928 študovala na gymnáziu v Dolnom Kubíne a v Košiciach. V rokoch 1928 – 1929 študovala slovenčinu a francúzštinu na Filozofickej fakulte UK (nedokončila). V rokoch 1929 – 1930 absolvovala kurz na učiteľskom ústave v Bratislave. Pôsobila ako učiteľka na ľudových školách vo Vozokanoch, v Radošine, vo Veľkých Levároch a v Bernolákove. V rokoch 1961 – 1966 redaktorka vo vydavateľstve Mladé letá v Bratislave. Jej prozaické diela boli preložené do češtiny, lužickej srbčiny, maďarčiny, ruštiny, esperanta a srbčiny. Venovala sa aj prekladateľskej činnosti z češtiny. Ako publicistka uverejňovala spomienkové a literárne články v novinách, ale najmä v časopisoch Slniečko, Slovenka, Slovenské pohľady a i.).

Zomrela 18. augusta 2003 v Bratislave, jej urna bola uložená k hrobu manžela Františka Hečku na Národnom cintoríne v Martine. Autorom náhrobníka je Fraňo Štefunko.

Diela
-----

### Poézia

* 1940 – *Blahoslavení*
* 1947 – *Kvet pri ceste*
* 2011 – *Denníky 1938 – 1960* – memoáre napísané spolu s manželom

### Próza

* 1950 – *Bochník*
* 1960 – *Divé husi*

### Pre deti a mládež

* 1953 – *Rozprávky starej matere*
* 1964 – *O kapsičke, čo nechcela chodiť do školy*
* 1965 – *Kojko hľadá rozprávku*
* 1966 – *Carlucci*
* 1973 – *Braček a sestrička*
* 1979 – *Žofkine rozprávky*

Referencie
----------

1. ↑   *Mária Jančová* [online]. Bratislava: Literárne informačné centrum, [cit. 2016-02-12]. Dostupné online.
2. 1 2  ĎURIŠKA, Zdenko. *Národný cintorín v Martine. Pomníky a osobnosti*. 1. vyd. Martin : Matica slovenská, 2007. ISBN 978-80-7090-800-6. S. 65.

Externé odkazy
--------------

* Mária Jančová – Literárne informačné centrum

Autoritné údaje: * abART: 135734
* GND: 121808459
* ISNI: 0000 0000 5537 8386
* LCCN: n81056424
* NK ČR: ola2002150826
* SNK: 175390
* VIAF: 30402640
* WorldCat: lccn-n81056424