**Čang Süe-liang**, **Chang Hsüeh-liang** (3. júna 1901 - 15. októbra 2001) bol syn Čang Cuo-lina a severný militarista, ktorý po otcovej smrti ovládal oblasť Mandžuska. Spojil sa s nacionalistickou vládou v Nankingu, čím sa dosiahlo znovuzjednotenie Číny. V roku 1936 bol iniciátorom Si-anského incidentu, počas ktorého jeho vojaci uniesli Čankajška a prinútili ho spolupracovať s komunistami. Čankajšek ho následne poslal do väzenia, v ktorom strávil 50. rokov.

Život
-----

### Mladosť

Čang Süe-liang sa narodil 3. júna 1901 v provincii Feng-tchien. V mladosti ho otec, Čang Cuo-lin, pripravil na vojenskú kariéru. Absolvoval tamojšiu vojenskú akadémiu a v 19 rokoch začal slúžiť v otcovej armáde. Rýchlo sa stal plukovníkom a veliteľom otcovej osobnej stráže. Ako súčasť udržiavania vzťahov medzi Mandžuskom a Pekingom sa stal asistentom prezidenta Sü Š'-čchanga. Čoskoro bol povýšený na brigádneho generála a rok nato odišiel na otcov príkaz do Japonska. Po svojom návrate navrhol reformy fengtchienskej armády, v krátkom čase vytvoril letectvo, ktoré potom bolo používané vo vojnách s ostatnými militaristami na pozorovanie i bombardovanie.

V roku 1922 bojoval vo vojne medzi klikou Feng-tchien a klikou Č'-li. Po jej skončení sa stal veliteľom fengtchienskej armády a vojenskej akadémie. V roku 1924, po druhej vojne medzi týmito armádami, bol ministrom Tuan Čchi-žuejom pozvaný do Pekingu, kde sa následne stal veliteľom pekinskej vojenskej akadémie. Kvôli častým absenciám v klike Feng-tchien vymenoval svojho blízkeho priateľa Kuo Sung-linga za zastupujúceho veliteľa. Kuo Sung-ling chcel túto pozíciu využiť a stať sa vodcom Mandžuska, preto sa na konci roku 1925 pokúsil o revoltu proti Čang Cuo-linovi. Tá bola ale neúspešná a Kuo Sung-ling bol popravený. Čang Cuo-lin dokonca zvažoval aj popravu svojho syna, Čang Süe-lianga.

V júli 1926 zahájil Čankajšek tzv. Severný pochod, ktorého cieľom bolo vojenské zjednotenie Číny. Preto bol Čang Süe-liang poslaný otcom na juh, aby bránil postupu Kuomintangskej armády na sever. V máji 1928 ponúkol jeho otec Čankajškovi na radu amerických a britských poradcov dohodu o ukončení nepriateľstva. Krátko nato bol Čang Cuo-lin zavraždený Japoncami.

### Militarista

Po smrti svojho otca sa Čang Süe-liang stal pánom Mandžuska. Keďže mal povesť ľahkomyseľného mládenca so závislosťou na ópiu, Japonci predpokladali, že bude ľahšie manipulovateľný. Čang Süe-liang ale naopak nechal japonských poradcov počas večere postrieľať a potom proklamoval lojalitu národnej vláde, čím bolo docielené formálne zjednotenie Číny.

Na začiatku 30. rokov sa v Japonsku postupne dostávali k slovu sily, ktoré absolutizovali hospodárske a diplomatické úspechy svojej krajiny a transformovali ich do myšlienky, že je povinnosťou Japonska oslobodiť ázijské národy od vykorisťovania západnými mocnosťami. Prirodzeným nástupišťom na ázijskú pevninu bolo v tejto situácii Mandžusko, ktoré tak dostalo pre Japonsko význam nielen hospodársky, ale aj strategický. Od roku 1905 vlastnilo Japonsko v tejto oblasti významné koncesie, ako Juhomandžuskú železnicu, a prístavy Port Arthur a Dalnyj. 18. septembra 1931 sa japonská Kuantungská armáda pod zinscenovanou zámienkou posunula za hranice zóny, ktorú mala určenú na ochranu. Čínska armáda neodporovala, veliteľ Mandžuska, Čang Süe-liang, ležal v tom čase v nemocnici v Pekingu. Japonsko potom celú oblasť obsadilo a vytvorilo na tomto území bábkový štát Mandžukuo.

### Siansky incident

12. decembra 1936 prišiel Čankajšek do Si-anu na stretnutie s Čang Süe-liangom a Jen Si-šanom. Bol ale neočakávane zajatý oddielmi vernými Čang Süe-liangovi. Vzbúrenci požadovali ukončenie občianskej vojny, vytvorenie jednotného frontu s komunistickou stranou, koaličnú vládu a prepustenie politických väzňov. Čankajšek napokon s ich podmienkami súhlasil, ale Čang Süe-lianga nechal uväzniť. V domácom väzení potom Čang Süe-liang strávil viac ako pol storočia. Na verejnosti sa objavil až v roku 1988.

Čang Süe-liang zomrel 15. októbra 2001, vo veku 100 rokov v Honolulu.

### Referencie

1. 1 2  SHAI, Aron. Zhang Xueliang: the general who never fought. New York: Palgrave Macmillan, 2012. ISBN 0230279066. str. 11
2. ↑  FIDLER, Jiří. Čínské dějiny v datech a souvislostech. Praha: MAGNA ERUDIO, s.r.o. 2016. ISBN 978-80-8816-500-2. str. 201
3. ↑  SHAI, Aron. Zhang Xueliang: the general who never fought. New York: Palgrave Macmillan, 2012. ISBN 0230279066. str. 11-12
4. ↑  FIDLER, Jiří. Čínské dějiny v datech a souvislostech. Praha: MAGNA ERUDIO, s.r.o. 2016. ISBN 978-80-8816-500-2. str. 181
5. ↑  SHAI, Aron. Zhang Xueliang: the general who never fought. New York: Palgrave Macmillan, 2012. ISBN 0230279066. str. 14
6. ↑  FIDLER, Jiří. Čínské dějiny v datech a souvislostech. Praha: MAGNA ERUDIO, s.r.o. 2016. ISBN 978-80-8816-500-2. str. 186
7. ↑  SHAI, Aron. Zhang Xueliang: the general who never fought. New York: Palgrave Macmillan, 2012. ISBN 0230279066. str. 17
8. ↑  LIŠČÁK, Vladimír. Dějiny Číny, Taiwanu a Tibetu v datech. Praha: Libri, 2008. ISBN 978-80-7277-364-0. str. 457
9. ↑  BAKEŠOVÁ, Ivana. Čína ve XX. století. Olomouc: Univerzita Palackého, 2001. ISBN 80-244-0251-3. str. 48
10. ↑  BAKEŠOVÁ, Ivana. Čína ve XX. století. Olomouc: Univerzita Palackého, 2001. ISBN 80-244-0251-3. str. 59
11. ↑  BAKEŠOVÁ, Ivana. Čína ve XX. století. Olomouc: Univerzita Palackého, 2001. ISBN 80-244-0251-3. str. 59-60
12. ↑  LIŠČÁK, Vladimír. Dějiny Číny, Taiwanu a Tibetu v datech. Praha: Libri, 2008. ISBN 978-80-7277-364-0. str. 466
13. ↑  KRISTOF, Nicholas D. Zhang Xueliang, 100, Dies; Warlord and Hero of China. The New York Times [online]. 2001-10-19 [cit. 2019-04-22]. Dostupné z: