recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Maria Aurora von Spiegel**, rodená **Fatima** (1681-1733), bola osmanská milenka poľského kráľa Augusta II. Silného. Fatima bola jedna z mnohých osmanských zajatcov počas bitky v Budíne. Bola kúpená pre európske kráľovské dvory, vrátane Švédska, Poľska a Saska, kde žila ako dvorná dáma.

Život
-----

### Mladosť

Počas cisárskeho sporu o Budín, ktorý začala Osmanská ríša v roku 1686, odviedli európski šľachtici množstvo ľudí do otroctva. Švédsky barón Alexander Erskine, vtedy v rakúskych službách, si vzal štyri ženy - Raziye (Roosia), Asiya (Eisia), Emine a Fatimu. Tá tvrdila, že je ženou mullaha (moslimského duchovného).

Baron Erskine sa vrátil do Švédska spoločne s Filipom Krištofom von Königsmarckom a daroval Fatimu jeho sestre, grófke Márii Aurore von Königsmarckovej. Zvyšné osmanské ženy boli pokrstené v novembri 1686 za prítomnosti kráľovského dvora. Korunný princ Karol a Aurora von Königsmarcková sa stali krstnými rodičmi Fatimy a tá bola pokrstená na Máriu Auroru podľa grófky. Osvojila si vznešené správanie, francúzštinu a stala sa spoločníčkou grófky Königsmarckovej.

### Dvorná dáma

V roku 1691 nasledovala svoju pani do Saska a Poľska, kde sa grófka Königsmarcková stala hlavnou milenkou kráľa Augusta. Maria Aurora svoju pani často sprevádzala a pútala tak na seba kráľovu pozornosť. V roku 1701 ju vystriedala. August Máriu vydala v roku 1706 za Johanna Georga Spiegela, ktorý zomrel v roku 1715.

Na rozdiel od iných kráľových mileniek, Márii Aurore August verejne vyznával lásku a za svoje uznal aj ich spoločné deti: syna Fridricha Augusta, neskôr grófa Rutowského, a dcéru Máriu Annu Katarínu.

### Neskorší život

Zostala dôležitou osobou kráľovského dvora aj po tom, čo skončil jej vzťah s Augustom. Keď roku 1733 zomrel, bola jej, podľa poslednej vôle, vyplatená suma 8 000 toliarov. Nie je známe kedy Maria Aurora zomrela, no posledná zmienka o nej pochádza z roku 1733.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Maria Aurora von Spiegel na českej Wikipédii.*
**Ján Michal Klement** (\* 7. jún 1669, Banská Bystrica - † 18. apríl 1720, Berlín) bol diplomat.

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici a na univerzite vo Frankfurte nad Odrou. Pôsobil v Nemecku a v Poľsku, 1707 vstúpil do služ. Františka II. Rákociho ako jeho komorník, neskôr diplomat. Roku 1708 vyslanec v Prusku, 1709 v Holandsku a vo Veľkej Británii, od 1710 rezident v Holandsku. Neskôr vstúpil do služieb Habsburgovcov, kt. po vydaní materiálov o Rákocim stratili oňho záujem. Po vymyslených intrigách o vražde pruského kráľa, ho v Berlíne postavili pred súd a popravili. V 19. stor. vyšli tlačou dokumenty, ktoré odovzdal Habsburgovcom.

Dielo
-----

* Acktenstücke zur Geschichte F. Rákoczys... aus dem Pqapieren J.M. Klement, Viedeň roku 1858

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * BnF: 15567952c
* GND: 132942216
* ISNI: 0000 0001 1086 5479
* PIM: PIM104600
* VIAF: 121442669
Maria Anna s bratom a otcom
**Maria Anna Walpurga Ignatia Mozartová** (\* 30. júl 1751, Salzburg – † 29. október 1829, Salzburg) bola dcérou Leopolda Mozarta a sestrou slávneho skladateľa Wolfganga Amadea Mozarta. Prezývali ju Nannerl alebo Mariana.

Životopis
---------

Maria Anna Walburga Ignatia Mozartová sa narodila v Salzburgu v roku 1751 ako štvrté dieťa Leopolda Mozarta a Anny Marie Mozartovej. Už v siedmich rokoch ju otec učil hrať na klavír, a vtedy trojročný Wolfgang Amadeus ich pozoroval so zvedavosťou. So svojím mladším bratom a otcom cestovali po Európe v rôznych mestách, kde koncertovali (Paríž, Londýn, Holandsko...). Tak ako jej brat, aj ona prejavovala hudobný talent, v 18. storočí sa žena nemohla stať skladateľkou. Jej otec jej zakazoval skladať a študovať hudbu, a tak jej Leopold prikázal, aby dávala klavírne lekcie pre bohatých študentov na financovanie koncertov brata v Taliansku. V roku 1784 sa vydala za Johanna Baptista Franza von Berchtold zu Sonnenburg (1736-1801) a presťahovala sa na jeho panstvo neďaleko Salzburgu. Maria Anna sa vrátila naspäť do Salzburgu a porodila svojho prvého syna. V roku 1824 prišla o zrak a v roku 1829 zomrela vo veku 78 rokov. Bola pochovaná na cintoríne sv. Petra v Salzburgu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Maria Anna Mozartová**

Zdroj
-----

* Maria Anna Mozart - historyandwomen.com (po anglicky)
* Wolfgang Amadeus Mozart: Život a Osud 1. časť - 9múz (po slovensky)

Autoritné údaje: * BnF: 124046582
* GND: 11858460X
* ISNI: 0000 0000 8343 3717
* LCCN: n91033907
* NK ČR: jx20051101013
* SNK: 201867
* VIAF: 46846725
* WorldCat: lccn-n91033907
O slovenskom právnikovi, profesorovi trestného práva, pozri *Jozef Záhora (právnik).*

**Jozef Záhora** (\* 8. február 1846, Ružomberok – † 31. január 1890, Štiavnické Bane) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, náboženský spisovateľ.

Jeho otec Ignác Záhora, matka Mária rod. Lacková.

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, teológiu ako chovanec Pázmánea vo Viedni, 1871 vysvätený za kňaza. Roku 1872 – 1878 kaplán v Banskej Štiavnici, od 1878 správca farnosti v Štiavnických Baniach. Už počas štúdií prekladal do slov.a napísal vianočnú detskú hru, zostavil Cirkevný katolícky spevník. Publikoval kázne a príspevky v nábož. tlači. Zaoberal sa aj rezbárstvom, 1887 zriadil pri fare, neskôr pri vyššejľud. škole rezbársku dielňu, špecializovanú na návrhy a výrobu hračiek. O rezbárstve prednášal a písal do odborných časopisov. Okresný jednateľ Spolku svätého Vojtecha.

Dielo
-----

* Cirkevný katolícky spevník, obsahujúci pesničky na všetky výročité slávnosti... Banská Štiavnica roku 1876
* Szent-Karácsonyéj. Uj Magyar Sion, 17, roku 1866

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Jozef Weber** (Lackovič) (\* 11. júl 1899, Nemecké Pravno, dnes Nitrianske Pravno – † 19. január 1989, Turie) bol náboženský spisovateľ, prekladateľ, pedagóg a jezuita.

Životopis
---------

Študoval v zahraničí. Pôsobil na rôznych miestach Slovenska. Profesor morálky a asketiky v novovzniknutom jezuitskom Teologickom inštitúte v Banskej Bystrici (od jesene 1941), zároveň zastával funkciu špirituála školastikov a bol examinátorom kandidátov do noviciátu. Politicky prenasledovaný. Autor kníh a množstva článkov v časopisoch vydávaných jezuitmi doma i v zahraničí. Redaktor časopisu Stanislavovské zvesti.

Literatúra
----------

* *Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000*
* WEBER, Jozef, SJ. In:  *Lexikón katolíckych kňazských osobností Slovenska*. 1. vyd. Bratislava : Lúč, 2000. 852 s. ISBN 80-7114-300-6. S. 1495 – 1496.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * NK ČR: ola2008487955
* SNK: 149972
* VIAF: 85065699
**Ján Matej Matsko** (\* 3. december 1720, Báhoň – † 19. november 1796, Kassel, Nemecko) bol slovensko-nemecký matematik, fyzik a astronóm.

Rodina
------

* Otec: Juraj Matsko
* Matka: Alžbeta

Životopis
---------

Po gymnaziálnych štúdiách v Bratislave od r. 1741 študoval na univerzitách v Jene a od r. 1743 v Göttingene, kde bol poslucháčom J. A. Segnera, ktorý mal na jeho neskoršie dielo zjavný vplyv. Pôsobil najmä ako profesor matematiky na vyšších školách od r. 1745 v Toruni, od 1761 v Rintelne a od 1767 v Kasseli.

Z jeho diela poznáme práce z hydrodynamiky, mechaniky, matematiky a astronómie – sú to prevažne štúdie, rozpravy, ale podľa svedectva niektorých bibliografií napísal aj rozsiahlejšie práce. Pri výbere tém sa riadil „segnerovskými" otázkami, robil výpočty výtokovej rýchlosti vody, účinnosti vodného kolesa, výpočty dráh vrhnutých telies a vôbec problémy súvisiace s technickými aplikáciami. Vo svojich výpočtoch aplikoval aj vyššiu matematiku a vydal aj spis o základoch diferenciálneho počtu, v ktorom sa venuje najmä prioritnému sporu Newtona a Leibniza. Uverejnil aj opisy viacerých astronomických pozorovaní a časopisecké články s prírodovedným, resp. matematickým obsahom.  

Zomrel 19. novembra 1796 v Kasseli.

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Matematický portálFyzikálny portálAstronomický portál |

* Záznam o narodení a krste v matrike farnosti Báhoň; pokrstený ako Thomas Matsko
* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.
**Ján Makovník** (\* 13. november 1920, Banská Bystrica-Jakub – † 15. február 1980, Predajná) bol spisovateľ. Pseudonym: Ján Makovník-Tónin

Jeho matka Antónia Makovníková

Životopis
---------

V roku 1931 – 1936 absolvoval gymnázium v Banskej Bystrici, 1936 – 1937 praktikant na obvodnom notárstve v Banskej Bystrici. Neskôr pracoval na rôznych miestach v podnikoch v Banskej Bystrici. Zakladajúci člen RNV (Revolučný národný výbor) v Banskej Bystrici-Jakube (1944).

Autor cestopisných a spoločenských románov, 1942 debutoval románom Maharadža podsvetia. Po roku 1948 nepublikoval. V rkp. ostal jeho nedokončený prvý román Ty si môj otec.

Dielo
-----

Trilógia Z tajomného Orientu:

* *Maharadža podsvetia*, Banská Bystrica, 1942
* *Na pláňach Tibetu*, Banská Bystrica-Jakub, 1944
* *U lovcov perál*, Banská Bystrica-Jakub, 1946
* *Kajúcnica*, Banská Bystrica-Jakub, 1948

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 148054
* VIAF: 1315156565715823500002
doc. RNDr. **Ján Maďar**, CSc. (\* 21. marec 1926, Parchovany – † 24. jún 1995, Bratislava) bol slovenský fyzik.

Životopis
---------

Narodil sa v Parchovanoch. Po maturite na gymnáziu v Levoči ( 1945) študoval odbor matematika-fyzika na Prírodovedeckej fakulte SU. 

Hneď po absolutóriu ( 1951) nastúpil ako asistent na svojej alma mater, ktorej zostal verný až do odchodu na zaslúžený odpočinok ( 1991). Titul RNDr. získal v r. 1968, o rok nato obhájil kandidátsku dizertáciu a r. 1980 sa habilitoval. 

Právom ho možno pokladať za zakladateľa tradície v oblasti röntgenových difrakčných metód na Slovensku. Najväčšie uznanie si získal za svoj podiel na vývoji precesnej röntgenovej difrakčnej komôrky, ktorá mala veľký úspech a patent na toto zariadenie sa predal do cudziny. J. Maďar sa po celé svoje pôsobenie na fakulte usiloval o inováciu prístrojovej techniky. Keď do fyziky a výuky vstúpili počítače, patril medzi ich prvých propagátorov. Ku skvalitneniu prípravy nových fyzikov a učiteľov fyziky prispel 4 učebnými textami a tiež ako spoluautor vysokoškolskej učebnice Všeobecná fyzika (1. zv. Mechanika). Ján Maďar patril medzi neúnavných organizátorov života a činnosti fyzikálnej komunity: pracoval v JSMF, kde venoval veľa času a úsilia príprave rôznych materiálov, medziiným aj stanov Jednoty. V rokoch 1971– 1975 bol predsedom Fyzikálnej vedeckej sekcie JSMF a od r. 1975 podpredsedom Ústredného výboru JSMF. 

Zomrel 24. júna 1995 v Bratislave.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5716 9211
* NK ČR: ola2003175148
* SNK: 149217
* VIAF: 84982982
**Monty Python** [ˌmɒnti ˈpaɪθn] bola britská komediálna skupina založená roku 1969. Ich prvá práca bol komediálny seriál pre televízny kanál BBC nazvaný Monty Python’s Flying Circus (Monty Pythonov lietajúci cirkus); vysielal sa 4 sezóny v rokoch 1969 - 1974 a má spolu 45 dielov. Seriál pozostával z jednotlivých skečov, ale existujú i diely pojaté ako jeden príbeh. Všetci členovia ho spoločne písali a pravidelne hrali väčšinu rolí (vrátane mnoho ženských). Scénky bývali doplnené inovatívnymi animáciami Terryho Gilliama. 

Skupina bola aktívna do začiatku 80tych rokov 20. storočia, potom sa jej členovia venovali individuálnym projektom.

Členovia skupiny
----------------

* Graham Chapman
* John Cleese
* Terry Gilliam
* Eric Idle
* Terry Jones
* Michael Palin

Za „siedmeho Pythona" je niekedy označovaná herečka Carol Clevelandová, ktorá často hrala ženské postavy v Lietajúcom cirkuse aj vo filmoch.

Filmy
-----

* And Now For Something Completely Different (A teraz niečo úplne iné)
* Monty Python and the Holy Grail (Monty Python a Svätý Grál)
* Monty Python's Life of Brian (Monty Python: Život Briana)
* The Meaning of Life (Monty Python: Zmysel života)
* Monty Python Live at the Hollywood Bowl (Monty Python naživo v Hollywood Bowl)

Živé vystúpenia
---------------

* The Secret Policeman's Balls (Benefícia pre Amnesty International)

Pozri aj
--------

* Lietajúci cirkus Montyho Pythona

Literatúra
----------

* MORGAN, David: *Monty Python vlastními slovy!* Praha : Argo, 2002. 276 s. ISBN 80-7203-414-6

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Monty Python**

Externé odkazy
--------------

* Pythonline.com
* Monty Python na youtube
prof. ThDr. **Jozef Vrablec** (\* 4. marec 1914, Závod – † 20. marec 2003) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, teológ v odbore pastorálna teológia a homiletika, profesor na teologickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave.

Gymnázium navštevoval v Nitre v rokoch 1925-1932. Teológiu študoval na bohosloveckej fakulte v Olomouci v rokoch 1932-1937), kde bol 7. júla 1937 vysvätený za kňaza. Doktorát teológie získal na Katolíckej bohosloveckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave v roku 1944.

Životopis
---------

Pochádzal zo siedmich detí, má brata biskupa, dve rehoľné sestry a dvaja súrodenci sú laici. Sestra Anička v deň svojho krstu zomrela. Jeho brat Mons. Štefan Vrablec je emeritný pomocný biskup Bratislavsko-trnavskej arcidiecézy a titulárny biskup thasbaltský.. 

Potom zastával tieto funkcie: kaplán a profesor náboženstva v Nitre (1945-1952), defensor vinculi (1945), profesor na Vysokej škole bohosloveckej (1950), správca farnosti Klátova Nová Ves (1952-1973), okresný dekan (1955-1973), cirkevný sudca (1958-1973), advokát Arcibiskupského súdu tretej inštancie v Olomouci (1959-1973), generálny vikár (1973-1988), kanonik Sídelnej kapituly v Nitre (1973), veľprepošt kapituly (1979). Na Cyrilometodskej bohosloveckej fakulte v Bratislave prednášal ako docent kresťanskú filozofiu (1959) a pastorálnu teológiu (od roku 1968). 

V rokoch 1970-1995 účinkoval ako profesor pastorálnej teológie a vedúci katedry, predseda Slovenskej katechetickej komisie (1971), prodekan (1980-1982), dekan teologickej fakulty (1991-1994), konzultor diecézy (1988-1993), pápežský prelát (16.11.1990), profesor homiletiky na Teologickom inštitúte v Nitre (1994-1998). Zameriaval sa predovšetkým na základné otázky z homiletiky a pastorálnej teológie. Vynikol ako výborný kazateľ. Rozsiahla je jeho publikačná činnosť a význačná je aj jeho homiletická tvorba. Mnohé z jeho prác vyšli ako samizdaty.

Literatúra
----------

* Vrablec, Štefan: *Môj brat 60 rokov kňazom*, Rím, 1996.
* Vrablec, Štefan: *Dar, ktorý nestarne*, Záhorské múzeum, 2002, podtitul: *Pamätnica 65. výročia kňazstva Mons. ThDr. Jozefa Vrableca, ISBN 80-85446-42-1*

Externé odkazy
--------------

* Dominikánsky knižný inštitút, Bibliografia niektorých kňazov - Vrablec, Jozef

Autoritné údaje: * LCCN: no2021019287
* NK ČR: xx0025564
* SNK: 150786
* VIAF: 85459748
* WorldCat: lccn-no2021019287
**Oineus** (starogr. *Οἰνεύς* – *Oineus*) je v gréckej mytológii syn egyptského kráľa Aigypta a jeho manželky Gorgo.

Oineus bol jedným z päťdesiatich synov egyptského kráľa Aigypta. Jeho otec sa rozhodol, že svojich synov ožení s päťdesiatimi dcérami svojho brata Danaa, ktorý bol kráľ susednej Líbye. Keďže Danaos s tým nesúhlasil, vypovedal mu Aigyptos vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.

Oinovi potom za manželku vybrali Podarku, dcéru Danaa a jeho manželky Pierie. Nezmieriteľný Danaos však následne svojim dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem najmladšej Hyperméstry, príkaz splnili všetky a za tento hrozný skutok si po smrti vyslúžili od bohov večný trest nalievať v podsvetí do deravého suda vodu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,1,5.
2. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 32.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 314.
**Jozef Verner** (Werner; od 1844 Verney) (\* 16. november 1785, Banská Bystrica – † ?) bol slovenský vysokoškolský pedagóg a filozof.

Rodina
------

* otec Anton Verner
* matka Terézia Vernerová

Životopis
---------

Základnú školu navštevoval pravdepodobne v Banskej Bystrici, klerik banskobystrickej diecézy, študoval teológiu a filozofiu, 1812 doktor filozofie. Vychovávateľ v rodine grófa L. Gyulaya, od 1810 profesor teroretickej a praktickej filozofie na akadémii v Győri, 1834-1849 v Pešti. Autor filozofických spisov, v ktorých sa zameral na výklad psychológie, logiky, metafyziky a etiky. Tlačou vydal príhovor pri príležitosti výročia založenia univerzity v Pešti. Tabulárny sudca Győrskej, Tolnayskej, Esztergomskej a Zvolenskej stolice. Člen mineralogickej spoločnosti v Jene.

Dielo
-----

* Logica, seu dianoelogia, Győr roku 1821
* Psychologia empirica, Győr roku 1827
* Metapsysica et ethica, Budapešť roku 1834
* Philosophia moralis, Budapešť roku 1835

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Oikles** alebo **Oikleus** alebo **Oiklés** (starogr. *Οἰκλς* – *Oikles*/iný prepis *Oiklés*, alebo *Οἰκλεύς* – *Oikleus*, lat. *Oecleus*) je v gréckej mytológii syn argejského kráľa Antifata a jeho manželky Zeuxippy, dcéry Hippokoóna.

Nástupcom argejského kráľa Antifata sa stal jeho syn Oikles, ktorý sa oženil s Hyperméstrou, dcérou Thespia.(v inej verzii dcéra Thestia) Manželom sa narodili syn Amfiaraos a dcéry Ifianeira a Polyboia.

Oikles sa vypravil s Heraklom proti trójskemu kráľovi Laomedónovi. Kým Herakles šiel bojovať do Tróje, Oikles mal na starosti jeho loďstvo. Lode potom Oikles ubránil proti útoku Trójanov, ktorí chceli po smrti svojho kráľa zabrániť Heraklovi v odchode, ale stálo ho to život. Podľa inej tradície Oikles prežil a usadil sa po vojne v Arkádii. Pausanias uvádza, že videl jeho hrob v Arkádii.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Diodoros, *Bibliotheca historia*, 4,68,5.
2. ↑  Hyginus, *Fabulae* 250.
3. ↑  Homér, *Odysea*, 15,238.
4. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 8,36,6.
5. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 336.
6. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,6,4.

Pozri aj
--------

* Zoznam kráľov Argu
* 192220 Oicles
Súradnice: 49°30′34″S 18°18′56″V﻿ / ﻿49,5094°S 18,3156°V﻿ / 49.5094; 18.3156

**Malá Stolová** (1 009 m n. m.) je vrch v Moravsko-sliezskych Beskydách. Leží na severnej Morave nad obcou Čeladná, približne 8 km juhovýchodne od Frenštátu pod Radhoštěm. Patrí do CHKO Beskydy.

Poloha
------

Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Radhošťská hornatina a jej časti Radhošťský hřbet. Leží v Moravsko-sliezskom kraji, v okrese Frýdek-Místek a na katastrálnom území obce Čeladná. Najbližšími sídlami sú na severovýchodnom úpätí ležiaca Čeladná, severozápadne ležia Kunčice pod Ondřejníkem a Frenštát pod Radhoštěm.

Opis
----

Malá Stolová leží na severnom okraji Radhošťského hrebeňa, vedúceho od Radhošťa (1 129 m n. m.) východným smerom. Uzlovým vrchom je Čertův mlýn (1 205 m n. m.), kde sa z hrebeňa odpája severne smerujúca rázsocha Kněhyně, ktorú zakončuje Velká Stolová na západnej a Malá Stolová na východnejšej vetve. Východne susedí Malý Smrček (711 m n. m.) a mohutný Smrk (1 276 m n. m.), južným smerom Magurka (1 067 m n. m.), Kněhyně (1 257 m n. m.) a Čertův mlýn (1 205 m n. m.), západným Tanečnice (1 084 m n. m.), Zmrzlý vrch (1 043 m n. m.), Nořičí hora (1 047 m n. m.) a Velká Stolová (1 046 m n. m.) a severným Skalka (964 m n. m.) a Ondřejník (889 m n. m.). Svahy masívu odvodňujú prítoky Čeladenky do Ostravice v povodí Odry. Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no červená značka vedie traverzom úbočím.

### Výhľady

Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, neumožňujúci rozhľad. Na úbočí sa nachádza niekoľko čistín, z ktorých je možný výhľad na okolité vrchy Moravsko-sliezskych Beskýd a okolité podhorie, výnimočne je vidieť časť Malej Fatry a Hrubý Jeseník.

Prístup
-------

Na vrchol nevedie značená turistická značka, no blízkym okolím vedie:

* po traverze  červená značka z obce Čeladná na Čertův mlýn a Pustevny
* žltá značka z rázc. Pod Stolovou západným úbočím na rázc. Malá Stolová

Referencie
----------

1. 1 2 3 4   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-06-17]. Dostupné online.
2. ↑  Zeměměřický úřad. *Geoprohlížeč* [online]. ags.cuzk.cz, [cit. 2022-06-17]. Dostupné online.
3. 1 2   *Mapy.cz* [online]. sk.mapy.cz, [cit. 2022-06-17]. Dostupné online.
4. ↑   *Peakfinder* [online]. peakfinder.org, [cit. 2022-06-17]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Moravsko-sliezske Beskydy
* Zoznam vrcholov v Moravsko-sliezskych Beskydách

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej trase
**Eruptívne dvojhviezdy** alebo **kataklizmatické dvojhviezdy** sú veľká skupina eruptívnych premenných hviezd, ktorých erupcie a vzplanutia spôsobuje prenos hmoty z chladného obra, podobra alebo trpaslíka spektrálnych typov G-M na bieleho trpaslíka alebo hviezdu hlavnej postupnosti HRD. Ak chladná zložka nevypĺňa Rocheovu medzu, nastáva akrécia hmoty hviezdnym vetrom na povrch bieleho trpaslíka, ak vypĺňa Rocheovu medzu, vytvára sa okolo bieleho trpaslíka alebo hviezdy hlavnej postupnosti akréčny disk. V prvom prípade nastáva vzplanutie v dôsledku zapálenia termonukleárnych reakcií na povrchu bieleho trpaslíka, v druhom prípade v dôsledku uvoľnenia gravitačnej potenciálnej energie pri zvýšenom prenose hmoty z chladnej zložky alebo pri nestabilite v akréčnom disku. Okrem výrazných vzplanutí prejavujú eruptívne dvojhviezdy premennosť súvisiacu s prenosom hmoty do akréčneho disku, pulzáciou a rotáciou chladnej zložky a podobne. Do podtriedy eruptívnych dvojhviezd patria:

* novy
* rekurentné novy
* trpasličie novy
* novám podobné hviezdy
* symbiotické hviezdy

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portálHviezdny portál |

* eruptívna premenná hviezda

*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*
**Ervín Horáček** (\* 4. júl 1895, Podbrezová – † 8. november 1979, Trnava) bol slovenský hudobný pedagóg.

Rodina
------

* otec Anton Horáček
* matka Františka rod. Petrášová

Životopis
---------

V roku 1901 – 1914 študoval hru na husle na Hudobnej škole v Banskej Bystrici a do 1918 na Vyššej hudobnej škole v Budapešti u prof. Blocha a Gobiho. V roku 1918 – 1934 hudobný pedagóg na Učiteľskom ústave, dievčenskom a chlapčenskom gymnáziu v Banskej Bystrici, 1934 – 1945 na Rus. gymnáziu a Učiteľskom ústave, 1945 – 1947 riaditeľ Hudobnej školy v Mukačeve, 1947 – 1953 v Novom Meste nad Váhom, od 1953 v Trnave. V roku 1925 – 1957 člen Orchestra pohronského združenia vo Zvolene. Autor menších skladieb pre klavír, harmoniku a žiacke súbory, ktoré interpretovali na žiackych koncertoch v Banskej Bystrici a iných miestach jeho pôsobenia. Všetky jeho práce zostali v rukopisoch. Učiteľ L. Hrdinu, P. Tonkoviča, J. Kosťuka, J. Podhájeckého, Š. Mártona a i.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike riadok 81 - rímskokatolícka cirkev v Hronci
**Nitkovky** (iné názvy: **nitkovkotvaré**, **nitkovce**, **nitkovcotvaré**; staršie: **tenkohlavce**, **trichocefaly**; lat. Trichurida, Trichurata, Trichuroidea, Trichocephalida, Trichocephalata, Trichinelllida) sú rad hlístovcov.

Charakteristika
---------------

Ich hltan je kapilárovitý, bez svaloviny. Zadnú tretinu tela majú výrazne zhrubnutú. V dospelosti parazitujú u cicavcov a vtákov. 

Bežným parazitom človeka je druh nitkovka črevná/tenkohlavec ľudský/tenkohlavec bičíkovitý (*Trichuris trichiura*), dlhý asi 5 cm. Slabšie nákazy sa vôbec neprejavia, pri silných môže dôjsť ku komplikáciám, čo býva zriedka. 

Nebezpečným parazitom človeka a iných cicavcov je svalovec špirálovitý (*Trichinella spiralis*). Svalovce žijú najprv v čreve, kde nespôsobujú väčšiu ujmu organizmu. Tu pohlavne dospievajú a dochádza ku kopulácii. Samičky potom prenikajú do lymfatických ciest, kde jej telo opúšťajú drobné mikrofilárie. Tieto sa krvou dostávajú do dobre prekrvených svalov (jazyk, bránica, medzirebrové svaly), a tu sa medzi svalovými vláknami zapuzdrujú. Pri hromadnej nákaze dochádza k poškodeniu svalstva a k smrti. Svalovce sú veľkým problémom v severských krajinách, kde sa vyskytli epidémie s vysokou mortalitou. Riziko trichinelózy je vo vyspelých krajinách minimálne vďaka veterinárnej kontrole i dôkladnej tepelnej príprave mäsových výrobkov.

Zdroje
------

1. ↑  nitkovce. In: BETINA, Vladimír, et al. *Malá encyklopédia biológie*. 1. vyd. Bratislava : Obzor, 1975. 556 s. (Malá encyklopédia.) S. 332.
2. 1 2  Z veterinárnej terminológie. In: Slov. odb. názvoslovie 1961, č. 7, S. 198

* PaedDr. Valerián Franc CSc.: Systém a fylogenéza živočíchov – bezchordáty – zdroj, z ktorého (pôvodne) úplne alebo čiastočne čerpal tento článok.
**Ján Milochovský** (Milochovinus) (\* Žilina - † 25. január 1684, Brezno) bol evanjelický kňaz, náboženský spisovateľ.

Rodina
------

* otec Mikuláš Milochovský
* matka Dorota rod. Fabriciusová
* manželka Apolónia rod. Goldbergová

Životopis
---------

Študoval teológiu vo Wittenbergu (1650-1652). Rektor školy v Nitrianskom Pravne, kazateľ, kňaz v Blesovciach, Radvani a v Brezne. Počas náboženského prenasledovania musel opustiť vlasť (1673), žil v exile v Poľsku. Osud vyhnanca opísal v latinskej próze Škola utrpenia a vyslobodenia, dielo ostalo v rukopise dnes už nezvestné. Jeho práca Ornamentum magistatus politici (Ozdoba vrchnosti svetské, 1678), ktorá má filozoficko-meditatívny charakter. Súčasťou tohto diela sú prvé preklady Vergília a Ovídia do slovenčiny (resp. vtedajšej podoby literárneho jazyka).

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Ervín Semian** (\* 24. január 1921, Devičie – † 20. december 1965, Bratislava) bol slovenský maliar (umelec).

Rodina
------

* otec Michal Semian
* matka Jolana rod. Hurtayová

Životopis
---------

Absolvoval štátne reálne gymnázium, v roku 1939 – 1943 mimoriadny poslucháč na oddelení kreslenia a maľby SVŠT v Bratislave. Výtvarný redaktor denníka Pravda, 1957 – 1958 inštruktor výtvarných krúžkov ĽUT pre Banskobystrický kraj. Umelecký inšpektor SNR pre školstvo a kultúru. Príslušník skupiny nadrealistov. Autor figurálnych kresieb a ilustrátor. V rkp. zanechal niekoľko zápisníkov myšlienok a úvah, postrehov a udalostí. Roku 1945 zakladajúci člen skupiny 29. augusta, od roku 1945 člen ZSVU. Jeho diela sú v zbierkach SNG v Bratislave a v súkromnom majetku.

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000

Externé odkazy
--------------

* Diela autora v katalógu Web umenia Slovenskej národnej galérie
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 3009
* BnF: 12705619x
* GND: 119248867
* ISNI: 0000 0000 5511 6677
* LCCN: n88083181
* NK ČR: xx0012319
* SNK: 170457
* VIAF: 59208161
* Web umenia: 8998
* WorldCat: lccn-n88083181
**Ján Viliam Friso** (holandsky *Johan Willem Friso*; \* 4. august 1687, Dessau, Nemecko – † 14. jún 1711, Moerdijk, Holandsko) bol (titulárny) knieža oranžský a panujúci knieža nasavsko-dietzský, generálny kapitán (*Capitain-General*) a miestodržiteľ provincie Frízsko a Groningen. Nestal sa miestodržiteľom (*stadhouderom*) celej Republiky Zjednotených provincií holandských kvôli protestom opozície, predovšetkým Simona van Slingelandta, vtedajšieho najvyššieho duchovného Holandska, hlavy republikánskej frakcie.

Životopis
---------

Jeho otcom bol Henrich Kazimír II. Nasavsko-dietzský a matkou Henrietta Amália Anhaltsko-desavská. Keď v roku 1702 zomrel po nehode Viliam III. Oranžský bez dediča, zdedil po ňom Friso titul kniežaťa oranžského. Nároky na Oranžsko však vzniesli po smrti Viliama III. tiež prvý pruský kráľ Fridrich I. a knieža Viliam Hyacint nasavsko-siegenský. Až utrechtský mier z roku 1713 rozhodol, že Oranžské kniežatstvo pripadne Francúzsku a Prusku a Ján Viliam dostane formálny titul kniežaťa oranžského.

V apríli 1709 sa oženil s Máriou Lujzou Hesensko-kasselskou. V októbri 1710 sa páru narodila dcéra Amália.

V čase vojny o španielske dedičstvo (1701 – 1714) Friso slúžil ako armádny generál. Bitka pri Malplaquete v roku 1709 stála životy mnohých holandských žoldnierov, lebo Friso sa jej zúčastnil s vodcom spojencov, britským vojvodom Johnom Churchillom.

Pri návrate z boja sa dvadsaťtriročný princ utopil 14. júna 1711 v rieke neďaleko Moerdijku. Krátko po jeho tragickej smrti sa narodil jeho syn - pohrobok Viliam (\* 1711 – † 1751), prvý dedičný miestodržiteľ Republiky zjednotených provincií.

Aj keď mali s manželku iba dve deti - dcéru Amáliu a syna Viliama - sú od konca druhej svetovej vojny poslednými spoločnými predkami všetkých európskych vládnucich panovníkov.

Deti
----

* Amália (\* 23. október 1710 – † 18. september 1777) ∞ 1727 princ Fridrich Bádensko-durlašský (\* 1703 – † 1732)
* Viliam IV. (\* 1. september 1711 – † 22. október 1751) ∞ 1734 britská princezná Anna Hannoverská (\* 1709 – † 1759)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ján Viliam Friso**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jan Vilém Friso na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 119272555
* ISNI: 0000 0000 1360 4824
* LCCN: no2012115876
* VIAF: 25408939
* WorldCat: lccn-no2012115876
**Oimé** alebo **Oima** (starogr. *Οἰμη* – *Oimé*) je v gréckej mytológii dcéra líbyjského kráľa Danaa a jeho družky Krino.

Oimé bola jedna z päťdesiatich dcér líbyjského kráľa Danaa, o ktoré sa uchádzalo päťdesiat synov jej strýka Aigypta, ktorý vládol v susednom Egypte. Keďže jej otec so svadbou nesúhlasil, Aigyptos mu vypovedal vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.

Keď sa potom chystala hromadná svadba, na ktorej sa Oimé mala vydať za Arbéla, Danaos dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem Hyperméstry, všetky príkaz otca splnili a bohovia ich za tento hrozný skutok odsúdili na večný trest nosiť v podsvetí do deravého suda vodu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,1,5.
2. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 32.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 314.
Súradnice: 48°07′11″S 17°06′07″V﻿ / ﻿48,119669°S 17,101936°V﻿ / 48.119669; 17.101936

Sídlo na Ševčenkovej
**Spoločnosť priateľov detí z detských domovov Úsmev ako dar** alebo skrátene **Úsmev ako dar** je slovenská nezisková organizácia, ktorej cieľom je pomoc deťom z detských domovov. Predsedom je Prof. MUDr. Jozef Mikloško, PhD, syn politika Jozefa Mikloška.

História
--------

Prvotná myšlienka vznikla v 70. rokoch v Česko-slovenskej televízii, keď si šoféri Brigády socialistickej práce (BSP) Mirka Nešpora vzali pod patronát detský domov v Holíči, pretože tam vyrastal jeden z ich kolegov. Od roku 1975 začali byť organizované pravidelné návštevy, konali sa letné tábory, karnevaly, výlety a vianočné besiedky. V roku 1982 bol zorganizovaný prvý ročník Vianočného benefičného koncertu v bratislavskom Dome ROH (dnes Dom odborov Istropolis) s účasťou detí z 25 detských domovov z vtedajšieho Západoslovenského a Juhomoravského kraja, kde vystupovali významní umelci. V roku 1991 založili nástupcovia zakladateľov *Spoločnosť priateľov detských domovov Úsmev ako dar*. Po čase sa zmenil názov na súčasný, pretože podľa predstaviteľov združenia tu nie sú pre domovy, ale pre deti.

Súčasnosť
---------

Spoločnosť priateľov detí z detských domovov Úsmev ako dar je najstaršou a najväčšou mimovládnou organizáciou pôsobiacou v oblasti náhradnej starostlivosti a pomoci krízovým rodinám. Zameriava sa na podporu detí v detských domovoch, na prácu s ohrozenou rodinou, vzdelávanie a sprevádzanie náhradných rodín a pomoc mladým dospelým po odchode z detského domova. Svoju víziu „*…aby každé dieťa malo rodinu*" prakticky a odborne presadzuje už 30 rokov. Prvoradým záujmom organizácie Úsmev ako dar je skvalitniť život detí v ohrozených rodinách a náhradnej starostlivosti, o čo sa usiluje ako na individuálnej, tak na celospoločenskej úrovni.

Spoločnosť Úsmev ako dar uznáva a rešpektuje dôstojnosť každého človeka, a to od jeho počatia. Pri svojich aktivitách má vždy na zreteli najvyšší záujem dieťaťa. Rodinu chápe ako prirodzené prostredie pre život dieťaťa, a nezabúda ani na význam širšieho príbuzenstva. S veľkou úctou pristupuje k ľuďom,  ktorí sa starajú o dieťa mimo biologickej rodiny a napĺňajú jeho potreby. Rešpektuje právo dieťaťa spolupracovať na rozhodnutiach, ktoré sa ho bytostne týkajú. Váži si všetkých svojich členov, zamestnancov a dobrovoľníkov.

Centrála spoločnosti sídli v Bratislave-Petržalke na Ševčenkovej 21. Pobočky Úsmevu nájdete aj v Trnave, Prievidzi, Banskej Bystrici, Nitre, Ružomberku a v Košiciach.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
*Erysichthón predáva svoju dcéru Mnéstru*, autor:Johann Wilhelm Baur (1600-1640)
**Erysichthón** (starogr. *Ἐρυσίχθων* – *Erisichthón*) je v gréckej mytológii syn a nástupca tesálskeho kráľa Triopa.

Erysichthón úmyselne aj napriek varovaniu vyťal storočný posvätný dub v háji bohyne plodnosti Démétry a pripravil tak o život jej obľúbenú dryádu, ktorá v strome žila. Dokázal tým svoju neúctu k bohyni a dočkal sa jej trestu. Na jej príkaz sa následne do jeho domu nasťahovala bohyňa hladu, ktorá ho trápila neukojiteľnou nenásytnosťou.

Čím viac potom Erysichthón jedol, tým mal do jedla väčšiu chuť a hlad ho pripravil o celý majetok. Aby si zaopatril na živobytie ďalšie hmotné prostriedky, predával do otroctva svoju dcéru Méstru, ktorá mala v sebe čarovnú moc, vedela sa totiž premieňať na rôzne zvieratá. Keď ju niekto kúpil, premenila sa na vtáka, koňa, alebo na iného tvora a vrátila sa k otcovi, ktorý ju znovu predal. Ale ani tento zdroj príjmov mu nestačil, lebo jeho hlad bol stále neznesiteľnejší. Hlad nakoniec Erysichthóna pripravil aj o zdravý rozum, začal jesť sám seba a v hrozných mukách zomrel.

V starovekom Grécku bol Erysichthón pokladaný sa symbol spupnosti, nenásytnosti a bezbožnosti.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 133-134.
2. 1 2 3 4  Ovidius, *Metamorphoses*, 8,738-879.
3. ↑  Kallimachos, *Hymnus VI Demeter*, 31-96.
**Spoločenský softvér** (alebo **sociálny softvér**) sú kolaboratívne technológie ako súčasť poskytovania služieb. Obsahuje funkcie vzájomného zdieľania správ, dokumentov, výmeny informácií v skupinách, komunitách, či už medzi osobami, alebo procesmi dokumentového a informačného manažmentu - firemné depozitáre. Úlohou softvéru je spolupracovať a vytvárať komunity pomocou počítačov a počítačových sietí.

Mladí ľudia vďaka moderným technológiám strácajú hranice medzi štúdiom, prácou a zábavou. Výmena informácií, súborov, hudby a pod. ako aj spoločenská komunikácia sú včlenené do informačnej infraštruktúry. Sem patria komunikačné portály, blogy, wikipédia resp. wiki, webové konferencie (audio, video), virtuálne kancelárie a pod. Viacero firiem z oblasti IT začalo ponúkať takéto kolaboratívne služby (napr. Microsoft, IBM, Google...). Tieto systémy majú spoločné budovanie a udržiavanie spoločenských sietí a virtuálnych komunít a fungujú v maximálnej miere na princípe spoluorganizácie.

Príklady spoločenského softvéru
-------------------------------

* diskusné fórum
* instant messaging
* wiki
* blog
* social bookmarking
* social networking
Súradnice: 48°17′19″S 20°03′59″V﻿ / ﻿48,28861°S 20,06639°V﻿ / 48.28861; 20.06639

Chránené vtáčie územie **Cerová vrchovina – Porimavie** vzniklo s cieľom zachovať biotopy pre európsky významné druhy vtákov a biotopy sťahovavých druhov vtáctva, aby boli zabezpečené podmienky ich prežitia a reprodukcie. Je to jeden z typov chráneného územia členskej krajiny Európskej únie s názvom NATURA 2000.

Územie bolo vyhlásené vládou Slovenskej republiky dňa 1. februára 2008 nadobudla účinnosť vyhláška Ministerstva životného prostredia Slovenskej republiky č. 30/2008 Z.z. .Nachádza sa na území okresov Lučenec, Revúca, Rimavská Sobota v katastrálnych územiach Abovce, Bátka, Belina, Blhovce, Bottovo, Čakanovce, Čamovce, Číž, Dražice, Drňa, Dubno, Dubovec, Gemer, Gemerské Dechtáre, Gemerské Michalovce, Gemerský Jablonec, Gortva (aj časti Bizovo, Čenice, Hajnáčka, Hodejov, Hodejovec, Hostice, Chanava, Chrámec, Janice, Jesenské, Jestice, Kaloša, Kráľ, Lenartovce, Martinová, Nižná Pokoradz, Nová Bašta, Orávka, Padarovce, Petrovce, Radzovce, Rakytník, Riečka, Rimavská Seč, Rimavská Sobota (aj časť Bakta, Rumince, Stará Bašta, Šiatorská Bukovinka, Šimonovce, Širkovce, Štrkovec, Šurice, Tachty, Tomášovce, Tornaľa, Uzovská Panica, Včelince, Večelkov, Veľký Blh (Nižný Blh), Vlkyňa, Vyšná Pokoradz a Zacharovce.

Rozloha územia je 30187,700 ha a správcom územia je CHKO Cerová vrchovina.

Dôvod ochrany
-------------

Predmetom ochrany sú nasledujúce druhy vtákov:

* **kritériové druhy**: strakoš kolesár, škovránik stromový, včelárik zlatý, výrik lesný

* pravidelne hniezdi > 1% národnej populácie druhov: bučiačik močiarny, pipíška chochlatá, prepelica poľná, neskôr zistené dôkladným monitoringom ďateľ prostredný, hrdlička poľná, kaňa močiarna, krutohlav hnedý, rybárik riečny, včelár lesný, výr skalný

*Pozri aj: Chránená krajinná oblasť Cerová vrchovina*

Referencie
----------

1. ↑   *Vyhláška 30 Ministerstva životného prostredia Slovenskej republiky z 7. januára 2008, ktorou sa vyhlasuje Chránené vtáčie územie Cerová vrchovina-Porimavie* [online]. Banská Bystrica: Štátna ochrana prírody SR, [cit. 2020-11-02]. Dostupné online.
2. 1 2  KARASKA, Dušan; TRNKA, Alfréd; KRIŠTÍN, Anton; RIDZOŇ, Jozef. *Chránené vtáčie územia Slovenska*. Banská Bystrica : Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky, 2015. 383 s. ISBN 978-80-89802-16-6.
3. ↑  biomonitoring.sk
**Daria Kasatkinová** (rus. Дарья Сергеевна Касаткина – *Daria Sergejevna Kasatkina*, \* 7. máj 1997, Togliatti) je ruská profesionálna tenistka a juniorská šampiónka French Open 2014. Vo svojej doterajšej kariére na okruhu WTA Tour vyhrala jeden deblový turnaj. V rámci okruhu ITF získala do júla 2016 sedem titulov vo dvojhre.

Na rebríčku WTA bola vo dvojhre najvyššie klasifikovaná v auguste 2016 na 27. mieste a v štvorhre potom v tom istom dátume na 48. mieste. Trénujú ju Philippe Dehaes a Maroš Molnár.

V ruskom fedcupovom tíme debutovala v roku 2016 moskovským štvrťfinále svetovej skupiny proti Holandsku, v ktorom po boku Jekateriny Makarovovej získali zo štvorhry jediný víťazný bod. Rusky odišli porazené 1:3 na zápasy. Do roku 2017 v súťaži nastúpila k dvom medzištátnym zápasom s bilanciou 1–1 v dvojhre a 2–0 v štvorhre.

Rusko reprezentovala na Letných olympijských hrách 2016 v Riu de Janeiro, v ktorých sa ako nenasadená zúčastnila ženskej dvojhry. Vypadla vo štvrťfinále, keď nestačila v dvoch setoch na Američanku Madison Keysovú. Do ženskej štvorhry nastúpila so Svetlanou Kuznecovovou, s ktorou súťaž opustili po prehre vo štvrťfinále od českej dvojice Andrea Hlaváčková a Lucie Hradecká.

Štatistiky kariéry
------------------

### Finálové účasti na turnajoch WTA

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Výhry – Prehry |
| --- |
| Grand Slam (0–0) |
| WTA Tour Championships (0–0) |
| Premier Mandatory & Premier 5 (0–0) |
| Premier (1–0) |
| International (0–0) |

 | 

| Víťazstvá podľa povrchu |
| --- |
| Tvrdý (1–0) |
| Tráva (0–0) |
| Antuka (0–0) |
| Koberec (0–0) |

 |

#### Štvorhra: 1 (1 titul, 0 prehier)

| Výsledok | Č. | Dátum | Turnaj | Povrch | Partnerka | Súperky | Skóre |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Víťazka | 1. | 23. október 2015 | Kremlin Cup, Moskva, Rusko | Tvrdý | Rusko Jelena Vesninová | Rumunsko Irina-Camelia BeguováRumunsko Monica Niculescová | 6–3, 6–7(7–9), [10–5] |

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Daria Kasatkinová**

Externé odkazy
--------------

* Daria Kasatkinová na stránke Women’s Tennis Association
* Daria Kasatkinová na stránkach ITF (po anglicky)
* Daria Kasatkinová na stránkach FED CUP (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Darja Kasatkinová na českej Wikipédii.*
**Santiago Cabrera** (\* 5. máj 1978 Caracas, Venezuela) je čilský herec, v súčasnosti žijúci v Londýne.

Život
-----

Narodil sa 5. mája 1978 v Caracase vo Venezuele ako prostredné dieťa čilského diplomata a ženy v domácnosti. Žil aj v Toronte, Londýne, Madride a v Taliansku. Keď mal pätnásť rokov, spolu s jeho rodičmi sa vrátil naspäť do Čile. Na strednej škole bol futbalovým kapitánom a na popud profesora z dramatickeho krúžku po prvýkrát skúsil herectvo.

Počas troch rokov skúšania v Drama centre si Cabrera zdokonalil svoje herecké schopnosti v projektoch *The Madras House*, *A Month in the Country*, *Napoli Milionaria*, *Britannicus*, *The Dutch Courtesan*, *The Strangeness of Others*, *A Field*, *Three Birds Alighting On* a hral hlavnú úlohu v *The Last Days of Don Juan*.

Zároveň s jeho posledným rokom v centre mal premiéru v televízii s malými úlohami v britskom televíznom seriáli *Battles of Britain*, *Judge John Deed*, *Spooks* a *As If*. Jeho prvá rola po dokončení dramatickej školy bola Montano v Shakespearovom Othellovi v divadle Northampton Theatre Royal. V roku 2006 si zahral vo filme *Love and Other Disasters* po boku Brittany Murphy a Matthew Rhysa.

Objavil sa v americkej televízii v Empire. Avšak najviac známy je z postavy Issaca Mendeza v populárnom seriáli NBC *Hrdinovia*.
Bude hrať Lancelota v pripravovanom dramatickom seriáli *Merlin* spoločnosti BBC.

Plynule hovorí po španielsky, anglicky, francúzsky a taliansky. Ďalej sa venuje tenisu, hokeju a potápaniu.

Filmografia
-----------

* 2014-*The Musketeers* (TV series) .... Aramis
* 2008 - *Merlin* (TV series) .... Sir Lancelot
* 2008 - *The Argentine* .... Camilo Cienfuegos
* 2007 - *Caleuche: El Llamado del Mar* .... Simon
* 2006 - *Hrdinovia* .... Isaac Mendez
* 2006 - *Love and Other Disasters* .... Paolo Sarmiento
* 2005 - *The Taming of the Shrew*
* 2005 - *Empire* .... Octavius
* 2004 - *ToCA Race Driver 2* .... Cesar Maques
* 2004 - *Haven (Paraíso de violencia)*
* 2003 - *Judge John Deed* .... Carlos Fedor
* 2003 - *Spooks* .... Camilo Henriquez

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Santiago Cabrera**

Autoritné údaje: * BnF: 155989914
* GND: 1049335325
* ISNI: 0000 0001 1932 4417
* LCCN: no2006032642
* NK ČR: xx0218288
* VIAF: 12627525
* WorldCat: lccn-no2006032642
**Spoločenský výrobný spôsob** (iné názvy: **spoločenský spôsob výroby**, **výrobný spôsob**, **spôsob výroby**; nem. (gesellschaftliche) Produktionsweise) je v (najmä marxistickej) ekonómii konkrétny spôsob získavania (t.j. konkrétna podoba výroby) prostriedkov nevyhnutných pre život ľudskej spoločnosti (najmä potravín, odevov, obydlí, výrobných nástrojov), ktorý tvorí podstatu určitého typu ekonomiky resp. určitej spoločensko-ekonomickej formácie. Inými slovami je to jednota výrobných síl a výrobných vzťahov (fungujúcich ako dve neoddeliteľné ale vzájomne protirečivé stránky), charakterizujúca úroveň dosiahnutú vo výrobe výrobných prostriedkov a spotrebných predmetov nevyhnutných pre život. Spoločenský výrobný spôsob spolu so spoločenskou nadstavbou tvoria spolu spoločensko-ekonomickú formáciu.

Druhy
-----

Rozlišuje sa prvotnopospolný, feudálny, kapitalistický a komunistický (resp. socialistický a komunistický) výrobný spôsob. Tieto pojmy sa do značnej miery kryjú s pojmami prvotnopospolná, feudálna, kapitalistická a komunistická spoločensko-ekonomická formácia - pozri v článku spoločensko-ekonomická formácia.

Zdroje
------

1. 1 2  spôsob výroby. In: DADO, M. Slovník politickej ekonómie. Bratislava: Vyd. SAV. 1966. S. 648, 649
2. 1 2  Ekonomický slovník. Bratislava: Nakl. Pravda. 1986. S. 339, 340
3. ↑  Filozofický slovník 1989 citovaný v: FILIT
**Liopleurodon** čo v preklade znamená *po bokoch vyhladený zub* je vyhynutý rod pliosaurov (krátkokrkých plesiosaurov). Zástupcovia tohto rodu sa vyskytovali v období strednej až vrchnej jury (pred 160 – 155 miliónmi rokov). Jediným riadne opísaným druhom tohto rodu je druh *Liopleurodon ferox* ktorého ako prvý identifikoval H. E. Sauvage v roku 1873.

Opis
----

Rekonštrukcia vzhľadu liopleurodona (v pozadí *Leedsichthys problematicus*)
So svojimi štyrmi plutvami to bol vytrvalý plavec. Hoci tieto štyri plutvy neboli zas tak dobré k plávaniu, dokázal veľmi prudko zrýchliť, čo je veľmi dôležité pre dravca, ktorý útočí zo zálohy. Štúdia jeho lebky preukázala, že svojim čuchom dokázal zachytiť určité pachy. S najväčšou pravdepodobnosťou mal veľmi málo nepriateľov a medzi jeho hlavný zdroj potravy patrili najmä žraloky. Pravdepodobne ide o jedného z najväčších mäsožravých tvorov, aký kedy na zemi žil.

### Veľkosť

Veľkosť Liopleurodona zatiaľ nie je istá. Paleontológ L.B. Tarlo vychádza z toho, že dĺžka lebiek pliosaurov, (medzi ktoré patrí aj Liopleurodon) tvorí jednu sedminu celkovej dĺžky tela. Najdlhšia nájdená lebka Liopleurodona meria 1,5 metra. Podľa prepočtov Tarlosa tento pliosaurus meral asi 11 metrov. Nedávne štúdie preukázali, že lebka bola len jedna pätnástina celkovej dĺžky tela.

Objav a druhy
-------------

Meno peenus Liopleurodon bolo vytvorené Henri-Émile Sauvageom v roku 1873 na základe veľmi fragmentárnych pozostatkoch, zahŕňajúcich len tri zuby 70 mm dĺžky. Jeden zo zubov, nájdený neďaleko francúzskeho Boulogne-sur-Mer v strednojurských vrstvách (stupeň kelovian), bol pomenovaný *Liopleurodon ferox*. Ďalší z francúzskeho mestečka Charly, dostal meno *Liopleurodon grossouvrei*, zatiaľ čo tretí, nájdený blízko Caenu vo Francúzsku bol pôvodne opísaný ako *Poikilopleuron bucklandi* a pripísaný druhu *Liopleurodon bucklandi*.

  

Fosílie Liopleurodona boli nájdené hlavne vo Francúzsku, Anglicku, Nemecku a jeden mladistvý jedinec v Rusku. Všetky nájdené exempláre sa datujú do obdobia strednej jury (stupeň kelovian), teda zhruba pred 160 až 155 miliónmi rokov.

V súčasnosti sú rozoznávané tri platné druhy rodu Liopleurodon:

* *L. ferox* Sauvage, 1873 (typový)
* *L. pachydeirus* (Seeley, 1869)
* *L. rossicus* (Novozhilov, 1948)

V populárnej kultúre
--------------------

Liopleurodon sa objavil v epizóde „Kruté more" televízneho seriálu BBC *Putovanie s dinosaurami*. V tejto epizóde bol Liopleurodon vykreslený ako útočí a následne zožiera mäsožravého dinosaura rodu Eustreptospondylus. Predstavená veľkosť Liopleurodona v tomto seriáli je obrovská, činí až 25 m.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Liopleurodon**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Liopleurodon**