recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Fanny Elsslerová**, rodným menom **Franziska Elßlerová** (\* 23. jún 1810, Gumpendorf (dnes časť Viedne) – † 27. november 1884, Viedeň) bola rakúska tanečnica, jedna z významných predstaviteliek romantického baletu. Preslávila sa okrem toho tiež ľudovými tancami (polka, krakovjak, cachucha, tarantella).

Život
-----

Narodila sa do meštianskej rodiny. Jej otec bol osobným kopistom hudobného skladateľa Josepha Haydna. V deviatich rokoch začala navštevovať baletnú školu pri Viedenskom dvornom divadle. V roku 1824 nastúpila do *Theatro San Carlo* v Neapole. Mala tu, vo svojich sedemnástich rokoch, pomer s princom Leopoldom zo Salerna, synom kráľa Ferdinanda IV. Neapolského. Otehotnela s ním, ale k sobášu nedošlo. Princ sa k narodenému synovi však hlásil a prispieval na jeho výchovu. V roku 1829 sa Fanny vrátila do Viedne. V jej devätnástich rokoch sa jej novým nápadníkom stal 65-ročný politik Friedrich von Gentz, Metternichov kancelár. Kolovali povesti, že jej milencom bol tiež vojvoda Zákupský Orlík, Napoleonov syn a vnuk rakúskeho cisára. O tejto legendárnej láske bol v roku 1937 dokonca natočený film. Pravdepodobne však išlo o fámu. Gentz bol po spore s Metternichom zbavený vplyvu, Elsslerová ho však neopustila a starala sa o neho až do jeho smrti, ku ktorej došlo 9. júna 1832. V rokoch 1834 – 1840 pôsobila v Parížskej opere. Preslávená bola jej rivalita s tunajšou hviezdou Mariou Taglioniovou. V rokoch 1840 – 42 podnikla Fanny turné po Amerike, ako prvá európska tanečná hviezda. V rokoch 1843 – 1851 hosťovala v rôznych európskych divadlách. Kariéru ukončila v 41 rokoch. Žila dlho so svojou sestrou, tá sa však roku 1850 vydala (za princa Alberta Pruského) a Fanny tak dožila sama a v ústraní.

Referencie
----------

1. ↑   *Elsslerová, Fanny, \*23.6.1810 - †27.11.1884, rakouská tanečnice - CoJeCo.cz - Vaše encyklopedie* [online]. www.cojeco.cz, [cit. 2017-04-10]. Dostupné online. (po česky)
2. ↑   *Fanny Elsslerová, milenka Orlíkova / Fanny Elssler (1937)* [online]. [Cit. 2017-04-10]. Dostupné online.
3. ↑

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Fanny Elsslerová na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Fanny Elsslerová**

Externé odkazy
--------------

* Heslo v encyklopédii Britannica (po anglicky)
* Encyklopedické zdroje na Encyclopedia.com (po anglicky)
* Heslo v Neue Deutsche Biographie (po nemecky)
* Heslo v Allgemeine Deutsche Biographie (po nemecky)

Autoritné údaje: * BnF: 14846836k
* GND: 118688863
* ISNI: 0000 0000 9011 6672
* LCCN: n50008821
* NK ČR: mzk2018998370
* VIAF: 7654872
* WorldCat: lccn-n50008821
**SAP Comunity Network** (skr. **SCN**) je oficiálna užívateľská komunita spoločnosti SAP AG ktorá združuje SAP používateľov, vývojárov, konzultantov, mentorov a študentov, ktorí získavajú a zdieľajú svoje znalosti. V súčasnosti má viac ako 2,5 milióna členov a denne sa vygeneruje viac ako 3000 príspevkov. 

SCN je rozčlenená do viac ako 430 podkategórií, ktoré sú začlenené podľa priemyslu, technológií, programovacích jazykov a pod. Takmer všetky podkategórie obsahujú fóra, blogy, dokumenty, ankety a pod.

História
--------

SCN komunita bola vytvorená v roku 2003 ako SAP developer network. V roku 2006 bola vytvorená sub-komunita pre odborníkov podnikových procesov. Po vzniknutí Business Objects bola integrovaná do SCN Business Objects Diamond najskôr ako Business Objects komunita, neskôr ako Business Analytics komunita.

Okolo roku 2008 sa termín SAP Developer Network premenoval na SAP Community Network.

V roku 2012 spoločenstvo SAP Community Network migrovalo na novú sub-doménu: scn.sap.com. Táto platforma bola robustnejšia a priniesla možnosť diskusií, fór, blogov a ukladania dokumentov.

Edície produktov SAP
--------------------

* 1973 - SAP R/1 System RF
* 1979 - SAP R/2 Mainframe System
* 1992-1999 - SAP R/3 Enterprise Edition
* 2004-2016 - SAP ERP
* 2015-súčasnost - SAP S/4HANA
**SAP Open 2006** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 13. do 20. februára 2006 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v kalifornskom San José. Titul v dvojhre získal Brit Andy Murray, ktorý vo finále porazil Austrálčana Hewitta. Bol to jeho prvý titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Švéd Jonas Björkman a Američan John McEnroe, ktorí vo finále porazili americký pár Paul Goldstein, Jim Thomas. Pre Björkmana to bol 44. a pre McEnroa posledný 71. titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na SAP Open 2006*
**Spojené kráľovstvo Andy Murray** vs. Austrália Lleyton Hewitt 2-6 6-1 7-6(3)

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na SAP Open 2006*
**Švédsko Jonas Björkman / USA John McEnroe** vs. USA Paul Goldstein / USA Jim Thomas 7-6(2) 4-6 10-7

Externé odkazy
--------------

| * z
* d
* u
Turnaje SAP Open |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |  |  |  |  | 1968 | 1969 |
| 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

 |
Motokára
Preteky minikár
Interiérové motokáry
**Motokára** je malé jednosedadlové štvorkolesové motorové vozidlo, používané v motoršporte ako pretekárske vozidlo, alebo užívané pre adrenalínovú zábavu. Jazdí sa na špeciálnych pretekárskych okruhoch, alebo v halách. Motokárový šport (karting) je vynikajúcou prípravou pre ďalšie pretekanie. Príkladom sú jazdci Formule 1, ktorí začínali kartingom, najznámejší sú: Michael Schumacher, Ayrton Senna, Alain Prost, Fernando Alonso, Kimi Räikkönen, Lewis Hamilton a Juan Pablo Montoya. Zo slovenských jazdcov trojnásobný majster Slovenska v najsilnejšej triede ICC Ján Daniš.

Pre motokárové pretekanie (karting) sú motokáry rozdelené do tried podľa náročnosti a objemu motora.

| Trieda | Objem motora | Veková hranica | Prevodovka |
| --- | --- | --- | --- |
| KZ2 + ICC | 125 cm³ | min. 15 rokov | 6-rýchlostná sekvenčná prevodovka |
| ROTAX MAX junior | 124,8 cm³ | min. 12 rokov (medzinárodne 13 – 16 rokov) |  |
| ROTAX MAX | 124,8 cm³ | min. 16 rokov |  |
| JUNIOR 60 | 59,96 cm³ | min. 10 – max. 13 rokov |  |
| BABY 50 - 60 | 59,96 cm³ | min. 7 – max. 10 rokov |  |

Motor
-----

Pretekárske motory používané do dnešných čias boli výlučne dvojtaktné benzínové. Dnes sa zavádzajú aj motory štvortaktné napr: Honda 390 (až 130 km/h), z dôvodu ekologickejšej, ekonomicky výhodnejšej prevádzky a menšej náročnosti na pretekára. Dvojtaktné motory sú veľmi výkonné, napr. motor triedy ICC vodou chladený jednovalec objemu 125 cm³ dosahuje maximálny výkon až 55 koní pri 15 000 otáčkach za minútu a dokáže 175 kilogramov ťažkú motokáru aj z jazdcom vystreliť z 0 na 100 km/h za 2,8 sekundy pri čom dosahuje na dlhých okruhoch rýchlosť až 185 km/h (neoficiálna testovaná max. rýchlosť na brnianskom okruhu 230 km/h).

Rám
---

Šasi motokáry tvorí rúrkový rám z chróm-molybdénovej ocele, ktorý je zároveň pružiacou jednotkou. Brzdy sú kotúčové, buď na obidvoch, alebo len na zadnej náprave. Na motokáre sú použité vzácne materiály, ako dural, horčík, titan, karbon, kevlar a pod. Charakteristika rámu sa upravuje podmienkam dráhy: typ okruhu, počasie napr. zmenou geometrie, používajú sa stabilizátory. Najznámejšie a najpoužívanejšie rámy sú TonyKart, Birel, CRG, PCR a ďalšie.

Prevodovka
----------

Motokára nemá diferenciál, zadnú nápravu tvorí pevná os. Krútiaci moment motora je prenášaný reťazou. Ozubené kolesá (rozety) či už motorová alebo rozeta na ose sa mení, tým sa mení pomer prevodu, čím sa prispôsobuje charakteristika motora danému okruhu. Spojka je buď suchá odstredivá, alebo pri ICC suchá viaclamelová vypínateľná s ovládaním na volante, používaná len pri pevnom štarte, alebo pri kolízii.

Kartingové tímy
---------------

Homola Motorsport – Matej Homola (ROTTAX Max Junior)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Motokára**
**Motolice** alebo staršie **cicavice** alebo skôr neformálne **trematódy** (lat. *Trematoda*) patria do kmeňa ploskavcov. Sú to endoparazity so striedaním hostiteľov – medzihostiteľom býva obyčajne mäkkýš, definitívnym hostiteľom sú zväčša teplokrvné stavovce, u nich dochádza aj k pohlavnému rozmnožovaniu. Majú 2 prísavky – úplne vpredu ústnu a kúsok za ňou brušnú, prichytávaciu (zriedka chýba). Telo je lupeňovité, stlačené. Oči bývajú
vyvinuté len u miracídia (invázneho štádia), dospelé motolice sú bez očí.

Príklad životného cyklu
-----------------------

Majú zložité životné cykly, ktoré si demonštrujeme na najznámejšom druhu motolica pečeňová (*Fasciola hepatica*): Z čreva napadnutej ovce alebo iného kopytníka sa dostávajú vajíčka s trusom von. Vo vode sa vajíčko otvára viečkom a liahne sa z neho miracídium – obrvená invázna larvička, ktorá má 1 pár protonefrídií, 1 očko (vzniklo splynutím dvoch) a vnútri tela zárodočné bunky. Vyhľadáva vodniaky z čeľadě vodniakovité (najmä druh *Galba truncatula*), v jeho tele stráca brvy a mení sa na nepohyblivú, ale rastúcu sporocystu. V sporocyste sa z každej zárodočnej bunky vyvinie zárodok novej generácie – rédie. Sporocysta praská a zaniká. Pohyblivé rédie zostávajú v tele vodniaka, majú už krátke vakovité črevo a v zadnej časti opäť zárodočné bunky. Z nich sa vyvinú definitívne invázne štádiá – cerkárie, ktoré už majú protonefrídie, rozvetvené črevo i chvostík, pomocou ktorého plávajú. Inštinktívne sa snažia doplávať čo najbližšie k brehu, vyliezajú na vegetáciu a zapuzdrujú sa v adoleskáriu. Konzumáciou rastlinstva s adoleskáriami sa nakazí bylinožravec.

Na Slovensku nás žije asi 200 druhov motolíc, ich presné určenie vyžaduje odborníka. V pečeni oviec a kôz parazituje *Dicrocoelium lanceolatum*, medzihostiteľom sú slimáky z rodu *Helicella*. K najväčším druhom patrí motolica veľká (*Fascioloides magna*), ktorá má až 9 cm a parazituje u dobytka, koní a jeleňov. Medzihostiteľom sú druhy z čeľadě vodniakovité.

Schistostomiáza
---------------

Nebezpečnými parazitmi človeka sú druhy z rodu *Schistosoma* (najmä *Schistosoma haematobium*), žijú hlavne v teplých krajinách. Vektorom sú slimáky z rodu *Bulinus*. Ochorenie – schistozomóza sa prejavuje poškodením močového mechúra a môže sa končiť aj smrťou. Ide o druhé najvýznamnejšie parazitárne ochorenie človeka po malárii – ročne na schistozomózu zomiera asi 1 milión ľudí. Druhy z čeľade *Schistosomidae* sú (na rozdiel od ostatných motolíc) gonochoristi. U nás žije napr. *Bilharziella polonica*, endoparazit kačíc.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Motolice**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Motolice**

Externé odkazy
--------------

* PaedDr. Valerián Franc CSc.: Systém a fylogenéza živočíchov – bezchordáty – zdroj, z ktorého (pôvodne) úplne alebo čiastočne čerpal tento článok.
**SAP Open 2007** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 12. do 19. februára 2007 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v kalifornskom San José. Titul v dvojhre získal Brit Andy Murray, ktorý vo finále porazil Chorváta Karlovića. Bol to jeho druhý titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Američan Eric Butorac a Brit Jamie Murray, ktorí vo finále porazili juhoafricko-nemecký pár Chris Haggard, Rainer Schüttler. Pre oboch to bol prvý titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na SAP Open 2007*
**Spojené kráľovstvo Andy Murray** vs. Chorvátsko Ivo Karlović 6-7(3) 6-4 7-6(2)

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na SAP Open 2007*
**USA Eric Butorac / Spojené kráľovstvo Jamie Murray** vs. Južná Afrika Chris Haggard / Nemecko Rainer Schüttler 7-5 7-6(6)

Externé odkazy
--------------

| * z
* d
* u
Turnaje SAP Open |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |  |  |  |  | 1968 | 1969 |
| 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

 |
**Benjamín Pravoslav Červenák** (\* 9. október 1816, Pliešovce – † 15. jún 1842, Bodony) bol spisovateľ a pedagóg.

Životopis
---------

Narodil sa v rodine miestneho učiteľa Ondreja Červenák a jeho manželky Zuzany rodenej Veselej. Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, v Lučenci a 1836 – 1838 na Evanjelickom lýceu v Bratislave, 1839 – 1841 na univerzite v Halle. Roku 1838 – 1839 námestník J. Palkoviča. Spoluzakladateľ tajného spolku Vzájomnosť, prvý redaktor ilegálnych rkp. novín Vzájomné listy. Autor príležitostných veršov. Zredigoval Zprávu o Ústavu slovanském... , preložil, doplnil a prepracoval z nem. orig dielo o cirk. histórii. Za jeho najvýznamnejšie dielo je považované zrcadlo Slovenska. SBS: Zv.I. [neuvádza stredoškolské štúdiá v Banskej Bystrici ale v Banskej Štiavnici]; ES: [uvádza stredoškolské študiá v Banskej Bystrici].

Dielo
-----

* Zpráva o ústavu slovanském při evanjelickém lyceum v Prešporku na rok 1837 – 1838, Bratislava roku 1939
* Zrcadlo Slovenska, Budapešť roku 1844

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 76 – evanjelická farnosť Pliešovce; pokrstený ako Benjamin Cservenák

Autoritné údaje: * abART: 62327
* GND: 1060575337
* ISNI: 0000 0000 5828 5492
* NK ČR: mzk2002113410
* SNK: 169952
* VIAF: 301067392
**Koeficient plnosti indikátorového diagramu** je špecifická porovnávacia veličina v oblasti spaľovacích motorov. Používa sa na opis účinnosti skutočného pracovného obehu motora, oproti jeho teoretickému modelu. Vypočíta sa z pomeru hodnôt práce zodpovedajúcej teoretickému obehu pri rovnakých podmienkach a indikovanej práce vypočítanej z meraných-indikovaných hodnôt tlaku priamo v spaľovacom priestore skutočného obehu. 

Definícia koeficientu plnosti indikátorového diagramu zodpovedá všeobecnému chápaniu účinnosti, preto sa označuje obvyklým symbolom pre účinnosť **ηp**. Doplnok (výraz 1 - ηp) opisuje tepelné straty reálneho obehu dané nevratnosťou dejov, prestupom tepla, konečnou rýchlosťou spaľovania, zmenami tepelných kapacít plynu, časovaním rozvodov, netesnosťami a podobne.

*Príklad:*

Koeficient plnosti indikátorového diagramu sa vypočíta ako:

**ηp** = {\displaystyle {\frac {W\_{i}}{W\_{t}}}}

* **Wi** - indikovaná práca (v kJ) t. j. práca ktorú je schopný vykonať pracovný plyn vo valci závisiaca od priebehu tlaku počas zdvihu piesta.
* **Wt** - teoretická práca zodpovedajúceho teoretického pracovného cyklu

Zdroje
------

Trnka J. Urban J.: Spaľovacie motory. Alfa Bratislava, 1992.
Diana Ross
**The Supremes**, neskôr označovaní ako **"Diana Ross and The Supremes"**, bola americká ženská hudobná skupina. Aktívna bola od roku 1961 do roku 1977. Hrali hlavne štýly doo-wop, pop, soul, Broadway show tunes, psychedelia a disko.

Bola to najúspešnejšia afroamerická hudobná skupina 60. rokov 20. storočia, nahrali dvanásť hitov, ktoré sa stali hitmi číslo jeden medzi rokmi 1964 a 1969. Mnoho z týchto skladieb napísal a produkoval produkčný tím Holland-Dozier-Holland. Veľký úspech počas polovice 60. rokov im vydláždil cestu k neskoršiemu black soulu a R&B, aby sa dostali do hlavného prúdu v Spojených štátoch, ako aj v zámorí.

Skupina bola založená v Detroite v Michigane v roku 1959, začínali ako kvarteto nazvané *The Primettes*. Zakladajúci členovia Florence Ballard, Mary Wilson, Diana Ross a Betty McGlown, všetci známi z verejného projektu Brewster-Douglass v Detroite (*The Primes*, neskôr známe ako *The Temptations*). V roku 1960 Barbara Martin nahradila Betty McGlown a skupina sa premenovala na *The Supremes*. Barbara Martin odišla koncom roka 1961 a Diana Ross, Florence Ballard a Mary Wilson ostali ako trio, čím sa oficiálne sformovala skupina. Po tom, ako dosiahli úspech, v polovici 60. rokov s Dianou Ross ako hlavnou speváčkou, skupina sa premenovala na *Diana Ross & the Supremes* v roku 1967 a Florence Ballard bola nahradená speváčkou Cindy Birdsong. Diana Ross opustila skupinu kvôli úspešnej sólovej kariére v roku 1970 a nahradila ju Jean Terrell. Po roku 1972 sa zloženie skupiny často menilo, pričom tu účinkovali aj Lynda Laurence, Scherrie Payne a Susaye Greene predtým, ako skupina zanikla v roku 1977.

Zloženie
--------

* Florence Ballard (1959 – 1967)
* Mary Wilson (1959 – 1977)
* Diana Ross (1959 – 1970)
* Betty McGlown (1959 – 1960)
* Barbara Martin (1960 – 1961)
* Cindy Birdsong (1967 – 1972, 1973 – 1976)
* Jean Terrell (1970 – 1973)
* Lynda Laurence (1972 – 1973)
* Scherrie Payne (1973 – 1977)
* Susaye Greene (1976 – 1977)

Diskografia
-----------

| Rok | Názov | US Top 10 | UK Top 10 |
| --- | --- | --- | --- |
| 1964: | "Where Did Our Love Go" | 1 | 3 |
| 1964: | "Baby Love" | 1 | 1 |
| 1964: | "Come See About Me" | 1 | 27 |
| 1965: | "Stop! In the Name of Love" | 1 | 7 |
| 1965: | "Back in My Arms Again" | 1 | 40 |
| 1965: | "I Hear a Symphony" | 1 | 39 |
| 1965: | "My World Is Empty Without You" | 5 |  –  |
| 1966: | "Love Is Like an Itching In My Heart" | 9 |  –  |
| 1966: | "You Can't Hurry Love" | 1 | 3 |
| 1966: | "You Keep Me Hangin’ On" | 1 | 8 |
| 1967: | "Love Is Here and Now You're Gone" | 1 | 17 |
| 1967: | "The Happening" | 1 | 6 |
| 1967: | "Reflections" | 2 | 5 |
| 1967: | "In and Out of Love" | 9 | 13 |
| 1968: | "Love Child" | 1 | 15 |
| 1968: | "I'm Gonna Make You Love Me" | 2 | 3 |
| 1969: | "I'm Livin' in Shame" | 10 | 14 |
| 1969: | "Someday We'll Be Together" | 1 | 13 |
| 1970: | "Up the Ladder to the Roof" | 10 | 6 |
| 1970: | "Stoned Love" | 7 | 3 |
| 1971: | "Nathan Jones" | - | 5 |
| 1972: | "Floy Joy" |  –  | 9 |
| 1972: | "Automatically Sunshine" | - | 10 |
Súradnice: Hviezdna mapa 16h 06m 04s; 55° 25′ 32″

**Galaxia Arp 188**, nazývaná tiež **Žubrienka**, je narušená špirálová galaxia s priečkou v súhvezdí Drak. Halton Arp ju zaradil do svojho katalógu podivných galaxií medzi galaxie s tenkými vláknami. Nachádza sa 420 miliónov svetelných rokov od Zeme. Zaujímavá je vďaka svojmu dlhému závoju merajúcemu až 280 000 svetelných rokov, v ktorom sa nachádza mnoho mladých modrých hviezd. Závoj vznikol pravdepodobne ako dôsledok zrážky s inou galaxiou, ktorá sa momentálne nachádza vo vzdialenosti viac ako 300 000 svetelných rokov od galaxie. Ako bude galaxia starnúť, postupne príde aj o svoj závoj vytvorený z plynov a prachu. Takéto časti vytvoria malé satelity galaxie. Veľa podobných galaxií bolo identifikovaných v Hubblovom ultra hlbokom poli a boli interpretované ako veľmi rané štádium zrážky galaxií.

Zdroje
------

1. ↑
2. ↑  A. N. Straughn et al.. Tracing Galaxy Assembly: Tadpole Galaxies in the Hubble Ultra Deep Field. „The Astrophysical Journal". 639 (2), s. 724-730, 2006-03-10. DOI: 10.1086/499576

* 
*
**Zemfira Talgatovna Ramazanova** (rus.  Земфира Талгатовна Рамазанова; \* 26. august 1976, Ufa, RSFSR, dnes Rusko) známa ako **Zemfira** (rus. Земфира) je ruská rocková speváčka. Patrí medzi najpopulárnejšie speváčky v Rusku a ďalších bývalých sovietskych republikách.

Životopis
---------

Zemfira vyrastala v rodine strednej triedy v Baškirsku, na východnom okraji európskeho Ruska. Má tatárske a baškirské korene. Od piatich rokov navštevovala hudobnú školu v Ufe, v detskom zbore spievala ako sólistka.

Začiatkom 90. rokov sa v Rusku stala čoraz populárnejšou. Najprv bola členkou ruského juniorského basketbalového tímu. Potom nasledovalo členstvo v rôznych rockových kapelách. V roku 1996 začala svoju sólovú kariéru. 

Zemfira je držiteľkou viacerých speváckych ocenení a jej piesne sú populárne medzi rusky-hovoriacimi ľuďmi. 

V júli 2015 Zemfira počas koncertu v Tbilisi zobrala z publika ukrajinskú vlajku a priviazala ju k stojanu na mikrofón. Ukrajinské aj ruské médiá to hodnotili ako „plánovanú akciu", aj keď z úplne odlišných perspektív. Podľa publicistu Novej Gazety však išlo o spontánne gesto, ktoré malo vyjadriť priateľstvo, úctu a súcit s obyvateľmi Ukrajiny.

Počas ruskej vojny proti Ukrajine vo februári 2022, ktorá sa v Rusku nesmie verejne nazývať vojnou, sa na jej domovskej stránke zobrazovali iba slová „нет войне" (nie vojne). Jej pieseň "Не Стреляйте" ("Nestrieľajte"), ktorú zložila v roku 2005, bola opäť prijatá v ruskom protivojnovom hnutí a znovu vydaná s aktuálnym videoklipom. 

Zemfira opustila Rusko, so svojou priateľkou Renatou Litvinovou, keď začala vojna a odvtedy žije spolu s ňou v Paríži. Ruské médiá ju obviňujú zo „zrady" a „pokrytectva". 19. mája 2022 vydala hudobné video s názvom Мясо ("Mäso") s výraznými kresbami, ktoré sa zaoberá vojnou na Ukrajine. Vo februári 2023 bola Zemfira ruským ministerstvom spravodlivosti klasifikovaná ako zahraničný agent. Ministerstvo vysvetlilo, že Zemfira „otvorene podporovala Ukrajinu, koncertovala v nepriateľských krajinách, vystupovala proti špeciálnej vojenskej operácii a dostávala podporu zo zahraničia".

Albumy
------

1999 — «Земфира» 

2000 — «Прости меня моя любовь» 

2002 — «Четырнадцать недель тишины» 

2005 — «Вендетта» 

2007 — «Спасибо» 

2013 — «Жить в твоей голове» 

2021 — «Бордерлайн»

2021 — «Ах» (мини-альбом)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Zemfira**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Zemfira na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 123956498
* ISNI: 0000 0000 4118 3158
* LCCN: no2002025371
* VIAF: 43962990
* WorldCat: lccn-no2002025371
**Akestor** (starogr. *Ἀκέστωρ*) bol grécky sochár na rozhraní 4. a 3. storočia pred Kr.

Rodiskom sochára Akestora bol pravdepodobne Argos. Činný bol na konci 4. a na začiatku 3. storočia pred Kr. Podľa starovekého cestovateľa Pausania bol autorom sochy Alexibia z Héraie, olympijského víťaza v päťboji v roku 312 pred Kr. umiestnenej v Olympii. Pausanias vo svojej sprievodcovskej príručke po Grécku ale domovskú obec Akestora neuvádza: *„... Alexibios v päťboji; vlasťou tohoto je Arkádska Héraia, a ten kto sochu vytvoril je Akestor."*

V roku 1893 publikoval Marcellin Legrand nápis (podľa typu písma datovaný do 3. storočia pred Kr.) na podstavci objavený v archeologickej lokalite starovekej Troizény, ktorý hlása, že Argosania, Akestor syn Aischrónov a Torón syn Apelliónov, zhotovili sochu Demosthenovej dcéry, venovanú ako votívny dar božstvám Asklépiovi a Hygieii.

V staršej literatúre sochu olympijského víťaza Alexibia z Héraie pripisujú Akestorovi z Knóssosu, ktorého Pausanias uvádza ako otca sochára Amfióna (datovaného do polovice 5. storočia pred Kr.). Dnes prevláda názor, že obidve sochy zhotovil Akestor z Argosu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Akestor*
2. 1 2  SCHMUCK, Hilmar. *Biographischer Index der Antike*. Berlin : Walter de Gruyter, 2001. 1073 s. ISBN 978-31-1095-441-8. S. 34. (po nemecky)
3. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 466.
4. ↑  Luigi Moretti; Maria Elisa Garcia Barraco; Ilaria Soda. *Luigi Moretti e il catalogo degli Olympionikai : testimonianze epigrafiche, letterarie, papirologiche e numismatiche sui vincitori degli agoni olimpici panellenici (Ellade e Magna Grecia: 776 a.C. - 393 d.C)*. Roma : Arbor sapientiae, 2014. ISBN 978-88-97805-32-8. S. 98.
5. ↑  American Journal of Archaeology, University of Michigan, 1896, *Akestor sculptor*
6. ↑   Inscriptiones Graecae, *IG IV 772*
7. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 294.
8. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 355.
Sovietska balistická raketa stredného doletu s jadrovou hlavicou
**Akcia Javor** je pomenovanie spoločného armádneho projektu Česko-Slovenska a Sovietskeho zväzu, ktorého predmetom bolo vybudovanie objektov slúžiacich na uloženie špeciálnych bojových hlavíc (jadrových) sovietskej výroby na území Česko-Slovenska, ktoré by boli v prípade vojnového konfliktu medzi Východom a Západom k dispozícii na použitie česko-slovenskými raketovými vojskami.

15. decembra 1965 podpísali česko-slovenská a sovietska strana prísne tajnú *Dohodu o opatreniach na zvýšenie bojovej pohotovosti raketových vojsk*. V článku I. tejto dohody obidve strany jasne vyhlasujú, že sa rozhodli umiestniť jadrovú muníciu na území Československej socialistickej republiky a za tým účelom vybuduje česko-slovenská strana na základe sovietskych projektov tri špeciálne objekty, do ktorých potom sovietska strana uloží jadrovú muníciu.

Na základe tejto dohody boli potom na území ČSSR v rokoch 1966 až 1969 vybudované tri zvláštne objekty (*Javor 50*, *Javor 51* a *Javor 52*). Posledný objekt bol daný do užívania sovietskej strane na konci roka 1969. Sklady pre jadrovú muníciu boli železobetónové, boli zapustené v zemi a na zničenie takéhoto objektu nepriateľom by bola potrebná jadrová nálož so silou 3 megatony. Objekty mali kompletné zázemie: budovy štábu, bytovky, telocvičňu, garáže a pod. Česko-Slovensko po celú dobu existencie týchto tajných skladov zabezpečovalo bezplatne dodávku elektriny, vody a paliva.

Existencia týchto objektov bola predmetom prísneho utajenia. Za tým účelom bola vypracovaná krycia legenda – objekty boli podľa oficiálnej verzie spojárske. Celkový počet sovietskych vojakov bol stanovený na 660, okrem toho tu boli tiež občianski pracovníci a rodinní príslušníci. Pri každom objekte bola tiež zabezpečovacia jednotka ČSĽA s 9 vojakmi, ostatné osadenstvo bolo výhradne sovietske. V prípade vojnového konfliktu so Západom by sovietska strana vydávala jadrovú muníciu česko-slovenským raketovým vojskám.

Sovietska armáda tieto objekty využívala až do svojho odchodu z územia Česko-Slovenska v roku 1990, kedy boli odovzdané česko-slovenskej strane. Doteraz nie je preukázané, či boli v týchto skladoch jadrové hlavice skutočne uložené.

V objekte Javor 51 v Brdoch medzi obcami obcami Míšov a Borovno je od roku 2013 otvorené múzeum studenej vojny – *Atom muzeum*, o vznik ktorého sa pričinila skupina dobrovoľných nadšencov združených v *Nadácii železnej opony*.

Zdroj
-----

* Vojenský historický ústav Praha: Akce Javor

Externé odkazy
--------------

* Historie.cs: Plánování apokalypsy – jaderné zbraně u nás (video dokument)
* Atom muzeum
* Po sovětské armádě zůstal v Brdech podzemní bunkr. Teď je tam muzeum
*Téban Polyneikes podpláca Erifylu*, červenofigúrová oinochoé, cca. 450-430 pred Kr.
**Akarnan** alebo **Akarnán** (starogr. *Ἀκαρνάν* – *Akarnan*, lat. *Acarnan*) je v gréckej mytológii syn Alkmaióna z Argu a jeho druhej manželky Kallirhoé.

Jeho otec Alkmaión bol jedným z vojvodcov víťaznej vojny epigonov proti Tébam, v ktorej pomstili smrť svojich otcov z predošlej neúspešnej vojenskej výpravy. V oboch vojnách nepeknú úlohu zohrala Alkmaiónova matka Erifylé, ktorá sa nechala podplatiť Tébanmi náhrdelníkom tébskej kráľovnej Harmonie, aby svojho muža a neskôr svojich synov poslala do vojny.

Harmoniin náhrdelník sa jej však stal osudným, lebo keď sa Alkmaión dozvedel, že kvôli nej zomrel jeho otec, matku za zradu zavraždil. Umierajúca matka svojho syna prekliala, so slovami, aby mu žiadna zem neposkytla útočište.
Neustále prenasledovaný bohyňami pomsty Erínyami sa Alkmaión rozlúčil s manželkou Arsinou a odišiel z Argu do Delfskej veštiarne po radu, ako sa kliatby zbaviť. Pýtia mu poradila, aby sa usadil v zemi, ktorá v čase vyslovenia kliatby ešte neexistovala. Po dlhom putovaní takú zem našiel na nánosoch piesku rieky boha Achelóa.  Tam ho boh rieky očistil od viny a dal mu svoju dcéru Kallirhou za manželku. Po niekoľko rokov žili potom šťastne, až kým sa Alkmaión rozhodol zmocniť náhrdelníka Harmióny, ktorý v tom čase patril Fégeovi, otcovi jeho bývalej manželky. Po jeho príchode do Psófidy, mesta v Arkádii, kde Fégeus vládol, však vyšlo najavo, že opustil svoju prvú manželku Arsinou a znova sa oženil, preto Fégeus naviedol svojim synov Pronoa a Agénora, aby ho zavraždili. 

Keď sa Kallirhoé dozvedela, že jej manžela zabili, rozhodla sa ho okamžite pomstiť a vrúcne prosila najvyššieho boha Dia, aby jej maličkých synov Akarnana a Amfotera premenil na dospelých mužov. Zeus jej prosbe vyhovel a počas jedinej noci deti vyrástli na statných mládencov. Tí následne odišli do Arkádie, kde Fégea a jeho dvoch synov zabili.

Akarnan sa s bratom potom odsťahoval na západné pobrežie stredného Grécka, do kraja, ktorý bol neskôr nazvaný po ňom menom Akarnania.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 38.
2. 1 2 3 4 5  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 42.
3. 1 2 3  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,7,5.
4. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 8,24,9.
5. 1 2  Ovidius, *Metamorphoses*, 9,394.
6. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,7,6.
**Otavipithecus** je vyhynutý rod hominoidovcov. Jediný druh je **Otavipithecus namibiensis**. Presnejšie zaradenie je sporné, zaraďuje sa spravidla niekde k rodu afropitek, t. j. do čeľade dryopitekovitých (tak napr. Singleton 1999); Conroy et al. 1992 naopak zastávajú názor, že je Otavipithecus podobný rodom Kenyapithecus, Sivapithecus a Dryopithecus.

Bol opísaný v roku 1992 podľa nálezu v Berg Aukas v severnej Namíbii. Je to prvý známy hominoidovec v subrovníkovej Afrike z miocénu. Je starý 13 – 12 mil. rokov, váži 14 – 20 kg.

Еxterné odkazy
--------------

* McKee, J. K. et al.: *Understanding Human Evolution*, 2005
* Delson, E. et al.: *Encyclopedia of Human Evolution and Prehistory*, 2000
* Thurzo, M.: *Evolúcia človeka*, 1998
* Singleton, M: *The phylogenetic affinities of Otavipithecus namibiensis*, 1999
* Begun, D. R.: T*he significance of Otavipithecus* .... 1994
* Conroy, G. et al.: *Diamonds in the desert: The discovery of Otavipithecus namibiensis* in: Evolutionary Anthropology 2, 1993, str. 46-52
* Conroy G.C. et al.: *Otavipithecus namibiensis, first Miocene hominoid from southern Africa*, 1992
**Theochréstos** (starogr. *θεόχρηστος* – *Theochréstos*) bol v roku 300 pred Kr. olympijský víťaz v tethrippe.

Theochréstos z Kyrény bol na 120. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v tethrippe. Tethrippon sa v Olympii zaviedol na 25. hrách v roku 680 pred Kr. a prvým víťazom tejto disciplíny bol Pagóndas z Téb.

Theochréstovi za olympijské víťazstvo dali jeho rodáci zhotoviť sochu, ktorú potom vztýčili k verejnej úcte v Olympii medzi sochy slávnych olympijských víťazov. Túto sochu v druhom storočí videl cestovateľ Pausanias, ktorý zaznamenal: „*Kyrénsky Theochréstos, ktorý po libyjskom vzore choval kone, získal s koňmi víťazstvo v Olympii a ešte pred ním rovnomenný starý otec z otcovej strany, aj Teochréstov otec sa vyznamenal v Isthmii, ako hlása nápis na voze."* Staroveká libyjská Kyréna bola chovom koní preslávená.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Zinon Papakonstantinou, *Sport in the Cultures of the Ancient World: New Perspectives* str. 102
2. 1 2 3  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,12,7.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
4. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
6. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 571 vysvětlivky.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Arthur Onken Lovejoy** (\* 10. október 1873, Berlín, Nemecko – † 30. december 1962, Baltimore, Maryland, USA) bol americký filozof.

Od roku 1908 pôsobil ako profesor na Johns Hopkins University v Baltimore, bol zástanca kritického realizmu a kritik pragmatizmu, ktorému vyčítal to, že sa vlastne vyhýba skutočnému problému poznania. Oproti monistickým naturalistom Lovejoy zastával dôsledný dualizmus.

Bol jedným zo zakladateľov amerického kritického realizmu (spolu s Drakom, Prattom, Rogersom, Santayanom, Sellarsom a Strongom).

Podľa Lovejoya sa v dlhom rade reťaze bytia napokon uskutočnia všetky možnosti bytia.

Založil časopis *Journal of the History of Ideas*.

Dielo
-----

* *Primitivism and Related Ideas in Antiquity* (1935)
* *The Great Chain of Being: A Study of the History of an Idea* (1936)
* *Essays in the History of Ideas* (1948)
* *The Revolt Against Dualism* (1960)
* *The Reason, the Understanding, and Time* (1961)
* *Reflections on Human Nature* (1961)
* *The Thirteen Pragmatisms and Other Essays* (1963)

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * BnF: 12203583d
* GND: 118780573
* ISNI: 0000 0001 1051 883X
* LCCN: n79134147
* VIAF: 32792766
* WorldCat: lccn-n79134147
Začiatok Otavy - sútok Vydry a Křemelné
**Otava** je rieka v južných Čechách. Je to ľavostranný prítok Vltavy, má dĺžku 113 km, zaberá povodie s veľkosťou 3 788,2 km² a v ústí dosahuje priemerný prietok 26 m³/s.

Vzniká sútokom Vydry a Křemelnej na Šumave pri samote Čeňkova Píla, juhojuhozápadne od obce Rejštejn v nadmorskej výške 627 m n. m. Následne tečie na sever, v Šumavskom podhorí sa dvakrát výrazne esovito stáča a od mesta Sušice pokračuje severovýchodným smerom. Medzi mestami Horažďovice a Strakonice tečie juhovýchodným smerom, následne k sútoku s Blanicou východným smerom, odtiaľ k ústiu už pokračuje na sever. Do Vltavy ústi priamo pod hradom Zvíkov na pravom brehu v nadmorskej výške 346 m n. m. a posledných približne 19 km toku je súčasťou vodnej nádrže Orlík.

Najvýznamnejšími prítokmi sú sprava Zlatý potok, Nezdický potok, Mačický potok, Volyňka, Sudkovický potok, Blanice (najväčší prítok); zľava Ostružná, Černíčšký potok, Brložský potok a Lomnice.

Rieka preteká cez Sušice, Žichovice, Horažďovice, Střelské Hoštice, Katovice, Strakonice, Štěkeň a Písek. Na brehoch rieky sa tiež vypína niekoľko hradov: Rabí nad rovnomenným mestečkom, Pracheň pri Horažďoviciach, hrad v Strakoniciach nad sútokom Otavy s Volyňkou, hrad v Písku a spomenutý hrad Zvíkov.

Otava bola prvou riekou na území Čiech, ktorú premostili kamenným mostom. Stalo sa tak v 14. storočí, keď bol postavený most v meste Písek. V minulosti bola tiež známou "zlatonosnou" riekou, na brehoch ktorej sa ryžovalo zlato. V 18. a 19. storočí bolo na rieke rozšírené pltníctvo a splavovanie dreva.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Otava (rieka)**

Externé odkazy
--------------

* infoglobe
**Otep** je numetalová kapela ktorá vznikla v roku 2000 v Los Angeles, Kalifornia, USA. Otep v súčasnosti tvoria štyria hudobníci. Z prvej formácie zostala len speváčka, Otep Shamaya, J. McGuire, a basista "Evil J".

Biografia
---------

História kapely sa začína koncom predchádzajúceho milénia, kedy Otep Shamaya zriadi vlastnú skupinu, ktorá dostáva jej meno. Od roku 2000, fascinuje svojou hudbou, Sharon Osbourne a vytiahne tím z podzemia a neformálne ich pozve na Ozzfest 2001. Ľudia z Capitol boli nadšení výkonom, aký vyžaroval z ich live show. Čoskoro sa začínajú zaoberať nahrávaním EP Jihad. Konečný výsledok úspešného vystúpenia na Ozzfeste a bol uverejnený v roku 2002. Prvý album Sevas Tra, sa číta od zadu ako, umenie zachraňuje". Boli na ňom skladby z Jihad-u (prerobené) a niekoľko nových. Kvôli druhému albumu House of Secrets sa Otep rozhodla najať Grega Wellsa, ktorý v poslednej dobe pracoval so skupinou Deftones. Na tomto albume by chcela skutočne tvorivú prácu s producentom, ktorý nielenže vie písať hudbu, ale tiež pozná hranice svojho vplyvu na tvorivý proces. Shamaya je veľmi nadšená, pre jeho genialitu pri vytváraní a skladaní piesní a vášeň pre hudbu. Na Sevas Tra Otep predstavila svoj celý doterajší život, v minulosti, ideály a symboly, a House of Secrets je tým, čo je dnes. Album je pokračovaním svojho predchodcu, ale je hlasnejší, agresívnejší a plný hnevu. V roku 2007 vydala tretí album – Ascension. Je oveľa melodickejší ako predchádzajúce. V auguste 2009 sa plánuje vydanie nového albumu s názvom Smash the Control Machine.

Členovia
--------

* Otep Shamaya – vokál
* "Evil J" McGuire – basová gitara
* David Gentry – perkusie
* Steven Barbola – gitara

Diskografia
-----------

* Smash the Control Machine – (2009)
* The Ascension – (2007)
* Wurd Becomes Flesh (EP) – (2005)
* House Of Secrets – (2004)
* Sevas Tra – (2002)
* Jihad (EP) – (2001)
**Arthur Melo**, celým menom **Arthur Henrique Ramos de Oliveira Melo** (\* 12. august 1996, Goiânia|Brazília) je brazílsky futbalista hrajúci za taliansky klub JUVENTUS. Jeho pozíciou je post stredového záložníka.

Klubová kariéra
---------------

### Brazília

Arthur začal svoju kariéru vo svojom rodnom klube Goiás vo veku dvanásť rokov. V roku 2010 sa po návrate z mládežníckeho turnaja presťahoval do Grêmia.

V januári 2015, po jeho pôsobivom vystúpení v Copa São Paulo de Futebol Júnior, bol preradený z mládežníckeho tímu Grêmio pod vedúcim prvého tímu Luizom Felipem Scolarim. Nečakane začal proti tímu Aimoré v Campeonato Gaúcho. V roku 2016 si odbil svoj ligový debut v poslednom zápase sezóny, pri prehre 0 : 1 s tímom Botafogo.

V roku 2017 sa stal hráčom prvého tímu po pravidelnej sérii dobrých výkonov v Primeira Liga a Campeonato Gaúcho. Pri svojom debute v Copa Libertadores, remizoval proti Club Guaraní. Jeho štýlom hrania pripomínal španielskeho záložníka Andrésa Iniestu a prilákal tým záujem zo strany európskych klubov, ako je Chelsea, FC Barcelona a Atlético Madrid. V máji Arthur zaznamenal svoj prvý profesionálny gól, a to v zápase proti Fluminense pri výhre 3 : 1 v Copa do Brasil.

### Barcelona

Dňa 9. júla 2018 bol oficiálne predstavený ako hráč veľkoklubu FC Barcelona. Prestupová čiastka sa mala pohybovať okolo 40 miliónov eur, Arthur prebral číslo dresu 8 po legende Barcelony Andrésovi Iniestovi.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Arthur Melo na anglickej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
FC Barcelona |
| --- |
| 
* 1 ter Stegen
* 2 Dest
* 3 Piqué
* 4 Araújo
* 5 Busquets
* 7 Griezmann
* 8 Pjanić
* 9 Braithwaite
* 10 Messi Kapitán klubu
* 11 Dembélé
* 12 Puig
* 13 Neto
* 14 Coutinho
* 15 Lenglet
* 16 Pedri
* 17 Trincão
* 18 Alba
* 19 Fernandes
* 20 Roberto
* 21 de Jong
* 22 Fati
* 23 Umtiti
* 24 Firpo
* 27 Moriba
* 28 Mingueza
* Tréner: Koeman

 |
**Ilos** alebo **Ílos** (starogr. Ἶλος – Ilos, lat. *Ilus*) je v gréckej mytológii syn dardanského kráľa Troa a jeho manželky Kallirhoy, zakladateľ Tróje.

Ilos mal troch súrodencov: bratov Assaraka a Ganyméda a sestru Kleopatru.Assarokos sa stal po Troovej smrti kráľom v Dardanii a Ganymédes bol unesený Diom na Olymp, kde slúžil bohom ako čašník. O osudoch ich sestry Kleopatry mýty mlčia.

Kráľ Ilos vybudoval svoje mesto na mieste, ktoré mu určil najvyšší boh Zeus zhodením sošky Palady Atény (tzv. Paládium), ktorá mala mesto chrániť. Mesto bolo spočiatku pomenované po ňom *Ilion, Ilios*, neskôr sa však preslávilo pod menom Trója. Manželkou kráľa Ila sa stala Leukippé (podľa inej verzie Eurydika) a mali spolu syna Laomedonta, ktorý sa stal následníkom trónu.

Podľa pôvodného názvu Ilios pomenoval svoje veľkolepé epické dielo básnik Homér *Iliadou*, ktorá opisuje posledný rok veľkej trójskej vojny za vlády posledného trójskeho kráľa Priama, v ktorej bolo mesto dobyté a úplne zničené achájskymi vojskami. Trója dlho vzdorovala všetkým útokom stotisícového achájskeho vojska a až potom, keď Odyseus tajne ukradol sošku *Paládia* stratila Trója ochranu bohov a jej osud bol onedlho spečatený.

Referencie
----------

1. 1 2  Homér, *Iliada*, 20,213.
2. 1 2  Apollodoros, *Kronika*, 3,12,3.
3. ↑  Ovidius, *Fasti*, 6,417.
4. ↑  Diodoros, *Bibliotheca historia*, 4,75,3.
5. ↑  Hyginus, *Fabulae* 250.

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ílos na českej Wikipédii.*
**John Dyer Baizley** (\* 10. október 1977, Pittsburg, Pensylvánia, USA) je americký hudobník a maliar z Philadelphie, ktorý je najznámejší ako spevák a rytmický gitarista progresívno-metalovej skupiny Baroness zo Savannah v štáte Georgia. Bol chválený kritikou za svoje artworky, z ktorých niektoré boli začlenené do albumových obrázkov alebo tričiek pre umelcov, ako napríklad Kvelertak, Kylesa, Pig Destroyer, Darkest Hour, Daughters, Skeletonwitch, Torche, Cursed, Black Tusk, Vitamin X, Flight of the Conchords, The Red Chord, Gillian Welch, Metallica a jeho vlastnej hudobnej skupiny, Baroness.

Diskografia
-----------

* *Red Album* (2007)
* *Blue Record* (2009)
* *Yellow & Green* (2012)
* *Purple* (2015)
* *Gold & Grey* (2019)

Referencie
----------

1. ↑  WIEDERHORN, Jon. *Baroness’ John Baizley Battles Social Anxiety, Fatherhood Fears, and Metal Purists* [online]. Spin, 2012-07-19, [cit. 2020-01-14]. Dostupné online.
2. ↑

* Madrigale, Angelo. *John Baizley*. Juxtapoz n.135. April 2012.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku John Dyer Baizley na anglickej Wikipédii.*
**Bezpečnostné letka** čes. **Bezpečnostní letka** bol názov leteckého policajného útvaru, ktorý existoval v rokoch 1951 až 1953 na území Česko-Slovenska. Predchodcom útvaru bolo Bezpečnostné letectvo a nástupcom sa stal Letecký oddiel Ministerstva vnútra.

Dejiny
------

V decembri 1950 zaniklo Bezpečnostné letectvo a väčšinu jeho pôvodných úloh vykonávali vojenskej letecké útvary. Velenie Zboru národnej bezpečnosti si však uvedomovalo, že policajný letectvo je nepostrádateľné. Postup pri vyžiadaní letu vojenského lietadla bol často veľmi zdĺhavý. Už v januári 1951 začal vznikať provizórny letecký útvar s názvom Sokol, ktorého členovia boli prevažne príslušníci zaniknutého Bezpečnostného letectva. Nový útvar mal slúžiť ako podpora ostatných útvarov Zboru národnej bezpečnosti. Bezpečnostné letka vznikla oficiálne až 3. apríla 1951 a jej kompetencie spadali pod veliteľa Štátnej bezpečnosti. Nový útvar bol organizačne začlenený pod Ministerstvo národnej bezpečnosti. V roku 1953 zaniklo Ministerstvo národnej bezpečnosti a s ním formálne aj Bezpečnostné letka. Bezpečnostná letka používala pôvodné lietadlá Bezpečnostného letectva. Boli to predovšetkým povojnové lietadlá K-63, K-65A, K-75, C-2B, C-106, D-44, D-52 a Li-2.

Referencie
----------

1. 1 2 3  FOJTÍK, Jakub. *Policejní vrtulníky*. Praha : Naše vojsko, 2007. ISBN 978-80-206-0870-3. S. 36.
2. 1 2 3   *Provoz vrtulníků u policie do převratu.* [online]. vrtulnik.cz, rev. 2011-07-08, [cit. 2012-04-02]. Dostupné online.
3. 1 2  FOJTÍK, Jakub. *Policejní vrtulníky*. Praha : Naše vojsko, 2007. ISBN 978-80-206-0870-3. S. 37.

Pozri aj
--------

* Letecká služba Policie ČR
* Letecká záchranná služba v Česku

Externé odkazy
--------------

* Vrtuľníky v Česku

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bezpečnostní letka na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál letectvo |
**Žeňa Tverská** (hebr. ז'ניה טברסקי‎ – **Žeňa Tverski**), rod. **Jevgenija Gincburgová** (rus. Евгения Гинцбург; \* 16. august 1904, Baranoviči, Ruské impérium  – † 9. apríl 1964) bola izraelská politička a poslankyňa Knesetu za stranu Mapaj.

Biografia
---------

Narodila sa v meste Baranoviči vo vtedajšej Ruskej ríši (dnes Bielorusko). Absolvovala ruskojazyčnú strednú školu, vyštudovala Varšavskú univerzitu a sociálnu prácu v Berlíne. V roku 1923 presídlila do dnešného Izraela.

Politická dráha
---------------

Angažovala sa v sociálnych službách. V rokoch 1932-1942 riadila centrum sociálnych služieb v Haife, potom v rokoch 1942-1948 v Jeruzaleme. Bola aktívnou členkou strany Mapaj a členkou výkonného výboru odborovej centrály Histadrut. V roku 1945 bola vyslankyňou k pozostalým holokaustu v Európe.

V izraelskom parlamente zasadla prvýkrát už po voľbách v roku 1949 v ktorých bola kandidátkou strany Mapaj. Mandát ale získala až dodatočne, vo februári 1951, ako náhradníčka. Do činnosti parlamentu už sa po zvyšok volebného obdobia výraznejšie nezapojila. Mandát obhájila za Mapaj vo voľbách v roku 1951. Usadla ako členka do parlamentného výboru pre verejné služby, výboru House Committee a výboru práce. Predsedala podvýboru pre zákon o štátnom poistení. Bola zvolená na kandidátke Mapaj aj po voľbách v roku 1955, avšak len ako náhradníčka, ktorá do Knesetu nastúpila až v júli 1959, len pár mesiacov pred voľbami. Aktívne už sa neprejavovala. Za Mapaj uspela vo voľbách v roku 1959. Bola členkou výboru pre verejné služby a výboru pre ústavu, právo a spravodlivosť. Znovu sa v Knesete objavila po voľbách v roku 1961, kedy kandidovala opäť za Mapaj. Aj tentokrát ale mandát získala až ako náhradníčka, v novembri 1963, po smrti predchádzajúceho poslanca Meira Argova. Zomrela po niekoľkých mesiacoch strávených vo funkcii poslankyne. V parlamente ju nahradil Aharon Jadlin.

Zomrela v roku 1964 vo veku 59 rokov a je pochovaná na jeruzalemskom cintoríne Har ha-Menuchot.

Referencie
----------

1. ↑   *Žeňa Tversky* [online]. Kneset, [cit. 2011-03-29]. Dostupné online. (anglicky)

Externé odkazy
--------------

* Kneset – Žeňa Tversky (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Žeňa Tversky na českej Wikipédii.*
Ukážka fontu
**OCR-B** je font s pevnou šírkou, ktorý vyvinul švajčiarsky typograf Adrian Frutiger pre spoločnosť Monotype podľa štandardu ECMA. Jeho účelom je zjednodušiť strojové spracovávanie textu pomocou optického rozoznávania znakov, najmä vo finančnom a bankovom sektore. Na rozdiel od svojho predchodu OCR-A je lepšie čitateľný pre ľudí a má menej technický vzhľad ako OCR-A.

Font je pre svoju dobrú čitateľnosť doporučený na použitie ako ľudsky čitateľná reprezentácia čiarových kódov UPC/EAN. Okrem toho sa používa aj na strojovo čitateľné časti dokladov (cestovné pasy, občianske preukazy a podobne).

Jeho podoba dodržuje štandard ISO 1073-2:1976 (E). Obsahuje všetky znaky ASCII a ďalšie znaky, potrebné v bankovom prostredí.

Príklady
--------

* Kód EANKód EAN
* Cestovný pasCestovný pas
* Občiansky preukazObčiansky preukaz

Referencie
----------

1. ↑   *GS1 Human Readable Interpretation (HRI) Implementation Guideline* [online]. GS1 AISBL, 2018, [cit. 2018-09-27]. S. 13. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Štandard ISO 1073-2

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku OCR-B na anglickej Wikipédii.*
**O'G3NE** je holandská dievčenská skupina. Skupina je zložená zo sestier Lisy, Amy a Shelley Volových.

V roku 2007 reprezentovali Holandsko na Junior Eurovision Song Contest 2007. V roku 2014 vyhrali holandskú súťaž *The Voice of Holland*. Bolo to prvé trio, ktoré vyhralo The Voice.

Život a kariéra
---------------

Lisa sa narodila 26. júna 1994, Amy a Shelley 18. októbra 1995. Narodili sa v Dordrechte, ale vyrastali vo Fijnaarte. V roku 2007 vyhrali národnú súťaž a reprezentovali Holandsko na Junior Eurovision Song Contest 2007 s pesničkou „Adem in, adem uit", kde sa umiestnili na 11. mieste zo 17 miest. Nasledovný rok vydali prvý album s názvom *300%* a v roku 2011 druhý album s názvom *Sweet 16*. 30. septembra 2016 vydali tretí album s názvom *We Got This*, ktorý sa dostal na prvé miesto holandského rebríčka albumov.

29. októbra 2016 bolo oznámené, že budú reprezentovať Holandsko na Eurovision Song Contest 2017 v Kyjeve.

Diskografia
-----------

### Študiové albumy

* *300% (2008)*
* *Sweet 16 (2011)*
* *We Got This (2016)*

Referencie
----------

1. ↑   *Junior Eurovision 2007* [online]. EBU, [cit. 2014-12-20]. Dostupné online. (anglicky)
2. 1 2  GRANGER, Anthony. *The Netherlands: O'G3NE to the Eurovision Song Contest 2017* [online]. 29. október 2016. Dostupné online. (anglicky)
3. ↑  Mike (Michael). *The Netherlands: O'G3NE will sing at Eurovision 2017* [online].. Dostupné online. (anglicky)
4. ↑  GRANGER, Anthony. *The Netherlands: O'G3NE will be approached about Eurovision* [online]. 1. jún 2016. Dostupné online. (anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **O'G3NE**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka