recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Galadriel na ilustrácii
 O iných významoch slova Galadriel pozri *Galadriel (rozlišovacia stránka).*
**Galadriel** je fiktívna postava zo Stredozeme, vytvorená J. R. R. Tolkienom. Je to elfka spomínaná v dielach Pán prsteňov, Silmarillion a Nedokončené príbehy. Stretávame ako s paňou elfskej ríše Lothórienu. Elfovia v Lothóriene sa o nej väčšinou zmieňujú ako o Pani.

Je starou matkou Arwen, tajnej lásky a neskoršej ženy Aragorna. Galadriel vlastní jeden z troch elfských Prsteňov moci. Dokáže v myšlienkach sledovať iné bytosti vo svojej ríši.

Žila veľmi dlho, nevyzerala však staro. Bola v družine, ktorá napriek proroctvu zo severu a Fëanorovej zrade prešla cez Helcaraxë – Duniace ľady. Jej rodné meno nebolo Galadriel, ale Nerwen, čo znamená muž-žena.

Opis
----

Jedna z najväčších spomedzi Eldarov, opísaná ako druhá najmocnejšia po samotnom Fëanorovi a povráva sa, že v múdrosti ho dokonca prekonala. Nielenže patrila k najmocnejším spomedzi Noldorov, Galadriel bola tiež oslnivo krásna a jej hlas bol hlboký a jasný. Bola tiež najvyššou zo všetkých elfských žien s výškou blížiacou sa (v moderných mierach) 6′ 4″ (6 stôp a 4 palce) alebo približne 193 cm. Najslávnejšou z jej čŕt však boli jej trblietavé zlaté vlasy popretkávané striebornými prameňmi.

Nevedno, či si Celeborna vzala z lásky alebo z vlastnej pýchy a hrdosti, ale je isté, že si boli príbuzní, aj keď bola Noldorka a on patril medzi Teleriov, teda tých, čo v Stredozemi ostali. V mladosti túžila po moci a vlastnom území. Odmietla však príležitosť, keď jej v knihe Spoločenstvo prsteňa Frodo ponúkol Veľprsteň. Priznala Frodovi, že premýšľala aj o tom, že mu Prsteň vezme násilím, ak by jej ho neponúklo. Napokon ho však odmietla, pretože si uvedomila, že by to viedlo k zlu.

„*Tvrdá ako diamant, jemná ako mesačný svit. Horúca ako slnečné svetlo, chladná ako mráz pod hviezdami. Hrdá a vzdialená ako zasnežený vrch a veselá ako akékoľvek dievča, ktoré som kedy na jar videl so sedmokráskami vo vlasoch*."

**Zo Samovho opisu Galadriel Dve Veže, kniha IV, kapitola 5, Okno na západ.**
**Mardonios** († august 479 pred Kr.) bol perzský aristokrat, veliteľ perzského vojska počas grécko-perzských vojen.

Jeho otcom bol Góbryas, ktorý sa v roku 521 pred Kr. zúčastnil s ďalšími šiestimi perzskými aristokratmi na odstránení Lžismerdisa z trónu. Ten sa po smrti kráľa Kambýsa vyhlásil za nového vládcu Peržanov, ktorí sa nepodrobili jeho vláde a odstránili ho. Na trón sa dostal Dareios I. Hystapsov syn, pochádzal z vedľajšej vetvy rodu Achajmenovcov. Mardonios sa oženil s Artazostoru, dcérou perzského kráľa Dareia I. a stal sa významnou osobou na perzskom dvore.

V roku 492 pred Kr. ho Dareios poveril velením nad perzským vojskom, ktoré ovládlo pobrežie Malej Ázie, ovládol iónske mestá a prenikol cez Hellespont do Európy. Brygovia v Trácii spôsobili Peržanom ťažké straty, Mardonios utrpel zranenie, ale napriek tomu ovládol ostrov Tasos a Macedóniu. Pri polostrove Athos však búrka zničila perzské loďstvo, Mardonios bol odvolaný a vrátil sa do Perzie. Vo velení ho vystriedali Artafernes a Datis.

V roku 480 pred Kr. velil opäť perzskému vojsku (v Perzii už vládol Xerxes I.), zvíťazil v Termopylách a prenikol do stredného Grécka. Spustošil Atény aj ich okolie, ale po porážke pri Salamíne sa stiahol s peším vojskom do Tesálie, kde prezimoval. V nasledujúcom roku podnikol opäť výpravu do stredného Grécka a nemilosrdne dokončil pustošenie Atén - dal zničiť ich chrámy, obydlia obyčajných ľudí, Akropolu. Zúčastnil sa aj v bitke pri Platajách, kde perzské vojsko utrpelo 26. septembra 479 pred Kr. porážku a v boji zahynul aj Mardonios.
**Gaius Licinius Macer** (zomrel roku 66 pred Kr.) bol rímsky politik a historik, predstaviteľ analistickej historiografie.

Macer pochádzal zo starej plebejskej rodiny Liciniovcov. Roku 73 pred Kr. zastával úrad tribúna. Sallustius sa zmieňuje, že sa zasadzoval v tejto funkcii za práva plebejcov. Roku 68 pred Kr. sa stal prétorom, ale o dva roky nato ho Cicero usvedčil z korupcie a zneužívania svojich právomocí, na čo Macer spáchal samovraždu.

Macerovym synom bol básnik Gaius Licinius Macer Calvus.

Dielo
-----

Macer napísal dejepisné dielo v 16 knihách, ktoré, podľa zvyku rímskych analistov, začínalo od založenia Ríma. Pretože sa nedochovalo, nevieme, do ktorého roku rímskych dejín siahalo. Ako svoj zdroj ho použili Titus Livius aj Dionysios z Halikarnasu. Livius sa tiež zmieňuje, že Macer nebol celkom objektávny historik, keďže interpretoval historické udalosti tak, aby oslávil rod Liciniov.

Referencie
----------

1. ↑  Liv. VII 9,5

Literatúra
----------

* CONTE, Gian Biagio. *Dějiny římské literatury*. Preklad Dagmar Bartoňková et al. Vyd. 1. Praha : KLP, 2003. 790 s. ISBN 80-85917-87-4.

Autoritné údaje: * GND: 119520257
* ISNI: 0000 0003 9906 9915
* LCCN: nr95015551
* VIAF: 17112337
* WorldCat: lccn-nr95015551
Nádvorie Európy
**Nádvorie Európy** je námestie v Komárne.

Komárno na svojom Nádvorí Európy umiestnilo viac ako štyri desiatky budov, postavených v mierke jedna ku jednej, ktoré reprezentujú architektúru a stavebné slohy typické pre temer všetky európske štáty. Obdivovať, prípadne aj porovnávať je možné budovy z Walesu, Vatikánu, Írska, Talianska, Transylvánie, Islandu či Grónska. Oddýchnuť sa dá na lavičkách pri fontáne nazvanej Milénium. Vládne tu harmonická súhra niekedy absolútne odlišných architektonických znakov. Pri prehliadke pestrofarebných budov možno obdivovať aj sochy patrónov Európy (napr. Márie Terézie, Mateja Korvína, Panny Márie a iných), ktoré dotvárajú atmosféru nádvoria. Nádvorie je obľúbenou zastávkou turistov, ktorých lákajú nielen budovy, ale aj príjemné prostredie vhodne doplnené zeleňou.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Nádvorie Európy**
**Náhodné čísla** tvoria postupnosť čísel, ktorej prvky sú hodnotami náhodnej veličiny pri náhodných pokusoch. Výskyt určitého čísla na určitej pozícii postupnosti je náhodný jav a nemožno ho s istotou predpovedať, možno iba určiť jeho pravdepodobnosť.

Uplatnenie náhodných čísel možno nájsť v informatike (kryptografii, numerické metódy, počítačové hry), kde vzhľadom na deterministické chovanie počítačov bývajú nahradené pseudonáhodnými číslami. Pre účely, kde pseudonáhodné čísla nepostačujú (predovšetkým z dôvodu bezpečnosti), možno generovať náhodné čísla vyhodnotením náhodnej veličiny. Príkladom môže býť meranie intervalov medzi stisnutím klávesov na klávesnici alebo snímaním bieleho šumu u nezapojeného vstupu zvukovej karty. Existujú i hardwarové generátory pseudonáhodných čísel.

Pozri aj
--------

* Náhodný jav – jav, ktorý pri realizácii určitých podmienok buď nastane alebo nenastane, výsledok náhodného pokusu
* Náhodná veličina – premenná, ktorej hodnota je výsledkem náhodného pokusu
* Pseudonáhodné číslo – generované náhodné čísla na číslicovom počítači

Zdroje
------

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Náhodná čísla na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
* Physics News Update posledný odsek
**Mexická kríza z roku 1994/1995** alebo **Decembrový omyl** (šp. *El error de diciembre*) alebo **Tequilová kríza** bola spočiatku menová kríza (kríza pesa), ktorá prerástla do krízy hospodárskej. V decembri 1994 Mexiko nebolo viac schopné v dôsledku tlakov na znehodnotenie pesa financovať dovtedajšie zavesenie (pegging) kurzu pesa na americký dolár a muselo zaviesť voľný výmenný kurz; nasledovalo znehodnotenie meny, strata dôvery v Mexiko a opúšťanie Mexika zahraničnými investormi a tento chýbajúci kapitál následne spôsobil hospodársku krízu.

Dopad tejto mexickej krízy na zahraničie, predovšetkým na Argentínu a susedné krajiny, sa označuje ako **Tequilový efekt** alebo **Tequila efekt**.

Podrobnosti
-----------

Pred decembrom roku 1994 uskutočňovala mexická vláda svoju medzinárodnú politiku na základe stratégie „zaveseného" výmenného kurzu (pegging exchange rate). To znamená, že vláda držala dolárovú hodnotu mexického pesa uprostred cieľového pásma a intervenovala na zahraničných trhoch, kedykoľvek hrozilo, že sa výmenný kurz pesa dostane mimo uvedené pásmo. Tieto intervencie zahrňovali nákup alebo predaj finančných aktív splatných v dolároch (alebo iných silných menách). Zásoba aktív držaných vládou v daný moment stanovovala ich rezervy v cudzích menách. Keď hrozilo, že dolárová hodnota pesa klesne pod hranicu cieľového pásma, mexická vláda predala aktíva v dolároch výmenou za pesos. Táto akcia zvýšila dopyt po peso a zabraňovala jeho dolárovej hodnote ďalej klesať.

Vážny problém pre stratégiu zaveseného výmenného kurzu nastane v prípade, keď trhové sily tlačiace výmenný kurz dole sú dostatočne silné a vytrvalé. Potom vedie vládny predaj aktív k vyčerpaniu valutových rezerv. Táto situácia presne nastala v posledných dvoch mesiacoch roku 1994 v Mexiku, keď peso klesalo mimo cieľové pásmo. Mexická vláda intervenovala, aby sa pokúsila udržať výmenný kurz pesa, a v decembri predala 11 miliárd rezervných aktív. Nanešťastie tieto opatrenia viedli iba ku zvýšeniu tempa strát rezerv, ktoré samozrejme neboli nevyčerpateľné. Nakoniec 20. decembra peso devalvovalo o 15 % a o dva dni neskôr bola mexická vláda nútená ustúpiť od stratégie zaveseného výmenného kurzu. Hodnota pesa začala okamžite klesať. Na začiatku januára jeho dolárová hodnota bola skoro o 40 % nižšia ako v decembri.

Pre Mexiko znamenal pokles hodnoty pesa začiatok vážnej a trvalej ekonomickej recesie. Na konci roku 1995 sa HDP znížil o 7 % a miera nezamestnanosti vzrástla zo 4 % na 7 %. Veľké množstvo súkromných firiem skrachovalo. Mexická vláda bola schopná splácať svoje záväzky len vďaka finančnej pomoci MMF a vládam USA a Kanady. Domáca a zahraničná dôvera v mexickú ekonomiku sa vážne narušila.
Barón **Alexander Andreánsky** (*Andreánszky de Liptószentandrás*; \* 7. máj 1802, Romhány - † 12. september 1873, Slovensko?) bol župný hodnostár, právnik.

Životopis
---------

Jeho otec bol Jób Andreánsky (*de Liptószentandrás*) a matka Rozália rod. Brlóová. Príslušník šľachtického rodu z Liptova. Komorský banský radca v Banskej Štiavnici, 1849-1853 hlavný dištriktuálny komisár pre Tekovskú, Hontiansku, Novohradskú a Zvolenskú župu so sídlom v Banskej Bystrici, 1853 miestodržiteľ v Oradei, potom predseda dištriktuálnej súdnej tabule v Bratislave, 1862-1964 administrátor hontianskej župy, c.k. skutočný tajný radca a štátny radca. Popredný predstaviteľ rakúskej štátnej správy v období bachovského absolutizmu na Slovensku, vo funkcii hlavný dištriktuálneho komisára v Banskej Bystrici sa snažil o zavedenie národnostnej a jazykovej rovnoprávnosti , po revolučných udalostiach 1848-1849 umožnil získať štátnu službu viacerým predstaviteľom predstaviteľom slovenského národného hnutia, intervenoval za omilostenie biskupa → J. Rudňanského odsúdeného za účasť v maďarskej revolúcii, usiloval sa aj o usporiadanie v cirkevnom školstve a po zrušení urbára vysvetľoval ľudu v osobitnom letáku rozdiel medzi urbárskymi a neurbárskymi povinnosťami. Roku 1844 poverený spoluprácou pri vypracovaní nového banského zákona.

Ocenenie
--------

* Vyznamenaný Radom železnej koruny, 1868 Radom Leopolda III. a povýšený do barónskeho stavu

Literatúra
----------

* ANDREÁNSKY, Alexander. In:  *Biografický lexikón Slovenska*. Zväzok I A – B. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2002. 638 s. ISBN 80-89023-16-9. S. 82 – 83.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * PIM: PIM40939
**Charles Joseph Camarda** (\* 8. máj 1952, Queens, New York, USA) je americký astronaut, ktorý absolvoval v roku 2005 jeden let v raketopláne Discovery.

Životopis
---------

Stredoškolské vzdelanie ukončil roku 1970 na Archbishop Molloy High School, Jamaica, NY, potom pokračoval v štúdiu na Polytechnic University of New York. Po absolvovaní školy v roku 1974 prestúpil na George Washington University, kde štúdium ukončil v roku 1980. Doktorský titul získal v roku 1990 na Virginia Polytechnic Institute and State University. 

Roku 1996 býval vo Virginia Beach a bol slobodný. Toho roku sa dostal do NASA do Langley Research Center v Hamptone a čoskoro potom absolvoval dvojročný výcvik v Houstone (Johnson Space Center). 

Po svojom letu do vesmíru roku 2005 (mal vtedy 53 rokov) v NASA ostal ako jeden z vedúcich pracovníkov, bol aj v riadiacom stredisku pri komunikácii s inými expedíciami.

Let do vesmíru
--------------

Raketoplán Discovery štartoval na svoj 31. let v lete 2005 z rampy 39 na Vesmírnom stredisku Johna F. Kennedyho. Bolo to po dvojročnej prestávke spôsobenej haváriou raketoplánu Columbia prvý let raketoplánu. V posádke boli: Eileen Collinsová, James Kelly, Sóiči Noguči, Stephen Robinson, Andrew Thomas, Wendy Lawrenceová a letový špecialista Charles Camarda. 

Cieľom misie bolo overiť všetky konštrukčné novinky, ktoré majú za cieľ zlepšiť bezpečnosť letu, a tiež dopraviť zásoby, ďalšie zariadenia a doplnky na orbitálnú stanicu ISS. Let bol úspešný, posádka absolvovala kvôli splneniu úloh tri výstupy do vesmíru. Misia bola zakončená na základni Edwards v Kalifornii. 

Charles J. Camarda je registrovaný ako 436. človek vo vesmíre s 13 dňami stráveným v kozme. Misia STS-114 bola katalogizovaná v COSPAR pod číslom 2005-026A. 

* STS-114 Discovery, ISS, štart 26. júl 2005, pristátie 9. august 2005.

Referencie
----------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Charles Camarda na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |

* 
* 
*
**Ekologická nika** je súbor všetkých činiteľov prostredia, ktoré vyžadujú živé organizmy k svojej existencii. Opísuje pozície daného druhu alebo populácie v ekosystéme.

Sú to napríklad habitat, dostatok priestoru, vhodná teplota, svetlo, vlhkosť a hodnota pH, dostatočné množstvo potravy, nie príliš silná konkurencia alebo primerané množstvo nepriateľov. V tomto ponímaní ekologická nika obsahuje takmer neobmedzené množstvo parametrov a preto býva označovaná ako mnohorozmerná (nadpriestorová) nika. Pre praktické účely je počet sledovaných parametrov zvyčajne oveľa nižší. Často to býva len stanovisko organizmu (**priestorová nika**) alebo jeho potrava (**trofická nika**).

Niektoré veľmi úzko príbuzné druhy môžu existovať vedľa seba len vtedy, ak zaujímajú rôzne ekologické niky. Tento jav sa nazýva ekologická izolácia.

Pozri aj
--------

* Nika

Referencie
----------

1. ↑  POCHEVILLE, Arnaud. *Handbook of Evolutionary Thinking in the Sciences*. Dordrecht : Springer, 2015. ISBN 978-94-017-9014-7. The Ecological Niche: History and Recent Controversies, s. 547–586.
Poloha ostrova.
**Fyn** je s rozlohou 2 984,56 km² po Sjællande a Nørrejyske Ø (*Severojutský ostrov*) tretí najväčší ostrov Dánska. Najväčším mestom na ostrove je Odense, tretie najväčšie dánske mesto.

Geografia
---------

S 456 128 obyvateľmi (1. január 2013) je zároveň aj druhým najľudnatejším dánskym ostrovom. Zo západu ho obmýva a od Jutského polostrova oddeľuje prieliv Malý Belt (vedú cezeň dva mosty) a od ostrova Sjælland na východe ho oddeľuje prieliv Veľký Belt, ktorý premosťuje Most cez Veľký Belt (po dánsky Storebæltsbroen). Z administratívneho hľadiska leží ostrov v regióne Južné Dánsko (*Syddanmark*).

Obyvateľstvo
------------

Okrem Odense sú ďalšími významnými sídlami ostrova Svendborg (26 783 obyv.), Nyborg (16 454 obyv.), Middelfart (14 755 obyv.), Fåborg (7 249 obyv.) a Assens (6 017 obyv.).

Referencie
----------

1. ↑  Danmarks Statistik: Statistical Yearbook 2009 - Geography and climate, Table 3 Area and population. Regions and inhabited islands (po anglicky; PDF; 39 kB)
2. ↑   *Funen (island, Danemark)* [online]. Encyclopaedia Britannica, [cit. 2013-09-06]. Dostupné online. (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Fyn**

Pozri aj
--------

* Zoznam dánskych ostrovov

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Fünen na nemeckej Wikipédii.*
**Fytoremediácia** je jedna z foriem bioremediácií a označuje metódy (napr. fytoextrakcia, fytotransformácia) čistenia prostredia (pôdy alebo vody) pomocou rastlín. Rastliny, ktoré prijímajú a následne ukladajú (alebo premieňajú v netoxické zlúčeniny) vo svojich pletivách a orgánoch väčšie množstvá kovov, nazývame hyperakumulátory. Jedince majú danú (druhovo špecifickú) vlastnosť vyvinutú často v dôsledku selekčného tlaku na území, v ktorom žijú (a ktoré je dlhodobo kontaminované príslušným kovom). Toxický substrát im neuškodí, pretože sa dokonale adaptovali na kontamináciu špecifickými biochemickými reakciami a fyziologickými procesmi. 
Príkladom sú rastliny z čeľade Salicaceae, ktoré intenzívnym rastom a vysokou rýchlosťou transpirácie dokážu extrahovať (fytoextrakcia) rôzne látky z prostredia (aj toxické). 
Prijaté látky sú buď uložené do pletív a orgánov, alebo sú metabolizované na rôzne netoxické látky (fytotransformácia). 
Nastáva však problém, čo urobiť s rastlinami alebo ich časťami, v ktorých sú uložené toxické látky z pôdy (alebo vody). Jednou z možností je recyklovanie deponovaných toxických kovov.
Fytoremediácia je proces, ktorý je nielen že ekonomicky najvýhodnejší, ale je tiež často iba jediným spôsobom dekontaminácie prostredia. 
Okrem rastlín z čeľade Salicaceae sa využívajú aj rastliny z iných čeľadí (Brassicaceae, Fabaceae, Asteraceae…). Fytoextrakcia sa nemusí týkať len toxických kovov, ale aj pesticídov, rozpúšťadiel, olejov, dokonca aj ropy.

Výhody a nevýhody
-----------------

* **Výhody**:
	+ náklady spojené s fytoremediáciou sú oveľa nižšie, ako by stáli jednotlivé kroky klasického ozdravovania prostredia in situ a ex situ
	+ rastliny môžu byť pravidelne monitorované (ľahko detegovateľné zmeny v ich raste a vývine kvôli makroskopickým štruktúram)
	+ možnosť ozdravenia prostredia a zároveň znovuvyužitia dostupných kovov (spoločnosťami špecializovanými na tzv. "phytomining")
	+ jednoznačne ide o metódu, ktorá nijako nepoškodzuje životné prostredie a predstavuje minimálne zásahy do prírodného prostredia (v závislosti od lokality a typu znečistenia)
* **Nevýhody**:
	+ fytoremediácia je limitovaná veľkosťou plochy znečisteného územia a dosahom koreňov rastlín
	+ pomalý rast rastlín (hlavne drevín)
	+ ani s využitím rastlín-hyperakumulátorov nie je možné zabrániť vyplaveniu toxických látok do podzemných vôd pri ich vyššej koncentrácii v pôde (tu už musia prebehnúť iné opatrenia spojené s odstránením kontaminovanej časti pôdy inými metódami podľa typu znečistenia)
	+ prežitie rastlín je ovplyvnené toxicitou kontaminovanej pôdy
	+ možnosť preniknutia kontaminantov do potravného reťazca cez primárnych konzumentov do ďalších úrovní

Príklady hyperakumulátorov kontaminantov
----------------------------------------

* + slnečnica ročná (*Helianthus annuus*): arzén (As) a urán (U)
	+ peniažtek alpínsky (*Thlaspi caerulescens, Brassicaceae*): kadmium (Cd) a zinok (Zn)
	+ kapusta sitinová (*Brassica juncea, Brassicaceae*) a ambrózia palinolistá (*Ambrosia artemisiifolia, Asteraceae*): olovo (Pb)
	+ transgénne rastliny obsahujúce gény bakteriálnych enzýmov: polychlórované bifenyly (PCB), ortuť (Hg) a i.
Tralee Bay v roku 2004: Pohľad smerom k vrchu Mount Brandon
**Tralee Bay** je záliv v severovýchodnej časti Atlantického oceánu, na juhozápadnom pobreží Írska. Zo severu, východu a juhozápadu ho obklopuje pevnina grófstva Kerry, na severozápade (v línii mys Kerry Head - súostrovie Magharee Islands) je otvorený. 

Severovýchodná časť sa nazýva Ballyheige Bay, juhovýchodná časť zálivu medzi obcou Fenit a polostrovom Derrymore Island sa zužuje a hlboko zarezáva do pevniny. Jediným veľkým ostrovom v zálive je Fenit Island, ktorý spolu s malým polostrovom východne od neho obkolesuje zátoku Barrow Harbour.

Na pobreží zálivu leží niekoľko obcí: Ballyheige, Blennerville, Camp, Castlegregory, Derrymore, Fenit, Spa. Mesto Tralee, ktoré dáva zálivu názov, leží cca 3 km vo vnútrozemí.

| * z
* d
* u
Zálivy Írska |
| --- |
| Írske more | 
* Brittas Bay
* Dublinský záliv
* Dundalk Bay
* Dundrum Bay
* Rosslare Bay
* Wexfordský záliv
* Wexford Harbour

 |
| Keltské more | 
* Ballycotton Bay
* Ballyteige Bay
* Clonakilty Bay
* Cork Harbour
* Courtmacsherry Bay
* Dungarvan Harbour
* Kinsale Harbour
* Tramore Bay
* Waterford Harbour
* Youghal Bay

 |
| západné pobrežie | 
* Ballinskelligs Bay
* Bantry Bay
* Bertraghboy Bay
* Blacksod Bay
* Brandon Bay
* Broad Haven
* Clew Bay
* Dingle Bay
* Donegalský záliv
* Dunmanus Bay
* Galwayský záliv
* Kenmare Bay
* Kilkieran Bay
* Killala Bay
* Killary Harbour
* Liscannor Bay
* Mal Bay
* Mannin Bay
* Roaringwater Bay
* St. Finan's Bay
* Shannonský estuár
* Sligo Bay
* Smerwick Harbour
* Tralee Bay

 |
| severné pobrežie | 
* Belfast Lough
* Gweebarra Bay
* Inishfree Bay
* Lough Swilly
* Loughros More Bay
* Mulroy Bay
* Red Bay
* Sheep Haven
* Trawbreaga Bay

 |
**Fyzická vrstva** je prvou zo siedmich vrstiev modelu OSI v origináli *physical layer*. Poskytuje služby pre linkovú vrstvu.
Aktivuje a udržiava fyzické spoje (napr. komutovaný spoj). Fyzické spojenie môže byť dvojbodové (RS-232) alebo viacbodové (ethernet).

Fyzická vrstva je základná sieťová vrstva, poskytujúca skôr prostriedky pre prenos bitov ako pre prenos celých dát cez sieťové uzly. Bitový tok môže byť zoskupený do kódových slov alebo symbolov a prevedený na fyzický signál, ktorý je prenesený cez fyzické prenosové médium. Obsahuje rozloženie pinov, napäťové úrovne a špecifikuje vlastnosti káblov. Huby, opakovače, sieťové adaptéry a Hostiteľské adaptéry (Host Bus Adapters) používané v sieťových úložištiach (SAN) sú zariadenia pracujúce na tejto vrstve. Fyzická vrstva poskytne elektrické a mechanické vlastnosti prenosovému médiu.

Hlavné funkcie a služby fyzickej vrstvy možno zhrnúť do nasledovných bodov:

* vytvorenie a ukončenie spojenia s prenosovým médiom
* zdieľanie spojového prostredia a riadenie prevádzky
* prevod digitálnej reprezentácie dát z používateľského zariadenia na zodpovedajúce signály, ktoré sú prenášané cez komunikačný kanál
**Jozef Špetko** (\* 27. február 1932, Veľké Leváre - † 6. december 2006, Mníchov, Nemecko) bol historik a redaktor. Veľkú väčšinu svojho tvorivého života prežil v emigrácii, v Mníchove, kde v Slobodnej Európe pracoval ako kultúrny redaktor. Poslucháči ho dlhé roky poznali pod pseudonymom Martin Hrabovčan.

Životopis
---------

V rokoch 1951 – 1955 študoval ruštinu, slovenčinu a knihovníctvo na Filozofickej fakulte UK v Bratislave. V rokoch 1955 – 1960 bol odborný pracovník Matice slovenskej v Martine, od roku 1961 bibliograf v Ústrednej knižnici SAV v Bratislave, v rokoch 1964 – 1966 redaktor časopisu Svet vedy, od 1966 pracovník Pamätníka slovenskej literatúry Matice slovenskej. V roku 1967 emigroval do Mníchova, od júna 1968 redaktor slovenskej redakcie Rádia Slobodná Európa.

Nepísal len kultúrne programy o aktuálnom dianí doma a vo svete, ale aj kultúrno-politické poznámky a komentáre; redigoval tiež relácie o živote Slovákov v exile. Okrem redaktorskej práce sa systematicky venoval mapovaniu a ideovo-mentálnej analýze slovenského exilu. Takisto prispieval do slovenskej exilovej tlače.

Diela
-----

* *Dejiny Škarniclovskej kníhtlačiarne v Skalici* (1958)
* *Kníhtlačiarsky účastinársky spolok v Martine* (1958, spoločné dielo autorov: Jozef Špetko, P. Halaš)
* *Bibliografia Jozefa Gašparíka* (1959)
* *Príspevok k dejinám kníhtlačiarne Bratstvo vo Vrútkach* (1960)
* *Pramene a dokumenty k dejinám slovenského kapitalistického kníhtlačiarstva* (1961)
* *Slovník knihovníckych skratiek* (1963, spoločné dielo autorov: J. Štepko, Š. Hanakovič)
* *Krvavé ívery* (1979, pod pseud. Historicus)
* *Die Slowakei* Heimat der Volker (1991)
* *Slovenská politická emigrácia v 20. storočí* (1994)
* *Líšky kontra ježe* (2002, 1.vydanie)
* *Človek v sieťach* (2005, 1.vydanie)
* *Dejiny knihy 2* (1965)
* *Knižná kultúra a písmo* (1968)

Zdroj
-----

* 

Autoritné údaje: * GND: 126358958
* ISNI: 0000 0001 0938 888X
* LCCN: n97043994
* NK ČR: skuk0001566
* SNK: 150721
* VIAF: 117336905
* WorldCat: lccn-n97043994
Juhovýchodná Európa
Juhovýchodná Európa
Štáty juhovýchodnej Európy v širšom a užšom poňa
**Juhovýchodná Európa** je časť Európy na juhovýchode kontinentu, do ktorej sa radia rôzne štáty a územia podľa daného kontextu.

V najširšom poňatí
------------------

* Albánsko Albánsko
* Bosna a Hercegovina Bosna a Hercegovina
* Bulharsko Bulharsko
* Čierna Hora Čierna Hora
* Cyprus Cyprus
* Chorvátsko
* Grécko Grécko
* Macedónsko Macedónsko
* Moldavsko Moldavsko
* Rumunsko Rumunsko
* Srbsko Srbsko
* Turecko Turecko (len európska časť – tzn. východná Trácia)

Územia so sporným štatútom
--------------------------

* Kosovo Kosovo
* Podnestersko Podnestersko
* Severný Cyprus Severný Cyprus

V užšom poňatí sa môžu podľa kontextu za štáty juhovýchodnej Európy považovať napríklad len štáty zasahujúce na územie Balkánu, alebo všetky okrem Turecka, atď.

Grécko je často radené medzi štáty južnej Európy, Maďarsko a Slovinsko medzi štáty strednej Európy a Moldavsko medzi štáty východnej Európy.

Geografia
---------

Oblasť sa rozkladá na Balkánskom polostrove. Najvyššími pohoriami sú Karpaty, Dinárske vrchy, Stará planina a Pindos. Najväčšími riekami sú Dunaj, Sáva, Dráva, Velika Morava a Marica.

### Najväčšie mestá

* Atény
* Belehrad
* Bukurešť
* Sarajevo
* Sofia

Dejiny
------

V 14. storočí dobyli územie juhovýchodnej Európy Osmanskí Turci. Podrobené národy si nezávislosť vybojovali až v 1912 v prvej balkánskej vojne o rok neskôr prepukol konflikt medzi Gréckom a Srbskom na jednej strane a Bulharskom na strane druhej. Po prvej svetovej vojne vzniklo kráľovstvo Juhoslávia. Za druhej svetovej vojny bolo územie obsadené mocnosťami Osi. Po vojne sa všetky štáty v oblasti až na Grécko, Turecko a Cyprus stali súčasťou Východného bloku. Po roku 1989 padol komunizmus vo väčšine krajín juhovýchodnej Európy a začala občianska vojna v Juhoslávii. V roku 2007 pristúpili Bulharsko a Rumunsko do EU.

Obyvateľstvo
------------

Prevažujú slovanské jazyky medzi ktoré nepatrí albánčina, maďarčina, rumunčina, gréčtina a turečtina. Medzi slovanské národy patria Bulhari, Slovinci, Srbi, Chorváti, Bosniaci a Macedónci.

Poznámky
--------

1. 1 2  Patrí sem len kultúrne a historicky, geograficky patrí do Ázie.

Pozri aj
--------

* Balkánsky polostrov
* Osmanská ríša
* Juhoslávia

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jihovýchodní Evropa na českej Wikipédii.*
**Roger Keith Crouch** (\* 12. september 1940, Jamestown, Tennessee, USA) je americký vedec, dlhoročný zamestnanec NASA, astronaut, ktorý v roku 1997 dvakrát letel do vesmíru raketoplánom. Na obežnej dráhe Zeme strávil takmer 20 dní a je registrovaný ako 356. človek vo vesmíre.

Životopis
---------

Absolvoval vysokoškolské štúdium v odbore fyziky na Tennessee Polytechnic Institute a Virginia Polytechnic Institute, ktoré ukončil v roku 1971 získaním titulu PhD. Mal vtedy 30 rokov. Súbežne so štúdiami bol v období rokov 1962 až 1985 zamestnaný v Laglez Research Center, ktoré patrí pod NASA. Vo vedeckej funkcii v NASA zostal aj potom, keď sa roku 1985 stav vedúcim strediska Headquarters, Microgravity Space Applications Div. V hlavnom meste Washington. Medzi astronautov bol zaradený od 11. januára 1989 do 30. januára 1992 a po štvorročnej pauze v období 29. januára 1996 až 17. júla 1997. Má ženu Anne Novotny a spolu majú tri deti - Melanie (\* 1968), Kewina (\* 1971) a Kenyon (\* 1974).

Lety do vesmíru
---------------

Na svoju prvú vesmírnu misiu sa dostal vo svojich 54 rokoch v roku 1997. Mala označenie STS-83 a bola dodatočne po svojom štarte z kozmodrómu mysu Canaveral na Floride katalogizovaná v COSPAR ako 1997-013A. Na palube raketoplánu Columbia bola sedemčlenná posádka. Keďže sa krátko po dosiahnutí orbitálnej dráhy začali objavovať vážne nedostatky palivových článkov, bol let predčasne ukončený pristátím na kalifornskej základni Edwards (Mohavská púšť). 

O tri mesiace bola misia zopakovaná s rovnakým raketoplánom, posádkou, miestom štartu. Pristáli tentoraz na myse Canaveral a v COSPAR získali označenie 1997-032A. Program sa tentoraz podarilo splniť. Na palube so sebou mali laboratórium Spacelab. 

### Lety v skratke

* STS-83 raketoplán Columbia, štart 4. apríl 1997, pristátie 8. apríl 1997
* STS-94 raketoplán Columbia, štart 1. júl 1997, pristátie 17. júl 1997

Referencie
----------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Roger Crouch na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |

* Osobná stránka na webe Kosmo
* Let STS-83
* Misia STS-94 na webe MEK
**Sarawak** je jedným ze štátov Malajzie, najväčším malajzijským štátom, ktorý zahŕňa takmer celú západnú Malajziu. Nachádza sa na severovýchode ostrova Borneo (Kalimantan). Susedí s malajzijským štátom Sabah na východe, Brunejom na severe a indonézskym Kalimantanom na juhu. Najväčšie mesto Sarawaku a zároveň hlavné mesto je Kuching, hospodárske centrum štátu a sídlo vlády. Medzi ďalšie mestá v Sarawaku patria napríklad Miri, Sibu a Bintulu. V roku 2015 v Sarawaku žilo 2 636 000 ľudí. V Sarawaku panuje tropické rovníkové podnebie, štát pokrývajú tropické dažďové lesy s bohatou kvetenou a faunou, vrátane ohrozených orangutanov. Štátom preteká najväčšia rieka Malajzie Rajang, na jednom z jej prítokov bola postavená Bakunská priehrada, jedna z najväčších priehrad v juhovýchodnej Ázii. Najvyššia hora je Mount Murud.

Najstaršie pozostatky prvých ľudí pochádzajú z čias pred 40 000 rokmi z územia národného parku Niah. V 16. storočí bol Sarawak súčasťou brunejskej ríše. V roku 1839 prišiel do Sarawaku britský prieskumník James Brooke (prvý „biely radža") a on a jeho potomkovia vládli štátu medzi rokmi 1841 – 1946. Počas druhej svetovej vojny bol Sarawak tri roky okupovaný japonským vojskom. Po vojne posledný biely radža Charles Vyner Brooke prenechal oblasť Veľkej Británii a v roku 1946 sa stala britskou kolóniou. Dňa 22. júla 1963 bola Sarawaku udelená samospráva a následne sa stal jedným zo zakladajúcich členov štátu Malajzie (zal. 16. septembra 1963). To však odsúdila Indonézia, čo viedlo k trojročnému konfliktu medzi rokmi 1963 – 1966. Vytvorenie štátu tiež viedlo ku komunistickému povstaniu, ktoré trvalo do roku 1990.

Hlava štátu je guvernér (Yang di-Pertua Negeri), hlava vlády hlavný minister. Sarawak je rozdelený na administratívne divízie a okresy, riadené systémom, ktorý je založený na Westminsterskom systéme. Vďaka svojim prírodným zdrojom sa Sarawak špecializuje na vývoz ropy, zemného plynu, dreva a plodov palmy olejnej (*Elaeis guineensis*), ale má aj silné odvetvie výroby, energetiky a cestovného ruchu. Je to etnicky, kultúrne a jazykovo rozmanitý štát, hlavnými etnikami sú Ibanovia, Malajčania, Číňania, Melanauovia, Bidayuhovia a Orang Ulu. Oficiálnymi jazykmi sú angličtina a malajčina; neexistuje oficiálne náboženstvo.

Referencie
----------

1. 1 2  The Editors of Encyclopaedia Britannica. *Sarawak* [online]. Encyclopædia Britannica, [cit. 2018-11-29]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑  WELMAN, Frans. *Borneo Trilogy Sarawak: Volume 2*. [s.l.] : Booksmango, 2017. 181 s. ISBN 978-616-245-089-1.
3. ↑
4. ↑
5. ↑   *Explanation sought on real status of S’wak’s official religion* [online]. theborneopost.com, 2015-12-11, [cit. 2018-11-29]. Dostupné online. (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sarawak**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Sarawak na anglickej Wikipédii.*
**Rogers Sportsnet** je kanadský športový kanál, vysielajúci v anglickom jazyku. Vysiela v štyroch regionálnych okruhoch a na jednom High-Definition národnom okruhu. Jeho vlastníkom je Rogers Sportsnet Inc. sesterská spoločnosť Rogers Media.

Sportsnet spustil svoje vysielanie 9. októbra 1998 pod menom **CTV Sportsnet**. Toto meno bolo zvolené, aby pripomínalo Fox Sports Net, ktorý vysiela športové prenosy v Spojených štátoch. CTV vlastnila 40 % a bola hlavným partnerom v novej stanici, Rogers, Molson a Fox vlastnili každý po 20 %.

Keď v roku 1999 CTV kúpila NetStar, rodičovskú spoločnosť TSN, bola kanadským úradom pre rádiové a televízne vysielanie a telekomunikácie prinútená predať buď Sportsnet alebo TSN. CTV sa rozhodla predať Sportsnet, ktorý zmenil svoje meno na Rogers Sportsnet.

Regionálne okruhy
-----------------

Regionálne okruhy *Rogers Sportsnet*
Medzi štyri regionálne okruhy, ktoré vysielajú odlišné regionálne športové udalosti, patrí:

* **Sportsnet East**, ktorý zahŕňa východné Ontário, Quebec, New Brunswick, Nové Škótsko, Ostrov princa Eduarda a Newfoundland a Labrador
* **Sportsnet Ontario**, ktorý zahŕňa celé Ontário s výnimkou Ottawy
* **Sportsnet West**, ktorý zahŕňa Manitobu, Saskatchewan, Albertu, Nunavut a Severozápadné teritóriá
* **Sportsnet Pacific**, ktorý zahŕňa Britskú Kolumbiu a Yukon

Externý odkaz
-------------

* Domovská stránka Rogers Sportsnet (po anglicky)
Sarasvatí od Raja Raviho Varmu
**Sarasvatí** (v sanskrte सरस्वती, Sarasvatī) je hinduistická bohyňa, manželka boha-stvoriteľa Brahmu. Jej meno znamená doslova "plynúca". Je spájaná s múdrosťou, učenosťou, výrečnosťou a umeniami; vďaka nej vraj vznikol aj sanskrt a písmo dévanágarí. Ako jazdné zviera jej slúži labuť, poprípade páv či papagáj. Meno Sarasvatí nesie aj posvätná rieka známa z Véd, ktorá sa podľa tradície steká v podzemí s Gangou a Jamunou v Prajágu, dnešnom Iláhábáde.

Literatúra
----------

* Sarasvatí. In:  *Lexikon východní moudrosti : buddhismus, hinduismus, taoismus, zen*. Preklad Jan Filipský et al. 1. vyd. Olomouc; Praha : Votobia; Victoria Publishing, 1996. 565 s. ISBN 80-7198-601-1,  80-7187-997-5. S. 386.
* SARASVATÍ. In: FILIPSKÝ, Jan. *Encyklopedie indické mytologie : postavy indických bájí a letopisů*. 2. vyd. Praha : Libri, 2007. 225 s. ISBN 978-80-7277-348-0. S. 140 – 141.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sarasvatí**
**Alexandre José Maria dos Santos** OFM (\* 18. marec 1924, Zavala, Mozambik – † 29. september 2021, Maputo, Mozambik) bol mozambický kardinál, emeritný arcibiskup Maputa.

Životopis
---------

Študoval teológiu a filozofiu najprv v Mozambiku a neskôr v Portugalsku. Mozambik bol totiž až do roku 1975 portugalskou kolóniou. Vstúpil do rádu františkánov, večné sľuby zložil v roku 1951. Kňazskú vysviacku mu udelil 25. júna 1953 v Lisabone vtedajší lisabonský patriarcha, kardinál Manuel Gonçalves Cerejeira. Po vysviacke pastoračne pôsobil vo františkánskej misii v Mozambiku a tiež pri výchove budúcich kňazov ako rektor kňazského seminára.

V roku 1974 ho pápež Pavol VI. vymenoval za maputského arcibiskupa. Svätenie mu udelil dňa 9. marca 1975 prefekt Kongregácie pre evanjelizáciu národov kardinál Angelo Rossi. Spolusvätiteľmi boli arcibiskup Dar es Salaamu kardinál Laurean Rugambwa a biskup z Malanje Eduardo André Muaca. Pápež Ján Pavol II. ho menoval za kardinála s titulárnym kostolom San Frumenzio ai Prati Fiscali 28. júna 1988. Stal sa tak prvým kardinálom mozambického pôvodu. V roku 1999 požiadal o uvoľnenie z úradu, čomu však pápež vyhovel až 22. februára 2003.

Referencie
----------

1. ↑   *Cardinals Created by John Paul II.* [online].. Dostupné online. (anglicky)
2. ↑   *RINUNCE E NOMINE* [online].. Dostupné online. (taliansky)

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0003 9584 3379
* VIAF: 290646268
MUDr. **Alexander Adam** (\* 26. január 1898, Košice – † 11. máj 1979, Košice) bol česko-slovenský lekár ftizeológ.

Život
-----

So štúdiom medicíny začal na univerzite v Budapešti a dokončil ho na Nemeckej univerzite v Prahe v roku 1923, pričom medzitým sa zúčastnil prvej svetovej vojny. V roku 1918 bol členom Galileiho revolučného študentského krúžku a literárnej skupiny okolo básnika Endreho Adyho v Budapešti. V roku 1923 nastúpil do práce v Štátnej nemocnici v Košiciach a v roku 1924 už pracoval v Detskej nemocnici v Bytčici, neskôr ako sekundárny lekár. Absolvoval študijný pobyt v Berlíne zameraný na röntgenológiu.

Od roku 1936 pôsobil ako hlavný lekár okresnej nemocenskej poisťovne, no v roku 1938 bol suspendovaný a žil pod policajným dozorom v Lučenci. V roku 1944 ho deportovali do trestného tábora. Ušiel počas transportu do koncentračného tábora Mauthausen a do roku 1945 pracoval ako robotník v továrni na muníciu v Budapešti. Po druhej svetovej vojne pôsobil ako obvodný lekár a lekár nemocenskej poisťovne v Lučenci.

Už od začiatku svojej lekárskej praxe sa špecializoval na ftizeológiu. Popri tradičnej hygienicko-dietetickej terapie „využíval novú metódu – pneumotorax, s ktorým dosahoval dobré výsledky". Viedol preventívnu protituberkulóznu poradňu a v roku 1963 založil protifajčiarsku poradňu v Lučenci a neskôr aj v Košiciach.

Referencie
----------

1. 1 2 3  ADAM, Alexander. In: FALISOVÁ, Anna. *Lekári na Slovensku do roku 2000*. Bratislava : VEDA, vydavateľstvo Slovenskej akadémie vied, 2010. ISBN 978-80-224-1166-0. S. 73.

Literatúra
----------

* SÝKORA, F.[rantišek]. Rozhovor s MUDr. Alexandrom Adamom. *Studia pneumologica et phtiseologica cechoslovaca*, 1973, roč. 33, čís. 8, s. 558-560.
* SÝKORA, František. *Cesty k dnešnej medicíne*. 1. vyd. Martin : Osveta, 1990. ISBN 80-217-0151-X. Kapitola Rozhovor s MUDr. Alexandrom Adamom, s. 82-85.
* ADAM, Alexander. In: FALISOVÁ, Anna. *Lekári na Slovensku do roku 2000*. Bratislava : VEDA, vydavateľstvo Slovenskej akadémie vied, 2010. ISBN 978-80-224-1166-0. S. 73.

Externé odkazy
--------------

* Alexander Adam v databáze Medvik.cz

Autoritné údaje: * NK ČR: xx0117487
* SNK: 167545
* VIAF: 121325559
**Rodina Glassovcov** je ústrednou témou väčšiny poviedok Jerome David Salingera. Je v nej sedem detí.

Matka – Bessie Glassová Gallagherová, je katolíčka, rodená z Írska, kabaretná herečka.

Otec – Les Glass, americký žid, kabaretný herec.

1. Seymour Glass – najčastejšie opisovaná postava rodina, pravdepodobne autorova obľúbená.
2. Buddy Glass – autor o ňom píše buď v prvej osobe, alebo z jeho pohľadu takmer všetky poviedky.
3. Boo Boo Glassová Tannenbaumová – o nej je poviedka Pri loďke, má syna Lionela.
4. Walt Glass – je vojak, ktorý zahynul krátko po skončení druhej svetovej vojny.
5. Waker Glass – rímskokatolícky mních.
6. Zooey Glass – najkrajší z rodiny.
7. Franny Glassová – študentka herectva, po prečítaní knihy Cesta pútnika, odíde zo školy.

Celá rodina, ako mimochodom všetky hlavné postavy jeho diel, sú zarytí fajčiari. Každé z detí sa odmalička zúčastňovalo rozhlasovej šou s názvom hľadá sa geniálne dieťa. Bývajú v New Yorku.
S najväčšou pravdepodobnosťou sa táto fiktívna rodina v mnohých faktoch podobá rodine JD Salingera. Minimálne obaja rodičia majú rovnaký pôvod a vierovyznanie. Predstaviteľom autora je asi Buddy Glass, druhý najstarší. Táto domnienka je podložená dôkazmi, že sa narodil v roku 1919, ako aj JD a všetky poviedky s touto tematikou sú z jeho pohľadu. Jediná, t. j. Zooey je písaná Zooeym, ale hneď v úvode autor oznamuje, že teraz výnimočne nebude písať ako Buddy, ale ako Zooey.
**Glaukippé** alebo **Glaukippa** (starogr. *Γλαυκίππη* – *Glaukippé*) je v gréckej mytológii dcéra líbyjského kráľa Danaa a jeho manželky Polyxo.

Glakippé bola jedna z päťdesiatich dcér líbyjského kráľa Danaa, o ktoré sa uchádzalo päťdesiat synov jej strýka Aigypta, ktorý vládol v susednom Egypte. Danaos však so svadbou nesúhlasil a preto mu Aigyptos vypovedal vojnu a v boji ho porazil. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.

Glaukippe za manžela vybrali Potamóna, syna Aigypta a jeho manželky Kaliadny. Keď sa potom chystala hromadná svadba, Danaos dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem Hyperméstry, Glaukippé a aj ostatné jej sestry príkaz otca splnili a bohovia ich po smrti za tento hrozný skutok odsúdili na večný trest nosiť v podsvetí do deravého suda vodu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,1,5.
2. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 32.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 314.
**Glaukias** alebo **Glykón** (starogr. *Γλαυκίας, Γλύκων* – *Glaukias, Glykón*) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 588 pred Kr.

Glaukias z Krotónu (podľa Eusebia *Glykón z Krotónu*) zvíťazil v behu na jedno stadion na 48. olympijských hrách v roku 588 pred Kr. Podľa tradície sa beh na jedno stadion zaviedol v Olympii už na počiatku hier, t. j. v roku 776 pred Kr. a bol jedinou súťažnou disciplínou do roku 724 pred Kr. keď do programu hier zaradili i beh na dve stadiá. Beh na jedno stadion sa ale aj po zaradení ďalších súťažných disciplín považoval za hlavné preteky, menom víťaza týchto pretekov sa označovala celá olympiáda.

Staroveký autor Pausanias zaznamenal olympijské víťazstvo Glaukia v súvislosti s datovaním reorganizácie pýtických hier. Pausanias o tom uvádza, že v treťom roku štyridsiatej ôsmej olympiády, v ktorej bol víťazom Glaukias z Krotónu, delfská *amfiktyónia* uskutočnila reorganizáciu pýtických hier. Do programu súťažných disciplín zaradili i hru na flaute a spev za hudobného doprovodu flauty.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 10,7,4.
2. 1 2 3  Eusebios, *Kronika* 2,193.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. S. 377.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Tommy Emmanuel** (\* 31. máj 1955, Muswellbrook Shire, Austrália) je austrálsky gitarista známy hlavne komplexným fingerpicking (Travis finger picking) štýlom, energickému vystupovaniu a používaniu percusivneho spôsobu hry.

Svoju prvú gitaru dostal už ako 4-ročný, kedy ho jeho matka učila, aby jej robil sprievod. V siedmich rokoch počul v rádiu Cheta Atkinsa a tento moment sa stal jeho celoživotnou motiváciou. Nikdy nechodil na hodiny hudby, napriek tomu je zaraďovaný medzi najlepších gitaristov.

Ovplyvnil ho Atkinsov štýl hraníia (fingerpicking), kedy palec ruky hrá basovú linku a ostatné dva alebo tri prsty hrajú melódiu. Hrá hlavne folk, rock, pop a blues. Ako sólista nikdy nehrá s kulisou nejakých hudobných nahrávok a snaží sa používať minimum efektov, ale čas od času na koncertoch hrá so sláčikovými kvartetmi a inými gitaristami.

Ocenenia
--------

V roku 1998 bol nominovaný na cenu Grammy v kategórii *Country instrumental performance* za song *Smokey Mountain Lulaby* (duet s Chetom Atkinsom). 

V roku 2007 vyhrala jeho skladba *Gameshow Rag/Cannonball rag* cenu za inštrumentálnu skladba roku na 35th Country Music Festivalu, v tom istom roku bola nominovana na cenu Grammy v kategórii *Best Country Instrumental Performance*.

V máji roku 2008 bol v čitateľskej ankete časopisu *Guitar Player Magazine* zvolený za najlepšieho akustického gitaristu.

Diskografia
-----------

* 1979 From Out Of Nowhere
* 1987 Up From Down Under
* 1990 Dare to Be Different
* 1992 Determination
* 1993 The Journey
* 1993 The Journey Continues
* 1994 Back On Azubazi
* 1995 Initiation
* 1995 Terra Firma (s Philom Emmanuelom)
* 1995 Classical Gas (s Australian Filharmonic Orchestra)
* 1996 Can't Get Enough
* 1997 Midnight Drive
* 1997 Day Finger Pickers Took Over The World (s Chetom Atkinsom)
* 1998 Collaboration
* 2000 Only
* 2001 Greatest Hits
* 2004 Endless Road
* 2005 Live One
* 2006 Happy Hour (s Jimom Nicholsonom)
* 2006 The Mystery
* 2008 Center Stage
* 2009 Just Between Frets (s Frank Vignola)
* 2010 Little by Little

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tommy Emmanuel**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
* Oficiálny blog - Guitar tabs
* Worldpress
* MySpace
* Tommy Emmanuel v programe *Na plovárně*

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tommy Emmanuel na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 139825568
* GND: 134874463
* ISNI: 0000 0001 1470 3135
* LCCN: no98038363
* NK ČR: xx0103401
* VIAF: 32192424
* WorldCat: lccn-no98038363
**Alexander Bizai** (Bizay) (\* 1826, Banská Štiavnica – † 1871, Bacúch) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, kultúrny pracovník a publicista.

Životopis
---------

Pochádzal z baníckej rodiny. Študoval na evanjelickom lýceu v Banskej Štiavnici, potom konvertoval a stredoškolské štúdiá dokončil v Trnave, teológiu študoval v Banskej Bystrici, vo Viedni a v Ostrihome. Od 1855 roku kaplán, od 1864 farár v Malinovej a v Tužine, od 1871 v Bacúchu. Počas štúdií v Banskej Bystrici pracoval v študentskom spolku *Kolo*. Účinkoval v slovenskom revolučnom hnutí 1848 – 1849. Ľudovýchovný pracovník, zbieral a nacvičoval slovenské národné piesne, založil v Chrenovci knižnicu. Zakladajúci člen Matice slovenskej a propagátor jej činnosti na hornej Nitre. Literárne práce uverejnil v študentskom rukou písanom časopise Štiavnický zábavník; autor ľudovýchovných a národno-obrodných článkov.

Dielo
-----

* K Slovákom, Banská Štiavnica roku 1849

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Alexander Babiš** (\* 24. december 1961, Bratislava) je slovenský podnikateľ. Je mladším bratom bývalého predsedu českej vlády Andreja Babiša.

Život
-----

Pred rokom 1989 pracoval v podniku zahraničného obchodu Omnia, ktorý importoval a exportoval spotrebné technológie.

Bol vedený Štátnou bezpečnosťou ako spolupracovník. ŠtB Alexandra Babiša podľa slovenského časopisu *Týždeň* zaregistrovala jedenásť dní pred 17. novembrom 1989 ako agenta s kódovým menom *Miki*.

Po páde komunistického režimu pôsobil 15 rokov v bankovom sektore, päť rokov pracoval ako finančný riaditeľ v spoločnosti svojho brata, slovenskom Agroferte.

Alexander Babiš bol na Slovensku obvinený z podvodu. So spoločníkom z firmy CTHS boli podozriví z toho, že energetickej spoločnosti ČEZ Slovensko spôsobili škodu 195 250 eur. ČEZ Slovakia je dcérska spoločnosť českej skupiny ČEZ. Tá patrí do pôsobnosti ministerstva financií, ktoré riadil Andrej Babiš.

Rodina
------

Alexander Babiš je tretíkrát ženatý, má štyri deti a žije v Bratislave.

Referencie
----------

1. ↑   *Babišův bratr: AB rozhodně není jako AB* [online].. Dostupné online.
2. ↑   *Slováci soudí Babišova bratra, viní ho z pětimilionového podvodu* [online].. Dostupné online.
3. ↑   *Babišův bratr jde k soudu, hrozí mu vězení* [online].. Dostupné online.
**Alexander Dilles** (\*14. marca 1835 Vráble – † 28. júla 1907 Žabokreky nad Nitrou) (celým menom Dillesz Sándor Erazmus Nepomuki János, maď.) bol uhorský archeológ, hlavný slúžny okresu Vráble v Tekovskej župe, spisovateľ a zakladateľ Tekovského múzea v Zlatých Moravciach (dnes Mestské múzeum Zlaté Moravce).

Život
-----

On a jeho manželka, Mária Batthyány, darovali svoju bohatú archeologickú zbierku stolici a tým položili vlastne základy múzea. Alexander bol hlavným zástupcom Tekovskej stolice a neskôr hlavný slúžny vrábeľského okresu v rokoch 1890 – 1894. Napísal viacero historických úvah. Jeho archeologické články boli vydávané v odborných časopisoch. Pre zväzok Tekov o uhorských stoliciach vypracoval časť zaoberajúcu sa pravekom.

Rodina
------

Mal manželku Máriu rod. Batthyány. Jeho otec, Štefan Dilles, bol kráľovským vrábeľským poštmajstrom vo Vrábľoch.

Referencie
----------

1. ↑

Zdroj
-----

* Štátny archív v Ivanke pri Nitre
* TRUBÍNI, Jozef: Vráble, 1994.