recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Videokazeta VHS
Útroby videokazety
**Videokazeta** je audiovizuálny nosič obsahujúci magnetickú pásku, na ktorú možno zaznamenať obraz, zvuk a doplnkové informácie (indexy, časový kód). Vyrábať sa začali v roku 1976. Vo veľkom sa používali hlavne v 80. a 90. rokoch. Svoju popularitu mali ešte aj v nultých rokoch 21. storočia. 

Podľa charakteru signálu, ktorý je na ne zaznamenávaný, môžeme videokazety rozdeliť na analógové alebo digitálne.

Pretože existuje rad vzájomne nekompatibilných spotrebných aj profesionálnych systémov pre záznam obrazu, bolo a je videokaziet viac druhov než u podobného nosiča zvuku – audiokazety.

Analógové systémy a videokazety
* Spotrebná oblasť
	+ VHS, S-VHS a ich menšie varianty pre videokamery VHS-C a S-VHS-C
	+ Video8, Hi8
	+ Staršie systémy Betamax a Video 2000
* Profesionálna oblasť: U-matic, Betacam a Betacam SP, MII

Digitálne systémy a videokazety
* Spotrebná oblasť
	+ D-VHS, Digital8
	+ DV a menší variant pre videokamery MiniDV, HDTV verzie HDV
* Profesionálna oblasť
	+ Polpalcový Betacam SX, MPEG IMX, Digital Betacam a jeho HDTV verzie HDCAM
	+ Štvrť palcový DVCAM, DVCPRO a jeho HDTV verzie DVCPRO HD
	+ Staršie alebo nerozšírené systémy D1, D2, D3, D5, D9

V spotrebnej oblasti analógové videokazety ustúpili optickým diskom DVD, vo videokamerách boli analógové videokazety postupne nahradené digitálnymi.

V profesionálnej oblasti bol prechod od analógových k digitálnym systémom a videokazetám ešte nápadnejší. V budúcnosti možno očakávať prechod od videokaziet k optickým alebo pevným diskom aj vo videokamerách vďaka okamžitému prístupu k jednotlivým scénam pri strihu. Perspektívnou novinkou je nahrávanie na pamäťové karty.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Videokazeta na českej Wikipédii.*
**Statok** je predmet alebo služba, ktorá slúži na uspokojovanie ľudských potrieb (napr. stroje, potraviny, zručnosti).
Podľa Milana Kovačku je statok predmet chcený na nejaký účel v ekonomike. Statky sú užitočné predmety
vonkajšieho sveta. Zdroje, ktoré používame na výrobu statkov, sú obmedzené.

Rozdelenie statkov
------------------

* podľa dostupnosti:
	+ *voľné statky* – sú prístupné všetkým ľuďom bez obmedzenia (vzduch);
	+ *vzácne statky* (ekonomické) - existujú v obmedzenom množstve, môžu byť výsledkom výroby (výrobky) alebo vzácnou surovinou (ropa, drahé kovy);
* podľa formy: hmotné (výrobky) a nehmotné (služby);
* podľa účelu: kapitálové (používajú sa vo výrobe, slúžia na výrobu ďalších statkov) a spotrebné (sú určené ku konečnej spotrebe);
* podľa vlastníctva: súkromné a verejné;

Uspokojovanie potrieb človeka alebo podniku užívaním statkov sa volá spotreba. Tí, čo sa na spotrebe podieľajú, sú spotrebitelia. Vzťah medzi potrebami a zdrojmi vytvára základný rámec hospodárstva, lebo potreby sa menia a rozširujú a zdrojov máme len obmedzené množstvo.

Referencie
----------

1. ↑  Statok (Kovačka, M.) z FILITu.
**William Holman Hunt** (\* 2. apríl 1827, Londýn – † 7. september 1910, tamtiež) bol anglický maliar a jeden z pôvodných preraffaelitov.

Život a dielo
-------------

Už vo veľmi mladom veku začal pracovať ako úradník, ale v roku 1844 bol prijatý na Kráľovskú akadémiu, kde sa stretol s Dantom Rossettim a Johnom Millaisom. Roku 1848 spoločne založili spolok preraffaelitov. Inšpiráciu k svojim dielam hľadal, rovnako ako ostatný preraffaelisti, v umení stredovekých maliarov (tvoriacich pred Rafaelom Santim). Aby hlbšie spoznal renesančné umenie, odcestoval ho študovať do Florencie.

Huntova práca nebola vo svojej dobe spočiatku príliš úspešná, rovnako ako práca ostatných preraffaelitov vzbudzovala pobúrenie. Huntovým najväčším zdrojom inšpirácie bola Biblia a do mnohých obrazov vnášal duchovný pohľad. Po rozpade bratstva dokonca odcestoval čerpať inšpiráciu do Svätej zeme. Neskôr sa do Palestíny ešte vracal. Spoločne s duchovným významom vnáša do svojich diel aj morálne ideály. Pri tvorbe svojich diel sa tiež nechával inšpirovať literárnymi dielami – starými anglickými básňami, alebo Shakespearom.

Hunt mal veľký zmysel pre detail a väčšina jeho diel sa pýši sýtymi, jasnými farbami. Pre Huntove diela je typické, že majú symbolický význam.

Galéria
-------

* Our English Coasts/Strayed SheepOur English Coasts/Strayed Sheep
* The Finding of the Saviour in the TempleThe Finding of the Saviour in the Temple

Referencie
----------

1. ↑  Katharine Aileen Lochnan, Katharine Jordan Lochnan, Jan Marsh, Carol Jacobi, Holman Hunt and the Pre-Raphaelite Vision, Art Galley of Toronto, 2008, s. 171

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku William Holman Hunt na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 59138
* BnF: 121116779
* GND: 118775332
* ISNI: 0000 0000 8393 9822
* LCCN: n83227381
* NK ČR: ola2003192322
* ULAN: 500001633
* VIAF: 220946936
* WorldCat: lccn-n83227381
**Vidiek** je slovenská poprocková skupina, ktorú v roku 1986 založili v Rovinke členovia rozpadnutej skupiny Ventil RG Ján Kuric a Ondrej Tomčala, ktorí zo začiatku tvorili duo. Neskôr sa k nim pripojili Kamil Grebeň, Richard Jajcay, Peter Dobrota a Peter Sojka. Skupina sa pôvodne mala volať *Jano a jeho družina*, alternatívny názov Vidiek bol odvodený od skladby „Vidiečan", prvej autorskej skladby v ich repertoári.

Tvorba aj vystúpenia skupiny Vidiek sú charakteristické parodovaním hudobného prejavu amatérskych insitných kapiel, čo však kontrastuje s vysokými skladateľskými kvalitami a virtuozitou jej členov.

V roku 1988 skupina debutovala albumom *Nechajte si ju*, na ktorom sa nachádzal niekdajší hit Ventilu RG „Fajčenie škodí zdraviu", ale aj prvé hity samotného Vidieku ako „Vidiečan", „Tisíc divov, možno aj viac", „Film" či „Nechajte si ju!". Medzi ďalšie úspešné skladby skupiny patria „Rudy & Hilda", „Anglická (The Evensong)", „Keď je 7 ráno, zapnem rádio", „Nie je to ľahké", „Anjel", „Môžeš závidieť", „O maňo (Mamy Blue)" a iné.

Skupina Vidiek sa objavila vo filme režiséra Miroslava Šindelku *Vášnivý bozk* (1994), kde v jednej scéne hrala hotelovú kapelu. V scéne zaznela štúdiová verzia skladby „Anglická (The Evensong)" z albumu *Vidiek*.

Zostava
-------

**Súčasní členovia:**

* Ján Kuric – spev
* Ondrej Tomčala – bicí nástroj
* Richard Jajcay – gitara
* Martin Klačanský – basová gitara

**Bývalí členovia:**

* Peter Sojka – klávesový nástroj
* Peter Dobrota – klávesový nástroj
* Kamil Grebeň – basová gitara
* Richard Kasák – klávesový nástroj

Diskografia
-----------

### LP

**Štúdiové:**

* *Nechajte si ju* (1988)
* *Vidiek* (1994)
* *3 štyry* (1997)
* *Nové časy* (2003)
* *Vidiek s oblohou* (2015)

**Koncertné:**

* *Výber naživo* (2000)

**Výberové:**

* *Best of Vidiek: 1988 – 2007* (2009)

### SP

* *Vidiečan / My chceme rásť* (1988)

Referencie
----------

1. 1 2  Sme.sk: Ako sa robí hit: Vidiečan

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vidiek (skupina)**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
* Facebook
* Janko Kuric: Vidiek je amatérska kapela, ktorá nespí a nikdy nespala
**Branislav Ciberej** známy skôr pod umeleckým menom **Bruno Ciberej** (\* 29. august 1978, Trebišov) je slovenský moderátor. Vyštudoval Ekonomickú univerzitu v Bratislave a do povedomia divákov sa dostal vďaka moderovaniu programov ako Slovensko hľadá Superstar, Let's Dance a iných súťažných relácií.

Kariéra
-------

Mediálnu kariéru začal vo Fun rádiu. Neskôr moderoval viacero projektov v STV, Markíze aj TV JOJ. Spočiatku pracoval ako prekladateľ anglických textov pre moderátorov. Na televíznej obrazovke sa prvýkrát objavil v relácii Smotánka, kde pôsobil ako externý moderátor, ktorý spoza kamery robil interview s rôznymi známymi slovenskými aj zahraničnými osobnosťami a celebritami. Dostatočne veľký priestor však dostal až v jeho vlastnej TV šou Exclusiv, vysielanej na TV JOJ, kde nahliada do súkromia úspešných a bohatých ľudí. Okrem médií pracoval pre módny dom Alizé ako marketingový a PR manažér.

Referencie
----------

1. ↑   *Zoznam osobností – Bruno Ciberej* [online]. aktuality.sk. Dostupné online.

Zdroj
-----

* Braňo "Bruno" Ciberej v Česko-Slovenskej filmovej databáze
**Telefónna predvoľba**, alebo **smerové telefónne číslo** je číslo, ktoré sa pridáva pred miestne telefónne číslo stanice v telefónnej sieti, ak má byť volené z iného uzla či krajiny, a najnovšie aj od iného operátora.

Tento postup umožňuje automatické spájanie medzimestských a medzinárodných hovorov, ako aj prepájanie hovorov medzi rôznymi operátormi.

Telefónna predvoľba sa od bežného telefónneho čísla líši tým, že začína číslicami či znakmi, ktoré sa pre miestne čísla na prvej pozícii nepoužívajú - obvykle nulou a pre medzinárodné hovory dvoma nulami. 

Znak „+" sa celosvetovo používa v medzinárodnom formáte čísla a vždy sa pri volaní musí nahradiť takzvaným IDD prefixom, ktorý závisí od krajiny, z ktorej sa volá. Napríklad na Slovensku je to „00", rovnako v Česku, ale napríklad v USA je IDD prefix „011", čo znamená, že pri volaní slovenskému účastníkovi s číslom 0905 123 123 sa musí voliť (v USA) 011421 905 123 123, kým z Česka by to bolo „00421 905 123 123".

V súčasnosti už vo väčšine krajín nie je nutné nahrádzať znak "+" prefixom IDD, ale stačí zadať z klávesnice priamo znak "+" (tento sa pri voľbe čísla automaticky nahradí IDD prefixom.

Pozri aj
--------

* Slovenské telefónne predvoľby
* Zoznam smerových telefónnych čísiel štátov
*genealógia (história)€Genealógia predkov Lina a jeho brata Orfea, tak ako ich uvádzajú mýty*
**Linos** (starogr. *Λῖνος* – *Linos*, lat. *Linus*) je v gréckej mytológii syn boha Apolóna a Múzy Kalliopy. (Podľa najčastejšej verzie, alebo aj inej Múzy, ale uvádza sa aj ako syn Amfimara a Uranie)

Linos bol bratom najslávnejšieho pevca Orfea. Sám bol tiež vynikajúci spevák, ktorý vyučoval hudbu, medzi inými bol učiteľom i mladého Herakla. Ten však nebol najlepším žiakom a keď ho raz Linos pokarhal, Herakles sa nahneval a svojho učiteľa udrel lýrou do hlavy a takou silou, že na mieste skonal.

Iná verzia však uvádza, že Linovi vlastné spevácke umenie a sláva tak stúpli do hlavy, že sa chcel porovnávať so svojím božským otcom Apolónom. Ten vraj na jeho umenie potom žiarlil a vlastného syna usmrtil.

Aký bol obľúbený repertoár Lina možno usudzovať z toho, že názvom *Linos* sa všeobecne označovali trúchlivé spevy.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 1,3,2.
2. 1 2 3  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 273.
3. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 9,29,6.
4. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,4,9.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Linos na českej Wikipédii.*
**Ilkovičova rovnica** je matematický vzťah, vyjadrujúci závislosť difúziou limitovaného prúdu od vlastností kvapkovej elektródy a elektroaktívnej látky v polarografii, ktorú odvodil Dionýz Ilkovič a publikoval ju v roku 1934.

{\displaystyle Id=0,627z\cdot F\cdot D^{\frac {1}{2}}\cdot m^{\frac {2}{3}}\cdot t^{\frac {1}{6}}\cdot (c-c\_{0})}

kde z je počet vymenených elektrónov,
 F je Faradayov náboj,
 D je difúzny koeficient,
 m je hmotnosť ortuťovej kvapky,
 t je doba kvapky,
 c je koncentrácia depolarizátora v roztoku,
 c0 je koncentrácia depolarizátora na povrchu elektródy

Pre stanovenie jedného analytu pri zachovaní konštantných podmienok platí:

{\displaystyle Id=k\cdot c}

Referencie
----------

1. ↑  GARAJ, Ján; BUSTIN, Dušan; HLADKÝ, Zdeněk. *Analytická chémia*. 1. vyd. Bratislava : Alfa, vydavateľstvo technickej a ekonomickej literatúry, 1987-november. 744 s. ISBN 063-553-87 Chybné ISBN. Kapitola 7, s. 363.
2. ↑  
 *Storočnica Dionýza Ilkoviča* [online]. [Cit. 2013-06-19]. Dostupné online.
3. ↑  Elektroanalytická chemie – Polarografie/Voltametrie

|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |
telegraf Optický telegraf v Nemecku
**Telegraf** je jednoduché elektrické zariadenie na prenos údajov (predovšetkým textu) prostredníctvom elektrických impulzov, v širšom zmysle zahŕňa aj ďalekopisný stroj. Správa podaná telegrafom (vrátane ďalekopisu) sa volá **telegram** alebo **telegrafická správa** (telegram je aj blanketa s touto správou).

Najjednoduchší telegraf pozostáva z telegrafného kľúča (v podstate spínača) na vysielacej strane, z cievky s pohyblivou magnetkou na prijímacej strane, páru vodičov spájajúcich prijímaciu a vysielaciu stranu a zdroja elektrického prúdu. Pri stlačení kľúča sa uzavrie elektrický obvod a prechádzajúci prúd spôsobí indukované magnetické pole v cievke, ktoré vychýli magnetku.
Neskôr bola magnetka doplnená záznamovým zariadením, ktoré zaznamenávalo zmeny polohy magnetky (kotvy) na tenký papierový pás.

Pre prenos písmen abecedy, čísel a zvláštnych znakov bola vytvorená zvláštna abeceda, kde každý znak bol zakódovaný niekoľkými za sebou idúcimi krátkymi - „bodka" - a dlhými - „čiarka" - impulzmi (Morseova abeceda).

Prvý optický telegraf vznikol na konci 18. storočia a začiatkom 19. storočia začali vznikať elektrické telegrafy. Na vývoji telegrafu pracovali viaceré osobnosti (napr. Thomas Edison, Samuel Morse, Jozef Murgaš)

Z telegrafu sa neskôr vyvinul ďalekopis, ktorý umožňoval písať texty na normálnej klávesnici podobnej písaciemu stroju a na prijímacej strane sa automaticky písal čitateľný text.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Telegraf**
**Telestas** (starogr. *Τελέστας*) bol grécky sochár zo 6. stor. pred Kr.

Telestas, sochár (bronziar) zo Sparty, so svojím bratom Aristónom, zhotovili kolosálnu bronzovú sochu Dia umiestnenú v Olympii. Pausanias o tom uvádza: „*Neďaleko votívneho daru Hyblejských bol zhotovený kovový podstavec a na ňom je Zeus; jeho výšku odhadujem asi na osemnásť stôp (5,328m). Ktorí ľudia venovali sochu bohu, a čie je to dielo, hlásajú napísané verše:*

*Kleitorčania dali bohu čo desiatok vzácny,*
*pažami zdeptali vojská, skrotiac nejedno z miest.*
*Aristón s Telestom, bratom....(v texte je medzera)*
*jedna ich zrodila matka, z Lakónie bol ich rod."*
Bratia Telestas a Aristón boli činní zrejme v prvej polovici 6. storočia.Je možné, že sa Telestas so svojim bratom podieľali nielen na výrobe bronzových sôch v životnej veľkosti, ale aj na skromnejšej výrobe bronzových nádob. Meno Telestas (Telesstas) sa totiž nachádza na hornej strane okraja fragmentárnej bronzovej hydrie (zachovala sa z nej horná časť s rúčkami), objavenej v lokalite starovekého boiótskeho mesta Lebadeia (datovanej do rokov 600 až 575 pred Kr.). Nedá sa to nepochybne dokázať, že Telestas spomínaný Pausaniom je totožný s výrobcom hydrie, ale miera pravdepodobnosti je tu vysoká. V prospech tejto identifikácie treba uviesť výnimočne vysokú kvalitu ženského protomé (v podobe ženskej hlavy) na spodnej časti zvislej rúčky. 

Okrem miestnych remeselníkov pôsobili v Lakónii aj umelci z iných regiónov. Až do šiesteho storočia pred Kr. Sparta mala styky s Krétou, ako aj s inými umeleckými centrami, ako sú Kyklady a hlavne s východogréckym (hovoriacom v iónskom dialekte) ostrovom Samos. Bronzové výrobky z dielní tohto ostrova majú podobnosti s mnohými lakónskymi dielami 
(zhotovené v štýle lakónskej umeleckej školy 6. stor. pred Kr.)

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Kōstas Papaïōannou. *The Art of Greece*. New York : H.N. Abrams, 1989. ISBN 978-08-1090-634-1. S. 612.
2. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 357.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 415.
4. ↑  Anton Powell. *A Companion to Sparta*. Hoboken : John Wiley & Sons, 2017. ISBN 978-11-1907-238-6. S. 163.
5. 1 2  Antonio Giuliano. *Arte arcaica: Architettura, scultura, arti minori*. Genova : Tilgher, 1977. ISBN 978-88-7903-089-2. S. 101.
6. ↑  C. M. Stibbe, Barbara Heldring. *Agalmata: Studien Zur Griechisch-archaischen Bronzekunst*. Leuven : Peeters Publishers, 2006. ISBN 978-90-4291-708-8. S. 215.
7. ↑  Onassis Cultural Center. *Athens-Sparta*. New York : Alexander S. Onassis Public Benefit Foundation (USA) in collaboration with the National Archaeological Museum, Athens, 2006. ISBN 978-09-7765-981-4. S. 156.
**Telek** je potok v dolnom Šariši, na území okresu Sabinov. Je to pravostranný prítok Jakubovianskeho potoka, meria 8,5 km a je tokom VII. rádu.

Prameň
------

Pramení v Čergove na juhozápadnom svahu Lysej (1 067,9 m n. m.) v nadmorskej výške približne 740 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie severojužným smerom, vytvára malý oblúk prehnutý na západ, sprava priberá krátky prítok prameniaci južne od kóty 847,7 m a následne vytvára ďalší oblúk smerujúci na východ, pričom zároveň priberá tri ľavostranné prítoky (najdlhší pramení západne od kóty 809,0 m). Ďalej tečie juhojuhozápadným smerom, z ľavej strany priberá prítok prameniaci južne od kóty 658,0 m, vstupuje do geomorfologického celku Spišsko-šarišské medzihorie, do podcelku Šarišské podolie, pokračuje severojužným smerom a severozápadne od obce Jakubovany napája vodnú nádrž Jakubovany. Pod nádržou tečie juhojuhovýchodným smerom mierne zvlneným korytom, preteká západne od intravilánu obce Jakubovany, oblúkom sa stáča najprv na západ, následne na juhozápad a sprava priberá Husí potok. Napokon preteká územím mesta Sabinov, kde najprv tečie na juh, esovito sa stáča, preteká intravilánom mesta a pokračuje juhojuhozápadným smerom. Napokon sa stáča na juh, tečie súbežne s korytom Torysy a pri mestskej časti Orkucany sa v nadmorskej výške cca 305 m n. m. vlieva do Jakubovianskeho potoka.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Torysy (od Lipianskeho potoka po Sekčov) |
| --- |
| 
* Bernát
* Červený potok
* Čierny potok
* Drienický potok
* Dubovický potok
* **Dzikov**
* Ginec
* Gregorovský potok
* Hanigovský potok
* Husí potok
* Jakuboviansky potok
* Kalinovský potok
* Kanašský potok
* Ketelský potok
* Kohút
* Krakovský potok
* Lúčanka
* **Ľutinka**
* Malkovský potok
* Malý potok
* Medziansky potok
* Milpošský potok
* Náhon
* Ostroviansky potok
* Paťovský potok
* Rožkoviansky potok
* **Sekčov**
* Šalgov
* Šalgovec
* Šarišský potok
* Šidlovský potok
* Telek
* Uzovský potok
* **Veľký potok**
* Voliansky potok
* Vydumanec
* Žabec
* Župčiansky potok

 |
| 
Súvisiace šablóny
Vodné toky v povodí Ľutinky
Vodné toky v povodí Sekčova
Vodné toky v povodí Torysy (1. časť)
Vodné toky v povodí Torysy (3. časť)
 |
**Telestas** (starogr. *Τελέστας* – *Telestas*) bol olympijský víťaz v boxe dorastencov v roku 340 pred Kr.

Telestas z Messénie zvíťazil v boxe dorastencov na 110. olympijských hrách v roku 340 pred Kr. V Olympii sa box dorastencov zaradil do programu na 41. hrách v roku 616 pred Kr. V starovekom Grécku mal box (pygmé) voľnejšie pravidlá a bol tvtrdší ako dnešný. Dovoľovalo sa všetko okrem držania súpera, chmatov a úderov na pohlavné orgány. Boxer mal päste ovinuté remencami a zápasil vo vyhradenom priestore. Boj trval tak dlho, kým sa neskončil pre jedného zo súperov víťazstvom.

Podľa starovekého cestovateľa a spisovateľa Pausania socha Telesta stála v posvätnom okrsku olympijskej *Altidy* pri kovovej soche koňa, ktorú Olympii venoval Krokón z Eretrie, víťaz jazdeckého preteku. Autorom Telestovej sochy bol sochársky majster Silanión. Keď archeológovia odkryli v Nemei tunelový vchod na štadión, na jednom z kamených blokov sa nachádzal značne poškodený nápis s menom olympionika Telesta.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Peter Keegan, *Graffiti in Antiquity*, str. 151.
2. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,14,4.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. S. 378.
4. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 247.
6. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 145-146.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Judita (Jitka) zo Schweinfurtu** (\* pred 1003 – † 2. august 1058) bola česká kňažná, manželka českého kniežaťa Břetislava I.

Bola dcérou markgrófa bavorskej marky Henricha Babenberského zo Schweinfurtu († 1017) a jeho manželky Gerbery z Grabfeldu. Pochádzala z rodu, ktorý patril medzi najvýznamnejšie v ríši. Jej otec stál verne pri otomanskej dynastii, podporoval cisárov Otta II. a Otta III.

Je nesporné, že Jitkina urodzenosť, spojená s mnohými vplyvnými príbuznými v ríši, z nej urobila neobyčajne vhodnú kandidátku na českú kňažnú. Břetislav uniesol Jitku z rodového kláštora, kde bola mladá šľachtičná vychovávaná. V roku 1041 využila svoj vplyv pri nemeckom dvore v Břetislavov prospech. 

Zomrela v exile v Uhorsku, kam bola zrejme vyhnaná svojím najstarším synom Spytihněvom po manželovej smrti. Jej telesné ostatky boli prenesené do Svätovítskeho chrámu na Pražskom hrade.

Rodinné pomery
--------------

V manželstve s Břetislavom I. sa jej narodilo päť synov:

* Spytihněv (\* 1031 – † 28. január 1061), knieža ∞ Ida Wettinská
* Vratislav (\* ? – † 14. január 1092), knieža a prvý český kráľ ∞
	+ 1/ N.N.
	+ 2/ 1057 Adléta Uhorská
	+ 3/ 1062 Svatava Poľská
* Konrád (\* okolo 1035 – † 6. september 1092), knieža ∞ 1054 Virpirka z Tenglingu
* Jaromír (\* po 1035 – † 26. jún 1090), olomoucký biskup
* Oto (\* ? – † 9. júl 1087), olomoucké údelné knieža ∞ Eufémia Uhorská

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Judita zo Schweinfurtu**

Externé odkazy
--------------

* Božena Křesinova a Jitka Schweinfurtská

Autoritné údaje: * GND: 12089243X
* ISNI: 0000 0001 3890 3692
* NK ČR: xx0143356
* VIAF: 210991137
Socha Ilionea z roku 1850, kópia gréckeho originálu
**Ilioneus** (starogr. *Ἰλιονεύς* – *Ilioneus*, lat. *Ilioneus*) je v gréckej mytológii syn tébskeho kráľa Amfióna a jeho manželky Nioby.

Ilioneus bol najmladší syn zo siedmich synov tébskeho kráľa Amfióna a jeho manželky Nioby. Jeho matka sa stala obeťou pomsty bohyne Artemidy za to, že svojou vystatovačnosťou urazila jej matku Léto.

Kráľovná Niobé mala dobrého muža, štrnásť krásnych detí a právom sa považovala za najšťastnejšiu ženu na svete (podľa Homéra mala šesť dcér a šesť synov). Lenže jej pýcha prekročila všetky miery, keď odmietla priniesť obeť bohyni Léte, s vyhlásením, že bohyňa sa môže pochváliť len dvoma deťmi. Bohyňa Léto sa veľmi urazila a hneď sa tým posťažovala svojim deťom Apolónovi a Artemide. Po dohode sa potom rozhodli Niobu za jej pýchu exemplárne potrestať.

Apolón sa následne vzniesol na tébske hradby, pod ktorými cvičili jej synovia a rad-radom ich svojimi smrtiacimi šípmi zabíjal. Keď prišiel rad na najmladšieho Ilionea, jeho úpenlivá prosba o život síce Apolóna obmäkčila, ale stalo sa to až potom, keď už šíp vystrelil. Keďže ako hovorí antické príslovie, "*vystrelený šíp nezastaví ani boh*", bolo už neskoro, šíp sa zaboril do hrude Ilionea a usmrtil ho.

Keď sa o tom dozvedel Amfión, vrazil si do pŕs meč a zúfala Niobé zdvihla ruky k nebu, ale nie aby prosila bohyňu o milosť, ale aby jej vykričala, že aj vo svojom nešťastí ja šťastnejšia ako ona, lebo má ešte viac detí.

V tom sa však zjavila bohyňa Artemis a ozvala sa struna jej luku a jej šípy zabíjali Niobine dcéry jednu po druhej. Keď už Niobe zostala nažive len najmladšia dcéra Chlóris, bolesť jej pýchu zlomila a prosila bohyňu, aby jej nechala aspoň jedno dieťa. Bohyňa bola však neoblomná a jej posledný šíp zasiahol aj Chlóridu. Niobé potom od hrôzy a žiaľu skamenela.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 225-226.
2. 1 2 3 4  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 318.
3. ↑  Homér, *Iliada*, 24,596.
4. 1 2 3  Ovidius, *Metamorphoses*, 6,146-312.
Monte Logo
**Monte** ja názov jednej z najväčších značiek mliekarenskej spoločnosti Zott, výrobcu mliečnych potešení. Je to lahodný dezert z čerstvého mlieka, jemnej čokolády a lieskových orieškov.

Produkty Monte

História
--------

Monte bolo uvedené na trh 1. apríla 1996. V rokoch 1997-2001 zaviedla spoločnosť Zott mliečny dezert v nasledujúcich krajinách: Česko, Rakúsko, Rusko, Belgicko, Slovinsko, Slovensko, Bosna, Chorvátsko, Poľsko, Estónsko, Lotyšsko, Litva, Macedónsko a Kosovo. Monte sa v súčasnosti predáva po celom svete vo vyše 40 krajinách.

Míľniky
-------

Monte odštartovalo v roku 2007 propagáciu kinofilmu Shrek 3. V každom balení bola tetovačka s figúrkou z rozprávky. V roku 2008 boli zavedené nové balenia veľkosti 4 x 55g a 4 x 100g. V roku 2013 nasledovalo zavedenie 2-komorových téglikov, ktoré potešia aj dospelých. Dezert sa obohatil o extra prísadu, ktorá sa nachádza v oddelenej komôrke. Produktová paleta Monte sa rozšírila aj v roku 2014, kedy bol zavedený Monte Snack – jemný, lahodný mliečny rez s mliečnou náplňou a čokoládovo-orieškovým krémom.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Monte (Zott)**

Externé odkazy
--------------

* Monte
**ISSN** (**International Standard Serial Number**, doslova **medzinárodné štandardné číslo seriálovej publikácie**) je jednoznačný osemčíselný identifikátor periodických publikácií (noviny, časopisy, vrátane internetových časopisov).

ISSN je obdobou ISBN používaného pre knihy; niektoré knihy, ktoré sú časťou série, majú dokonca pridelené oba identifikátory. Na rozdiel od ISBN však ISSN nemá žiadnu vnútornú štruktúru a nedajú sa z nej zistiť žiadne informácie o publikácii (z ISBN je možné napr. určiť vydavateľa).

Prideľovanie čísiel ISSN riadi sieť národných stredísk ISSN, koordinovaných z medzinárodného strediska v Paríži. Medzinárodné centrum ISSN je medzivládna organizácia založená v roku 1974 na základe dohody medzi UNESCO a francúzskou vládou. Centrum udržiava databázu všetkých pridelených ISSN. Táto databáza v súčasnosti obsahuje viac než jeden milión záznamov. Slovenská Národná agentúra ISSN pôsobí od 1. októbra 1997 v rámci Univerzitnej knižnice v Bratislave na Michalskej č. 1. Pri predelení ISSN pre tlačené periodické publikácie zároveň prideľuje čiarový kód EAN/ISSN zdarma.

Pre vloženie informácie o ISSN vo forme metaúdajov do HTML kódu sa odporúča nasledujúca syntax:

`<meta name="DC.Identifier" content="(SCHEME=ISSN) 12345678">`.

Štandardné číslovanie ostatných publikácií
------------------------------------------

 
* ISAN – International Standard Audiovisual Number (pozri )
* ISBN – International Standard Book Number
* ISMN – International Standard Music Number for Printed Music
* ISRC – The International Standard Recording Code (pozri )
* ISRN – International Standard Technical Report Number
* ISWC – International Standard Musical Work Code

Externé odkazy
--------------

* ISSN.org – Medzinárodné centrum ISSN
* www.ISSN.sk – Národná agentúra ISSN SR
* ISSN.ISSN.sk – vyhľadávanie slovenských ISSN
* www.ISSN.cz – České národní středisko ISSN
***I Am Waiting: Free Faces for Lawrence Ferlinghetti*** je debutové EP slovenskej rockovej skupiny Free Faces z roku 1998, ktoré vyšlo ako hudobná príloha bibliofilského vydania výberu poézie Lawrencea Ferlinghettiho s názvom *I Am Waiting* v anglickom origináli a českom preklade Egona Bondyho pri príležitosti konania pražského festivalu Beat generation. Obsahuje štyri zhudobnené Ferlinghettiho básne pochádzajúce z jeho raných zbierok. Texty básní (okrem textu „Waltz") boli kvôli hudobnému frázovaniu viac či menej upravené, avšak v buklete sú zachované vo svojej pôvodnej podobe. CD vyšlo v limitovanom náklade 200 kusov. Existujú dve odlišné série – s grafickou úpravou kompaktného disku i bez nej.

Nahratie tohto EP vymedzilo skupine cestu k ich prvému dlhohrajúcemu albumu *Almost True Story*, na ktorom sa okrem skladby „Brooklyn" opäť objavili tri z predmetných skladieb – v nových, takmer identických verziách.

Zoznam skladieb
---------------

1. „Diva" – 3:59
2. „Foolybear" – 4:04
3. „Waltz" – 5:03
4. „Brooklyn" – 3:18

Autorstvo
---------

* Hudba: Free Faces
* Texty: Lawrence Ferlinghetti

Zostava
-------

* Maroš Hečko – spev
* Oskar Rózsa – basová gitara, klávesové nástroje
* Andrej Šeban – gitara, klávesové nástroje
* Marcel Buntaj – bicie nástroje, klávesové nástroje

Výroba
------

* Nahrávka: štúdio Strange Animal, Bratislava / štúdio Bonton, Bratislava
* Hudobná réžia: Free Faces
* Návrh obalu: Marek Ormandík, Milan Mravčák
* Vydavateľstvo: Silberman

Referencie
----------

1. ↑  Sme.sk: Novým prekvapením na hudobnej scéne je skupina Free Faces

Externé odkazy
--------------

* Skladba *Brooklyn* – zvuková ukážka
**Davissonov Germerov experiment** previedli v roku 1927 Clinton Davisson a jeho vtedajší asistent Lester Germer v Bellovych laboratóriach. Pomocou experimentu potvrdili de Broglieho hypotézu časticovo vlnového dualizmu[1]. V roku 1937 získal Davisson za tento experimnet Nobelovú cena za fyziku.

Experiment
----------

Experimentálne zariadenie
Pokusný aparát pozostáva zo zdroja elektrónov, z kryštálu a z Faradayovej nádoby, pričom samotný experiment je vykonaný vo vákuu. Elektróny uvoľnené zo zdroja sa pomocou nastaviteľného elektrického napätia urychľujú smerom na kryštál, na ktorom sa rozptyľujú. V experimente sa následne pomocou Faradayovej nádoby meria závislosť intenzity rozptýlených elektrónov na uhle {\displaystyle \theta }. Lúč elektrónov pritom na kryštál dopadá kolmo (pozri aj obrázok). 

### Pozorovanie

Podľa klasickej fyziky by sa elektróny vo vyššie popísanom experimente mali správať ako častice. To znamená, že intenzita rozptýlených elektrónov by vôbec nemala závisieť na uhle rozptylu {\displaystyle \theta }. Naopak, v prípade ak elektróny vykazujú aj vlnové vlastnosti (ako napríklad röntgenové žiarenie) potom by bol rozptyl popísaný pomocou Braggovej podmienky rozptylu. 

Clinton Davisson a jeho asistent Lester Germer v experimente pozorovali rozptyl opísaný práve Braggovou podmienkou rozptylu, čím v riadenem fyzikálnom experimente prvýkrát pozorovali vlnové vlastnosti elektrónov. Týmto potvrdili de Broglieho hypotézu duálnych časticovo vlnových vlastností hmoty.

Referencie
----------

1. ↑  C. Davisson a L. H. Germer: *Diffraction of Electrons by a Crystal of Nickel* Phys. Rev. 30, 1927, 705-740
Mapa ŠOS:   Členské štáty (8)  Pozorovateľské krajiny (4)  Partneri dialógu (6)
**Šanghajská organizácia spolupráce** (skr. **ŠOS**, rus. Шанхайская организация сотрудничества (ШОС), čín. 上海合作组织) je regionálna medzinárodná organizácia, ktorá bola založená v roku 2001 (15. júna) predstaviteľmi Číny, Ruska, Kazachstanu, Tadžikistanu, Kirgizska a Uzbekistanu. S výnimkou Uzbekistanu, všetky ostatné členské štáty boli súčasťou organizácie **Šanghajská päťka**, ktorá bola založená na základe podpisov zmlúv v rokoch 1996 a 1997 medzi Čínou, Kazachstanom, Kirgizskom, Ruskom a Tadžikistanom o posilnení dôvery vo vojenskej oblasti a o znížení ozbrojených síl vo vzájomných pohraničných oblastiach. 

Celková rozloha členských krajín je približne 30 000 000 km², t. j. 60 percent územia Eurázie. Celkový počet obyvateľov členských krajín ŠOS je rovný jednej miliarde a 455 miliónom ľudí (rok 2007; štvrtina svetovej populácie). Čínska ekonomika je vo svetovom meradle druhá po tej americkej (v HDP). ŠOS nie je vojenská aliancia (ako napríklad NATO), ani otvoreným bezpečnostným fórom (ako napríklad ASEAN), ale profiluje sa do neutrálnej polohy. Hlavnými cieľmi organizácie boli vyhlásené: posilnenie stability a bezpečnosti v širšom priestore, boj proti terorizmu, separatizmu a extrémizmu, boj proti obchodu s drogami, hospodárska spolupráca, partnerstvá v oblasti energie, vedeckej a kultúrnej spolupráce.

Členstvo
--------

**Členské štáty**

| Dátum | Krajina | Názov |
| --- | --- | --- |
| 26. apríl 1996 | Čína Čína | Šanghajská päťka |
| Kazachstan Kazachstan |
| Kirgizsko Kirgizsko |
| Rusko Rusko |
| Tadžikistan Tadžikistan |
| 15. jún 2001 | Uzbekistan Uzbekistan | Vznik ŠOS |
| 9. jún 2017 | India India |  |
| Pakistan Pakistan |
| 4. júl 2023 | Irán Irán |

|  |  |
| --- | --- |
| **Pozorovateľské krajiny*** Afganistan Afganistan
* Bielorusko Bielorusko
* Mongolsko Mongolsko
 | **Partneri dialógu*** Arménsko Arménsko
* Azerbajdžan Azerbajdžan
* Kambodža Kambodža
* Nepál Nepál
* Srí Lanka Srí Lanka
* Turecko Turecko
 |

Referencie
----------

1. ↑
2. 1 2 3   ŠOS, [cit. 2013-05-15]. Dostupné online. (po anglicky)
3. ↑   *Iran to become 'full-fledged' SCO member in July* [online]. The Cradle, 2 June 2023, [cit. 2023-06-03]. Dostupné online.
4. ↑  KUCERA, Joshua. *Turkey Makes It Official With SCO* [online]. [Cit. 2013-05-15]. Dostupné online. (po anglicky)

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka (po anglicky)
* Oficiálna stránka (po rusky)
* Oficiálna stránka (po čínsky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Шанхайская организация сотрудничества na ruskej Wikipédii.*
Súradnice: 31° 14′ 12″ s.š. 121° 30′ 10″ v.d.

SWFT v noci
**Šang-chaj chuan-čchiou ťin-žung čung-sin** (čín. 上海环球金融中心, pchin-jin: *Shànghǎi huánqiú jīnróng zhōngxīn*, angl. *Shanghai World Financial Center*) je mrakodrap v Šanghaji v Číne.

Tento obrovský mrakodrap predpovedá vzhľad čínskej megalopoly, zahŕňa nielen kancelárie, ale i hotel, nákupné strediská, reštaurácie, konferenčné siene a súkromný klub. Kapacita mrakodrapu predpokladá 12 000 ľudí. Posledné podlažie umiestnené v kruhovom otvore na samom vrchole stavby, ktorý pripomína ucho ihly (z dôvodu zmiernenia tlaku vetra), slúži ako turistická rozhľadňa.

14. septembra 2007 bol dosiahnutý najvyšší bod stavby 492 metrov. a tým sa budova stala treťou najvyššou budovou na svete po Taipei 101 a najvyššou dokončenou stavbou v Číne, vrátane Hongkongu. Budova bola dokončená v roku 2008.

14. augusta 2007 vypukol na 40. poschodí požiar, škody boli malé a nikto nebol zranený. 

28. augusta 2008, bola budova SWFC oficiálne otvorená. Najvyššie položená vyhliadkové plošina (z celkových 3) je vo výške 474 m a je najvyššou rozhľadňou na svete.

Referencie
----------

1. ↑   Shanghai skyline gets new tallest landmark. *Shanghai Daily*. Dostupné online.
2. ↑    *Shanghai World Financial Center* [online]. Emporis, 2008, [cit. 2008-09-05]. Dostupné online.
3. ↑   Fire breaks out at troubled Shanghai World Financial Center. *Forbes* (AFX News Limited), 2007-08-14. Dostupné online.
4. ↑   *China's tallest and timely arrival* [online]. 28 Aug 2008. Dostupné online.

Galéria
-------

* vľavo Ťin mao ta-ša, vpravo Shanghai WFC, 2008vľavo Ťin mao ta-ša, vpravo Shanghai WFC, 2008
* Počas výstavby v roku 2006Počas výstavby v roku 2006
* Počas výstavby v máji 2007Počas výstavby v máji 2007

Pozri aj
--------

* Zoznam najvyšších budov sveta

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Šang-chaj chuan-čchiou ťin-žung čung-sin**
**iTunes** je aplikácia na prehrávanie a správu hudobných súborov a videa vytvorená spoločnosťou Apple Computer a dostupná pre operačné systémy Mac OS X a Microsoft Windows. Program slúži tiež na prepojenie a synchronizáciu osobných digitálnych prehrávačov iPod a je schopný pripojiť sa k iTunes Store, internetovému obchodu s hudbou, televíznymi seriálmi, celovečernými filmami, hrami a podcastami, čo umožňuje užívateľom kupovať hudobné súbory a videá, ktoré iTunes dokáže prehrávať.

Prehrávač si získal a udržiava reputáciu ako jednoducho obsluhovateľná aplikácia, ktorá však ponúka množstvo možností pre získavanie, organizovanie a prehrávanie hudby a videa. Program je dostupný bezplatne na stránkach Apple a dodáva sa tiež ako súčasť balíka iLife.

V súčasnosti je aplikácia iTunes kompatibilná s Mac OS X a Windows 2000 a neskoršími verziami Windows (Windows XP, Windows Server 2003, Windows Vista). Pôvodne bol program vyvinutý pre Mac OS 9, ale podpora OS 9 bola od verzie 3 ukončená. Zatiaľ poslednou verzia programu je verzia 7.2 z mája 2007. Apple vytvoril aj verziu iTunes pre mobilné telefóny Motorola.

Vlastnosti
----------

Užívatelia môžu organizovať hudbu do *playlistov*, upravovať informácie o súboroch/piesňach, nahrávať kompaktné disky, kopírovať súbory z diskov na počítač v rôznych formátoch (AAC, AIFF, Apple Lossless, MP3 a WAV), kopírovať súbory na digitálne prehrávače hudby (najmä iPod, ale i iné), nakupovať hudbu prostredníctvom zabudovaného internetového obchodu, sťahovať tzv. *podcasty*, zálohovať piesne na CD-ROM alebo DVD a zobrazovať grafické efekty do taktu s prehrávanou hudbou (tzv. *vizualizér*).

iTunes podporuje vytváranie tzv. *Smart* playlistov, teda dynamické generovanie zoznamov na základe určených kritérií. Automatické vytváranie playlistov je možné na základe užívateľom definovaných kritérií (podľa žánru, autora, názvu, roku vydania, BPM, atď). iTunes tiež automatický zaradí všetky nové novopridané súbory, vyhovujúce kritériám, do správnych playlistov. Zoznamy môžu byť prehrávané v poradí (zoradené podľa ktoréhokoľvek kritéria), alebo v náhodnom poradí. Navyše, aj algoritmus „náhodnosti" prehrávania môže byť regulovaný v nastaveniach programu.

Referencie
----------

1. ↑  , 18 podporovaných jazykov, ktoré sú pre iTunes dostupné.

Externé odkazy
--------------

* Apple – iTunes, oficiálna stránka iTunes v angličtine
* Apple – iTunes, oficiálna stránka iTunes v slovenčine
**ISO 9000(9001) CJ** je jednak rad základných noriem manažérstva kvality Medzinárodnej organizácie pre normalizáciu a jednak jedna z noriem tohto radu (na Slovensku má názov STN EN ISO 9000:2000).

Rad noriem ISO 9000
-------------------

Normy ISO 9000 a nasl. obsahujú súbor odporúčaní, čo a ako sa má pri manažérstve kvality dokumentovať. Zároveň je tým zadefinovaný v súčasnosti už medzinárodne uznaný štandard, umožňujúci jednoduchšie a prehľadnejšie riadenie firiem - najmä v medzinárodnom prostredí - a to pomocou zavedenia rovnakého etalónu pre kvalitu v pôvodne rozdielnych prostrediach s rozdielnymi prístupmi k práci a riadeniu.

Pôvodné normy ISO 9000 a nasl. urobili prvý krok k „poriadku" vo firmách. Skúsenosť však ukázala, že firmy si vybudovali dokumentáciu k svojej výrobe, a hoci audit na ISO 9000 bol vyhodnotený ako OK, ľudia vytvorené príručky len zriedka používali a len málokedy vyplňovali preddefinované formuláre. Preto sa prikročilo k ďalšiemu stupňu: k procesom. Normy ISO 9000:2000 a nasl. sú už procesne orientované, čo znamená, že pri audite sa kontroluje nielen to, či je polovýrobný alebo vývojový proces zadefinovaný, ale aj to, či sa dodržiava.

Normy z radu noriem ISO 9000
----------------------------

### EN ISO 9000

Základný dokument definujúci pojmy, princíp a základné ciele manažérstva kvality. Norma ISO 9000:2000 (procesne orientovaná) bola v roku 2005 prepracovaná, čo viedlo k pozmeneniu a upresneniu štandardov ISO 9001:2000, ISO 19011:2002 a k zverejneniu ISO 9000:2005.

### EN ISO 9001

Definuje požiadavky na organizáciu s cieľom maximálne uspokojiť zákazníka na základe ôsmich základných pravidiel manažérstva kvality:

1. Sústredenie sa na zákazníka
2. Vedúca úloha
3. Angažovanosť ľudí
4. Procesný prístup
5. Systémový prístup k manažérstvu
6. Trvalé zlepšovanie
7. Prístup k prijímaniu rozhodnutí na základe faktov
8. Vzájomne osožné vzťahy s dodávateľmi

### EN ISO 9004

Obsahuje návody pre efektívne manažérstvo kvality.

### EN ISO 19011

Obsahuje návod na vykonávanie interných auditov.

Zrušené normy
-------------

* ISO 8402:1994
* EN ISO 9002:1994
* EN ISO 9003:1994
**Šaman** je ťažko definovateľné označenie pre hlavného predstaviteľa šamanizmu, teda osobu, ktorá v (spravidla prírodných) spoločenstvách funguje ako kňaz-liečiteľ, čarodejník, expert na tranz a prorok. Možno ho definovať aj ako predestinovanú osobu skupiny, ktorá nadväzuje kontakty s nadprirodzeným svetom, aby získal jeho priazeň a pomoc v prospech skupiny/členov skupiny. 

Pojem sa pôvodne používal len pre sibírsku oblasť, dnes sa používa aj pre iné oblasti, najmä Severnú Ameriku a Austráliu. Slovo „šaman" bolo prevzaté do ruštiny a neskôr do iných jazykov z tunguzských jazykov a znamená čarodejník, "ten kto vie" (šáman). Tunguzské slovo je buď tunguzského pôvodu (sa = vedieť) alebo pravdepodobnejšie pochádza z čínskeho ša men ("budhistický mních"), to zas z pálí "śamana", a to zas zo sanskritského "śramana" ("asketický"). Mohlo by pochádzať aj od *sambadambi*, používaného u sibírskych národov, znamenajúce „tĺcť na bubon".

Južní Evenkovia označovali slovom „šaman" náboženských činiteľov, ktorí majú úzke spojenie s duchmi a sú schopní priviesť sa do extázy, vyvolať extázu a prevteliť sa. Turecké slovo označujúce šamana je *kam*. Jakuti, Kirgizi, Uzbeci, Kazachovia a Mongoli používajú iné výrazy. Veľký šaman z doby mongolských nájazdov je *beki*, z ktorého sa pravdepodobne vyvinulo turecké *beg* - „pán".

Šaman má údajne schopnosť vstupovať do nie každodennej reality zmenených stavov vedomia, tzv. šamanská púť za pomoci monotónneho bubnovania, spievania, tancovania či pomocou halucinogénnych látok. Jeho úlohou je poznanie v nej získané prinášať späť do každodennej reality tak, aby z neho malo úžitok celé spoločenstvo. V pôvodnych prírodných spoločenstvách šaman pomáha členom svojho kmeňa liečením, duchovným vedením, prípadne objasňovaním nevysvetliteľných javov v prírode a pod. Mnohé z týchto funkcií dnes preberajú aj moderní, tzv. mestskí šamani.

Počas šamanskej púte môže šaman údajne komunikovať so zvieratmi, rastlinami, minerálmi alebo čímkoľvek. Základnou filozofiou je, že všetko má svoju duchovnú podstatu, preto je možné sa prihovárať nielen zvieratám a rastlinám, ale aj jazerám, riekam, mesiacu, hviezdam či slnku. Každý šamanský čin musí byť v súlade s duchovnou podstatou sveta, v čom mu pomáhajú šamanovi duchovní spojenci silové zviera a duchovný učiteľ. Silové zviera aj duchovný učiteľ sú duchovné bytosti, ktoré sa nachádzajú v Dolnom a Hornom svete a sú doživotní sprievodcovia v nie každodennej realite.
**Valle d’Aosta** je hornatý región so zvláštnym autonómnym postavením na severe Talianska. Na severe hraničí so Švajčiarskom, na západe s Francúzskom a na východe s regiónom Piemont. Rozlohou, počtom a hustotou obyvateľov je najmenším regiónom v Taliansku. Zároveň je jediným talianskym regiónom, ktorý nemá provincie (od roku 1945).

Aosta je alpské údolie, ktoré spolu s ďalšími údoliami zahŕňa svahy vrchov ako Mont Blanc, Monte Rosa a Matterhorn.

Dejiny
------

Prvými obyvateľmi tejto oblasti boli Kelti a Ligúri, ktorých jazyk ovplyvnil viaceré miestne názvy. Rimania dobyli toto územie približne v roku 25 pred Kr. Založili dnešné mesto Aosta aby ochránili dôležité horské priesmyky, na ktorých vybudovali mosty a cesty. Po vláde Ríma si územie zachovalo autonómiu a tradície, najmä pre svoju odľahlosť. Napriek tomu bolo vyplienené Gótmi, Longobardami a potom Burgundmi v 5. storočí. Neskôr mali územie pod vládou Frankovia, ktorí v roku 534 rozšírili Burgundské kráľovstvo. Počas stredoveku bol región prevažne feudálny s hradmi, ktoré sa zachovali dodnes.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Valle d’Aosta**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Aosta Valley na anglickej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Regióny Talianska |
| --- |
| Regióny | 
* Abruzzy
* Apúlia
* Basilicata
* Benátsko
* Emilia-Romagna
* Kalábria
* Kampánia
* Lazio
* Ligúria
* Lombardsko
* Marky
* Molise
* Piemont
* Toskánsko
* Umbria

 | Vlajka Talianska |
| Regióny so zvláštnymautonómnym postavením | 
* Furlansko-Júlske Benátky
* Sardínia
* Sicília
* Tridentsko-Horná Adiža
* Valle d’Aosta

 |
*Tento článok sa týka bridžu a používa špecifickú bridžovú terminológiu. Pozri článok Bridžová terminológia pre vysvetlenie neznámych slov a fráz. Pokiaľ tam nejaký termín nenájdete, upozornite na to prosím v diskusii.*
**MOSCITO** (akronym z anglického *Major Oriented Strong Club*) je licitačný systém vypracovaný Austrálčanmi Paulom Marstonom a Stephenom Burgessom.

V prvej verzii systém vyzeral nasledujúco, otvorenia na 1 a 2 mieste:

```
Pas  0-5  HCP V nevýhodných stavoch hier 6-9, ak hráč nemá rozlohu najmenej 5-4
1♣  15+   HCP Ľubovoľná rozloha
1♦  10-14 HCP Rozloha bez drahého štvorlistu
1♥  10-14 HCP 4+♦, najviac tri piky, možnosť dlhšej lacnej farby (tzv. canapé)
1♠  10-14 HCP 4+♠, najviac 3 srdcia, možná dlhšia lacná farba
1BT 10-14 HCP Najmenej po štyri karty v oboch drahých farbách, rozloha nemusí byť pravidlená
2♣   6-9  HCP Rozloha ľubovoľná s výnimkou rozlôh ktoré možno ukázať hore uvedenými
                    otvoreniami
2♦   6-9  HCP Hajmenej po štyri karty v kárach a srdciach  (najmenej 5-4 v druhej hre)
2♥   6-9  HCP 4+ srdcia 4+ piky (najmenej 5-4 v druhej hre)
2♠   6-9  HCP 4+ piky 4+ trefy (najmenej 5-4 v druehj hre)
2BA  6-9  HCP 4+ trefy a 4+ kára (najmenej 5-4 v druhej hre)
```

Na 3 a 4 mieste (po pase partnera) 1♣ ukazuje 17+ HCP, otvorenia na prvom stupni majú silu 12-16 HCP.

V ďalšej licitácii po všetkých otvoreniach je používaná relayová schéma - Symmetric Relay. Treba spomenúť, že na začiatku *MOSCITO* vznikol ako Systém Slabých Otvorení, ale systémové obmedzenia Svetovej bridžovej federácie spôsobili, že bol prerobený na systém silného trefu. Na medzinárodnej scéne *MOSCITO* debutoval na Majstrovstvách Sveta v Perthe v roku 1989.

Neskôr vzniklo množstvo verzií systému MOSCITO: Moscito Byte, German Moscito, Honeymoon Moscito, Moscito-D, Newlands Moscito, Diamond Spade a iné.
**Pedagogické filozofovanie** je odhaľovanie, skúmanie a rozširovanie predpokladov premeny výchovnej reality na účinný faktor tvorby kultúrneho spoločenstva. Totalita výchovnej reality sa
pedagogickému filozofovaniu (a vôbec akémukoľvek poznávaniu) podáva na začiatku v podobe celku predkriticky daného; jednou zo základných úloh pedagogického filozofovania je odlíšenie výchovnej reality od celku predkriticky daného, v podobe ktorého sa nám podáva. V tom je nezastupiteľná a zároveň veľmi ťažko realizovateľná kritická funkcia pedagogického filozofovovania, ktorú možno rozpoznávať už dávno pred nástupom kantovského kriticizmu v rôznych fomách opozičnosti proti záujmu oficiálne reglementovať výchovnú realitu v prospech najvplyvnejších záujmových skupín spoločnosti.

Produktom pedagogického filozofovania je o. i. filozofický obraz výchovnej reality a jej zložiek (aktérov), vzťahov, procesov, cieľov, ideálov atď.

Súbor pravidiel a postupov pedagogického filozofovania je metóda pedagogického filozofovania.

V priestore medzi výchovnou realitou a filozofickým obrazom výchovnej reality sa rozvinulo viacero metód pedagogického filozofovania, ktoré sa vzájomne odlišujú konfiguráciou kategórií (medzi nimi zaujíma kľúčové miesto kategória človeka alebo iný významový útvar, ktorý je výsledkom poznania člvoveka) a hodnôt intervenujúcich v priebehu tvorby filozofického obrazu výchovy alebo výchovnej reality.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**William George "Borneo" Gregory** (\* 14. máj 1957, Lockport, New York, USA) je bývalý americký astronaut, ktorý na jar 1995 absolvoval šestnásťdňový let raketoplánom.

Životopis
---------

V rodnom Lockporte absolvoval základnú i strednú školu. Potom o štyri roky absolvoval vojenskú akadémiu United States Air Force Academy. V roku 1979 nastúpil na vysokú školu Columbia University, neskôr svoje vzdelanie dokončil na iných vysokých školách (napr. Troy University). Používal prezývku Borneo. Stal sa armádnym letcom, inštruktorom a to aj na základni Edwards v Kalifornii. Do výcvikového strediska astronautov NASA v Houstone bol zapísaný v roku 1990, po absolvovaní výcviku bol zaradený do jednotky astronautov. Letel v roku 1995. Štyri roky potom z NASA odišiel a stal sa obchodným manažérom v Honeywell - Phoenix.

Let do vesmíru
--------------

V ôsmej misii raketoplánu Endeavour bola táto posádka: Stephen Oswald, Tamara Jerniganová, Wendy Lawrenceová, John Grunsfeld, Samuel Durrance, Ronald Parise a pplk. USAF William Gregory, vtedy vo funkcii pilota. Štartovali z Kennedyho vesmírneho strediska na Floride.

Let misie STS-67 bol neskôr katalogizovaný v COSPAR pod označením 1995-007A. Na palube do vesmíru vyviezli zostavu troch astronomických ďalekohľadov Astro-2. Let bol venovaný hlavne astronomickým pozorovaním. Kvôli počasiu Pristáli na základni Edwards v kalifornskej púšti Mojave a na základni aj pred návratom 19. marca 1995 do Houstonu prespali.

Gregory bol v poradí 322. človekom vo vesmíre, kam letel len raz.

* STS-67 Endeavour (2. marec 1995 - 18. marec 1995 )

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |

* Gregory na MEK (po česky)
* Let raketoplánom (po česky)
* Gregory na SPACE40 (po česky)

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku William Gregory na českej Wikipédii.*