recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Kronštadt* pozri *Kronstadt*.
Súradnice: 60°00′00″S 29°46′03″V﻿ / ﻿60,00000°S 29,76750°V﻿ / 60.00000; 29.76750

**Kronštadt** (rus. Кронштадт, nem. Kronstadt z *Krone* (koruna) a *Stadt* (mesto)) je opevnené prístavné mesto na ostrove Kotlin vo Fínskom zálive v Baltskom mori 30 km západne od Petrohradu. Administratívne tvorí mesto samostatný okres (rajón) v rámci mesta Petrohrad v Leningradskej oblasti. V roku 2010 malo mesto 42755 obyvateľov.

História
--------

Mesto bolo založené na príkaz Petra I. v roku 1703 ako prístav Kronšlot. Boli tu vybudované sklady a doky. Počas severnej vojny miestna pobrežná batéria zabránila niekoľkokrát švédskym útokom na Petrohrad. Pevnosť bola uvedená do prevádzky 18. mája 1704. Od 20. rokov 18. storočia bolo mesto základňou ruskej baltickej flotily, sídlila tu aj admiralita. Nová pevnosť postavená v roku 1723 niekoľkokrát odrazila nepriateľské námorné útoky na Petrohrad. Odradila aj francúzsko-anglickú flotilu mieriacu k Petrohradu počas krymskej vojny v roku 1854. Pevnosť bola priebežne modernizovaná až do začiatku 20. storočia.

Na sklonku ruskej občianskej vojny tu v tyle boľševikov povstali proti sovietskej moci námorníci Baltskej flotily. Ich povstanie známe ako Kronštadtská vzbura bolo kruto potlačené. Počas druhej svetovej vojny bolo mesto a jeho opevnenia dôležitou súčasťou obrany mesta Leningradu počas dlhotrvajúcej blokády.

Dnes tvorí *Kronštadtský rajón* (Кронштадтский район) jeden z rajónov Petrohradu. So severným brehom Fínskeho zálivu je ostrov spojený hrádzou, po ktorej vedie cesta a s južným brehom (mestom Lomonosov) ho spája kompa. Kronštadt má 42 800 obyvateľov (2006). Historické centrum mesta spolu s opevneniami sú ako okolie Petrohradu zapísané od roku 1990 v zozname svetového dedičstva UNESCO.

Partnerské mestá
----------------

* Belarus  Asipoviči, Bielorusko, 1998
* Rusko  Derbent, Rusko, 2001
* Ukrajina  Feodosija, Ukrajina, 2010
* Finland  Kotka, Fínsko, 1993
* Italy  Messina, Taliansko, 2011
* Germany  Mühlhausen, Nemecko, 1995
* Greece  Nafplio, Grécko, 2008
* Denmark  Nordborg, Dánsko, 1998
* Russia  Novočerkask, Rusko, 2004
* Švédsko  Oxelösund, Švédsko, 1995
* Poland  Piła, Poľsko, 1993
* Ukrajina  Sevastopoľ, Ukrajina, 2013
* Japan  Sumoto, Japonsko, 2006
* France  Toulon, Francúzsko, 1997
* Rusko  Zelenodoľsk, Rusko, 1997

Referencie
----------

1. ↑   *Kronštad, Megaenciklopedia Kirilla i Mefodia* [online]. megabook.ru, [cit. 2011-08-13]. Dostupné online. (po rusky)

Pozri aj
--------

* Kronstadtská rebélia
* Petrohrad
* Chrám svätého Mikuláša (Kronštadt)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kronštadt**


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Ruský portál |
Súradnice: Hviezdna mapa 19h 59m 36s; 22° 43′ 18″

**Činka** (iné názvy: **Messier 27, M 27, Dumbbell, NGC 6853**) je planetárna hmlovina v súhvezdí Líška. Je to prvá planetárna hmlovina, ktorá bola objavená. Učinil tak Charles Messier v roku 1764.

Všeobecné informácie
--------------------

Hmlovina Činka je od Zeme vzdialená približne 1 250 svetelných rokov. Táto zaujímavá planetárna hmlovina skutočne svojím tvarom vo väčších ďalekohľadoch pripomína činku. Vďaka svojej jasnosti 7,4 magnitúdy a priemeru približne 8 oblúkových minút je ľahko pozorovateľná pomocou ďalekohľadu (binokuláru). Je tiež veľmi vďačným objektom amatérskych pozorovaní. Dá sa však ľahko vidieť aj v ďalekohľadoch s objektívom 5 cm alebo triédroch asi 3° od hviezdy gama Sagittae. Je to pravdepodobne prstencová hmlovina videná zboku. Je to tiež jedna z najjasnejších planetárnych hmlovín. Jej jasnosť, 7,6 mag. je iba o 0,1 magnitúd menšia ako jasnosť bližšej a väčšej hmloviny Helix (Slimák). Centrálna hviezda tejto hmloviny je modrastý trpaslík s teplotou asi 85 000 °C, ktorý svojím žiarením spôsobuje svietenie okolitého plynu. Má spektrálny typ O7 a jasnosť 13,4 mag. Podľa najnovších výskumov je to pravdepodobne dvojhviezda, ktorá sa však nedá rozlíšiť. Uhlový priemer hmloviny je 8,0´ krát 5,7´, skutočný odhadujeme na dva a pol svetelného roka. Odhaduje sa, že je stará asi 3 000 až 4 000 rokov. Je to tiež obľúbený objekt pre astrofotografov.

Pozri aj
--------

* Zoznam Messierových objektov
* Zoznam NGC objektov
* Zoznam IC objektov

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Činka (hmlovina)**

| * z
* d
* u
Objekty Messierovho katalógu |
| --- |
| Zoznam | 
* M1
* M2
* M3
* M4
* M5
* M6
* M7
* M8
* M9
* M10
* M11
* M12
* M13
* M14
* M15
* M16
* M17
* M18
* M19
* M20
* M21
* M22
* M23
* M24
* M25
* M26
* M27
* M28
* M29
* M30
* M31
* M32
* M33
* M34
* M35
* M36
* M37
* M38
* M39
* M40
* M41
* M42
* M43
* M44
* M45
* M46
* M47
* M48
* M49
* M50
* M51
* M52
* M53
* M54
* M55
* M56
* M57
* M58
* M59
* M60
* M61
* M62
* M63
* M64
* M65
* M66
* M67
* M68
* M69
* M70
* M71
* M72
* M73
* M74
* M75
* M76
* M77
* M78
* M79
* M80
* M81
* M82
* M83
* M84
* M85
* M86
* M87
* M88
* M89
* M90
* M91
* M92
* M93
* M94
* M95
* M96
* M97
* M98
* M99
* M100
* M101
* M102
* M103
* M104
* M105
* M106
* M107
* M108
* M109
* M110

 |
| 
* Messierov katalóg
* Galaxia
* Hmlovina
* Hviezdokopa
* Súhvezdie

 |
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Vega* pozri *Vega (rozlišovacia stránka)*.

Vega na snímke zo Spitzerovho vesmírneho ďalekohľadu
Letný trojuholník s uvedením názvov a magnitúd hviezd
Porovnanie veľkosti a tvaru Vegy (vľavo) so Slnkom (vpravo)
**Vega** (α Lyr / α Lyrae / Alfa Lyrae) je najjasnejšia hviezda v súhvezdí Lýra a piata najjasnejšia hviezda na nočnej oblohe. Je to druhá najjasnejšia hviezda na severnej nočnej oblohe, po hviezde Arktúr, a často je viditeľná blízko zenitu počas leta v stredných severných zemepisných šírkach na severnej pologuli. Zároveň patrí k našim najbližším hviezdam.

Všeobecné informácie
--------------------

Jej názov znamená „(orol) vrhajúci sa strmhlav". Podľa čínskej povesti to bola nebeská krajčírka. Niekde sa uvádza, že je dokonca jasnejšia než Arktúr a pri svojej kulminácii skutočne jasnejšie vyzerá. Pri hornej kulminácii je totiž len okolo 10° vzdialená od zenitu, takže jej svetlo prechádza cez podstatne tenšiu vrstvu atmosféry, ako keď kulminuje Arktúr. Dojem jasnosti podporuje i jej žiarivobiela farba.

Vega je jedným z vrcholov asterizmu Letný trojuholník spolu s Denebom z Labute a Altairom z Orla. Je zo všetkých hviezd trojuholníka najjasnejšia. 

Pred 13 tisíc rokmi bola Vega polárnou hviezdou, čiže sa v jej blízkosti nachádzal severný svetový pól. Ten sa však v dôsledku precesie presunul k Polárke. Je možné, že o ďalších pár tisícročí sa Vega polárkou opäť stane.

Fyzikálne vlastnosti
--------------------

Patrí do spektrálnej triedy A0 V. Žiarivosť Vegy je 50-krát väčšia než žiarivosť Slnka. Ako veľa hviezd jej typu, aj Vega rotuje rýchlo, na rovníku rýchlosťou až 270 km/s. Odstredivou silou rotácie je na póloch výrazne sploštená a tiež horúcejšia ako na rovníku, lebo póly sú bližšie k jej žeravému jadru. Na povrchu má škvrny, ktoré spôsobujú veľmi malé zmeny jej jasnosti.

Zároveň je to jedna z našich najbližších hviezd. Jej vzdialenosť od nás je len 25 svetelných rokov. V roku 1983 infračervená družica IRAS zistila, že hviezdu pravdepodobne obklopuje plynoprachový disk zahrievaný Vegou na priemernú teplotu -190 °C. Ukázali ho aj snímky z Hubblovho vesmírneho ďalekohľadu. Okrem infračerveného sa dá pozorovať aj v rádiovom žiarení. Tento disk je veľmi rozsiahly a siaha asi 2-krát ďalej, než je vzdialenosť Pluta od Slnka. Je pravdepodobné, že z neho práve vzniká planetárna sústava. Vega je však pomerne mladá hviezda (asi 300 – 400 miliónov rokov) a planetárna sústava sa ešte nestihla utvoriť. Z jeho deformácie sa dá usudzovať, že sa vytvorila už jedna veľká protoplanéta. 

Vega je takisto základná hviezda pre tzv. štandardný systém hviezdnej veľkosti. V tomto systéme sa meria jasnosť hviezdy cez tri farebné filtre.

Zdroj
-----

* PLAUCHOVÁ, Jana. *Súhvezdia od Andromedy po Žirafu*. Redakcia Eduard Koči; ilustrácie Peter Zimnikoval; Beata Zimnikovalová, Michal Mojžiš, Tibor Krátky. prvé vyd. Hurbanovo : Slovenská ústredná hvezdáreň Hurbanovo, 2023. 592 s. ISBN 978-80-89998-357. Kapitola Lýra, s. 191 – 192.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portálHviezdny portál |
**Abakavir** alebo **abacavir** je inhibítor reverznej transkriptázy zo skupiny nukleozidových analógov (NRTIs), antivirotikum. V kombinácii s inými antiretrovírusovými liečivami znižuje vírusovú záťaž HIV a udržiava ju na nízkej úrovni. Zvyšuje počet CD4 buniek. Je určený na liečbu HIV infekcií.

Odporúčaná dávka (pacient hmotnosti nad 30 kg) je 600 mg denne v jednej alebo rozdelená na 2 dávky.

Kontraindikácie a nežiaduce účinky
----------------------------------

Nesmú ho užívať pacienti s precitlivenosťou na abakavir (čo je i jeho najčastejší nežiaduci účinok) a s chorobami pečene (ktorá liek metabolizuje). Nemal by sa podávať pacientom v konečnom štádiu ochorenia obličiek. K ďalším nežiaducim účinkom patrí nevoľnosť, zvracanie, hnačka, bolesti brucha a ťažká únava, bolesti svalov a kĺbov, bolestivý opuch hrdla, dýchavičnosť, kašeľ a bolesti hlavy. Príležitostne sa zjavuje konjuktivitída, vredy v dutine ústnej a nízky krvný tlak. Nepríjemnou až život ohrozujúcou komplikáciou najmä u pacientov s už existujúcimi poruchami pečene je laktátová acidóza.

Štúdie preukázali, že nosičstvo alely HLA-B\*5701 je spojené s významne zvýšeným rizikom alergickej reakcie na abakavir (viac ako 50%), preto sa výrazne odporúča pred začatím liečby vykonať príslušný genetický test (štúdia CNA106030 (PREDICT-1)). V každom prípade je akékoľvek podozrenie na alergickú reakciu dôvodom na okamžité a trvalé ukončenie liečby týmto prípravkom. K príznakom patrí predovšetkým vysoká horúčka, exantém a vyššie uvedené nežiaduce účinky; reakcia môže byť i smrteľná. Pozor na možnú zámenu alergickej reakcie za ochorenie dýchacích ciest (dušnosť a bolesti hrdla) alebo gastroenteritídu (hnačka, horúčka, bolesť brucha).

Komerčné preparáty
------------------

Predáva sa pod obchodným názvom *Ziagen* v podobe roztoku (koncentrácia 20 mg abacaviru na ml) a obaľovaných tabliet (300 mg abacaviru). Je tiež jednou zo zložiek lieku s obchodným názvom *Kivexa* a *Trizivir*.

Zdroje
------

* *Súhrn charakteristických vlastností lieku Ziagen* [online]. European Medicines Agency, 15.7.2010, [cit. 2012-01-08]. Dostupné online. Archivované 2012-04-17 z originálu.
* KADLEC, Oskár (zostavovateľ) a kol.. *Encyklopédia medicíny*. [s.l.] : Asklepios, 1993 – 2004 (16. zv).
**Krv** sa v mnohých kultúrach konzumuje ako potravina, často v kombinácii s mäsom. Krv môže byť vo forme krvavej klobásy, ako zahusťovadlo omáčok, či ako konzervovaná solená forma (v časoch nedostatku potravy) alebo v krvnej polievke. Ide o produkt z domestikovaných zvierat, ktorý sa získava na mieste a v čase, keď krv steká do nádoby a následne sa rýchlo skonzumuje alebo spracuje. V mnohých kultúrach je zviera zabité. V niektorých kultúrach je krv tabuizovaným jedlom.[chýba zdroj]

Blodplättar, krvavé palacinky zo Švédska
Czernina, krvavá polievka z Poľska, podávané v holandskom pohári „Polievka dňa"
Krv je vedľajším produktom pri zabíjaní. Skladá sa hlavne z bielkovín a vody a niekedy sa nazýva „tekuté mäso", pretože má podobné zloženie ako chudé mäso. Na konzumáciu resp. spracovanie pre potravinárske účely je vhodná hygienicky odobratá, inak sa premieňa na krvnú múčku. V humánnej medicíne sa používa špeciálny typ zvieracej krvi.

Použitie krvi
-------------

**v produktoch:**

krvavé klobásy (krvavnička), pred dovarením
* Krvavá klobása (krvavnička), je akákoľvek klobása vyrobená varením zvieracej krvi s plnkou, kým nie je dostatočne hustá na to, aby po ochladení stuhla. Najčastejšie sa používa prasacia alebo dobytčia krv. Typickými plnidlami sú mäso, tuk, cukrová kaša, chlieb, ryža, jačmeň a ovsené vločky.
* Tmavé tlačenky,
* polievky prdelačka,
* sušená krvná plazma – označovaná ako „živočíšna (bravčová) bielkovina".

**ako prísada:**

* na dofarbovanie údenín (vďaka obsahu hemoglobínu)
* pre navýšenie obsahu bielkovín, napríklad v mäsových konzervách, paštétach alebo údeniny,
* na navýšenie nutričnej hodnoty,
* pre zlepšenie šťavnatosti mäsového výrobku,
* u nemastných výrobkov ako náhrada vaječného bielka (v pekárskom a cukrárenskom priemysle).

Hygienicky odobratá krv
-----------------------

Krv sa získava bezprostredne po omráčení a usmrtení zvieraťa pomocou dutých nožov za prísnych hygienických postupov tak, aby nedochádzalo ku kontaminácii mikroorganizmami. Aby nedochádzalo k zrážaniu (koagulácii) krvi, používa sa jednak nepretržité miešanie, prudké ochladenie a ďalej potom napr. kyselina citrónová či citrónan sodný.

Referencie
----------

1. ↑  
DAVIDSON, Alan. *The Oxford Companion to Food*. UK: Oxford University Press, 2006. (2.) S. 81 – 82.
2. ↑  
 *Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*. 2007. (7.) DOI:10.1002/14356007.a22\_289
3. ↑  
 *Testovali jsme paštiky* [online]. Granville, 31.10.2021, [cit. 2021-01-25]. Dostupné online. (po český)
4. ↑  
 *Paštéky (relácia Stream)* [online]. © 2016 Seznam.cz, a.s. [cit. 2021-01-26]. Dostupné online. (po český)
5. 1 2  
Informační centrum bezpečnosti potravin, Ministerstvo zemědělství. *Krev jako potravina* [online]. [Cit. 2021-01-26]. Dostupné online. (po český)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Blood as food na anglickej Wikipédii.*
**Ai no Kusabi** (jap. 間の楔) je japonské OVA vyrobené podľa románu autorky Rieko Jošiharovej. Príbeh vychádzal na pokračovanie v časopise *Šósecu Džune* od 22. decembra 1986 do 27. októbra 1987. Neskôr vyšiel ako román v roku 1990. CD dráma *Dark Erogenous* vznikla v novembri 1993, pričom nie je adaptáciou románu, ale sa týka obdobia, ktoré je v knihe iba stručne opísané. *Ai no Kusabi* sa považuje za klasiku v homosexuálne ladenom žánri jaoi.

Príbeh
------

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Dej sa odohráva na planéte *Amoi* v meste *Tanagura*, kde je spoločnosť riadená superpočítačom nazývaným *Jupiter* a ľudia sa delia do tried podľa farby vlasov. Elitu tvoria ľudia s blond vlasmi. Potom nasledujú farby strieborná, modrá, zelená, červená, hnedá a najnižšie sú čiernovlasí. Blonďáci si vydržujú ľudí z nižších vrstiev, ktorí im slúžia v podstate ku všetkému.

Mongrel *Riki* je na ulici napadnutý gangom, ktorý ho chce zlikvidovať. Našťastie sa objaví záchranca, no je to blonďák. Riki mu nechce byť nič dlžný za záchranu. Nemá peniaze, tak mu ponúkne seba a *Iason* to prijme.

Riki sa na to potom snaží zabudnúť. Vracia sa do svojho gangu vedeného *Guyom*. Spolu sa vrhnú na kšeft, ale sú zradne chytení do pasce políciou. Riki sa z väzenia dostane hlavne preto, že Iason zariadi, aby sa Riki dostal na listinu domácich zvierat. Sám si ho potom privlastní, i keď je to proti pravidlám spoločnosti, aby mal blonďák ako hračku niekoho z mongrelov. Ale Jupiter to povolil.

Predstava toho, že bude Iasonovým domácim zvieraťom, sa Rikimu vážne nepáči. A ešte menej to, čo s ním potom Iason robí. Snaží sa preto Iasona zo všetkých síl nenávidieť. *Raoul* sa snaží Iasonovi dohovoriť, nech to nerobí, vraj je to proti pravidlám a že ani Jupiter nemusel domyslieť všetky dôsledky.

Príbeh zameraný na lásku a konflikty medzi tromi hlavnými postavami - Iasonom Minkom, Rikim a Guyom, odohrávajúci sa v budúcej počítačovo riadenej spoločnosti smeruje nezvratne k tragickému koncu.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Postavy
-------

* Iason Mink - *hlas:* Kaneto Šiozawa
* Riki the Dark - *hlas:* Tošihiko Seki
* Raoul Am - *hlas:* Šo Hajami
* Guy - *hlas:* Kódži Cudžitani
* Katze - *hlas:* Hidejuki Tanaka
* Jupiter - *hlas:* Kaneto Šiozava
* Kirie - *hlas:* Šigeru Nakahara
* Sid, Rourke, Norris - *hlas:* Hidejuki Hori, ... - gang Bison

Externé odkazy
--------------

### Po slovensky a česky

* otakuland.cz Archivované 2007-10-31 na Wayback Machine
* bluelove.wz.cz Archivované 2007-12-19 na Wayback Machine

### Po anglicky

* animenfo.com
* animenewsnetwork.com
* Ai no Kusabi anime and novel

### Po nemecky

* anisearch.de
**Tomáš Přibyl** (\* 18. marec 1975, Brno) je český publicista a autor literatúry faktu a odborník v oblasti informačných technológií.

Absolvoval Podnikateľskú fakultu pri VUT Brno, kde postupne získal tituly bakalár a inžinier.

Už počas štúdia (1999) začal pracovať ako konzultant v oblasti informačnej bezpečnosti (antivírusové programy, šifrovanie dát, elektronický podpis, ochrana pred hackermi, bankové podvody a pod.). V roku 2005 odišiel na rodičovskú dovolenku so synom Markom, počas ktorej aj naďalej pracuje v oblasti informačnej bezpečnosti na voľnej nohe ako nezávislý konzultant. Okrem toho pôsobí ako Media & Education Specialist v Českej kozmickej kancelárii.

Jeho koníčkom je kozmonautika a všetko, čo s ňou súvisí. Publikoval takmer 3000 článkov v novinách a časopisoch v Česku i v zahraničí. Pripravil alebo sa podieľal na niekoľkých výstavách, usporiadal stovky prednášok pre verejnosť, jeho hlas pravidelne znie na rádiových vlnách (napr. Český rozhlas Brno, Rádio Proglas, BBC).

Za publicistickou a žurnalistickou činnosť v oblasti kozmonautiky získal v roku 2002 prestížnu Cenu mesta Brna ako jej najmladší laureát v histórii.

V roku 1998 absolvoval kozmonautický výcvik v Belgicku a Nemecku v rámci medzinárodného projektu West In Space.

Dielo
-----

* 1996 - *Smrt měla jméno Challenger*. Brno : Rovnost, 175 s. ISBN 80-85826-16-X)
* 1997 - *Rudé hvězdy ve vesmíru*. Brno : Paráda, 383 s. ISBN 80-902352-1-2
* 2001 - *Příběh stanice Mir*. Brno : Tomáš Přibyl (vlastním nákladem), 132 s. ISBN 80-238-6789-X
* 2003 - *Den, kdy se nevrátila Columbia*. Říčany u Prahy : Junior, 191 s. ISBN 80-7267-108-1
* 2003 - *Dzień, w którym nie wróciła Columbia*. Bielsko-Biała : Debit, 192 s. ISBN 83-7167-224-1
* 2004 - *Spanilá jízda po Marsu*. Brno : Tomáš Přibyl (vlastním nákladem), 142 s. ISBN 80-903558-0-3).

Podieľal sa tiež na príprave vystrihovacích modelov raketoplánu Atlantis (Betexa, 1999) a lunárneho modulu (Betexa, 2002).

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |

* Osobné stránky

Autoritné údaje: * ISNI: 0000000108742234
* LCCN: no2004115019
* NK ČR: xx0009667
* VIAF: 16945525
* WorldCat: lccn-no2004115019
**Smrečianskovci** (dobovo v základnom tvare: *S(z)mrecsanszky, Zmrechansky, Smrecsányi, Smreczeni*) sú uhorský šľachtický rod pochádzajúci zo Smrečian.

História rodu
-------------

Členovia rodu majú spoločný pôvod s rodmi Svätojánskych, Podturnianskych, Pongrácovcov a Bánovcov. Zakladateľom rodu Smrečianskych bol Mikuláš, jeden zo šiestich synov Bohumíra I. doloženého v rokoch 1244 – 1286. Uhorský kráľ Ladislav IV. prijal Mikuláša Smrečianskeho medzi uhorskú šľachtu dňa 8. mája 1286. Smrečany sa stali základným rodovým majetkov pravdepodobne už v roku 1299. Pre veľkosť majetkov Bohumírových potomkov utvorili Smrečianskovci, Svätojánskovci a Bánovci komposesorát a rodové majetky spravovali spoločne.

Členovia rodu pôsobili najmä na území Liptova, v iných stoliciach Uhorska sa s nimi stretávame až od 18. storočia. V osemnástom storočí sa Smrečianskovci vyskytovali v Hontianskej, Šarišskej, Spišskej, Turčianskej a Zvolenskej stolici. V 19. storočí sa rozšírili tiež do Novohradskej, Oravskej, Nitrianskej, Peštianskej, Užskej a Sabolčskej stolice.

Erb
---

Spoločný pôvod Smrečianskovcov so Svätojánskovcami, Podturňanskovcami, Pongrácovcami a Bánovcami naznačuje, že aj erb Smrečianskovcov bude podobný erbom spomenutých rodov. Na všetkých kresbách erbu je na štíte zobrazená listová koruna, nad ktorou je umiestnené ohnuté rameno a trúbka spolu s hviezdičkou. Umiestnenie hviezdičky je však rôzne, rovnako tak aj podoba ramena, ktoré je zväčša odeté, no občas sa vyskytuje aj ako obrnené. Tieto skutočnosti sťažujú presnú identifikáciu erbu Smrečianskovcov a dokazujú, že erby rodov z Bohumírovho potomstva sa často prelínajú.

Najčastejšie sa vyskytujúca forma erbu má však nasledujúcu podobu: „V modrom štíte je na zlatú listovú korunu kolmo postavená zlatá poštová trúbka a červenoodeté rameno, medzi nimi je zlatá hviezdička. Štítové znamenie je aj klenotom erbu. Prikrývadlá sú zlato-modré a strieborno-červené."

Významní členovia rodu
----------------------

* Dárius Smrečiansky (1816 – 1888), hlavný župan Oravskej stolice (1867), dal vymenovať Pavla Országha-Hviezdoslava za podsudcu okresného súdu v Dolnom Kubíne
* Juraj Smrečiansky (1848 – 1906), Dáriusov syn, podžupan Oravskej stolice (1888)
* Aristid Smrečiansky (19. – 20. storočie), župan Liptovskej stolice (1900 – 1906)
* Pavol Smrečiansky (1846 – 1908), veľkovaradínsky biskup
* Ľudovít Smrečiansky (1851 – 1908), jágerský arcibiskup
* Edmund Smrečiansky (1875 – 1954), maliar

Zdroje
------

* SMREČIANSKY. In: NOVÁK, Jozef. *Rodové erby na Slovensku*. Zväzok II : Peťkova zbierka pečatí. Martin : Vydavateľstvo Osveta, 1986. 219 s. S. 142 – 143.
* SMREČIANSKY zo Smrečian. In: NOVÁK, Jozef; VÍTEK, Peter. *Lexikón erbov šľachty na Slovensku*. Ilustrácie Ladislav Čisárik. Zväzok II : Liptovská stolica : zemianske rody podľa Matiašovského zbierky erbov. Bratislava : Hajko & Hajková, 2004. 175 s. ISBN 80-88700-60-4. S. 119 – 120.
**Samuel Godra** (\* 25. august 1806, Bohunice – † 4. máj 1873, Stredné Plachtince) bol slovenský spisovateľ, a evanjelický kňaz.

Životopis
---------

Samuel Godra sa narodil 25. august 1806 v rodine národne uvedomelého evanjelického kňaza Michala Godru a Márie rod. Maróthyovej. Samuel Godra získal základné vzdelanie v rodnom prostredí a v Banskej Štiavnici, potom študoval na Evanjelickom lýceu v Bratislave, následne absolvoval teologické štúdium vo Viedni. Po štúdiách pôsobil ako učiteľ v Bratislave, potom nastúpil na kňazskú dráhu ako kaplán v slavónskej obci Neudorf, od 1840 bol kaplánom v Radvani a v roku 1841 sa stal kaplánom a potom farárom v Stredných Plachtinciach; kde kňazské pôsobenie kvôli zhoršenému zdravotnému stavu ukončil v roku 1870. Potom tu žil na odpočinku do svojej smrti 4. mája 1873. Samuel Godra bol podporovateľom slovenských národných a kultúrnych podujatí, spoluzakladateľom Spoločnosti česko-slovanskej v Bratislave, neskôr zakladajúcim členom a prispievateľom Matice slovenskej a slovenských gymnázií. Prispel na stavbu kostola v Horných Plachtinciach a väčší finančný obnos testamentárne odkázal ako Godrovskú základinu, určenú na vzdelávacie a kultúrne ciele obci Stredné Plachtince.

Tvorba
------

Ako literát sa venoval poetickej a publikačnej činnosti. Najprv vydal kollárovsky ladené sonety v zbierke *Múzy dcéra* (1829), preromantickú prózu *Zlatovič* (1830), zbierku zneliek s náboženským obsahom *Obět srdce pobožného* (1856), *Epigramy* (1857 – 1858), *Původní bájky* (1859) a posledné básnické dielo s plachtinskými reflexiami *Petrenčok* (1865). K týmto prácam treba priradiť jeho publicistickú tvorbu v súdobých slovenských časopisoch a i. Udržiaval písomné kontakty s významnými slovenskými národovcami Pavlom Dobšinským, Jánom Drahotínom Makovickým, Augustom Horislavom Škultétym, Jozefom Viktorínom a i.

Referencie
----------

1. ↑  Godra, Samuel. In: PETRÍK, Borislav; RYBÁR, Peter, a kol. *Evanjelická encyklopédia Slovenska*. Vyd. 1. Bratislava : BoPo pre Generálny biskupský úrad Evanjelickej cirkvi a.v. na Slovensku, 2001. 448 s. ISBN 80-968671-4-8. S. 121.

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrike riadok 22 - evanjelická cirkev Liptovská Sielnica
* Životopis


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Literárny portál |

Autoritné údaje: * abART: 62977
* GND: 1037149440
* ISNI: 0000 0000 5751 1275
* LCCN: no2012032449
* NK ČR: mzk2005274882
* SNK: 162724
* VIAF: 84612509
* WorldCat: lccn-no2012032449
Jaskyňa Selim
**Szelim-barlang** (doslova *Jaskyňa Szelim*, iné názvy: **Szelim-lyuk, Bánhidai nagy barlang, Eperjes-barlang, Szemi-luki, Szemi-lyuka, Bánhidai Szelim-barlang, Bánhidai Szelimluk barlang, Bánhidai-zsomboly, Szent Vit barlangja**) je jaskyňa nachádzajúca sa v Maďarsku v meste Tatabánya v mestskej časti Bánhida.

Názov Szelim pochádza zo slovanského *Selim*. Skutočnosť, že je v názve l namiesto dl dokazuje, že ide presnejšie o názov pochádzajúci zo stredoslovenských nárečí. Podľa iné vysvetlenie **Szelim** od sultána meno, alebo pochádza zo slov "oko" (mad.) *szem*

Opis jaskyne
------------

Vchod jaskyne sa nachádza na skalistej a strmej strane pohoria Gerecse a je viditeľný už zďaleka. Matej Bel samotnú jaskyňu popisuje nasledovne: *„Sťa brána zíza na rovinu dolu sa rozprestierajúcu"*, na údolie potoka Által a na priekopu Tata, ktorá oddeľuje pohorie Vértes od pohoria Gerecse.

Tento kraj obývali aj pravekí ľudia. Podľa archeologických výskumov na tomto území žili ľudia od začiatku histórie ľudstva. Archeológovia našli v tejto jaskyni pozostatky zo stredného paleolitu. Napriek tomu, že toto miesto bolo známe a veľmi vyhľadávané, samotné výskumy sa začali vykonávať neskôr. Vychádzajúc z výsledkov speleológa Huberta Kesslera začal v roku 1934 István Gaál pravidelný prieskum. Zistil, že toto miesto od praveku poskytovalo pračloveku v mnohých obdobiach úkryt. Takmer stotisíc rokov slúžila jaskyňa ako bydlisko. Z obdobia neandertálskeho človeka sa tu našli štrkové nástroje a kosti zvierat, žijúcich v tom období. Životne dôležité suroviny zbierali v nánose riek. Počas zberu plodín pochodili aj ďaleké kraje. Preto nazývajú archeológovia priekopu Tata hradskou staršej doby kamennej.

Legenda o jaskyni Szelim
------------------------

Legenda o jaskyni Szelim hovorí o tom, že kedysi dávno počas tatárskeho plienenia alebo v období tureckej poroby, tu v dutine horského brala hľadalo úkryt obyvateľstvo siedmich dedín, ale nepriateľ našiel ich úkryt. Pred vchodom rozložili veľký oheň a vzniknutý dym zadusil každého, kto bol v jaskyni. Podľa archeológa Istvána Gaála sa odkrytím pozostatkov ľudských kostí v jaskyni potvrdila pravdivosť legendy. Písal o tom že: *„Kosti, nájdené počas hľadania pokladov, potvrdili pravdivosť legendy o obyvateľoch siedmich dedín, ktorí zahynuli v jaskyni."*

Galéria
-------

* 
* 
* 
* 
* sultán Selimsultán Selim

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Szelim-barlang**

Literatúra
----------

* Gyüszi László: *Obrázková kniha Bánhidy Tatabánya-Bánhida*, 2009, ISBN 978-963-06-8462-0

Referencie
----------

1. ↑  
	* Honnan kapta nevét a Kő-hegy barlangja? Komárom-Esztergom Megyei 24 Óra 21. évf. 77. sz. (2010.04.02.)
	* Gyüszi László: Tatabánya történelmi olvasókönyve, 2004 ISBN 9632166302 40. oldal és Gyurkovics György: Adatok Komárom megye történetéhez Kézirat az Országos Széchényi Könyvtárban
	* Dr. Pápa Miklós Barlangvilág 1943
Múzeum školstva a pedagogiky, Charkovská 1, Bratislava
**Múzeum školstva a pedagogiky** je celoštátne špecializované múzejné pracovisko rezortu školstva, jediné svojho druhu na Slovensku. Po viacerých snahách o jeho založenie vzniklo v roku 1970. Jeho poslaním je zhromažďovať, odborne spracovávať, ochraňovať, vedecky zhodnocovať a prezentovať hmotné pamiatky dejín školstva a pedagogiky na Slovensku. Vo svojom fonde vlastní viac ako 50 000 tisíc zbierkových predmetov školskej povahy.

Múzeum sídli na Charkovskej 1 v bratislavskej Devínskej Novej Vsi, v budove bývalej obecnej a meštianskej školy postavenej v roku 1926.

Pravidelne pripravuje výstavy prezentujúce históriu slovenského školstva. Doposiaľ zrelizovalo cez 30 autorských výstav napr. Pilotná expozícia dejín školstva a pedagogiky Archivované 2016-03-10 na Wayback Machine, Pohľad do prírodovedného kabinetu a triedy 60. rokov 20. storočia, Prvé slovenské gymnázium Revúca Archivované 2016-03-10 na Wayback Machine, Slovenskí učitelia v odboji a Slovenskom národnom povstaní (1939-1945) Archivované 2016-03-10 na Wayback Machine, MŠaP 00045 Archivované 2016-03-10 na Wayback Machine. Mimoriadne úspešné sú cykly popularizačných výstav Osobnosti v školských laviciach Archivované 2020-08-04 na Wayback Machine, pripravovaných od roku 2006, v ktorých známe slovenské osobnosti zo sveta športu, divadla, literatúry či filmu spomínajú na obdobie svojich školských čias.

Pravidelne zapája sa do celoeurópskeho podujatia Noc múzeí a galérií, pripravuje odborné semináre, prednášky, školenia a spomienkové stretnutia pre odbornú verejnosť. Pre školské skupiny realizuje vzdelávacie programy, ponúka bádateľské služby a konzultácie pre študujúcich.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka

Súradnice: 48°07′17″S 17°06′16″V﻿ / ﻿48,12128°S 17,104383°V﻿ / 48.12128; 17.104383

Autoritné údaje: * ISNI: 0000000122925168
* SNK: 106443
* VIAF: 140442327
Súradnice: 49°00′18″S 21°36′30″V﻿ / ﻿49,005°S 21,6083333°V﻿ / 49.005; 21.6083333

**Petkovský potok** je potok pretekajúci obcou Petkovce v okrese Vranov nad Topľou v Prešovskom kraji, prítok rieky Topľa. Horná časť toku (severovýchodne od obce Petkovce) bola vyhlásená v roku 1990 za prírodnú pamiatku s rozlohou 6,76 ha. Ochranné pásmo nebolo určené. Na chránenom území platí 5. stupeň ochrany. Prírodná pamiatka je v správe štátnej ochrany prírody Prešov.

Predmetom ochrany je: *Úzka kaňonovitá roklina tvaru písmena V so strmými svahmi. Bystrina kaskádového charakteru s pieskovcovým skalným dnom. Na stenách viditeľný stratigrafický sled vrstiev, sintrové úkazy v potoku a bočných prameniskách. Chránené a vzácne druhy rastlín, vzácna malakofauna.*

Referencie
----------

1. ↑  Petkovský potok. In:  *Zoznam osobitne chránených častí prírody SR* [online]. Banská Bystrica: Štátna ochrana prírody SR. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Petkovský potok v Zozname osobitne chránených častí prírody SR
* Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Petkovský potok (přírodní památka) na českej Wikipédii.*
Súradnice: Hviezdna mapa 18h 51m 05s; -06° 16′ 12″

**Divá kačica** (iné názvy: **Messier 11**, **M 11**, **NGC 6705**) je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Štít. Objavil ju Gottfried Kirch v roku 1681.

Všeobecné informácie
--------------------

Hviezdokopa Divá kačica je jednou z najbohatších a najkompaktnejších známych otvorených hviezdokôp. Obsahuje približne 2 900 hviezd. Nachádza sa necelé 2° juhovýchodne od hviezdy beta Scuti. Má vejárovitý tvar a asi 500 z hviezd v nej je jasnejších ako 14. magnitúda a najjasnejšie z nich dosahujú 8. magnitúdu, takže sa náznakovo dá objaviť aj poľným ďalekohľadom, ale v plnej kráse ju uvidíme až pomocou malého hvezdárskeho ďalekohľadu. Primerane výkonný ďalekohľad rozlíši aj jednotlivé hviezdy. M 11 sa na rozdiel od mnohých iných otvorených hviezdokôp javí ako pomerne kompaktná. Pri letmom pohľade pripomína nahustenú guľovú kopu, rozloženú na jednotlivé hviezdy. Priemerná priestorová hustota hviezd je 1 200-krát a v najhustejších častiach dokonca 10 000-krát väčšia ako v okolí Slnka Jej vzdialenosť je asi 5 700 svetelných rokov, uhlový priemer 14´, skutočný priemer je 25 ly a jej vek asi 250 až 300 miliónov rokov.

Pozri aj
--------

* Zoznam Messierových objektov
* Zoznam NGC objektov

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Divá kačica (hviezdokopa)**

| * z
* d
* u
Objekty Messierovho katalógu |
| --- |
| Zoznam | 
* M1
* M2
* M3
* M4
* M5
* M6
* M7
* M8
* M9
* M10
* M11
* M12
* M13
* M14
* M15
* M16
* M17
* M18
* M19
* M20
* M21
* M22
* M23
* M24
* M25
* M26
* M27
* M28
* M29
* M30
* M31
* M32
* M33
* M34
* M35
* M36
* M37
* M38
* M39
* M40
* M41
* M42
* M43
* M44
* M45
* M46
* M47
* M48
* M49
* M50
* M51
* M52
* M53
* M54
* M55
* M56
* M57
* M58
* M59
* M60
* M61
* M62
* M63
* M64
* M65
* M66
* M67
* M68
* M69
* M70
* M71
* M72
* M73
* M74
* M75
* M76
* M77
* M78
* M79
* M80
* M81
* M82
* M83
* M84
* M85
* M86
* M87
* M88
* M89
* M90
* M91
* M92
* M93
* M94
* M95
* M96
* M97
* M98
* M99
* M100
* M101
* M102
* M103
* M104
* M105
* M106
* M107
* M108
* M109
* M110

 |
| 
* Messierov katalóg
* Galaxia
* Hmlovina
* Hviezdokopa
* Súhvezdie

 |
Lužné lesy pozdĺž Moravy, CHKO Záhorie
Lužné lesy pozdĺž Moravy, CHKO Záhorie
**Lužný les** alebo **luh** je podmáčaný les s vysokou hladinou podzemnej vody a záplavovým cyklom. Tento kedysi bežný biotop mizne s rastúcou regulovateľnosťou vodných tokov.

Typy lužného lesa
-----------------

* mäkký luh
* prechodný luh
* tvrdý luh

Podmienky pre vznik lužného lesa
--------------------------------

Dôležitá je prítomnosť vodného toku alebo vysokej podzemnej vody, vďaka čomu je v pôde nedostatok kyslíka, pričom dochádza k redukčným pochodom. Vznikajú zlúčeniny dávajúce pôde modré sfarbenie a zvláštny zápach, tzv. glejové pôdy.

Výskyt a stav na Slovensku
--------------------------

Podľa Katalógu biotopov Slovenska ide o základnú klasifikačnú jednotku s presným názvom **Ls1 Lužné lesy** patriacu do formačnej skupiny Ls Lesy. Skladá sa z nasledujúcich mapovacích jednotiek:

* Ls1.1 Vŕbovo-topoľové nížinné lužné lesy
* Ls1.2 Dubovo-brestovo-jaseňové nížinné lužné lesy
* Ls1.3 Jaseňovo-jelšové podhorské lužné lesy
* Ls1.4 Horské jelšové lužné lesy

Na Slovensku sa vŕbovo-topoľové a dubovo-brestové nížinné lužné lesy nachádzajú pozdĺž tokov ako Dunaj, Morava, Váh, Hron, Latorica či Bodrog.

### Druhové zloženie

#### Flóra

Typickými stromami lužných lesov sú topoľ, dub, jaseň, brest, jelša, vŕba a lipa. Na viac osvetlených miestach sú kríky: čremcha, zemolez, svíb, kalina alebo baza. 

Bylinné zloženie je ovplyvnené polotmou v spodných poschodiach lesa. Mnohé rastliny sa popínajú, aby sa dostali vyššie, ako napríklad chmeľ obyčajný. Rôzne popínavky tvorí zádušník brečtanovitý, ostružiny či lipkavec. Na jar vzniká v lužných lesoch tzv. jarný aspekt, porast svetlomilných rastlín, ktoré kvitnú, ešte než vyrašia listy stromov. Medzi tieto rastliny patrí bleduľa jarná, snežienka jarná, blyskáč jarný, krivec žltý, hviezdica veľkokvetá, pľúcnik lekársky, bledavka Boucheova, fialka lesná a chochlačka dutá. V lete nastupujú v bylinnom poschodí predovšetkým tieňomilné byliny, hlavne trávy angelika lesná, nezábudka močiarna, kosatec žltý, čarovník obyčajný, vlkovec obyčajný, čerkáč peniažtekový, iskerník plazivý, kostihoj lekársky, krtičník hľuznatý, netýkavka nedotklivá, netýkavka žliazkatá a pŕhľava dvojdomá.

#### Fauna

Kvôli vysokej pôdnej vlhkosti je v lužných lesoch relatívne málo pôdnej fauny, ako sú napr. dážďovky. V blízkosti vody naopak býva dosť obojživelníkov. Medzi typické vtáky patria penica čiernohlavá, kolibiarik čipčavý, pinka, sedmohlások, červienka, škorec, svrčiak riečny, trsteniarik obyčajný, bocian čierny, volavka popolavá, chavkoš nočný, včelár, myšiak hôrny, haja tmavá, jastrab, sokol rároh, či orliak morský.

Referencie
----------

1. 1 2   *ForestPortal Nižinné lužné lesy* [online]. Národné lesnícke centrum Zvolen, forestportal.sk, 2015, [cit. 2018-02-06]. Dostupné online. Archivované 2018-02-07 z originálu.
2. ↑  STANOVÁ, Viera; VALACHOVIČ, Milan; (eds.). *Katalóg biotopov Slovenska*. 1. vyd. Bratislava : DAPHNE - Inštitút aplikovanej ekológie, 2002. 225 s. Dostupné online. ISBN 80-89133-00-2.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Lužní les na českej Wikipédii.*
**Ludwig Korinek** (tiež Ľudovít Korinek) (\* 28. marec 1878, Bratislava † ?) bol slovenský verejný činiteľ nemeckej národnosti v období medzivojnového Česko-Slovenska. 

Povolaním bol tesársky majster. Podieľal sa na rozvoji nemeckého priemyslu na území západného Slovenska. Okrem svojho remesla sa venoval aj vinohradníctvu  a podnikaniu. Bol predsedom akciovej spoločnosti Pezinská úverová banka. V roku 1920 sa stal starostom Pezinka.

Po parlamentných voľbách v roku 1925 zasadal v hornej komore Národného zhromaždenia. Mandát nadobudol až dodatočne, 18. mája 1926, po tom, čo volebný súd zrušil mandát senátora Jana Prinza z agrárnej strany. Ústredná volebná komisia pri nesprávnom výklade volebného poriadku pri prerozdeľovaní mandátov v III. skrutíniu pôvodne nepridelila senátorský mandát nemeckému Zväzu poľnohospodárov, ale agrárnej strane. Volebná skupina, ku ktorej patria aj slovenskí Nemci vrátane Spišskej nemeckej strany a Maďarskej národnej strany, prirodzene podala proti tomuto rozhodnutiu odvolanie, ktoré odznelo pred volebným súdom 25. apríla 1926. Volebný súd vo svojom rozhodnutí uznal postoj nemecko-maďarskej volebnej skupiny a odňal senátny mandát českému agrárnikovi Princovi a udelil ho práve Korinkovi. Napriek tomu, že mal trvalý pobyt v Pezinku, zvolený bol v rámci českého VI. volebného kraja. V senáte zasadal v národohospodárskom výbore. Dobová maďarská tlač však uvádza, že kandidoval za VIII. volebný kraj (Turčiansky Svätý Martin).

Referencie
----------

1. 1 2   Ein weiteres Mandat der Deutschen in der Slowakei. *Karpathen-Post*, 1926-05-01, roč. XLVII, čís. 18, s. 1.
2. ↑   *Od Uhorského kráľovstva k Československej republike*. Bratislava - Košice : Ministerstvo vnútra Slovenskej republiky, Štátny archív v Bratislave, 20187. Dostupné online. ISBN 978-80-973256-0-2. S. 127. Archivované z originálu.
3. ↑   *Senát 1925 - 1929: Register - menný* [online]. nrsr.sk, [cit. 2023-12-12]. Dostupné online.
4. ↑   A nemzeti eszme lobogóim alatt. *[Magyar Hirlap]* (Praha), 1925-11-1, roč. IV, čís. 247, s. 3.
**Igor Fábry** (\* 6. marec 1900, Trenčín – † 21. január 1982, Bratislava) bol slovenský mykológ, priekopník populárneho hubárstva na Slovensku.

Životopis
---------

Detstvo prežil v Dolnom Kubíne, neskôr pracoval v bankovníctve. K mykológii sa Igor Fábry dostal v roku 1949, najskôr prostredníctvom kontaktov s Československou mykologickou spoločnosťou v Prahe. O 10 rokov neskôr založil svoj mykologický herbár, v ktorom zozbieral viac než 3 000 položiek, vrátane slovenských prvozberov a zberov vzácnych druhov. V roku 1962 patril spolu s Jánom Magálom medzi zakladateľov pravidelnej bezplatnej hubárskej poradne v Bratislave, ktorá fungovala pod záštitou Slovenskej spoločnosti pre racionálnu výživu. Venoval sa aj ďalším popularizačným aktivitám, spolu s tímom spolupracovníkov vytvoril okolo 2 000 slovenských názvov húb, pôsobil tiež ako odborný recenzent a konzultant v oblasti mykológie. Venoval sa aj výskumu húb v teréne. V roku 1971 opísal a oficiálne publikoval novú formu muchotrávky pošvatej pod názvom olivovozelená: *Amanita vaginata f. olivaceoviridis* Fábry

Referencie
----------

1. 1 2  Anton Janitor. Spomienka na Igora Fábryho. *Mykologické listy*, 2000, s. 21-26. Dostupné online. (Slovak)
2. ↑   *Amanita vaginata f. olivaceoviridis Fábry* [online]. Index Fungorum. Dostupné online. (po anglicky)

Ďalšia literatúra
-----------------

* FÁBRY, Igor. In:  *Biografický lexikón Slovenska*. Zväzok II C – F. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2004. 696 s. ISBN 80-89023-44-4. S. 473.
Ing. **Ján Magál**, CSc. (\* 11. september 1922, Moravské Lieskové – † 4. apríl 2021, Bratislava) bol popredný slovenský mykológ a autor mykologických publikácií.

Životopis
---------

Ján Magál vyrastal v maloroľníckej rodine na Kopaniciach, v osade Hrubá strana, časť Podvišňové (teraz súčasť Bziniec pod Javorinou), kde bol zber húb tradičnou aktivitou. Po maturite na obchodnej akadémii v Trenčíne v roku 1943 nastúpil na Vysokú obchodnú školu v Bratislave, kde v roku 1948 aj spromoval. Následne pracoval na vysokých pozíciách v oblasti potravinárskeho priemyslu na Slovensku, stal sa tiež predsedom redakčnej rady periodika *Čas* a členom redakcie periodika *Potravinárský průmysl v Praze*.

Vzhľadom na výraznú absenciu odborných štruktúr v oblasti mykológie na Slovensku, azda s výnimkou laických aktivít, ktoré poriadal Igor Fábry od konca 40. rokov 20. storočia, existovala potreba takúto infraštruktúru vytvoriť. Ján Magál v tom čase pracoval ako obchodný riaditeľ spoločnosti Slovlik a mal vďaka častému cestovaniu možnosť spoznať činnosť Československej mykologickej spoločnosti v Prahe. Na základe týchto kontaktov sa mu spolu s Igorom Fábrym 24. októbra 1963 podarilo založiť Mykologickú sekciu Slovenskej spoločnosti pre racionálnu výživu, ktorej priamou nasledovníčkou je Slovenská mykologická spoločnosť pri Slovenskej akadémii vied. Od roku 1964 začala pod jeho vedením v Bratislave fungovať stála hubárska poradňa, poriadali sa kurzy, prednášky aj výstavy. Došlo tiež k zriadeniu Odbornej skúšobnej komisie pre trhových predavačov húb, Klubu pestovateľov húb, ako aj Komisie pre tvorbu nových slovenských názvov húb.

Neskôr sa venoval aj turistickému ruchu, najmä v rodnom regióne Podjavoriny. V rámci neho bol iniciátorom vzniku Občianskeho združenia Klub Podjavorinských kopaničiarov na Hrubej Strane, združenia JAVOR v Novom Meste nad Váhom, podujatia Významná osobnosť Podjavoriny, ako aj vytvorenia podjavorinského erbu.

Publikácie
----------

Okrem publikácií o svojom rodnom regióne Podjavorina bol autorom stovky odborných článkov a piatich monografií. Pravdepodobne najznámejšou z nich, ktorá bola preložená aj do poľštiny a češtiny,je:

* 2006: Anton Janitor, Ján Magál, Pavol Škubla, Vincent Kabát: *Príručka hubára*

Ocenenia
--------

* 1980: Richtár Klubu podjavorinských rodákov v Bratislave
* 1998: Čestný titul *Významná osobnosť Podjavoriny*
* 2018: Čestné občianstvo obce Moravské Liestkové pri príležitosti 620. výročia prvej písomnej zmienky.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7   *Zomrel richtár podjavorinských rodákov Ján Magál* [online]. SME. Dostupné online.
2. 1 2 3  Anton Janitor. Životné jubileum Ing. Jána Magála, CSc.. *Spravodajca Slovenskej mykologickej spoločnosti*, 2017, s. 20-24. Dostupné online. (Slovak)
3. ↑   *Online katalóg - Ján Magál* [online]. Slovenská národná knižnica. Dostupné online.
**Margecianka** je potok na strednom Spiši, preteká územím okresov Levoča a Spišská Nová Ves. Je to významný pravostranný prítok Braniska a má dĺžku 20 km.

*Prameň:* v Levočských vrchoch, v podcelku Levočské planiny, pod kótou 935,8 m neďaleko obce Pavľany, v nadmorskej výške cca 890 m n. m.

*Smer toku:* od prameňa na krátkom úseku na juhovýchod, vytvára prudký ohyb, oblúkom vypnutým k severu sa postupne stáča na juh, od Spišského Podhradia na juhovýchod

*Geomorfologické celky:* 1.Levočské vrchy, podcelok Levočské planiny, časť Oľšavická planina, 2.Hornádska kotlina, podcelky Podhradská kotlina, Medvedie chrbty a Hornádske podolie

*Prítoky:* sprava Studenec (564,8 m n. m.), spod Ostrého vrchu (724,8 m n. m.), spod Nemeckej hory (630,8 m n. m.), Vavrincov potok, Branisko, zľava prítok (710,3 m n. m.) spod Krigova (929,1 m n. m.), dva prítoky spod Jedlinky (929,0 m n. m.), Podhorský potok

*Ústie:* do Braniska pri osade Dobrá Voľa v nadmorskej výške približne 402 m n. m.

*Obce:* Studenec a mesto Spišské Podhradie

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Braniska** |
| --- |
| *Branisko* → *Hornád* → *Slaná* → *Tisa* → *Dunaj* |
| Bijacovský potok · **Branisko** · Diablov potok · Dreľušský potok · Hermanov potok · Lúčanský potok · **Margecianka** · Mlynský potok · Ordzoviansky potok · Podhorský potok · Pongrácovský potok · Studenec · Vavrincov potok · Žehrica |
PhDr. ThLic. **Augustín Podolák** (\* 24. jún 1912, České Budějovice – † 7. január 1991, Česká Lípa) bol český filozof, teológ a biskup Starokatolíckej cirkvi v Československu.

Život
-----

Augustin Podolák sa narodil v roku 1912 v Českých Budějovicích. V roku 1930 vstúpil do dominikánskeho noviciátu v Olomouci a tam začal študovať filozofiu, teológiu a kánonické právo. Potom získal doktorát filozofie na Pápežskom inštitúte medzinárodných štúdií v Ríme. 29. júna 1938 bol vysvätený za rímskokatolíckeho kňaza a pôsobil ako profesor filozofie a teológie v Olomouci. Na začiatku 2. svetovej vojny (1939) sa stal profesorom filozofie a teológie na Filozofickej fakulte Univerzity Palackého v Olomouci. Po promócii zostal s rodinou v pražskej robotníckej kolónii v Hloubětíne. Po vojne sa nakrátko stal predsedom Národného revolučného výboru a po konflikte s komunistami pracoval ako robotník v rušňovom depe v Libni. V roku 1947 prestúpil do starokatolíckej cirkvi a onedlho na to sa oženil. Prijal miesto kaplána v kaplnke sv. Márie Magdalény v Prahe, pôsobil aj vo farnostiach Varnsdorf a Jablonci nad Nisou.

V roku 1950 sa stal správcom cirkvi a presťahoval sa do Varnsdorfu (v tom čase sídla cirkvi). V roku 1956 bol v dôsledku represií štátu voči cirkvám a náboženským jednotám zbavený súhlasu s prácou duchovného a musel opustiť svoju farnosť. Na prelome rokov 1956 a 1957 bol nakrátko zatknutý a po prepustení fyzicky pracoval v Rumburku. Potom začal v dôsledku mnohých po sebe nasledujúcich výsluchov a predchádzajúceho väznenia strácať sluch. Na jar v roku 1968 vďaka politickému uvoľneniu (Pražská jar) Starokatolícka cirkev v Československu mohla obnoviť svoju bežnú činnosť. Ministerstvo kultúry po dlhých rokoch schválilo Celoštátnu synodu, ktorá zvolila za biskupa Augustina Podoláka. 15. decembra 1968 bol vysvätený za biskupa starokatolíckymi biskupmi Utrechtskej únie. Po rokoch rozmrazovania bola v roku 1971 cirkev a jej biskup opäť prenasledovaní a jej činnosť bola v dôsledku sprísnenia politického kurzu zakázaná. Starokatolíci, hoci ilegálne, pôsobili v podzemí, čím vytvárali zdanie normálnej pastoračnej práce. V júni 1971 vo Varnsdorfe tajne vysvätil štyroch kandidátov za kňazov (vrátane svojho neskoršieho nástupcu Dušana Hejbala) a jedného za diakona. Podolákove pastierske listy a cirkevné publikácie vyšli ako dokumenty „druhého nákladu". Od 29. apríla 1990 Starokatolícka cirkev znovu nadobudla legálnosť svojho pôsobenia. Biskup Podolák zomrel 7. januára 1991 v nemocnici v Českej Lípe a pochovaný je v Cvikove.

Pozri aj
--------

* Starokatolícka cirkev v Českej republike

Zdroje
------

* O Podolákovi na stránke starokatolici.cz
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Augustin Podolák na českej Wikipédii a Augustin Podolák na poľskej Wikipédii.*
**Kim Čong-un** (po kórejsky: 김정은 – Kim Čong-un; hanča: 金正雲; \* 8. január 1983, Pchjongjang, KĽDR) je najmladší syn Kim Čong-ila, bývalého najvyššieho predstaviteľa Kórejskej ľudovodemokratickej republiky. Otec ho podľa juhokórejskej tlače vybral za svojho nástupcu. Agentúra AP 8. októbra 2010 s odkazom na námestníka predsedu stáleho výboru Najvyššieho ľudového zhromaždenia KĽDR Jang Hjong-sopa oznámila, že sa stane novým severokórejským vodcom.

27. septembra 2010 bol vymenovaný do hodnosti štvorhviezdičkového generála bez zverejnenia ďalších okolností. 28. septembra 2010 bol vymenovaný za tajomníka Ústrednej vojenskej komisie Kórejskej strany práce a bol súčasne zvolený aj do ústredného výboru strany.

Napokon po smrti jeho otca v 17. decembra 2011 kórejská štátna tlačová agentúra KCNA vyhlásila, že ľud má rešpektovať Kim Čong-una ako právoplatného nástupcu Kim Čong-ila v úlohe vodcu KĽDR.

Mladosť
-------

Narodil sa ako syn Kim Čong-ila a jeho tretej manželky, bývalej tanečnice Ko Čong-hui, ktorá v roku 2004 zomrela na rakovinu. Je najmladším z troch bratov. V rokoch 1993 až 1998 študoval na medzinárodnej škole v Berne vo Švajčiarsku pod falošným menom Chol Pak. Hovorí po anglicky, francúzsky a nemecky. Po ukončení štúdií sa vrátil naspäť do KĽDR a nastúpil na štúdiá na vojenskej akadémii.

Politická kariéra
-----------------

Po doštudovaní vojenskej akadémie od apríla 2009 zasadol v Komisii národnej obrany, kde sa mal zoznámiť s nástrojmi moci. 10. júna 2009 navštívil ako zvláštny vyslanec v utajení Čínu, kde rokoval o potravinovej pomoci pre KĽDR. V KĽDR začal byť Kim Čong-un titulovaný ako *vynikajúci súdruh*.

  

Počas zjazdu Kórejskej strany práce v októbri 2010 bol vymenovaný za podpredsedu Ústrednej vojenskej komisie. Zároveň bol povýšený do hodnosti generála. V súvislosti s prípravou na najvyššie štátne funkcie sa objavili špekulácie, že podstúpil plastickú operáciu, aby sa podobal svojmu dedovi, Kim Il-songovi.

Referencie
----------

1. ↑  UMANCOVÁ, Barbora. *Severní Korea má nového premiéra. Personální rošády posilují Kimova syna* [online]. Economia a.s. 2010-6-7, [cit. 2010-09-13]. Dostupné online. (česky)
2. ↑  소식통 "北김정일, 3남 정운 후계자 지명"
3. ↑  Potvrzeno: Kim Čong-un bude dalším vůdcem, ČT24, 8.10.2010
4. 1 2 3   *Budoucí vládce KLDR studoval pod falešným jménem a měl rád Terminátora* [online]. MAFRA a.s. [cit. 2010-10-06]. Dostupné online.
5. ↑   *Nejmladší syn Kim Čong-ila se honosí titulem „vynikající soudruh"* [online]. Mafra a. s. [cit. 2010-10-06]. Dostupné online.
6. ↑   *Nejmladší Kim zřejmě podstoupil plastiku, aby připomínal svého děda* [online]. Mafra a. s. [cit. 2010-10-06]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kim Čong-un**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Kim Čong-un na českej Wikipédii a 김정은 (정치인) na kórejskej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 1057989533
* ISNI: 0000 0001 2085 1310
* LCCN: n2011038915
* NK ČR: jo2016912585
* VIAF: 2418152140026211100002
* WorldCat: lccn-n2011038915