recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kráľovské pole s pomníkom Přemysla Oráča
**Kráľovské pole s pomníkom Přemysla Oráča** je česká národná kultúrna pamiatka. Skladá sa z *Kráľovského poľa* a na ňom vybudovaného *pomníka Přemysla Oráča*. Leží blízko obce Stadice, šesť kilometrov juhozápadne od mesta Ústí nad Labem. Za národnú kultúrnu pamiatku bolo Kráľovské pole s pomníkom Přemysla Oráča vyhlásené v roku 1962.

Kráľovské pole
--------------

Kráľovské pole (nem. *Königsfeld*) je historické miesto, z ktorého bol podľa legendy povolaný Přemysl Oráč, zakladateľ českého kniežacieho a neskôr kráľovského rodu Přemyslovcov, na český kniežací stolec. Rozmery Kráľovského poľa slúžili v stredoveku ako základ českej poľnej miery.

Pomník Přemysla Oráča
---------------------

Železný reliéf na pomníku zobrazujúci stretnutie Přemysla Oráča s posolstvom kňažnej Libuše
V roku 1841 dal na Kráľovskom poli vybudovať gróf E. Nostic podľa návrhu architekta F. Staumanna **pomník Přemysla Oráča**. Pomník tvorí kamenný podstavec, na ktorom stojí pluh zo železnej liatiny. Na prednej a zadnej strane podstavca sa nachádzajú železné reliéfy od Josefa Maxa zobrazujúce stretnutie Přemysla Oráča s posolstvom od kňažnej Libuše a jeho príchod na Vyšehrad. Na ľavej strane podstavca sa nachádza nápis „*ZDE OD PLUHU PŘEMYSL k WÉWODSTWJ POWOLÁN. WZDĚLANY MDCCCXLI.*". Na pravú stranu podstavca bol doplnený v roku 1945 nápis „*VLÁDA VRÁTILA SE DO RUKOU TVÝCH, Ó LIDE ČESKÝ. 1945*".

Pozri aj
--------

* Zoznam národných kultúrnych pamiatok Českej republiky

Externé odkazy
--------------

* Kráľovské pole na turistik.cz
* Kráľovské pole na InfoČesko

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Královské pole s pomníkem Přemysla Oráče na českej Wikipédii.*
Súradnice: 50° 36′ 51.55″ s.š. 13° 57′ 47.96″ v.d.
**Giraffatitan**  bol dlhokrký bylinožravý dinosaurus zo skupiny Sauropoda, dorastajúci do veľkých rozmerov – v priemere býval 17 až 18 m. dlhý a okolo 17 ton ťažký. Žil pred 155 až 150 miliónmi rokov vo vrchnej jure, nájdený v bol Tanzánii. Jediný druh je **Giraffatitan brancai**.

V minulosti bol tento živočích považovnaý za druh rodu Brachiosaurus (dodnes niektorí vedci pochybujú, či Brachiosaurus a Giraffatitan predstavovali dva príbuzné rody, alebo dva druhy jediného rodu).

Znaky
-----

Giraffatitan patril medzi sauropódy z čeľade Brachiosauridae. Rovnako ako ostatní jej členovia disponoval malou, vysokou hlavou so zubami len v prednej časti čeľustí, dlhým krkom, prednými končatinami dlhšími od zadných a relatívne krátkym chvostom.

Spôsob života
-------------

Tento sauropód žil pravdepodobne v čriedach. Jeho predné končatiny boli oveľa dlhšie ako zadné, takže mal plecia vysoko nad úrovňou bedier. Krk držal v uhle 45° (ilustrácie zobrazujúce giraffatitana alebo iných zástupcov čeľade Brachiosauridae so strmšie držaným krkom, sú pravdepodobne chybné), čo ho spolu s vysokými plecami nad úrovňou bedier predurčovalo na spásanie vysokej vegetácie. Potravou mu slúžila široká škála rastlín, pričom vďaka silným kolíkovitým zubom si poradil aj s odolnou vegetáciou. Jeho celková silueta, podčiarknutá krátkym chvostom, pripomínala siluetu veľmi prerastenej žirafy.

Veľkosť
-------

Napriek podobnosti žirafe, Giraffatitan dosahoval oveľa väčších rozmerov. Priemerná žirafa nosí hlavu vo výške cca 5,5 m, kým priemerný Giraffatitan vo výške až 10 m. Kompletná kostra zástupcu tohto rodu je vystavená v múzeu v Berlíne predstavuje nadmerne veľkého jedinca dlhého 22 m. Niektoré veľmi veľké jedince však dosahovali dĺžku až 25 m a nosili hlavu vo výške až 13 m, čo už bola veľkostná kategória Brachiosaura.

Pozri aj
--------

* Brachiosaurus
**For Meditation / The Meditating Four** bola slovenská bigbítová formácia, založená lídrom Jozefom Barinom. Skupina vznikla na jeseň v roku 1968, po konci skupiny The Players. Okrem jedného SP (Šťastie/Meditácia nad vášňou) nahrali celkovo osem skladieb, ktoré sa podarilo vydať Jozefovi Barinovi až v roku 2007 na kompilácii Meditácie a v roku 2018 aj na vinyle For Meditation. Dve z nich (*Šťastie/Meditácia nad vášňou*) vyšli na singli v roku 1969 a Hej, pán doktor a Meditácia nad vášňou vyšli na sampleri Beatová horúčka 1965-1970 v roku 1989. 

Skupinu založili Jozef Barina (spev, gitara), Vladimír Kaššay (basgitara, vokál) a Pavol Barna (bicie, vokál) a dali jej názov For Mediatation. Neskôr si po príchode Petra Koreňa (klávesy, vokál) zmenili meno na *Meditating Four.*

For Meditation bola ovplyvnená tvorbou Cream, Traffic a Jimi Hendrix Experience. Skupina existovala do roku 1970, no v roku 2007 výnimočne zahrala v bratislavskom PKO, v rámci programu *Legendy 60*. V roku 2009 sa stala súčasťou programu „Dni legiend" na Zelenej vode pri Novom Meste nad Váhom. 

Skupina mala svoj vlastný fan club ako vôbec prvá na Slovensku. Klub organizoval stretnutia so známymi osobnosťami (Lasica, Satinský, Vanek a ďalší), ako aj koncerty jednak Meditating Four, ale aj iných spriatelených skupín. Klub fungoval v Obvodnom dome kultúry Bratislava-Nivy a zanikol v čase normalizácie, keď odmietol pokračovať v činnosti pod hlavičkou SZM – skupina mala v tom čase už zákaz nahravania a vystupovania v TV a rozhlase kvôli údajne protištátnemu textu v skladbe Purpurový smútok, ktorú odohrala v prvom farebnom Bumerang

Diskografia
-----------

* 1969: *Šťastie/Meditácia nad vášňou* Supraphon)
* 2007: *Meditácie* (Jožo Barina & The Meditating Four)
* 2018: For Meditation, LP, CS Music

Externé odkazy
--------------

Nebyť zákazu, urobíme toho viac – interview s Jožom Barinom na SME od Petra Bálika
**Arturo Franklin Rawson** (\* 4. jún 1885, Santiago del Estero – † 8. október 1952, Buenos Aires) bol argentínsky vojak, pedagóg a politik. V roku 1943 sa po vojenskom prevrate stal (de facto) prezidentom Argentínskej republiky, keď vojsko pod jeho velením zvrhlo prezidenta Ramóna Castilla. Vládol iba tri dni, nezložil preto prezidentskú prísahu a neradí sa tak do oficiálneho zoznamu prezidentov krajiny. Pôsobil v argentínskej armáde, dosiahol hodnosť generálporučíka.

Životopis
---------

Narodil sa v meste Santiago del Estero v rovnomennej provincii na severe Argentíny do vojenskej rodiny pôvodom z USA. V roku 1905 ukončil štúdium na vojenskej akadémií a následne začal pôsobiť v kavalérii. Na vojenskej akadémii začal následne pôsobiť ako profesor. V 20. rokoch 20. storočia sa zúčastnil na vojenských kampaniach proti pôvodným obyvateľom na severe krajiny. Postupne sa prepracoval medzi najužšie armádne velenie, čo z neho automaticky urobilo aj významnú politickú osobnosť. Do politiky sa dostal počas vlády prezidenta Ramóna Castilla, ktorý sa v roku 1943 pokúsil presadiť na post prezidenta svojho spojenca Robustiana Patróna Costasa cez zmanipulované voľby. Proti tomu sa postavila armáda na čele s generálmi Pedrom Pablom Ramírezom a Rawsonom. Zásah armády začal 3. júna 1943, na stranu prezidenta sa postavila časť vojska, no povstalecká časť bol silnejšia a obsadila hlavné body v Buenos Aires vrátane prezidentského paláca. Castillo sa snažil odporovať, presunul sa na loď, ktorá mala vyplávať do ústia Río de la Plata, no armáde sa ho podarilo zadržať. Na druhý deň prevzala armáda úplnú kontrolu nad krajinou a oficiálne prezidenta Castilla zvrhla.

Na čelo krajiny sa postavil generál Arturo Rawson, jeden z vodcov prevratu. Tento krok armády uvítala väčšina obyvateľstva, keďže toto verilo, že iba vojaci zaistia poriadok a stabilitu. Generáli sa zas domnievali, že predlžovanie zlej situácie a ďalšie volebné podvody iba prehĺbia krízu. Prevrat podporila hlavná opozičná strana Radikálna občianska únia, ale i Spojenci, predovšetkým USA. Rawson však nemal v armáde veľkú podporu a preto mu 7. júna oznámil generál Pedro Pablo Ramírez, že musí odstúpiť. Nahradil ho práve generál Ramírez. Po odchode z funkcie sa Rawson stal veľvyslancom v Brazílii, kde zotrval dva roky. Zomrel na infarkt myokardu 8. októbra 1952 v Buenos Aires, kde je aj pochovaný.

Referencie
----------

1. 1 2   *Arturo Rawson* [online]. biografiasyvidas.com, [cit. 2018-10-21]. Dostupné online.
2. ↑   *Robustiano Patrón Costas* [online]. taringa.net, [cit. 2018-10-21]. Dostupné online.
3. ↑   *Rawson, Arturo (1884-1952)* [online]. mcnbiografias.com, [cit. 2018-10-21]. Dostupné online.
4. ↑   *Arturo Rawson (1885-1952)* [online]. todo-argentina.net, [cit. 2018-10-21]. Dostupné online.
5. ↑   *History of Argentina – Revolution of '43* [online]. liquisearch.com, [cit. 2018-10-21]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Arturo Rawson**

Autoritné údaje: * BnF: 17785591q
* VIAF: 3402154983538867860006
**Avesta** je kánon posvätných spisov zoroastrizmu. Obsahuje žánrovo rozmanitý materiál rozličného pôvodu, hlavne liturgické texty a Zaratuštrovu náuku. Najstarší dochovaný rukopis Avesty pochádza z 13. storočia po Kr. kodifikovaná bola zrejme už v sásanovskom období (3.-7. stor. po Kr.), jej obsah bol však dlhú dobu tradovaný ústne a je omnoho starší: najstaršie sú zrejme Zaratuštrove *gáthy*, ktoré pochádzajú asi z 10. storočia pred Kr. 

Zo zhrnutí Avesty v neskorších spisoch možno usudzovať, že sa nám zachovala asi len štvrtina pôvodného materiálu, zvyšok sa zrejme stratil počas islamských perzekúcií. Pretrvali hlavne liturgické texty, ktoré sa dodnes používajú pri zoroastrovskom kulte.

Avesta sa skladá z týchto spisov:

* **Jasna** („Obeť") je najdôležitejší spis Avesty, má 72 kapitol. Medzi jej najstaršie časti (napísané v tzv. gáthskom dialekte) patria:
	+ *gáthy* - hymny, ktoré údajne zložil sám Zaratuštra (kap. 28-34, 43-46, 47-50, 51, 53)
	+ *Jasna Haptanhaiti* - „Jasna siedmich kapitol" (kap. 35-41)
	+ modlitby *Jenhé Hátam, Ašem Vohu, Jatha Ahú Vairjó* (kap. 27)

Pri každodennom obrade posväcovania ohňa v chráme musí kňaz odrecitovať celú Jasnu, čo trvá asi 2-3 hodiny.

Zvyšné časti Avesty sú napísané v avestčine:
* **Jašt** - hymny na božstvá, niektoré predzoroastrovské (Jašt 10 na Mitru)
* **Visprat** - obsahuje kratšie kultické modlitby
* **Vendidát** - obsahuje mytologické texty (o stvorení sveta a kráľovi Jima v zlatom veku), pravidlá očisťovania a odhánania démonov.
* medzi ďalšie texty Avesty patria napr.:
	+ **Chorda Avesta** - zbierka každodenných modlitieb pre laikov
	+ **Njájišn**, **Gáh** - litánie, modlitby

Bibliografia
------------

Gherardo Gnoli. „Avesta". In: Lindsay Jones (ed. in chief), *Encyclopedia of Religion Second Edition*, vol. 2, s. 708-710.
**Forbas** (starogr.  *Φόρβας* – *Forbas*, lat. *Phorbas*) je v gréckej mytológii nástupca argejského kráľa Kriasa(alebo Arga).

Forbas bol podľa antického autora Pausania synom a následníkom argejského kráľa Arga a mal brata Peirasa. Pôvod Forba od Arga však nie je nesporný, lebo Apollodoros ho ako jeho rodiča nemenuje, ale uvádza, že Argos bol otcom Ekbasa, Peirasa a Epidaura a Kriasa, o ktorom dodáva, že bol jeho nástupcom. V zozname kráľov Argu podľa verzie, kresťanského historika Eusébia z Kaisareie je Forbas následníkom Kriasa, jeho vláda trvá 35 rokov a vládu po ňom dedí Triopas. Z textu ale nie je zjavné, či bol Forbas synom Kriasa, alebo jeho bratom, čím by sa tieto rozpory v antických textoch objasnili.

Referencie
----------

1. 1 2 3  Eusebios, *Kronika* 1,177.
2. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,16,1.
3. ↑  Apollodoros, *Kronika*, 2,1,2.
4. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 4,1,1.
5. ↑  Diodoros, *Bibliotheca historia*, 4,58,7.

Pozri aj
--------

* Zoznam kráľov Argu
Súradnice: 28°41′47″S 83°29′43″V﻿ / ﻿28,69639°S 83,49528°V﻿ / 28.69639; 83.49528

**Dhaulágirí** je siedmy najvyšší vrch Zeme, vysoký 8 167 m n. m. Leží v Nepálskych Himalájach, v horskej skupine Dhaulágirí Himal.

Dhaulágirí bol objavený v roku 1808 a tridsať rokov – do objavenia Káčaňdžungy – bol považovaný za najvyšší vrch Zeme.

Dominantou Dhaulágirí sú dve vysoké a strmé steny. Západná stena meria okolo 4 300 m a južná 4 000 m. Vzdialenosť od doliny rieky *Kálí-Gándaki* na vrchol cez juhovýchodnú stenu je iba 30 km pri prevýšení 7 000 m (väčšie prevýšenie je ešte na Nanga Parbate).

Prvýkrát vystúpili na vrchol v roku 1960 členovia švajčiarsko-rakúskej výpravy.

V roku 1984 urobili česko-slovenskí horolezci prvovýstup 4 300 m vysokou západnou stenou (na vrchole traja Česi, jeden z nich pri zostupe zahynul).

V roku 1988 vystúpil na vrchol slovenský horolezec Zoltán Demján spolu s dvoma Kazachmi. Ich prvovýstup juhozápadnou stenou alpským štýlom bol ohodnotený, ako najhodnotnejší výstup roka v Himalájach.

Peter Hámor sa 15. mája 2017 zdolaním tohto vrchu stal prvým Slovákom, ktorý vyliezol na všetky osemtisícovky.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dhaulágirí**

| * z
* d
* u
Osemtisícovky |
| --- |
| 
* Everest (8 848)
* K2 (8 611)
* Kančendžonga (8 586)
* Lhoce (8 516)
* Makalu (8 463)
* Čho Oju (8 201)
* Dhaulágirí (8 167)
* Manaslu (8 163)
* Nangá parbat (8 125)
* Annapurna (8 091)
* Gašerbrum I (8 068)
* Broad Peak (8 047)
* Gašerbrum II (8 035)
* Šiša Pangma (8 027)

 |
**Geologický cyklus** je dlhé obdobie vo vývoji Zeme, ktoré sa v priebehu geologického obdobia niekoľkokrát opakuje a prebieha v určitom zákonitom slede. Najstaršie geologické cykly trvali asi 500 mil. rokov, najmladšie 200 mil. rokov. Na začiatku vznikajú nové geosynklinály – rozsiahle sedimentačné panvy a prebieha bázický, prevažne podmorský vulkanizmus. Koniec geologických cyklov charakterizuje intenzívne vrásnenie, vznik pásmových pohorí a sopečné výlevy.

Tento cyklus sa dá pomocou súčasných teórií (teória platňovej tektoniky) opísať nasledovne: Začiatok je otvorenie nového riftového systému, jeho následné rozširovanie a vyplnenie vodou (vznik mora) – napr. Červené more. Časom sa pôvodné okraje riftu od seba vzdialia dostatočne ďaľeko, čím sa z mora stane oceán a ich dná vytvoria oceánske panvy – Atlantický oceán. Časom rozchádzajúce sa platne prídu do kontaktu s inými platňami, čím nastane ich pokles v (subdukčnej zóne) a nakoniec sa celý oceán opäť uzavrie a kontinentálne platne na jeho okrajoch vytvoria pásmové pohorie. Poklesnutý a roztavený materiál sa môže opäť dostať na povrch – čo sa deje cez oslabené miesta v kôre, príp. cez existujúce riftové zóny, čím sa cyklus uzatvára.

Geologické cykly vo fanerozoiku sa nazývajú podľa vrásnení:

* kaledónsky geologický cyklus
* varísky geologický cyklus
* alpínsky geologický cyklus

Zdroj
-----

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Portál vedy o Zemi |
Beringov prieliv, vľavo Dežňovov mys
Dežňovov mys
**Dežňovov mys** (rus. мыс Дежнёва) je mys, najvýchodnejší pevninský výbežok Ázie.

Mys leží na Čukotskom polostrove na východe Ruskej federácie, kde Beringov prieliv oddeľuje Euráziu od Severnej Ameriky a dosahuje na poludník 169° 40' západnej zemepisnej dĺžky.

Mys je menovaný na počesť Semjona Ivanoviča Dežňova (1605 – 1673), ktorý ako prvý Európan tohto výbežku dosiahol. V Naukane stojí maják Semjona Ivanoviča Dežňova. Blízko mysu sa nachádza osada Uelen s polárnou a meteorologickou stanicou.

Referencie
----------

1. ↑   Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2019-10-02]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dežňovov mys**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Děžňovův mys na českej Wikipédii.*

Súradnice: 66°04′51″S 169°39′06″Z﻿ / ﻿66,080967°S 169,651561°Z﻿ / 66.080967; -169.651561
**Georg Alexander Pick** (\* 10. august 1859, Viedeň – † 26. júl 1942, Terezín) bol rakúsky matematik pôsobiaci v Prahe. V rokoch 1875-79 študoval na univerzite vo Viedni matematiku a fyziku.

Život
-----

V rokoch 1875-79 študoval na univerzite vo Viedni matematiku a fyziku. V roku 1880 získal doktorát a v tom istom roku prijal miesto asistenta fyziky na pražskej univerzite u E. Macha. V roku 1882 habilitoval, v roku 1888 bol vymenovaný za mimoriadneho a v roku 1892 za riadneho profesora matematiky na pražskej nemeckej univerzite. V školskom roku 1900-01 bol ddkanom filozofickej fakulty. V roku 1929 bol penzionovaný a žil vo Viedni. Po obsadení Rakúska odišiel do Prahy. V roku 1942 bol deportovaný do Terezína a dva týždne potom zomrel.

Dielo
-----

V rokoch 1876-1939 publikoval 67 prác z lineárnej algebry, teórie invariantov, integrálneho počtu, komplexnej analýzy, teórie potenciálu, diferenciálnych rovníc, integrálnych rovníc, funkcionálnej analýzy, geometrie a diferenciálnej geometrie. Všeobecne známy je Pickov vzorec o výpočte obsahu mnohouholníkov s vrcholmi v mriežkových bodoch.

Keď sa Albert Einstein stal profesorom na Nemeckej univerzite v Prahe, pomáhal mu riešiť nejasnosti okolo absolútneho diferenciálneho počtu a pri jeho aplikáciách na geometrizáciu fyziky. Podieľal sa tak na položení základov všeobecnej teórie relativity.

Literatúra
----------

* Toepell, M.: *Mitgliedergesamtverzeichnis der Deutschen Mathematiker-Vereinigung 1890-1990*. Mníchov 1991.
* Netuka, I.: *Georg Pick - pražský matematický kolega Alberta Einsteina*, Pokroky matematiky, fyziky a astronómie. 44 (1999), str. 227-232.
* Ludvíková, J.: *Georg Pick (1859-1942): Život a hlavní směry jeho činnosti*, Diplomová práca na PdF UK. Praha 1997.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Georg Alexander Pick na českej Wikipédii.*

Referencie
----------

1. ↑   Živa 5/2010 s. LXXVII

Autoritné údaje: * GND: 116178337
* ISNI: 0000 0001 0947 3152
* NK ČR: jo2007416014
* VIAF: 757216
**Geometrický priemer {\displaystyle {\bar {x}}\_{G}}** je druh priemeru.

Vzorec
------

Majme súbor s rozsahom n, vytvorený kladnými hodnotami. 
Geometrický priemer z nevytriedených dát je n– tá odmocnina z ich súčinu, teda

{\displaystyle {\bar {x}}\_{G}={\sqrt[{n}]{x\_{1}\cdot x\_{2}\cdots x\_{n}}}=\left(\,\prod \_{i=1}^{n}x\_{i}\right)^{\frac {1}{n}}}

Napríklad, geometrický priemer čísel 2, 3, 6, 7, 7, 8, 9, 9, 9, 10 je 

{\displaystyle {\bar {x}}\_{G}={\sqrt[{10}]{2\cdot 3\cdot 6\cdot 7\cdot 7\cdot 8\cdot 9\cdot 9\cdot 9\cdot 10}}={\sqrt[{10}]{102876480}}\approx 6,3}

Použitie
--------

Je zrejmé, že geometrický priemer má zmysel iba pre dáta, v ktorých sú všetky hodnoty kladné čísla.

Geometrický priemer sa na rozdiel od aritmetického priemeru používa na koeficienty, napr. na výpočet priemerného rastu: ak rast cien bol postupne 20 %, 10 %, potom 15 % pokles a 10 % rast, tak priemerný rast sa rovná (1,20 · 1,10 · 0,85 · 1,10)1/4 ≅ 1,054, čiže priemerný rast je približne 5,4 %. Toto číslo vyjadruje, že výsledná cena by bola taká istá aj v prípade, ak by rast bol konštantný, každý rok 5,4 % (lebo 1,0544 ≅ 1,2 · 1,1 · 0,85 · 1,1).

Geometrický priemer je vždy menší alebo rovný ako aritmetický priemer rovnakého súboru dát (a rovná sa mu iba v prípade, ak sú všetky hodnoty v súbore rovnaké). To umožňuje definovať aritmeticko-geometrický priemer, ktorý vždy leží medzi aritmetickým a geometrickým priemerom.

Geometrický priemer logaritmov
------------------------------

Geometrický priemer je definovaný ako

{\displaystyle \left(\prod \_{i=1}^{n}x\_{i}\right)^{\frac {1}{n}}}
Pri použití logaritmov možno súčiny zmeniť na súčty a umocňovanie na súčin:

{\displaystyle \exp \left[{\frac {1}{n}}\sum \_{i=1}^{n}\ln x\_{i}\right]}
Tento vzorec opisuje aritmetický priemer logaritmov dát, ktorý sa potom použije ako argument exponenciálnej funkcie.

To znamená, že geometrický priemer možno chápať ako zovšeobecnený priemer s transformáciou *f(x)* = ln *x*.

Externé odkazy
--------------

* Stredné hodnoty (Momenty polohy)
Sídlo spoločnosti Delta Air Lines
Airbus A220-100
**Delta Air Lines, Inc.** je americká letecká spoločnosť, ktorá má svoje sídlo v Atlante v Georgii. Lieta na domácich a medzinárodných linkách do Severnej Ameriky, Južnej Ameriky, Karibiku, Afriky, Stredného Východu, Ázie a Európy. Plánuje sa, že v roku 2009 zaháji lety do Austrálie, čím by sa stala jedinou americkou aerolinkou, ktorá by lietala na všetky kontinenty s výnimkou Antarktídy. V súčasnosti lieta do 375 destinácií v 66 krajinách (5 kontinentov). Delta je jedinou hlavnou americkou aerolinkou, ktorá lieta do Afriky.

Jej hlavným letiskom (hubom) je Hartsfield-Jackson Atlanta International Airport v Atlante. Operuje tiež na letiskách Cincinnati/Northern Kentucky International Airport, JFK International Airport v New York City, a Salt Lake City International Airport.

29. októbra 2008 sa skončila fúzia spoločnosti s Northwest Airlines, čím sa vytvorila najväčšia svetová letecká spoločnosť. Delta oznámila 14. januára 2014 že všetky lietadlá typu Airbus 319-100, 320-200, Boeing 737-800, 757-200 dostanú úplne nový interiér, vrátanie sedačiek s dotykovým displejom, každé lietadlo bude ponúkať 3 triedy - First Class, Economy Comfort a Economy. Lietadlá na diaľkovú flotilu Airbus 330-200, A330-300, Boeing 767-300, 767-400, 747-400, 777-200 postupne prechádzajú na nový interiér 3 tried. Všetky lietadlá budú obnovené do konca roka 2016.

Flotila
-------

**Flotila Delta Air Lines**| Lietadlo | V prevádzke | Fotografia | Objednávky | Sedadiel   (First/Economy Comfort/Economy) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Airbus 319-100 | 57 |  | 0 |  |
| Airbus 320-200 | 69 |  | 0 |  |
| Airbus 321-200 | 0 |  | 45 |  |
| Airbus 330-200 | 11 |  | 0 |  |
| Airbus 330-300 | 21 |  | 10 |  |
| Boeing 737-700 | 10 |  | 0 | 124 (12/112) |
| Boeing 737-800 | 71 |  | 2 | 160 (16/144) |
| Boeing 757-200 | 57481614 |  | 0 | 183 (24/159)184 (26/158)174 (16/158)172 (16/156)178 (22/156) |
| Boeing 767-300 | 124 |  | 0 | 262 (24/238) |
| Boeing 767-300ER | 4377 |  | 0 | 221 (36/185)219 (34/185)219 (30/189) |
| Boeing 767-400ER | 21 |  | 0 | 246 (40/206) |
| Boeing 777-200ER | 08 |  | 0 | 268 (45/223)271 (50/221) |
| Boeing 777-200LR | 8 |  | 2 | 278 (45/233) |
| McDonnell Douglas MD-88 | 0116 |  | 0 | 150 (14/136)142 (14/128) |
| McDonnell Douglas MD-90 | 016 |  | 12 | 160 (TBA/TBA)150 (12/138) |
| **spolu** | **449** |  | **16** | K septembru 2014 |

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Delta Air Lines**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Delta Air Lines na anglickej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál letectvo |
**Diablo II: Lord of Destruction** je datadisk ku počítačovej hre Diablo 2. Vytvorený a vydaný bol v roku 2001 spoločnosťou Blizzard Entertainment.

Nové možnosti
-------------

### 5. akt

Prvoradou úlohou vývojového tímu bolo rozšíriť hernú dobu už na základnej obťažnosti. Rozšírenie bolo riešené cez nový, v poradí piaty akt, v zasneženej krajine barbarov. Zaujímavosťou mesta je možnosť najať barbarských spolubojovníkov, a tiež jedna z úloh v ktorej je potrebné zničiť jedného z obyvateľov mesta.

### Postavy

Veľké rozšírenie sa udialo tiež v herných postavách, kde pribudla nová záporná postava (Baal), nový najímateľný pomocný bojovník (barbar) a hlavne nové hrateľné postavy, druid a vrahyňa. Druid kombinuje premeny na vlka alebo medveďa s elementárnou mágiou a vyvolávaním spolubojovníkov. Vrahyňa kombinuje bojové umenie a pasce.

### Posilnenie postáv

Všetky postavy mali vylepšené možnosti liečenia a to vyššou efektivitou elixírov. Pribudla tiež možnosť použitia sekundárnych zbraní, umožňujúca hlavne odniesť viac nájdených predmetov. Pri ideálnom prípade môže bojovník Barbar niesť v rukách až štyri obojručné meče. U iných postáv bolo možné niesť v hre bez datadisku iba jeden.

Zlepšenia prinášajú aj nové predmety, ktoré pridávajú rôzne výhody vtedy, ak sú pridané v inventári. Každá postava tiež môže nájsť špecifické zbrane, štíty alebo prilby, určené priamo na jednu zo 7 postáv. Ostatné postavy nemôžu tieto predmety používať.

Pozri aj
--------

* Diablo
* Diablo III

Externé odkazy
--------------

* Popis charakterov (po anglicky)
* Popis schopností charakterov (po anglicky)
**František Valábek** (\* 12. október 1907, Hody (dnes mestská časť Galanty) – † 6. december 1980, Galanta) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, salezián, riaditeľ Vysokej školy bohosloveckej, trpiteľ za vieru – disident.

Životopis
---------

Ľudovú školu vychodil vo svojom rodisku. Saleziánsky noviciát si vykonal vo Foglizze Canavese v Taliansku (1924 – 1925). Teológiu študoval v Ríme (Taliansko). Za kňaza bol vysvätený 7. októbra 1934 v Trnave. Pôsobil v Bratislave, Trnave, Svätom Benediku a vo Svätom Kríži nad Hronom, kde saleziáni v roku 1946 založili v Biskupskom kaštieli Vysokú školu bohosloveckú. František Sersen sa stal jej prvým riaditeľom (1946 – 1950).

Po násilnom zrušení Saleziánskej spoločnosti z noci z 13. na 14. apríla 1950 bol internovaný (krycia operácia pre násilnú likvidáciu mužských rehoľných rádov komunistickým režimom niesla názov Akcia K). Pre náboženské presvedčenie bol v roku 1956 zatknutý a odsúdený na 6. rokov väzenia. Svoj trest si odsedel vo väzniciach v Ilave, v Mírove, v Leopoldove a v Prahe na Pankráci. Po prepustení žil striedavo v Galante a v Bratislave.

Literatúra
----------

* KUBANOVIČ, Zlatko: *Historický náhľad do dejín slovenských saleziánov (Od dona Bosca do roku 1924)*. Bratislava : Don Bosco, 2019. ISBN 978-80-8074-436-6. S. 284 - 285.

Externé odkazy
--------------

* Don František Valábek
**Deštrukcia frazémy** je druh aktualizačného postupu, pri ktorom sa zámerne alebo aj mimovoľne (a teda zväčša chybne) zasahuje do stvárnenia frazémy alebo do zvyčajných spôsobov jej zapojenia do kontextu, takže výsledkom je úplné rozbitie jej ustáleného významu, jej obraznosti aj štylistickej platnosti. Mimovoľná alebo nedomyslená deštrukcia vedie v lepšom prípade k aktualizácii vlastných významov príslušných slov, v horšom prípade môže vyústiť až do nezrozumiteľného výrazu, príp. do prázdneho verbalizmu. Zámerná deštrukcia cieľavedome stavia jednak na zapájaní jednotlivých zložiek do vlastných kontextov, jednak na dostatočnej signalizácii príslušnosti týchto zložiek do danej frazémy. Napr. Štrasserova báseň Dážďovka jar má takéto verše: *Marec, leje. Sneh je na hniličku. (Kvapky prikladajú uši k zemi). Srdce, viazané v koži, (tak nepravidelne si ma preklepáva.) Napokon, jar vždy šla cez mŕtvoly*. Až posledné slovo básne (*mŕtvoly*) ukáže na jej začiatok, a tak sa odkryla deštruovaná, úplne rozložená frazeologizovaná pranostika *Marec – poberaj sa, starec.*

*Článok pôvodne čerpal z diela ĎURČO, Peter (ed.). Frazeologická terminológia (1995) uverejneného na webe Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied.*
**Karol Augustus Tibély** (tiež Tibelyi, Tibelly; \* 16. február 1813, Spišské Podhradie – † 1870, Spišská Nová Ves) bol slovenský maliar.

Rodina
------

* otec: Ondrej Tibély
* matka: Anna Dorota rod. Festová
* neter: Aurélia Tibélyová (manželka Mikuláša Štefana Ferienčíka)

Životopis
---------

Školil sa u Jozefa Caucika, u ktorého získal základy kresby a čiastočné znalosti kompozície. Po zistení o otcovej defraudácii sirotskej pokladnice sa musel vzdať miesta v mestskej rade a plánu na ďalšie štúdium. Krátko pôsobil v Banskej Štiavnici.

V roku 1853 pricestoval do Brezna za svojím bratom, ktorý vlastnil dielňu na motyky a lopaty. Tu sa spriatelil s G. K. Zechenterom-Laskomerským, zoznámil sa i s Boženou Němcovou. V Brezne pôsobil vyše dvoch rokov ako maliar portrétov. Po zanechaní portrétnej činnosti sa usiloval o krajinomaľbu. Jeho prínos slovenskej krajinomaľbe spočíval v objavení krásy slovenských hôr, najmä Tatier. Jeho diela sú v zbierkach Slovenskej národnej galérie v Bratislave a Východoslovenskej galérie v Košiciach.

Referencie
----------

1. 1 2 3   *Horehronie*. Dostupné online.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 54389
* Web umenia: 10885
**Ernest Zenovicz** (\* 27. apríl 1891, Gelnica – † 12. júl 1924, Lučenec, pochov.: Gelnica) bol banský úradník a právnik.

Jeho otec bol Zenon Zenovitz a matka Pavlína rod. Štefaniová.

Životopis
---------

Študoval na premonštrátskom gymnáziu v Košiciach, na košickej právnickej akadémii, na Vysokej škole baníckej a lesníckej v Banskej Štiavnici; 1914 JUDr. 1918 Ing. Od roku 1917 banský úradník, po vzniku ČSR hlavný banský komisár Banského kapitanátu v Banskej Bystrici a člen delimitačnej komisie, ktorá vymeriavala hranice medzi Slovenskom a Maďarskom. Aktivizoval a zavádzal do praxe slovenskú banskú terminológiu z maďarčiny preložil banskopolicajné predpisy. Po smrti Štefana Trúchleho pokračoval v zostavovaní Maďarsko-nemecko-slovenského slovníka baníctva a hutníctva.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 34 – evanjelická farnosť; pokrstený ako Ernö Sámuel Zenovicz
**František Zaťko** (\* 17. december 1896, Horné Orešany – † 12. august 1984, Rosemead, USA) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, salezián, misionár, pedagóg a národný pracovník.

Životopis
---------

Ľudovú školu vychodil vo svojom rodisku. Gymnázium absolvoval na súkromnom Slovenskom gymnáziu v severnom Taliansku v obci Perosa Argentina a a vo Foglizze Canavese (1921 – 1925). Saleziánsky noviciát si vykonal v rokoch 1925 – 1926 v Chieri (Taliansko). Teologické štúdiá absolvoval v Santa Tecle v Salvádore a v USA vo Watsonville (1934 – 1936). Za kňaza bol vysvätený vo Watsonville v roku 1936.

Ako misionár pôsobil v USA: vo Watsonville na Škole sv. Františka, ktorá bola určená pre ťažko vychovávateľných chlapcov; v Bellﬂower na Škole sv. Jána Bosca (St. John Bosco School); duchovný vo Farnosti sv. Patrika v Los Angeles; na technickej škole v South San Gabriel a na Technickom inštitúte dona Bosca (Don Bosco Technical Institute) v Rosemead. 

Veľmi aktívne udržiaval styky so slovenskými krajanmi a krajanskými spolkami a organizáciami po celom USA. Počas pôsobenia v Los Angeles viedol i jazykové kurzy slovenčiny pre potomkov slovenských vysťahovalcov. Pochovaný je v Rosemeade.

Literatúra
----------

* KUBANOVIČ, Zlatko: *Historický náhľad do dejín slovenských saleziánov (Od dona Bosca do roku 1924)*. Bratislava: Don Bosco, 2019. ISBN 978-80-8074-436-6. S. 289 - 290.
* ZAŤKO, František, SDB. In:  *Lexikón katolíckych kňazských osobností Slovenska*. 1. vyd. Bratislava : Lúč, 2000. 852 s. ISBN 80-7114-300-6. S. 1513.
* ZAŤKO, František. In:  *Slovenský biografický slovník*. Zväzok VI. T – Ž. Martin : Matica slovenská, 1994. 660 s. ISBN 80-7090-111-X. S. 411.
**Karol Bund** (\* 4. jún 1869, Banská Bystrica - † 16. máj 1931, Budapešť, Maďarsko) bol slovenský lesný inžinier.

Jeho otec bol Emanuel Bund a matka Žofia Ingrubenová.

Životopis
---------

Roku 1890 absolvoval štúdium na lesníckom odbore Baníckej a lesníckej akadémie v Banskej Štiavnici. Od 1891 pôsobil na riaditeľstve štátnych lesov v Banskej Bystrici, 1895 – 1899 na Ministerstve pôdohospodárstva v Budapešti, ministerský radca, tajomník Krajinského lesníckeho spolku, 1899 – 1923 redaktor *Erdészeti Lapok*, kde publikoval odborné články o zalesňovaní a o lesnom školstve. Vydal objemové tabuľky, publikácie o lesnom hospodárstve a o hospodárskej úprave lesov. Propagátor ochrany lesov, zaslúžil sa o štátny dozor nad všetkými lesmi.

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 69; pokrstený Carolus Vilhelm Emanuel Bund

Autoritné údaje: * PIM: PIM49243
Súradnice: 48°38′S 20°30′V﻿ / ﻿48,63°S 20,5°V﻿ / 48.63; 20.5

**Rožňavská kotlina** je kotlina a geomorfologický celok na juhu východného Slovenska, súčasť oblasti Slovenské rudohorie.

Charakteristika
---------------

Zo severu ju obklopujú Volovské vrchy a Revúcka vrchovina, z juhu Slovenský kras. Stredom kotliny preteká rieka Slaná. Najvyšším bodom územia je vrch Mních (654,6 m), najnižšie miesto leží v mieste, kde rieka Slaná opúšťa územie kotliny (cca 245 m n. m.). Jediným mestom ležiacim v kotline je Rožňava ležiaca v severnej časti kotliny.

Polohopis
---------

**Hierarchia**
*Alpsko-himalájska sústava* → *Karpaty* → *Západné Karpaty* → *Vnútorné Západné Karpaty* → *Slovenské rudohorie* → ***Rožňavská kotlina***
\*\*\*

Doprava
-------

Južnou časťou Rožňavskej kotliny vedie európska cesta 58 v koridore cesty I/16 (Lučenec – Košice), ako aj železničná trať Zvolen – Košice. Na ne nadväzujú severným smerom vedúca cesta I/67 (Rožňava – Dobšiná) a železničná trať Rožňava – Dobšiná. Regionálny význam má západným smerom vedúca cesta II/526 (smer Štítnik) i východne smerujúca II/549 (smer Smolník).

Turizmus
--------

Turisticky atraktívne územie ponúka okrem banskej histórie Rožňavy a jej okolia aj Mauzóleum Andrássyovcov v Krásnohorskom Podhradí a v súčasnosti rekonštruovaný hrad Krásna Hôrka. Krasové oblasti i pamiatky banskej činnosti spája s Rožňavou sieť značených turistických trás. V blízkosti obce Krásnohorská Dlhá Lúka sa nachádza národná prírodná pamiatka Krásnohorská jaskyňa.

Referencie
----------

1. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2018-12-25]. Dostupné online.
2. 1 2 3   *mapový portál HIKING.SK* [online]. mapy.hiking.sk, [cit. 2018-12-26]. Dostupné online.
**Ernest Šebök** (\* 27. január 1895, Lopej - † 20. november 1944, Banská Bystrica-Kremnička) bol obchodník, športovec, športový funkcionár.

Životopis
---------

Majiteľ obchodu so športovými potrebami v Banskej Bystrici (40. roky 20. stor.) Zakladateľ ľadového hokeja (1922-1924) a prvý hokejový rozhodca kanadského hokeja. Priekopník krasokorčuľovania, tenisu, plávania a organizovanej turistiky v Banskej Bystrici. Pôsobil v športových kluboch Slávia a ŠK Banská Bystrica. Podieľal sa na zorganizovaní niekoľkých šampionátov ČSR v krasokorčuľovaní a majstrovstiev Slovenska v ľadovom hokeji v Banskej Bystrici. Popri organizovaní bol aj mecén športových podujatí. Rasovo prenasledovaný, obeť fašistického teroru. Po potlačení SNP bol gestapom zaistený v Banskej Bystrici (17. októbra 1944), väznený a popravený v masovom hrobe v Banskej Bystrici-Kremničke.

Literatúra
----------

Pamätných kameňov
* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Milpošský potok** je potok v dolnom Šariši, na území okresu Sabinov. Je to ľavostranný prítok Torysy, meria 8,7 km a je tokom VI. rádu.

Prameň
------

Pramení v Čergove pod sedlom Ždiare (972 m n. m.) v nadmorskej výške približne 860 m n. m.

Opis toku
---------

Na hornom toku tečie sprvu severojužným smerom, následne sa stáča na juhojuhozápad, zľava priberá krátky prítok (601,5 m n. m.) prameniaci juhozápadne od kóty 855,6 m a sprava prítok z juhovýchodného svahu Kostolného vrchu (841,2 m n. m.). Potom vstupuje do Spišsko-šarišského medzihoria, do podcelku Ľubotínska pahorkatina a preteká obcou Milpoš. V obci postupne priberá niekoľko prítokov: zľava prítok z lokality Za zámkom, sprava prítok z východného svahu Gregorky (803,6 m n. m.), opäť zľava krátky prítok z oblasti Pastierskej a prítok zo západného svahu Vysokej hory (790,2 m n. m.) a sprava občasný prítok zo severovýchodného svahu Lazov (648,5 m n. m.). Ďalej už pokračuje severojužným smerom, prerezáva najvýchodnejší výbežok podcelku Hromovec a na dolnom toku sa dostáva do podcelku Šarišské podolie. Z pravej strany ešte priberá krátky prítok z juhovýchodného svahu Harčiarok (559,0 m n. m.), druhý prameniaci severovýchodne od kóty 486,0 m, podteká štátnu cestu I/68 a železničnú trať Košice – Muszyna a východne od obce Rožkovany sa v nadmorskej výške cca 357 m n. m. vlieva do Torysy.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Torysy (od Lipianskeho potoka po Sekčov) |
| --- |
| 
* Bernát
* Červený potok
* Čierny potok
* Drienický potok
* Dubovický potok
* **Dzikov**
* Ginec
* Gregorovský potok
* Hanigovský potok
* Husí potok
* Jakuboviansky potok
* Kalinovský potok
* Kanašský potok
* Ketelský potok
* Kohút
* Krakovský potok
* Lúčanka
* **Ľutinka**
* Malkovský potok
* Malý potok
* Medziansky potok
* Milpošský potok
* Náhon
* Ostroviansky potok
* Paťovský potok
* Rožkoviansky potok
* **Sekčov**
* Šalgov
* Šalgovec
* Šarišský potok
* Šidlovský potok
* Telek
* Uzovský potok
* **Veľký potok**
* Voliansky potok
* Vydumanec
* Žabec
* Župčiansky potok

 |
| 
Súvisiace šablóny
Vodné toky v povodí Ľutinky
Vodné toky v povodí Sekčova
Vodné toky v povodí Torysy (1. časť)
Vodné toky v povodí Torysy (3. časť)
 |
**Karol Dembovský** (\* 1. október 1885, Haniska – † 17. január 1962, Trenčín) bol slovenský politik, publicista, tréner a významný politik Hlinkovej slovenskej ľudovej strany v období medzivojnového Československa a vojnovej Slovenskej republiky.

Biografia
---------

V prvej polovici 20. storočia patril k významným predstaviteľom kresťanského roľníckeho združenia na Slovensku. V medzivojnovom Československu sa angažoval aj v Jednote súkromných úradníkov Slovenska a Podkarpatskej Rusi, kde pôsobil ako podpredseda.

V parlamentných voľbách v roku 1935 bol zvolený za poslanca Národného zhromaždenia za Autonomistický blok (formácia, ktorú vytvorila HSĽS so SNS, AZS a PS). Kandidoval v XVII. volebnom kraji so sídlom v Turčianskom Svätom Martine. V tomto období pôsobil ako správca elektrárne v Trenčianskej Teplej. V poslaneckej snemovni pôsobil v rozpočtovom výbore.

Politicky aktívny bol aj v období vojnovej Slovenskej republiky. V rokoch 1938/1939 – 1943 bol vládnym komisárom (prakticky funkcia starostu) obce Trenčianska Teplá a taktiež pôsobil vo funkcii podpredsedu Slovenskej odborovej jednoty súkromných úradníkov.

Referencie
----------

1. ↑  A.S, Petit Press. *Historický kalendár na 17. januára* [online]. domov.sme.sk, [cit. 2021-01-28]. Dostupné online.
2. ↑   *NS RČS 1935-1938, PS, 22. schůze, část 12/12 (12. 12. 1935)* [online]. www.psp.cz, [cit. 2021-01-28]. Dostupné online.
3. ↑   *Karol Dembovský* [online]. www.psp.cz, [cit. 2021-01-28]. Dostupné online.
4. ↑  ČELKO, Vojtech. *Česko-slovenská historická ročenka*. Prvé. vyd. Praha : Masarykova univerzita v Brně, 2005. ISBN 80-210-3895-0. S. 245.
**Amen break** je 6-sekundové bubenícke sólo, ktoré v roku 1969 zahral bubeník Gregory Cylvester "G. C." Coleman v skladbe „Amen, Brother", z funkovej/soulovej skupiny The Winstons. Celá skladba je v podstate rýchlejšie inštrumentálne prevedenie skladby „Amen" od Jestera Hairstona, ktorý ju napísal pre film Sidneyho Poitiera *Poľné ľalie* (1963). Neskôr v roku 1964 bola spopularizovaná skupinou The Impressions. Verzia skupiny The Winstons bola vydaná ako B-strana 7" vinylového singla „Color Him Father" v roku 1969.

Toto 6-sekundové bicie sólo si od 80. rokov získalo popularitu, kedy sa toto sólo (alebo jeho imitácie) stalo používané ako samplované bicie slučky v žánroch breakbeat, hip-hop, breakbeat hardcore, hardcore techno, breakcore, drum and bass (vrátane oldschool jungle a ragga jungle) a digital hardcore. Amen break bol často používaný v prvotnej hip-hopovej a samplovanej hudbe, a stal sa základom pre drum and bass a jungle - "šesťsekundový zostrih, ktorý vytvoril niekoľko kompletných subkultúr". Je to najpoužívanejšie bicie sólo všetkých čias, a je jedným z najpožívanejších v súčasnej elektronickej hudbe.

Autorstvo
---------

Ani bubeník G. C. Coleman a ani majiteľ autorských práv Richard L. Spencer nikdy nezískali nejaký honorár alebo zúčtovacie poplatky za použitie toho sóla, ani sa žiadne honoráre získať nepokúšali. Spencer považuje hudobnú tvorbu na základe tohto sóla za "plagiátorstvo".

Notácie a tabuľky
-----------------

Časť vlnovej krivky Amen breaku
Štyri pásma breaku napísané v hudobnej notácii:

V bubeníckej tablatúre:

```
C |----------------|----------------|----------------|----------X-----|
R |x-x-x-x-x-x-x-x-|x-x-x-x-x-x-x-x-|x-x-x-x-x-X-x-x-|x-x-x-x-x---x-x-|
S |----o--o-o--o--o|----o--o-o--o--o|----o--o-o----o-|-o--o--o-o----o-|
B |o-o-------oo----|o-o-------oo----|o-o-------o-----|--oo------o-----|
  |1 + 2 + 3 + 4 + |1 + 2 + 3 + 4 + |1 + 2 + 3 + 4 + |1 + 2 + 3 + 4 + |

```

Tempo skladby „Amen Brother" je približne 136 úderov za minútu.

Referencie
----------

1. ↑  BUTLER, Mark J.. *Unlocking the groove: Rhythm, meter, and musical design in electronic dance music*. [s.l.] : Indiana University Press, 2006. Even more common, especially in jungle/drum 'n' bass, is a break ... which fans and musicians commonly refer to as the 'Amen' break.. ISBN 978-0-253-34662-9. S. 78.
2. ↑   *The Amen break's impact on history* [online]. YouTube. Dostupné online.
3. ↑  HARRISON, Nate. *Can I Get An Amen?* [online]. YouTube, [cit. 2011-11-12]. Dostupné online.
4. ↑    Musical history: Seven seconds of fire. *The Economist Newspaper Limited* (The Economist), 17. december 2011. Dostupné online [cit. 2011-12-28].
5. ↑   *A Tutorial on Cutting Up a Breakbeat Using a Tracker* [online]. [Cit. 2012-08-16]. Atempo for the Amen, Brother breakbeat is approximately 136 BPM. Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Amen break na anglickej Wikipédii.*
Nový člen spoločnosti skladá prísahu
**Filiki Eteria** alebo **Filiké Hetairia** (iné názvy: **Spoločnosť priateľov, Združenie priateľov, Spolok priateľov, Priateľská spoločnosť, Priateľské združenie**; po novogrécky: Φιλική Εταιρεία – Filiki Eteria alebo Εταιρεία των Φιλικών – Eteria ton Filikon, staršia gréčtina: Φιλική 'Εταιρια – Filiké Hetairia) bola hetairia (tajná organizácia) pracujúca začiatkom 19. storočia na zvrhnutí osmanskej správy v Grécku a vytvorení samostatného gréckeho štátu. 

Členmi tohto združenia boli hlavne mladí fanariotskí Gréci z Ruska a ľudoví náčelníci z vtedajšieho Grécka. Jedným z vodcov organizácie bol aj Alexandros Ypsilantis. Snaha *Filiki Eterie* bola korunovaná úspechom – roku 1821 povstalo grécke obyvateľstvo proti osmanskej nadvláde a o desať rokov neskôr bol veľmocmi uznaný samostatný grécky štát ako nové Grécke kráľovstvo.

Pozri aj
--------

* Dejiny Grécka
* Grécke povstanie
* Fanarioti

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Filiki Eteria na českej Wikipédii.*
**Karol Smelý** (\* 10. november 1433, Dijon, Burgundsko – † 5. január 1477, Nancy) bol burgundský, brabantský, luxemburský, geldernský vojvoda a nositeľ Rádu Zlatého rúna.

Pôvod
-----

Karol Smelý bol syn vojvodu Filipa III. Dobrého a Izabely Portugalskej.

Život
-----

Jeho snom bolo vytvoriť z Burgundska a ďalších svojich území samostatné kráľovstvo nezávislé od Francúzska. Na tento účel, podobne ako jeho otec, vytvoril koalíciu s Anglickom proti francúzskemu kráľovi Ľudovítovi XI.

V rámci rozširovania svojho panstva viedol vojnu proti Ľudovítovým spojencom Švajčiarom a Ľudovítovi verným šľachticom sídliacim blízko švajčiarskych hraníc. Dočasne získal mesto Nancy, ale potom utŕžil zo strany Švajčiarov a ich francúzskych spojencov dve ťažké porážky a stratil ho. Verný svojej prezývke narýchlo zozbieral novú armádu a znovu vytiahol proti Nancy.
Karol Smelý zomrel 5. januára 1477 na bojovom poli, keď sa snažil uhájiť obsadené lotrinské vojvodstvo, ktoré rozdeľovalo burgundské územia. Lotrinský vojvoda René sa však spojil s jeho nepriateľmi a pripravil tak Karolovi drvivú porážku, ktorá vojvodu stála život.

Jeho dcéra Mária sa po otcovej smrti stala burgundskou vojvodkyňou a podľa dohody sa vydala za cisárovho syna Maximiliána Habsburského. Práva na burgundské dedičstvo museli mladí manželia brániť najmä proti nárokom francúzskeho kráľa Ľudovíta XI. a jeho syna Karola VIII. ktorí ho považovali za odumreté léno. Uhájiť všetky rozsiahle Karolove dŕžavy pre potomkov sa nepodarilo. Po Máriinej predčasnej smrti pripadlo burgundské vojvodstvo Francúzsku a Habsburgovcom ostali najmä nizozemské provincie.

Rodina
------

Karol bol ženatý tri razy: 

1/ 19. mája 1440 sa oženil v Blois s Katarínou Valois (\* 1428 – †1446), dcérou francúzskeho kráľa Karola VII. a Márie z Anjou. 

2/ 30. októbra 1454 sa oženil v Lille s Izabelou Bourbonskou (\* 1437 – † 1465), dcérou vojvodu Karola I. Bourbonského a Anežky Burgundskej. Mali jedno dieťa:

* Mária Burgundská (\* 13. február 1457 – † 27. marec 1482) ∞ Maximilián I. Habsburský (\* 1459 – † 1519), syn cisára Fridricha III. a Eleonóry Portugalskej

3/ 3. júla 1468 sa oženil v Damme s Margarétou z Yorku (\* 1446 – † 1503), dcérou vojvodu z Yorku Richarda Plantageneta a Cecílie Nevillovej, sestrou anglického kráľa Eduarda IV.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Karol (Burgundsko)**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Karel Smělý na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Historický portálBelgický portál |

Autoritné údaje: * BnF: 13554658d
* GND: 118560026
* ISNI: 0000 0001 2141 6476
* LCCN: n80056901
* NK ČR: jn20010525249
* ULAN: 500354864
* VIAF: 84075206
* WorldCat: lccn-n80056901
**American Airlines Center** je multifunkčná aréna v Dallase v americkom štáte Texas. V deväťdesiatych rokoch dallaské kluby Stars a Mavericks prejavili záujem o výstavbu nového štadióna. Mesto Dallas odsúhlasilo dane z ubytovania a prenájmu áut a spolu s prostriedkami od tímov boli poskytnuté finančné prostriedky na jej výstavbu. 
V roku 1998 oznámili American Airlines získanie práv na názov arény. American Airlines sú najväčšou leteckou spoločnosťou USA so sídlom vo Fort Worthe a s hlavným prevádzkovým centrom na letisku Dallas /Fort Worth.

Aréna je tiež miestom mnohých koncertov známych umelcov, ako prví v nej v roku 2001 vstupovali Eagles. V roku 2007 bola miestom All-Star Game a v roku 2006 v nej prebiehalo finále NBA.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **American Airlines Center**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka American Airlines Center

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku American Airlines Center na anglickej Wikipédii.*
**Andromachos** (starogr. *Ἁνδρόμαχος*) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 1. stor. pred Kr.

Andromachos z epirskeho mesta Ambrakia si na 180. olympijských hrách v roku 60 pred Kr. vydobyl veniec víťaza v behu na jedno stadion. V Olympii boli víťazi hier korunovaní olivovým vencom zo stromu rastúceho v Diovom posvätnom okrsku, ale Andromacha ocenili aj poctou celogréckeho meradla, a to tak, že 180. olympiádu nazvali jeho menom. Na olympijských hrách totiž beh na vzdialenosť jedného stadia považovali za hlavné preteky a menom víťaza tejto disciplíny sa každá olympiáda označovala.

Meno olympionika Andromacha zaznamenal staroveký historik Eusebios z Kaisareie v zozname olympijských víťazov (víťazov stadiodromu od 1. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou jeho diela Kronika (starogr. *Παντοδαπὴ Ἱστορία* – *Pantodapé Historia*). Tento zoznam vyhotovoval na začiatku 4. storočia, a to hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Eusebios, *Kronika* 2,193.
2. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 363.
3. ↑  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2004. ISBN 0-203-49732-5. S. 158.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Brat
islava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.
5. ↑  Josef Šusta. *Dějepisectví*. Praha : Nákl. Historického klubu, 1933. S. 9.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku