recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Logo
Reklama na kávu Lavazza - doprava kávy v Indočíne
**Lavazza** je značka kávy, ktorú vyrába talianska spoločnosť **Luigi Lavazza S.p.A.**. Spoločnosť založil líder v pražení kávy Luigi Lavazza.

O spoločnosti
-------------

Luigi Lavazza vyštudoval obchodnú školu a chémiu. Oženil sa a mal 9 detí. Kúpil si obchod s potravinami v Turíne, kde začal onedlho pražiť vlastnú kávu. Vyrábal praženú kávu, miešaním kávových zŕn rôzneho druhu a pôvodu vytváral nové voňe a chute. V priebehu 1. svetovej vojny mala Lavazza vyše 40 zamestnancov. Po vojne kúpil Eureku - pražiaci stroj, ktorým zvýšil produkciu. V roku 1923 sa stal Luigi Lavazza najväčším talianskym dovozcom kávy a pražiarom.

Po 90. rokoch sa mu podarilo získať všetky znaky lídra - nové zariadenia, technológiu, nové sídlo na *Corso Giulio Cesare*.

Vďaka pergamenovému papieru bolo možné skladovať a uchovať vôňu kávy niekoľko dní, čím Lavazza mohol dodávať na trh hotovú kávu. Predaj kávy prudko stúpal. Keď mal Luigi Lavazza 74 rokov, podiel firmy rozdelil medzi svojich synov, ktorí sa zaviazali, že tieto podiely vždy zostanú v rodine. Zakladateľ firmy zomrel v roku 1949 ako 89 ročný.

Po II. svetovej vojne vzniklo prvé logo firmy. Začiatkom 60 rokov firma spracovávala 40 ton kávy denne a predávala ju vo vrecúškach, alebo plechovkách. V roku 1965 otvorili pri Turíne najväčšiu pražiareň kávy v Európe. V roku 1971 po prvýkrát prezentovali vo svete kávu s vákuovaným balením v hliníkovej fólii. V roku 1979 bolo založené *Centrum Luigiho Lavazzu pre štúdium a výskum kávy*. Prvú zahraničnú pobočku otvorili vo Francúzsku neďaleko Paríža. Dnes ich má 6 v Európe a jednu v USA, prostredníctvom distribútorov je Lavazza prítomná vo viac ako 80 krajinách sveta.

V roku 1989 firma vytvorila veľmi úspešný kávovar *Lavazza Espresso Point*, ktorý zaznamenal za rok 60 percentný nárast obratu.

V roku 1994 vytvorila rekord s 33 miliardami šálok kávy. Lavazza zároveň získala certifikát kvality ISO 9003.

Po 100 rokoch od založenia firmy, firma mala 1500 zamestnancov, 5 tovární a vyše 250 druhov káv.

V roku 2004 prišla firma s novým systémom výroby kávy. Systém *Blue* má kapsule, v ktorej je jedna porcia kávy. Vďaka nej môže mať zákazník kedykoľvek espresso s čerstvou arómou.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Lavazza**

Externé odkazy
--------------

* Lavazza.com

| * z
* d
* u
Káva |
| --- |
| Druhy kávy | 
* kávovník arabský (*Coffea arabica*)
* kávovník mohutný (*Coffea canephora*/*Coffea robusta*)
* kávovník libérijský (*Coffea liberica*)

 |
| Nápoje | 
* Affogato al caffè
* Alžírska káva
* Bezkofeínová káva
* Caffellatte
* Caffè macchiato
* Espresso (lungo • ristretto)
* Frapé
* Instantná káva
* Írska káva
* Kapučíno
* Latte macchiato
* Long black
* Ľadová káva
* Moccacino
* Prekvapkávaná káva
* Turecká mokka
* Turecká káva
* Viedenská melange
* Viedenská káva

 |
| Značky | 
* illy
* Lavazza
* Nescafé
* Segafredo

 |
| Kaviarne | 
* Coffee & co
* Kaffee Mayer
* Starbucks

 |
| Iné | 
* barista
* kávovar
* filter na kávu
* aeroPress
* french press
* kofeín
* latte art
* praženie

 |
| **Obrázky kávy na Commons ·  Kategória** |
**Antinómia** je výpoveď, z ktorej pravdivosti sa dá odvodiť jej nepravdivosť a naopak. Antinómia je zdanlivý rozpor medzi dokázanými vetami alebo skutočný rozpor medzi zdanlivo dokázanými vetami. Výskumom antinómií sa zaoberá antitetika.

Antinómia je rozpor medzi dvomi rovnako záväznými zákonmi, konflikt autorít alebo rozpor medzi dvomi závermi, ktoré sa zdajú byť rovnako logické.

**Antinómia** podľa Immanuela Kanta vzniká z nesprávneho chápania rozumu, ktorý svoje idey pokladá za súhrnné pojmy samotných vecí. Rozum sa zaplieta do abstraktných špekulácií, ktoré sa usiluje overiť v skutočnom svete. Lenže nijaká
skúsenosť nie je schopná potvrdiť to, čo sa javí ako nevyhnutné iba v dôsledku špekulácií rozumu. Centrálnou ideou rozumu, ktorá riadi všetky jeho špekulácie, je idea absolútnej totality: že svet rozmanite podmienených javov má svoj konečný zjednocujúci základ v niečom nepodmienenom. Z tohto metafyzického predpokladu, ktorý už nemá nijaký vzťah k možnej skúsenosti, odvodzuje rozum svoje tézy o celku sveta. Tieto tézy rozum môže zdôvodniť *rozumovo* ako úplne nevyhnutné tvrdenia, ku ktorým sa však dá bez veľkej námahy vždy nájsť antitéza, pričom jej zdôvodnenie v ničom nezaostáva za zdôvodnením nevyhnutnosti prvej tézy.

**Antinómia** podľa J. Wolfa je rozpor zákona so sebou samým – rozpor medzi niekoľkými vetami, z ktorých platí len jedna.

Príklady antinómií
------------------

* Kréťan Epimenides vyhlásil, že všetci Kréťania sú klamári. Ak je jeho tvrdenie pravdivé a ak sú všetci Kréťania skutočne klamári, hovoril Epimenides pravdu a nie je teda pravda, že všetci Kréťania sú klamári, lebo aj on je Kréťan. Ak klamal, znamená to, že Kréťania nie sú klamári, z čoho však vyplýva, že ani Epimenides nie je klamár; jeho výrok je teda pravdivý a Kréťania sú klamári…

* Nech S je množina všetkých množín, ktoré neobsahujú seba ako prvok. Otázka: Je S prvkom S?   
Ak S nie je prvkom S potom S je prvkom S. *Russellova antinómia.*

* Je Boh všemohúci? Ak áno, tak dokáže stvoriť skalu, ktorú nedokáže ani Boh zodvihnúť. Ak tú skalu nedokáže zodvihnúť, tak nie je všemohúci.

Pozri aj
--------

* protirečenie
* rozpor
* veta
* zákon

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Stavebnicová metóda** (z angl. build-up model) je empirická metóda odhadu očakávanej výnosnosti vlastného kapitálu vo WACC (priemerné vážené náklady kapitálu).

Kalkulovaná úroková miera zostavená stavebnicovou metódou, podobne ako metóda CAPM (Capital Asset Pricing Model) zahŕňa: (1) bezrizikovú úrokovú mieru (väčšinou výnosnosť štátnych dlhopisov) a (2) prirážok za špecifické riziká. Hlavnou odlišnosťou týchto dvoch metód je, že stavebnicová metóda nezahŕňa faktor β, ktorý zachytáva systematické riziko.
Algebricky sa dá stavebnicová metóda zachytiť nasledovne:

{\displaystyle E(R\_{i})=R\_{f}+RP}

kde:

*{\displaystyle E(R\_{i})}* sú náklady vlastného kapitálu

*{\displaystyle E(R\_{f})}* je bezriziková úroková miera

*{\displaystyle RP}* je riziková prémia, ktorá pozostáva z rôznych faktorov v základnom členení ako faktory obchodného rizika (faktory rizika trhu na ktorom subjekt pôsobí, faktory súvisiace s veľkosťou podniku a iné špecifické faktory) a faktory finančného rizika (riziko kolísania peňažných tokov).

Stavebnicová metóda je založená na subjektívnom a nie tržnom hodnotení rizika. V praxi existuje veľké množstvo variant stavebnicovej metódy.
**Karol Andrej Kuzmány** (\* 15. august 1868, Brezno - † 8. december 1924, Bratislava) bol podnikateľ, verejný činiteľ.

Rodina
------

* otec Peter Kuzmány - obchodník (v matrike syna ako kupec)
* matka Ľudmila rod. Pálková
* manželka Oľga rod. Milecová

Životopis
---------

V rokoch 1874-78 navštevoval ľudovú školu v Brezne, odkiaľ pochádzal. Neskôr v rokoch 1878-86 študoval na gymnáziu v Banská Bystrici a v Banskej Štiavnici. Pomocník v rodinnom obchode, ktorý neskôr prevzal, veľkoobchodník v Budapešti, od 1919 v Bratislave. Podporovateľ Slovenského spolku v Budapešti, funkcionár Muzeálnej slovenskej spoločnosti (MSS), 1918 člen ÚV Slovenskej národnej strany, zúčastnil sa na príprave založenia Slovenskej národnej rady.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike riadok 75 - evanjelická cirkev Brezno; pokrstený ako Karol Ondrej Kuzmány
**Antiochos** (starogr. *Ἀντίοχος* – *Antiochos*) bol olympijský víťaz v pankratiu v roku 400 pred Kr.

Antiochos z élidskeho Leprea si na 95. olympijských hrách vybojoval víťazstvo v pankratiu. Pankration zaviedli na 33. olympijských hrách v roku 648 pred Kr. Bol to pästiarský zápas, pri ktorom boli dovolené všetky zápasnícke chmaty, údery päsťou, kopanie a vykrúcanie údov.

Olympijské víťazstvo Antiocha zaznamenal cestovateľ a spisovateľ Pausanias, ktorý v druhom storočí videl jeho sochu v Olympii. Pausanias okrem toho uvádza: „*Antiochovu sochu vytvoril Nikodamos, Antiochos bol rodom z Leprea; jedenkrát premohol v Olympii svojich súperov v pankratiu, na hrách v Istmii a potom v Nemei zvíťazil dvakrát. Leprejčania totiž nemali taký odpor k isthmickým hrám ako (iní) Éliďania..."*

Podľa emeritného profesora Marka Goldena je olympionik Antiochos pravdepodobne totožný s Antiochom uvádzaným historikom Xenofónom (Antiochos pankratista ), ktorý zastupoval susednú Arkádiu ako posol (vyslanec) so žiadosťou o vojenskú pomoc u perzského kráľa.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2003. ISBN 0-203-49732-5. S. 11.
2. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 566.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 114.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 250.
5. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,3,9.
6. ↑  Xenofón, *Hellénika*, 7,1,36.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Malabo
Poloha mesta na ostrove Bioko
**Malabo** je hlavné mesto štátu Rovníková Guinea. 

Mesto sa nachádza na ostrove Bioko v Guinejskom zálive, severozápadne od pevninskej časti krajiny. Má približne 100 000 obyvateľov a jeho rozvoj podnietili najmä nálezy ropy v okolitých vodách.

Dejiny
------

Ostrov Bioko pre Európanov objavil v roku 1471 portugalský moreplavec Fernao do Póo, čím sa dostal na 3 storočia pod portugalskú správu. V roku 1778 ostrov prevzali Španieli, no až prítomnosť angličanov v okolí spôsoboval nárast počtu obyvateľov ostrova. Tí na Bioko vysadzovali otrokov zo zadržaných lodí v okolí, nerešpektujúcich zrušenie otrokárstva. V roku 1827 tu bolo britskými misionármi založené mesto Clarencetown, ktoré v roku 1843 obsadili Španieli a premenovali na Santa Isabel. Po osamostatnení Rovníkovej Guiney sa Santa Isabel stala jej hlavným mestom, ktoré sa od roku 1973 volá Malabo.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Malabo**
**Milutín Bágeľ** (\* 21. november 1902 Blatnica - † 18. marec 1989 Zvolen) bol evanjelický kňaz, cirkevný hodnostár, verejný činiteľ.

Jeho otec Ján Bágeľ, jeho matka Anna rod. Kováčiková, jeho brat Vladimír Bágeľ

Životopis
---------

Ľudovú školu navštevoval v Blatnici, do 1925 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1925-1929 na Ev. vysokej škole teologickej v Bratislave, 1929 vysvätený za kňaza. Od 1929 kaplán potom farár vo Zvolene, 1935-1953 farár v Ponikách, 1953-1971 opäť vo Zvolene aj ako senior, od 1971 na dôchodku, potom presbyter a zapisovateľ ev.a.v. cirk. zboru vo Zvolene. Aktívny účastník SNP, tajomník RNV v Ponikách, po 1945 pôsobil i na Ministerstve vnútra. Činný aj v mierovom hnutí, po 1950 účastník mnohých mierových kongresov, angažoval sa v cirk. i mimocirk. mierových organizáciách.

Literatúra
----------

* BÁGEĽ, Milutín. In:  *Biografický lexikón Slovenska*. Zväzok I A – B. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2002. 638 s. ISBN 80-89023-16-9. S. 146.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 167221
* VIAF: 7034156858491449780009
**Ichud** (hebr. : איחוד, doslova *Jednota*) bolo židovské hnutie v mandátnej Palestíne zamerané na židovsko-arabskú spoluprácu a orientované na dvojnárodnostné riešenie, teda víziu trvalej existencie arabsko-židovského, etnicky zmiešaného štátu.

Predchodcom hnutia bola Liga pre židovsko-arabské zblíženie a spoluprácu založená na začiatku druhej svetovej vojny. Zišli sa v nej bývalí členovia podobne orientovaných skupín ako Brit šalom, Kidma mizracha alebo niektorí predáci hnutia ha-Šomer ha-cair a ľavej frakcie Poalej Cion. Pridali sa k nej aj niektorí jednotlivci zo strany Nová alija či zo strany Mapaj. V marci 1939 táto nová platforma publikovala zborník s názvom *al-Parašat darkenu*. Prispel do neho okrem iných filozof Martin Buber, ktorý len krátko predtým imigroval do Palestíny z nacistického Nemecka. V nasledujúcich rokoch Liga vydala niekoľko podobných manifestov a presadzovala židovsko-arabskú federáciu.

V reakcii na prijatie Biltmorského programu, v ktorom sionistická organizácia v roku 1942 posilnila svoju preferenciu pre vznik židovského štátu v Palestíne, sa v rámci Ligy pre židovsko-arabské zblíženie a spoluprácu v auguste 1942 zrodila nová skupina s názvom Ichud. Jej cieľom bolo zamedziť vzniku židovského štátu a uchovať Palestínu ako zmiešaný, židovsko-arabský štát. Medzi členmi tejto skupiny boli Jehuda Leon Magnes, Martin Buber, Chajim Kalwarijski-Margalijot, Moše Smilansky či Henrietta Szoldová. Hnutie sa pokúšalo získať podporu aj od sefardských Židov či od ultraortodoxných Židov z hnutia Agudat Jisrael, nebolo však úspešné. Ichud vydávalo vlastné periodikum nazvané *Beajot*.

V roku 1946 členovia Ichudu Magnes, Buber a Smilansky vystúpili pred Anglo-americkým vyšetrovacím výborom, ktorý v mandátnej Palestíne posudzoval budúce štátoprávne usporiadanie krajiny. Odmietali delenie Palestíny a vznik samostatného židovského štátu. V tomto duchu vystupovali aj pred zvláštnou komisiou Organizácie spojených národov UNSCOP. Svojimi argumentami ale nepresvedčili. Mnohí z členov Ichudu si zachovali svoje názory a spoločenský vplyv aj po vzniku štátu Izrael v roku 1948.

Referencie
----------

1. 1 2 3   *BI-NATIONALISM* [online]. Jewish Virtual Library, [cit. 2011-05-31]. Dostupné online. (po anglicky)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ichud na českej Wikipédii.*
**Ichthyostega**
**Ichthyostega**
**Ichthyostegidae** je vyhynutá čeľaď štvornožcov s jediným rodom **Ichthystega**. Patrí medzi prvé známe suchozemské štvornožce. Pozostatky tohoto stavovca našli v tridsiatych rokoch tohto storočia účastníci dánsko-švédskej vedeckej expedície v devónskych sedimentoch na ostrove Ymer vo východnom Grónsku.

Poznávacie znaky
----------------

Svojím rybovitým telom a nápadným plutvovým lemom nezaprie tento živočích svoj blízky vzťah k lalokoplutvovcom, a tým aj vývojovú minulosť svojich dávnych predkov. Na rozdiel od nich má však už jeho telo dobre vyvinuté krátke, ale silné končatiny. Pomocou nich sa tento primitívny rybovitý praobojživelník dokázal zvoľna pohybovať nielen v plytkej vode sladkovodných močiarov, ale aj po ich slnečných brehoch. Bol to dravec, ktorý sa vo vode živil menšími rybami a na súši drobnými aj väčšími bezstavovcami. Veľkosť jeho tela nepresahovala dĺžku jedného metra. 

Ich prvý zástupcovia sa objavili na Zemi v devóne, teda pred viac ako 350 miliónov rokmi. Vtedy boli ešte veľmi podobní lalokoplutvým rybám, ale ich vývoj pokračoval rýchlo. Už v priebehu mladších prvohôr sa niektorí začali svojou anatómiou blížiť primitívnym plazom. Celá skupina vymrela začiatkom jurskej periódy.
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Malachit* pozri *Malachit (rozlišovacia stránka)*.

**Malachit** je minerál, chemicky zásaditý dihydroxid-uhličitan meďnatý - Cu2CO3(OH)2.

Charakteristika
---------------

Tento minerál vytvára len zriedkavo ihlicovité alebo prizmatické kryštály, väčšinou sa vyskytuje vo forme nátekov prípadne máva obličkovitý habitus s vláknitou vrstevnatou štruktúrou. Veľmi často tiež vytvára povlaky. Tento minerál má sýtozelenú farbu a bledozelený vryp. Býva priehľadný až nepriehľadný a jeho kryštálové plochy sa vyznačujú skleným až diamantovým leskom. Vláknité agregáty majú hodvábny lesk.

Vznik
-----

Vzniká vo zvetraných a oxidačných častiach medených ložísk, často aj s inými sekundárnymi minerálmi, napr. s azuritom.

Poznávanie
----------

Malachit sa so šumením rozpúšťa v zriedenej kyseline chlorovodíkovej.

Výskyty na Slovensku
--------------------

Ľubietová, Medzev (Luciabaňa – ložisko), Mníšek nad Hnilcom, Poniky (Farbište – ložisko), Špania Dolina.

Externé odkazy
--------------

* Mineraly.sk – zdroj, z ktorého (pôvodne) čerpal tento článok.
* www.mindat.org – malachit na mineralogickej databáze (po anglicky)

Pozri aj
--------

* Zoznam minerálov

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **malachit**.
**Wolfram Alpha** (Computational knowledge engine – môžeme preložiť ako *výpočtový vedomostný motor*) je internetová služba slúžiaca k vyhľadávaniu a znázorneniu informácií prevažne súvisiacich s matematikou a súvisiacimi vedeckými oblasťami. Služba bola vyvinutá spoločnosťou Wolfram Research a je založená na softvéri Mathematica. Služba bola spustená v máji 2009 Stephenom Wolframom. V roku 2009 bola vyhlásená americkým magazínom Popular Science ako najväčšia počítačová inovácia roku. 

Na rozdiel od vyhľadávacích internetových služieb je Wolfram Alpha zameraný na riešenie a znázorňovanie výsledkov špecifických algoritmov, rovníc, štatistických údajov. Výsledkom sú syntetické odpovede, ktoré sú zosumarizované do vlastných hodnôt zadaných užívateľom.

Tento odlišný typ vyhľadávača prehľadáva vlastnú databázu a odpovedá na priame otázky položené v ľudskom jazyku. Databáza obsahuje ako fakty tak pravidlá pre odvodzovanie nových faktov, zákonitostí a odpovedí. Je to vyhľadávač informácií a faktov; nájdené výsledky usporadúva do prehľadných tabuliek. Vyhľadávač hľadá vo svojej databáze, ktorá je napĺňaná informáciami z rozličných externých databáz. Obsahuje rôzne odvetvia činností, napr. technológie, veda, cestovanie, varenie, hudba, astronómia a podobne.

Externé odkazy
--------------

* Wolfram Alpha
**Androklos** (starogr. *Ἄνδροκλος* – *Androklos*) je v gréckej mytológii syn aténskeho kráľa Kodra, bol zakladateľ mesta Efez.

Za vlády jeho otca Kodra vpadli do Atiky Dóri a hrozilo, že si krajinu podmania. Keď sa Kodros dozvedel z delfskej veštiarne, že Atény sa zachránia len ak zahynie ich kráľ, dobrovoľne obetoval svoj život a Dóri skutočne od Atén odtiahli. Následníkom Kodra sa potom stal jeho syn Medón, ale už nie s titulom kráľ (basileus), ale už len ako archón (panovník), lebo kráľovský titul sa po hrdinskej smrti Kodra z úcty k nemu zrušil. Počas vlády Medóna začali Ióni z Atiky (hlavne z Atén) kolonizovať západné pobrežie Malej Ázie. Podľa tradície Kodrov syn Neileus, obsadil mesto Milét a Androklos založil mesto Efez.

Podľa antického autora Strabóna, Androklos založil mesto Efez spolu s iónskymi Grékmi z Atiky, potom ako odtiaľ vyhnal pôvodných obyvateľov, Károv a Lelegov. Androklos však v boji s Kármi padol a bol pochovaný vo svojom novozaloženom meste Efez.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 7,2,8.
2. ↑  Justinus, *Historianum Philippicarum*, 2,6.
3. ↑  Lykofrón z Chalkidy, *Alexandra*, 1378.
4. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 253.
5. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 149.
6. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 7,2,1.
7. ↑  Strabón, *Geographica* 14,1,3.
8. ↑  Strabón, *Geographica* 14,1,21.
9. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 7,2,9.
Zajatie Andromachy. (Frederic Leighton)
**Andromacha** je dráma Euripidova, ktorej dej sa konal približne v roku 426 pred Kr. a opisoval otrokyňu Andromache počas jej života ako otrokyňa, po skončení Trójskej vojny

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Andromacha po dobytí Tróje pripadla ako korisť Achillovmu synovi Neoptolemovi, ktorý bol vrahom Astyanakta, on ho zhodil z hradieb! Ale so samou Andromachou jej pán zaobchádzal dobre. Zobral ju do svojho kniežatstva. Andromacha mu povila syna,no bola iba otrokyňou. Neoptolemos sa totiž oženil s Hermionou,dcérou Heleny a Menelaa,toto manželstvo bolo bezdetné.Neskôr Hermiona ohrozila zajatkiň život. Stalo sa to vtedy, keď Neoptolemos odišiel do Apollónovej veštiarne v Delfách. Závistlivá Hermiona zistila, že sa jej naskytla skvelá príležitosť,aby sa raz a navždy zbavila sokyne.
Pomôcť jej v tom mal otec Menelaos, ktorého úmyselne pozvala zo Sparty. Keďže Andromacha predvídala čo jej hrozí, obozretne sa skryla pri oltári bohyne Thetidy, Achillovej matky. Bola celkom sama, nemohla sa spoľahnúť na nikoho. Potajomky to síce oznámila Achillovmu otcovi Peleovi, lenže starec býval v inom meste, vo Farsale. Medzitým pyšná Hermiona sa pokúšala prinútiť Andromachu hrozbami a nadávkami aby opustila oltár. Keďže nemali nijaký účinok, Hermiona odišla, zakričala však tajomnú vyhrážku:

-Opustíš toto miesto aj vtedy,keby dookola tieklo roztavené olovo!

Na všetky nadávky a vyhrážky mohla Andromacha odpovedať iba smutným zistením:

-Je to strašné,že bohovia nám dali prostriedky proti jedovatým zmijam, nikto však nevynašiel liek na vec najhoršiu než had a oheň:na zlú ženu. Takým nešťastím sme pre ľudí!

Neskôr prišiel sám Menelaos a viedol jej syna. Pohrozil jej:

-Vyber si kto má zahynúť:či ty, alebo decko!

Matka si vybrala vlastnú smrť. Odišla od oltára, ale iba na to, aby sa dozvedela:

-Zahyniete obaja-ty, i decko!

Márne boli všetky prosby. V poslednej chvíli však prišiel starý Peleus. Niekoľko jeho rozhodných slov stačilo, aby Menelaos nielen uvoľnil Andromachu a jej syna z pút ,ale aby navyše aj sám zbabelo ušiel do Thessálie.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.
**Karol Chmel** (\* 6. október 1953) je slovenský redaktor, básnik, prekladateľ.

Životopis
---------

Vyštudoval odbor výchova a vzdelávanie dospelých na filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, v rokoch 1989 – 1996 bol redaktorom vydavateľstva Smena, v roku 1998 pracoval ako redaktor v mesačníku OS, neskôr bol redaktorom mesačníka Fragment.

Tvorba
------

Debutoval v roku 1985 zbierkou básní *Máš, čo nemáš*. Vo svojich dielach sa zaoberá odhaľovaním a analýzou zložitosti a protirečivosti reality a ľudského bytia. Postavy v jeho dielach bojujú o vlastnú identitu v súčasnom svete. Okrem vlastnej tvorby sa venuje i prekladaniu z poľskej, slovinskej, srbskej a chorvátskej literatúry (Marcin Baran, Leszek Engelking, Darek Foks, Natasza Goerke, Witold Gombrowicz, Zbigniew Herbert, Tadeusz Konwicki, Jerzy Kronhold, Ryszard Krynicki, Ewa Lipska, Czesław Miłosz, Jacek Podsiadło, Tadeusz Różewicz, Jarosław Marek Rymkiewicz, Marcin Świetlicki, Adam Zagajewski, Danilo Kiš, Borislav Pekić, Aleš Debeljak, Edvard Kocbek, Bora Ćosić, Andrzej Sapkowski).

Dielo
-----

* 1985 – *Máš, čo nemáš*
* 1989 – *Ovocnejší strom*
* 1998 – *Spray, modrá mentalita*
* 2004 – *O nástrojoch, náradí a iných veciach vypustených z ruky*
* 2009 – *Chiaroscuro. Poznámky, opisy, palimpsesty*

Autoritné údaje: * GND: 1165586932
* ISNI: 0000 0001 0889 4772
* LCCN: no95003855
* NK ČR: jn20000603112
* SNK: 154041
* VIAF: 39396730
* WorldCat: lccn-no95003855
**Androgeós** alebo **Androgeos** (starogr. Ἀνδρόγεως – Androgeós, lat. *Androgeus*) je v gréckej mytológii syn krétskeho kráľa Minóa a jeho manželky Pásifaé.

Androgeós mal troch bratov Deukalióna, Glauka a Katrea a dve sestry Ariadnu a Faidru. Matka Pásifaé podľahla posvätnému bielemu býkovi a narodil sa jej Minotaurus – obluda s telom muža a hlavou býka. Jej lásku zavinil údajne Poseidón, za to, že mu Minós neobetoval tohto býka hoci mu to sľúbil. Aj napriek tomu Kráľ Minós svoju manželku potrestal strašným spôsobom, dal ju zašiť do kravskej kože a vydal ju napospas býkovi, ktorý ju roztrhal. Minotaura potom Minós pred svetom ukryl do mohutného labyrintu, ktorý pre neho postavil slávny aténsky staviteľ Daidalos.

Kréta udržiavala dobré styky s Aténami a keď sa konali veľké hry, bol v Aténach tiež Androgeós. Bol to zdatný mladý muž a stal sa víťazom hier. To neuniesol aténsky kráľ Aigeus a Androgea zabil alebo dal zabiť. Na Atény padol hnev bohov, kráľ Minós proti Aténam vytiahol s vojskom. Za zmierenie bola na Atény uvalená krutá daň: každých deväť rokov bude do Kréty
vypravených sedem krásnych panien a sedem mládencov a budú predhodení ako obeť Minotaurovi. Tak to trvalo, až do tretej takejto výpravy obetí, lebo vtedy priplával na Krétu medzi vybranými obeťami Théseus, syn kráľa Aigea s odhodlaním Minotaura zabiť. To sa mu podarilo aj s pomocou Ariadny, ktorá mu klbkom nite navyše pomohla k šťastnému návratu von z labyrintu.

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku cs:Androgeós na českej Wikipédii.*
**Andromenes** alebo **Andromenés** (starogr. Ἀνδρομένης – *Andromenes*, iný prepis:*Andromenés*) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 304 pred Kr.

Andromenes z Korintu si na 119. olympijských hrách vybojoval víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia sa v Olympii zaviedol už na počiatku hier, t. j. v roku 776 pred Kr. a bol hlavným pretekom aj po zavedení ďalších súťažných disciplín. Menom víťaza tohto preteku sa označovala celá olympiáda.

Staroveký historik Eusebios z Kaisareie vo svojom zozname olympijských víťazov uvádza, že Andromenes sa v tejto disciplíne presadil aj v roku 308 pred Kr. (Eusebios vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.), ale podľa staršieho písomného zdroja od historika Diodora, tento olympijský triumf dosiahol v tom roku Apollónides z Tegey.

Andromenovo olympijské víťazstvo z roku 304 pred Kr. zaznamenal aj historik Diodoros, aby tak datoval rok, v ktorom macedónsky panovník Démétrios I. obliehal Rodos. Obyvatelia Rodu útok macedónskeho kráľa Demétria I. úspešne odrazili a na pamiatku tohto víťazstva postavili v roku 290 pred Kr. na vstupe do prístavu Rodos sochu boha Slnka Hélia, známu ako Rodoský kolos, dielo považované za div sveta. Toto veľkolepé dielo zhotovil umelec Chares z Lindosu, ktorý na ňu s hrdosťou napísal: *„Kolos, na ktorý sa pozeráš, je vysoký osemdesiat lakťov a vytvoril ju Chares, rodák z Lindu."*

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Diodoros, *Bibliotheca historia*, 20,91.
2. 1 2 3 4  Eusebios, *Kronika* 2,193.
3. 1 2  Sextus Julius Africanus, Martin Wallraff, William Adler, *Chronographiae: The Extant Fragments*, str. 209
4. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 377.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
6. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.
7. ↑  Josef Šusta. *Dějepisectví*. Praha : Nákl. Historického klubu, 1933. S. 9.
8. ↑  Diodoros, *Bibliotheca historia*, 20,37.
9. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 24.
10. ↑   *Kronika ľudstva*. Bratislava : Fortuna print, 1995. ISBN 80-7153-090-5. S. 136.
11. ↑   *Kronika ľudstva*. Bratislava : Fortuna print, 1995. ISBN 80-7153-090-5. S. 137.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Karol Beniač**, tiež *Benyáts* (\* 10. december 1888, Banská Bystrica – † 13. september 1952, Sydney) bol slovenský farbiar a podnikateľ.

Životopis
---------

Jeho otec bol Karol Beniač (1856 – 1942) a matka Kornélia Jana, rod. Resenauerová. Základnú školu navštevoval a 1899 – 1903 študoval na nižšom evanjelickom gymnáziu, neskôr na obchodnej škole v Banskej Bystrici. Od 1919 vlastník a 1919 – 1944 riaditeľ rodinnej firmy na výrobu modrotlače a obchodu s textilným tovarom v Banskej Bystrici, 1944 emigroval do Švajčiarska, 1952 do Austrálie. Roku 1919 získal priemyselný certifikát na farbiarsku dielňu, živnostenský list na obchod s plátnom, súknom, obuvou a módnym tovarom a prevzal vedenie rodinnej dielne na výrobu modrotlače v Hornej ulici, 1924 – 1925 premiestnil výrobu do bývalých objektov Prvej banskobystrickej dielne na súkno a vlnený tovar, úč. spol. 1925 prevzal aj Furdíkovu dielňu vo Zvolene. Podnik rozširoval a modernizoval perotinovými strojmi, vyrábal štandardizované bromindigové druhy s najjednoduchšou tlačou a modrotlač pomocou teplých kúpeľov s použitím umelých modrých farieb. Používal najmä drobné vzory - bodky, kvietky a podobne. Výrobky prezentoval na výstave priemyslu, remesiel a ľudovej umeleckej výroby v Banskej Bystrici a iných výstavách. Fabrika bola 1948 znárodnená a pričlenená k Bavlnárskym Závodom V.I. Lenina v Ružomberku.

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike riadok 5 - evanjelická cirkev v Banskej Bystrici; pokrstený ako Károly Lajos Jozsef Beniats
**Karol Branislav Halenaj** (Halenay) (\* 29. september 1823, Banská Bystrica - † 13. jún 1885, Závada) bol slovenský evanjelický kňaz a publicista.

Rodina
------

* otec Andrej Halenaj
* matka Anna rod. Blázyová

Životopis
---------

Študoval na lýceu v Banskej Štiavnici, od 1847 teológiu v Jene. Od 1850 pisár Zvolenskej stolice, 1851-1884 evanjelický farár v Závade. Zakladajúci člen MS a podporovateľ slovenských gymnázií. Počas štúdia v Jene propagoval slov. ľudovú pieseň, pokúsil sa o verše s predrevolučnými náladami. Prispieval do Slov. národných novín a Orla tatránskeho článkami o slov. národných a sociálnych pohyboch do Obzoru, Pešťbudínskych vedomostí a Nár. novín, kde analyzoval maď. politiku vo vzťahu k uh. národnostiam, postavil sa za federatívne usporiadanie Uhorska a nastolenie nár. rovnosti v monarchii.

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Karol Adler** (\* 20. marec 1910, Kolta, Slovensko – † 20. december 1944, Dobšiná, Slovensko) bol slovenský protifašistický bojovník a partizánsky veliteľ. Bol vedúci činiteľ viacerých partizánskych oddielov na juhovýchodnom Slovensku počas SNP.

Život
-----

Pôsobil ako zubný technik v Levoči ale aj v Leviciach a Poprade. Od vzniku prvej Slovenskej republiky sa angažoval v protifašistickom odboji. V roku 1944, keď prevzal moc revolučný národný výbor, utvorila sa milícia, ktorá pod vedením Karola Adlera zaistila exponovaných fašistov. Keď sa v druhej polovici októbra 1944 začal mohutný nástup nemeckých jednotiek na všetkých úsekoch frontu, došlo k bojom aj v priestore Dobšinej. Nepriateľské jednotky ju obsadili a povstalci ustúpili do hôr. Karol Adler sa stal organizátorom a vedúcim činiteľom partizánskej brigády kapitána Nálepku. Koncom roka 1944 sa v okolí Dobšinej vyskytovala partizánska brigáda Rákosi. Do jej stavu patrila aj jednotka Karola Adlera. Po smrti Zoltána Grubicsa sa práve on stal veliteľom partizánskej skupiny Sándor Petőfi. Partizáni sa však v polovici decembra 1944 dostali do zovretia nemeckými vojskami. Adlerova jednotka sa preto pokúsila uniknúť v oblasti Vyšnej Slanej a Rejdovej. Nemecké vojská ich však obkľúčili a postupne zlikvidovali. 10. decembra 1944 ho zajali po ťažkých bojoch vo Vyšnej Slanej a následne ho odovzdali Gestapu. Po surovom mučení bol 20. decembra 1944 obesený na námestí v Dobšinej. Pri vyšetrovaní sa Karol Adler správal hrdinsky a pred popravou údajne povedal: „Ja umieram, ale nás je veľa." Zvyšok jeho partizánskej jednotky, ktorý sa vyhol zničeniu pod vedením Jozefa Fábryho bojoval ďalej.

Ocenenie
--------

Je mu venovaná pamätná tabuľa na budove pošty v Dobšinej. V roku 1964 bol in memoriam povýšený na kapitána a vyznamenaný Radom červenej hviezdy. V bratislavskej mestskej časti Dúbravka je po ňom pomenovaná ulica i škola.

Autoritné údaje: * SNK: 166998
* VIAF: 4153288323332652387
**Generálplukovník** je vojenská hodnosť.

Česko-Slovensko
---------------

V bývalej Česko-slovenskej ľudovej armáde sa používala od roku 1950. Po vzniku Armády Slovenskej republiky sa od 1. januára 1993 prevzali vojenské hodnosti, ktoré sa v Česko-slovenskej ľudovej armáde používali od roku 1961 a následne aj v Česko-slovenskej armáde v rokoch 1990 – 1992. Hodnosť generálplukovník na Slovensku pretrvala až do 31. 12. 2002. Generálplukovník bol trojhviezdičkový generál. V súčasnej dobe mu na Slovensku zodpovedá hodnosť generálporučík. Najznámejší nositeľ tejto hodnosti po vzniku samostatnej Slovenskej republiky bol minister obrany SR generálplukovník Ing. Imrich Andrejčák a náčelník Generálneho štábu Armády Slovenskej republiky generálplukovník Ing. Jozef Tuchyňa.

Pozri aj
--------

* Admirál
* Vojenská hodnosť
* Generalissimus
* Vrchný veliteľ
* Maršal

Referencie
----------

1. ↑   *Označenie vojenských hodností príslušníkov Armády Slovenskej republiky v rokoch 1997 – 2002* [online]. Vojenský historický ústav, [cit. 2017-03-02]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Generálplukovník**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Generálplukovník**
*Mars a Rhea Silvia* od Rubensa
**Rea Silvia** alebo **Rhea Silvia** bola dcéra kráľa Numitora z Alby Longy a matka Romula a Réma, zakladateľov Ríma.

Kráľa Numitora zvrhol z trónu jeho mladší brat Aemulius a pretože sa obával, aby jeho dcéra Rhea Silvia nemala deti, ktoré by sa mohli neskôr pomstiť, urobil z nej kňažku bohyne Vesty. Vestálky museli dodržiavať sľub panenstva, preto Aemulius predpokladal, že Rhea Silvia nebude mať deti. Okrem toho ju uzavrel v malej miestnosti, aby ju vylúčil zo spoločenstva. Rheu Silviu však navštívil boh vojny Mars, oplodnil ju a z tohoto spojenia sa narodili dvojičky Romulus a Rémus.

Kráľ Aemulius sa rozhodol potrestať Rheu Silviu podľa pradávneho zvyku a dal ju hodiť do rieky Tiber. Rieka zachránila Rheu Silviu, podobne ako aj jej synov, ktorí neskôr založili Rím.

Keď Romulus a Rémus dospeli, dozvedeli sa o osude svojej matky a pomstili sa kráľovi Aemuliovi. Neusadili sa však v Albe Longe, ale založili si vlastné mesto – Rím.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Rea Silvia**
Antiparalelné zapojenie tyristorov
**Antiparalelné zapojenie** je v elektrotechnike spôsob zapojenia súčiastok, u ktorých záleží na polarite (napríklad luminiscenčné diódy). V zapojení je väčšinou párny počet súčiastok (minimálne dve). Zapojenie je podobné klasickému paralelnému zapojeniu. Rozdiel je v tom, že polovica súčiastok je vzhľadom k druhej polovici prepólovaná - zapojená obrátene.

Využitie antiparalelného zapojenia v praxi môže byť napríklad pre napájanie LED striedavým prúdom. LED v závernom režime nesvieti, teda pri napájaní striedavým prúdom svieti len približne po 50% času a prejavuje sa silný stroboskopický efekt - oveľa silnejší než napr. u žiariviek. Pri antiparalelnom zapojení sa dvojica v závislosti od priebehu prúdu striedajú a pri bežnej frekvencii 50 Hz zdanlivo svietia trvale všetky LED. Stroboskopický efekt je silne potlačený (aj keď nie úplne odstránený) a je aj lepšie využitý napájací zdroj. Antiparalelné zapojenie LED je často využívané v modelovej železnici a v modelárstve všeobecne.

Referencie
----------

1. ↑   *zapojení LED v modelové železnici - příklad antiparalelního zapojení je na obr. 3 a 5* [online].. Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Antiparalelní zapojení na českej Wikipédii.*
**Antipatros** (starogr. *Ἀντίπατρος*) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 136 pred Kr.

Antipatros z Epiru si na 161. olympijských hrách vybojoval víťazstvo v behu na jedno stadion. Pre Antipatra to bol iste vrcholný okamih života a možno aj začiatok nového života. Slávu olympijského víťazstva krásne vystihuje spev prvej Pindarovej *Olympijskej ódy*, ktorá znie: „*Do ďaleka žiari sláva vydobytá na olympijských hrách, kde bojuje rýchlosť a sila spojená s odvahou o najvyššiu cenu. Kto tam zvíťazí, teší sa po celý život úcte sladkej ako med, ktorá odmieňa úspech. Veď stále a každodenné šťastie je to najlepšie, čo si môže človek priať.*"

Menom Antipatra navyše 161. olympiádu (štvorročné obdobie) nazvali, lebo menom víťazov tejto disciplíny sa olympiády označovali. V starovekom Grécku bol zoznam týchto olympiád spoločne s ich víťazmi zostavený koncom 5. stor. pred Kr. a od 4. stor. pred Kr. ho grécki historici používali pri datovaní. Olympijské víťazstvo Antipatra uvádza Eusebios vo svojom diele Kronika (starogr. *Παντοδαπὴ Ἱστορία* – *Pantodapé Historia*), a to v zozname olympijských víťazov, ktorý vyhotovoval z písomnosti Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Eusebios, *Kronika* 2,193.
2. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 169.
3. ↑  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2004. ISBN 0-203-49732-5. S. 158.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.
5. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 425.
6. ↑  Josef Šusta. *Dějepisectví*. Praha : Nákl. Historického klubu, 1933. S. 9.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Železničná trať Bosanski Šamac – Sarajevo** bola vybudovaná počas druhej svetovej vojny a otvorená v roku 1947. Trať dlhú 239 km, spájajúcu sever s juhom Bosny, stavali mladí dobrovoľníci s minimálnou podporou techniky. 

Podľa jej vzoru bola budovaná *Trať mládeže* (Železničná trať Hronská Dúbrava – Banská Štiavnica). Dôkazom sú rovnaké budovateľské heslá: srbochorvátsky: "Mi gradimo prugu - pruga gradi nas" - slovensky: "My staviame trať – trať stavia nás", ako aj osobné vyjadrenie veliteľa hlavného štábu brigád Trati mládeže Mira Tomana, ktorý sa stavby železnice Šamac – Sarajevo zúčastnil.

Mládežníci pracovali len s lopatami a čakanmi a výstavba trate sa stala propagandou socializmu. Zúčastnilo sa jej 211 370 ľudí z celej bývalej Juhoslávie ale aj zahraničia. Slávnostne ju otváral Josip Broz Tito (až v roku 1948).

Medzi najväčšie stavby celej trate patrí most cez rieku Sávu pri *Bosanskom Šamaci*, tunel Vranduk a osem ďalších kratších tunelov, ktoré sú spolu dlhé 2 354 m. 

Celá akcia sa opakovala ešte v roku 1978, kedy bola trať rozširovaná.

Referencie
----------

1. ↑  Vladimír Jancura: Na táborový život brigád sa nezabúda, Pravda, 7. júna 2009, online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Železničná trať Bosanski Šamac – Sarajevo**

Externé odkazy
--------------

* Článok o budovaní trate (anglicky)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Pruga Šamac-Sarajevo na bosnianskej Wikipédii.*
**Železničná trať Choceň – Litomyšl** (číslo 018) je jednokoľajová regionálna trať z Chocne cez Vysoké Mýto do Litomyšle.

Dejiny
------

List povolenia Františka Jozefa Prvého z 21. augusta 1881 daný ku stavbe a užívaniu miestnych železníc (okrem iných) z Chocně do Litomyšl prepožičiaval koncesiu privát. rakúskej železnici štátnej. Spoločnosť jest povinná stavbu železníc do konca roka 1882 dovŕšiť, všeobecnú jazdu po nich uvaliť a po všetok čas koncesie neprerušene po nich jazdiť.

Dráhu vlastnila  *Rakúska spoločnosť štátnej dráhy* od októbra 1882 až do svojho zoštátnenia 1. januára 1908.

V roku 1958 bola vykonaná zmena zaústenia koľaje do stanice Choceň.

### Po roku 2000

Medzi Vysokým Mýtom a Litomyšl vedie v súbehu s cestou I/35, čo v kombinácii s nižšou rýchlosťou viedlo k snahám o zastavenie osobnej dopravy.

Po roku 2000 pribúdali spoje v kratšom úseku Choceň - Vysoké Mýto, litomyšlský úsek stagnoval; po roku 2010 objednával Pardubický kraj cez 20 párov spojov do Vysokého Mýta, súčasne však v rámci tzv. optimalizácie dopravy presadzoval zastavenie osobnej dopravy do Litomyšle. Proti tomu sa zdvihli občianske protesty, najmä petícia organizovaná stranou Věci veřejné. Na ďalších rokovaniach zástupcovia kraja zámer zmiernili a presadili medzi Vysokým Mýtom a Litomyšlou obmedzenia z desiatich párov vlakov na päť (zvyšok nahradený autobusmi) a petície označili za "zbytočné".

### Stanice na trati

V roku 1900 boli podľa vtedajšieho cestovného poriadku v prevádzke tieto stanice:

Slatina-Strakov, Vysoké Mýto, Vysoké Mýto zast. Džbánov, Česká Hrušová, Cerekvice-Č. Hruš. Cerekvice, Řídky, Tržek, Nedošín, Litomyšl.

Nadväzujúce trate
-----------------

V Chocni nadväzujú trate:

* Trať 010 Česká Třebová - Ústí nad Orlicí - Choceň - Moravany - Pardubice hl. n. - Přelouč - Kolín (- Praha)
* Trať 020 Velký Osek - Chlumec nad Cidlinou - Hradec Králové hl. n. - Týniště nad Orlicí - Borohrádek - Choceň

Referencie
----------

1. ↑  List povolení č.107/1881 Sb. ze dne 21. srpna 1881
2. ↑  Názory čtenářů na rušení vlakových spojů Svitavský deník, 1. 4. 2011.
3. ↑  Petice za železnici byly zbytečné, vzkázal kraj Orlický deník, 19. 5. 2011.

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Železniční trať Choceň–Litomyšl na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Elektronický archív vlakových cestovných poriadkov ČD a ČSD (ČD od decembra 2002 + české trate ČSD 1981/82)
* Stránky miestnej trati Choceň - Litomyšl
* Popis trate 018 na ZelPage.cz
Vlak na trati z Golmudu do Lhasy
**Železničná trať Golmud – Lhasa** alebo **Čhingchajsko-tibetská železnica** spája hlavné mesto Tibetskej autonómnej oblasti (TAO), Lhasu, so zvyškom Čínskej ľudovej republiky. Oficiálny názov je "trať Qingzang", teda trať spájajúca provinciu Čching-chaj (Qinghai) s Tibetom.

Je dlhá 1142 km, prechádza mnohými horskými priesmykmi (Železničná stanica Tanggulla sa nachádza vo výške 5 068 m n. m.), tunelmi (najdlhší meria 4,264 km a 1338 m dlhý tunel Feng-chuo-šan v nadmorskej výške 4 905 m n. m. je najvyššie položeným tunelom na svete) aj po mnohých mostoch (celkom 675 mostov). Jej výstavba začala v roku 2001 a trvala päť rokov. Železnica má oficiálne slúžiť k rozvoju Tibetu, je však tiež kritizovaná; mnohí namietajú, že bude slúžiť na presadzovanie moci ČĽR a k prílivu ďalších Číňanov do oblasti. 

Medzi Golmud a Lhasou je 44 staníc a výstavba ďalších 13 bola plánovaná. Z uvedených 44 staníc je 38 neobsadených a deväť staníc je vyhliadkových. Každú súpravu tiahnu tri motorové rušne, vyrobené firmou GE v Pensylvánii. Vlak je plne klimatizovaný a jazdí rýchlosťou 100 - 120 km/h.

Výstavba trate
--------------

Už od obsadenia Tibetu Čínskou ľudovou republikou na začiatku 50. rokov 20. storočia snívala Ústredná vláda Čínskej ľudovej republiky o vybudovaní železnice, ktorá by nové územia, patriace pod vládu Pekingu, spojila s čínskym vnútrozemím. Bola vyslaná výprava odborníkov, ktorí mali preskúmať možnosť takú dráhu vybudovať, vzhľadom na nedostatok vhodných technológií a peňazí však z plánu zišlo.

Výstavba sa tak mohla uskutočniť až v čase veľkého ekonomického rastu krajiny, nakoľko bola technicky veľmi náročná (v horách a vo vysokých nadmorských výškach). Na celej stavbe pracovalo vyše 200 000 robotníkov. Slávnostné otvorenie trate sa konalo 1. júna 2006 za účasti prezidenta republiky. Celkové náklady na stavbu sa vyšplhali na 3,68 miliardy USD. 

Čínska vláda počíta s ďalšou výstavbou železníc na Tibetskej náhornej plošine. Prvým dokončeným predĺžením je železnica z Lhasy do Žikace. Do roku 2020 počíta vláda aj s traťou cez Ňingthri do Jün-nanu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Železničná trať Golmud – Lhasa**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Železniční trať Golmud–Lhasa na českej Wikipédii.*
Porovnanie architektúry Dalvik a ART
**Android Runtime** (skratka *ART*) je v informatike názov nového virtuálneho stroja od firmy Google, ktorý v systéme Android vytvára runtime prostredie pre aplikácie napísané v programovacom jazyku Java. *Android Runtime* bol prvýkrát uvedený v roku 2013 v systéme Android 4.4 "KitKat" a v roku 2014 vo verzii Android 5.0 "Lollipop" už úplne nahradil pôvodný virtuálny stroj Dalvik.

Na rozdiel od Dalviku, ktorý od verzie 2.2 Froyo používa just-in-time (JIT) kompiláciu na preklad bajtkódu pri každom spustení aplikácie, ART zavádza ahead-of-time (AOT) kompiláciu pri inštalácii aplikácie. Znížením počtu kompilácií, ktoré sú potrebné vykonať, sa znižuje využitie procesora zariadenia a zlepšuje sa výdrž batérie. Okrem toho ART prináša zvýšenie výkonnosti.

Na zaistenie spätnej kompatibility, ART používa rovnaký zdrojový bajtkód ako Dalvik, poskytovaný štandardnými .dex súbormi ako súčasť APK súborov, zatiaľ čo .odex súbory sú nahradené "Executable and Linkable Format" (ELF) programami. Po kompilácii aplikácie pomocou nástroja dex2oat, beží iba z preloženého súboru ELF.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Android Runtime na českej Wikipédii.*
RetroN 1
RetroN 5
RetroN 77
**RetroN** je séria videoherných konzol, ktoré vytvorila a vyrába americká spoločnosť Hyperkin a umožňuje hrať videohry z konzol ako Nintendo Entertainment System, Super Nintendo Entertainment System a iných.

Konzoly
-------

### RetroN 1

Pôvodný RetroN 1 dokáže spustiť iba hry pre Nintendo Entertainment System.

### RetroN 1 HD

Je to nové vydanie konzoly RetroN 1, s HD výstupom a lepšie vyzerajúcim ovládačom.

### RetroN 2

Bol uvedený v roku 2012, dokáže spustiť hry pre NES a SNES.

### RetroN 2 HD

Je to nové vydanie konzoly RetroN 2, s HD výstupom.

### RetroN 3

RetroN 3 podporuje hry pre Nintendo Entertainment System, Super NES (SNES) a Genesis.

### RetroN 3 HD

Je to nové vydanie konzoly RetroN 3, s HD výstupom.

### RetroN 5

Bol vydaný v roku 2014. Podporuje hry pre NES/Famicom, SNES/Super Famicom, Genesis/Mega Drive, Game Boy/Game Boy Color/Game Boy Advance cez HDMI.

### RetroN 77

Vydaný bol v roku 2017, je to klon konzoly Atari 2600.

### Mega Retron HD

Je to konzola, ktorá podporuje cartridge pre Sega Genesis/Mega Drive.

### Supa Retron HD

Je to konzola, ktorá podporuje Super NES hry v HD kvalite, podobne ako RetroN HD pre NES hry.

Porovnanie
----------

| RetroN | NES | SNES | Genesis | Game Boy | Atari 2600 | Vydanie | HD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| RetroN 1 | áno |  |  |  |  | 2010? |  |
| RetroN 1 HD | áno |  |  |  |  | 2017 | áno |
| RetroN 2 | áno | áno |  |  |  | 2012 |  |
| RetroN 2 HD | áno | áno |  |  |  | 2019 | áno |
| RetroN 3 | áno | áno | áno |  |  | 2011 |  |
| RetroN 3 HD | áno | áno | áno |  |  | 2020 | áno |
| RetroN 5 | áno | áno | áno | áno |  | 2014 | áno |
| RetroN 77 |  |  |  |  | áno | 2017 | áno |
| Mega RetroN HD |  |  | áno |  |  | 2018 | áno |
| Supa RetroN HD |  | áno |  |  |  | 2018 | áno |

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku RetroN na anglickej Wikipédii.*