recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Súradnice: 46°15′S 18°53′V﻿ / ﻿46,250°S 18,883°V﻿ / 46.250; 18.883

**Národný park Dunaj-Dráva** (Duna–Dráva Nemzeti Park) je jedným z národných parkov v Maďarsku. Bol vytvorený v roku 1996. Pôvodne bol plánovaný ako spoločný s bývalou Juhosláviou už v roku 1990. Pre zmeny, ktoré v tých rokoch nastali, sa to už nedalo uskutočniť. 

Národný park sa rozprestiera vo viacerých župách - v Baranskej, Tolnianskej, Šomodskej a Báčsko-malokumánskej župe. Takmer celé územie parku sa nachádza v pôvodnom záplavovom území riek Dunaj a Dráva.

**Oblasť národného parku pri rieke Dunaj** začína od ústia kanála Sió na severe a tiahne sa na juh až k štátnej hranici. V tejto oblasti rieka Dunaj mení sklon, rýchlosť toku je pomalšia. Mení sa charakter toku a začínajú sa vytvárať mohutné meandre. Protipovodňové hrádze sú tak ďaleko od seba, že tu vzniklo jedno z najväčších súvislých záplavových území v Európe - Gemenc, lokalita zaradená medzi Ramsarské mokrade. Ľudia v tejto oblasti zaujímavým spôsobom využívali až do konca 18. storočia povodňové vody Dunaja. Pomocou stupňov odvádzali vodu do veľkej vzdialenosti od toku a napĺňali tak rôzne depresie vhodné na chov rýb vodou, zavlažovali pasienky, kosné lúky i sady. Úlohou národného parku je chrániť zbytky tohto unikátneho a rozsiahleho prírodného aluviálneho systému. 

**Oblasť národného parku pri rieke Dráva** začína pri obci Őrtilos, je daná nielen samotnou riekou ale aj štátnou hranicou, pretože Dráva a hranica sa často prekrývajú ale aj prekrižujú. Táto rýchla alpská rieka tu stráca sklon a rýchlosť a tým začína usadzovať transportovaný materiál. Dráva je v úseku národného parku typická vytváraním nových ostrovov, ich opätovnou deštrukciou a presúvaním na nové miesto. Preto sú tu typické pionierske rastlinné spoločenstvá. V tejto oblasti žije 4500 živočíšnych druhov. O čistote vody svedčí aj zrejme najväčšia životoschopná populácia potočníka druhu *Platyphylax frauenfeldi* na svete. Žijú to chránené druhy rýb maďarska ako hlavátka podunajská, kolok veľký, lipeň tymiánový a jeseter hladký.

Referencie
----------

1. ↑   *Duna-Dráva Nemzeti Park Igazgatóság - Duna menti területek* [online]. ddnp.nemzetipark.gov.hu, 2016-11-14, [cit. 2020-07-04]. Dostupné online.
2. ↑   *Duna-Dráva Nemzeti Park Igazgatóság - Dráva menti területek* [online]. ddnp.nemzetipark.gov.hu, 2016-11-14, [cit. 2020-07-04]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Národný park Dunaj-Dráva**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Duna–Dráva Nemzeti Park na maďarskej Wikipédii.*
**Marcus Aurelius Olympius Nemesianus** (koniec 3. storočia) bol rímsky básnik pôvodom z afrického Kartága. Pôsobil ako dvorský básnik za vlády cisárov Carina (283 – 285) a Numeriana (283 – 284), ktorým venoval svoje najvýznamnejšie dielo – básnickú skladbu *Cynegetica* (O love).

Nemesianus napísal viacero dlhších skladieb didaktického charakteru. Popri diele *Cynegetica* to boli ešte *Halieutica* (O rybolove) a *Nautica* (O moreplavbe). Zo všetkých troch skladieb sa nám dochovalo iba 325 úvodných hexametrov z jeho loveckej básne, v ktorých sa objavuje typický básnický motív, *recusatio* (odmietnutie), teda vyznanie, že básnik nie je schopný väčších básnických počinov, ako zmienené dielo. Rukopis, v ktorom sa Nemesianove *Cynegetica* dochovali, pôvodne školská pomôcka z 9. storočia, je s výnimkou úvodnej časti žiaľ príliš poškodený, aby bolo možné rekonštruovať zvyšok básne.

Nemesianovi sa tiež pripisujú štyri eklogy, pôvodne spojené s Titom Calpurniom Siculom. Uvažuje sa tiež o tom, že *Laus Herculis* (Chvála Herkula) pripisovaná Claudianovi je tiež Nemesianovým dielom.

Literatúra
----------

* CONTE, Gian Biagio. *Dějiny římské literatury*. Preklad Dagmar Bartoňková et al. Vyd. 1. Praha : KLP, 2003. 790 s. ISBN 80-85917-87-4.

Externé odkazy
--------------

* Nemesianus (latinsky a anglicky na LacusCurtius)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Marcus Aurelius Olympius Nemesianus na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Autoritné údaje: * BnF: 119175395
* GND: 118738437
* ISNI: 0000 0000 8122 3863
* LCCN: n50001377
* NK ČR: jn19981001885
* VIAF: 299517335
* WorldCat: lccn-n50001377
Ing. **Július Stano** (\* 22. február 1900, Ružomberok, Slovensko – † 5. november 1971, Ružomberok, Slovensko) bol slovenský politik.

Vyštudoval strojné inžinierstvo v Brne. Od roku 1923 sa venoval politike. Bol ústredným tajomníkom sekretariátu Hlinkovej slovenskej ľudovej strany v Bratislave. Stal sa prvým predsedom Ústredia slovenského katolíckeho študentstva. Organizačne sa podieľal na výstavbe študentského internátu Svoradov. Od roku 1935 bol členom krajinského zastupiteľstva. Podieľal sa na formulácii návrhu na autonómiu Slovenska. 

V decembri 1938 bol zvolený za poslanca slovenského autonómneho snemu, poslancom bol aj v sneme Slovenskej republiky. V poslednej slovenskej autonómnej vláde (11. marec-14. marec 1939) zastával post ministra dopravy a verejných prác. Tento post potom zastával aj vo vládach Slovenskej republiky až do začiatku septembra 1944. V roku 1942 bol zvolený za prvého generálneho riaditeľa Slovenských elektrární. Funkcie sa však ujal až 6. septembra 1944 (dovtedy bol zastupovaný tajomníkmi). Funkcie bol zbavený 11. apríla 1945 delegátom predsedníctva SNR pre veci vnútorné.

Po vojne bol zatknutý a odsúdený na štyri roky väzenia. Po prepustení pracoval ako úradník v Ružomberku.

Literatúra
----------

* *Politická elita meziválečného Československa 1918-1938. Kdo byl kdo. (edit. F. Kolář a kol.)* (Praha, Pražská edice, 1998) ISBN 8090150985

Referencie
----------

1. ↑

Autoritné údaje: * NK ČR: hka2015893547
* SNK: 149576
* VIAF: 195144928966754441459
**Kvalita** (iné názvy: **bytostné určenie** , menej často: **akosť**) je vo filozofii podstatná určenosť veci, vzhľadom na ktorú je danou a nie inou vecou. Kvalita je úzko spätá s bytím veci, má vnútorný vzťah k povahe veci. Dôležitým významovým útvarom, v ktorom sa kvalita manifestuje vo vedomí, je kategória kvality.

Kvalita je určenosť, ktorou sa jedna vec, jav, udalosť líši od iných vecí, javov, udalostí; kvalita je určenosť, ktorou sa jedno súcno líši od súcien iného druhu.

Filozofické názory na kvalitu
-----------------------------

Účelné je rozlišovať aspoň dve chápania:

1. Podľa Aristotela: Kvalita je to, podľa čoho sa objekt, alebo jav nazýva.
2. Podľa Hegela: Kvalita je podstatná určenosť objektov a javov; je to súhrn vlastností, príznakov, zvláštností, ktoré robia daný objekt a jav tým a nie iným objektom a javom.

Podľa Hegelovho chápania kvality je primerané a účelné vysvetľovať aj kvalitu produkcie, t. j.kvalitu priebehu a výsledkov akýchkoľvek transformačných procesov takto[chýba zdroj]:

> 
> *Kvalita produkcie – súhrn vlastností, príznakov, zvláštností produkčných procesov a ich výsledkov, prejavujúci sa v danom okolí a čase príznačnými funkciami. Študovať kvalitu produkcie si vyžaduje zasadiť ju do konkrétneho okolia a času, vyjasniť jej účelové funkcie aj poslanie a ciele štúdia,vytvoriť tomu zodpovedajúci model kvality a podľa potrieb cieľov štúdia experimentovať s jeho premenými charakteristikami.*
> 
> 
>

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑  KOČIŠ. F. Slová kvalita a akosť ako synonymá. In: Kultúra slova 1986, č. 2, S. 33-38
3. ↑  OLŠOVSKÝ, Jiří. *Slovník filosofických pojmů současnosti*. [s.l.] : Albatros Media a.s. 2018. 552 s. ISBN 978-80-7601-038-3. S. 191.
4. ↑  kvalita. In: Masarykův slovník naučný 4, 1929, S. 261

Zdroj
-----

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Číselná sústava** je spôsob, akým sú zapisované čísla pomocou znakov (nazývaných cifry).

Podľa spôsobu určenia hodnoty čísla z daného zápisu rozlišujeme dva hlavné druhy číselných sústav: pozičné číselné sústavy a nepozičné číselné sústavy. V minulosti sa však tiež používali spôsoby zápisu, ktoré boli kombináciou oboch typov. Dnes sa používajú väčšinou pozičné sústavy.

Dejiny
------

Prirodzenou pomôckou na vyjadrenie počtu boli odjakživa prsty na rukách a na nohách človeka. Bohužiaľ nestačili na vyjadrenie väčšieho počtu ako 20. Preto sa osvedčili zárezy do stien jaskýň starovekých lovcov, neskôr do hlinených doštičiek. Tu sa ale objavil ďalší problém: ak bolo čiar veľmi veľa, boli veľmi ťažko spočítateľné. Preto sa zaviedli špeciálne symboly pre označenie určitého počtu menších značiek (napr. Mayovia používali na označenie jednotiek bodku, na označenie pätíc – prsty jednej ruky – vodorovnú čiaru, na označovanie počtu 20 – prsty na celom tele – zvislú čiaru.
Potom napr. číslo 52 zapísali ako .

Egypťania neskôr zaviedli znaky pre oveľa väčšie čísla (100, 1 000 ...) ako aj pre zlomky (1/3, 1/10 ...). 

Snahu Rimanov o skrátený zápis čísel poznajú aj dnešné generácie: 
napr. číslo 4 – IV, číslo 10 – X, číslo 49 – XLIX, číslo 100 – C, 500 – D, 1000 – M, ale matematické operácie s takto zapísanými číslami boli ťažko vykonateľné. 

Ukázalo sa, že je výhodnejšie zapisovať cifry od 1 po 9 špeciálnymi znakmi a ich pozíciou vo výslednom zápise čísla vyjadriť desiatky, stovky, tisícky ... 

To dalo základ vzniku pozičných číselných sústav. Bol to objav starovekých Indov koncom 7. storočia, ktorí zaviedli aj zápis pre číslo nula, cifier bolo teda 10, a tak dali základ desiatkovej číselnej sústave.

Zápis cifier, ako ich poznáme dnes, zaviedli Arabi, ktorí len poopravili Indskú myšlienku.

Zaujímavosti
------------

Dvanástková sústava Sumerov je dávaná do súvislosti s šesťprstou ľudskou rasou, ktorá sa vyskytuje v mýtoch rôznych národov. Druhým možným dôvodom existencie tejto sústavy môže byť jednoduchšie delenie čísel na tretiny oproti desiatkovej sústave. Tretím možným vysvetlením je počet článkov na štyroch prstoch jednej ruky, pričom palec stužil len ako pomôcka pre odčítanie jednotlivých článkov pri počítaní.
Pamätný hrob Gyulu Szabóa v Lučenci
**Július Szabó** (\* 8. jún 1907, Budapešť - † 25. máj 1972, Praha) bol slovenský maliar a grafik.

Jeho otec Jozef Szabó, matka Júlia rod. Hozlingerová.

Životopis
---------

Maliarske a pozlacovačské remeslo si osvojil v dielni svojho otca, v roku 1932-1933 absolvoval súkromné kurzy pozlacovania, návrhárstva plagátov a písmomaliarstva v Martine a v Prahe. Absolvoval študijné pobyty v rôznych štátoch sveta. Venoval sa maľbe a úžitkovej grafike, zaujímal sa o realistickú krajinomaľbu a portrét. V grafike sa venoval technike drevorytu a lineorytu. Vytvoril grarfické cykly Banská Bystrica I (20 listov, 1950) a Banská Bystrica II. (6 listov, 1966). Výstava v Banskej Bystrici (1972). Člen Maďarskej vedeckej, literárnej a umeleckej spoločnosti, Umeleckej besedy slovenskej a Zväzu slovenských výtvarných umelcov. Zaslúžilý umelec a iné ocenenia.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Diela autora v zbierkach slovenských galérií

Autoritné údaje: * abART: 1898
* GND: 137482213
* ISNI: 0000 0001 1578 8054
* LCCN: nr94015555
* NK ČR: xx0031116
* PIM: PIM70715
* SNK: 170539
* ULAN: 500106565
* VIAF: 96476432
* Web umenia: 10400
* WorldCat: lccn-nr94015555
**Angel Wicky** (\* 8. apríl 1991, Pelhřimov) je česká pornoherečka, fotomodelka, playmate a režisérka.

Kariéra
-------

Angel študovala od detstva spev a herectvo. Od základnej školy až po konzervatórium a Masarykovu Univerzitu. Prvé nahé fotografie vznikli, keď mala 16 rokov a prvé pornofotografie, keď mala 18. Do tohto veku je to nelegálne. Jej kariéra začala v roku 2009, keď mala Angel 18 rokov. Začala ako fotomodelka pre fashion, glamour, topless, nude, erotiku a tiež porno. Angel je jednou z pornohviezd, ktoré sú veľmi otvorené ohľadom svojho života. Často uverejňuje nové príspevky na sociálnych sieťach Twitter , Facebook, instagram, kde má svoju fanúšikovskú základňu. Jej prsia sú prírodné a majú veľkosť 75 DD/E. Angel je bisexuálka. Momentálne žije v Česku v Prahe.

Fotenie pre Playboy
-------------------

Angel je jedna z 20 pornohviezd, ktoré sa dostali na titulnú stránku magazínu Playboy. Objavila sa v slovenskej aj českej edícii v júni roku 2014 a stala sa Playmate od novembra v tom istom roku. Angel fotí pre Playboy od apríla 2014. Počas roka 2015 sa objavila na titulkách a vo vnútri niekoľkých ďalších európskych vydaní a stala sa Playmate international alebo medzinárodná playmate. Fotografie boli nadobudnuté v Česku, Slovensku a Rakúsku.

Pôvod mena
----------

Význam jej mena vznikol kombináciou jej vlastného mena Viky a anglického slova "wicked", čo znamená nezbedný, hriešny. Angel znamená anjel. Jej meno je teda rovnako protichodné ako jej vzhľad a povaha. Anjel s diablom v tele.

Filmografia
-----------

Angel sa objavila už vo viac ako tisíc videách a scénach v spolupráci so spoločnosťami alebo menami erotického biznisu: Score, Hustler, Rocco Siffredi, Mofos, DDF, Dorcel, David Perry, Brazzers, Kink, Mario Saliery, Evil Angel, 21 sextury, Magma Film, Reality Kings, Nathan Blake, Joachim Kessef, Frank Thring, Chavier, Legalporn, Culioneros, Roy Alexandre, Silvia Saint, Evil Angel, Momxxx, Paradise films, Nutabu, XX-Cel, StockingsVideos, Private, Jacquie et Mischel, 21sextreme, Anilos apod. 
Spolupráca s medzinárodnými časopisy FHM, SCORE, HUSTLER, Delicious Dolls, Modelz view, SKYN, Union magazine, Adam, Man magazine, MOmag, Tribe.. Spolupráca s tv, rádii a talkshow Show Jana Krause, Intim s Heidi Janků, René talkshow, Nova a Prima TV, Lokál TV, TV Barrandov, TV OČKO, TV Mňam, TIP rádio Seejay... pod.

Externé odkazy
--------------

* Barelist
* Freeones
* Boobpedia
**Július Móži** (\* 27. marec 1908, Berlín, Nemecko – † 28. január 1968, Bratislava) bol slovenský dirigent a hudobný skladateľ.

Život
-----

Bol synom hudobníka, ktorý mu dal základné hudobné vzdelanie. V štúdiu hry na husle pokračoval na *Hudobnej a dramatickej akadémii pre Slovensko* v Bratislave u Gustáva Náhlovského, žiaka Otakara Ševčíka. Absolvoval v roku 1930 a v štúdiu pokračoval ešte dva roky v Budapešti u huslistu a skladateľa Jenő Hubaya.

Po návrate na Slovensko sa v roku 1933 stal učiteľom na hudobnej škole v Nových Zámkoch. V rokoch 1938 – 1945 bol členom orchestra bratislavského rozhlasu a v rokoch 1949 – 1952 členom *Slovenskej filharmónie*. Už v roku 1948 založil orchester *Cymbal* zameraný na ľudovú slovenskú hudbu. V roku 1952 väčšina hudobníkov vrátane Móžiho prešla do Slovenský ľudového umeleckého kolektívu - SĽUK, ktorý sa stal reprezentatívnym súborom slovenskej ľudovej kultúry.

Dielo
-----

Ako skladateľ sa zaoberal prevažne úpravami slovenských ľudových piesní pre Cymbal a SĽUK. Okrem toho komponoval orchestrálne skladby inšpirované slovenským folklórom. Medzi najznámejšie patria:

* *Švihrovská*
* *Rumunská rapsódia*
* *Priadky*
* *Terchovská veselica*
* *Tanec valachov*

Literatúra
----------

* *Československý hudební slovník osob a institucí* II. (M-Ž), 1965, Státní hudební vydavatelství, Praha

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Július Móži na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0001 1283 4190
* NK ČR: mzk2011620166
* VIAF: 164564266
Olympijská vlajka Čínskeho Tchaj-pej
**Čínsky Tchaj-pej** je názov Čínskej republiky na Taiwane dohodnutý na základe Nagojskej rezolúcie, v ktorej sa Čínska republika a Čínska ľudová republika navzájom uznali v rámci aktivít Medzinárodného olympijského výboru. Meno je Čínskou republikou používané pre činnosť v mnohých medzinárodných organizáciách a pri niektorých udalostiach, ako sú Olympijské hry, Paralympijské hry, Ázijské hry, Univerziáda a Majstrovstvá sveta vo futbale. Patria sem aj nešportové organizácie ako Miss Earth, Svetová obchodná organizácia a Svetová zdravotnícka organizácia.

Pojem je úmyselne dvojznačný. Pre ČĽR je „Čínsky Tchaj-pej" nejednoznačný, čo sa týka politického statusu alebo zvrchovanosti Čínskej republiky/Taiwanu. Pre Čínsku republiku ide o inkluzívnejší termín než „Taiwan" (ktorý kuomintangská vláda, ktorá vtedy bola pri moci, považuje za súčasť Číny a rovnako ako vláda ČĽR sa považuje za legitímnu vládu celej Číny) a pre vládu ČĽR je termín „Taiwan" spojený s nezávislosťou ostrova na ČĽR. Spojenie Taiwan, Čína môže byť zase vnímané ako podriadenie oblasti ČĽR.

Tento názov je považovaný niektorými Taiwancami za urážku. Ide hlavne o tú časť populácie, ktorá nie je etnicky čínska, a tiež o tých, ktorí nemajú bydlisko v Tchaj-peji.

Referencie
----------

1. ↑  Talk Taiwan: "Taiwan" is my country, not "Chinese Taipei"!

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Čínská Tchaj-pej na českej Wikipédii.*
**Bulbasaur** (jap.: ピカチ, *Fušigidane*) je Pokémon – fiktívna postava z hier, mangy, zbieracích kariet, anime a ďalších médií vytvorených Satoši Tadžirim s názvom *Poketto Monsutta* alebo skrátene *Pokémon*.

Charakteristika
---------------

Bulbasaur je veľmi odvážny, malý pokémon. Celé jeho zelené telo je pokryté tmavozelenými fľakmi. Má veľké, červené oči a na chrbte nosí svoju cibuľku, na ktorú je veľmi pyšný. Bulbasaur je úplne prvý pokémon v poradí. Dá sa získať iba vo svete Kanto, ale prenosom sa môže dostať do akejkoľvek dosiaľ vydanej Pokémon hry. Voľne žijúci neexistujú, získať sa dá len ako štartovný pokémon od profesora Oaka v hrách Pokémon Red a Blue alebo od Melanie v meste Cerulean v hre Pokémon Yellow.

Svoju cibuľku na chrbte používa na útok *Pijavica* (angl. Leech Seed), no známy je hlavne útokom *Viničový bič* (angl. Vine Whip). Na 16. úrovni sa vyvíja na Ivysaura. Dvojnásobné zranenie Bulbasaurovi spôsobujú útoky ohnivého, ľadového, lietajúceho, psychického a chrobačieho typu. V hrách Pokémon Red, Blue a Yellow mu chrobačie útoky spôsobujú štvornásobné zranenie.

Bulbasaur v anime
-----------------

* **Epizóda 10**: Bulbasaur a Utajená Dedina (angl. Bulbasaur and the Hidden Village) – Keď hlavní hrdinovia pomôžu dievčaťu Melanie pri zachránení jej stratených pokémonov, jej Bulbasaur sa rozhodne bojovať s Ashovým Pikachuom a potom sa k Ashovi pridať. Po tejto epizóde sa Bulbasaur objavoval v skoro každej časti, teda vždy, keď ho Ash vybral z pokéballu.
* **Epizóda 273**: *Gotta Catch Ya Later!* (slov. doslovne: *Chytím Ťa Neskôr!*) – V tejto epizóde si Ash nechal všetkých svojich pokémonov okrem Pikachua (teda aj Bulbasaura) u profesora Oaka a Bulbasaura si odtiaľ vyberal už len málokedy.
**Július „Julo" Nemčík** (\* 12. november 1909, Lipníky – † 7. január 1986, Bratislava) bol slovenský maliar .

Vyškolený stolár sa venoval maľovaniu ako záľube. Prvé poučenie dostal od Ernesta Rákosiho a Mikuláša Jordána v Prešove. V štúdiách pokračoval na Akadémii výtvarného umenia v Prahe u prof. Loukotu v rokoch 1936–1942. V rokoch 1942-1945 žil striedavo v Prešove a v Prahe. V roku 1945 sa usadil v Košiciach, kde vyvinul čulú organizačnú činnosť. Bol jedným z iniciátorov založenia spolku Svojina. V roku 1948 študoval umenie v Paríži. Po vojne sa zoznámil so svojou neskoršou družkou a maliarkou Editou Spannerovou. V roku 1954 sa natrvalo presťahoval do Bratislavy. V roku 1942 vystavoval v galérii v Prešove, neskôr tiež v roku 1960 spolu s E. Spannerovou. V roku 1946 vystavoval spolu s Milošom Alexanderom Bazovským v Ružomberku. Ako umelec bol predstaviteľ „generácie 1909", ktorá bola zasiahnutá udalosťami druhej svetovej vojny a SNP, sám Nemčík venoval sériu obrazov kapitánovi Jánovi Nálepkovi. Napriek tomu, že štúdium absolvoval prevažne vo figurálnom zameraní, nachádzame u neho tiahnutie ku krajinomaľbe. V jeho prácach je cítiť Majerníkov štetcový rukopis, ktorý mu bol v istom zmysle vzorom. Za svoju tvorbu získal v roku 1959 titul Zaslúžilý umelec, v roku 1970 štátne vyznamenanie a v roku 1973 mu bol udelený titul Národný umelec. V lete 2009 si mesto Prešov uctilo tohto umelca a to tak, že pomenovalo po ňom ulicu: Nemčíková ulica.

Externé odkazy
--------------

* Július Nemčík na Abart
* Životopis

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Július Nemčík na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 1003
* GND: 1037994876
* ISNI: 0000 0000 7891 070X
* LCCN: n90656159
* NK ČR: xx0037691
* SNK: 173251
* ULAN: 500000152
* VIAF: 75473913
* Web umenia: 7095
* WorldCat: lccn-n90656159
**Číslica**, alebo **cifra** (z arab. ألصفر/'as-sifr = nula), je znak (symbol) používaný na zápis hodnoty čísla v danom rade v pozičnej číselnej sústave.

V desiatkovej (decimálnej) sústave sa používajú číslice *0*, *1*, *2*, *3*, *4*, *5*, *6*, *7*, *8*, *9*.

Na zápis čísiel v šestnástkovej (hexadecimálnej) sústave sa ako číslice používajú aj písmená *A*, *B*, *C*, *D*, *E*, *F*.

V laickom použití sa slovo *číslica* často mylne používa vo význame *číslo*.

Najčastejšie je používaná pozičná číselná sústava. Príkladom sú najpoužívanejšie arabské číslice - znaky „0" až „9" (používané v desiatkovej sústave), „0" a „1" (v binárnej sústave), alebo číslice „0" až „9", „A", „B", „C", „D", „E" a „F" v šestnástkovej sústave.

Prehľadová tabulka číslic podľa rôzných písiem
----------------------------------------------

Čísla od jedna do desať v rôznych systémoch zápisu.| **Indické** | ١ | ٢ | ٣ | ٤ | ٥ | ٦ | ٧ | ٨ | ٩ | ١٠ |
| **Devanagari** | १ | २ | ३ | ४ | ५ | ६ | ७ | ८ | ९ | १० |
| **Hebrejské** | א | ב | ג | ד | ה | ו | ז | ח | ט | י |
| **Arabské** | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| Malajské | ൧ | ൨ | ൩ | ൪ | ൫ | ൬ | ൭ | ൮ | ൯ | ൧൦ |
| **Čínske** | 一 | 二 | 三 | 四 | 五 | 六 | 七 | 八 | 九 | 十 |
| **Sudžou** | 〡 | 〢 | 〣 | 〤 | 〥 | 〦 | 〧 | 〨 | 〩 | 〡〇 |
| **Rímske** | I | II | III | IV | V | VI | VII | VIII | IX | X |
| **Thajské** | ๑ | ๒ | ๓ | ๔ | ๕ | ๖ | ๗ | ๘ | ๙ | ๑๐ |

Iné projekty
------------

CommonsWikislovník
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Číslica**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Číslica****

Pozri aj
--------

* Číslo (matematika)
* Rímske číslice
* Zapisovanie čísiel
* Matematický symbol
Vlajka Angoly
**Vlajka Angoly** má dva vodorovné pruhy, červený a čierny, uprostred vlajkového listu je žltý emblém, pozostávajúci zo segmentu ozubeného kolesa (s deviatimi zubami), mačety a päťramennej hviezdy. Červená farba je pripomienkou krvi angolčanov preliatej v dobe koloniálneho útlaku, v národne oslobodeneckom boji a v revolúcii. Čierny pruh symbolizuje africký kontinent. Ozubené koleso reprezentuje robotnícku triedu a priemyselnú výrobu, mačeta pripomína roľníctvo, poľnohospodársku výrobu i ozbrojený boj za slobodu a hviezda internacionalizmus a pokrok, ktorý je spojený s jednotou pracujúcich v priemysle a poľnohospodárstve. Päť cípov hviezdy reprezentuje jednotu, slobodu, spravodlivosť, demokraciu a pokrok. Žltá farba emblému predstavuje bohatstvo štátu.

Vlajka vychádza z vlajky národne oslobodeneckej organizácie MPLA (*Ľudové hnutie za oslobodenie Angoly*) a bola zavedená roku 1975.

Galéria
-------

* Vlajka hnutia MPLAVlajka hnutia MPLA

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vlajka Angoly**

| * z
* d
* u
Vlajky afrických krajín |
| --- |
| 
* Alžírsko
* Angola
* Benin
* Botswana
* Burkina
* Burundi
* Čad
* Džibutsko
* Egypt
* Eritrea
* Eswatini
* Etiópia
* Gabon
* Gambia
* Ghana
* Guinea
* Guinea-Bissau
* Južná Afrika
* Južný Sudán
* Kamerun
* Kapverdy
* Keňa
* Komory
* Kongo
* Konžská demokratická republika
* Lesotho
* Libéria
* Líbya
* Madagaskar
* Malawi
* Mali
* Maroko
* Mauritánia
* Maurícius
* Mozambik
* Namíbia
* Niger
* Nigéria
* Pobrežie Slonoviny
* Rovníková Guinea
* Rwanda
* Senegal
* Seychely
* Sierra Leone
* Somálsko
* Stredoafrická republika
* Sudán
* Svätý Tomáš a Princov ostrov
* Tanzánia
* Togo
* Tunisko
* Uganda
* Zambia
* Zimbabwe

 |  |
| 
* **Ostatné územia:**  Ceuta
* Kanárske ostrovy
* Madeira
* Mayotte
* Melilla
* Réunion
* Svätá Helena
* Západná Sahara

 |
Buleutérion v archeologickej lokalite Prieny
**Buleutérion** alebo **bouleutérion** (starogr. *βουλευτήριον* – *bouleutérion*) bola starogrécka radnica, najčastejšie umiestnená v bezprostrednej blízkosti agory.

Rada starogréckeho mesta (bulé) sa zvyčajne schádzala v buleutériu (v budove pre zasadanie rady). Buleutérion bola najčastejšie jednoduchá obdĺžniková (i štvorcová) budova. Mala jednu sieň či sálu, kde prebiehali diskusie rady, s radmi sedadiel rozmiestnenými pozdĺž troch stien. Vo väčších budovách sa vo vnútri zrejme nachádzali tiež stĺpy, ktoré podopierali strechu. Staršie budovy boli pravdepodobne jednoduché, bez zvláštnych architektonických prvkov, a mali drevené sedadlá. Po druhom perzskom vpáde do Grécka (480 pred Kr.) sa v Aténach nový bouleutérion začal stavať na konci 5. stor. pred Kr. Postavili ho na južnej strane agory pre radu s 500 členmi (pôvodne bola štyristočlenná), po 50 osôb zvolených v desiatich fýlach (démoch). Miestnosť mala zo začiatku drevené sedadlá, ktoré neskôr vymenili za mramorové, umiestnené do polkruhu a možno už na konci 4. stor. pred Kr. k nej pribudla i predsieň.

Niekoľko objavených buleutérionov z konca 3. a 2. storočia pred Kr. malo tiež predsiene. Buleutérion v Miléte z 2. stor. pred Kr. bol krajšie umelecky vyzdobený a mal viac ako 1200 miest na sedenie. Bola to veľká obdĺžniková sála s predsieňou. Z jednej strany boli rady sedadiel usporiadané do polkruhu a za nimi boli v dvoch rohoch schodiská. Strechu podopierali stĺpy či drevené koly.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 225-226.
2. ↑  PhDr. Mária Ivanová-Šalingová a Ing. Zuzana Mníková. *Slovník cudzích slov*. Bratislava : Slovenské pedagogické nakladateľstvo, 1983. 67-001-83. S. 155.
3. ↑  M. J. Vermaseren. *Graecia atque Insulae*. Leiden : BRILL, 1982. ISBN 978-90-0429-520-9. S. 3.
4. ↑   *Klasické Atény*. Bratislava : Tatran, 1970. 61-057-70. S. 15.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Grécky zázrak*. Bratislava : Mladé letá, 1990. ISBN 80-06-00122-7. S. 200.
6. ↑  Martino Menghi. *Encyklopédia starovekého Grécka*. Bratislava : Perfekt, 2003. ISBN 80-8046-328-X. S. 65.
prof. Ing. **Juraj Nemec** PhD. (\* 1960) je slovenský ekonóm a vysokoškolský pedagóg.

Profesor na Fakulte financií Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici. Problematike verejných financií a verejného sektora sa venuje od začiatku svojho pôsobenia na vysokej škole, patrí k zakladateľom slovenskej modernej školy verejnej mikroekonómie. V tejto oblasti publikoval množstvo knižných a časopiseckých prác doma i v zahraničí. Je členom "International Institute of Public Finance", ako aj mnohých ďalších svetových odborných organizácií, venujúcich sa problematike verejného sektora.

Literatúra
----------

* Kto je kto na Slovensku

Referencie
----------

1. ↑   Městská knihovna v Praze, 2012-00-0, [cit. 2016-04-22]. Dostupné online. (česky)

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * BnF: 16696266t
* GND: 171300432
* ISNI: 0000 0000 5566 0832
* LCCN: no99052182
* NK ČR: mzk2004217526
* ORCID: 0000-0002-5881-7422
* VIAF: 41476484
* WorldCat: lccn-no99052182
**Hagnón** (starogr. *Ἅγνων* – *Hagnón*) bol v roku 568 pred Kr. víťaz olympijských hier v behu na jedno stadion.

Hagnón z ostrova Peparéthos zvíťazil na 53. olympijských hrách v behu na jedno stadion. Atléti v tejto športovej disciplíne súťažili v Olympii už od založenia hier, t. j. v roku 776 pred Kr.. Hry sa o ďalšiu disciplínu, behu na dve stadiá (diaulos), rozšírili na 14. hrách v roku 724 pred Kr. Prvým víťazom behu na dve stadiá bol Hypénos z Pisy. Na nasledujúcich hrách v roku 720 pred Kr. zaviedli tzv. *dlhý beh*, po grécky *dolichos*, ktorý sa na začiatku bežal len na sedem stadií (napokon až na 24 stadií) a prvým víťazom tejto disciplíny bol Akanthos zo Sparty. Vzdialenosť stadia sa pohybovala zhruba od 175 do 200 metrov (olympijské stadion 192,27 metra).

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Eusebios, *Kronika* 2,193.
2. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 113.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 47.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Chameleón** je jedno z 88 súhvezdí modernej astronómie. Zaviedli ho holandskí moreplavci Pieter Dirkszoon Keyser a Frederick de Houtman. Johann Bayer ho v roku 1603 zobrazil vo svojom atlase *Uranometria* a pomohol tak k jeho rozšíreniu.

Hviezdy
-------

Najjasnejšia hviezda súhvezdia, bezmenná alfa Chamaeleontis, patrí k najslabším alfám na oblohe. Dosahuje magnitúdu 4,06. Má spektrálny typ F5 a je od nás vzdialená iba 63,5 svetelného roka. Jej spektrum je naozaj nezvyčajné: má vysoké zastúpenia lítia aj dusíka, čo astronómovia nevedia vysvetliť – buď býva totiž (u mladých hviezd) vysoko zastúpené lítium, alebo (u starých) dusík.

V tom istom zornom poli triédra ako alfa Chamaeleontis sa nachádza aj théta Cha, vďaka čomu pôsobia ako voľná dvojhviezda s pomerne vyrovnanými zložkami. V skutočnosti ale spolu tieto hviezdy vôbec nesúvisia. Samotná théta je pritom optickou dvojhviezdou. Uhlová vzdialenosť zložiek je 31″.

Ďalšia optická dvojhviezda súhvezdia je delta Cha. Jej zložky s magnitúdami 4,45 a 5,46 sú od seba v triédri dobre rozlíšiteľné.Navyše sú farebne kontrastné. Delí ich od seba uhlová vzdialenosť 6′ – 7′.

Beta Chamaeleontis je horúca modrobiela hviezda. Teplota na jej povrchu dosahuje približne 13 000 K. Oproti nej je gama Cha veľmi chladným objektom, s teplotou „iba" 3 500 K. Navyše je o 0,13 magnitúdy jasnejšia než beta.

Objekty
-------

Hoci Chameleón leží mimo Mliečnej cesty, práve v ňom nájdeme najbližšiu hviezdotvornú oblasť k Zemi. Má označenie Chameleon 1. Jej najviditeľnejšou časťou je reflexná hmlovina IC 2631.

Planetárna hmlovina NGC 3195 zaberá na oblohe plôšku o veľkosti *Jupiter*a. Ide o pomerne slabý objekt, v kategórii planetárnych hmlovín stredne jasný, ale nijaký jasnejší objekt sa už bližšie k južnému svetovému pólu nenachádza.

Z galaxií možno spomenúť najjasnejšiu NGC 2915. Má magnitúdu 12,6.

Poloha
------

Chameleón je jedno z malých a slabých južných súhvezdí nepozorovateľných z územia Slovenska. Jeho päť najjasnejších hviezd má približne rovnakú magnitúdu medzi 4,05 a 4,45. Tie tvoria úzky nepravidelný štvoruholník pretiahnutý v smere východ-západ. Alfa je na jeho západnom konci. Tvar súhvezdia sa dá ľahko nájsť za temnej noci, nie však v blízkosti presvetlených miest.

| * z
* d
* u
88 súhvezdí modernej astronómie |
| --- |
| 
* Andromeda
* Baran
* Blíženci
* Býk
* Cefeus
* Centaurus
* Ďalekohľad
* Delfín
* Drak
* Eridanus
* Fénix
* Had
* Hadonos
* Havran
* Herkules
* Hodiny
* Holubica
* Hydra
* Chameleón
* Indián
* Jašterica
* Jednorožec
* Južná koruna
* Južná ryba
* Južný kríž
* Južný trojuholník
* Kasiopeja
* Kompas
* Koník
* Korma
* Kozorožec
* Kružidlo
* Kýl
* Labuť
* Lev
* Lietajúca ryba
* Líška
* Lýra
* Maliar
* Malý lev
* Malý pes
* Malý medveď
* Mečiar
* Mikroskop
* Mucha
* Oktant
* Oltár
* Orión
* Orol
* Panna
* Pastier
* Páv
* Pec
* Pegas
* Perzeus
* Plachty
* Pohár
* Poľovné psy
* Povozník
* Pravítko
* Rajka
* Rak
* Ryby
* Rydlo
* Rys
* Severná koruna
* Sextant
* Sieť
* Sochár
* Stolový vrch
* Strelec
* Šíp
* Škorpión
* Štít
* Trojuholník
* Tukan
* Váhy
* Veľký pes
* Veľká medvedica
* Veľryba
* Vlasy Bereniky
* Vlk
* Vodnár
* Vodný had
* Výveva
* Zajac
* Žeriav
* Žirafa

 |
**Vozovňa Pogodno** je jedna z dvoch električkových vozovni v Štetíne, prevádzkovaných spoločnosťou Tramwaje Szczecińskie (tou druhou je vozovňa Golęcin). Leží v časti Zawadzkiego-Klonowica patriacej do štetínskej mestskej časti Západ.

Dejiny
------

Vozovňa je poslednú vozovňu, ktorú vtedajšia spoločnosť *Stettiner Straßen-Eisenbahn Gesellschaft* postavila pred 2. svetovou vojnou; využíva sa od roku 1934. Do hál bolo možné umiestniť až 80 motorových vozov. Medzi rokmi 1973 až 1983 prebehla rekonštrukcia vozovne. Väčšinu stavby zaberajú priestory pre električky (15 koľají). Okolo celej vozovne vedie jedna koľaj. V rokoch 2014 – 2015 prebehla zásadná rekonštrukcia vozovne, kedy boli zmodernizované haly, koľaje a exteriér.

Prevádzka
---------

V júli 2019 sa vo vozovne Pogodno nachádzalo 139 vozov určených pre osobnú dopravu. Ide o električky typov Tatra KT4DtM, Tatra T6A2D, Moderus Beta MF 25 AC a MF 15 AC a Pesa 120NaS.

Referencie
----------

1. 1 2   *Zajezdnia Pogodno* [online]. mkm.szczecin.pl, 2004-12-05, [cit. 2019-06-07]. Dostupné online. (po poľsky)

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Vozovna Pogodno na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vozovňa Pogodno**
**Fraser** je najdlhšia rieka v kanadskej provincii Britská Kolumbia. Pramení v blízkosti hory Mount Robson v kanadskej časti Skalnatých vrchov a ústi do Tichého oceánu v kanadskom meste Vancouver. Je desiatou najdlhšou riekou v Kanade. Bola vyhlásená za súčasť kanadského prírodného dedičstva.

Geografia
---------

Rieka Fraser odvodňuje plochu viac ako 220 000 km². Na svojom prvom úseku rieka smeruje na severozápad, po prekročení 54° severnej šírky sa stáča na juh. U mesta Prince George sa sprava spája s vodami rieky Nechako a ďalej pokračuje na juh, kde sa pri meste Lytton zľava spája s riekou Thompson. U mesta Hope sa postupne otáča na západ a dostáva sa zo zovretia pohoria Pobrežné vrchy, v ktorých rieka vytvorila hlboký kaňon – Fraser Canyon, ktorý má niekoľko sto kilometrov na dĺžku. Za mestom Hope je rieka a jej údolie širšie, rieka v údolí Fraser Valley tečie popri mestách Chilliwack, Abbotsford a Mission a východných predmestiach Vancouveru. Po 100 kilometroch začne vytvárať deltu, ktorej ramená odvádzajú vodu do úžiny Strait of Georgia. Oblasť ležiaca na juh od Vancouveru, vrátane miest Richmond a Delta, leží na plochom záplavovom území. Cez ústie rieky Fraser pretečie za rok 112 km³ vody a rieka do vôd oceánu prinesie 20 miliónov ton sedimentov.

Dejiny
------

Rieka Fraser pri meste *Mission*
Horná časť rieky Fraser bola preskúmaná sirom Alexandrom Mackenziem v roku 1793 a celý jej tok Simonom Fraserom v roku 1807, ktorého výprava potvrdila, že rieka Fraser nie je prepojená s riekou Columbia.

K rieke Fraser sa viaže veľká časť histórie provincie Britská Kolumbia. Bola dôležitým prepojením medzi pobrežím a vnútrozemím Kanady po strate územia ležiaceho na juh od 49 rovnobežky po podpise Oregonskej zmluvy v roku 1846. Je miestom prvého zaznamenaného osídlenia domorodého obyvateľstva, cestou, po ktorej prúdili zástupy prospektorov počas zlatých horúčok a hlavnou dopravnou tepnou v začiatkoch budovania priemyslu a obchodu v provincii.

Využitie rieky
--------------

Rieka Fraser, najmä jej dolný tok, je plne využívaná ľudskou činnosťou. Pri jej brehoch sa nachádzajú úrodné polia, jej vody využívajú celulózky a niekoľko priehrad, ktoré vyrábajú elektrickú energiu. Treniu lososov, ktoré putujú proti jej prúdu, nič nebráni, keďže jej hlavný tok nebol nikdy prehradený. Jej delta, najmä územie na okolí zátoky Boundary Bay, je dôležitou zastávkou pre migrujúce vtáctvo.

Hlavné prítoky
--------------

* McGregor
* Nechako
* Quesnel
* West Road
* Chilcotin
* Bridge
* Thompson
* Nahatlatch
* Anderson
* Coquihalla
* Harrison
* Chilliwack
* Stave
* Pitt

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Fraser (rieka)**

Externý odkaz
-------------

* Mapy a Fotografie (po anglicky)

Súradnice: 49° 10′ 10″ s. š. 122° 28′ 56″ z. d.
Náboj .303 British
**.303 British** alebo označovaný aj ako **7,7 × 56 mm R** je najrozšírenejší britský puškový a guľometný náboj. V používaní bol od roku 1889 vo väčšine britských opakovacích pušiek a ľahkých guľometoch až do zavedenia štandardného náboja 7,62 × 51 mm NATO.

Vznik
-----

V roku 1888 bola do výzbroje britskej armády zavedená puška Lee Metford a vo februári 1889 pre ňu prijatý náboj, dnes označovaný ako .303 British. Pôvodne bol laborovaný čiernym prachom, mal valcovú strelu s oblou špičkou, oloveným jadrom a plášťom z mediniklu. Strela o hmotnosti 13,76 g mala počiatočnú rýchlosť 560 m/s.

Varianty
--------

Náboj .303 British
### Mk II

Laborovaný bezdymným prachom - korditom. Plnenie korditom používané od roku 1892.

### Mk VII provedení C

Prijatý do výzbroje v roku 1910. Plnený korditom, strela špicatého ogiválnáho tvaru s oloveným jadrom bola v špičke odľahčená a vyplnená hliníkom, papierovinou alebo bakelitom. Plášť strely prevedený z mediniklu, tombaku alebo pomedenej oceli. Hmotnosť strely bola 11,13 g a dosahovala úsťovej rýchlosti 680 m/s.

### Mk VII prevedenie Z

Laborovaný nitrocelulózovým prachom. Strela s oloveným jadrom a tombakovým pláštom. Náboj bol určený pre guľomety.

### B Mk VII (zápalná strela Buckingham)

Obsahuje zápalnú slož v špičke strely pred olovonym jadrom. Náboj označený modrou špičkou strely a modrou špárou okolo zápalky.

### P.S.A. Mk I (výbušná zápalná strela Pameroy Mk I)

Plochá špička strely opatrená rozbuškou na báze nitroglycerínu. Obal je z mediniklu.

### P.P.S.A. Mk II (výbušná zápalná strela Pameroy Mk II)

Podobné zloženie, ako P.S.A. Mk I, len špička je oblá.

Rozmery
-------

* Priemer okraja: 13,72 mm
* Dolný priemer tela nábojnice: 11,68 mm
* Priemer nábojnice na ústí: 8,59 mm
* Priemer strely na ústí nábojnice: 7,94 mm
* Dĺžka nábojnice: 56,44 mm
* Dĺžka náboja: 78,11 mm

Literatúra
----------

* *Střelecká revue* - 1/1994, str. 31

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **.303 British**
**Frazeografia** je teória a prax zostavovania a spracovania frazeologických slovníkov. Slovníkové spracovanie frazeológie má na Slovensku dlhšiu tradíciu a je spojené s dvojjazyčnými i viacjazyčnými slovníkmi, ktoré spolu s lexikou uvádzajú aj istý výber frazeológie. Takýto charakter má napr. práca Daniela Sinapia Horčičku Neoforum Latino-Slavonicum (1678), Idiotikon Slovacicum (1808) J. Ribaya, Frazeológia latinsko-nemecko-maďarsko-slovenská z roku 1750 zostavená F. Wagnerom. Časť slovenských prísloví z Horčičkovej zbierky prevzal a preložil do češtiny Pavol Doležal. Na jeho knihu Grammatica Slavico-Bohemica (1746) nadviazal A. Bernolák dielom Slovenská gramatika (Grammatica Slovaca 1790), kde v kapitole Adagia Slavica uvádza 521 ustálených výrazov. V dodatku k ďalšej práci Etymologia vocum Slavicarum (1791) uvádza ešte okolo 230 frazeologických jednotiek, zväčša odlišných od prvej zbierky (Adagia...). Do svojho celoživotného diela Slowár slovenskí, česko-laťinsko-ňemecko-uherskí (1825-1827) zakomponoval obe zbierky frazeológie. Slowár obsahuje okolo 2800 jednotiek. Aj v súčasnej slovenskej frazeografii prevládajú prekladové slovníky (p. dvojjazyčné frazeologické slovníky), kým ucelený slovníkový opis slovenskej frazeológie ešte stále chýba. Samotný termín frazeografia sa vydeľuje až v novšom období na pozadí pojmu lexikografia. Jeho vyčlenenie sa opiera o skutočnosť, že spracovanie frazeologických slovníkov má v porovnaní s inými lexikografickými opismi viaceré celkom špecifické postupy a ciele. 

*Článok pôvodne čerpal z diela ĎURČO, Peter (ed.). Frazeologická terminológia (1995) uverejneného na webe Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied.*
**Kaukón** (starogr. *Καύκων* – *Kaukón*) je v gréckej mytológii syn arkádskeho kráľa Lykaóna.

Kaukón bol jedným z pädesiatich synov Lykaóna, ktorých mal so svojimi manželkami, alebo družkami. Lykaón vládol v arkádskom meste Lykosúry. Antický autor Apollodoros uvádza, že keď Lykaón a jeho synovia prekročili všetky medze pýchy a bezbožnosti, navštívil ich v podobe obyčajného pocestného najvyšší boh Zeus, aby sa sám presvedčil o ich vine. Lykaón ho pozval na večeru a predložil mu jedlo z upečeného človeka. Zeus to ale poznal skôr, ako začal jesť a okamžite ich potrestal. Lykaóna a jeho synov na mieste pozabíjal bleskami. Zomreli všetci okrem najmladšieho Nyktima, ktorý v poslednej chvíli chytil Dia za ruku a jeho hnev tak utíšil.

Pausanias, ktorý v druhom storočí navštívil élidské mesto Lepreos zaznamenal, že videl hrobku Kaukóna, na ktorej stála socha muža držiaca lýru.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,8,1.
2. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 275.
3. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 5,5,5.
**Lysias** (starogr. *Λυσίας* – *Lysias*) bol grécky sochár v 2. storočí pred Kr.

Lysias, syn Pyrrhandra z egejského ostrova Chios, tvoril v 1. polovici 2. stor. pred Kr. V archeologickej lokalite akropoly gréckeho mesta Lindos sa našiel jeho menom signovaný podstavec z neznámej sochy. 

|  |  |
| --- | --- |
| *Λυσίας Χῖος ἐποίησε*  | preklad: *Lysias z Chia zhotovil* |

- text v starogréčtine

Nápis na podstavci znalci po analýze typu písma datujú do rokov 200 – 170 pred Kr.

Lysias je zrejme totožný s umelcom, ktorý bol podľa rímskeho spisovateľa Plínia autorom súsošia Apolóna a Artemidy na štvorzáprahu (quadrige), vytesaného z jedného kusa mramoru. Toto dielo, venované od rímskeho cisára Augusta k pocte svojho otca Gaia Octavia, umiestnili do najvyššieho stĺpmi lemovaného výklenku (do edikuly) cisárskeho paláca na Palatíne.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Lysias - 2*
2. ↑   *Studia archaeologica*. Roma : L'Erma di Bretschneider. S. 125.
3. 1 2  Inscriptiones Graecae, *Lindos II 176*
4. ↑  Plínius, *Naturalis Historia*, 36,36.
5. ↑  L. Richardson, jr, Professor of Latin (Emeritus) L Richardson. *A New Topographical Dictionary of Ancient Rome*. Baltimore : JHU Press, 1992. ISBN 978-08-0184-300-6. S. 28.
**Frazeologická chyba** je porušenie frazeologickej normy, pri ktorom sa bez príslušného zámeru niečo na frazéme modifikovať zasahuje jej ustálený význam, zmysel jej obraznosti, ustálenosť jej stvárnenia, jej vlastná štylistická hodnota alebo hranice jej kompatibility s kontextom istého typu. Najvýraznejšie sú chyby, ktoré narúšajú význam frazémy alebo povahu jej obraznosti. Takouto chybou bolo, keď sa v nedávnej minulosti z ideologických dôvodov vo frazéme *chudobný ako kostolná myš*, ktorá je frazeologickým europeizmom, vynechávalo slovo *kostolná*. Je to komponent, ktorý je kľúčom k pochopeniu obraznosti prirovnania (kostol = holé múry, myš sa tam nemá čoho nažrať, je tam teda veľmi biedna, chudobná) a jeho vynechanie bolo porušením celého obrazu a celkom neurčitým robilo aj celé prirovnanie (mohla tu vzniknúť otázka, prečo je práve myš symbolom chudoby). Iný typ frazeologickej chyby vzniká nefunkčným hromadením synonymických frazém vedľa seba, prípadne nefunkčným spojením frazémy s ekvivalentným lexikálnym prostriedkom. Chybne sa napr. v jednej staršej populárnej piesni spievalo: *nerob mi na zlosť, prší, neprší, mám ťa po uši, až nad hlavu, dosť* (*mať niečoho po uši = mať niečoho vyše hlavy, nad hlavu = mať niečoho dosť*). Ak sa uvedené typy porušenia normy robia zámerne, s úmyslom vyťažiť z narušenia normy nejaké ozvláštnenie výrazu, jeho obohatenie, nehodnotia sa ako chyby, sú to funkčné aktualizácie frazém. 

*Článok pôvodne čerpal z diela ĎURČO, Peter (ed.). Frazeologická terminológia (1995) uverejneného na webe Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied.*
**Om Hong-gil** (kór. 엄홍길, \* 14. september 1960) je juhokórejský horolezec.

V roku 2001 sa stal druhým Juhokórejcom a celkovo desiatym mužom, ktorému sa podarilo dosiahnuť vrcholy všetkých 14 vrchov vyšších ako 8 000 metrov. Stal sa aj prvým človekom, ktorý dokázal vystúpiť na šestnásť najvyšších vrchov sveta. Po výstupe na svoju poslednú osemtisícovku K2 sa začal venovať vedeniu juhokórejských horolezeckých expedícii. Viedol napríklad expedície k Mount Everestu v rokoch 2002 a 2003. On sám dokázal vyliezť na Mount Everest tak zo severu, ako aj z juhu, a celkovo stál na jeho vrchole trikrát.

Úspešné výstupy na osemtisícovky
--------------------------------

* 1988 - Mount Everest (8 848 m)
* 1993 - Čho Oju (8 201 m)
* 1993 - Šiša Pangma (8 013 m)
* 1995 - Makalu (8 465 m)
* 1995 - Broad Peak (8 047 m)
* 1995 - Lhoce (8 516 m)
* 1996 - Dhaulágirí (8 167 m)
* 1996 - Manaslu (8 163 m)
* 1997 - Gašerbrum I (8 068 m)
* 1997 - Gašerbrum II (8 035 m)
* 1999 - Annapurna (8 091 m)
* 1999 - Nanga Parbat (8 125 m)
* 2000 - Káčaňdžunga (8 586 m)
* 2000 - K2 (8 611 m)

Ďalšie úspešné výstupy
----------------------

* 2004 - Yalung Kang (8 505 m) - východný vrchol Káčaňdžungy
* 2007 - Lhotse Shar (8 383 m) - východný vrchol Lhoce

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ǒm Hong-gil na českej Wikipédii.*
**Franz Heinrich Kaiser** (\* 25. apríl 1891, Wiesbaden, Nemecko – † 13. marec 1962, tamže) bol nemecký astronóm.

Životopis
---------

Po maturite vo Wiesbadene študoval v rokoch 1910 až 1914 astronómiu a meteorológiu na miestnej univerzite. Ako asistent v observatóriu v Heidelbergu objavil v rokoch 1911 – 1914 21 asteroidov, ktorým dal väčšinou mená súvisiace s rodinou, alebo regiónom.

V rokoch 1914 až 1918 pracoval ako meteorológ v meteorológickej službe. V roku 1915 promoval u Maxa Wolfa v Heidelbergu s prácou s názvom *Über die Interpolationsmethode bei der Vermessung von Himmelsaufnahmen*. Od roku 1921 do roku 1925 bol prvým asistentom na štátnom observatóriu v Gdansku.

V roku 1925 založil spolu s wiesbadenskými amatérskymi hvezdármi *Astronomische Gesellschaft URANIA Wiesbaden*. V roku 1946 začal prednášať astronómiu na znovuvybudovanej Johannes Gutenberg Universität Mainz.

Na jeho počesť bol pomenovaný asteroid 3183 Franzkaiser.

Referencie
----------

1. ↑  Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets

Literatúra
----------

* Norbert Diehl/Michael Specht: Vor 100 Jahren entdeckte Franz Kaiser den Asteroiden (738) Alagasta, Heimatbeilage. Blätter für Kultur- und Heimatpflege, Beilage zum Amtsblatt der Verbandsgemeinde Gau-Algesheim, 23. Jahrgang, Februar 2013, Nr. 1 (12 Seiten)

Externé odkazy
--------------

* F. Kaiser v Astrophysics Data System

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portál |

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Franz Kaiser (Astronom) na nemeckej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 116026502
* VIAF: 5671942
**Július Maguth** (\* 5. december 1900 – † 1. január 1955) bol slovenský notár, verejný činiteľ a politik HSĽS v období Slovenského štátu.

Životopis
---------

V roku 1934 bol ako notársky adjunkt preložený z obce Lokca za vedúceho notára do Pribyliny. V júli 1938 bol na zjazde Zväzu obecných a obvodných notárov na Slovensku zvolený za revízora účtov zväzu. Vo voľbách do Snemu Slovenskej krajiny v decembri 1938 bol zvolený za poslanca snemu. V tomto období sa uvádza ako vedúci notár v Spišskom Podhradí. Poslancom snemu bol počas celej doby trvania Slovenského štátu. Počas tohto obdobia bol predsedom miestnej organizácie strany v Spišskom Podhradí, redaktorom a neskôr zodpovedným redaktorom časopisu *Tatranské hlasy*. Organizoval miestne a okresné politické školy HSĽS. Po vypuknutí Slovenského národného povstania sa podieľal na ochrane a vyzbrojovaní Spišského Podhradia proti partizánom. V roku 1946 bol Národným súdom odsúdený za zločin domácej zrady, zrady na povstaní a kolaborantstvo na trest odňatia slobody 5 rokov (z toho 2 a 1/4 roka vo väzení a zbytok v pracovnom tábore), 10 rokov straty občianskych práv a konfiškáciu osobného majetku.

Referencie
----------

1. ↑   *Maguth Július* [online]. cintoriny.sk, [cit. 2023-04-09]. Dostupné online.
2. ↑   Preloženie notárov. *Slovenský denník*, 1934-01-12, roč. XVII, čís. 8, s. 3.
3. ↑   Sjazd notárov v Košiciach. *Slovenský denník*, 1938-07-24, roč. XXI, čís. 169, s. 2.
4. ↑   98 % ÁNO. *Slovenský hlas*, 1938-12-20, roč. I, čís. 290, s. 1.
5. ↑   *A B E C E D N Ý S O Z N A M POSLANCOV podľa stavu zo dňa 15. II. 1945.* [online]. nrsr.sk, [cit. 2023-04-09]. Dostupné online.
6. ↑   J. Maguth odsúdený na päť rokov. *Demokratický týždenník*, 1946-08-04, roč. I, čís. 25, s. 1.