recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ohniváčik čiernokrídly** (*Lycaena phlaeas*) je pomenší motýľ z čeľade ohniváčikovité *(Lycaenidae)* a rodu Lycanea. Ako prvý ho v roku 1761 opísal Carl Linné.

Morfológia
----------

**Larva:**
Húsenice sú pomenšie, zelené s jemnými priesvitno-bielymi alebo bledo fialovými chĺpkami. Vyvíjajú sa jednotlivo počas celého leta. Ich vývoj môže, kvôli neskorému vyliahnutiu buď prebehnúť rýchlo, alebo prezimujú do ďalšieho leta. Najčastejšie možno húsenice počas roka resp. leta pozorovať v troch generáciach: prvá generácie je aktívna od mája do júna, druhá je aktívna od júna do augusta a tretia je aktívna od septembra do októbra. Živia sa listami rôznych rastlín ako napríklad štiavičkou obyčajnou *(Acetocella vulgaris)*, štiavom lúčnym *(Acetosella pratensis)* alebo rôznxmi druhmy rastlín rodu stavikrvov *(Polygonum)* a mnohými inými rastlinami, ktoré môže nájsť na lúkách alebo iných podobných stanovištiach.

**Imágo:** 
Podobne ako aj u ostatných motýľov tohto rodu sú krídla hnedo-oranžových farieb. Rozpätie krídel je asi od 22 mm do 27 mm pričom dĺžka krídla sa pohybuje okolo 14 až 16 mm. Obe pohlavia majú skoro rovnaké spodné krídla, ktoré tvorí hnedý podklad a oranžové lemovanie po bokoch. Narozdiel od samca, u ktorého na horných krídlách prevláda hnedá farba u samice sú krídla oranžové a dopĺňajú ich hnedé okraje okrajmi a hnedé vzory. Pri pozorovaní vo voľnej prírode si ho možno zameniť so samičkou ohniváčika zlatobyľového *(Lycaena virgaureae)* a samičkou ohniváčika prútnatcového *(Lycaena thersamon)*, užitočným indikátorom môže byť pri určovaní vo voľnej prírode aj to, že v akom prostredí sa motýľ nachádza alebo aj či sa tu vyskytujú vo veľkých alebo malých počtoch.

Výskyt
------

Na Slovensku, v Česku a aj vo väčšine Európy je to všeobecne rozšírený druh. Okrem Európy sa vyskytuje aj v Severnej Amerike, na severnej polovici Afriky a v podstate v celej Ázií až po Čukotku a Japonsko. Na miestach je hojný a to najmä v nížinách. V horách je menej častý ale môže sa vyskytnúť aj tam. Na území Slovenska a Česka je zaznamenané stúpanie tohto motýľa až do výšky okolo 1 500 m n. m. Vyskytuje sa na väčšine biotopov, nájdeme ho napr. na poľných cestách, pasienkoch, pastvinách, na kvetnatých stráňach a podobne.

Referencie
----------

1. ↑  IUCN Red list 2013.2. Prístup 5. mája 2022
2. ↑

Literatúra
----------

* Bělín V.: *Motýli České a Slovenské republiky aktivní ve dne*, 1999 Zlín ISBN 80-901466-7-8
* Laštůfka Z.: *Roztoči, malé řády hmyzu, motýli*. In: Příroda české republiky průvodce faunou, 2007 ISBN 978-80-200-1569-3
* Zahradník J.: *HMYZ*, 2004 ISBN 978-80-7442-051-1
* Korbel L.: *Hmyz*. In: Veľká kniha živočíchov, 1993 Bratislava
* Novák I.: *MOTÝLI a jejich puvab v ilustracích BOHUMILA VANČURY*, AVENTINUM s. r. o. 2010 Praha ISBN 978-80-7442-006-1
* Mapování a ochrana motýlů České republiky

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ohniváčik čiernokrídly**

Externé odkazy
--------------

* Obrázok samec, samička
* Ohniváček černokřídlý - Lycaena phlaeas (Linnaeus, 1761)
* Vědecká synonyma, obrázky samce, samice a larvy
Súradnice: 48°08′55″S 17°07′10″V﻿ / ﻿48,148749°S 17,119395°V﻿ / 48.148749; 17.119395

Sídlo na Cukrovej 14 v Bratislave
**Jednota slovenskej mládeže** je nacionalistické a pravicové občianske združenie, pôsobiace na Slovensku od roku 2002.

Dejiny
------

Organizácia vznikla ako ideový nástupca štúrovskej „Jednoty mládeže slovenskej". Hlavným vedúcim sa stal jeden z najbližších spolupracovníkov Stanislava Pánisa Slavomír Jančok. 

JSM v roku 2002 organizovala tábory pre slovenskú mládež z Maďarska, s podporou Karpatskej nadácie. V rokoch 2003 - 2005 bola organizátorom „Dní panovníka Rastislava". V roku 2004 organizácia obnovila nacionalistický časopis *Nástup*, ktorý sa stal propagačným nástrojom „pánisovského" národno-kresťanského realizmu. V roku 2005 začala organizácia napriek členstvu v Konfederácii národných síl Jána Slotu spoluprácu so Slovenskou pospolitosťou a Novým Slobodným Slovenskom. V januári 2006 po nezhodách so Stanislavom Pánisom opustil Jančok SNJ, a krátko nato boli z funkcií OZ odstránení ľudia blízki Pánisovi.

Slavomír Jančok situáciu využil nielen na odstavenie Pánisa, ale aj na získanie „Kanadskej slovenskej ligy na Slovensku" a „Spoločnosti priateľov Zahraničnej Matice slovenskej v Toronte", čím získal kontrolu nad rodným domom prezidenta Jozefa Tisa. Pre jednotu slovenskej mládeže sa stáva typickou vzájomná previazanosť finančných aktivít a ideológie, kde sa okrem nacionalizmu a na Slovensku prekvapivého monarchizmu vyskytuje aj ekologický radikalizmus a fanatická „mariánska duchovnosť". JSM je členom Európskeho národného frontu (Zondlak 2006) a má silné osobné i politické väzby na časť slovenskej menšiny v Maďarsku.

JSM v roku 2007 posilnila svoju spoluprácu s kanadskými Slovákmi, v roku 2006 vytvorila vlastný „Stály rozhodcovský súd" a obnovuje ako svoje centrum Tisov rodný dom. Časopis „Nástup" sa ideologicky vyhraňuje: oficiálne sa posilňuje demokratické zmýšľanie v JSM, vytvára sa rubrika „Eko-impulz" a objavujú sa články o národno-kresťanskom realizme, ktoré otvorene kritizujú Pánisa a obviňujú ho z nedostatočných filozofických základov a formalizmu.

Súčasnosť
---------

Jednota slovenskej mládeže so svojím „kontrarevolučným myslením" predstavuje v slovenskej extrémnej pravici výnimku. V rámci konfederácie Intermarium pripravila vyhlásenie proti bieloruskému režimu, aktívne obhajuje a propaguje alternatívne hospodárstvo a ekológiu, vytvára intelektuálne pôsobiacu zmes volaní po priamej demokracii, obnove malých spoločenstiev, alternatívnej ekonomike, a ochrane životného prostredia ale všetko s fundamentálnym kresťanským, a takmer otvorene katolíckym a nacionalisticko-monarchistickým základom.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky JSM Archivované 2011-08-30 na Wayback Machine
**Hoplofóbia** (angl. *hoplophobia*, z angl. *hopl(o)-* – zbraň < starogr. ὅπλον *hóplon* – zbraň, časť brnenia + angl. *-phobia* – strach; odpor < starogr. -φοβία *-phobia* < φόβος *phóbos* – strach) je neologizmus zavedený plukovníkom Námornej pechoty Spojených štátov vo výslužbe Jeffom Cooperom v roku 1962 na označenie iracionálneho odporu voči zbraniam. Termín sa v medicínskej oblasti uplatnil na pomenovanie fóbie zo zbraní, ktorá sa zaraďuje do širšej kategórie špecifických fóbií.

V politickom diskurze sa výraz používa aj na označenie strachu z ozbrojených občanov, čo sa v americkom kontexte chápe najmä ako odpor voči druhému dodatku Ústavy Spojených štátov, ktorý zaručuje občanom právo držať a nosiť zbrane a vytvárať domobranu. V Spojených štátoch ho niektorí zástancovia druhého dodatku používajú ako pejoratívum voči proponentom zrušenia druhého dodatku ústavy a teda zákazu držby a nosenia zbraní, príp. sprísneniu terajšej legislatívy o zbraniach. Hoci výraz nevstúpil do širšieho používania, Cooper ho pokladal za vhodnejší než slangové výrazy ako *gun grabbers* („habači/konfiškátori zbraní") či *anti-gun nuts* („protizbraňoví blázni"), pretože podľa neho vystihoval, že u hoplofóbov nejde o politické presvedčenie založené na logike, racionalite alebo pravdivých argumentoch, ale o iracionálny strach, podobne ako pri iných fóbiách. Podľa Coopera je najčastejším prejavom hoplofóbie *„myšlienka, že nástroje majú vlastnú vôľu, nezávislú od vôle svojho používateľa"*. Tým zrejme tiež naráža na častý argument, že zbrane (samy o sebe) ľudí nezabíjajú, ľudí zabíjajú ľudia.

Referencie
----------

1. 1 2  [Cooper, John Dean] (ed.). *Jeff Cooper’s Commentaries* [online]. [s. l.] : [s. n.] 1997 [cit. 2018-03-27], Vol. 5, No. 7, p. 40. Dostupné online.
2. ↑  hoplophobia. In Segen, Joseph. *Concise Dictionary of Modern Medicine*. 2nd ed. New York, New York : McGraw-Hill, 2006. ISBN 0-8385-1535-5, p. 307.
3. ↑  Doctor, Ronald M. – Kahn, Ada P. – Adamec, Christine. *The Encyclopedia of Phobias, Fears, and Anxieties*. 3rd ed. New York, New York : Facts On File, 2008. ISBN 0-8160-6453-9, p. 282.
4. ↑  Ninan, Dunlop. *Contemporary Diagnosis and Management of Anxiety Disorders*. Pennyslvania : Handbooks in Health Care, 2006. ISBN 1-931981-62-0, p. 107.
5. ↑  Kopel, David. The licensing of concealed handguns for lawful protection : support from five state Supreme Courts [online]. In *Albany Law Review*. 2005 [cit. 2018-03-27], Vol. 68, No. 2, p. 305. Dostupné online Archivované 2012-05-10 na Wayback Machine.
6. ↑  Cooper, Jeff. *To Ride, Shoot Straight, and Speak the Truth*. Boulder, Colorado : Paladin Press, 1998. ISBN 9781610046893, chpt. The Root of the Evil.
7. ↑  Johnson, David Kyle. "Guns Don’t Kill People, People Do?" [online]. In *Psychology Today*. New York, New York : Sussex Publishers, 2013-02-12 [cit. 2018-03-28]. Dostupné online.
Gunderamova obrana.

 Variant po 3. ... Jf6

 Variant po 3. ... d6.

**Gunderamova obrana** je otvorenie, ktoré patrí medzi tzv. otvorené hry. Je charakterizovaná ťahmi

* 1. e4 e5
* 2. Jf3 De7

a v súčasnosti sa nepovažuje za korektnú obranu, pretože čierneho čiernopoľný strelec je pomerne pasívny. Biely najčastejšie pokračuje:

* 3. Sc4 Jc6
* 4. 0-0 Ja5
* 5. Se2 Jf6
* 6. Jc3 Jc6
* 7. d3 Jd4

s vyrovnanou hrou. Vzniká pozícia na obrázku nižšie.

Variant po 3. ... Jf6
---------------------

Ďalší variant vzniká ak po *3. Sc4* čierny zahrá *3. ... Jf6 4. Jc3 c6 5. 0-0 b5 6. Sd3 d5 7. exd5 b4 8. Jg5!? bxc3 9. d6 Db7 10. Sxf7+ Kd8* a vzniká pozícia, kde čierny má o jazdca viac, avšak biely má iniciatívu.

Variant po 3. ... d6
--------------------

Po 3. Sc4 d6 hra prechádza do motívov Philidorovej obrany. Po *3. ... c6 4. 0-0 Jf6 5. Ve1 Dc5 6. Sb3 De7 7. d4!* (aktívne a priame) *d6 8. dxe5 dxe5 9. Jg5 Se6 10. Jxe5 fxe6* a čierny ma pokazenú pešiakovú štruktúru.

Referencie
----------

1. ↑   *Gunderamova obrana* [online]. sach.7x.cz, [cit. 2016-06-28]. Dostupné online. Archivované 2016-08-19 z originálu.
2. ↑   *Gunderamova obrana* [online]. sachista.sk, [cit. 2016-06-28]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Otvorená hra
* Španielska hra


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Šachový portál |
**Jelena Vasilievna Obrazcovová** (rus. Елена Васильевна Образцова; \* 7. júl 1939, Leningrad, Rusko – † 12. január 2015, Lipsko, Nemecko) bola ruská operná speváčka-mezzosopranistka a hudobná pedagogička.

Životopis
---------

Spevu sa venovala od detstva, v detskom speváckom zbore *Paláca pionierov* vystupovala už od svojich 9 rokov. Po ukončení základnej školy vyštudovala spev na Leningradskom konzervatóriu. Počas štúdia sa úspešne zúčastnila niekoľkých medzinárodných speváckych súťaží. Na konci štúdia už prvýkrát vystupovala v moskovskom divadle Boľšoj teatr, kde debutovala v Musorgského opere *Boris Godunov*. Tým začala kariéra jednej z najlepších svetových operných speváčok 2. polovice 20. storočia, ktorá pravidelne vystupovala po celom svete, spievala v tých najvyhľadávanejších operných domoch ako je napríklad milánska La Scala, alebo Metropolitan Opera v New Yorku. 

V 70. a 80. rokoch často navštevovala aj Československo. Niekoľkokrát vystúpila na Pražskej jari. V roku 1981 zaspievala sólový part vo Verdiho *Requiem* v katedrále sv. Víta na Pražskom hrade. V Česku naposledy spievala v roku 2011, kedy na oslavách okrúhlych narodenín slávneho slovenského tenoristu Petra Dvorského zaspievala v areáli jaroměřického zámku áriu grófky z *Pikovej dámy*.

Neskôr sa venovala predovšetkým pedagogickej práci a organizačnej vo svojom vlastnom opernom divadle a vystupovala len príležitostne.

Zomrela na zástavu srdca vo veku 75 rokov v Nemecku, kde sa liečila na klinike v Lipsku. Je pochovaná na Novodevičiom cintoríne v Moskve.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jelena Vasilievna Obrazcovová**

Externé odkazy
--------------

* Jelena Obrazcovová. Rovnoprávna medzi rovnoprávnymi
* Deník.cz o vystúpení Jeleny Obrazcovové na festivale v Jaroměřiciach nad Rokytnou v roku 2008

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jelena Obrazcovová na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 26714
* BnF: 13898060m
* GND: 119070332
* ISNI: 0000 0001 2145 2338
* LCCN: n81120359
* NK ČR: mzk2007408449
* SNK: 153048
* VIAF: 100236634
* WorldCat: lccn-n81120359
**Horatio Nelson** (\* 29. september 1758 – † 21. október 1805) bol britský admirál. 

Od roku 1789 bol veliteľom britskej flotily v Stredozemnom mori. Víťazstvom v bitke pri Abú Kíre v roku 1798 získal pre Spojené kráľovstvo námornú prevahu v Stredozemnom mori. 

V roku 1805 potvrdil nadvládu Británie na mori víťazstvom v bitke pri Trafalgare, kde porazil spojené francúzsko-španielske loďstvo a nestratil ani jednu loď. V bitke padol.

Bol milencom lady E. Hamiltonovej.

Bitka v zátoke Abú Kír
----------------------

Nelson prenasledoval francúzske námorníctvo do Stredozemného mora. Francúzi totiž chceli podporiť Napoleonovu egyptskú výpravu. Francúzske lode najprv hľadal pri Cypre a Alexandrii. Narazil na ne 1. augusta 1798.  
 
Nelson zavrhol tradičnú lineárnu taktiku a útok podnikol z oboch strán, čím získal výraznú prevahu na jednom smere. Zaútočil so 14 radovými loďami a Francúzi s 10 fregatami a 3 radovými loďami. Francúzi s útokom nepočítali. Nelson napriek tomu, že sa blížil večer, okamžite vyplával k zálivu. Bitka známa aj ako Bitka o Níl sa začala okolo 17. hodiny. Jeho 5 lodí preniklo za protivníkovu zostavu a 6 lodí sa rozostavilo z vonkajšej strany francúzskej línie. Ďalšie 2 lode preťali líniu Francúzov a 1 loď zostala uviaznutá pri vstupe do zálivu na plytčine. Francúzi kvôli nepriaznivému vetru nemohli nasadiť všetky lode, tie ktoré sa zúčastnili boja museli bojovať proti protivníkom z oboch strán. Z celej francúzskej eskadry sa zachránili len dve radové lode a dve fregaty, ktorým sa pod velením admirála Pierra Villeneuva podarilo ujsť. Angličania stratili len jednu loď. Angličania okrem tejto jednej lode nemali žiadne výrazné straty.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Horatio Nelson**

Externé odkazy
--------------

* The Nelson Society
* Norfolk Nelson Museum
* Original Letters Written by Horatio Nelson
* An essay on Nelson in The Oxonian Review of Books
* Nelson, history
* Review of A. T. Mahan's biography

Autoritné údaje: * BnF: 119639756
* GND: 118586939
* ISNI: 0000 0001 2140 0634
* LCCN: n80066193
* NK ČR: jn20000701307
* ULAN: 500281594
* VIAF: 76324981
* WorldCat: lccn-n80066193
**Volanie Cthulhu** (pôvodne angl. *The Call of Cthulhu*) je poviedka Howarda Phillipsa Lovecrafta, napísaná v roku 1926 a prvýkrát publikovaná v magazíne *Weird Tales* vo februári 1928. Poviedka o prebudení pradávneho monštra Cthulhu kombinuje prvky žánrov hororu, sci-fi a fantasy a vo všeobecnosti sa považuje za esteticky, kultúrne a historicky významnú. Lovecraftov súčasník Robert E. Howard označil *Volanie Cthulhu* za „majstrovské dielo, ktoré určite bude žiť naveky v pamäti ako jeden z vrcholov literatúry". Súčasný autor Michel Houellebecq označil poviedku za „prvý z Lovecraftových veľkých textov".

Existuje viacero prekladov *Volania Cthulhu* do slovenčiny. Posledný je z roku 2023.

Slovenské preklady
------------------

* LOVECRAFT, Howard P. *Volanie Cthulhu a iné hrôzostrašné príbehy.* Preložil a redigoval Ivan Šebesta. Zvolen: Sol Noctis, 2023.

1. ↑  CANNON, Peter; JOSHI (ED.). S. T.. *More Annotated Lovecraft*. New York : Dell, 1999. ISBN 0-440-50875-4.
2. ↑  HOUELLEBECQ, Michel. *H. P. Lovecraft: Against the World, Against Life*. San Francisco : ‎ Believer Magazine, 2005. ISBN 978-1932416183. S. 150.
**Barón Jenő Nyáry** (\* 29. február 1836, Bogojina – † 29. jún 1914, Piliny) bol uhorský archeológ, speleológ, v rokoch 1883 – 1889 člen Uhorskej akadémie vied. Študoval filozofiu a právo v Pešti, neskôr pracoval ako úradník. Pod vplyvom Františka Kubíniho sa začal zaujímať o prírodné vedy, neskôr sa spriatelil s Floriánom Rómerom, čo túto záľubu ešte umocnilo. S ním cestoval po Novohradskej župe a celom Hornom Uhorsku, kde sa mu podarilo odkryť niekoľko významných nálezov z doby bronzovej. Na Medzinárodnom kongrese archeológie a antropológie v roku 1876 pritiahla jeho zbierka veľkú pozornosť. Významný je jeho výskum jaskýň, predovšetkým jaskynného systému Baradla, a jaskýň pseudokrasu Cerovej vrchoviny, kde ich niekoľko objavil (napríklad Labyrintovú jaskyňu).

Dielo
-----

* *Jaskyňa Aggtelek ako praveký cintorín* (maď. *Az Aggteleki barlang mint őskori temető*), Uhorská akadémia vied, 1881.

Referencie
----------

1. ↑  O vedcovi v databáze Bibliotheque Nationale de France dostupné online
2. ↑  O vedcovi v Maďarskej elektronickej knižnici dostupné online
3. ↑  HOCHMUTH, Zdenko. Krasové územia a jaskyne Slovenska. *Geographia Cassoviensis* (Košice: Univerzita Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach), 2008, roč. II, čís. 2. Dostupné online [cit. 2020-05-24]. ISSN 1337-6748. Archivované 2020-11-17 z originálu.

Autoritné údaje: * BnF: 128051380
* GND: 121988538
* ISNI: 0000 0000 8045 1143
* PIM: PIM66508
* VIAF: 34585623
Kurt na jeu de paume v Bristole
**Jeu de paume** (fra. doslova *hra dlaňou*) je pôvodne francúzska stredoveká loptová hra, predchodca tenisu. Napriek francúzskemu názvu sa jeu de paume hrá s pálkou. Jej označenie vychádza z toho, že sa hra spočiatku hrala holými rukami alebo v rukaviciach.

Jeu de paume bola olympijským športom iba na hrách v Londýne v roku 1908.

Dnes túto hru prevádzkuje vo svete asi 10 000 športovcov, z čoho je asi tretina žien. Šport sa v rôznych krajinách označuje rôzne - v Spojenom kráľovstve *Real Tennis*, v USA *Court Tennis* a v Austrálii *Royal Tennis*.

Výraz *jeu de paume* je vo Francúzsku tiež prenesený výraz pre telocvičňu, kde sa hra hrala.

Pozri aj
--------

* Jeu de paume na Letných olympijských hrách 1908
* Galerie nationale du Jeu de Paume - múzeum moderného umenia v Paríži

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jeu de paume**

Externé odkazy
--------------

* Francúzsky výbor jeu de paume Archivované 2014-01-01 na Wayback Machine (po francúzsky)
* História jeu de paume[nefunkčný odkaz] (po francúzsky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jeu de paume na českej Wikipédii.*
Súradnice: 46° 36′ 00″ s.š. 8° 45′ 54″ v.d.

Gotthardský pätný tunel
Poloha tunelu vo Švajčiarsku
**Gotthardský pätný tunel** (nem. Gotthard-Basistunnel, franc. Tunnel de base du Saint-Gothard) je železničný pätný tunel, ktorý prechádza alpským Gotthardským masívom. Skladá sa z dvoch tunelových rúr (západná a východná), pričom celý tunelový systém (vrátane) má dĺžku 151,84 km. Tunel je súčasťou švajčiarskeho národného projektu AlpTransit, ktorý rieši severno-južné železničné prepojenie Švajčiarskych Álp.

15. októbra 2010 o 14:18 bol tunel kompletne prerazený. Po otvorení, ktoré prebehlo 1. júla 2016, bol tunel sprístupnený pre pravidelnú dopravu 11. decembra toho istého roku. S dĺžkou 57 km sa stal najdlhším tunelom na svete.

Referencie
----------

1. ↑   *Project data – raw construction Gotthard Base Tunnel* [online]. AlpTransit, [cit. 2010-10-21]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑   *gottardo2016.ch* [online]. gottardo2016.ch, [cit. 2018-01-20]. Dostupné online. Archivované 2016-04-09 z originálu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Gotthardský pätný tunel**
ING banka Budapešť
**ING banka Budapešť** je banka v Budapešti.

Základné informácie
-------------------

* Architekt: Erick van Egeraat associated architects - (EEA)
* Rok vypracovania:1999 – 2001
* Realizácia: 2002 – 2004
* Typ objektu: administratívna budova
* Celková úžitková plocha: 25 000 m2
* Podzemné parkovisko: 16 000 m2

Poloha
------

Nové riaditeľstvo ING sa nachádza v centre Budapešti, na Ulici Gy. Dózsu oproti parku Városliget, v historickej zástavbe. Priľahlé budovy: jedna modernistická, z 50-tych rokov 20. storočia, druhá eklektická vila z 19. storočia slúžia ako výborný porovnávací kontext spojenia súčasnej architektúry s tradičnou architektúrou v Budapešti.

Hmotovo-priestorová kompozícia
------------------------------

Hmota sa skladá z troch objektov, ktoré sú spojené zasklenými átriami.. Koncept zoskupujúcich sa kancelárskych boxov, ktoré majú výhľad do átria, umožnili modernú organizáciu priestoru administratívnej budovy. Vysokokvalitná budova, je nielen osobitná, ale zároveň aj funkčná.

Dispozičné riešenie
-------------------

Objekt je funkčne zónovaný po vertikále. Budova má 3 podzemné podlažia, ktoré sú určené na parkovanie. Na partery sa nachádzajú verejné funkcie, ako reštaurácia a banka. Ďalších 6 podlaží tvoria kancelárske priestory a zasadacie miestnosti.

Exteriér
--------

Úprava fasády potvrdzuje kompozičné riešenie, detaily, materiálové riešenie súčasnej architektúry. Nemá tradičné otvory, vzhľadovo vytvára dojem línie. Tvorí ju reflexná oceľ a sklenená štruktúra fasády, vytvára sa tak kontrast, reflexia a transparentnosť. Táto kombinácia umožňuje meniacu sa hru vizuálnych efektov odrážajúceho sa svetla. Tento obraz sa mení od polohy pozorovateľa k budove.

Interiér
--------

Novodobé je aj riešenie oslnenia pracovných priestorov. V kanceláriách je maximálne osvetlenie dosiahnuté metalickým stropom a zabudovanými svietidlami v jednej rovine bez lemu.

Budova úspešne prispieva k sofistikovanej premene mesta z historického na súčasné.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **ING banka Budapešť**

Použitá literatúra
------------------

* Jodidio, P. Egeraat, E. van, ‘10 years Erick van Egeraat: realised works’, (The Images Publishing Group Australia, 2005), str. 044
* ING Head Office Budapest
* Archrecord construction
**ISPM 15** je medzinárodná norma vydaná FAO, ktorá stanovuje fytosanitárne požiadavky pre drevený obalový materiál používaný v medzinárodnej doprave.[1]

Fytosanitárne požiadavky
------------------------

Súbor fytosanitárnych opatrení pri dovoze zahŕňa zákaz dovozu niektorých škodlivých organizmov alebo komodít napadnutých týmito škodcami. Záruku za fytosanitárne požiadavky pri dovoze poskytujú rastlinno lekárske služby jednotlivých zemí a sú upravované podľa platnej legislatívy jednotlivých štátov. Medzinárodná norma ISMP 15 obsahuje reguláciu obalového materiálu v medzinárodnom obchode, jednotlivé definície obalových materiálov a označenie obalov, ktoré smú byť použité v medzinárodnom obchode.

Za drevené materiály sa považujú palety, preklady, debny, sudy, obalové zarážky, nakladacie plošiny a podpery vyrobené z nespracovaného surového dreva. Spracované drevo ako napr. preglejka sa nepovažuje sa fytosanitárne problematickú a môže sa prepravovať kdekoľvek na svete.[2]

Označovanie materiálov
----------------------

Označenie drevených materiálov podľa smernice ISPM 15 musí obsahovať[3]:

* IPPC symbol
* medzinárodný ISO 3166-1 kód krajiny
* identifikačné číslo
* symbol ošetrenia

Označenie ošetrených drevených materiálov musí byť:

* dobre čitateľné
* musí byť trvalé a neprenosné
* nachádzať sa na viditeľnom mieste, najlepšie na dvoch protiľahlých stranách certifikovaného predmetu
* nemala by sa používať červená alebo oranžová farba (tieto farby sa používajú pre označovanie nebezpečných vecí)
* recyklovaný, prerobený alebo upravený obalový materiál z dreva by sa mal opätovne certifikovať a preznačiť

Ošetrovanie materiálov
----------------------

Pre ošetrenie drevených materiálov je možné použiť viac spôsobov, ktoré sa označujú na drevených obaloch ako:

* HT - tepelné ošetrenie drevného materiálu
* KD – sušenie dreva
* DB – odkôrnenie dreva

Obalový materiál z dreva by sa mal zohriať podľa programu s presným vymedzením teploty a času ošetrenia, v rámci ktorého sa po dobu aspoň 30 minút musí dosiahnuť teplota min. 56 ºC. Sušenie v peci (KD), chemická impregnácia pod tlakom alebo iné ošetrenie sa za HT považujú do tej miery, do akej spĺňajú požiadavky kladené na HT. Chemická metóda fumigácie methylbromidom už v niektorých štátoch EU nie je dovolená vzhľadom na Montrealský protokol a limity používania látok znečisťujúcich ozónovú vrstvu.
[4]

Referencie
----------

1. ↑  Fytosanitárne informácie SRS
2. ↑  Označovanie paliet pre medzinárodný obchod
3. ↑  Pokyny pre reguláciu obalového materiálu
4. ↑  Často kladené otázky implenmentácie ISMP – SRS ČR

Externé odkazy
--------------

* IPPC home page (anglicky)
* Označovanie paliet pre medzinárodný obchod
* Odbor ochrany rastlín USKUP
**I Mjong-bak** (po kórejsky: *I Mjong-bak* - 이명박/李明博) (\* 9. december 1941, Osaka, Japonsko) kórejsky ekonóm, politik a v rokoch 2008 - 2013 desiaty prezident Kórejskej republiky, ktorý bol zvolený v prezidentských voľbách konaných 19. decembra 2007. (V juhokórejskej terminológii označovaný ako 17. prezident, pretože ďalšia kadencia starého prezidenta sa počíta ako keby to bol nový prezident). Do úradu nastúpil 25. februára 2008. Vo funkcii nahradil No Mu-hjona.

Stručný životopis
-----------------

I Mjong-bak sa narodil svojim rodičom v čase japonskej okupáci Kórey (1905-1945) v Japonsku, kam sa rodičia presťahovali kvôli chudobe doma. Narodil sa ako tretí syn (4 synovia a 3 dcéry). Hneď po oslobodení (15. augusta 1945) sa spolu s celou rodinou vrátil späť do Kórey, kde sa usadili v meste Phohang. 

Z dôvodu nedostatku peňazí nemohol pokračovať v štúdiu na strednej škole. Až v rámci štipendií udeľovaných premiérom Kórejskej republiky mohol začať študovať na strednej škole a po jeho skončení sa dostal na Univerzitu Korjo. Po dvoch rokoch štúdií narukoval do armády (v Južnej Kórey je univerzitný študent po druhom ročníku povinný narukovať do armády).

Keď 3. júna 1964 prezident Pak Čong-hi vyhlásil stanné právo, I Mjong-bak sa zapojil do študentských protestov, za čo bol zadržaný a neskôr odsúdený na 5-ročný trest odňatia slobody. Vo väzení strávil 6 mesiacov, po čom bol následne prepustený. V roku 1965 nastúpil do novozaloženej firmy Hyu*ndai Construction*. Už po dvoch rokoch začal postupovať a vo svojich 29 rokoch (r. 1970) sa stal členom dozornej rady firmy. Po 10 rokoch pôsobenia vo firme sa ako 35-ročný stal generálnym riaditeľom firmy a v roku 1988 predsedom predstavenstva. Počas jeho pôsobenia sa firma Hyundai Constructions stala najväčšou stavebnou firmou v Južnej Kórei a jednou z najväčších na svete. V tom čase firma postavila aj most Penang v Thajsku, ktorý bol 3. najdlhším mostom sveta.

Začiatkom 90. rokov vstúpil do politiky a od roku 1992 do roku 1998 bol poslancom parlamentu *Kukhwe*. V rokoch 2002 až 2006 bol 32. primátorom hlavného mesta Soul.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **I Mjong-bak**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
* Profil na Biography.com

Autoritné údaje: * GND: 136354211
* ISNI: 0000 0000 7883 1411
* LCCN: nr96041947
* NK ČR: jx20080708009
* VIAF: 54050630
* WorldCat: lccn-nr96041947
Súradnice: 49°55′49.1″S 18°20′23.9″V﻿ / ﻿49,930306°S 18,339972°V﻿ / 49.930306; 18.339972

**Prírodná pamiatka Hraniční meandry Odry** bola vyhlásená 6. septembra 2006 nariadením Moravsko-sliezskeho kraja číslo 1/2006 Archivované 2007-08-28 na Wayback Machine s účinnosťou od 1. novembra 2006. Slávnostné otvorenie sa uskutočnilo 25. mája 2007. Jedná sa o prvú vlastnú prírodnú pamiatku, ktorú kraj otvoril. Zatiaľ je dostupná iba pešo z Bohumína, ale kraj plánuje zriadenie náučného chodníka. Investície vložené do pamiatky dosiahli 500 tisíc korún, každoročná údržba si vyžiada sumu 50000 Kč.

Ochrana
-------

Predmetom ochrany prírodnej pamiatky je úsek meandrujúceho toku rieky Odry na česko-poľskej hranici od sútoku s Olšou po Starý Bohumín, lužné porasty nadväzujúce na vodný tok a stále aj periodické vodné plochy a európsky významná lokalita *Meandry Dolní Odry*. Osobitne chránené územie o rozlohe viac ako 126 hektárov sa nachádza v katastrálnych územiach Kopytov, Starý Bohumín a Nový Bohumín. Pozdĺž toku rieky Odry žije rad chránených živočíchov a rastlín. Hniezdia tu napr. brehuľa hnedá *(Riparia riparia)* (v roku 2005 tu bolo zaznamenaných 322 nôr v jednej stene a v roku 2006 po zmenách koryta rieky spôsobených vysokou snehovou pokrývkou potom 1038 nôr v troch stenách).

V strednej Európe unikátna rezervácia obsahuje meandre, slepé ramená a tône vzniknuté neregulovanými korytotvornými procesmi rieky. Zhruba sedemkilometrový úsek vodného toku medzi Starým Bohumínom a Kopytovom vytvára štrkové náplavy a lavice, čím dochádza k neustálej miernej zmene štátnych hraníc medzi Českom a Poľskom. Územie je súčasťou sústavy Natura 2000 ako Európsky významná lokalita. Vyhlásenie meandrov osobitne chráneným územím navrhli vedci zo Svetového fondu na ochranu prírody, ktorí mapovali povodie rieky Odry pred desiatimi rokmi. Poľsko svoju časť pásma za chránené územie vyhlásilo už skôr.

Chránené druhy žijúce v prírodnej pamiatke
------------------------------------------

* Bobor európsky
* Jazvec lesný
* Vydra riečna
* Orol skalný
* Rybárik riečny
* Škľabka veľká
* Korýtko maliarske
* Kunka žltobruchá
* Rosnička zelená
* Lekno jasnobiele

Referencie
----------

1. ↑   *Stránky AOPK ČR* [online]. [Cit. 2015-01-02]. Dostupné online. (po česky)
2. ↑  ŠUHAJ, Jiří a HENEBERG, Petr, 2006: Hnízdění břehule říční (*Riparia riparia*) v přírodní památce Hraniční meandry Odry v letech 2005 a 2006. *Acrocephalus* **22**: s. 44–48.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hraniční meandry Odry**

Externé odkazy
--------------

* Informácie na serveri Moravskosliezskeho kraja Archivované 2009-05-26 na Wayback Machine

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hraniční meandry Odry na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Chránené územia v okrese Karviná |
| --- |
| Prírodné rezervácie | 
* Skučák
* Velké doly

 |
| Prírodné pamiatky | 
* Dolní Marklovice
* Heřmanický rybník
* Hraniční meandry Odry
* Karviná - rybníky
* Meandry Lučiny
* Mokřad u Rondelu
* Niva Olše-Věřňovice
* Stará řeka
* Věřňovice

 |
**Igor Vitalievič Presňakov** (rus. Игорь Витальевич Пресняков, \* 8. mája 1960, Moskva, ZSSR) je ruský gitarista, ktorý svoju kariéru odštartoval v roku 2007 na YouTube, hlavne vďaka svojim virtuóznym interpretáciám verzií známych hitov.

Biografia
---------

Narodil sa v Moskve a vyštudoval klasickú hudbu v blízkej akadémii. Štúdium ukončil v odboroch gitara a dirigent.
Presťahoval sa do Holandska, kde žije a pôsobí už viac ako 35 rokov. Jeho unikátny spôsob hry na gitaru je ovplyvnený viacerými štýlmi - Reggae, Rock and Roll, R&B, Country-western, Jazz, ale aj Heavy metal. Počas hry zvykne rytmus a melódiu dotvárať udieraním alebo bubnovaním na telo gitary. Aj keď sa sústredí zväčša na inštrumentálnu hru, občas zaznie aj jeho spev.

Jeho špecialitou je aj hra na sedemstrunnú ruskú gitaru.

Jeho popularita prudko vzrástla po roku 2007, najmä vďaka jeho nahrávkam videoklipov cover-verzií známych skladieb. Mnohé z jeho videí prekračujú hodnoty miliónov pozretí a jeho kanál má viac ako 500 tisíc odberateľov. Je zároveň oficiálnym spolupracovníkom značky gitár Takamine a zosilovacieho gitarového príslušenstva *Fender*.

Ako zdroj inšpirácie mu slúži široká škála žánrov a interpretov - The Beatles, Led Zeppelin, Deep Purple, Pink Floyd. Medzi ruskými umelcami sú to Andrej Makarevič, Viktor Coj, Vladimir Vysockij alebo Žana Bičevskaja. Z klasikov sú to Rachmaninov, Čajkovskij, Glinka, Musorgskij a tiež ruská duchovná a folklórna hudba.

Okrem hry už skomponovaných skladieb sa venuje aj kompozícii, jeho hudba bola napríklad použitá v predstavení Six Years od Sharra Whitea v Lex Theatre v Hollywoode.

5. apríla 2013 sa v Moskovskom B2 klube uskutočnil jeho prvý koncert v Rusku.

Diskografia
-----------

* 2010 — *Chunky Strings*
* 2011 — *Acoustic Pop Ballads*
* 2011 — *Acoustic Rock Ballads Covers*
* 2013 — *Iggyfied*

Referencie
----------

1. 1 2  МАКУШЕВ, Роман. *Игорь Пресняков: Вы даже не представляете, как это здорово — играть перед родной аудиторией* [online]. КубИнтервью, 2013-04-01, [cit. 2013-04-08]. Dostupné online. Archivované 2013-04-18 z originálu.
2. ↑   *Video Finds: Metallica’s «Fade to Black» Acoustic Performance by Igor Presnyakov* [online]. guitarworld.com, [cit. 2014-02-04]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* YouTube kanál "Iggy Pres"
* Presniakova internetová stránka

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Игорь Витальевич Пресняков na ruskej Wikipédii a Igor Presnyakov na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * LCCN: no2017058445
* VIAF: 860149489080293810007
* WorldCat: lccn-no2017058445
Bratislavské Ikarus 412
Ikarus 412 v Budapešti
**Ikarus 412** je typ maďarského mestského autobusu.

Ikarus 412, jeden z variantov radu „400", bol moderným následníkom radu „200". Je nízkopodlažnou verziou autobusov Ikarus 415. Autobusy Ikarus 412.08A majú čelné sklo v strede predelené, zatiaľ čo Ikarusy 412.02B ho predelené nemajú. Nad čelným sklom sa nachádza LED displej. Vozidlo má 4 informačné displeje, 3 vonkajšie a 1 vnútorný. Má 3 páry dvojkrídlových dvier, pričom posledné sú zúžené. Vozidlo je nízkopodlažné, preto má motor uložený vzadu nastojato vo veži. Sedadlá majú textílne čalúnenie. Autobusy Ikarus 412.08A a Ikarus 412.02B sa od seba odlišujú v nátere, keďže Ikarus 412.02B má červeno-oranžovo-biely náter, pretože slúži postihnutým deťom. Líšia sa aj v usporiadaní sedadiel. Autobusy Ikarus 412.08A majú sedadlá usporiadané 2+2 a Ikarus 412.02B má sedadlá usporiadané 2+2, pričom v prednej časti sú sedadlá odstránené, kvôli vozíkom pre postihnuté deti.

Technické parametre vozidla
---------------------------

* Dĺžka: 12000mm
* Predný/zadný previs: 2690/3080mm
* Rázvor: 6230mm
* Šírka: 2500 mm
* Výška: 2805 mm
* Výška podlahy: 350-430mm
* Vnútorná výška: 2130mm
* Šírka dvojprúdových (predných, stredných) dverí: 1360mm
* Šírka jednoprúdových (zadných) dverí: 960mm
* Obrysový priemer otáčania: 24m
* Hmotnosť vozidla: 11100kg
* Počet miest na sedenie: 29 osôb (412.08A), 26 osôb (412.02B)
* Počet miest na státie: 75 osôb (412.08A), 76 osôb (412.02B)
* Celková obsaditeľnosť: 104 osôb (412.08A), 102 osôb (412.02B)

Výskyt
------

Vozidlá jazdia po celej Európe, hlavne v Budapešti, kde jazdia aj trolejbusy radu Ikarus 412T.

**Bratislava**

* **Ikarus 412.02B** - 1 kus (kedysi používaný pre postihnuté deti, vyradený)
* **Ikarus 412.08A** - 2 kusy (oba vyradené)

**Karlovy Vary**

* **Ikarus 412.02** - 13 kusov

**Děčín**

* **Ikarus 412.02** - 5 kusy

**Tábor**

* **Ikarus 412.02** - 2 kusy
* **Ikarus 412.03C** - 2 kusy

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ikarus 412**

Externé odkazy
--------------

* Autobusy Ikarus 412 v Bratislave

| * z
* d
* u
Ikarus |
| --- |
| Rad 200 | 
* 211
* 216
* 223
* 246
* 250
* 253
* 255
* 256
* 258
* 260
* 263
* 266
* 268
* 280
* 282
* 283
* 284
* 286
* 293

 |
| Rad 300 | 
* 350
* 365
* 366
* 385
* 386
* 396

 |
| Rad 400 | 
* 405
* 411
* 412
* 415
* 416
* 417
* 435
* 436
* 438
* 480

 |
| Rad 500 | 
* 506
* 521
* 542
* 543
* 545
* 546
* 553

 |
| EAG | 
* E13
* E14
* E15
* F15
* E91
* E92
* E94
* E95
* E97
* E98
* E99

 |
| Irisbus | 
* Classic
* Agora
* Axer
* Iliander
* E94F
* E95F

 |
| Trolejbusy | 
* 260T
* 280T
* 411T
* 412T
* 415T
* 435T

 |
Mapa japonských provincií so zvýraznenou provinciou Iki
Provincia **Iki** (jap. 壱岐国 – Iki no kuni) bola stará japonská provincia, ktorá sa rozkladala na ostrove Iki. Tiež bola známa ako **Išú** (壱州).

Iki bola známa v stredoveku pod menami **Ičiki-no-kuni** (一支国) a **Itai-no-kuni** (一大国). Sanguo Zhi zaznamenal, že okolo tritisíc rodín založilo na ostrove Iki kráľovstvo Itai.  Archivované 2007-03-12 na Wayback Machine

Provincia existovala až do zrušenia feudálnych panstiev v roku 1872 Cisárom Meidžim. Provincia Iki bola spojená s inými bývalými provinciami do prefektúry Nagasaki.

Pozri aj
--------

* Ostrov Iki

Externé odkazy
--------------

* Kroniky Wokou (japonsky) Archivované 2006-07-20 na Wayback Machine

| * z
* d
* u
Bývalé japonské provincie |
| --- |
| 
* Aki
* Awa (Kantó)
* Awa (Šikoku)
* Awadži
* Biččú
* Bingo
* Bizen
* Bungo
* Buzen
* Cušima
* Čikugo
* Čikuzen
* Čišima
* Dewa
* Eččú
* Ečigo
* Ečizen
* Harima
* Hida
* Hidaka
* Higo
* Hitači
* Hizen
* Hjúga
* Hóki
* Iburi
* Iga
* Ijo
* Iki
* Inaba
* Ise
* Išikari
* Iwami
* Izu
* Izumi
* Izumo
* Jamaširo
* Jamato
* Kaga
* Kai
* Kawači
* Kazusa
* Kii
* Kitami
* Kózuke
* Kuširo
* Mikawa
* Mimasaka
* Mino
* Mucu
* Musaši
* Nagato
* Nemuro
* Noto
* Oki
* Ómi
* Ošima
* Ósumi
* Owari
* Sacuma
* Sado
* Sagami
* Sanuki
* Seccu
* Suó
* Suruga
* Šima
* Šimocuke
* Šimósa
* Šinano
* Širibeši
* Tadžima
* Tanba
* Tango
* Tešio
* Tokači
* Tosa
* Tótómi
* Wakasa

 | Vlajka Japonska |
**Imazalil** (synonymá **Enilconazolum**,**Chloramizol**) je fungicíd často používaný v poľnohospodárstve, najmä pri pestovaní citrusových plodov, napríklad mandarínok. Na trhu sa používajú aj mená: **Freshgard**, **Fungaflor**, a **Nuzone**.

Použitie
--------

### Fytosanitárne

Imazalil je používaný pri pestovaní ovocia, zeleniny a okrasných rastlín používaných v EÚ. Vo Švajčiarsku sa používa vo forme kadidla proti múčnatke na paradajky a uhorky, navyše je používaný na uzatváranie rán na okrasných a ovocných stromoch. V Rakúsku ho používajú na ochranu sadiva zemiakov od hniloby.

Tiež sa používa vo veterinárstve ako lokálne antimykotikum.

### Konzervačné

Podobne ako u tiabendazolu, chráni Imazalil citrusové plody pred plesňou. Ak sú plody ošetrené fungicídom Imazalil uvádzané na trhu EÚ, musia byť označené. Pre Imazalil sa neušlo E-číslo.

### Veterinárne lekárstvo

*Imaverol* sa používa proti plesňovým ochoreniam kože (mykóza). U vtákov sa používa proti mykóze hrdelného vaku.

Toxikológia
-----------

Zvieratá, ktorým bol podaný Imazalil, mali príznaky akútnej otravy, problémy s koordináciou, nízky krvný tlak, chveli sa a vracali. V americkej agentúre na ochranu životného prostredia EPA, je Imazalil klasifikovaný ako pravdepodobný karcinogén. Pri podaní potkanom boli zistené poruchy štítnej žľazy, u myší boli zistené reprodukčné a vývinové poruchy.

Vplyvy na životné prostredie
----------------------------

Vtáky sú pomerné odolné, akútna toxicita vyjadrená ako LD50, pre kačice a prepelice je 6000 mg/kg telesnej hmotnosti. Avšak je toxický pre ryby, LC50 pre pstruha je 2,5 mg/l. Pre včely je orálna LD50 40 mg, čiže nie je stanovený ako pre ne toxický.

Referencie
----------

1. ↑  Werner Perkow: *Wirksubstanzen der Pflanzenschutz- und Schädlingsbekämpfungsmittel*. 3. Auflage, Erg. Lfg. April 1996, Verlag Paul Parey.
2. ↑  Kaplan, H. J.; Dave, B. A.. *The current status of Imazalil: a post harvest fungicide for citrus*. 1980. S. 37–43.
3. ↑   *EMA Committe for Veterinary Products: Enilconazole* [online]. [Cit. 2010-12-04]. Dostupné online. Archivované 2012-02-26 z originálu.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Enilconazole na anglickej Wikipédii a Imazalil na nemeckej Wikipédii.*
**Gymnázium, SNP 607, Dobšiná** je stredná škola, ktorá poskytuje žiakom všeobecné vzdelanie v 4-ročnom a 8-ročnom štúdiu.  V školskom roku 2009/2010 má 292 žiakov. Od apríla 2008 škola na základe úspešného auditu zaviedla a používa systém manažérstva kvality podľa STN EN ISO 9001:2001 / EN ISO 9001/2000. Študenti spolupracujú so svojimi spolužiakmi na zahraničných školách v rámci jazykových projektov Comenius ale aj v rámci spolupráce na základe partnerských dohôd so školami v Česku (gymnázium v Šternberku), v Maďarsku (základná škola Pécsi Sándora v Sajószentpéteri) a v Poľsku (základná škola v Kobióri).

História
--------

Škola, poskytujúca stredné všeobecné vzdelanie s ťažiskom na prípravu žiakov na vysokoškolské štúdium ako predchodca súčasného gymnázia, vznikla v Dobšinej 1. septembra 1957. V roku 1970 bolo zriaďovacou listinou MŠ SR ustanovené 4-ročné gymnázium v Dobšinej v budove na Zimnej ulici č. 308, ktoré fungovalo spolu so stredným odborným učilišťom (SOU). V roku 1978 bolo gymnázium presťahované do zrekonštruovanej budovy na Ulici SNP 607, kde sídli dodnes. 1. júla 1992 došlo k oddeleniu gymnázia od SOU. Odvtedy je gymnázium Dobšiná samostatnou školou. Od 1. septembra 1995 bolo na tomto gymnáziu popri 4-ročnom študijnom odbore do siete stredných škôl zaradené 8-ročné gymnázium so zameraním na programovanie a informatiku.

Názvy školy
-----------

* 18.stor. *gymnázium (lýceum)*
* 19.stor. *meštianska škola*
* 1957 *predchodca súčasného gymnázia*
* *jedenásťročná stredná škola*
* *dvanásťročná stredná škola*
* *stredná všeobecnovzdelávacia škola*
* 1970 *4-ročné gymnázium Dobšiná*
* 1995 aj *8-ročné gymnázium Dobšiná*

Riaditelia
----------

* Karel Bíma
* Ján Štrigner - 1928
* Jozef Pavlík - 1938
* RNDr.Ing.Ondrej Špirko - 1967
* Ján Slovák - február 1990
* RNDr.Vladimír Nemčko - júl 1990
* RNDr.Alica Krivánska - júl 2011
* Mgr. Ondrej Dovalovský - 2019

Absolventi
----------

* Ladislav Bartholomeides - zakladateľ regionálnej histórie a geografie
* Juraj Palkovič - literárny historik a zakladateľ Učenej spoločnosti banského okolia, neskorší profesor a spoluzakladateľ Katedry reči a literatúry česko-slovenskej a predseda Spoločnosti česko-slovanskej
* Pavel Jozef Šafárik - priekopník slavistiky
* Karol Kuzmány 1817-1820 - prvý podpredseda Matice slovenskej, autor hymnickej piesne Kto za pravdu horí

Externé odkazy
--------------

* Gymnázium Dobšiná Archivované 2010-02-25 na Wayback Machine
* Gymnázium Dobšiná

Súradnice: 48°49′14″S 20°22′11″V﻿ / ﻿48,820465°S 20,369709°V﻿ / 48.820465; 20.369709
Budova Gymnázia Karla Sladkovského
**Gymnázium Karla Sladkovského** je jedna z najstarších stredných škôl v Prahe v Česku sídliacia v novorenesančnej budove na Sladkovského nám. 8 na Žižkove. Výuka na škole začala 20. septembra 1897, keď ešte v provizórnych priestoroch žižkovskej radnice na Havlíčkovom námestí boli otvorené prvé dve triedy reálky Žižkov. O dva roky neskôr bola slávnostne otvorená budova na Sladkovského námestí postavená na náklady obecného úradu za 250 000 zlatých pod vedením architekta Jindřicha Motejla. Počas nasledujúcich rokov sa počet žiakov reálky zvyšoval, až dosiahol plného stavu - 500 žiakov v 14 triedach. Počas prvej i druhej svetovej vojny stratila škola niekoľko svojich žiakov, absolventov i učiteľov – v roku 1943 bola štruktúra školy zmenená zo sedemročnej reálky na osemročné gymnázium. Po komunistickom prevrate v roku 1948 bol status školy niekoľkokrát zmenený, až v roku 1994 prešiel späť k osemročnému režimu.

Z významných osobností na gymnáziu pôsobili napríklad Antonín Svojsík, ktorý tu založil prvý junácky oddiel v Čechách, či neskorší predseda Českej národnej rady v roku 1945 dr. Albert Pražák a ďalší. Práve kvôli vysokej úrovni výuky i množstvu známych absolventov, sa tomuto gymnáziu hovorilo *Žižkovská sorbona*.

Absolventi
----------

Medzi absolventov tejto školy patria napríklad:

* Jaroslav Marvan – český herec
* Ondřej Neff – spisovateľ a novinár
* Miroslav Smotlacha – mykológ
* Ivan Vyskočil – herec a moderátor
* Václav Bělohradský – filozof a vysokoškolský pedagóg
* Janek Ledecký – spevák a skladateľ

Externé odkazy
--------------

* oficiálna stránka gymnázia Karla Sladkovského Archivované 2007-03-25 na Wayback Machine
**Jinonice** je stanica metra v Prahe na linke B. Nachádza sa v rovnomennej štvrti. Bola otvorená 26. októbra 1988 pod názvom *Švermova* na počesť 70. výročia založenia ČSR. Patrí k najmenej vyťaženým staniciam metra v Prahe.

Charakteristika stanice
-----------------------

Stanice je razená, trojlodná so skrátenou strednou loďou (na 35 m) a so siedmimi pármi prestupov na nástupište. Je dlhá 198 m (z toho 128 m sú technologické zariadenia) a nachádza sa 23 m pod povrchom. Z nástupišťa vedie jeden výstup eskalátorovým tunelom. Použité boli trojramenné eskalátory sovietskej výroby. Tunel ústi do povrchového vestibulu na ulici Radlická. 

Obklad stanice tvoria sklenené lisované tvarovky, podobné tým, ktoré boli použité v stanici Karlovo náměstí, líšia sa však veľkosťou a farbou. Stanica Jinonice je jedinou zo staníc linky B, kde dosiaľ nebolo zmenené pôvodné architektonické stvárnenie z 80. rokov 20. storočia (na rozdiel od staníc úseku I.B, ktoré boli po rekonštrukcii upravené). Vo vestibule stanice je umiestnený výtvarný reliéf, ktorého autorom je akademický sochár Karel Houska.

Stanica bola vybudovaná hlavne kvôli obsluhe závodu Motorlet, je tu ale aj autobusová zastávka denných a nočných liniek. Výstavba tejto stanice na konci 80. rokov 20. storočia si vyžiadala finančné náklady vo výške 306,7 miliónov Kčs.

Referencie
----------

1. 1 2  METROPROJEKT Praha a.s.. *Detail projektu/Stanice Jinonice* [online]. metroprojekt.cz, [cit. 2013-05-10]. Dostupné online. (po česky)[nefunkčný odkaz]

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **stanica pražského metra Jinonice**

Externé odkazy
--------------

* Profil stanice na stránkach Metroweb.cz

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ← smer Zličín | **Pražské metro – linka B** | smer Černý Most → |
| **Nové Butovice** | **Jinonice** | **Radlická** |
| Zličín bezbariérový prístup – Stodůlky bezbariérový prístup – Luka bezbariérový prístup – Lužiny bezbariérový prístup – Hůrka bezbariérový prístup – Nové Butovice bezbariérový prístup – Jinonice – Radlická – Smíchovské nádraží bezbariérový prístup – Anděl – Karlovo náměstí – Národní třída – Můstek  – Náměstí Republiky – Florenc  bezbariérový prístup – Křižíkova – Invalidovna – Palmovka – Českomoravská – Vysočanská bezbariérový prístup – Kolbenova bezbariérový prístup – Hloubětín bezbariérový prístup – Rajská zahrada bezbariérový prístup – Černý Most bezbariérový prístup |
PhDr. **Jiří Berkovec** (\* 22. júl 1922, Plzeň - † 11. november 2008, Praha) bol český hudobný skladateľ a publicista, spisovateľ, učiteľ.

Životopis
---------

Po základnej a strednej škole absolvoval štúdium Filozofickej fakulty Karlovej univerzity, odbor hudobnej vedy, filozofie a psychológie. V roku 1948 ukončil v Prahe úspešne ďalšie štúdium hudby na konzervatóriu. V rokoch 1949 až 1965 bol zamestnaný v Československom rozhlase. V rokoch 1952 - 1957 prednášal na Katedre hudobných vied UK, sčasti súbežne so svojím zamestnaním v rozhlase. V rokoch 1965 až 1976 bol zamestnaný v hudobnom vydavateľstve Supraphon. Od roku 1976 do roku 1982 bol zamestnanec Divadelného ústavu v Prahe. Bol tiež čestným členom *Spoločnosti Jana Jakuba Ryby* v Rožmitále. Pohreb mal v Prahe na Olšanoch.

Dielo
-----

Počas svojej práce sa venoval skladateľskej práci a písaniu odborných prác, najmä z českej hudobnej histórie. Je autorom prác o hudobných osobnostiach českých dejín, napr. o Antonínovi Dvořákovi. Mimo to napísal aj niekoľko sci-fi poviedok v zbierke *Akcia Lyra*, z ktorých jedna (*Autosonido*) bola sfilmovaná Československou televíziou.. *Akcia Lyra* bola vydaná aj na Ukrajine. Sám autor tieto poviedky považuje ako okrajovú záležitosť svojej tvorby, ktorej ťažisko je v oblasti hudby.

### Vydané knihy

* *Akce Lyra* (1966)
* *Antonín Dvořák* (1969)
* *Život plný hudby* (1996)

### Hudobné dielo

* *Krakatit* (1961)
* *Kosmická raketa* (1961)
* *Letíme ke hvězdám* (1962)

Referencie
----------

1. ↑  Ivan Adamovič. *Slovník českých SF autorů*. Ikarie. březen 1990, čís. 3, s. 55. ISSN 1210-6798.
2. ↑   ADAMOVIČ, Ivan; NEFF, Ondřej. *Slovník české literární fantastiky a science fiction*. Praha : R3, 1995. ISBN 80-85364-57-3. Kapitola Berkovec, Jiří, s. 36.

Externé odkazy
--------------

* Berkovec na webe SF
* Berkovec na webe Legie (Archivovaná kópia na Wayback Machine)
* Článok o úmrtí

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jiří Berkovec na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 26828
* BnF: 12165754x
* GND: 103254706
* ISNI: 0000 0001 1462 0583
* LCCN: n81063298
* NK ČR: jk01011858
* VIAF: 83666737
* WorldCat: lccn-n81063298