recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Cystationín** je aminokyselina, ktorá vzniká ako medziprodukt v syntéze cysteínu. Umožňuje prenos tiolovej skupiny z homocysteínu na cysteín alebo naopak.

Vznik
-----

Cystationín vzniká v transsulfuračnej ceste, ktorá premieňa homocysteín na cystationín. V tejto dráhe dochádza k spojeniu homocysteínu a serínu pomocou cystationín-β-syntázy. Cystationín sa potom štiepi na α-ketobutyrát a cysteín pôsobením cystationín-γ-lyázy. Takto prebieha prenos tiolovej skupiny u ľudí a zvierat.

Metabolizmus cysteínu. Prvú reakciu katalyzuje cystationín-β-syntáza, druhá katalyzuje cystationín-γ-lyáza.
Celý proces môže prebiehať i opačným smerom. Cystationín môže vznikať opačným procesom, a to spojením cysteínu s aktivovaným homoserínom. Túto reakciu katalyzuje cystationín-γ-syntáza. Cystationín sa potom rozkladá na homocysteín, pyruvát a amoniak pôsobením cystationín-β-lyázy. Týmto spôsobom prebieha transsulfurácia u rastlín a kvasiniek.

Metabolické premeny
-------------------

Cystationín môže byť spracovávaný enzýmami cystationín-γ-lyázou, cysteíndioxygenázou a sulfinoalaníndekarboxylázou, čím z neho vzniká hypotaurín a taurín.

Cysteín, ktorý vzniká pôsobením cystationín-γ-lyázy na cystationín, potom môže byť využitý i enzýmom glutamát-cysteínligázou a glutatiónsyntetázou, čím z neho vzniká glutatión.

Patológia
---------

Nadbytok cystationínu v moči sa nazýva cystationínúria. Cystationínúria vzniká nedostatočnou aktivitou cystationín-γ-lyázy, čím dochádza k hromadeniu cystationínu v plazme.

Referencie
----------

1. 1 2 3  VOET, Donald. *Biochemistry*. Hoboken, NJ : John Wiley & Sons, 2011. (4th edition.) Dostupné online. ISBN 978-0-470-57095-1. S. 1036, 1061.
2. 1 2   *Axis-Shield Liquid Stable (LS) 2-Part Homocysteine Assay* [online]. [Cit. 2022-10-07]. Dostupné online.
3. 1 2 3 4 5  CLAUSEN, Tim; HUBER, Robert; LABER, Bernd. Crystal Structure of the Pyridoxal-5′-phosphate Dependent Cystathionine β-lyase fromEscherichia coliat 1.83 Å. *Journal of Molecular Biology*, 1996-09-20, roč. 262, čís. 2, s. 202–224. Dostupné online [cit. 2022-10-07]. ISSN 0022-2836. DOI: 10.1006/jmbi.1996.0508. (po anglicky)
4. ↑  Harris Ripps, Wen Shen. Review: Taurine: A "very essential" amino acid. *Molecular Vision*, 2012, s. 2673–2686. PMID 23170060.
5. ↑   *CYSTATHIONINURIA* [online].. Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Cystathionine na anglickej Wikipédii.*
**Efótión** alebo **Efoudión** (starogr. *Ἐφωτίων, Ἐφουδίων* – *Efótión, Efoudión - Efudión*) bol olympijský víťaz v pankratiu v roku 464 pred Kr.

Efótión z arkádskej obce Mainalos bol na 79. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom zo stromu rastúceho v posvätnom okrsku boha Dia za víťazstvo v pankratiu. Pankration zaviedli na 33. olympijských hrách v roku 648 pred Kr. Bol to pästiarský zápas, pri ktorom boli dovolené všetky zápasnícke chmaty, údery päsťou, kopanie a vykrúcanie údov.

Olympijské víťazstvo Efoudióna je uvedené v starogréckej komédii *Osy* (z roku 422 pred Kr.) od dramatika Aristofana. V tejto komédii, v ktorej kritizuje hlavne aténskych sudcov a profesionálnych udavačov, uvádza, že Efoudión i keď už bol starší, bol veľmi silný a finálovom olympijskom zápase v pankratiu dokázal zdolať svojho mladšieho súpera Askónda.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Mark Golden, *Sport in the Ancient World from A to Z*, str. 60
2. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 363.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 114.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 250.
5. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Grécky zázrak*. Bratislava : Mladé letá, 1990. ISBN 80-06-00122-7. S. 394.
6. 1 2  Aristofanes, *Sfékes*, 1190 - 1194.
7. 1 2  Aristofanes, *Sfékes*, 1382 - 1385.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Diognétos** (starogr. *Διόγνητος* – *Diognétos*) bol olympijský víťaz v boxe v roku 488 pred Kr.

Diognétos z Kréty zvíťazil na 73. olympijských hrách v roku 488 pred Kr. v boxe. Box (pygmé) zaradili do programu olympijských hier v roku 688 pred Kr.

Aj keď Diognétos vo finálovom zápase zvíťazil, Éliďania ho odmietli korunovať olivovým vencom, lebo vo finálovom zápase svojho súpera zabil, a možno aj preto, lebo mŕtvy muž sa volal rovnako ako hrdina Herakles. Sklamaný Diognétos nato odišiel do exilu, ale jeho rodáci ho aj napriek tomu uctievali ako hrdinu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2003. ISBN 0-203-49732-5. S. 53.
2. ↑  Thomas F. Scanlon, *Eros and Greek Athletics*
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 247.
5. ↑  Fotios, *Myriobiblon*, 151a.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Diogenes Laertios** (iné názvy: **Diogenés Laertios, Diogenes/Diogenés Laërtský**; *starogr. Διογένης Λαέρτιος*; asi 3. storočie) bol grécky historik a filozof, autor jediných zachovaných antických dejín gréckej filozofie. O Diogenovi nie je z iných prameňov skoro nič známe a aj datovanie jeho života do 3. storočia je len približné.

Dielo
-----

* *Životopisy slávnych filozofov I-II*, 1954

Iné projekty
------------

CommonsWikicitáty
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Diogenes Laertios**
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Diogenes Laertios**

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Diogenes Laertios**

Externé odkazy
--------------

FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * BnF: 119002352
* GND: 118525859
* ISNI: 0000 0000 8120 1306
* LCCN: n80067474
* NK ČR: jn19990001787
* VIAF: 41839141
* WorldCat: lccn-n80067474
**Štruktúra typickej živočíšnej bunky:**  

1. Jadierko  

2. Jadro  

3. Ribozóm (malé bodky)  

4. Vezikula  

5. Drsné endoplazmatické retikulum  

6. Golgiho aparát  

7. Cytoskelet  

8. Hladké endoplazmatické retikulum  

9. Mitochondria  

10. Vakuola  

11. Cytosól (spolu s ostatnými organelami tvorí **cytoplazmu**)  

12. Lyzozóm  

13. Centrozóm spolu s centriolami  

14. Cytoplazmatická membrána

*Ako cytoplazma sa alternatívne označuje len cytosól, pozri cytosól.*
**Cytoplazma** je v eukaryotických bunkách označenie pre cytosól (=cytoplazma v užšom zmysle), organely (okrem karyoplazmy) a bunkové inklúzie. Cytoplazma je časť protoplazmy.

Zložky
------

### Cytosól

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Cytosól*
Základná gélovitá tekutá časť eukaryotickej bunky, v ktorej sú uložené všetky bunkové organely. Obsahuje zhruba 75 - 80 % vody, ďalej sú tu uložené rôzne zásobné a anorganické látky, aminokyseliny, enzýmy a.i. Prebiehajú to mnohé dôležité procesy ako napr. štiepenie niektorých sacharidov.

### Organely

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Organela*
Organely sú menšie štruktúry v bunke, zväčša obklopené membránou, ktoré sú funkčne špecializované, napr. Golgiho aparát, vezikula, lyzozóm alebo endoplazmatické retikulum.

Iné projekty
------------

CommonsWikislovník
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Cytoplazma**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Cytoplazma****

| * z
* d
* u
Organely a štruktúry bunky |
| --- |
| Všeobecné štruktúry | nukleoid • bunkové jadro (jadierko, karyolema) • cytoplazma • cytosól • biologická membrána • cytoplazmatická membrána • bunková stena • plazmodezma • cytoskelet • ribozóm • bičík • riasinka • peroxizóm |
| Semiautonómne organely | mitochondria (krista, matrix) • hydrogenozóm • mitozóm • plastid (chloroplast, stróma, tylakoid) |
| Endomembránový systém | endoplazmatické retikulum • Golgiho aparát • lyzozóm • vakuola • vezikul • inklúzia |
| Bunkové delenie | deliace vretienko • centrozóm • centriola |
**Ján Vyskydenský**  alebo **Wiskydenský** (\* 16. apríl 1761, Myjava – † 2. marec 1834, Trnava) bol slovenský evanjelický farár, spisovateľ, novinár a redaktor Prešpurských novín.

Život
-----

Pochádzal z Myjavy. Bol absolventom ev. lýcea v Bratislave a jeden rok ilegálne študoval na Jenskej univerzite, napriek tomu, že Jozef II. zakázal občanom rakúskej monarchie chodiť na nemecké univerzity.

Novinár
-------

Koncom augusta 1784 sa stal Leškovým nástupcom v redakcii Prešpurských novín. V redakcii zotrval takmer poldruha roka ako "spisovateľ novín slovenských." Aj keď nedosahoval schopností svojho predchodcu, písal zaujímavo a snažil sa, aby noviny boli hodnotným cítením pre slovenskú čitateľskú obec.

Noviny sa pohybovali stále medzi životom a smrťou. 14. decembra 1785 uverejňujú noviny oznámenie o urgencii predplatného, pričom pokračujú:

*"A poněvádž tohto půl roka tak mnoho předplatitelů nás zanechalo a všech spolu jen 46 zbylo; nic jiného sme si nevinšovali, jak abychom čím více se jejich počet rozmnožil...a tu škodu, kterou sme tohto půl roku měli, nějak nahradit mohli… Zůstávame Naši láskavé veřejnosti k službám vždy hotoví Slovenští novináří Danyel Tállayi Nakladate, Ján Wiskydenský spisovatel."*
Koncom decembra 1785 Vyskydenský zanechal redakciu Prešpurských novín a stal sa farárom v Dolných Salibách. Tam 2. apríla 1798 vypukol požiar, ktorý obrátil na popol celý jeho majetok a on sám s deťmi a manželkou sotva ušiel záhube. 27. novembra 1805 prešiel do Trnavy a o dvanásť rokov neskôr do Prietrže, kde po 17-ročnom pôsobení zomrel.

Literárna činnosť
-----------------

Literárna činnosť druhého redaktora Prešpurských novín je neveľká. Okrem príležitostných veršov uverejnil aj brožúru zvanú *Kratičká Zpráwa o pamětnej Přjbězích cýrkwe Ewang. A. W. Welko-Přitržské…*(Skalica 1833). Autor v tejto práci preukázal dobré znalosti slovenskej minulosti, ale aj európskych dejín. Hlásil sa v nej k slovanskému a k slovenskému povedomiu, k cyrilometodskej tradícii a k revolučnému odkazu husitského hnutia. Zdôrazňoval hlavne pôsobenie husitov na Slovensku a označoval ich za nezmieriteľných bojovníkov proti najväčšiemu stredovekému feudálovi v našich krajoch. Píše:

*Husiti spůsobili to, že obzvláště títo Uherské země slovanští obyvatelé českou jejich reč mluvící, učení Jana Husa anebo zcela přijali, alebo k němu veľmi náchylnými se stali…*

Autoritné údaje: * NK ČR: ola2017957216
* VIAF: 8932149919454206650008
**Ján Vladimír Jamnický** (\* 8. január 1878, Vavrišovo – † 23. november 1967, Bratislava) bol slovenský evanjelický kňaz a univerzitný profesor teológie.

Rodina
------

Jeho syn Ján Jamnický je známy slovenský režisér, herec, scenárista a divadelný pedagóg.

Životopis
---------

Po ukončení gymnázia v Liptovskom Mikuláši študoval v rokoch 1896 – 1900 teológiu na evanjelickom kolégiu v Prešove. V roku 1900 získal po absolvovaní odbornej kňazskej skúšky kňazský diplom. Hodnosť Th Dr. získal na Teologickej fakulte v Paríži. 

V máji roku 1903 ho zvolila cirkevná obec v Jasenovej za farára. Pobudol v Jasenovej do roku 1909, keď ho povolali za kňaza do Nemeckej Ľupče (v súčasnosti Partizánska Ľupča). V cirkevnom zbore v Jasenovej vyvíjal nielen duchovnú činnosť, ale venoval sa aj hospodárskemu pozdvihnutiu slovenských evanjelikov. Vynikal ako znamenitý liturg a kazateľ, hudobný teoretik i praktik. Od roku 1919 pôsobil ako profesor teológie na Teologickej vysokej škole ev. a. v. cirkvi na Slovensku v Bratislave. Fakulta bola v dôsledku štátoprávnych zmien v roku 1939 premenovaná na Slovenskú evanjelickú bohosloveckú fakultu v Bratislave. V rokoch 1933 – 1936 a 1942 – 1943 bol dekanom fakulty. Po zoštátnení bohosloveckých fakúlt bol 5. októbra 1950 na vtedajšej Slovenskej evanjelickej bohosloveckej fakulte štátnymi orgánmi vymenovaný nový učiteľský zbor. Podľa vládneho nariadenia č. 58 zo 14. 7. 1950 o bohosloveckých fakultách nedostal spolu s ďalšími štyrmi profesormi dekrét ani Ján Vladimír Jamnický. Autor viacerých vysokoškolských účebníc, množstva článkov a štúdií v cirkevných časopisoch. Jeden z prekladateľov Novej zmluvy.

Dielo
-----

* *Evanjelické pohrebné kázne* (1927)
* *Cirkevno-právne normy Novohradského ev. a v. kontubernia zo začiatku 17. stor.* (1946).
* *Právny zástoj kňazov a svetských údov ev. a v. cirkvi na Slovensku v 16. – 18. stor.* (1946).

Referencie
----------

1. ↑  REMKO, Milan. *Gazdovsko-potravný a úverný spolok v Jasenovej: sonda do histórie obce.* [Bratislava]: Remedika, 2020. ISBN 9788097295431.
2. ↑  UHORSKAI, Pavel, TKÁČIKOVÁ, Eva a kolektív: Evanjelici v dejinách slovenskej kultúry 1. Tranoscius Liptovský Mikuláš, 1997. ISBN 80-7140-143-9
3. ↑  Slovenský biografický slovník II E – J. Martin : Matica slovenská, 1987. 599 s.

Autoritné údaje: * NK ČR: jx20071212007
* SNK: 158142
* VIAF: 305586077
**Razorlight** je britsko-švédska skupina hrajúca štýl indie a post-punk revival. Vo svojich začiatkoch sa nechala inšpirovať skupinami The Clash, Television alebo The Kinks.

História
--------

Roku 2002 sa dvadsaťdvaročný Angličan z londýnskej štvrti Muswel Hill, Johnny Borrell, rozhodol založiť svoju vlastnú skupinu. Inšpiráciou mu bola kapela Libertines, v ktorej spolu so svojím spolužiakom zo strednej školy Johnom Hassalem účinkoval ako basgitarista.

V lete toho istého roku sa snažil nájsť prostredníctvom inzercie magazínu *NME* členov pre svoju novú kapelu. Odpísal mu jediný človek a to Švéd Bjorn Agren. Basgitaristom sa stal dlhoročný kamarát Bjorna, tiež Švéd Carl Dalemo. Bubeník, Christian Smith-Pancorvo, prišiel do skupiny ako posledný.

Ich prvé demo, „Hackney", ktoré nahrali v Toerag Studios, sa dostalo do vysielania rádia XFM. Dostali sa do povedomia publika a vďaka tomu v roku 2003 podpísala kapela zmluvu s nahrávacou spoločnosťou Mercury Records, pre značku Vertigo. Prvým singlom spolu s rovnomenným videoklipom, bola nahrávka „Rock 'n Roll Lies". Svoj debutový album, *Up All Night*, dokončili v júni 2004. Krátko nato Christian Smith odišiel zo skupiny a nahradil ho bubeník z Winchesteru, Andy Burrows. V roku 2004 sa skupina Razorlight stala anglickým objavom roka a ich debutový album, ktorého producentmi boli John Confield a Johnny Borrell, sa stal tretím najpredávanejším albumom Veľkej Británie.

Po úspechu prvého albumu nasledovalo koncertné truné. Kapela bola predkapelou U2, vystúpili aj na festivale Glastonbury 2005, či účinkovali na podujatí Live8 a podieľali sa na akcii Make Poverty History. Obišli a koncertovali takmer celý svet.

V roku 2006 vyšiel skupine druhý, eponymný album. Produkoval ho Chris Thomas, ktorý predtým produkoval albumy kapelám ako Beatles, Pink Floyd, Pulp, či Roxy Music. Album *Razorlight* sa na britských ostrovoch stal po niekoľko týždňov najpredávanejším a zaradil sa do stovky najžiadanejších hudobných nosičov na sveta. Tretí štúdiový album kapely, *Slipway Fires*, so svojím pilotným singlom „Wire To Wire", vyšiel 3. novembra 2008. Tento projekt nezaznamenal tak priaznivý ohlas, ako to bolo v prípade predchádzajúcich dvoch albumov.

Dňa 5. marca 2008 kapelu z osobných dôvodov opustil bubeník Andy Burrows. Niekoľko dní po odchode podpísal zmluvu s Universal Records, nahrávanie druhého sólového albumu, ktorý bol naplánovaný na leto 2009. Vyšiel v roku 2010 pod názvom *Sun Comes Up Again*.

Zaujímavosti
------------

* Brat Andyho Burrowsa, Ben Burrows, je frontmanom skupiny Captain Phoenix.
* Brat Johnnyho Borrella, Willy Borrell, je frontman skupiny Willy Borrell and the Commodore of Nice.

Členovia skupiny
----------------

* Johnny Borrell – spev, gitara
* Björn Agren – gitara
* Carl Dalemo – basová gitara
* David Sullivan-Kaplan – bicie nástroje

### Bývalí členovia

* Christian Smith-Pancorvo – bicie nástroje
* Andy Burrows – bicie nástroje

Diskografia
-----------

* 2004: *Up All Night*
* 2006: *Razorlight*
* 2008: *Slipway Fires*

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Razorlight na českej Wikipédii.*
**Tŕnie** je farmárska osada na západnom Slovensku, administratívne prináležiaca k obci Lukáčovce v okrese Nitra. Nachádza sa na okraji lukáčovského chotára, v blízkosti vlakovej zastávky Andač, ktorá je súčasťou železničnej trate na úseku
Leopoldov - Lužianky.

Geografická poloha
------------------

Osada Tŕnie - súčasť obce Lukáčovce - sa nachádza pri neudržiavanej spevnenej ceste (neodporúča sa po nej ísť, ak nie je cieľom práve Tŕnie) medzi Lukáčovcami a Andačom. Je to vo vyústení doliny tvorenej potokom Blatina, v oblasti, kde tento potok pretekajúci cez Lukáčovce ústi do potoka Andač.
V blízkosti osady prechádza jednokoľajná železničná trať spájajúca Leopoldov s Lužiankami.

Z hľadiska geomorfologického členenia Slovenska sa Tŕnie nachádza v oblasti Nitrianskej pahorkatiny.

Z územnosprávneho hľadiska patrí osada pod obec Lukáčovce v okrese Nitra.

Obyvateľstvo
------------

Obyvateľstvo tejto osady sa zaoberá prevažne farmárstvom a poľnohospodárstvom. Využíva tak prirodzený potenciál oblasti Nitrianskej pahorkatiny pre oblasť poľnohospodárstva.

Pozri aj
--------

* Lukáčovce

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka Lukáčoviec

Súradnice: 48°23′07″S 17°58′06″V﻿ / ﻿48,38538°S 17,96841°V﻿ / 48.38538; 17.96841
**Jozef Wagner** (Vagner, Vágner, Wágner) (\* 4. február 1770, Trenčín – † 26. september 1849, Brezno) bol pedagóg a odborný spisovateľ.

Rodina
------

* otec Michal Wagner
* matka Anna rod. Malániová
* syn Daniel Wagner

Životopis
---------

Základné vzdelanie získal v Trenčíne, študoval na evanjelický lýceu v Bratislave. Po štúdiách 1789 – 1817 učiteľ, od 1817 pokladník mestskej pokladnice, šk. inšpektor, od 1848 mestský radca v Brezne. Pozoruhodným v súvekom školstve bolo založenie konfesionálne zmiešanej dievčenskej triedy v Brezne, kt. založil v spolupráci s kat. učiteľom L. Bendíkom (škola existovala až do 1. októbra 1858). Autor príručky o správnom písaní listov a rozličných administratívnych spisov, slúžila ako učebnica, vyšla v 3 vyd. (1797, 1808, 1827).

Pamiatky
--------

* náhrobník na cintoríne v Brezne-Dúbravke

Dielo
-----

* Užitečná sebrání některých spisů... Banská Bystrica roku 1797

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike

Autoritné údaje: * NK ČR: jk01151322
* VIAF: 103094191
**Jozef Veselý** (\* 1895 – † ?) bol menej známy slovenský amatérsky entomológ – hlavne lepidopterológ a koleopterológ. Člen prvej Slovenskej entomologickej spoločnosti v Žiline.

Počas svojho života pracovne pôsobil ako učiteľ v Liptovskom svätom Mikuláši a potom i v Košiciach, kde býval na Sverdlovej ulici č. 15.

Dňa 30. novembra 1941 bol v hoteli Astória na riadnej členskej schôdzi tejto spoločnosti prijatý za člena prvej Slovenskej entomologickej spoločnosti v Žiline. Oficiálnym členom tejto spoločnosti bol od 1.1.1942. Počas aktivít tejto spoločnosti referoval na piatej riadnej členskej schôdzi spoločnosti v hoteli Astória dňa 15.7.1942 o zakladaní „biologických zbierok hmyzu" a predviedol tiež názorné ukážky týchto zbierok rôznych slovenských druhov lepidopter. Po skončení II. svetovej vojny bol evidovaný v „Zozname členov" na poslednom valnom zhromaždení entomologickej spoločnosti v Žiline zo dňa 19.10.1945. V roku 1963 sa objavuje v zozname členov Československé společnosti entomologické v Prahe. Neskôr sa roku 1963 stáva členom novo založenej Slovenskej entomologickej spoločnosti v Bratislave, ktorá sa v roku 1957 oddelila z pôvodnej Československej entomologickej spoločnosti, a preto už po roku 1963 nie je uvedený v zoznamoch členov České společnosti entomologické.

Počas svojho života sa venoval hlavne zberu a štúdiu motýľov a chrobákov. Zbery prevádzal hlavne v Nízkych Tatrách, na Liptovských Holiach, v západných Tatrách a tiež na území Podkarpatskej Rusi, ktoré bola vtedy súčasťou Česko-Slovenska. Zbery na východnom Slovensku prevádzal niekedy spoločne i s ďalším členom entomologickej spoločnosti Jánom Zelným. Na jeho počesť pomenoval potom Ján Zelný nový poddruh jasoňa chochlačkového, ktorý popísal z okolia mesta Kráľovský Chlmec z oblasti juhovýchodného Slovenska jeho menom: *Parnassius mnemosyne* ssp. 
*veselyi* Zelný, 1956. Výsledky svojich zberov motýľov poskytol RNDr. Karlovi Hrubému do jeho Prodromu lepidopter Slovenska z roku 1964, kde sú jeho údaje citované pod značkou „Vý".

Jozef Veselý zomrel pravdepodobne v Košiciach, kde pôsobil posledné roky svojho života.

Jeho zbierka hmyzu (motýle a chrobáky) sú uložené v Liptovskom múzeu v Ružomberku. Zbierka obsahuje: Lepidoptera 1006 ex. Coleoptera 1761 ex.

Zdroje
------

* Smutný, A. E.: 1945, Zoznam členov. In: Zápisnica z posledného valného zhromaždenia Slovenskej entomologickej spoločnosti v Žiline zo dňa: 19.10.1945.
* Hrubý, K.: 1964, Prodromus lepidopter Slovenska, SAV Bratislava, 100.
* Koleška, Z.: 1995, Veselý Jozef: 665, In: Seznam biografií československých entomologů (entomologové nežijíci) – 15. pokračování. Klapalekiana, 31 (Suppl.): 564 – 775 + [9] tab.
* Okáli, I. & coll.: 1996, Slovník slovenských zoológov a zoológov zo vzťahmi k územiu Slovenska (Veselý Jozef, 125), Bratislava: 1 – 137.
* Gaedike, R. & Groll, E. K. eds. 2001, Entomologen der Welt (Biografien, Sammlungsverbleib). Datenbank, DEI Eberswalde im ZALF e. V.: „Veselý Jozef".
**Jozef Zadžora** (\* 5. január 1905, Prešov – † 4. máj 1960, Brno) bol slovenský dôstojník, generál, vojenský veliteľ, protifašistický bojovník.

Rodina
------

* otec Andrej Zadžora
* matka Jozefína rod. Brunnáryová

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Berehove a v Prešove, na vojenských školách v Hraniciach a v Olomouci, 1947-1949 na Vojenskej akadémii v Moskve. Vojak z povolania, príslušník čs. resp. slov. armády. Účastník protifašistického odboja a SNP. Poverený prípravou SNP v Trenčíne a na dolnom Považí. Po → F. Čatlošovom rozhlasovom prejave (29. augusta 1944) zanechal posádku bez veliteľa a odcestoval do Banskej Bystrice-pre tento čin kritizovaný, zatknutý v Banskej Bystrici a vyslaný 
na povstalecký front. Veliteľ delostrelectva IV. taktickej skupiny 1. čs. armády na Slovensku, ktorá operovala v priestore Handlová-Banská Bystrica. Po oslobodení sa zaoberal vedeckou činnosťou v oblasti delostrelectva. Autor učebných pomôcok a článkov v časopisoch Vojenské rozhledy a Delostrelec.

Ocenenie
--------

* Roku 1947 vyznamenaný Radom SNP II.tr. 1955 medailou Za zásluhy o obranu vlasti

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Súradnice: 49°11′44.9″S 16°28′16.7″V﻿ / ﻿49,195806°S 16,471306°V﻿ / 49.195806; 16.471306

**Augšperský potok** je prírodná pamiatka nachádzajúca sa v katastri mestskej časti Brno-Žebětín.

Ochrana
-------

Predmetom ochrany je údolie s meandrujúcim potokom slúžiacim ako útočisko obojživelníkov a ohrozených druhov vtáctva.

Potok vyteká z tunela pod Masarykovým okruhom a potom, čo pretečie prírodnou pamiatkou sa stáva ľavostranným prítokom Augšperského potoka. Pozdĺž prírodnej pamiatky je vyznačená žltá turistická trasa.

Potok vytekajúci z lesa v prírodnej pamiatke Augšperský potok

Geológia
--------

Podložie tvorí biotitický granodiorit brnianskeho masívu typu Tetčice, svetlej farby, stredne až hrubo zrnitý s fenokrystami draselných živcov a migmatitizované biotitické pararuly. V nive sú svahové a fluviálne usadeniny, nad nimi glej a fluvizem.

Flóra
-----

Z drevín sú na brehoch potoka zastúpené jelša lepkavá (*Alnus glutinosa*), jelša sivá (*Alnus incana*), topoľ osikový (*Populus tremula*) a vŕby (*Salix sp.*). Rastlinstvo na podmáčaných a vlhkých lúkach zastupuje záružlie močiarne (*Caltha palustris*), bradáčik vajcovitý (*Lister ovata*), pakost lúčny (*Geranium pratense*), kostrava lúčna (*Poa pratensis*), kuklík potočný (*Geum rivale*), lipnica lúčna (*Poa pratensis*), lykovec jedovatý (*Daphne mezereum*), zádušník brečtanovitý (*Glechoma hederacea*), chránený vstavačovec májový (*Dactylorhiza majalis*) - jediný početnejší výskyt tejto orchidey na území mesta Brna, iskerník plazivý (*Ranunculus repens*), túžobník brestový (*Filipendula ulmaria* subsp. *ulmaria*), čerkáč obyčajný (*Lysimachia vulgaris*) a ďalšie.

Fauna
-----

V kalužiach bol nájdený strunovec vodný (*Gordius aquaticus*), z hmyzu sú zastúpené bežné lesné druhy, na vŕbach podobník (*Synanthedon flaviventris*). Z obojživelníkov sa tu rozmnožujú skokan hnedý (*Rana temporaria*) a skokan štíhly (*Rana dalmatina*).

Referencie
----------

1. ↑   *Stránky AOPK ČR* [online]. [Cit. 2014-10-11]. Dostupné online. (po česky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Augšperský potok (prírodná pamiatka)**

Externé odkazy
--------------

* Zakladacia vyhláška
* Augšperský potok

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Augšperský potok (přírodní památka) na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Chránené územia v okrese Brno-mesto  |
| --- |
| Chránená krajinná oblasť | 
* Moravský kras

 |
| Národná prírodná rezervácia | 
* Hádecká planinka

 |
| Národné prírodné pamiatky | 
* Červený kopec
* Stránská skála

 |
| Prírodné rezervácie | 
* Babí doly
* Bosonožský hájek
* Břenčák
* Černovický hájek
* Jelení žlíbek
* Kamenný vrch
* Krnovec
* Velký Hornek

 |
| Prírodné pamiatky | 
* Augšperský potok
* Bílá hora
* Holásecká jezera
* Junácká louka
* Kavky
* Kůlny
* Medlánecká skalka
* Medlánecké kopce
* Mniší hora
* Na skalách
* Netopýrky
* Obřanská stráň
* Pekárna
* Rájecká tůň
* Skalky u Přehrady
* Soběšické rybníčky
* Údolí Kohoutovického potoka
* Velká Klajdovka
* Žebětínský rybník

 |
| Prírodné parky | 
* Baba
* Podkomorské lesy

 |
**Jozef Volný** (Wolny) (\* 12. február 1819, Spišské Vlachy – † 14. september 1878, Ožďany) bol slovenský hutnícky inžinier.

Jeho otec bol Ján Volný a matka Anna Mária rod. Sommerová.

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu, vo filozofickom kurze a v 1. roč. právnickej akadémie v Košiciach, 1841 – 1844 na Baníckej akadémii v Banskej Štiavnici. V roku 1844 – 1848 banský inžinier Komorského úradu v Banskej Bystrici, 1848 – 1849 tajomník komisára banských miest Ľudovíta Benického, hutnícky inžinier v Pohorelej, a i. Riaditeľ Salgotarjánskej železiarskej spoločnosti v Salgotarjáne a v Budapešti. Modernizátor uhorského železiarstva a hutníctva na Slovensku. Autor knihy venovanej uhorskému banskému zákonodárstvu, článkov o železiarstve, štúdie o prameňoch k dejinám baníctva a hutníctva na Gemeri.

Ocenenie
--------

* Roku 1876 vyznamenaný Radom Františka Jozefa

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike - pokrstený ako Josephus Volni

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 7967 5967
* VIAF: 121509303
**Jozef Viliam Marschan** (\* 26. august 1803, Moštenica – † 1872, Budapešť) bol banský inžinier.

Jeho otec bol Ján Marschan a matka Juliana Marschanová.

Životopis
---------

V roku 1821 – 1824 študoval baníctvo a hutníctvo na Baníckej akadémii v Banskej Štiavnici. V roku 1837 – 1847 učiteľ kreslenia a banského meračstva na Baníckej a lesníckej akadémii, súčasne 1843 – 1847 suplujúci profesor a vedúci katedry deskriptívnej geometrie a staviteľstva, 1847 – 1848 hlavný strojmajster v Štiavnických baniach. Viedol pokusy s úpravou hutníckych trosiek, práce na stavbe parnej stupy s Wattovým rozvodom. Vykonával meračské práce, robil geologické mapovanie, neskôr robil pokusy so zavedením amalgamácie v Kremnici. Autor priekopníckej práce o výstavbe železníc, štúdií o ryžovaní riečneho zlata, knižných prác o vedeckých a technických objavoch. Roku 1848 člen zakladajúceho výboru Uhorskej geologickej spoločnosti.

Jeho potomkovia boli povýšení do šľachtického stavu v roku 1896.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike – farnosť Moštenica; pokrstený ako Josephus Joannes Evangelista Martinus Marssany

Autoritné údaje: * GND: 133106640
* ISNI: 0000 0000 2282 7384
* PIM: PIM137181
* VIAF: 33178198
Súradnice: 49°17′51″S 16°58′13″V﻿ / ﻿49,2974°S 16,9704°V﻿ / 49.2974; 16.9704

**Malá Haná** je rieka v Juhomoravskom kraji v Česku. Má dĺžku 18,6 km a po spoločnom sútoku s riekou Velká Haná v obci Dědice u Vyškova vzniká Haná.

Priebeh toku
------------

Pramení na Drahanskej vrchovine severne od obce Krásensko, blízko rádiotelevízneho vysielača Kojál na rovnomennom vrchu. Preteká Krásenskom, pokračuje lesnatou oblasťou južne od VVP Březina. Južne od obce Pařezovice sa na km 4,27 nachádza vodná nádrž Opatovice, ktorá je zdrojom pitnej vody pre Bučovicko a Vyškovsko. Po prietoku obcou Opatovice vytvára v Dědiciach u Vyškova spoločne s riekou Velká Haná, ktorá priteká zľava, rieku Haná.

Referencie
----------

1. ↑   Vodárenská nádrž Opatovice na řece Malá Haná na stránkách Povodí Moravy
2. ↑   Kvůli opravám na vodním díle Opatovice se zakalila Haná

Externé odkazy
--------------

* Hlásne profily

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Malá Haná (řeka) na českej Wikipédii.*
**Jozef Čapkovič** (\* 11. január 1948, Bratislava) je bývalý slovenský futbalista a reprezentant Česko-Slovenska.

Klubová kariéra
---------------

So svojim bratom - dvojčaťom Jánom Čapkovičom vytvorili najúspešnejšiu bratskú dvojicu v histórii česko-slovenského futbalu. Do Slovana Bratislava prišli z Červenej hviezdy Bratislava. V belasom drese vybojovali najväčší klubový úspech, keď 21. mája 1969 v Bazileji porazili vo finále Pohára víťazov pohárov FC Barcelona 3:2. V Slovane získal tri majstrovské tituly, dvakrát vyhral Česko-slovenský pohár a tri razy Slovenský pohár.

Reprezentačná kariéra
---------------------

V reprezentácii Česko-Slovenska debutoval 25. septembra 1974 v Prahe v prípravnom zápase proti Nemeckej demokratickej republike (3:1), posledný zápas odohral 21. septembra 1977 v kvalifikácii o postup na MS 1978 proti Škótsku (1:3). Najväčší úspech dosiahol na ME 1976 v Belehrade, kde získal získal titul európskeho šampióna. Jozef Čapkovič je jediným slovenským futbalistom, ktorý bol priamym aktérom pri zisku titulu majstra Európy aj Pohára víťazov pohárov. Obe trofeje získal aj brankár Alexander Vencel st. v Belehrade 1976 bol však náhradníkom Iva Viktora.

Úspechy
-------

**Reprezentačné**

* Majster Európy 1976

**Klubové**

* Víťaz Pohára víťazov pohárov: 1969
* Majster Česko-Slovenska: 1969/70, 1973/74, 1974/75
* Víťaz Česko-slovenského pohára: 1968, 1974
* Víťaz Slovenského pohára: 1968, 1972, 1974

**Individuálne**

* člen Siene slávy slovenského futbalu

Referencie
----------

1. ↑

Externé odkazy
--------------

* FOTBAL.CZ
* ŠK Slovan

  


| * z
* d
* u
Česko-slovenské mužstvo – ME 1976 (víťaz) |
| --- |
| 
* 1 Viktor
* 2 Dobiaš
* 3 Čapkovič
* 4 Ondruš
* 5 Pivarník
* 6 Jurkemik
* 7 Panenka
* 8 Móder
* 9 Pollák
* 10 Masný
* 11 Nehoda
* 12 Gögh
* 13 Barmoš
* 14 Biroš
* 15 Herda
* 16 Veselý
* 17 Švehlík
* 18 Galis
* 19 Petráš
* 20 Štambachr
* 21 Bičovský
* 22 Vencel
* Tréner: Ježek

 | Česko-Slovensko |
Thoas (Lemnos) 
**Thoas** (iné názvy: **Thoás, Toas, Toás**; gr. Thoas/iný prepis: Thoás; lat. Thoas) je v gréckej mytológii syn boha Dionýza a Ariadny, bol kráľ na ostrove Lemnos.

Jeho dcéra Hypsipylé ho po všeobecnej vzbure žien proti mužom zosadila z trónu, ale keď všetky lemňanky povraždili svojich mužov za to, že podľahli zvodom žien z pevniny, jedine Hypsipylé porušila dohodu, podľa ktorej mali zomrieť všetci muži a svojho otca zachránila pred istou smrťou tak, že ho v truhlici poslala na more.

Keď jej na to ostatné ženy prišli, predali ju za zradu do otroctva nemejskemu kráľovi Lykourgovi. Tam neskôr bol z jej nedbalosti veľkým hadom zaškrtený kráľov syn Ofeltes a hrozila jej preto smrť, ale nakoniec jej život zachránil vojak idúci do vojny siedmich proti Tébam.

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Thoás na českej Wikipédii.*
**Eryxias** alebo **Eryxidas** (starogr. Ερυξίας, Ερυξίδας – *Eryxias, Eryxidas*) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 532 pred Kr.

Eryxias z Chalkidy bol na 62. olympijských hrách v roku 532 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia sa v Olympii zaviedol už na počiatku hier, t. j. v roku 776 pred Kr. a bol hlavným pretekom aj po zavedení ďalších súťažných disciplín. Menom víťaza tohto preteku sa označovala celá olympiáda.

Záznam o olympijskom víťazstve Eryxia je uvedený v zozname olympijských víťazov od starovekého historika Eusebia z Kaisareie, ktorý vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.

Olympijské víťazstvo Eryxida zaznamenal aj jeho rodák filozof Iamblichos vo svojom diele *Život Pythagora*, a to v súvislosti s datovaním Pythagorovho príchodu do Krotónu, kde okolo roku 530 pred Kr. založil školu a zároveň náboženský spolok, ktorý prijímal mužov i ženy.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Eusebios, *Kronika* 2,193.
2. 1 2  Iamblichos, *Peri tou pythagorikou biou* 7,35.
3. 1 2  James Lynch, *The Ancient Olympiads: 776 BC to 393 AD*
4. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 377.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
6. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.
7. ↑  Josef Šusta. *Dějepisectví*. Praha : Nákl. Historického klubu, 1933. S. 9.
8. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 404.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Sigílium Lucifera
**Luciferianizmus** je náboženský systém tézického i svetského označenia, je preto silne ovplyvnený osobným postojom a skúsenosťami. Je označovaný niektorými za náboženstvo, inými za filozofiu alebo cestu k poznaniu. Luciferianizmus ako celok nemá konkrétnu dogmu, ktorú by jeho prívrženci dodržiavali. Skôr je to hlboký osobný pohľad s rôznymi variáciami uctievania Božstva a praktikovania okultizmu na sekulárnom súbore princípov, spolu s mytologickými odkazmi ako formu symbolizmu a kultúrnej tradície.

Luciferianizmus a satanizmus
----------------------------

Hoci sa veľakrát satanizmus a luciferianizmus zamieňa, nie sú vôbec totožné.
Teistický luciferianizmus môže niekedy naznačovať vlastnosti alebo postupy z teistického satanizmu, ale Lucifer je považovaný za Anjela alebo Boha svetla - viac pozitívny ideál ako zvieracie a materialistické Božstvo uznávané teistickými satanistami.

Arkádický luciferianizmus
-------------------------

Pomenovaný podľa starovekej mytologickej spoločnosti v oblasti Arkádia. Táto odnož je spojením sekulárneho humanizmu a neopaganizmu. Jej prívrženci uctievajú mytológiu a náboženské tradície a môžu sa zapojiť do neopaganistických obradov, ktoré neoplývajú myšlienkou vyššej moci.

Teistický luciferianizmus
-------------------------

Niektorí luciferiáni veria v Lucifera ako skutočné Božstvo. Nesmie však byť uctievaný ako židovsko-kresťanský Boh, ale uctievaný a nasledovaný ako učiteľ, priateľ a záchranca. Teistickí luciferiáni sú stúpencami cesty ľavej ruky a môžu mať individuálne blízko k rôznym dogmatickým organizáciám ako je Neo-luciferské cirkvi alebo iné kongregácie, ktoré sú silne zamerané na ceremoniálnu mágiu, okultné a doslovné výklady duchovných príbehov a postáv.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Luciferianism na anglickej Wikipédii.*
*Zákaz fajčenia***Zákaz fajčenia** je verejné nariadenie obsahujúce právny zákaz, ktorý obmedzuje fajčenie na pracoviskách a verejných priestranstvách.

Hlavným dôvodom pre zákaz fajčenia je ochrana občanov a zamestnancov pred srdcovými chorobami, rakovinou, cievnymi chorobami a inými akútnymi chorobami spôsobenými pasívnym fajčením. V mnohých krajinách sveta je zákaz fajčenia v uzavretom priestore v rôznych formách súčasťou legislatívy, zákonodarcovia citujú vedecké dôkazy, ktoré ukazujú, že tabakový dym škodí fajčiarom, ale aj osobám vystaveným pasívnemu fajčeniu. Ďalším logickým dôvodom pre zákaz fajčenia je ochrana pred požiarom (napríklad v priestoroch s nebezpečenstvom výbuchu, alebo kde sa manipuluje s horľavými látkami), čistota (na miestach, kde sa pripravujú lieky), zníženie právnej zodpovednosti a redukcia odpadu.

Zákon pre nefajčiarske pracoviská je primárne zameraný na redukciu predčasných úmrtí, nemocí a chorôb spôsobenými pasívnym fajčením. Ďalej na redukciu výdavkov za liečbu ochorení spôsobených fajčením a zlepšenie produktivity práce. Ďalej na zachovanie súčasných pracovných miest a zamestnancov v danej oblasti.

Napríklad v americkom štáte Indiana si štátna agentúra pre ekonomický rozvoj stanovila na rok 2006 plán na zvýšenie ekonomického rastu, ktorý povzbudí mestá aby zaviedli miestne naradenie zakazujúce fajčenie na pracoviskách, čo povedie k nárastu počtu pracovných miest.

Najvyšší zdravotnícky predstaviteľ USA Richard Carmona chce presadiť zákaz fajčenia v dôsledku faktu, že fajčeniu sa v Spojených štátoch ročne pripisuje 440 000 úmrtí v dôsledku rôznych druhov rakoviny, pľúcnych chorôb a iných ochorení.

Pozri aj
--------

* Zoznam zákazov fajčenia

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **zákaz fajčenia**.

Externé odkazy
--------------

* *World Health Organisation* (WHO) o tabaku (po anglicky)
* Petícia proti fajčeniu (po česky)
* Kritika protifajčiarskej kampane (po česky)
* Oficiálne webové stránky *Jednoho roku správné volby* (po česky)
**Lucius Afranius** bol rímsky dramatik, autor komédii, ktorý žil v 1. storočí pred Kr. Jeho dielo spadá do žánru označovaného ako togáta (*comoedia togata*), ktorá sa sústredila na rímske prostredie, mravy a látku, konkrétnejšie do podžánru *fabula tabernaria* (doslova "príbehy z krčmy"). Postavy tohto typu komédie pochádzali z najnižších vrstiev rímskej spoločnosti a jej dej sa točil okolo toho, čo sa „zbehlo" pri posedení v krčme. Quintilianus uvádza, že sa v Afraniových hrách často objavovalo flirtovanie alebo dokonca neprijateľné aféry, čo údajne korešpondovalo s Afraniovým vlastným životom.

Afraniovými veľkými vzormi boli Terentius a Menandros. Jeho hry veľmi dobre zachytávali bežný život nižších spoločenských tried a boli obľúbené ešte za vlády cisára Nerona. Zdá, že boli známe ešte na konci 4. storočia po Kr. O Afranivom jazykovom štýle sa pochvalne vyjadruje ešte aj Cicero.

Z hier Lucia Afrania sa nám dochovalo približne 40 titulov a okolo 400 veršov. Známy je Afraniov výrok: „Mudrc miluje, všetci ostatní dychtivo túžia".

Literatúra
----------

* CONTE, Gian Biagio. *Dějiny římské literatury*. Preklad Dagmar Bartoňková et al. Vyd. 1. Praha : KLP, 2003. 790 s. ISBN 80-85917-87-4.

Autoritné údaje: * BnF: 13164180q
* GND: 118643940
* ISNI: 0000 0001 1705 2999
* LCCN: n00024409
* NK ČR: ola2002112674
* VIAF: 3264067
* WorldCat: lccn-n00024409
Budova školy na križovatke Štefánikovho nábrežia a Kapitulskej ulice
**Základná umelecká škola Jána Cikkera** (pôvodne Mestská hudobná škola, neskôr Ľudová škola umenia) v Banskej Bystrici sídli na Štefánikovom nábreží č.6. Budovu, v ktorej v minulosti bolo (pod rôznymi názvami) Gymnázium Andreja Sládkoviča navrhol František Eduard Bednárik v roku 1932 a bola postavená bola v roku 1934.

Charakteristika budovy
----------------------

Objekt je dvojpodlažný s dispozičným dvojtraktom a pôdorysom v tvare písmena L. Umiestnenie učební je na juh a východ. Chodby sú orientované do nádvoria. V strede dispozície je široké dvojramenné schodisko. Pásy okien sú predelované typickými Bednárikovymi medziokennými stĺpikmi s kanelovaným keramickým obkladom. Vstup je zvýraznený dvoma názvami: *Vedou premáhaj hmotu a priestor* a *Umením okrášľuj život na zemi'*

Externé odkazy
--------------

* 

Súradnice: 48°44′00″S 19°08′57″V﻿ / ﻿48,73331°S 19,149272°V﻿ / 48.73331; 19.149272
O včelárovi a kultúrnom pracovníkovi pozri *Ján Vesel (1899).*

Hrob Veselovcov v banskobystrickom evanjelickom cintoríne
**Ján Vesel** (\* 25. september 1862, Kráľová – † 22. marec 1931, Banská Bystrica) bol slovenský advokát, verejný činiteľ, zakladateľ *Zvolenskej ľudovej banky*.

Rodina
------

* rodičia: Matej Vesel a Zuzana Veselová, rod. *Kubišová*
* manželka: Kornélia Veselová, rod. *Barányová* (1866 – 1945)
* deti: Elena Nábělková, Ivan Vesel, Milan Vesel, Mirko Vesel, Zora Paulendová, Miloš Vesel, Mária Vašková, Oľga Izáková Otevřelová, Želmíra Kittnerová, Kornélia Kozmálová, Viera Kálesová

Štúdium
-------

Absolvoval ľudovú školu v Radvani, neskôr študoval na banskobystrických gymnáziách, evanjelickom (1875 – 1880) a katolíckom (1880 – 1882). Po vylúčení pre národné povedomie pokračoval na evanjelickom lýceu v Banskej Štiavnici. V rokoch 1883-86 bol študentom teologickej akadémie v Bratislave, odkiaľ bol takisto vylúčený kvôli slovenskému cíteniu, nastúpil na právnickú fakultu v Budapešti, kde v roku 1896 získal titul JUDr..

Pôsobenie
---------

V rokoch 1888 – 1891 pôsobil v banskobystrickej advokátskej kancelárii Andreja Hanzlíka ako elév, potom bol päť rokov koncipientom u Samuela Medveckého. V roku 1896 založil vo Zvolene vlastnú advokátsku kanceláriu, ktorá fungovala do roku 1926. Následne sa stal verejným notárom v Banskej Bystrici, v tejto funkcii zotrval do svojho úmrtia v roku 1931.

Podieľal sa na výchove mnohých slovenských právnikov (napr. M. Slávika, J. Petrikovicha, M. Vanča). Zúčastnil sa na rokovaní slovenských a českých politikov v Budapešti (1914), kde sa pripravovalo založenie Slovenskej národnej rady.

V roku 1902 inicioval založenie *Zvolenskej ľudovej banky* a stal sa správcom, po jej zlúčení s ďalšími peňažnými inštitúciami v roku 1921 bol vymenovaný za predsedu generálnej správy novovzniknutej *Národnej banky* so sídlom v Banskej Bystrici. 

Pôsobil ako presbyter evanjelického cirkevného zboru v Banskej Bystrici a seniorálny samosudca, bol tiež dozorcom cirkevných zborov v Babinej a v Ponikách. 

Podieľal sa na rozvoji národného života vo Zvolene, spoluorganizoval ľudové zhromaždenia, bol zakladajúcim členom obnovenej Matice slovenskej. Prispieval do Národných novín a iných slovenských periodík.

Zdroj
-----

* *Slovenský biografický slovník*, ISBN 80-7090-111-X
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

 Externé odkazy
---------------

* Záznam o narodení a krste v matrike - evanjelického zboru v Radvani; záznam číslo 54

Autoritné údaje: * SNK: 156536
* VIAF: 5550156565728023500004
**Ján Weiss**, uvádzaný aj ako *Ján Weis*, (\* 1. júl 1873, Hliník nad Hronom – † 1959) bol menej známy slovenský amatérsky entomológ a jeden z členov prvej Slovenskej entomologickej spoločnosti v Žiline.

Bol uvedený v „Zozname členov žilinskej entomologickej spoločnosti" zo dňa 19. októbra 1945.

Z hľadiska entomologického sa zaoberal hlavne radom chrobákov (Coleoptera).

Pracovne pôsobil ako pedagóg – učiteľ ľudovej školy, riaditeľ a správca školy na viacerých miestach Slovenska. Pôsobil mimo iné v Horných Brhlovciach, Dolných Žemberovciach, v obci Močiar pri Banskej Štiavnici a iných miestach.

V roku 1922 pôsobil ako riaditeľ na rímskokatolíckej škole v Bátovciach v okrese Levice. Podľa informácií bol ku žiakom veľmi prísny a nekompromisný. Ako riaditeľ a správca školy však svojou aktívnou organizačnou činnosťou dokázal zabezpečiť materiálne i finančne chod školy. So žiakmi organizoval divadelné predstavenia a za takto získané finančné prostriedky zabezpečoval knihy do školskej knižnice. Svojou aktivitou dokázal získať i finančné prostriedky od cirkvi a zabezpečiť nimi prístavbu učebne.

V rokoch 1934 – 1947 viedol kroniku obce Horné Brhlovce.

V rokoch svojho členstva v entomologickej spoločnosti pôsobil ako riaditeľ a potom učiteľ v.v.

Jeho zbierka hmyzu sa pravdepodobne nezachovala.

Zomrel v roku 1959.

Zdroj
-----

* Žitavský, A. S.: 1937, *Pamätník slovenského školstva za účinkovania prezidenta T. G. Masaryka, II.* Bratislava, heslo: (Weis Ján, 384).
* Smutný, A. E.: 1945, *Zoznam členov*. In: Zápisnica z posledného valného zhromaždenia Slovenskej entomologickej spoločnosti v Žiline zo dňa: 19.10.1945.
* Koleška, Z.: 1995, Weiss Ján: 707, In: *Seznam biografií československých entomologů (entomologové nežijíci) – 15. pokračování*. Klapalekiana, 31 (Suppl.): 564 – 775 + [9] tab.
* Okáli, I. & coll.: 1996, *Slovník slovenských zoológov a zoológov zo vzťahmi k územiu Slovenska*: (Weiss [Weis] Ján, 128), Bratislava: 1 – 137.
* Gaedike, R. & Groll, E. K. eds. 2001, *Entomologen der Welt (Biografien, Sammlungsverbleib)*. Datenbank, DEI Eberswalde im ZALF e. V.: „Weiss Ján": (internet).
* Groll, E. K. [ed.]: 2006, *Entomologen der Welt (Biographien, Sammlungsverbleib)*. Datenbank 2. Version, DEI im ZALF e.V.: „Weiss Ján": (internet).
* *Pamätná kniha obce Hornie Brhlovce*, vedená od roku 1934
**Záhí Hawáss** (\* 28. máj 1947, Al-Ubajdíja, Egypt) je egyptský archeológ.

Životopis
---------

Vyštudoval na Alexandrijskej univerzite a neskôr na University of Pennsylvania. V rokoch 1969 až 1980 bol archeológom na rôznych miestach v Egypte, v rokoch 1987 až 1997 "generálnym riaditeľom historických pamiatok" Pyramíd v Gíze a oázy Baharíja, v rokoch 1998 až 2002 zástupcom štátneho tajomníka pre Pamiatky v Gíze, od roku 2002 (do roku 2011?) generálnym tajomník Najvyššej rady pre historické pamiatky. V roku 2011 bol ešte za Mubárakovej vlády vymenovaný na novo vytvorený post egyptského ministra pre historické pamiatky, v lete 2011 však post pravdepodobne v dôsledku revolúcie v Egypte opustil resp. musel opustiť. Následne sa venoval najmä prednáškam a písaniu kníh.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Záhí Hawáss**

Externé odkazy
--------------

* Osobné stránky

Autoritné údaje: * BnF: 13504170v
* GND: 122431588
* ISNI: 0000 0001 2144 2164
* LCCN: nr90025829
* NK ČR: xx0028158
* ULAN: 500260442
* VIAF: 95263081
* WorldCat: lccn-nr90025829
Doc. RNDr. **Ján Veme**, CSc. (\* 24. október 1934, Klenová – † 14. máj 1993, Košice) bol slovenský fyzik.

Životopis
---------

Narodil sa v Klenovej v okrese Snina. Po maturite na gymnáziu v Humennom absolvoval štúdium matematiky a fyziky na Vysokej škole pedagogickej v Bratislave.

V septembri 1962 nastúpil na Katedru fyziky VŠT v Košiciach. Hneď po nástupe sa zapojil do vedecko-výskumnej činnosti skupiny, ktorú viedol prof. J. Daniel-Szabó. Vybudoval laboratórium na skúmanie magnetických vlastností feromagnetických vrstiev. V rokoch 1970 – 1971 bol pozvaný na študijný pobyt na Fyzikálnu fakultu Moskovskej štátnej univerzity k prof. Telesninovi, kde pod jeho vedením úspešne ukončil a obhájil kandidátsku dizertačnú prácu z problematiky tenkých feromagnetických vrstiev. V roku 1974 sa habilitoval za docenta obhájením habilitačnej práce *Štúdium javu plazenia doménových stien vo feromagnetických vrstvách*. Bol autorom viacerých učebných textov, riešiteľom a spoluriešiteľom viacerých vedecko-výskumných úloh. Jedenásť rokov bol zástupcom vedúceho katedry fyziky a šesť rokov jej vedúcim. Svojou vyše tridsaťročnou prácou na katedre fyziky a dlhoročnou prácou na EF veľkou mierou sa zaslúžil o ich rozvoj a profiláciu. Za záslužnú prácu mu boli udelené viaceré ocenenia a vyznamenania.

Zomrel 14. mája 1993 v Košiciach.

Externé odkazy
--------------

Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.