recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Symfónia č. 2 c-mol, Op. 17** je dielo ruského skladateľa Piotra Iľjiča Čajkovského.

Pomenovanie druhej symfónie c-mol, op. 17, nazývanej „Maloruská" súvisí s tematickou aplikáciou maloruskej, ukrajinskej ľudovej hudby. Čajkovskij ju napísal v lete 1872 u svojej sestry v ukrajinskom mestečku Kamionke pri Kyjeve. Odtiaľ tá hojnosť ruských, ale najmä
ukrajinských melódií – objavujú sa v introdukcii (Andante sostenuto) pripomínajúcej úvody k trom posledným symfóniám a využívajúcej melódiu piesne Vniz po matuške, po Volge, v rytmickej 2. časti (Andante marciale quasi moderato), kde ako druhá, lyrická téma vystupuje ruská ľudová melódia; v Scherze (3.časť) s triom založeným na žartovnej ukrajinskej pesničke i vo veselom Finále, ktorého osou je rôzne obmieňaná ukrajinská pesnička Žeriav. 1. časť (Allegro vivo) sa vcelku opiera o autorove vlastné témy, ktoré však majú ľudový charakter. Druhú symfóniu Čajkovskij od základu prepracoval v rokoch 1879-80.

Symfónia má štyri vety:

1. *Andante sostenuto - Allegro vivo*
2. *Andantino marziale, quasi moderato*
3. *Scherzo. Allegro molto vivace*
4. *Finale. Moderato assai - Allegro vivo*

Zloženie orchestra: 2 flauty, 2 hoboje, 2 klarinety, 2 fagoty, 4 lesné rohy, 2 trúbky, 3 trombóny, tuba, tympany, činely, veľký bubon, tam-tam, sláčikové nástroje (1. a 2. husle, violy, violončelá, kontrabasy). Priemerná dĺžka symfónie je 35 minút.

| * z
* d
* u
Symfónie P. I. Čajkovského |
| --- |
| 
Symfónia č. 1 g mol *„Zimné sny"*, Op. 13 ·
Symfónia č. 2 c mol *„Maloruská"*, Op. 17 ·
Symfónia č. 3 D dur *„Poľská"*, Op. 29 ·
Symfónia č. 4 f mol, Op. 36 ·
Symfónia č. 5 e mol, Op. 64 ·
Symfónia č. 6 h mol *„Patetická"*, Op. 74 ·
Symfónia č. 7 h mol *"Manfred"*, Op. 58
Zoznam diel Piotra Iljiča Čajkovského
 |
**Jozef Holúbek** (\* 18. marec 1883, Padina - † 8. september 1956, Trenčianske Teplice) bol právnik, spisovateľ, prekladateľ.

Rodina
------

* otec Ján Holúbek
* matka Júlia rod. Poláčková

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Prešove, v roku 1897-1898 v Banskej Bystrici, v roku 1898-1904 na srbskom gymnáziu v Novom Sade, od roku 1904 na právnickej fakulte univerzity v Budapešti, JUDr. Advokát v Novom Sade, po roku 1926 v Prahe. Počas štúdií pracovník Slovenského spolku v Budapešti. Časopisecky debutoval roku 1899 básňami v prílohe Obzoru, umelecky sa presadil črtou *Cesta na Čiernu Horu*, v medzivojnovom období publikoval články prevažne o poľnohospodárstve. Autor knihy poviedok o živote a folklóre Slovákov vo Vojvodine v 2. polovici 19. storočia funkcionár Matice slovenskej (MS), Muzeálnej slovenskej spoločnosti (MSS), Československej jednoty, podpredseda Klubu československých turistov.

Dielo
-----

* Z temného kúta, Liptovský Mikuláš roku 1946

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 147702
* VIAF: 517156565742723500005
**Červená voda** je potok na Horehroní, v severozápadnej časti okresu Brezno. Je to ľavostranný prítok Vajskovského potoka, meria 3,4 km a je tokom IV. rádu. Je súčasťou katastrálneho územia obce Dolná Lehota, kde preteká iba neobývanými oblasťami.

Prameň
------

Potok pramení na južnom okraji Nízkych Tatier, na juhovýchodnom svahu vrchu Lom (1 156 m n. m.), v nadmorskej výške cca 980 m n. m. severne od rekreačnej osady Krpáčovo.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie severojužným smerom v blízkosti malej chatovej osady na južnom svahu Lomu a následne vteká do Horehronského podolia (podcelok Lopejská kotlina). Tu tečie územím na západnom okraji Krpáčova, stáča sa na juhozápad, sprava priberá prítok z JJZ úpätia Lomu a následne zľava prítok, ktorý vyteká z vodnej nádrže Krpáčovo. Na dolnom toku sa stáča na juh a na juhovýchodnom úpätí vrchu Okosená (831,3 m n. m.), SSV od Dolnej Lehoty, sa v nadmorskej výške približne 592 m n. m. vlieva do Vajskovského potoka.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-06-30]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-06-30]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Vajskovského potoka |
| --- |
| *Vajskovský potok* → *Hron* → *Dunaj* |
| 
* Biely potok
* Bôrovský potok
* Červená voda
* Dve vody
* Kakulovie potok
* Košariský potok
* **Vajskovský potok**

 |
Mapa Perekopskej šije
Tvrdza Perekop roku 1855
**Perekopská šija** (ukr.: *Перекопський перешийок*; rus.: *Перекопский перешеек*; krymská tat.: *Or boynu, Ор бойну*) je pevninská šija, ktorá spája polostrov Krym s pevninskou Ukrajinou (menovite s Chersonskou oblasťou). Zároveň oddeľuje Čierne more (na západe) od zátoky Syvaš, ktorá patrí k Azovskému moru.

Geografia
---------

Perekopská šija je približne 30 km dlhá a 7,2 až 9 km široká. V oblasti šije ležia mestá Armiansk a Krasnoperekopsk, ktorými prechádza železnica Cherson – Džankoj a tiež Severokrymský kanál, ktorý zásobuje suchú stepnú krajinu severného Krymu vodou z Kachovskej priehrady. V okolí Krasnoperekopska sa nachádza niekoľko slaných jazier, ktorých hospodárske využitie je jedným z hlavných zdrojov obživy miestnych obyvateľov. Väčšinu obyvateľov tvoria Rusi, tesne nasledovaní Ukrajincami; žije tu aj niekoľko tisíc Krymských Tatárov.

Názov a dejiny
--------------

Názov Perekopskej šije pochádza od dediny Perekop, kde stála od stredoveku tatárska pevnosť (vyvrátená 1736) a už v 1. storočí obchodná osada. V tej dobe sa na Kryme a v časti dnešného južného Ruska rozkladala Bosporská ríša.

Pre svoju strategickú polohu bola šija v niekoľkých vojnách dejiskom významných bitiek. V decembri 1920, počas ruskej občianskej vojny, tu prebehla bitka medzi Červenou armádou a bielogvardejcami baróna Wrangela, ktorého vojská kontrolovali celý Krym. Červená armáda nakoniec zvíťazila a 140-tisíc civilistov z Krymu utieklo cez Čierne more do Istanbulu a potom do západnej Európy. Tieto udalosti tvoria historické pozadie sovietskeho filmu z roku 1968 Služili dva tovarišča (rus.: *Служили два товарища*).

V októbri 1941 tadiaľto po päťdňovej bitke prenikli nemecké a rumunské vojská pod vedením Ericha von Mansteina na Krym, čo viedlo k obkľúčeniu Sevastopoľa.

Poslednou významnou udalosťou bolo obsadenie šije krymským Berkutom 27. februára 2014, čo viedlo k odrezaniu polostrova od zvyšku Ukrajiny. Zakrátko na šiju dorazili samotné ruské vojská, ktoré šiju následne opevnili. Pripojenie Krymu k Rusku prebehlo 18. marca 2014, dva dni po konaní referenda.

Pozri aj
--------

* Krymská operácia (1944)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Perekopská šíje na českej Wikipédii.*
**Autorský hárok** (skrátene **AH**) je v polygrafii jednotka informácie, definovaná ako 36 000 tlačových znakov textu, vrátane medzier, teda 20 normostrán (jedna normostrana obsahuje 30 riadkov a 60 znakov na riadok). Zvlášť je rozsah autorského hárku normou definovaný pre poéziu (620 veršov), mapy a grafické reprodukcie (2 300 cm² potlačenej plochy) a video alebo audiovizuálny záznam, zverejnený na internete alebo na fyzickom nosiči (aspoň 60 minút).

Prostredníctvom autorských hárkov je definovaný minimálny rozsah niektorých typov diel (napr. monografia: 3 AH), očakávaný resp. minimálny rozsah si prostredníctom nich môžu stanovovať vydavatelia. Rozsah diela, prepočítaný na AH sa tiež uvádza pri zápise prác do knižničných registrov.

Referencie
----------

1. ↑   *Vyhláška MŠ SR č. 456/201 Z. z. Slovenskej republiky o centrálnom registri evidencie publikačnej činnosti a centrálnom registri evidencie umeleckej činnosti* [online]. Ministerstvo spravodlivosti SR, 2012-12-18, [cit. 2016-05-05]. Dostupné online.
2. ↑  ČSN 88 01 29 „*České polygrafické názvosloví, Knihy, časopisy, noviny*"
**Langdarma** bol posledný panovník jednotnej Tibetskej ríše. Podľa tradičného podania bol proti svojim predchodcom veľmi nepriateľský voči buddhizmu, ktorý v zemi tvrdo potlačoval; sám bol stúpencom bönizmu.

Tibetský trón Langdarma prevzal po svojom bratovi Ralpačänovi, ktorý mal byť zavraždený vlastnými ministrami. Ralpačän bol buddhizmu naklonený a aktívne ho podporoval, s nástupom Langdarmu preto v Tibetskej ríši nastala veľká náboženská a sociálna zmena. Nie je presne isté, akú dlhú dobu Langdarma vládol. Mohlo ísť iba o necelé dva roky či šesť a viac rokov. Jeho doba vlády pripadá zhruba do obdobia rokov 838–846. Langdarma bol rovnako ako jeho brat zavraždený. Nie však svojimi ministrami, ale buddhistickým mníchom. Po jeho smrti nastali v Tibete boje o trón a výsledkom nakoniec bolo rozštiepenie dynastického rodu a decentralizácia moci. S touto skutočnosťou začala Tibetská ríša upadať.

Referencie
----------

1. ↑  BECKWITH, Christopher. *The Tibetan Empire in Central Asia: A History of the Struggle for Great Power among Tibetans, Turks, Arabs, and Chinese during the Early Middle Ages*. [s.l.] : Princeton University Press, 1987. ISBN 0-691-02469-3. S. 168 -169.
2. ↑  STEIN, Rolf Alfred. *Tibetan Civilization*. [s.l.] : Stanford University Press, 1972. ISBN 0804709017. S. 70 - 1.
3. ↑  MCKAY, Alex. *Tibet and Her Neighbors: A History*. [s.l.] : Walther Konig, 2003. ISBN 3883757187. S. 57.

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Langdarma na anglickej Wikipédii.*
**Eparchia** je územná správna jednotka (resp. biskupstvo) gréckokatolíckej cirkvi a ostatných východných cirkví. V rímskokatolíckej cirkvi je obdobnou štruktúrou diecéza. Na jej čele stojí eparcha (sídelný biskup). Významné eparchie sa označujú ako archieparchia (alebo arcieparchia) a na ich čele stoja archieparchovia (archieparchovia).

O eparchiách a eparchiálnych biskupoch pojednáva siedmy titul Kódexu kánonov východných cirkví (kánony 177 - 310).

Názov vychádza z pomenovania územnosprávnej jednotky v Byzantskej ríši.

Slovensko
---------

Na Slovensku sú v súčasnosti tieto eparchie:

Gréckokatolícke eparchie na Slovensku
**Gréckokatolícka cirkev:**

* Prešovská gréckokatolícka archieparchia (1818)
* Košická gréckokatolícka eparchia (1997)
* Bratislavská gréckokatolícka eparchia (2008)

**Pravoslávna cirkev:**

* Prešovská pravoslávna eparchia (1929/1945)
* Michalovsko-košická pravoslávna eparchia (1950)

Pozri aj
--------

* Biskupstvo
* Diecéza

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Eparchie na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
**Ľudové hnutie 13. mája**, franc. **Mouvement populaire du 13-Mai**, nazývané aj „**MP-13**", bola francúzska politická strana zo začiatku obdobia V. republiky. Založil ju v roku 1958 francúzsky generál Lionel-Max Chassin. Jej ideologickým programom bola obrana práv francúzskych kolonistov v Alžírsku, ktoré bolo v tej dobe departementom Francúzskej republiky. Prirodzeným politickým protivníkom tejto strany bol alžírsky FNO (Front národného oslobodenia), franc. FLN - Front de libération nationale (Algérie). 

Ďalším spoluzakladateľom bol Robert Martel, francúzsky kolonista a občiansky aktivista, vinohradník a vinár, ktorý sa podieľal na štátnom puči 13. mája 1958 v Alžírsku. Bol protivníkom generála de Gaulla.

V 1960, Robert Martel, Henri Martin a Maurice Crespin boli na príkaz alžírskeho ministra zatknutí. Robert Martel a traja iní organizátori museli ustúpiť do ilegality a hnutie upadlo do zabudnutia. Väčšina jeho členov sa ocitla medzi zakladateľmi OAS - Organizácie tajnej armády.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Mouvement populaire du 13-Mai na francúzskej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
|  | Politický portálFrancúzsky portál |
**Brasil Open 2006** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 20. do 27. februára 2006 na otvorených antukových dvorcoch v brazílskom meste Costa do Sauípe. Titul v dvojhre získal Čiľan Nicolás Massú, ktorý vo finále porazil Španiela Martína. Bol to jeho šiesty titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Česi Lukáš Dlouhý a Pavel Vízner, ktorí vo finále porazili poľský pár Mariusz Fyrstenberg, Marcin Matkowski. Pre Dlouhého to bol prvý a pre Víznera 10. titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Brasil Open 2006*
**Čile Nicolás Massú** vs. Španielsko Alberto Martín 6-3 6-4

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Brasil Open 2006*
**Česko Lukáš Dlouhý / Česko Pavel Vízner** vs. Poľsko Mariusz Fyrstenberg / Poľsko Marcin Matkowski 6-1 4-6 10-3

Externé odkazy
--------------

| * z
* d
* u
Turnaje Brasil Open |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

 |
***Všetko, všade, naraz*** (angl. *Everything, Everywhere, All at Once*) je americký sci-fi komediálno-dramatický film z roku 2022. Film režírovali Daniel Kwan a Daniel Scheinert, ktorí k nemu tiež napísali scenár a spoločne s bratmi Russoovcami ho produkovali. Hlavnú hereckú rolu stvárnila herečka Michelle Yeoh. 

Film získal široký ohlas u filmových kritikov, ktorí chválili réžiu, scenár, originalitu, herecké výkony (predovšetkým Yeoh, Quana, Curtis a Hsu), vizuálne efekty, kostýmy, akčné sekvencie, skóre a strih. Za spracovanie tém, ako je existencializmus, nihilizmus a absurdizmus a prístup k témam, ako je ADHD, neurodivergencia, depresia, generačná priepasť a ázijsko-americká identita, boli široko uznávané. Celosvetovo zarobil vyše 100 miliónov dolárov.

Organizácia National Board of Review a Americký filmový inštitút zaradili film do rebríčka desiatich najlepších filmov roku 2022. Film získal mnoho ocenení, na 95. ročníku udeľovania Oscarov dostal 11 nominácií, najviac na tejto ceremónii, pričom sedem z nich premenil, vrátane toho za najlepší film a najlepšiu réžiu. Film získal aj dva Zlaté glóbusy, päť Critics 'Choice Awards, jednu cenu BAFTA a rekordné štyri Ceny Združenia filmových a televíznych hercov.

Obsadenie
---------

* Michelle Yeoh
* Stephanie Hsu
* James Hong
* Ke Huy Quan
* Harry Shum Jr.
* Jamie Lee Curtisová
* Andy Le
* Tallie Medel
* Sunita Mani
* Aaron Lazar
* Jenny Slate
* Audrey Wasilewski
* Michiko Nishiwaki
* Randy Newman
* Daniel Scheinert

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Všetko, všade, naraz**

Externé odkazy
--------------

* *Všetko, všade, naraz* v Česko-Slovenskej filmovej databáze
* *Všetko, všade, naraz* v Internet Movie Database (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Všechno, všude, najednou na českej Wikipédii.*
Súradnice: 35°13′48″S 139°01′26″V﻿ / ﻿35,23000°S 139,02389°V﻿ / 35.23000; 139.02389

**Hakone** je názov vulkanického komplexu, nachádzajúceho sa na japonskom ostrove Honšú, asi 25 km juhovýchodne od najznámejšej japonskej sopky Fudži. Komplex je tvorený niekoľkými lávovými dómami a dvoma prekrývajúcimi sa kalderami s rozmermi 10 × 11 km, ktoré vznikli počas explozívnych erupcií pred 180 000, resp. 60 000 rokmi. Juhozápadný okraj kaldery tvorí jazero Aši, lávové dómy sú zoradené pozdĺž juhozápadno-severovýchodnej zlomovej línie, križujúcej centrá obidvoch kaldier.

Jazero Aši vzniklo asi pred 3 000 rokmi, keď došlo ku kolapsu severozápadnej steny dómu *Kami-jama* a následnému prehradeniu údolia Haja-kawa. Posledné menšie freatické erupcie sa odohrali v 12. a 13. storočí. Oblasť Hakone je známa aj výskytom početných termálnych prameňov a je to obľúbené výletné a turistické miesto v prefektúre Kanagawa.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **vulkanický koomplex Hakone**

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu - vulkanický komplex Hakone na Global Volcanism Program (po anglicky)
**Country** alebo **country and western** je hudobný žáner, ktorý pôvodne vznikol na juhu Spojených štátov. Má korene v tradičnej folkovej hudbe, keltskej hudbe, blues, gospelovej hudbe, humorne ladenom hudobnom žánri nazvanom hokum a starobylej hudbe. K jeho rýchlemu rozvoju došlo v 20. rokoch 20. storočia. Pôvodne sa tento štýl nazýval *hillbilly music*, názov country music sa začal používať v 40. rokoch 20. storočia. V 70. rokoch 20. storočia sa ustálil názov **Country and Western**.

Najznámejšími mestami, ktoré sú spojené s tradíciou country hudby sú Bakersfield v štáte Kalifornia a na juhovýchode Nashville v štáte Tennessee.

Prvou hviezdou tohto žánru bol Paul Williams, ktorý pochádzal z Vicksburgu v štáte Tennessee. Medzi interpretov tohto žánru patril napríklad spočiatku aj Elvis Presley, ktorého (takmer) súčasníkom bola jedna z najväčších hviezd tohto žánru, „*muž v čiernom*" Johnny Cash. Zo žien sú to napríklad Dolly Partonová či Shania Twainová.

Pre tento žáner sú typické skôr akustické hudobné nástroje ako husle, bendžo, mandolína, dobro, dulcimer, harmonika, akustická gitara, basa.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Country**
**Halier** (zo stredohornonemeckého slova *haller*, v súčasnej nemčine *Heller* alebo zriedkavo *Häller*; názov vznikol skrátením z *Haller pfenninc* = hallský fenig; čes. *haléř*, *halíř*, maď. *fillér*) bola pôvodne drobná strieborná minca, neskôr čiastková menová jednotka vo viacerých štátoch.

Halier vznikol ako drobná strieborná minca razená od konca 12. storočia v nemeckej kráľovskej mincovni v meste Hall (dnes Schwäbisch Hall). Následne bola zavedená aj do iných menových sústav (Nemecko, Rakúsko, Česko, Švajčiarsko, Uhorsko, Nemecká východná Afrika). 

V Nemecku pôvodne išlo o druh fenigu, postupne však jeho hodnota klesla na 1/2 fenigu

V Uhorsku bol halier najprv čiastkovou jednotkou uhorského denára (okolo 1500 zodpovedal 1/2 denára, od 1550 1/3 denára). Halier neskôr razila aj Mária Terézia. 

V Rakúsko-Uhorsku bol halier od roku 1892 názov čiastkovej menovej jednotky (1/100) koruny. Po zániku Rakúsko-Uhorska sa halier ako čiastková menová jednotka používal:

* v Rakúsku do roku 1924 (1/100 koruny)
* v Maďarsku (pod názvom fillér) dodnes
* v Česko-Slovensku počas celej existencie a teda aj v Česku dodnes a na Slovensku do prijatia eura (vo všetkých prípadoch 1/100 koruny)
* v prvej slovenskej republike a Protektoráte Čechy a Morava (teda počas druhej svetovej vojny)

Na Slovensku existovali od roku 1993 mince s hodnotou 10 halierov, 20 halierov a 50 halierov, od roku 2004 obiehali už iba 50-halierové mince.

Zdroje
------

* halier. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 2008. 670 s. ISBN 978-80-224-0982-7. Zväzok 5. (Galb – Hir).
* Heller in: Münzlexikon

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Halier**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Halier**
**Eikasios** (starogr. *Εἰκάσιος* – *Eikasios*) bol olympijský víťaz v zápasení dorastencov v 3. stor. pred Kr.

Eikasios z maloázijského Kolofónu, syn *Lykina* a Hermésianakovej dcéry, zvíťazil na 131. olympijských hrách v roku 256 pred Kr. v zápasení dorastencov (*palé paidón*). V Olympii sa táto disciplína zaviedla na 37. hrách v roku 632 pred Kr. a jej prvým víťazom bol Hipposthenes zo Sparty.

Staroveký autor Pausanias uvádza, že v olympijskej *Altide* videl sochu Eisaka. Stála pri soche jeho starého otca Hermésianaka, ktorý bol v mladosti tiež ovenčený olympijským vencom za víťazstvo v zápasení dorastencov.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,17,4.
2. 1 2  Les Belles Lettres, 2002, *Description de la Grèce*, 224
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 247.
4. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Ing. **Igor Šulaj** (\* 15. september 1963) je slovenský politik a bývalý riaditeľ Daňového riaditeľstva SR.

Životopis
---------

Igor Šulaj vyštudoval Fakultu ekonomiky služieb a cestovného ruchu Vysokej školy ekonomickej v Banskej Bystrici. V roku 1985 pracoval ako odborný asistent na VŠE v Banskej Bystrici, od roku 1986 pracovník ekonomického úseku ZŤS - Obchodný podnik Slovenská Ľupča. Od roku 1992 je členom Slovenskej komory daňových poradcov a od roku 1995 Slovenskej komory audítorov. Od roku 1996 bol konateľom spoločnosti BDR Consult s.r.o. V roku 1997 pracoval v Železniciach Slovenskej republiky a od roku 1998 bol komandistom firmy DANTAS, k.s. 

### Politika

Igor Šulaj bol podpredsedom strany SMER - sociálna demokracia do 30. septembra 2006 a ministrom financií tieňovej vlády SMERu. V roku 2002 bol zvolený za poslanca NR SR za SMER, ktorý od 1. januára 2005 pôsobí pod názvom SMER - sociálna demokracia. Bol členom Výboru NR SR pre financie, rozpočet a menu.

Vo voľbách v roku 2006 bol opätovne zvolený za poslanca národnej rady. 19. júla 2006 sa vzdal poslaneckého mandátu. 28. júla 2006 bol menovaný za riaditeľa Daňového riaditeľstva SR, 16. júla 2010 ho Ivan Mikloš z tejto pozície odvolal.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Súradnice: 48° 51′ 20″ s.š. 2° 21′ 56″ v.d.

Square Louis-XIII
**Square Louis-XIII** je square v Paríži v 4. obvode uprostred námestia Place des Vosges. Námestie nesie meno francúzskeho kráľa Ľudovíta XIII. ktorého jazdecká socha stojí uprostred. Jeho rozloha je 12 706 m².

Dejiny
------

V roku 1682 bola uprostred námestia vytvorená záhrada ohraničená mrežou. V roku 1783 tu boli vysadené lipy. Počas Francúzskej revolúcie bola záhrada zničená, vrátane sochy Ľudovíta XIII. z roku 1639.

V 19. storočí bolo square rekonštruované a boli pridané štyri fontány a v roku 1825 nová jazdecká socha Ľudovíta XIII. V roku 1976 bolo priestranstvo znovu vylepšené, staré stromy boli nahradené novými.

Od roku 1954 je chránené ako monument historique.

Opis
----

Square Louis-XIII zaberá stred Place des Vosges a je ohraničené mrežou. Po obvode sú vysadené lipy zelenkasté, uprostred sú trávniky so štyrmi fontánami napájanými vodou z rieky Ourcq, ktoré navrhol Jean-Pierre Cortot, a jazdecká socha Ľudovíta XIII. ktorú obklopujú gaštany.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Square Louis-XIII**

Externé odkazy
--------------

* Záznam v evidencii historických pamiatok

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Square Louis-XIII na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Francúzsky portál |
**Einsteinov-de Sitterov vesmír** je najjednoduchší Fridmanov kozmologický model vesmíru s nulovým zakrivením priestoru (index krivosti k = 0). Priestor je v ňom euklidovský a nekonečný.

Vlastnosti
----------

Expanzia vesmíru sa začína zo singularity big bangom a pokračuje neobmedzene s trvale klesajúcou rýchlosťou (deceleračný parameter q = 0,5); expanzia sa zastaví práve v čase t = ∞. Vplyvom expanzie sa mení faktor škály podľa vzťahu R(t) ~ t2/3 zo začiatočnej hodnoty R = 0 pri t = 0. Stredná hustota Einsteinovho-de Sitterovho vesmíru sa v každom časovom momente rovná práve kritickej hustote ρkr a klesá od začiatočnej nekonečne vysokej hodnoty k limitne nulovej hodnote podľa vzťahu 

ρ = 3 H²/8 πG
pričom Hubblova konštanta *H* je funkciou času H(t) = 2/3 H0 t-1. 

Pre vek vesmíru z toho vyplýva vzťah

tF = 2/3 H0-1
kde H0 je terajšia hodnota Hubblovej konštanty; pre H0 = 75 km.s-1. Mpc-1 je napr. tF = 9. 109 rokov.

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portál |

* Fridmanov vek vesmíru
* kozmológia

*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*
O učení nespornej platnosti filozofických pojmov (napr. pravdy, krásy) pozri *absolutizmus (filozofia).*
**Absolutizmus** (v podstate synonymá sú výrazy **samovláda** a **autokracia**) je forma vlády, pri ktorej jedna osoba alebo malá skupina osôb uskutočňuje výkon celej štátnej moci, vrátane zákonodarnej bez kontroly zastupiteľských inštitúcií a obmedzení ústavou, vládne teda neobmedzene. Pôvod má v stredovekej predstave Božieho pôvodu kráľovskej moci. V Európe obdobie absolutistických monarchií vrcholilo v 17. až 18. storočí, keď postupne nahradzovalo stavovskú monarchiu.

Absolutizmus môže mať zjavný charakter, kedy všetku štátnu moc drží v rukách vládca (ako napr. Ľudovít XIV. (Francúzsko)), alebo môžu byť v štáte vytvorené formálne inštitúcie (legislatíva, exekutíva, súdy, ekonomické, náboženské a ďalšie organizácie), ktoré však v konečnom dôsledku bezozvyšku podliehajú jedinému centru moci. V 20. storočí vznikli dve nové formy absolutizmu: fašizmus a komunizmus (socializmus). Absolutizmus v 20. storočí sa označuje aj pojmom totalitarizmus.

Zvláštna forma je osvietenský absolutizmus.

Významní absolutistickí panovníci
---------------------------------

* Ľudovít XIV. (Francúzsko)
* Ľudovít XV. (Francúzsko)
* Ľudovít I. (Nemecko)

Referencie
----------

1. 1 2  absolutizmus. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 30.

| * z
* d
* u
Autoritárne **formy vlády** |
| --- |
| Autokratické | Absolútna monarchia • Absolutizmus • Osvietenský absolutizmus • Despotizmus • Diktatúra • Tyrania |
| Totalitný | Fašizmus • Nacizmus • Komunistické režimy • Teokracia • Totalitná demokracia |
| Ostatné | Neliberálna demokracia • Vojenská junta • Oligarchia • Štáty jednej strany • Policajný štát |
**Amfilochos** (starogr. *Ἀμφίλοχος* – *Amfilochos*) bol starogrécky športovec.

Amfilochos, syn Theisóna z Antiochie (starogr. *Ἀντιόχεια πρὸς τὸν Πύραμον* – *Antiocheia pri rieke Pyramos*, dnes tureckej rieky Ceyhan) bol podľa starogréckeho nápisu objaveného v oblasti Adany víťaz olympijskej súťaže v dolichu (nápis datujú na prelom 2. a 1. storočia pred Kr.) Taliansky historik Luigi Moretti uvádza, že tu ide takmer určite o olympijskú súťaž v Adane, alebo v Tarze alebo v Anazarbe, možnosť víťazstva však nie je vylúčená aj v élidskej Pise (oblasť Pisa alebo *Pisatis* zahŕňala veľkú svätyňu v Olympii, sama Olympia nebola mestom). V starogréckom svete sa konali i miestne slávnosti, ktoré boli obmedzené na oblasť, kde sa konali. Moretti vo svojom zozname olympijských víťazov Amfilocha preto radšej neuvádza.

Počas vykopávok starovekého mesta Mallos (neďaleko tureckého mesta Kızıltahta, juhovýchodne od Adany) na mieste zvanom *Karataş Burnu* sa našli dva dôležité nápisy, ktoré dokazujú, že sa mesto Mallos počas Seleukovcov nazývalo Antiochia. Jeden z nich je vytesaný na čiernom mramorovom podstavci, na ktorom kedysi stála socha Amfilocha. Tento nápis uvádza:

|  |  |
| --- | --- |
|  *Ἀντιοχέων ὁ δῆμος Ἀμφίλοχον Θείσωνος νικήσαντα Ὀλύμπια ἄνδ<ρ>ας δό[λιχον].* | preklad: *Z dému Antiochia Amfilochos syn Theisónovvíťaz olympiády mužov v dolichu.* |

- text v starogréčtine

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Luigi Moretti; Maria Elisa Garcia Barraco; Ilaria Soda. *Luigi Moretti e il catalogo degli Olympionikai : testimonianze epigrafiche, letterarie, papirologiche e numismatiche sui vincitori degli agoni olimpici panellenici (Ellade e Magna Grecia: 776 a.C. - 393 d.C)*. Roma : Arbor sapientiae, 2014. ISBN 978-88-97805-32-8. S. 147.
2. ↑   *ARSP. Beiheft*. Stuttgart : Franz Steiner Verlag, 1990. ISBN 978-35-15056-13-7. S. 233.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 363.
4. ↑  Anne Kolb. *Roman Roads*. Berlin : Walter de Gruyter GmbH & Co KG, 2019. ISBN 978-31-10638-33-2. S. 159.
5. ↑   *Archives des missions scientifiques et littéraires*. Gent : Leroux, 1856. Dostupné online. S. 89.
6. ↑  Philippe Le Bas, William Henry Waddington. *Inscriptions grecques et latines recueillies en Asie Mineure: Textes en minuscules et explications*. Gent : G. Olms, 1972. ISBN 978-34-87043-95-1. S. 351.
7. ↑  Inscriptiones Asia Minor, *LBW 1487,a*

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Ihlan* pozri *Ihlan (rozlišovacia stránka)*.

Pravidelný štvorsten
**Ihlan** je teleso, v ktorom sú rohy rovinného mnohouholníka (nazývaného podstava) priamočiaro spojené s nejakým bodom (nazývaným vrchol ihlana) a nachádzajúcim sa mimo roviny tohto mnohouholníka.

Dôležitými špeciálnymi druhmi ihlana sú kvadratický ihlan, ktorého podstavou je štvoruholník, a tetraéder, ktorého podstava je trojuholník.

Ak je podstava pravidelný mnohouholník a vrchol sa nachádza nad jeho stredom, hovoríme o pravidelnom ihlane, inak o šikmom ihlane.

Pravidelný kvadratický ihlan
----------------------------

Podľa obrázka:

* {\displaystyle A}; {\displaystyle B} - rozmery podstavy ihlanu
* {\displaystyle v} - výška ihlanu
* {\displaystyle S\_{p}} - Obsah podstavy
* {\displaystyle S\_{pl}} - Povrch plášťa

Objem
-----

Ihlan je špicaté teleso, a podľa toho keď do vzťahu: 

{\displaystyle V={\frac {1}{3}}\cdot S\_{p}\cdot v}

dosadíme (pre obdĺžnikovú podstavu)

{\displaystyle S\_{p}=A\cdot B}

dostaneme

{\displaystyle V={\frac {1}{3}}\cdot A\cdot B\cdot v}

Povrch
------

Povrch ihlana je rovný súčtu obsahov všetkých jeho stien, teda obsah podstavy {\displaystyle S\_{p}} + obsah plášťa {\displaystyle S\_{pl}}, pričom plášť je tvorený {\displaystyle n} trojuholníkmi ({\displaystyle n} je počet strán n-uholníka tvoriaceho podstavu).

Pre pravidelný ihlan s obdĺžnikovou podstavou platí:

{\displaystyle S=A\*B+(A\*{\sqrt {v^{2}+{\frac {B^{2}}{4}}}})+(B\*{\sqrt {v^{2}+{\frac {A^{2}}{4}}}})}

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ihlan**

Externé odkazy
--------------

* Povrch a objem ihlana
**Priestorový meter** (skratka **prm**) vyjadruje objem materiálu (zvyčajne dreva), ktorý sa zmestí do priestoru s rozmermi 1 m x 1 m x 1 m (rovná sa objemu 1 m³) pri zohľadnení fyzikálnych vlastností (teda že nevyplňuje priestor dokonale). Bežne sa používa pri predaji štiepaného palivového dreva. Štiepané drevo sa nedá poukladať bez vzduchových medzier medzi jednotlivými kusmi, preto priestorový meter dreva obvykle zodpovedá objemu 0,6 až 0,75 m³. Toto zodpovedá drevu, ktoré bolo do priestoru naukladané a tým boli minimalizované medzery (nazýva sa aj **priestorový meter rovnaný**). 

Okrem toho existuje **priestorový meter sypaný** (skratka **prms**), pri ktorom je drevo voľne nasypané bez ohľadu na veľkosť medzier medzi jednotlivými kusmi. Pri tomto spôsobe bude dreva v priestore 1 m³ menej.

Referencie
----------

1. ↑  GIGEL, Milan. *Čo by ste mali vedieť o palivovom dreve* [online]. Zena.sme.sk, 2012-01-07, [cit. 2019-10-05]. Dostupné online.
2. 1 2  ŠEBEST, Jozef. *Krátky sprievodca nákupom palivového dreva* [online]. Gazduj.sk, 2015-11-06, [cit. 2019-10-05]. Dostupné online.
Americké výzvedné lietadlo Lockheed U-2
**Prieskumné lietadlo** je vojenské (často neozbrojené) lietadlo používané na monitorovanie nepriateľskej aktivity.

Počiatky
--------

Snahy o získavanie informácií o nepriateľovi zo vzduchu sa objavili dlho pred vynálezom lietajúcich strojov ťažších ako vzduch. Prvé pokusy sa uskutočnili vo Francúzsku v roku 1794 (pokus o zisťovanie informácií o polohe nepriateľského delostrelectva z balóna), ale aj neskoršie pokusy v 19. storočia mali značne obmedzený vojenský význam.

Začiatok 20. storočia
---------------------

Počas taliansko-tureckého konfliktu v Afrike uskutočnil 22. októbra 1911 taliansky kapitán Piazza prvý bojový prieskumný let na stroji Blériot. O pár mesiacov neskôr 24. a 25. februára 1912 už kapitán Piazza nasnímal fotografie tureckých postavení.

16. októbra 1912 bulharské lietadlo Albatros vykonalo prvý vojnový prieskumný let v Európe.

V Nemecku bola v roku 1912 zriadená prvá fotoprieskumná letecká jednotka.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Průzkumný letoun na českej Wikipédii.*
**Karl Ditters von Dittersdorf** (\* 2. november 1739, Viedeň, Rakúsko – † 24. október 1799, Nový Dvůr) bol rakúsky barokový hudobný skladateľ a hudobník. Je autorom 50 opier a 200 symfónií. Polovicu svojho života prežil na Morave.

Životopis
---------

Narodil sa v rodine zámožného dvorného divadelného krajčíra. Základné a hudobné vzdelanie mu poskytol jeho otec, ďalšie potom jeho zamestnávateľ - princ Josef Friedrich von Hilderburghausen. Karl Ditters, ktorý bol zamestnaný od 12 rokov ako páža, sa naučil niekoľko svetových jazykov a stal sa obdivovaným huslistom. 

Keď jeho pán odišiel z Viedne, aby sa staral o dedičstvo po otcovi, prepustil Dittersa a ten vo veku 22 rokov nastúpil do dvorného orchestra. V roku 1765 sa však nezhodol s intendantom orchestra, grófom Šporkom o výške honorára, a nastúpil po Michelovi Haydnovi ako kapelník orchestra v dnešnej Oradei. Po rozpustení orchestra sa v Opave zoznámil s kniežaťom, biskupom a murárom Filipom Gotthardom Schlaffgotschom. Titters vstúpil do jeho služieb a jeho nový mecenáš sa pričinil o to, že získal mnoho pôct, z ktorých najvýznamnejšou bolo získanie šľachtického titulu v roku 1773. Postupne bol hajtmanom Jeseníku, Zlatých hor, pobýval v Javorníku, kde strávil 29 rokov.

V roku 1785 bola ale na biskupstvo uvalená nútená správa a Ditters si s novým správcom nerozumel. Po biskupovej smrti musel v núdzi Jesenicko opustiť. Prijal pozvanie na zámok Červená Lhota, kde napísal svoje pamäti a 24. októbra 1799 zomrel. Je pochovaný v obci Deštná.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Karl Ditters von Dittersdorf**

Externé odkazy
--------------

* Osobnosti Jindřichohradecka – hudba
* *Il Barone di Rocce Antica* na DVD

Autoritné údaje: * BnF: 13893306f
* GND: 118679856
* ISNI: 0000 0001 0882 3464
* LCCN: n80097553
* NK ČR: jn19990001798
* VIAF: 27251577
* WorldCat: lccn-n80097553
**Karl Benyovsky** (\* 4. júl 1886, Bratislava, Rakúsko-Uhorsko – † 6. január 1962, Bad Ischl, Rakúsko) bol novinár a spisovateľ, žijúci a tvoriaci najmä v Bratislave a píšuci najmä po nemecky.

Biografia
---------

Narodil sa do šľachtickej rodiny Beňovských, jeho otcom bol František (Ferenc) Benyovszky (1858 - 1907) a matkou Gizella Kéméndy-Krucsicsová (1868 - 1951). Otec bol policajným úradníkom. V Bratislave navštevoval maďarské školy, ale jeho materinským jazykom bola nemčina. Už veľmi mladý prejavil literárne sklony. Pred prvou svetovou vojnou začal publikovať v bratislavských nemeckojazyčných novinách *Pressburger Zeitung*. Neskôr žil a tvoril v Budapešti, ale od roku 1924 opäť pôsobil v rodnej Bratislave. Písal pre noviny *Pressburger Zeitung* a *Grenzbote*.

Keďže ho amatérsky zaujímala história Bratislavy, začal písať knihy o starých bratislavských domoch a uliciach, o dejinách mestského divadla, o živote Jána Nepomuka Hummela. Zaujímali ho aj povesti o Bratislave a o slovenských hradoch. Po druhej svetovej vojne opustil Československo a presťahoval sa do rakúskeho mesta Bad Ischl, kde aj zomrel.

Viaceré jeho nemecky písané práce, ktoré vyšli v medzivojnovom období, vyšli po roku 2000 vo vydavateľstve „Marenčin PT".

Dielo
-----

* Malebné zákutia a dvory starého Prešporka (Bratislava 2002)
* Obrázky z prešporského geta (Bratislava 2002)
* Prechádzka starým Prešporkom (Bratislava 2001; pôvodne: Spaziergang durch Alt-Preßburg, Bratislava 1937)
* Tajuplné povesti zo starého Prešporka (Bratislava 2002)

Literatúra
----------

* SLIACKY, Ondrej (ed.): *Slovník slovenských spisovateľov pre deti a mládež.* Bratislava : Literárne informačné centrum, 2005, s. 33.

Autoritné údaje: * abART: 138594
* GND: 123895707
* ISNI: 0000 0001 1511 9029
* LCCN: n87915626
* NK ČR: js20020805979
* PIM: PIM46392
* SNK: 165694
* VIAF: 97668856
* WorldCat: lccn-n87915626
**Karl Kreibich** (\* 21. august 1867, Bratislava - † 26. február 1949) bol významný bratislavský remeselník, verejný činiteľ a menšinový politik nemeckej národnosti na území Slovenska v prvej polovici 20. storočia. 

Pochádzal zo starej nemeckej rodiny. V rodnom meste sa vyučil drevárstvu a tesárstvu, neskôr študoval vo Viedni a v Mníchove. Vypracoval sa na uznávaného a rešpektovaného odborníka. Od roku 1896 bol stálym dodávateľom bývalých cisárskych a kráľovských dvorov, ako aj bratislavskej arcivojvodskej rodiny. Mnoho rokov bol významným predstaviteľom Rímskokatolíckej obce v Bratislave a predsedom Priemyselného spolku a Jednoty stolárov. Činným bol v rade dobročinných a obecných spolkov. Po vzniku Česko - Slovenska sa podobne ako mnoho iných Nemcov na Slovensku aktivizoval v maďarskej Krajinskej kresťansko - socialistickej strane. V parlamentných voľbách v roku 1925 za ňu aj kandidoval do senátu Národného zhromaždenia. Rezignáciou senátora Lajosa Francisciho v lete 1929 sa mal stať senátorom práve Kreibich, avšak v dôsledku rozpustenia parlamentu a vypísania nových volieb k nástupu do funkcie fakticky neprišlo. V parlamentných voľbách v roku 1929 opäť kandidoval do senátu. Tentokrát sa senátorom stal, ale až dodatočne vo februári 1933, keď bol do hornej komory Národného zhromaždenia povolaný po smrti senátora Rudolfa Böhma. V senáte zasadal v národohospodárskom výbore.

Referencie
----------

1. ↑   KREIBICH KÁROLY HETVENÉVES.. *[Magyar Hirlap]* (Praha), 1937-08-20, roč. XVI, čís. 189, s. 3.
2. ↑   Preca bude senátorom. *Slovenský denník* (Bratislava), 1933-01-20, roč. XVI, čís. 16, s. 1.
3. ↑   *Senát - register menný* [online]. Spoločná Česko - Slovenská digitálna parlamentná knižnica, [cit. 2022-08-01]. Dostupné online.
**Karkinos** (starogr. *Καρκίνος*) bol aténsky tragický básnik v 4. stor. pred Kr.

Karkinos, syn Xenokla, dosiahol vrcholné obdobie svojej tvorby v sedemdesiatych rokoch 4. stor. pred Kr. v období 100. olympiády (380 – 376 pred Kr.). Podľa súčasných poznatkov patril medzi najvýznamnejších dramatikov svojej doby. Pokračoval v tradícii svojej rodiny, pretože i jeho otec Xenokles a starý otec Karkinos boli tiež dramatici. Karkinos sa zrejme narodil koncom 5. stor. pred Kr. keďže svoje prvé víťazstvo získal v roku 372 pred Kr. (v divadelnej dramatickej súťaži). 

Uvádza sa, že napísal okolo 160 drám a získal jedenásť víťazstiev na Dionýziach. Po jeho dielach sa nezachovali takmer žiadne stopy. Známe sú len názvy niektorých jeho diel ako *Aias, Oidipus, Orestes, Médea, Alepé* a jeho najznámejšie dielo *Aeropé*. Niekoľkokrát ho spomína Aristoteles a záznam o ňom je uvedený v byzantskom lexikóne Suda, ktorý je hlavným zdrojom jeho biografie. Pôsobil v Aténach a údajne sa viackrát zdržiaval v Syrakúzach na dvore tyrana Dionysia II. (kde zložil mnoho hier)

Poznámky z jeho Médey sú zachované na fragmente papyrusu z 2. storočia v Paríži (Papyrus Louvre E 10534 ), ktorý uvádza rozhovor medzi Médeiou, Jasónom a Kreónom v hovorených veršoch. Hudobný skladateľ z cisárskeho obdobia následne zhudobnil niektoré jambické trimetre Médey. Ako sa dalo očakávať, papyrus umiestňuje hovoriace časti Jasóna a Kreóna v trimetroch riadok po riadku. Trimetre zhudobnenej Médey sú však napísané v dlhších stĺpcoch, ako próza, oddelené lomkou (s notovým zápisom). Jeho Médea sa od zaužívaných verzií odlišuje tým, že ju predstavil nevinnú, neprávom obvinenú z vraždy svojich detí.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 292.
2. 1 2  Suda, *Karkinos*, kappa, 394
3. ↑  John Kenyon Davies. *Athenian Propertied Families, 600-300 B.C.*. Oxford : Clarendon Press, 1971. ISBN 978-01-9814-273-7. S. 284.
4. ↑  S. D. Lambert. *Rationes Centesimarum: Sales of Public Land in Lykourgan Athens*. Amsterdam : J.C. Gieben, 1997. ISBN 978-90-5063-157-0. S. 164.
5. ↑  Nikolaos Vakonakis. *Das griechische Drama auf dem Weg nach Byzanz*. Tübingen : Narr, 2011. ISBN 978-38-2336-582-2. S. 8-9.
6. ↑  Martin Hose. *Aristoteles, › Poetik‹*. Berlin : Walter de Gruyter GmbH & Co KG, 2022. ISBN 978-31-1070-343-6. S. 310.
7. ↑  Virginia M. Lewis. *Myth, Locality, and Identity in Pindar's Sicilian Odes*. Oxford : Oxford University Press, 2019. ISBN 978-01-9091-032-7. S. 82.
8. ↑  Johanna Hanink. *Lycurgan Athens and the Making of Classical Tragedy*. Cambridge : Cambridge University Press, 2014. ISBN 978-11-0706-202-3. S. 200.
9. ↑  Vinzenz Brinkmann. *Die Launen des Olymp*. Petersberg : Imhof, 2008. ISBN 978-38-6568-373-1. S. 159.
10. ↑  Corinne Ondine Pache. *Baby and Child Heroes in Ancient Greece*. Chicago : University of Illinois Press, 2004. ISBN 978 -02-5202-929-5. S. 16.
O šľachticovi († 1420) pozri *Vilém Zajíc z Valdeka na Židlochovicích.*
**Vilém Zajíc z Valdeka** bol český šľachtic (\* asi pred 1289 – † 9. október 1319).

Životopis
---------

Po smrti svojho otca (asi 1292) zdedil hrad Valdek, v záznamoch sa vyskytuje až od roku 1307, kedy sa postavil proti kráľovi Rudolfovi na stranu Jindřicha Korutánskeho. 

V roku 1315 zajal Jindřicha z Lipé a stal sa najskôr maršálkom Jána Luxemburského. V tejto dobe obdržal do zástavy Beroun, Domažlice a Křivoklát a neskôr i Přimdu. O rok neskôr (1316) dostal do výchovy štvormesačného kráľoviča Václava, ale ešte v tom roku bol Václav prevezený späť do Prahy.

V roku 1317 začal Vilém Zajíc z Valdeka pôsobiť v rade kráľovnej Elišky Přemyslovny, tu sa v roku 1318 postavil proti Jánovi Luxemburskému. V roku 1319 bránil proti nemu Prahu. Ešte v tom istom roku sa ale s kráľom uzmierili a na jeho žiadosť vyšiel na pomoc Ľudovítovi Bavorskému. V bitke pri Dachove bol zranený a čoskoro na to zomrel.

Rodina
------

* Otec: Zdislav z Třeboune
* Manželka: Eliška z Lochovíc
* Deti:
	+ Oldřich Zajíc
	+ Zbyněk Zajíc
	+ Oldřich Zajíc
	+ Vilém Zajíc
	+ Zbyněk Zajíc
	+ Vilém Zajíc
Súradnice: 49°11′26″S 20°11′32″V﻿ / ﻿49,190419°S 20,192206°V﻿ / 49.190419; 20.192206

V popredí tmavá Pfinnova kopa, vzadu Pyšné štíty (teleobjektívom).
**Pfinnova kopa** (poľ. *Pięciostawiańska Kopa*, nem. *Pfinnkuppe,Pfinn-Aussicht*, maď. *Pfinno ukilátó*) je kupolovitá elevácia na samom juhovýchodnom konci Ľadového hrebeňa vedúceho z Malého Ľadového štítu neďaleko Téryho chaty vo Vysokých Tatrách. Jej vrchol leží nad turistickým chodníkom na Priečne sedlo a Sedielko.

Názov
-----

Názov dostala podľa Ing. Josefa Pfinna, hlavného inžiniera Košicko-bohumínskej železnice a milovníka Vysokých Tatier. Pfinn navrhol a projektoval nezrealizovanú ozubnicovú železnicu na Rysy. Mal značné zásluhy pri založení Téryho chaty a na rozvinutí turistiky v Malej Studenej doline. Preto bola v roku 1899, pri slávnostnom odovzdávaní chaty turistickej verejnosti, pomenovaná dovtedy bezmenná kopa nad chatou na Pfinnovu kopu. Poliaci ju pomenovali Pięciostawiańska Kopa, ktorá vyjadruje polohu nad Piatimi spišskými plesami.

Topografia
----------

Pfinnova kopa, je na juhovýchodnom Ľadovom hrebeni, ktorý vedie z Malého Ľadového štítu. Ľadový hrebeň spolu s Pfinnovou kopou oddeľuje Kotlinu Piatich spišských plies od Dolinky pod Sedielkom. Na Ľadovom hrebeni leží 16 sedielok, elevácií, depresií, štrbín, skalných zubov, škár a hrbov.

Referencie
----------

1. 1 2 3  BOHUŠ, Ivan. *Od A po Z o názvoch Vysokých Tatier*. 1. vyd. Tatranská Lomnica : ŠL TANAPu, 1996. ISBN 80-967522-7-8. S. 457.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pfinnova kopa**

Externé odkazy
--------------

* Turistický sprievodca
**Mladé pušky** bolo neformálne zoskupenie predsedov stredopravicových opozičných politických strán Sloboda a Solidarita (SaS) Richarda Sulíka, OBYČAJNÍ ĽUDIA a nezávislé osobnosti (OĽaNO) Igora Matoviča, NOVA Daniela Lipšica a Občania Slovenska Alojza Hlinu.[1] Vzniklo pri vypuknutí kauzy predraženého nákupu počítačového tomografu (CT) pre Nemocnicu Alexandra Wintera n.o. v Piešťanoch na jeseň 2014, na ktorú títo politici reagovali organizovaním verejných protestov proti korupcii v zdravotníctve.[2]

Autorom tohto označenia bol Hlina,[3] ktorý ale bližšiu spoluprácu so Sulíkom, Matovičom a Lipšicom vylúčil po svojom vstupe do poslaneckého klubu Kresťanskodemokratického hnutia (KDH) v marci 2015.[4] V januári 2015 sa Sulík v interview pre *Denník N* na margo názvu „mladé pušky" vyjadril: *„Galko to tak občas tlačí, ale nejako sa mi to nepozdáva."*[5]

Podľa pôvodných predpokladov mali tieto strany vytvoriť koalíciu do volieb do Národnej rady Slovenskej republiky (NR SR) v roku 2016.[2][6] Volebnú koalíciu napokon vytvorili len strany OĽaNO a NOVA, ktoré získali 11,02 % platných hlasov (19 mandátov), pričom SaS získala 12,10 % platných hlasov (21 mandátov). KDH neprekonalo hranicu zvoliteľnosti do NR SR.

Referencie
----------

1. ↑  TASR. Mladé pušky narazili na problém. Matovič spochybnil spojenie so Sulíkom [online]. In *Hospodárske noviny*. 2015-04-27 [cit. 2017-05-27].
2. 1 2  Spojí sa Matovič so Sulíkom a Lipšicom? Pre niektorých je to možno jediná šanca [online]. In *Aktuality.sk*. 2015-03-16 [cit. 2017-05-27].
3. ↑  Kern, Miroslav. Lídrami pravice sú „mladé pušky", klasická pravica prepadla [online]. In *Denník N*. 2016-03-06 [cit. 2017-05-27].
4. ↑  TASR. SaS, NOVA a OĽaNO: Čas na predvolebnú koalíciu ešte nedozrel [online]. In *Teraz.sk*. 2015-04-02 [cit. 2017-05-27].
5. ↑  Tódová, Monika. Sulík: Radšej nech volia mňa ako Kotlebu [online]. In *Denník N*. 2015-01-05 [cit. 2017-05-27].
6. ↑  SITA. Mladé pušky chcú spoluprácu, Sulík nevylúčil ďalšie protesty [online]. In *WebNoviny*. 2015-01-06 [cit. 2017-05-27].

Pozri aj
--------

* Ľudová platforma
Mladá fronta DNES - logo
**Mladá fronta DNES** je český denník. Vznikol nadviazaním na tradíciu a čitateľskú základňu denníka Mladá fronta, ktorý vznikol v roku 1945 ako nestranný mládežnícky denník a neskôr si ho prisvojili komunistické mládežnícke organizácie.

Mladá fronta DNES vznikla revoltou kolektívu redaktorov v roku 1990. Tí si na jej vydávanie založili spoločnosť MaF, a. s. Tá v roku 1991 vytvorila spolu s francúzskou firmou Socpresse spoločnosť MaFra, a. s. Od roku 1995 bola MaFra, a. s. majetkom nemeckého koncernu Rheinisch-Bergische Druckerei- und Verlagsgesellschaft, mbH (RBDV). V roku 2013 ju kúpil Andrej Babiš.

Šéfredaktorkou Mladej fronty DNES bola krátko Sabina Slonková.

Medzi jej komentátorov patria Karel Steigerwald, Jana Bendová a ďalší.

Referencie
----------

1. ↑  Slonková končí jako šéfredaktorka MF Dnes, střídá ji Plesl

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mladá fronta DNES**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny web
**Strojové súčiastky** alebo **súčiastky** sú menšie dielce, na ktoré sa delia časti stroja.

Každá časť stroja je malým uzavretým celkom. Jej úloha je odlišná od úloh ostatných častí. Preto i jej konštrukcia je odlišná a svojbytná (napr. traktor sa skladá z motora, spojky, prevodovky, atď). Každá časť stroja sa opäť delí na menšie dielce nazývané **súčiastky** (napr. spojka je časť stroja, skrutka je súčiastka spojky).

Strojové súčiastky a časti strojov sa delia z hľadiska ich funkcie do týchto základných skupín:

* Spojovacie súčiastky: skrutky, kolíky, kliny, perá, zverné spoje, nalisované spoje, nitové spoje, lepené spoje, spájkované spoje, zvary, pružné spoje
* Časti na prenášanie otáčavého pohybu: hriadele, ložiská, spojky
* Uloženia
* Potrubie: rúry, rúrky, fitingy, nákrutky, uzatváracie prístroje, príslušenstvo potrubia
* Utesňovanie súčiastok
* Mechanizmy: kinematické, hydraulické, pneumatické, automatické

Zdroje
------

* Bartoš, Novák, Šlégl, *Časti strojov II-III*, Vydavateľstvo Alfa, Bratislava, 1972