recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Transcendentálne etudy*** (francúzsky: *Études d'exécution transcendante*), *S. 139*, je súbor dvanástich klavírnych etúd Franza Liszta z roku 1852. Sú to extrémne náročné klavírne skladby, patria medzi najťažšie klavírne etudy vôbec.

Liszt začal písať transcendentálne etudy v roku 1826 ako súbor mladých a oveľa menej technicky náročných cvičení s názvom *Étude en douze exercices* (Etuda v dvanástich cvičeniach), S. 136. Liszt potom tieto diela značne spracoval, oveľa sťažil a nazval ich *Douze Grandes Études* (Dvanásť veľkých etúd) S. 137. Tie potom boli uverejnené v roku 1837.

Franz Liszt na fotografii z marca 1886

Zoznam etúd
-----------

| Meno | Kľúč | Ukážka |
| --- | --- | --- |
| ***Etuda č. 1 (Preludio)*** | C dur |  |
| ***Etuda č. 2 (Molto vivace)*** | a mol |  |
| ***Etuda č. 3 (Paysage)*** | F dur |  |
| ***Etuda č. 4 (Mazeppa)*** | d mol |  |
| ***Etuda č. 5 (Feux Follets)*** | B dur |  |
| ***Etuda č. 6 (Vision)*** | g mol |  |
| ***Etuda č. 7 (Eroica)*** | Es dur |  |
| ***Etuda č. 8 (Wilde Jagd)*** | c mol |  |
| ***Etuda č. 9 (Ricordanza)*** | As dur |  |
| ***Etuda č. 10 (Allegro agitato molto)*** | f mol |  |
| ***Etuda č. 11 (Harmonies du Soir)*** | Des dur |  |
| ***Etuda č. 12 (Chasse-Neige)*** | b mol |  |
Transamerica Pyramid, pohľad z Coit Tower.
Špička budovy s hliníkovým opláštením.
**Transamerica Pyramid** je najvyšší mrakodrap San Francisca. Je 260 metrov vysoký a má 48 poschodí s predajnými a kancelárskymi priestormi.

Stavebné práce podľa projektu Williama Pereiry začali v roku 1969 a budova bola dokončená v roku 1972. Náklady na výstavbu boli 32 miliónov dolárov. Pôvodne bol stavaný ako sídlo investičnej a poisťovacej spoločnosti *Transamerica Corporation*.

V budove je 3 678 okien a 18 výťahov. Mrakodrap má tvar pretiahnutej štvorbokej pyramídy s dvoma „krídelkami" na protiľahlých stranách. Krídla hrajú dôležitú úlohu pri ochrane budovy pred následkami zemetrasenia. Vo východnom krídle sú výťahové šachty, zatiaľ čo v západnom je schodisko. Na vrchole 64,6 metrov vysokej špičke opláštenej hliníkom boli inštalované kamery, nasmerované do všetkých svetových strán. Vo vstupnej hale môžu návštevníci sledovať zábery z týchto kamier. 

V rokoch 1972 až 1974 bol Transamerica Pyramid najvyšším mrakodrapom západne od rieky Mississippi, potom bol prekonaný budovou Aon Center v Los Angeles.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Transamerica Pyramid**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky
* Webové kamery Transamerica Pyramid
RNDr. **Ján Korch** (\* 21. júl 1919, Bardejov – † 30. apríl 1995, Bratislava) bol slovenský pedagóg a matematik.

Narodil sa 21. júla 1919 v Bardejove. V rokoch 1934– 1938 bol zamestnaný ako robotník. V rokoch 1938– 1942 absolvoval učiteľskú akadémiu v Michalovciach. Po jej skončení pôsobil v rokoch 1942– 1944 ako učiteľ na ľudových školách v Ťahyni a Slavkovciach. V rokoch 1947– 1949 bol učiteľom na meštianskej škole v Michalovciach. Od roku 1949 do r. 1960 pôsobil ako profesor stredných škôl v Sobranciach a Michalovciach. Medzitým v rokoch 1951– 1956 absolvoval diaľkové štúdium na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave a získal aprobáciu v odbore učiteľstvo matematiky a deskriptívnej geometrie pre stredné všeobecnovzdelávacie a odborné školy. Od r. 1960 vyučoval na Strednej priemyselnej škole stavebnej v Bratislave, kde zotrval až do svojho odchodu do dôchodku r. 1983. V r. 1984 na Matematicko-fyzikálnej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave získal titul RNDr. RNDr. Ján Korch bol rozhľadený a uznávaný stredoškolský profesor, ktorý sa počas svojho pôsobenia na Strednej priemyselnej škole stavebnej venoval hlavne deskriptívnej geometrii a technickému kresleniu. Bol dlhoročným fakultným učiteľom Prírodovedeckej a Matematicko-fyzikálnej fakulty UK a niekoľko rokov pôsobil na týchto fakultách aj ako externý učiteľ. V uvedených predmetoch bol činný aj publikačne: je spoluautorom učebnice Deskriptívna geometrie pre I. ročník stredných priemyselných škôl stavebných, spoluautorom zbierky Riešené úlohy z matematiky a geometrie pre SVŠ a SOŠ a autorom zbierky Predlohy pre deskriptívnu geometriu. Svoje metodické skúsenosti po mnoho rokov využíval ako člen redakčnej rady časopisu Matematika a fyzika v škole. V jednote slovenských matematikov a fyzikov bol členom výboru pobočky v Bratislave a od r. 1969 členom ústredného výboru. Zomrel 30. apríla 1995 v Bratislave.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.

Autoritné údaje: * NK ČR: ola2003175140
* VIAF: 84982911
**Ján Krstiteľ Horváth** (\* 13. júl 1732, Kőszeg, Maďarsko – † 21. október 1800, Pešť, Maďarsko) bol maďarský fyzik a filozof.

Narodil sa 13. júla 1732 v Kőszegu. Ako 19-ročný vstúpil do jezuitského rádu a po štúdiách na trnavskej univerzite stal sa prefektom konviktu v Trnave, profesorom filozofie na jezuitskom kolégiu v Budíne, napokon profesorom filozofie a fyziky na svojej alma mater. Po presťahovaní univerzity do Budína pokračoval v prednášaní tam, až do svojho odchodu na dôchodok v r. 1792. V r. 1784– 1785 zastával aj funkciu rektora. Bol plodným autorom fyzikálnych, sčasti aj matematických učebníc a filozofických diel. Viaceré z jeho prác vyšli v niekoľkých, dokonca aj v zahraničných vydaniach (Augsburg, Benátky), boli predlohami ďalších podobných diel a výrazne ovplyvnili výuku matematicko-fyzikálnych predmetov na samotnej univerzite, na kráľovských akadémiách a vyšších stredných školách v Uhorsku v posledných desaťročiach 18. a v prvých decéniách 19. storočia. Patril k najvýznamnejším profesorom–prírodovedcom trnavskej univerzity, v jeho diele dochádza k definitívnemu víťazstvu newtonovskej fyziky na škole, aj k osamostatneniu fyziky od filozofie a iných disciplín. Prvky modernosti nesie v sebe aj jeho dvojzväzková učebnica matematiky (Trnava 1772– 1773), do ktorej ako prvý autor v Uhorsku zaradil aj kapitolu o kužeľosečkách. Zomrel 21. novembra 1800 v Budapešti.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.

Autoritné údaje: * GND: 124712622
* ISNI: 0000 0001 1734 7965
* NK ČR: mzk2008459131
* VIAF: 165883106
**Dassault Mystère** bol francúzsky jednomiestny jednomotorový stíhací bombardér, ktorý bol pokračovateľom prvej francúzskej prúdovej stíhačky Dassault Ouragan.

História a konštrukcia
----------------------

Mystère IIC
Ešte skôr, ako bolo lietadlo Ouragan zaradené do francúzskeho letectva, pracoval už Marcel Dassault na vývoji nového modelu, nazvaného Mystère. Dassaultovou konštrukčnou filozofiou bolo, aby pri navrhovaní každého nového lietadla použil len jeden neodskúšaný prvok. V prípade navrhovania prototypu Mystère I teda použil trup jeho predchodcu, lietadla Ouragan a pridal k nemu nové krídla so šípovitosťou 30°. Postupným vývojom vznikajú prototypy Mystère IIA, poháňané motorom Rolls Royce Tay 250 s ťahom 28 kN. Výzbroj lietadla tvorili štyri kanóny Hispano kalibru 20 mm. Mystère IIA vzlietol prvýkrát dňa 23. februára 1951. Bol pilotovaný, podobne ako v prípade Ouraganu, Konstantinom Rozanovom. Dňa 28. októbra toho istého roku sa Mystère IIA stalo prvým francúzskym lietadlom, ktoré pri strmhlavom lete prekonalo rýchlosť Mach 1.

Na ďalších prototypoch, s označením Mystère IIB, boli štyri kanóny Hispano vymenené za dva guľomety DEFA kalibru 30 mm.

Nasledovala výroba 11 predsériových strojov s označením Mystère IIC. Deväť z nich bolo poháňaných motom SNECMA Atar 101C s axiálnym kompresorom, zatiaľ čo zvyšné dva boli pre experimentálne účely vybavené motormi s prídavným spaľovaním Atar 101F. 

Do sériovej výroby sa nakoniec dostali lietadlá s motorom Atar 101D s axiálnym kompresorom a ťahom 29 kN. Francúzske letectvo objednalo 150 strojov Mystère IIC, pričom prvé kusy boli dodané v októbri 1954. Výroba tohto lietadla bola ukončená v roku 1957, teda v čase, kedy už boli zavádzané vylepšené typy Mystère IV. Z toho dôvodu prevzali Mystère IIC vo francúzskom letectve úlohu cvičného lietadla pre pokračovací výcvik pilotov, ktorú plnili až do svojho vyradenia v roku 1963.

Mystère IIC sa nepodarilo predať žiadnemu zahraničnému zákazníkovi. Počas vývoja prejavil Izrael záujem o 24 lietadiel, neskôr ale zmenil názor a kúpil modernejšie Mystere IVA. Stíhačky sa preto nikdy nedostali do ostrej bojovej akcie.

Používatelia
------------

Francúzsko  **Francúzsko**

Francúzske vzdušné sily: prevádzkovali 150 lietadiel.

Špecifikácie (Mystère IIC)
--------------------------

### Technické údaje

* **Posádka**: 1
* **Dĺžka**: 11,7 m
* **Rozpätie**: 13,1 m
* **Výška**: 4,27 m
* **Nosná plocha** : 30,3 m²
* **Hmotnosť (prázdny)**: 5 225 kg
* **Maximálna vzletová hmotnosť**: 7 475 kg
* **Pohonná jednotka**: 1 × prúdový motor SNECMA Atar 101D s ťahom 29 kN

### Výkony

**Maximálna rýchlosť**: 1 060 km/h

* **Maximálny dolet**: 889 km
* **Dostup**: 15 240 m
* **Stúpavosť**: 23 m/s

### Výzbroj

* 2x kanón DEFA kalibru 30 mm

Referencie
----------

1. ↑  The Dassault Ouragan, Mystere, & Super Mystere
2. ↑  Dassault MD-452 Mystère II

Pozri aj
--------

* Mikojan-Gurevič MiG-15
* North American F-86 Sabre

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dassault Mystère**


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál letectvo |
Poloha Galapág
Darwinský oblúk
**Darwin** (v minulosti tiež známy pod názvom ostrov *Culpepper*) je ekvádorský ostrov ležiaci vo východnej časti Tichého oceánu, ktorý patrí do súostrovia Galapágy. Bol takto pomenovaný na počesť Charlesa Darwina, ktorý ostrovy preslávil po celom svete. Má rozlohu 1,1 km2 (110 hektárov) a maximálnu nadmorskú výšku 168 m n. m. Je domovom pre tulene, fregaty, leguány morské, čajky lastovičkovité, uškatce, veľryby, morské korytnačky, delfíny, suly červenonohé a suly maskované. Keďže na pevnine neexistujú žiadne miesta na vylodenie, najdôležitejšie atrakcie ostrova sa nachádzajú na pobreží Tichého oceánu, ktorý ponúka skutočne rôznorodé formy morského života.

Geológia
--------

Ostrov Darwin a ostrov Wolf (vzdialený od neho 40 km) sa občas spájajú dokopy ako Darwin a Wolf, resp. Darwin Wolf. Ostrov Darwin tvoria zvyšky vyhasnutej sopky s nadmorskou výškou 165 m n. m. a nachádza sa v severozápadnej časti súostrovia Galapágy. Sopka, ktorá tvorí základ ostrova, vyhasla, predpokladá sa, že k poslednému výbuchu tu došlo približne pred 400 000 rokmi, čo znamená, že ostrov je o niečo mladší ako ostrov Wolf. Láva v okolí ostrova Darwin má homogénne zloženie, čo poukazuje na jej relatívne mladý vek, a vykazuje podobné chemické zloženie ako láva v tzv. horúcich škvrnách, teda v miestach šírenia vulkanickej činnosti na súostroví Galapágy.

Predpokladá sa, že ostrov Darwin doteraz prekonal minimálne dva erupčné cykly, ktoré mali za následok vytvorenie dvoch vrstiev vápenca oddelených plagioklasovým čadičom. Dá sa tiež s určitosťou povedať, že ostrov Darwin tvoria zvyšky omnoho väčšieho celku, ktorý sa tu kedysi nachádzal. Avšak potom ako ostrov prešiel do erupčnej fázy, bol tento celok vystavený erózii.

Turizmus
--------

Darwinský oblúk je prírodná kamenná klenba, ktorá bola kedysi dávno súčasťou tohto obrovského celku, nachádza sa vo vzdialenosti menej ako jeden kilometer od hlavného ostrova Darwin a je hlavnou atrakciou pre neveľký počet turistov, ktorí sa rozhodnú ostrov navštíviť. Ostrov Darwin nemá prepojenie s pevninou. V dôsledku toho je vyhľadávanou lokalitou iba pre turistov, ktorí sa chcú potápať, avšak pre veľkú vzdialenosť od hlavného ostrova sem prichádza iba obmedzený počet vyhliadkových lodí. Na ostrove Darwin sa vyskytujú rozmanité formy morského života vrátane hojného počtu rýb. Okolité vody priťahujú do tejto oblasti v období od júna do novembra viaceré jedince žraloka veľrybého a žraloka čiernocípeho. Okrem nich je tu možné nájsť aj karetu obrovskú, manty a delfíny. Dňa 18.05.2021 sa Darwinský oblúk rozpadol.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Darwin (ostrov)**

Súradnice: 1°40′41″S 92°00′11″Z﻿ / ﻿1,678°S 92,003°Z﻿ / 1.678; -92.003
**Frynón** (starogr. *Φρύνων* – *Frynón*) bol aténsky veliteľ vojska, víťaz olympijských hier behu na jedno stadion, alebo podľa inej verzie v pygmé (pästnom zápase - boxe) v siedmom storočí pred Kr.

Frynón sa narodil v Aténach okolo roku 657 pred Kr. V roku 636 pred Kr. zvíťazil na olympijských hrách v behu na jedno stadion, alebo ako to uvádza antický autor Diogenes Laertios v pästnom zápase. Olympijský víťaz prinášal slovami najväčšieho predstaviteľa gréckej zborovej lyriky Pindara „česť a slávu svojej vlasti" a navyše bol uznávaný v celogréckom meradle. Frynón nebol výnimkou. V spoločnosti Atén mal potom vyhradené miesto medzi predstaviteľmi a zaslúžilými občanmi. Netrvalo dlho a zastával post najvyššieho veliteľa vojsk.

Okolo roku 606 pred Kr. bojovali Aténčania proti Mytilénčanom o achileitidské územie. Atenčanov viedol Frynón a vodcom vojska Mytilény bol tyran Pittakos. Aby sa neprelialo veľa krvi, Pittakos Frynónovi navrhol, zviesť o sporné územie vzájomný súboj. Frynón výzvu prijal a stalo sa mu to osudným, lebo ľstivý Pittakos ho zamotal do siete, ktorú skrýval pod svojim štítom a zabil ho. Mŕtve telo Frynóna potom Mytilénčania odovzdali aténskym vojakom, ktorí ho s poctami pochovali v Aténach.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Eusebios, *Kronika* 2,193.
2. 1 2 3 4  Diogenes Laertios. *Životopisy slávnych filozofov*. Bratislava : Vydavateľstvo Spolku slovenských spisovateľov, 2007. ISBN 978-80-8061-286-3. S. 61.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 169.
4. ↑  Joseph Thomas, *The Universal Dictionary of Biography and Mythology*
5. ↑  *Great Greek Encyclopedia of Drandakis* S. 231.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Pohár hnedožltého portského vína
Starnutie portského vína v drevených sudoch
**Portské víno** (známe tiež ako **Porto**, **Oporto** alebo v origináli **Vinho do Porto**) je fortifikované víno, ktoré sa vyrába v údoliach pozdĺž rieky Douro v severnej časti Portugalska.

Ide o typické červené víno s vyšším podielom zvyškového cukru (často je prezentované ako dezertné víno). Objavuje sa v suchej, polosuchej a niekedy tiež bielej variante. Fortifikované vína v podobnom štýle sa vyrábajú aj mimo Portugalska, a to predovšetkým v Austrálii, Severnej Afrike, Kanade, Indii, Argentíne a USA. V rámci Európskej únie je ale označenie Porto vyhradené ako ochranná známka pôvodu iba pre výrobky portugalskej proveniencie.

Referencie
----------

1. ↑  Porter, Darwin & Danforth Price (2000) *Frommer's Portugal* 16th ed. IDG Books Worldwide, Inc. ISBN 0-02-863601-5
2. ↑  Labelling of wine and certain other wine sector products Europa.eu

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Portské víno**

Externé odkazy
--------------

* Instituto dos Vinhos do Douro e Porto

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Portské víno na českej Wikipédii.*
MUDr. **Anton Rochel** (\* 18. jún 1770, Neunkirchen, Štajersko, dnes Rakúsko – † 12. máj 1847, Graz, Rakúske cisárstvo, dnes Rakúsko) bol významný prírodovedec, botanik, lekár-chirurg a entomológ slovenského pôvodu. Známy je predovšetkým ako významný botanik. Jeho entomologické aktivity sú skôr iba okrajové.

Biografia
---------

Narodil sa v rakúskom Neunkirchene v roku 1770. Po skončení základného a stredného vzdelania pokračoval v štúdiu medicíny na Lekárskej fakulte vo Viedni, ktoré ukončil v roku 1792. Po skončení štúdií pracoval spočiatku ako lekár rakúskej armády. V rokoch 1800 až 1805 bol osobným lekárom baróna Alojza Mednyanského vo Veselom pri Piešťanoch a neskôr v rokoch 1811 – 1815 v Rakoviciach. V rokoch 1815 až 1820 pracoval ako osobný lekár grófa Aspremonta v Lednických Rovniach pri Púchove, kde v tomto období v botanickej záhrade pestoval asi 2 000 divo rastúcich druhov rastlín. V tomto období sa veľmi intenzívne venoval floristickému prieskumu celej Trenčianskej župy a patril medzi popredných znalcov flóry stredného Považia. Ako svojmu koníčku sa počas života venoval hlavne botanike. Po smrti významného botanika Pála Kitaibela v roku 1821 prijal miesto hlavného riaditeľa univerzitnej botanickej záhrady v Pešti, kde pracoval až do roku 1840. Zomrel roku 1847 v Štajerskom Hradci v Rakúsku. Počas života vykonal mnohé cesty do Vysokých Tatier, Turca, Oravy, Liptova a Spiša. Niektoré jeho rukopisy boli uložené vo viedenskom múzeu.

Entomologické aktivity
----------------------

Nepatrí jednoznačne k entomológom, ale v roku 1821 publikoval svoju prírodovedeckú prácu s názvom: "*Naturhistoriche Miscellen über den nordwestlichen Karpathen in Ober-Ungarn*". V 11. kapitole tejto práce uvádza pri popise živočíchov i niektoré údaje o hmyze z tejto oblasti.

Bibliografia
------------

* Rochel, A.: 1821, Naturhistoriche Miscellen über den nordwestlichen Karpathen in Ober-Ungarn.

Zdroje informácií o autorovi
----------------------------

* Tibenský, J. Hrochova, M. & Mauerová, M.: 1976, Bibliografia prírodných, lekárskách a technických vied na Slovensku do roku 1850. I. (Rochel, A.: P. 561 - 562, Matica Slovenská, Martin.
* Kolektív: 1981, Encyklopédia Slovenska V. zväzok (R-Š), Veda, Bratislava, p. 125.
* Koleška, Z.: 1991, Seznam biografii čs. entomologů. 13. [Robl, R. - Seidel(=Seidl), M.]. In: Zprávy Čs. spol. entomol. ČSAV, 27(Příloha 1): 453 - 492, Taf. 30 - 31, p. 456 - 457.
* Okáli, I. Országh, I. Matoušek, B. & Hrabovec, I.: 1996, Slovník slovenských zoológov a zoológov so vzťahmi k územiu Slovenska. Bratislava, Stimul, 1 - 137, p. 100.

Autoritné údaje: * GND: 116578289
* ISNI: 0000 0000 5536 0805
* NK ČR: mzk2005313119
* SNK: 159275
* VIAF: 74606825
Stĺpová vŕtačka v popredí, stolová v pozadí
**Vŕtačka** je obrábací stroj, na ktorom sa vykonávajú operácie vŕtania a vyvŕtavania pomocou otáčajúceho sa nástroja, väčšinou vrtáka, resp. vyvrtávacej tyče alebo hlavy. Okrem uvedených operácií je možné na vŕtačkách rezať závity, vystruhovať, vyhlbovať prípadne zarovnávať čelá dier.

Rozdelenie
----------

Vŕtačky sa všeobecne rozdeľujú 

* podľa počtu vretien na:
	+ *jednovretenové* a
	+ *viacvretenové*
* a podľa polohy vretien na
	+ *zvislé* a
	+ *vodorovné*

Podrobnejšie je rozdelenie podľa konštrukcie:

### Stĺpové vŕtačky

Pre vŕtanie stredných otvorov do priemeru približne 40 mm. Stĺpové vŕtačky ľahšieho typu majú stĺp predĺžený tak, aby sa dali postaviť na zem. Stôl vŕtačky je na stĺpe zvislo prestaviteľný a otočný. Väčšie typy majú strojový posuv, ktorého mechanizmus je hnaný zvislým hriadeľom od vretenníka. Pri stĺpových vŕtačkách možno stôl pootočiť nabok a upínať veľké výrobky priamo na základovú dosku.

### Stojanové vŕtačky

Pre vŕtanie otvorov do priemeru približne 80 mm. Tieto vŕtačky sú podstatne tuhšie stroje a sú určené pre veľké výkony. Majú skriňový stojan a štvorhranný stôl. Vretenník je rozdelený na pevnú časť a na prestaviteľnú časť s posuvovým mechanizmom. Túto časť možno po zvislom vedení stojana nastaviť čo najbližšie k výrobku. Namiesto zvislo prestaviteľného stola môže byť stôl krížový, ktorým možno pozdĺžne aj naprieč posúvať, takže výrobok sa dá rýchlo a presne nastavovať.

### Stolové a nástenné vŕtačky

Sú určené pre vŕtanie malých otvorov do priemeru približne 16 až 20 mm. Ide o malé typy stĺpových, alebo stojanových vŕtačiek, ktoré sa upevňujú na stôl, alebo na stenu. Pri najmenších typoch sú dôležité dostatočne vysoké otáčky vretena, aby sa dosiahla primeraná rezná rýchlosť. Väčšie typy majú vretenník, ktorý sa podľa výšky výrobku prestavuje na valcovom stĺpe a majú ručný posuv.

### Otočné vŕtačky

Predtým nazývané aj *radiálne*, s radiálne prestaviteľným vretenom pre vŕtanie väčšieho počtu dier do veľkých a ťažkých obrobkov, ktoré nie je možné polohovať. Preto sa premiestňuje vreteno stroja na saniach po ramene, ktoré je zase možné otáčať okolo stĺpa. 

### Univerzálne vŕtačky

S ľubovoľne nastaviteľným vretenom.

### Špeciálne vŕtačky

Pre sériovú a hromadnú výrobu.

* navrtávačky strediacich jamiek sú špeciálne jednoúčelové stroje
* pneumatické banské vŕtačky a kladivá

### Ručné vŕtačky

Alebo tiež prenosné vŕtačky sú pri práci držané jednou (dvoma) rukami. Slúžia na vŕtanie malých dier (cca do 13mm), pre malosériovú výrobu, domáce použitie. Ručné vŕtačky sa vyrábajú aj ako akumulátorové, umožňujúce prácu v miestach, kde nie je dostupný prívod elektrickej energie. Podrobnejší článok pozri vŕtačka (náradie).

Pozri aj
--------

* vŕtačka (náradie)
* vyvrtávačka

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vŕtačka (obrábací stroj)**
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Paragraf* pozri *Paragraf (rozlišovacia stránka)*.

**Paragraf** (značka **§**) je časť (spravidla väčší odsek) právneho predpisu či zmluvy (zriedkavo aj iného odborného textu či učebnice), označená znakom § a poradovým číslom, napr.: § 30.

Slovom paragraf sa označuje aj samotný znak §, ktorý je aj jedným zo symbolov, synonymom práva, legislatívy a predpisov.

V anglosaskom práve má slovo „paragraph" význam „odsek (naj)nižšej úrovne, písmeno" - právne predpisy sa totiž delia na sections (po slovensky „paragraf"), tie na subsections (po slovensky „odsek") a tie zas na paragraphs (po slovensky rôzne názvy, napríklad „písmeno"), pričom ale znak § je v (americkej) angličtine znak pre slovo „section" (nie pre slovo „paragraph").

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Paragraf**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Paragraf na českej Wikipédii.*
**Paramhans Svámi Mahéšvaránanda** alebo skrátene **Svámidží** (\* 15. august 1945, Rupavas, štát Radžastan) je indický profesor jogy, ktorý v roku 1972 prišiel do Európy šíriť učenie svojho Majstra Bhagavána Šrí Díp Nárájána Maháprabudžího. Žije vo Viedni, kde založil *Medzinárodnú rakúsko-indickú joga védanta spoločnosť* a krátko po svojom príchode do Európy navštívil aj Česko-Slovensko. Bratislava bola jedným z prvých miest na Slovensku, ktoré Svámidží navštívil a kde začal jogu vyučovať.

Svámidží vypracoval univerzálny systém *Joga v dennom živote*, podľa ktorého cvičia priaznivci jogy v Rakúsku, Nemecku, Švajčiarsku, Chorvátsku, Slovinsku, Maďarsku, Anglicku, Amerike, Kanade, Španielsku, Indii, Austrálii a na Novom Zélande.

Podľa Svámidžího je jedným z cieľov jogy dopriať každému slobodu, mať porozumenie pre všetkých. V joge vládne tolerancia a ide jej o to, aby sa tolerancia zasievala do ľudského vedomia, a aby jej princípy začali praktikovať náboženskí, politickí i spoločenskí predstavitelia, aby sa prebudili ľudské sily a vedomie k ochrane všetkého živého na celej planéte.

Jedným z prvých žiakov Svámidžího na Slovensku je Klaudius Viceník.

Dielo
-----

* *Jóga v denním živote*, 1982
* *Joga v dennom živote*

Externé odkazy
--------------

* FILIT Zdroj z ktorého (pôvodne) čerpal tento článok
* Yoga TV
* omashram.com
* chakras.net
* 

Autoritné údaje: * GND: 111736617
* ISNI: 0000 0003 7067 6666
* NK ČR: jn19981001802
* VIAF: 250010206
Ostrovy Spoločnosti
**Ostrovy Spoločnosti** (franc. Îles de la Société, po tahitsky *Tōtaiete mā*) alebo (nenormovaný názov) **Spoločenské ostrovy** je súostrovie v južnom Pacifiku na 15° – 18° j.š. 148° – 155° z.d. Administratívne patrí pod Francúzsku Polynéziu. Hoci je rozšírený názor, že kapitán James Cook ostrovy pomenoval *Society Islands* na počesť britskej Kráľovskej spoločnosti, ktorá sponzorovala prieskum týchto vôd, Cook sám uvádza vo svojom lodnom denníku, že ostrovy pomenoval Spoločenské, pretože „ležia súvisle jeden vedľa druhého."

Súostrovie sa delí zemepisne, politicky i administratívne na dve časti: 

* Îles du Vent (Náveterné ostrovy)
	+ Mehetia
	+ Tahiti
	+ Moorea
	+ Maiao
	+ Tetiaroa
* Îles Sous-le-Vent (Záveterné ostrovy)
	+ Huahine
	+ Bora Bora
	+ Raiatea
	+ Tahaa
	+ Maupiti
	+ Tupai
	+ Mopelia
	+ Scilly
	+ Motu One

Ostrovy sú sčasti sopečného, sčasti korálového pôvodu.

V roku 1843 sa súostrovie stalo francúzskym protektorátom a v roku 1880 kolóniou. Podľa sčítania obyvateľstva v auguste 2007 na nich žije 227 807 ľudí.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ostrovy Spoločnosti**

Súradnice: 17°05′J 150°40′Z﻿ / ﻿17,08°J 150,67°Z﻿ / -17.08; -150.67

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Společenské ostrovy na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Francúzsky portál |
**Oľga Borodáčová**, rod. Országhová (\* 16. december 1899, Martin-Záturčie – † 13. september 1986, Bratislava) bola slovenská herečka, manželka režiséra Janka Borodáča.

Herectvo študovala v Prahe (1920 - 1921) a takmer celý život, s výnimkou dvoch rokov začiatkom 20. rokov a 8-ročného pobytu v Košiciach (1945 - 1953), bola až do dôchodku (1978) členkou činohry SND v Bratislave. Vytvorila veľké postavy slovenskej a ruskej klasickej tvorby: Maru v Tajovského Ženskom zákone, Máliku v Stodolovej Maríne Havranovej, Evu v Stodolovej Bačovej žene o kráľovnú Tamaru vo Hviezdoslavovej tragédii Herodes a Herodias. V rokoch 1928 - 1942 vyučovala na Hudobnej a dramatickej akadémii v Bratislave. Hrala v 7 dlhometrážnych filmoch.

V roku 1955 dostala titul zaslúžilá umelkyňa a v roku 1961 titul národná umelkyňa.

Filmografia
-----------

* 1935: Milan Rastislav Štefánik (*Štefánikova matka*)
* 1938: Neporažená armáda (*matka Milana Jurčíka*)
* 1949: Katka
* 1950: Kozie mlieko
* 1950: Priehrada
* 1952: Nástup (*Tietzová*)
* 1975: Život na úteku

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Oľga Borodáčová**

Autoritné údaje: * GND: 1022051989
* ISNI: 0000 0000 5822 151X
* NK ČR: ola2002153873
* SNK: 157371
* VIAF: 84969010
Umelecká predstava o prvom štarte rakety nesúcej vzorky z marťanského povrchu
**Mars Sample Return** (z angl. *doprava vzorky z Marsu*) je plánovaná, vysoko komplexná robotická misia k planéte Mars, ktorá by mala dopraviť naspäť na Zem vzorky marťanskej horniny (podobne ako programy Apollo alebo Luna dopravili horninu z Mesiaca). V súčasnosti sa jej prípravou zaoberá Európska kozmická agentúra v rámci projektu Aurora a NASA.

Prvá fáza MSR, zber vzoriek, už prebieha vďaka činnosti vozidla Perseverance, ktoré vzorky zbiera do kapsúl. Tieto vzorky mal podľa pôvodnej predstavy doniesť k pristávaciemu modulu nasledujúcej misie jednoduchý rover. 27. júla 2022 však NASA a ESA oznámili zmeny v plánovaného projektu. Podľa nového rozhodnutia sa tento rover nepostaví a vzorky donesie k návratovej rakete samotný Perseverance. V prípade, že Perseverance nebude schopný tieto vzorky v roku 2030 dopraviť k návratovému systému, prinesú vzorky k návratovému systému dve nové marťanské helikoptéry, ktoré ho zastúpia. Takýto postup je oproti pôvodnému plánu jednoduchší, čiže menej riskantný, a tiež finančne menej náročný. Agentúry k nemu pristúpili po vynikajúcich skúsenostiach s prototypom prvého marťanského vrtuľníka - Ingenuity.

Po naložení vzoriek do návratového modulu s nimi raketa odštartuje z povrchu Marsu. Raketa bude musieť fungovať na tuhé pohonné hmoty, pretože kvapalné by sa kvôli krátkej dobe skladovateľnosti museli vyrobiť krátko pred štartom a teda priamo na Marse, čo je príliš zložité. Na obežnej dráhe Marsu sa puzdro so vzorkami stretne s európskym orbitálnym modulom vybaveným americkým systémom na ich zachytenie. Ten ich uloží do návratovej schránky, ktorá má zabrániť kontaminácii. Potom puzdro opustí obežnú dráhu Marsu, preletí k Zemi, zabrzdí v jej atmosfére a bez padákov dopadne do púšte v Utahu. Puzdro bude zosilnené, aby toto neriadené pristátie vydržalo. Padáky sa nepoužijú preto, lebo ak by zlyhali, puzdro by sa roztrieštilo o zemský povrch a nastalo by riziko obojstrannej kontaminácie – mikroorganizmami zo Zeme pre vzorky a mikroorganizmami z Marsu pre Zem. Týmto spôsobom sa zároveň ušetrí hmotnosť návratového puzdra.

Externé odkazy
--------------

* ESA: misia Mars Sample Return (anglicky)

### Zdroje


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portálPortál slnečná sústavaKozmonautický portál |

1. ↑
2. ↑
Sonda počas predštartových príprav
**Mars Climate Orbiter** (pôvodne **Mars Surveyor '98 Orbiter**) bola jedna z dvoch kozmických sond z programu Mars Surveyor '98, druhá bola Mars Polar Lander (pôvodne *Mars Surveyor '98 Lander*). Tieto dve misie mali študovať marťanské počasie, klímu a pátrať po vode a oxide uhličitom v atmosfére a na povrchu. Získané údaje mali slúžiť na stanovenie teplotných profilov atmosféry, určenie dlhodobých klimatických zmien a úlohu atmosféry v tomto procese.

Ciele misie
-----------

Ciele misie by sa dali zhrnúť do týchto bodov:

* Denné sledovanie počasia a atmosférických podmienok
* Pozorovanie zmien povrchu vplyvom pôsobenia vetra a ďalších vplyvov
* Stanovenie teplotných profilov atmosféry
* Sledovanie vodnej pary a prachových častíc v atmosfére
* Hľadanie dôkazov o podobe klimatických podmienok v minulosti

Špecificky bola určená pre štúdium prachových búrok, počasia, mrakov, prachových hmiel, ozónu, distribúcie a presunov prachu a vody, vplyvu topografie na atmosférickú cirkuláciu, atmosférickej odpovede na slnečný ohrev, povrchových čŕt, vetra, erózie a zmeny farieb povrchu. Sonda niesla tieto dve zariadenia na splnenie cieľov: *Mars Climate Orbiter Color Imager* (MARCI), ktorý mal zhotovovať denné fotografie atmosféry a povrchu vo vysokom rozlíšení a *Pressure Modulated Infrared Radiometer* (PMIRR), ktorý dovoľoval meranie teploty atmosféry, výskyt vodnej pary a koncentráciu prachu. Sonda mala tiež slúžiť na zhromažďovanie a preposielanie údajov z povrchovej sondy Mars Polar Lander a iných budúcich amerických a medzinárodných misií.

Priebeh letu
------------

Sonda vzlietla 11. decembra 1998 z kozmodrómu Cape Canaveral pomocou nosnej rakety Delta 7425. Po štyroch korekčných manévroch dorazila 23. septembra 1999 k Marsu. Tam na 16 minút a 23 sekúnd zažihla svoj motor. Pri tomto manévri sa dostala do zákrytu za planétu Mars (z pohľadu zo Zeme). So sondou sa potom už nepodarilo nadviazať spojenie.

Príčina zlyhania
----------------

Uskutočnené vyšetrovanie zistilo, že výrobca sondy, firma Lockheed Martin, vytvoril hlavný motor tak, že pracoval s anglickými mierami (jeho ťah sa udával v librách), kým NASA so sondou komunikovala v metrických mierach (ťah sa udával v Newtonoch). Vďaka tejto chybe sa sonda namiesto plánovaných 140 až 150 km dostala do vzdialenosti iba 57 km od povrchu planéty. Atmosféra ju ale spálila už niekde medzi 80 až 90 km od povrchu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mars Climate Orbiter**

Externé odkazy
--------------

* Sonda v encyklopédii SPACE-40 (po česky)
**Narodenie Ježiša Krista** je:

* jednak deň, od ktorého sa počítajú roky v kresťanskom letopočte (25. decembra roku 1 pred Kr. pričom nasledujúci rok sa označuje ako 1 po Kr.), a o ktorom sa pôvodne myslelo, že sa v tento deň narodil Ježiš Kristus
* jednak pravdepodobný skutočný dátum narodenia Ježiša Krista (asi v rokoch 6 až 4 pred Kr.)
* ako aj kresťanský sviatok známy pod názvom Vianoce.

Definované narodenie
--------------------

Dnešný definovaný dátum narodenia Krista pôvodne stanovil v 6. storočí po Kr. skýtsky mních Dionysius Exiguus nepresne ako udalosť z roku 753 rímskeho letopočtu a priradil jej dátum 25. decembra roku 1 pred Kr. pričom nasledujúci rok označil ako 1 po Kr.

Skutočné narodenie
------------------

Narodenie Ježiša sa kladie do obdobia od 6 pred Kr. do roku 6, v Betleheme. Nepoznáme presne ani deň a rok jeho narodenia, ani dátum jeho smrti. Niekoľko časových údajov z evanjelií poskytuje ostatne oporné body pre približné zaradenie biblických udalostí do rámca starých dejín. K tomu sú dôležité nasledovné mimobiblické zaručené údaje v rokoch:

* 37 pred Kr. až 4 pred Kr.: vláda idumejského kráľa Herodesa I.
* 30 pred Kr. až 14 po Kr.: vláda rímskeho cisára Augusta
* 14 po Kr. až 36 po Kr.: vláda rímskeho cisára Tibéria
* 26 po Kr. až 36 po Kr.: Pontský Pilát, rímsky miestodržiteľ v Júdsku
* 6 po Kr. až 15 po Kr.: Annáš, veľkňaz v Jeruzaleme
* 18 po Kr. až 36 po Kr.: Kajfáš, veľkňaz v Jeruzaleme.

Biblia neponúka práve mnoho oporných bodov pre výpočet narodenia. Najdôležitejšie sú tri nasledovné miesta: Mt 2:11; Lk 1:15; 2,1 a nasl. Podľa toho pripadlo Ježišovo narodenie do doby kráľa Herodesa I. teda pred rok 4 pred Kr.

Viac sa s istotou nedá povedať, pretože histórie detstva nie sú historickými prameňmi. Keď sa na ne nazeralo ešte historicky, myslelo sa, že dátum Ježišovho narodenia musí pripadnúť aspoň dva roky pred dátum Herodesovej smrti. Tak sa prišlo na rok 6/7 pred Kr. Lebo mágovia – tak sa argumentovalo – potrebovali istý čas až do svojho príchodu do Jeruzalema. Rovnako pobyt Svätej rodiny v Egypte trval zaiste nejakú dobu. 

Zdá sa, že aj pozabíjanie všetkých chlapcov až do dvoch rokov hovorí za časový úsek dvoch rokov. Astronomické výpočty o hviezde mudrcov rovnako nevedú k cieľu. Od Keplerových čias sa dala táto hviezda do súvislosti s „veľkou konjunkciou medzi Jupiterom a Saturnom", ktorá mohla byť v Oriente pozorovaná v roku 7 pred Kr. Ešte dnes jestvujú zaujímavé astronomické skúmania, ktoré chcú dokázať, že „Betlehemská hviezda" jestvovala. Tak iba nedávno tvrdí viedenský profesor Konradin Ferrari d´Occhieppo vo svojej knihe "Hviezda mudrcov", že biblickou hviezdou bola planéta Jupiter, ktorá zostala stáť nad Betlehemom večer dňa 12. novembra roku 7 pred Kr. Biblickí vedci dnes takéto výklady posudzujú s veľkou rezervou. Môžeme predpokladať, že dátum Ježišovho narodenia možno určiť niekoľkými rokmi „pred narodením Krista".

Pozri aj
--------

* Vianoce
* Ježiš Kristus

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portál |

* Szmrescány, C.: Kedy sa narodil Ježiš Kristus? in: Historická revue
**Atlas motýlů střední Evropy** je ilustrovaná kniha s lepidopterologickou tematikou. Autorom práce je stredoškolský profesor, botanik a entomológ (hlavne lepidopterológ) Jan John. Práca vyšla v nakladateľstve I. L. Kobera v Prahe v roku 1900. Obsahuje 50 litografických farebných tabulí motýľov a XXIII + 196 strán textu v českom jazyku. Patrí dnes k jedným z najvzácnejších kníh s touto tematikou z územia Čiech. 

Tabule motýľov do tejto práce boli z väčšej časti prevzaté z diela nemeckého entomológa, profesora Ernsta Hoffmana (1837 - 1892), ktoré vyšlo pod názvom: *Die Schmetterlinge Europas*.

Maďarský variant tejto práce napísal Lajos Abafi-Aigner spoločne s profesorom Gézom Horváthom pod názvom *Magyarország lepkéi* (v preklade *Motýle Uhorska*) z roku 1907. Aj v tejto práci boli použité z väčšej časti tabule z diela už spomínaného nemeckého entomológa Ernsta Hoffmana. Práca bola vydaná v nakladateľstve Athenaeum v Budapešti. Obsahuje XXXII + 137 strán textu v maďarčine, jednu čierno-bielu litografickú tabuľu a 50 farebných tabulí z obrázkami motýľov.
Palec na ruke
**Palec** je slovenský názov prvého prsta ruky (lat. *pollex*) a prvého prsta nohy (lat. *hallux*) niektorých cicavcov, vrátane človeka. Palec ruky sa vyskytuje u človeka a niektorých cicavcov; je schopný opozície, teda postavenia proti ostatným prstom. Palec nohy sa vyskytuje u človeka a opíc; u opíc je schopný opozície. Palec ruky aj nohy sa skladá z dvoch článkov prsta (na rozdiel od ostatných prstov, ktoré sa skladajú z troch článkov).Je proti ostatným prstom vyosený zhruba o 30 stupňov - čím ďalej častejšie býva preto označovaný ako protiprst

Referencie
----------

1. ↑  palec. In:  *Malá československá encyklopedie IV M-Pol*. 1. vyd. Praha : Academia, 1986. 989 s. S. 754.
2. ↑  Großzehe. In: *Lexikon der Biologie*. [CD-ROM] München : Elsevier, Spektrum, Akad. Verl. 2005. ISBN 3-8274-0342-1.; Daumen. In: *Lexikon der Biologie*. [CD-ROM] München : Elsevier, Spektrum, Akad. Verl. 2005. ISBN 3-8274-0342-1.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Palec (prst)**
**Brimias** (starogr. *Βριμίας* – *Brimias*) bol v starovekom Grécku olympijský víťaz v boxe.

Brimias z Élidy bol v starovekej Olympii korunovaný vencom za víťazstvo v boxe. Dátum jeho olympijského víťazstva je neznámy. Box sa stal olympijskou disciplínou na 23. hrách v roku 688 pred Kr. Antický box (pygmé) mal voľnejšie pravidlá ako dnešný. Dovoľovalo sa všetko okrem držania súpera, chmatov a úderov na pohlavné orgány. Boxer mal päste ovinuté remencami a zápasil vo vyhradenom priestore. Boj trval tak dlho, kým sa neskončil pre jedného zo súperov víťazstvom.

Staroveký autor Pausanias zaznamenal, že sochu Brimia videl v posvätnom okrsku olympijskej *Altidy*. Stála za sochou Filónida z krétskeho Chersonesu, jazdeckého posla Alexandra Veľkého.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,16,5.
2. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. S. 378.
3. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 145-146.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Bring** je nórska poštová a logistická spoločnosť. V Nórsku tiež ponúka služby ako úvery pre firmy a preto má, na rozdiel od pošty, zelenú farbu na svojich vozidlách a produktoch. vlastníkom je spoločnosť Posten Norge.

Spoločnosť Bring vznikla v roku 2008, ako výsledok stratégie rastu spoločnosti Posten Norge v severských oblastiach. Vytvorená bola akvizíciou niekoľkých väčších a menších dopravných firiem. Kompletné financovanie a výlučné vlastníctvo patrí Posten Norge, avšak vystupuje pod značkou Bring. Medzi známe dopravné firmy, ktoré sú dnes súčasťou spoločnosti Bring, patria Nor-Cargo, Frigoscandia alebo Blomquist Trucking. 

V Nórsku sa značka Bring najčastejšie objavuje na kamiónoch či kontajneroch, kým vo Švédsku je ju možné vidieť na menších vozidlách.

Služby
------

* **Bring Cargo**
* **Bring Frigo**
* **Bring Parcels**
* **Bring Supply Services**
* **Bring Warehousing**
* **Bring Mail**
* **Bring Citymail**
* **Bring Dialog**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bring na nórskej Wikipédii.*
**Anton Döller** - "Döller de Poprádvölgy" (\* 5. január 1831, Winica, Poľsko – † 29. september 1912, Kežmarok, Slovensko) bol dôstojník rakúskej armády. Venoval sa národohospodárskej a kultúrnej práci. V hodnosti majora bol pobočníkom arcikniežaťa Jozefa.

Od roku 1867, keď bol penzionovaný, žil v Kežmarku. Propagoval industrializáciu severného Spiša budovanie verejných komunikácií. V roku 1873 bol spoluzakladateľom Uhorského karpatského spolku. Bol jeho dlhoročným funkcionárom. Spolku predsedal v rokoch 1831 – 1912. Bol pri zakladaní Tatranského múzea. Spolu s Mórom Déchym a Jánom Stillom uskutočnili prvovýstup Velickou próbou na Gerlachovský štít.

Mal veľké zásluhy na rozvoji tatranskej turistiky. Bol členom *Poľského tovarišstva tatranského*. Nemci a Maďari nazývali JV vrchol Malého Soliska *Döllerovym štítom* (Döllerspitze, Dőllercsúcs), Furkotské Solisko *Döllerovou vežou* (Döllerturm, Döllertorony) a Okrúhle pleso *Döllerovým plesom* (Döllersee, Döllertó). Döller uverejnil v regionálnej tlači stovky článkov o Vysokých Tatrách, propagoval ich krásy navrhoval mnohé vylepšenia dotýkajúce sa turistiky a novej výstavby. Bol iniciátorom myšlienky vytvorenia malých knižníc v šiestich tatranských chatách. Zaslúžil sa o vznik odbornej tkáčskej školy v Kežmarku, prvej svojho druhu v Uhorsku. Angažoval sa v dobročinných organizáciách.

13. júna 1887 bol Anton Döller povýšený do šľachtického stavu s prídomkom "de Poprádvölgy". Jeho potomkovia dodnes žijú v Maďarsku, kde sa vysťahovali na začiatku 20. storočia.

Referencie
----------

1. ↑  Baráthová, Nora: Döller, Anton, In: Osobnosti Kežmarku. 1206-2009, Kežmarok 2009, S. 76.
2. ↑  Časopis Vysoké Tatry. In: Bohuš, Ivan, Kto bol kto vo Vysokých Tatrách, roč.XI, čís. 2/72 str.27

Externé odkazy
--------------

* Döller Anton. V nemčine
**Herseyho-Blanchardov model situačného vedenia** (**Model stupňa zrelosti, Situačné vedenie (podľa Herseyho-Blancharda)**) (z roku 1982) je situačný model štýlu vedenia.

Používa dve základné dimenzie zo základného výskumu Univerzity Ohio State (orientácia na vzťahy a orientácia na úlohy), ale na rozdiel od Blaka a Moutonovej ich opäť delí len dva stupne (namiesto deväť) – výsledkom je mriežka 2x2 - a zohľadňuje aj situáciu. 

Situácia je v tomto modeli vyjadrená „stupňom zrelosti podriadeného vo vzťahu k jeho úlohe", ktorý pozostáva z (a) technickej schopnosti podriadeného vykonávať úlohu ako aj (b) z jeho psychologickej zrelosti. Vysoký stupeň zrelosti sa prejavuje v sebavedomí, túžbe po podávaní výkonov a v holistickom nazeraní. Stupeň zrelosti môže nadobudnúť štyri hodnoty (SZ1 až SZ4).

Mriežka zostavená podľa tohto modelu ukazuje ako sa podľa autorov má meniť výber štýlu vedenia v závislosti od stupňa zrelosti podriadeného. V zásade platí, že podriadení s nízkym stupňom zrelosti si vyžadujú autoritatívny štýl vedenia a naopak. V priebehu vývoja podriadeného sa teda v rámci mriežky štýl vedenia má postupne meniť sprava dole smerom nahor a potom vľavo nadol (od SZ1 do SZ4). 

Mriežka:

```
„Participating"- participatívny štýl SZ3	„Selling" - integrujúci štýl SZ2
„Delegating" - delegujúci štýl SZ4	        „Telling" - autoritatívny štýl SZ1
```

(y-ová os: orientácia na vzťahy; x-ová os: orientácia na úloh)

Jednotlivé štýly (zoradené postupne podľa vývoja stupňa zrelosti podriadeného):

* Telling – autoritatívny štýl: Nadriadený jednoznačne stanovuje činnosť aj časový okamih činnosti podriadeného (ako vo vojne). Štýl je vhodný pre podriadeného s nízkym stupňom zrelosti.
* Selling – integrujúci štýl: Nadriadený sa snaží zohľadniť názory podriadeného a snaží sa podriadenému svoje návrhy „predať", rozhoduje však sám. Štýl je vhodný pre stredne zrelého podriadeného.
* Participating – participatívny štýl: Nadriadený aj podriadený sa rovnako podieľajú na rozhodnutí. Štýl je vhodný pre vyspelejšieho stredne zrelého podriadeného.
* Delegating – delegujúci štýl: Nadriadený sa takmer vzdáva vedenia a prenechá rozhodovanie podriadenému. Štýl je vhodný pre zrelého podriadeného.

Autori všetky štýly vedenia v zásade považujú za vhodné v závislosti od zrelosti podriadeného, ale predsa len štýl delegating považujú za najlepší (hoci neuvádzajú prečo). V tomto teda ide o presný opak názoru vyjadreného v mriežke podľa Blaka a Moutonovej. Ďalej autori od nadriadeného požadujú, aby:

* pre každú jednotlivú činnosť stanovil stupeň zrelosti svojho podriadeného a podľa toho prispôsobil štýl vedenia (a teda ovládali všetky štýly vedenia)
* sa snažil výcvikom a školeniami zlepšovať stupeň zrelosti podriadeného

Externé odkazy
--------------

* Gill, R.: Theory and Practice of Leadership, 2006
* Harris, O. Jeff, Hartman, Sandra J.: Organizational Behavior, 2001
* Scholz, Ch.:Personalmanagement, 1994
*
Erb regiónu.
**Kavkazskije Mineraľnyje Vody** (rus. Кавказские Минеральные Воды; doslova "Kaukazské minerálne vody"; skrátene **KMV** - rus. *KMB*, **KavMinVody/Kavminvody, Kavmingruppa** - *Кавминводы, Кавмингруппа*) je skupina kúpeľných stredísk v Stavropoľskom kraji. Zahŕňa mestá Jessentuki, Železnovodsk, Kislovodsk, Piatigorsk a Mineraľnyje Vody. Nachádza sa na Stavropoľskej vysočine a severných svahoch Veľkého Kaukazu.

Nachádza sa tu spolu viac ako 130 minerálnych prameňov a veľké zásoby liečivého ílovitého bahna (Tambukanské jazero). Celá oblasť je známa už od roku 1803 a patrí k najstarším kúpeľným miestam v Rusku.

Oficiálne dejiny KavMinVody sa začala 24. apríla 1803, kedy bolo podpísané vyhlásenie Alexandra Prvého "O priznaní štátneho významu Kaukazských minerálnych vôd a potrebe ich využívania". Regionálnym centrom KMV je mesto Jessentuki. V minulosti malo toto postavenie mesto Piatigorsk. Významné medzinárodné letisko sa nachádza v meste Mineraľnyje Vody.

Pozri aj
--------

* Jessentuki
* Železnovodsk
* Kislovodsk
* Piatigorsk
* Mineraľnyje vody

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kavkazskije Mineraľnyje Vody**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Кавказские Минеральные Воды na ruskej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
Duslo, a. s.
**Duslo, a. s.** je slovenská spoločnosť zaoberajúca sa výrobou priemyselných hnojív a dusíkatých zlúčenín. Patrí k najväčším podnikom chemického priemyslu v krajine.

Počas svojej histórie sa vyprofilovalo na výrobcu minerálnych hnojív európskeho významu a globálneho dodávateľa gumárskych chemikálií.

Duslo, a.s. je od roku 2005 súčasťou nadnárodného koncernu AGROFERT, globálne pôsobiaceho v chemickom priemysle, poľnohospodárstve, potravinárstve, lesníckom a drevárskom priemysle, pozemných technológiách, dopravnej technike, obnoviteľných zdrojoch a médiách.

Duslo, a.s. patrí k lídrom slovenského priemyslu a k stabilným zamestnávateľom. Na pracoviskách v Šali, v Bratislave (bývalý Istrochem) a v Strážskom zamestnáva 2 tis. pracovníkov.

**Produkty:**

*Minerálne hnojivá - dusíkaté, komplexné, špeciálne*

*Gumárenské chemikálie - antidegradanty, urýchľovače*

*Disperzie a lepidlá - Duvilaxy*

*Špeciálne produkty - AdBlue, dusičnan amónny, cyklohexylamín, dicyklohexylamín, produkty horčíkovej chémie*

Referencie
----------

1. ↑   *Duslo, a.s. (Historický názov: AVION Invest, a.s.)* [online]. finstat.sk, [cit. 2018-11-22]. Dostupné online.
2. ↑   *Duslo, a.s. O nás* [online]. duslo.sk, [cit. 2018-11-22]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* FK Slovan Duslo Šaľa
* HK Slovan Duslo Šaľa
* Šaľa
* Okres Šaľa

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |

* oficiálna webová stránka firmy
Prof. RNDr. **Anton Dekrét**, DrSc. (\* september 1932, Dobroč, ČSR, dnes Slovensko) je slovenský matematik, stredoškolský a univerzitný pedagóg. Svoj výskum zameriava na oblasť diferenciálnej geometrie.

Život
-----

Po absolvovaní základnej školy študoval na gymnáziu v Brezne (1943 – 1947) a Banskej Bystrici (1947 – 1951). V štúdiu pokračoval v odbore matematika – deskriptívna geometria na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (UK), kde v roku 1955 získal titul promovaný pedagóg.

Následne pôsobil šesť rokov ako učiteľ matematiky na strednej škole a rok na pedagogickej vysokej škole v Martine. V rokoch 1962 – 1973 pracoval na Vysokej škole dopravy a spojov v Žiline (od roku 1996 Žilinská univerzita v Žiline), pričom v roku 1973 získal titul doktora prírodných vied v odbore geometria a topológia na Prírodovedeckej fakulte UK v Bratislave. V roku 1974 nastúpil na novozaložený Inštitút aplikovanej matematiky Vysokej školy lesníckej a drevárskej vo Zvolene (od roku 1991 Technická univerzita vo Zvolene).

Od roku 1998 pôsobil na Katedre informatiky Fakulty prírodných vied Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici. V súčasnosti (2012) externe prednáša na Katedre kvantitatívnych metód a informatiky českej vysokej školy Bankovní institut vysoká škola (Banská Bystrica). Od svojich vysokoškolských štúdií je členom Jednoty slovenských matematikov a fyzikov, v ktorej vyvíjal významnú organizačnú činnosť.

Referencie
----------

1. 1 2  Zimka 2003, s. 45
2. 1 2  *Osoby, ktoré získali titul na UK*, Univerzita Komenského v Bratislave, c2015, dost. 2015-08-27 . Do vyhľadávača zadaj „Dekrét Anton".
3. ↑  *K 201 – Katedra kvantitatívnych metód a informatiky*, Banská Bystrica: Bankovní institut vysoká škola, c2012, dost. 2014-08-25
4. ↑  Zimka 2003, s. 46

Použitá literatúra
------------------

* Zimka, Rudolf (2003), „Professor Anton Dekrét's Seventieth Birthday", *Acta Universitatis Matthiae Belii, series Mathematics* 10: 45-51, ISBN  8080558124, ISSN 1338-712X,
* ——, *K 201 – Katedra kvantitatívnych metód a informatiky*, Banská Bystrica: Bankovní institut vysoká škola, c2012, dost. 2014-08-25
* ——, *Osoby, ktoré získali titul na UK*, Univerzita Komenského v Bratislave, c2015, dost. 2015-08-27

Externé odkazy
--------------

* Osobná stránka na webe Bankovného institutu vysokej školy

Autoritné údaje: * abART: 170544
* NK ČR: xx0062422
* SNK: 147669
* VIAF: 85703889