Socha *Apolóna s kitharou (*rímska kópia), 2. storočie, The British Museum, Londýn
**Timarchides** (starogr. *Τιμαρχίδης*) bol grécky sochár v 2. storočí pred Kr.

Timarchides bol syn a žiak aténskeho sochára Polykla. Pausanias opakovane spomína spoluprácu „synov Polykla", Timarchida a Timokla a keďže Plínius zaradil Timokla medzi sochárov (iniciátorov klasického prúdu), ktorí tvorili v období 156. olympiády (156 – 153 pred Kr.), t. j. v druhej polovici 2. stor. pred Kr. takže aj on tvoril v tomto období.

Patril do rodiny aténskych sochárov, ktorí pôsobili aj v Ríme (užívali výhod rímskeho patronátu). Niektorí vedci sa domnievajú, že v priebehu niekoľkých generácií mohlo existovať niekoľko sochárov menom Polykles, možno príslušníkov tej istej rodiny.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  |  | Polykles ? |
|
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |
|  | **Timarchides I.** |  |  | Timokles |
|
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |
|  | Dionysios |  |  | Polykles II. |
|
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|
|  |  |  |  |  |  | Timarchides II. |
|

Plínius uvádza, že sa odlievanie z bronzu počas helenistického obdobia po údajnej 140-ročnej prestávke (od 121. olympiády, 296 – 293 pred Kr.) opäť „oživilo" za Polykla, Timokla a ďalších (po 156. olympiáde). Títo umelci už vraj nedosahovali niekdajšiu úroveň, ale aj napriek tomu vytvorili mnoho diel veľkej umeleckej hodnoty. Každopádne, okolo roku 150 – 125 pred Kr. túto umeleckú úroveň synovia Polykla, Timarchides a Timokles, posunuli o stupeň vyššie tvorbou kópii diel z klasického obdobia (napr. kópiou štítu Atény Parthenos pri výzdobe mramorového štítu Atény Kranajskej v Elateii). Takéto kópie čoskoro podporili nové odvetvie výroby dekoratívnych mramorových panelov, váz, ústí studní a oltárov (tzv. neoatické reliéfy) pre rímsky trh.

Pausanias uvádza, že vo fókidskej Elateii zhotovil so svojim bratom sochu boha Asklépia a tiež sochu bohyne Atény Kranajskej: „*Taktiež tunajšiu sochu vytvorili synovia Polykla. Bohyňa je vystrojená do boja a na jej štíte sa nachádzajú podobné výjavy, aké nájdeš v Aténach na štíte aténskej Panny (Parthenos).*"  Podľa Pausania bratia zhotovili aj sochu olympijského víťaza Agésarcha z Triteie. To, že Timarchides vytváral aj sochy športovcov potvrdzuje aj Plínius.

Pre poznanie Timarchidovho umenia je však rozhodujúca predovšetkým socha Apolóna s kitharou (Apollón Kitharoidos), ktorá sa podľa Plínia nachádzala v chráme Apolóna Sosiana v Ríme. Toto dielo sa zachovalo v niekoľkých rímskych kópiách, z ktorých najznámejšia je socha Apolóna z Kyrény vystavená v Britskom múzeu v Londýne. Postava boha je v spodnej časti zahalená plášťom obopínajúcim nohy a časti trupu (dokonale sú stvárnené drapérie), ľavá noha je nadvihnutá a pravú ruku dvíha nad hlavu podobne ako Apolón Lykajský, ľavá drží kitharu (kitharis, lýra s tromi až piatimi strunami ). Dielo, evidentne inšpirované Praxitelom, malo v cisárskej dobe veľký úspech a okrem spomínaných kópií sú známe početné reprodukcie na drahokamoch, sarkofágoch a rôznych reliéfoch.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Jerome Jordan Pollitt. *Art in the Hellenistic Age*. Cambridge : Cambridge University Press, 1986. ISBN 978-05-2127-672-6. S. 313.
2. 1 2 3 4  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Timarchides*
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 376.
4. ↑  Plínius, *Naturalis Historia*, 34, 90.
5. ↑  Jerome Jordan Pollitt. *Art in the Hellenistic Age*. Cambridge : Cambridge University Press, 1986. ISBN 978-05-2127-672-6. S. 174.
6. ↑  Miranda Marvin, J. Paul Getty Museum. *The language of the muses: the dialogue between Roman and Greek sculpture*. Los Angeles : J. Paul Getty Museum, 2008. ISBN 978-08-9236-806-8. S. 220.
7. 1 2  Glenn R. Bugh. *The Cambridge Companion to the Hellenistic World*. Cambridg : Cambridge University Press, 2006. ISBN 978-11-3982-711-9. S. 176.
8. ↑  James I. Porter. *Classical Pasts: The Classical Traditions of Greece and Rome*. Princeton : Princeton University Press, 2021. ISBN 978-06-9122-539-5. S. 127.
9. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 341.
10. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 455.
11. ↑  Plínius, *Naturalis Historia*, 34, 91.
12. ↑  Plínius, *Naturalis Historia*, 36, 35.
13. ↑  Tonio Hölscher. *The Language of Images in Roman Art*. Cambridge : Cambridge University Press, 2004. ISBN 978-05-2166-569-8. S. 10.
14. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 280.
15. ↑  Penelope J. E. Davies. *Architecture and Politics in Republican Rome*. Cambridge : Cambridge University Press, 2017. ISBN 978-11-0709-431-4. S. 115.