recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kukluxklan** alebo **Ku-klux-klan** (skratka **KKK**) je rasistická organizácia v južných štátoch USA.

Členovia sexy clanu zvyknú sami seba označovať ako *"Rytieri s keltskou krvou"* alebo aj ako *"Bieli rytieri"*, svojho vodcu titulujú "Veľký čarodejník". Charakteristickými symbolmi sú biely plášť s bielou kapucňou a zapálený kríž. Zapálený kríž má symbolizovať svetlo Ježišovo. Pri zapálení kríža sa odriekavajú verše z Biblie: *"Svetlo symbolizuje Ježiša Krista. Svetlo vyženie tmu - čerň."*

História
--------

Zapálený kríž, Mississippi
Promenáda Ku-Klux-Klanu v roku 1928 vo Washingtone D.C.
V 20. rokoch 20. storočia mal Ku-Klux-Klan asi 4 milióny členov (zhruba 4% celkovej populácie USA) a kontroloval všetky spolkové štáty v USA. V 60. rokoch, v časoch Martina Luthera Kinga, členovia klanu vraždili bojovníkov za občianske práva (predovšetkým o volebné právo Afroameričanov a desegregáciu). V súčasnosti sa ku klanu hlási asi 8 000 osôb, pričom sa združujú odhadom asi v 150 menších klanoch sporiacich sa o dedičstvo pôvodného klanu.

Klan bol založený v roku 1865 vojnovými veteránmi Armády Konfederácie, ktorí neboli spokojní s výsledkami občianskej vojny, v ktorej južné otrokárske štáty zoskupené do Konfederácie prehrali a zrušené bolo i otroctvo. Organizáciu zakázal a rozložil tzv. *Civil Right Act* (Zákon na ochranu občianskych práv) z roku 1871, známy aj ako Ku-Klux-Klan Act, ktorý podpísal prezident Grant.

V roku 1915 však bola založená organizácia, používajúca meno Rytieri Ku-Klux-Klanu. Tento druhý KKK bol založený formálne ako občianska organizácia s národnou a štátnou štruktúrou, ktorej príjmy tvorili príspevky tisícok členov. Hlavnými proklamáciami organizácie boli rasizmus, antikatolicizmus, antikomunizmus, nativizmus a antisemitizmus. Jej popularita klesla počas veľkej hospodárskej krízy a členská základňa sa radikálne znížila počas druhej svetovej vojny z dôvodu škandálov jej prominentných členov, ktorí podporovali nacistov.

Meno Ku-Klux-Klan používalo odvtedy mnoho navzájom nezávislých skupín, ktoré nesúhlasili so Civil Right Act a Lincolnovou desegregáciou v 60. rokoch.

Pozri aj
--------

* Fundamentalizmus
* Extrémizmus
* Rasizmus

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kukluxklan**

Externé odkazy
--------------

* Mississippi Burning (po nemecky)
Minca Viedenská filharmónia
**Thomas Pesendorfer** (\* 20. február 1952, Marchtrenk, Rakúsko) je rakúsky rytec a návrhár mincí. Podpis: TP.

Thomas Pesendorfer je rakúskym rytcom, ktorý dlho pôsobil ako hlavný rytec v Rakúskej mincovni. Navrhol veľké množstvo známych mincí, napríklad 20 šilingovú mincu s portrétom Josepha Haydna. Jeho najúspešnejším dielom je dizajn svetoznámej investičnej mince Viedenská filharmónia.

Štúdium a kariéra
-----------------

Thomas Pesendorfer sa pôvodne chcel stať sochárom, vtedajšia situácia jeho rodiny mu však štúdium sochárstva neumožňovala. Nakoniec sa rozhodol navštevovať vysokú školu kovového dizajnu v Steyri, kde sa naučil techniku gravírovania.

Svoju kreativitu objavil a rozvíjal predovšetkým v remeselnej dielni svojho otca, kde často kreslil, modeloval a bez obmedzení navrhoval a realizoval svoje nápady.

Ako 20-ročný absolvoval učňovský kurz v Rakúskej mincovni. A keď dostal možnosť uchádzať sa o miesto rytca v Rakúskej mincovni, tak dlho neváhal. V roku 1982 sa jeho prvým dizajnom stala 20 šilingová minca s portrétom hudobného skladateľa Josepha Haydna.

V roku 1989 rakúska Národná banka poverila gravírovacie oddelenie Rakúskej mincovne, aby navrhlo mincu ako zlatý investičný produkt. Thomas Pesendorfer prišiel s návrhom vytvoriť zlatú investičnú mincu s motívom orchestru Viedenskej filharmónie.

Táto minca zožala celosvetový úspech medzi investormi a zberateľmi z celého sveta, a veľkej popularite sa teší až do dnes. Minca mala pôvodne len dve veľkosti: s objemom jednej unce a s objemom štvrť unce. Dnes je táto zlatá investičná minca známa v mnohých ďalších veľkostných variantoch. Okrem jej zlatej verzie existuje aj jej strieborný a platinový variant s dizajnom viedenskej filharmónie, ktorý navrhol Thomas Pesendorfer.

V roku 1993 vtedajší hlavný rytec Rakúskej mincovne odišiel do dôchodku a Thomas Pesendorfer bol ustanovený za jeho nástupcu.

Referencie
----------

1. 1 2 3   *Thomas Pesendorfer - Der Schöpfer des Wiener Philharmonikers* [online]. [Cit. 2021-02-17]. Dostupné online.
2. 1 2   *Thomas Pesendorfer* [online]. [Cit. 2021-02-17]. Dostupné online. Archivované 2021-01-19 z originálu.

Autoritné údaje: * GND: 1168945631
* VIAF: 7556153954906205680006
Súradnice: 41°28′37″J 147°53′19″V﻿ / ﻿41,476833°J 147,888611°V﻿ / -41.476833; 147.888611

**Mathinna** je vidiecke sídlo v oblasti miestnej správy (LGA) Break O'Day (97 %) a Dorset (3 %) v severovýchodnom regióne LGA Tasmánie. Lokalita je vzdialená asi 83 km juhozápadne od mesta St Helens.

Sčítanie ľudu v roku 2021 zaznamenalo v Mathinna 131 obyvateľov.

Je to malé austrálske vidiecke sídlo na severovýchode Tasmánie, 63 km východne od Launcestonu. Bolo pomenované po mladom domorodom dievčati, ktoré bolo poslané žiť s viceguvernérom Van Diemen's Land, Sirom Johnom Franklinom a jeho manželkou Lady Jane Franklinovou.

História
--------

Mathinna bola vyhlásená za vidiecku lokalitu v roku 1976.

Mesto sa stalo centrom ťažby zlata krátko po objavení zlata v oblasti v 90. rokoch 19. storočia. Baňa Golden Gate v Mathinne bola jednou z najvýnosnejších zlatých baní v Tasmánii, hneď po Beaconsfielde. Na svojom vrchole koncom 90. rokov 19. storočia malo mesto viac ako 5 000 obyvateľov, vrátane veľkého počtu čínskych baníkov, čo z neho v tom čase robilo tretie najväčšie mesto v Tasmánii.  Ťažobná spoločnosť Riltec so sídlom v Melbourne sa neúspešne pokúsila obnoviť baňu Golden Gate v roku 1994, hoci nedávne snahy o ťažbu zlata boli úspešnejšie, s cieľom produkcie 70 000 uncí vyrobených pre baňu Mathinna v roku 2006.

Poštový úrad Blackboy bol otvorený 30. júna 1870, bol premenovaný na Reedy Marsh, Blackboy v roku 1871 a Mathinna v roku 1882.

Bývalý premiér Tasmánie Eric Reece sa narodil v tomto meste v roku 1909.

Geografia
---------

Rieka Scamander tvorí časť severnej a väčšiny severovýchodnej hranice Mathinna.

Cestná infraštruktúra
---------------------

Cesta B43 (Mathinna Road) vstupuje z juhu a vedie severozápadným a západným smerom do dediny. Odtiaľ cesta pokračuje na západ ako C401 (Upper Esk Road).

Referencie
----------

1. ↑   *2021 Mathinna, Census All persons QuickStats | Australian Bureau of Statistics* [online]. abs.gov.au, [cit. 2023-07-24]. Dostupné online.
2. ↑   *Community History - Mathinna Archived 2007-07-16 at the Wayback Machine, Fingal Online Access Centre (Tasmanian Communities Online). Retrieved on 27 May 2007.* [online].. Dostupné online.
3. 1 2   *Placenames Tasmania* [online]. placenames.tas.gov.au, [cit. 2023-07-25]. Dostupné online.
4. ↑  Community History - Mathinna Archivované, Fingal Online Access Centre (Tasmanian Communities Online).
5. ↑  Gold exploration ramping up in state's north east, Australian Broadcasting Corporation, 29 May 2006.
6. ↑   *Phoenix Auction History. "Post Office List". Phoenix Auctions. Retrieved 21 March 2021.* [online].. Dostupné online.
7. ↑  Eric Elliott Reece
8. ↑  Google mapy

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Mathinna, Tasmania na anglickej Wikipédii.*
**Ján Hollý** (\* 12. máj 1912, Rajec – † 30. máj 2007, Žilina) bol slovenský stredoškolský učiteľ, amatérsky entomológ a botanik, jeden zo zakladajúcich členov prvej Slovenskej entomologickej spoločnosti v Žiline.

Životopis
---------

Základnú ľudovú školu vychodil v rodisku, kde tiež neskôr navštevoval meštiansku školu. Ako 14–ročný začal svoje štúdium na učiteľskom ústave v Štubnianských Tepliciach. Potom pokračoval na štúdiu vysokej školy v Bratislave, kde sa venoval štúdiu prírodných vied. V roku 1930, ako mladý učiteľ zo štátnej školy, bol umiestnený v obci Turo pri Žiline. Práve v tomto období sa začína venovať hlavne štúdiu prírodovedy. Zaoberal sa amatérsky entomológiou a z tejto disciplíny prevažne mravcami (*Formicidae*). Menej sa už venoval štúdiu motýľov a ostatných skupín hmyzu. Jeho veľkým záujmom bola tiež botanika a robil dlhoročný výskum výskytu druhov kvetov v tejto oblasti Malej Fatry a Strážovských vrchov. 

V roku 1941 sa stal jedným z členov prvej Slovenskej entomologickej spoločnosti v Žiline. Tu sa ako mladý učiteľ prírodovedy zapájal do niektorých aktivít tejto spoločnosti. Patril k skupine zakladajúcich členov tejto spoločnosti a na jej prvom, „ustanovujúcom", valnom zhromaždení bol zvolený do jej výboru ako revízor účtov spoločnosti. Na prvom riadnom valnom zhromaždení Slovenskej entomologickej spoločnosti v Žiline v hoteli Astória dňa 19. apríla 1942 bol zvolený do funkcie zapisovateľa tejto spoločnosti. Dňa 16. mája 1942 na tretej výborovej schôdzi spoločnosti bol poverený prípravou prednášky „lov mravcov, preparovanie". Na siedmej riadnej členskej schôdzi spoločnosti dňa 16. septembra 1942 referoval prednášku o čmeliakoch. Na dvanástej riadnej členskej schôdzi spoločnosti dňa 3. marca 1943 mu bol určený „vedecký prieskum" Veterných holí (Martinské hole) pre sezónny rok 1943. Na treťom valnom zhromaždení spoločnosti dňa 9. mája 1943 bol zvolený za kustóda spoločnosti.

Pracoval ako učiteľ. Bol jedným zo zakladateľov školy v Rajeckých Tepliciach a zároveň jej prvým riaditeľom.

Zomrel v Žiline dňa 30. mája 2007, pochovaný je na Starom cintoríne v Žiline.

Zdroj
-----

* Žitavský, A. S.: 1937, Pamätník slovenského školstva za účinkovania prezidenta T. G. Masaryka, II. Bratislava, heslo: (Hollý Ján, 162).
* Smutný, A. E.: 1941 – 1945, Zápisnice z činnosti Slovenskej entomologickej spoločnosti v Žiline.
* Černota, V.: 2007, Za profesorom Jankom Hollým. Žilinský večerník - Žurnál, Žilina, 21 + portrét: (zo dňa 10. 7. 2007).

Autoritné údaje: * SNK: 154556
* VIAF: 1863156565688323500002
**Thibaut Nicolas Marc Courtois** (\* 11. máj 1992, Bree, Belgicko) je profesionálny belgický futbalista hrajúci za španielsky klub Madrid ako brankár. Na drese nosí číslo 1.

Klubová kariéra
---------------

### Začiatky

Courtois sa narodil v belgickom meste Bree. Futbal začal hrávať už ako 5-ročný, a to za miestny klub Blizen V.V. ako ľavý obranca. Ako 7-ročný začal hrávať za Genk a dostal sa na pozíciu brankára.

### Genk

Po pôsobení v mládežníckych kategóriách Genku sa Courtois dostal do prvého tímu v období, keď mal Genk veľa zranených hráčov, včetne brankárov. Debutoval 17. apríla 2009 vo veku 16 rokov a 341 dní v zápase proti Gentu. Po sezóne sa stal jednotkou. Bol kľúčovým hráčom v sezóne 2010/11, keď Genk vyhral najvyššiu belgickú súťaž. Courtois sa stal gólmanom roka, keď inkasoval 40 gólov v 32 zápasoch a vychytal 14 čistých kont.

### Chelsea

V júli 2011 Courtois prestúpil do londýnskej Chelsea. Podpísal 5-ročný kontrakt.

### Atlético Madrid (hosťovanie)

Po niekoľkých týždňoch v Chelsea odišiel Courtois na hosťovanie do Atlética Madrid. Na dres dostal číslo 13. Debut za Atlético prišiel pri víťazstve 4 : 0 nad Guimarãesom v Európskej lige. Courtois bol v sezóne 2013/14 kľúčovou postavou titulu pre Atlético Madrid. Hral aj vo finále Ligy majstrov, kde ale Atléti prehrali s Realom Madrid 1 : 4.

### Chelsea (návrat)

Courtois si pripísal prvé čisté konto za Chelsea v zápase proti Leicestru pri domácej výhre 2 : 0. Postupne vytlačil z brány aj jednotku Chelsea Petra Čecha, ktorý po sezóne 2014/15 prestúpil do tímu rivala, do londýnskeho Arsenalu. 11. septembra 2014 predĺžil s Chelsea zmluvu do roku 2019. V danej sezóne získal s Chelsea ligový titul, aj ligový pohár. V sezóne 2016/17 získal ďalšiu trofej, tentokrát opäť vyhral s Chelsea ligový titul.

### Real Madrid

Po sezóne Courtois prestúpil do Realu Madrid, kde dostal na dres číslo 25. Podpísal 6-ročný kontrakt. Debutoval v zápase s Leganés pri výhre 4 : 1.

Reprezentačná kariéra
---------------------

Courtois sa s belgickou repre zúčastnil niekoľkých veľkých turnajov. Hral na majstrovstvách sveta 2014, kde vypadol vo štvrťfinále v zápase s Argentínou. Na EURE 2016 skončil taktiež vo štvrťfinále, tentokrát proti Walesu. Na majstrovstvách sveta 2018 obsadil 3. miesto. Courtois sa stal najlepším brankárom turnaja.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Thibaut Courtois**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Thibaut Courtois na anglickej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Real Madrid CF |
| --- |
| 
* 1 Courtois
* 2 Carvajal
* 3 Militão
* 4 Alaba
* 5 Bellingham
* 6 Nacho Kapitán klubu
* 7 Vinícius Júnior
* 8 Kroos
* 10 Modrić
* 11 Rodrygo
* 12 Camavinga
* 13 Lunin
* 14 Joselu
* 15 Valverde
* 17 Vázquez
* 18 Tchouaméni
* 19 Ceballos
* 20 García
* 21 Díaz
* 22 Rüdiger
* 23 Mendy
* 24 Güler
* 25 Kepa
* Tréner: Ancelotti

 |
**Sibírska anabáza** bol hromadný odsun Česko-slovenských légii v Rusku z európskej časti Ruska na Sibír a ďalej na Ďaleký východ, ktorý sa uskutočnil po separátnom mieri Ruska s Nemeckom v priebehu roku 1918.

Priebeh
-------

7. februára 1918 predseda Československej národnej rady Tomáš G. Masaryk vyhlásil Československý armádny zbor v Rusku za súčasť československého vojska vo Francúzsku a vydal príkaz na jeho presun do Európy východnou trasou cez Sibír. Masaryk sa v zložitých pomeroch po novembrovom boľševickom prevrate usiloval o uznanie neutrality československého zboru a jeho voľný odchod z Ruska. Zástupcovia Odbočky ČSNR v Rusku preto rokovali v meste Penza so sovietskym komisárom (ministrom) pre národnosti Josifom V. Stalinom a 26. marca 1918 s ním podpísali dohodu medzi sovietskou vládou a Odbočkou ČSNR v Rusku o voľnej preprave česko-slovenských légii do Vladivostoku po Transsibírskej magistrále.

Ukončenie tejto dohody však sťažovalo a napokon celkom zmarilo niekoľko činiteľov. Predovšetkým Nemecko po uzavretí Brestlitovského mieru s Ruskom tlačilo na boľševickú vládu aby odzbrojila všetky dohodové jednotky na svojom území v duchu Brestlitovského mieru. Preprava legionárskych transportov sa neprestajne komplikovala. Na presunovej trase sa množili konflikty medzi česko-slovenskými legionármi a nemeckými či rakúsko-uhorskými zajatcami, ktorých presúvali na západ, aby sa mohli opäť zaradiť do armády. Aj tak napätú situáciu ešte komplikovala Stalinova podmienka, že česko-slovenské jednotky nielenže sa nebudú miešať do vnútorných sporov, ale odovzdajú aj všetky zbrane okrem množstva nevyhnutného na obranu a prepustia časť ruských dôstojníkov. Dôstojnícky zbor légii bol presvedčený, že je to v rozpore s Masarykovou zásadou ozbrojenej neutrality. Stanoviská sovietskych orgánov k česko-slovenskému zboru záporne ovplyvňovali nemeckí a maďarskí zajatci, ktorí vstúpili do Červenej armády. Česko-Slovenskí komunisti v Rusku sa usilovali získať legionárov na stranu boľševickej moci, využívajúc atmosféru revolučného obdobia. Poslednou osudovou kvapkou bol Čeľabinský incident a Trockého telegram, ktorý prikazoval všetkým sovietom na magistrále „odzbrojiť Čechoslovákov". Legionári siahli po zbraniach a v bojoch pri Marianovke, Zlatoroste, Čeľabinsku, Penze, Lipiagoch a inde porazili sovietske jednotky. 

V polovici júna 1918 česko-slovenskí zbor prerušil cestu na Vladivostok, obrátil sa smerom na západ a bojoval proti sovietskym vojskám na povolžskom a uralskom fronte v spolupráci s ruskými bielogvardejskými armádami, čím sa zaplietol do Ruskej občianskej vojny.

Referencie
----------

1. ↑   KOVÁČ, Dušan a kol.. *Kronika Slovenska. 2, Slovensko v dvadsiatom storočí*. 1. vyd. Bratislava : Fortuna Print & Adut, 1999. ISBN 80-88980-08-9. S. 81.
Hrob Eleny Bellušovej v banskobystrickom evanjelickom cintoríne
**Elena Bellušová** (vydatá **Haberernová**) (\* 8. august 1908, Banská Bystrica – † 14. november 1998, Bratislava) bola slovenská maliarka a sochárka.

Životopis
---------

Študovala na reálnom gymnáziu v Banskej Bystrici, potom na Právnickej fakulte UK (nedokončila), v roku 1939 – 1944 na SVŠT v Bratislave na oddelení kreslenia a maľovania u M. Benku, J. Mudrocha, G. Mallého, M. Schurmanna, J. Koniarka a J. Kostku. 

V roku 1948 bola na študijnom pobyte v Ríme. Zaoberala sa portrétnou tvorbou, vytvorila množstvo detských portrétov, pestrú paletu tvorili portréty a figurálne motívy dospelých, ktorých zachytávala často v ľudových odevoch a rázovitých krojoch.

Roku 1957 vytvorila kreslené portréty popredných slovenských predstaviteľov kultúrneho života: M. Benku, E. Suchoňa, T. Vansovej, J. Smreka a i. Ucelenú kolekciu skíc a obrazov vytvorila v roku 1950 – 1957 ako členka kolektívu, ktorý sa zaoberal dokumentáciou slovenského kroja. V 60. rokoch predmetom zobrazovania v jej diele bol rastlinný svet, maľovala stromy, kvety, výrazný maliarsky talent prejavila hlavne v monumentálnych obrazoch. Viaceré cesty v zahraničí ovplyvnili jej záujem o sochárstvo a tvorbu pre architektúru. Cit pre plastický materiál a bohaté portrétne skúsenosti ju doviedli k realizácii medailí. 

V oblasti monumentálnej tvorby je autorkou viacerých významných diel dotvárajúcich budovy a priestranstvá, z ktorých vynikajú najmä hliníkové reliéfy, mozaiky a farebné vitráže (v roku 1978 vytvorila obojstranné hliníkové kompozície pre Krematórium v Banskej Bystrici). Vystavovala na individuálnych a kolektívnych výstavách doma i zahraničí. 

Roku 1947 bola členkou Umeleckej besedy slovenskej, od 1949 Bloku slovenských výtvarných umelcov. Jej práce boli viackrát ocenené na domácich a zahraničných prehliadkach a súťažiach.

Ocenenia
--------

* Roku 1966 na medzinárodnej výstave v Paríži získala striebornú medailu a diplom mesta Paríž

Dielo
-----

* Sebechlebské dievča, litografia (1949)
* Chlap z Čierneho Balogu, olej (1951)
* Myjavčanka, kresba (1952)
* Bača z Lendaku, krieda (1956)
* Kvet (1961)
* Bodliak (1963)
* Hliníková mozaika a päť farebných vitráží pre Univerzitnú knižnicu (1966)
* Hliníkový reliéf pre Výskumný ústav zváračský (1968)
* Betónové reliéfy stien pre liečebný dom v Lúčkach (1977)
* Tapisérie slnečníc pre liečebný dom v Turčianskych Tepliciach (1984)

Literatúra
----------

* Československý biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Diela autorky v katalógu Web umenia Slovenskej národnej galérie
* Výtvarné diela z hliníka Eleny Bellušovej

Zdroj
-----

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 5663
* GND: 174299621
* ISNI: 0000 0000 7907 9815
* LCCN: no96005612
* NK ČR: jn20000600789
* SNK: 155234
* VIAF: 19268822
* Web umenia: 3462
* WorldCat: lccn-no96005612
**Rieka** je potok na Kysuciach, v okrese Čadca, ktorý preteká výhradne územím mesta Čadca. Je to pravostranný prítok Kysuce, meria 5,2 km a je tokom IV. rádu. Priemerný sklon toku je 50 ‰.

Prameň
------

Pramení v Javorníkoch, v podcelku Vysoké Javorníky, na severozápadnom svahu Vojtovho vrchu (840,3 m n. m.) v nadmorskej výške približne 800 m n. m.

Opis toku
---------

Tečie výlučne severným smerom, na hornom toku priberá ľavostranný prítok od osady Burdovci (spod kóty 788,2 m), preteká osadou Vojty, kde zľava priberá prítok od osady Ivorovci. Následne pokračuje cez osady Jamky a Belajka, tu sprava priberá prítok zo severného svahu Kýčerky (760,2 m n. m.). Na hornom toku vytvára úzke, hlboko zarezané údolie medzi svahmi Briavy na západe a Vrchkonca , resp. Kýčerky na východe. Ďalej vstupuje do celku Turzovská vrchovina (podcelok Hornokysucké podolie), preteká mestskou časťou Rieka, kde priberá najprv sprava prítok vznikajúci južne od kóty 567 m, potom zľava dva krátke prítoky od osady Krkoškovci a upraveným korytom vedeným pod povrchom tečie centrálnou časťou mesta Čadca. Podzemné koryto končí pri kostole svätého Bartolomeja a po krátkom úseku na povrchu na severnom okraji centra mesta ústi v nadmorskej výške cca 408 m n. m. do Kysuce.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Kysuce** (spod Čierňanky po ústie) |
| --- |
| *Kysuca* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Bartkov potok
* Blažkov potok
* Bojasov potôčik
* Brehový potok
* Brodnianka
* Bukovský potok
* **Bystrica**
* Drozdov potok
* Dunajov
* Gavlasovský potok
* Gundašov potok
* Hore jarkami
* Jantov potôčik
* Klimkov potok
* Korcháň
* Lehoťanka
* Liešovský potok
* Lodnianka
* Marusov potok
* Medzivretie
* Nemčákov potok
* **Neslušanka**
* **Ochodničanka**
* **Oščadnica**
* Paršov hraničný potok
* Podhájsky potok
* Povinský potok
* Rieka
* Rudinka
* Snežnica
* Šerkov
* Urbanov potok
* **Vadičovský potok**
* Vlčovský potok
* Vranie
* Za vody
* Zbunov potôčik

 |
**Eva Trizuljaková** (\* 25. september 1926, Bratislava – † 17. december 2018, Bratislava) bola slovenská akademická maliarka.

Absolvovala výtvarné štúdiá u profesora Jána Mudrocha na oddelení kreslenia a maľovania Slovenskej vysokej školy technickej (1946 – 1949) a na Vysokej škole výtvarných umení u profesorov Ľudovíta Fullu a Vincenta Hložníka (1949 – 1955). 

Venovala sa krajinomaľbe a takmer 20 rokov špeciálne art-protisu (vlnená netkaná textília používaná ako tapiséria). Do roku 1990 vytvorila touto technikou viac ako 1000 diel. Pozoruhodné sú najmä cykly *Krvavé sonety* a *Loretánske litánie*. V maliarskej tvorbe vznikli cykly inšpirované poéziou Hviezdoslava, Botta, či biblickými textami. Usporiadala doma i v zahraničí viac ako 40 samostatných výstav. Jej tapisérie a obrazy sú súčasťou zbierkových fondov mnohých múzeí a galérií na Slovensku. Diela s náboženským motívom sú vystavené v početných rímskokatolíckych kostoloch a cirkevných inštitúciách.

Po roku 1989 sa venovala aj publicistike. Jej témou je úloha ženy.

V roku 2003 jej *Rada pre vedu, vzdelanie a kultúru Konferencie biskupov Slovenska* udelila Cenu Fra Angelica za význačný prínos pri tvorbe a šírení kresťanského umenia a kultúry na Slovensku. Je laureátkou *Ceny Antona Neuwirtha za ochranu života* (2013).

Jej manželom bol významný slovenský sochár Alexander Trizuljak. Žila a pôsobila v Bratislave.

V roku 1987 ako jedna z 24 signatárov (zväčša disidentov) podpísala Vyhlásenie k deportáciám židov zo Slovenska.

Deti
----

* Michaela (\* 1951)
* Marek (\* 7. jún 1953), maliar
* Mária (\* 1955)
* Katarína (\* 1957)
* Klement (\* 1958), architekt
* Alžbeta (\* 1960)
* Alexander (\* 1965)
* Pavla (\* 1968), návrhárka

Referencie
----------

1. ↑  TERAZ.SK. *Zomrela akademická maliarka E. Trizuljaková* [online]. TERAZ.sk, 1970-01-01, [cit. 2018-12-18]. Dostupné online.
2. 1 2 3  LAB.SNG. *Eva Trizuljaková* [online]. Web umenia, [cit. 2017-10-22]. Dostupné online.
3. 1 2  TERAZ.SK. Takmer 90-ročná E. Trizuljaková vystavuje v Dome Quo Vadis nové obrazy. *TERAZ.sk*, 1970-01-01. Dostupné online [cit. 2017-10-22].
4. ↑  MAREK TRIZULJAK,  7.6.1953, Bratislava,  Archivované 2009-10-16 na Wayback Machine
5. ↑   Pavla Lazárková Trizuljaková: Odev je pre mňa chodiacou sochou. *zena.sme.sk* (Petit Press). Dostupné online [cit. 2017-10-23].

Zdroj
-----

* Web umenia: Diela autora Eva Trizuljaková: Dielo

Autoritné údaje: * abART: 1467
* ISNI: 0000 0003 6722 7405
* NK ČR: jx20120215016
* SNK: 170415
* VIAF: 232161215
* Web umenia: 11015
Vladislav I.
**Vladislav I.** (\*?, † 12. apríl 1125) bolo české knieža (v r. 1109 – 1117 a 1120 – 1125) z rodu Přemyslovcov, syn kniežaťa a prvého českého kráľa Vratislava II. a jeho tretej manželky Svatavy.

Za vlády starších bratov Břetislava II. a Bořivoja II. žil Vladislav v ústraní. Významnejšie politicky zasiahol do dejín až v roku 1107. Pod vplyvom olomouckého kniežaťa Svatopluka sa rozišiel s Bořivojom II. a podieľal sa na jeho zosadení. Za to mu knieža Svatopluk zaistil nástupníctvo na kniežacom stolci. Po jeho smrti v roku 1109 rozhodnutím cisára Henricha V. získal nástupníctvo na českom kniežacom stolci. 

Kniežaťom bol dvakrát a to v rokoch 1109 – 1117 a 1120 – 1125. Bořivoj II. sa ho v roku 1110 márne pokúšal zvrhnúť. Vladislav vládol pevnou rukou, i keď panoval v dobe veľmi nepokojnej, pretože sa o moc usilovalo mnoho jeho vládychtivých príbuzných. Vladislav si ich skúšal rôznym spôsobom nakloniť. Bratovi Soběslavovi napr. odovzdal v roku 1114 Hradecko a o rok neskôr Brniansko. V roku 1116 zvíťazil nad uhorským vojskom v bitke na Luckom poli a zabezpečil hranicu juhovýchodnej Moravy. Na nátlak rakúskej strany v decembri 1117 odovzdal vládu bratovi Bořivojovi. Jemu ostalo územie východne od rieky Labe, čo sa prakticky rovnalo spoluvladárstvu. Po Bořivojovej smrti v roku 1120 sa opäť stal jediným panovníkom. 

Rok pred svojou smrťou ochorel a za svojho nástupcu určil mladšieho brata Soběslava. Po smrti bol pochovaný v krypte kostola benediktínskeho kláštora v Kladruboch, ktorý sám založil.

Rodinné pomery
--------------

Vladislav bol ženatý s Richenzou (\* asi 1095, † 27. september 1125), dcérou Henricha z Bergu. Spolu mali štyri deti: 

* Vladislav (\* okolo 1110, † 18. január 1174), neskorší kráľ Vladislav II.
* Děpolt (\* 1120/1125, † 14. august 1167), zakladateľ vedľajšej vetvy Děpolticov
* Henrich (\*?, † po 1. auguste 1169)
* Svatava (Luitgarda) (\*?, † 19. február po 1146)

Genealógia
----------

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Břetislav I.† 10. január 1055 |  | Judita zo Schweinfurtu† po 1052 |  | Kazimír I. Obnoviteľ\* 25. júl 1016† 28. november 1058 |  | Dobroněga Kyjevská† 1087 |
|  |  |  |  |  |
|  |  |  |
|  | Vratislav II.† 14. január 1092 |  | Svatava Poľská\* asi 1046 – 1048† 1. september 1126 |  |
|  |  |  |
|  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Richenza z Bergu\* asi 1095† 27. september 1125OO   pred 1111 | **Vladislav I.**† 12. apríl 1125 |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |
| Vladislav II.\* 1110?† 1174 | Děpolt I.† 1167 | Jindřich Přemyslovec† po 1169 | Svatava Česká† po 1146 |

Panovnícke pomery
-----------------

  


|  |
| --- |
| Vladislav I.**Přemyslovci** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Svatopluk** | **České knieža**1109 – 1117 | Nástupca**Bořivoj II.** |

  


|  |
| --- |
| Vladislav I.**Přemyslovci** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Bořivoj II.** | **České knieža**1120 – 1125 | Nástupca**Soběslav I.** |

Autoritné údaje: * GND: 139287647
* VIAF: 100573013
**Cushingov syndróm** IPA: [kʊʃɪŋg], známy tiež ako **hyperadrenokorticizmus** alebo **hyperkorticizmus**, je endokrinná porucha spôsobená vysokou hladinou kortizolu v krvi. Syndróm môže byť spôsobený príjmom glukokortikoidov alebo nádormi produkujúcimi kortizol či adrenokortikotropným hormónom (ACTH). Príčinou ochorenia môže byť adenóm hypofýzy, ktorý produkuje veľké množstvo ACTH, ktoré následne spôsobí nadprodukciu kortizolu v nadobličkách.

Medzi prejavy ochorenia patria zvýšená chuť do jedla, obezita, únava, zmeny nálad, depresie, zvýšenie krvného tlaku (hypertenzia) a diabetes mellitus, zvýšenie krvného cukru (hyperglykémia), zníženie hustoty kostnej hmoty (osteoporóza), zníženie sexuálneho pudu či poruchy menštruácie.

Cushingov syndróm sa nevyskytuje len u človeka, ale je tiež pomerne častý u domestikovaných psov a koní. Popísaný bol v roku 1932 Američanom Dr. Harveyom Cushingom.

Patofyziologicky sa rozlišuje:

* *primárny Cushingov syndróm* - produkcia kortizolu je neregulovaná, jeho nadbytok je spôsobený poruchou nadobličiek alebo podávaním kortikoidov,
* *sekundárny Cushingov syndróm* - príčinou nadprodukcie je zvýšená produkcia ACTH, väčšinou adenómom hypofýzy (Cushingova choroba) alebo ako paraneoplastický syndróm sprevádzajúci niektoré nádorové ochorenia.

Referencie
----------

1. 1 2   *Cushingův syndrom* [online]. Medicína, nemoci, studium na 1. LF UK. Dostupné online.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Cushingův syndrom na českej Wikipédii.*

Literatúra
----------

* KRŠEK, Michal; HÁNA, Václav. *Cushingův syndrom*. Praha : Galén, 2006. 144 s. ISBN 8072623990. (po česky)
* POKRIVČÁK, Tomáš. *Syndromy a symptomy*. Praha : Triton, 2009. 187 s. ISBN 978-80-7387-136-9. (po česky)

Externé odkazy
--------------

* Cushingov syndróm Archivované 2015-03-17 na Wayback Machine - medinfo.sk
* Cushingov syndróm - zdravie.sk
* Cushingov syndróm - medixa.org
**Riemannova zeta funkcia** alebo **Riemannova funkcia zeta** je komplexná matematická funkcia pomenovaná po Bernhardovi Riemannovi a označovaná gréckym písmenom ζ, zohrávajúca mimoriadne dôležitú úlohu v analytickej teórii čísel. Má aplikácie aj vo fyzike, v teórii pravdepodobnosti a štatistike. Je ústredným pojmom v tzv. Riemannovej hypotéze, ktorá je jedným z najznámejších otvorených problémov v matematike.

Definícia
---------

Riemannova zeta funkcia je definovaná ako súčet nekonečného radu

{\displaystyle \zeta (s)=1+{\frac {1}{2^{s}}}+{\frac {1}{3^{s}}}+{\frac {1}{4^{s}}}+\ldots =\sum \_{n=1}^{\infty }{\frac {1}{n^{s}}},}

ktorý konverguje pre všetky komplexné čísla *s*, ktorých reálna časť je väčšia ako 1. Riemann ale navrhol spôsob, ktorým je možné túto definíciu rozšíriť na všetky čísla komplexnej roviny rôzne od 1.

Riemannova zeta funkcia je meromorfná funkcia komplexnej premennej *s*, ktorá je holomorfná všade okrem bodu *s = 1*.

Súvis s teóriou čísel
---------------------

Leonhard Euler objavil nasledujúci vzťah medzi Riemannovou zeta funkciou a prvočíslami:

{\displaystyle \zeta (s)=\sum \_{n\geq 1}{\frac {1}{n^{s}}}=\prod \_{p\in P}{\frac {1}{1-p^{-s}}},}
kde *P* je množina všetkých prvočísel.

Funkcionálna rovnica
--------------------

Riemannova zeta funkcia vyhovuje pre všetky komplexné čísla rôzne od 1 a 0 funkcionálnej rovnici

{\displaystyle \zeta (s)=2^{s}\pi ^{s-1}\ \sin \left({\frac {\pi s}{2}}\right)\ \Gamma (1-s)\ \zeta (1-s)\!,}
kde {\displaystyle \Gamma } je gama funkcia. Uvedená rovnica dáva do súvisu hodnotu zeta funkcie v bode *s* s hodnotou v bode *1-s*.

Externé odkazy
--------------

* Riemannova zeta funkcia - Wolfram MathWorld (po anglicky).
**Dilma Vana Rousseffová** (\* 14. december 1947, Belo Horizonte) je brazílska ekonómka a politička, členka brazílskej Strany pracujúcich. V druhom kole prezidentských volieb 31. októbra 2010 bola zvolená za prezidentku Brazílie po Luizovi Ináciovi Lulovi da Silvovi, ktorý podľa ústavy nemohol tretí raz po sebe kandidovať. Do úradu nastúpila 1. januára 2011 a je prvou ženou na čele Brazílie.

Meno Rousseff (Rusev) má po otcovi, ktorý bol bulharským prisťahovalcom, jej matka pracovala ako učiteľka. Pochádza z dobre situovanej rodiny, ktorá ju vychovávala skôr v konzervatívnom duchu, ale Dilma sa po vojenskom puči z roku 1964 priklonila k socialistickému zmýšľaniu, hoci zostala rímskou katolíčkou. Spolupracovala so skupinami, ktoré proti vojenskému režimu viedli ozbrojený odboj (*Comando de Libertação Nacional* a *Vanguard Armada Revolucionária Palmares*). Roky 1970 – 1972 prežila vo väzení a zakúsila aj mučenie.

Následne sa usadila v Rio Grande do Sul s Carlosom Araújom, s ktorým bola tridsať rokov v manželskom zväzku (do roku 2000), spoluzakladala Demokratickú stranu práce a zúčastnila sa volebných kampaní. Zastávala funkcie v správe mesta Porto Alegre a neskôr bola štátnou tajomníčkou pre baníctvo a energetiku; v roku 2001 vstúpila do Strany pracujúcich.

V roku 2002 spolupracovala na vládnom pláne Luiza da Silva pre oblasť energetiky. Do roku 2005 potom bola ministerkou energetiky, následne predsedníčkou vlády.

Za svoje priority určila podporu demokracie, slobodu tlače, náboženskú slobodu, reálnu rovnoprávnosť žien, udržanie inflácie pod kontrolou, zlepšenie verejných služieb a sprehľadnenie daňového systému.

Referencie
----------

1. ↑   *Na čele Brazílie bude prvýkrát stáť žena* [online].. Dostupné online.
2. ↑   *Dilma Rousseff biography* [online].. Dostupné online. (anglický)[nefunkčný odkaz]

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dilma Rousseffová**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Rousseff Dilma Rousseffová na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 170218109
* GND: 1025989244
* ISNI: 0000 0001 1959 0504
* LCCN: no2011076633
* NK ČR: xx0128050
* VIAF: 160304341
* WorldCat: lccn-no2011076633
**Brandon Hagel** (\* 27. august 1998, Saskatoon, Saskatchewan, Kanada) je kanadský hokejový útočník hrajúci za Tampu Bay Lightning v NHL.

Hokejová kariéra
----------------

### NHL

Brandona Hagela draftovalo do NHL mužstvo Buffalo Sabres zo šiesteho kola v roku 2016. Pretože sa na vstupnom kontrakte s klubom nikdy nedohodol, mohol byť v roku 2018 opätovne zvolený na drafte, ale žiaden klub si ho nevybral.

Pred sezónou 2018/19 si ho do kempu nováčikov pozval Montreal Canadiens, ale kontrakt si nevybojoval. Po neúspechu u Canadiens sa Hagel vrátil späť do juniorskej ligy. Keď ale v prvých 19 zápasoch sezóny zaznamenal 30 bodov, záujem z NHL predsa len prišiel. Zmluvu napokon podpísal s tímom Chicago Blackhawks.

V najlepšej hokejovej lige sveta debutoval v sezóne 2019/20. V základnej časti ale stihol odohrať jediný zápas, než sa fungovanie súťaže pozastavilo z dôvodu pandémie Covid-19.

Stabilné miesto na súpiske Chicaga si našiel v sezóne 2020/21, na konci ktorého obnovil kontrakt na ďalšie tri sezóny.

Ročník 2021/22 bol z Hagelovho pohľadu prelomový. Hagel bol jedným z mála pozitív v inak trápiacom sa celku Blackhawks, v 55 zápasoch stihol nastrieľať 21 gólov a pridal ďalších 16 asistencií. Pretože sa Chicago nachádzalo mimo postupových pozícii do play-off, rozhodlo sa Hagela vymeniť do tímu obhajcu titulu Tampy Bay Lightning.

Hagel pomohol Tampe k tretej účasti vo finálovej v rade, ale jeho výkony v novom pôsobisku neodpovedali fazóne, ktorú chytil v Chicagu. Vrátane play-off stihol Hagel odohrať 45 zápasov za Tampu v sezóne 2021/22, ale strelil v nich iba šesť gólov a pridal iba sedem asistencií.

Pošramotený prvý dojem napravil už v nasledujúcom ročníku 2022/23. V základnej časti odohral 81 zápasov, v ktorých nastrieľal 30 gólov a nahrával na ďalších 34. Z osobného hľadiska zažil svoju najúspešnejšiu sezónu, ale Tampa po troch finálových účastiach v rade, vypadla už v prvom kole. Hagel však v play-off sérii nezaostával, v šiestich zápasoch zapísal päť bodov.

V auguste 2023 sa dohodol na predĺžení spolupráce s floridským klubom na ďalších osem rokov.

### Reprezentácia

Kanadu premiérovo reprezentoval na majstrovstvách sveta v roku 2021 v Lotyšsku. V desiatich zápasoch nebodoval, i tak ale pomohol javorovému listu k zisku titulu majstra sveta.

Referencie
----------

1. ↑   *Brandon Hagel Stats and News* [online]. NHL.com, [cit. 2023-09-01]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑   *brandon hagel drafted buffalo - Hľadať Googlom* [online]. www.google.com, [cit. 2023-09-01]. Dostupné online.
3. ↑   *Red Deer Rebels* [online]. Red Deer Rebels, 2023-09-01, [cit. 2023-09-01]. Dostupné online. (po anglicky)
4. ↑   *Rebels Forward Brandon Hagel signs deal with Chicago Blackhawks – Red Deer Express* [online]. www.reddeerexpress.com, [cit. 2023-09-01]. Dostupné online. (po anglicky)
5. ↑   *RELEASE: Blackhawks Sign Brandon Hagel to Three-Year Extension* [online]. NHL.com, [cit. 2023-09-01]. Dostupné online. (po anglicky)
6. ↑   *Hagel si v Tampě po loňské sezóně vysloužil osmiletou smlouvu* [online]. NHL.cz, [cit. 2023-09-01]. Dostupné online.
Súradnice: 48°39′57″S 17°15′53″V﻿ / ﻿48,665712°S 17,264605°V﻿ / 48.665712; 17.264605

**Koválovský potok** je potok na Záhorí, preteká územím okresu Senica. Je to pravostranný prítok Myjavy, má dĺžku 8,1 km a je tokom IV. rádu.

Prameň
------

Preteká Chvojnickou pahorkatinou, pramení v podcelku Zámčisko, na juhovýchodnom svahu vrchu Zámčisko (434,1 m n. m.) v lokalite Medzi hájmi, v nadmorskej výške približne 292 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie sprvu na krátkom úseku na juh, tečie zalesneným územím v lokalite Bažantnica a postupne sa stáča juhovýchodným smerom. Následne vstupuje do podcelku Unínska pahorkatina, kde zľava priberá najprv prítok (229,8 m n. m.) z oblasti Koválovcov a následne z tej istej strany prítok z lokality Padelky. Potom sa stáča severojužným smerom a preteká intravilánom obce Koválov, v strede obce mení smer a prechodne tečie juhovýchodným smerom. Ďalej priberá ľavostranný Smrdácky potok, stáča sa na juhojuhozápad a preteká okolo samoty Melišovci na ľavom brehu. V lokalite Jazerské diely sa stáča a na krátkom úseku tečie na západojuhozápad, z pravej strany priberá Dojčiansky potok, stáča sa na juh a napája vodnú nádrž Koválov. Pod nádržou vstupuje do Borskej nížiny, do podcelku Myjavská niva, stáča sa juhozápadným smerom, podteká cestu II. triedy č. 500 a tečie v blízkosti obce Dojč. Tu sprava priberá krátky vodný kanál pritekajúci od miestneho poľnohospodárskeho družstva a sprava sa následne oddeľuje vedľajšie rameno, ktoré z juhu obteká Dojč a ústi do Dolinského potoka. Koryto sa napokon stáča severojužným smerom, križuje koryto Obradznovského potoka a juhojuhovýchodne od obce Dojč sa v nadmorskej výške cca 181 m n. m. vlieva do Myjavy.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2023-11-03]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2023-11-03]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Myjavy |
| --- |
| *Myjava* → *Morava* → *Dunaj* |
| Vodné toky | 
* Bahniansky potok
* Bahno
* Baroškov kanál
* Bedernícky potok
* Brestovský potok
* **Brezovský potok**
* Bzovský kanál
* Cengelka
* Cerovský potok
* Čárska Kopánka
* Čársky potok
* Čierny potok
* Dankácky potok
* Debernícky potok
* Dojčiansky potok
* Hlbocký potok
* Hodonský potok
* Hrušovský potok
* Kalaštovský potok
* Koválovský potok
* Kuklovská Kopánka
* Kuklovský potok
* Kútsky náhon
* Lúčny potok
* Malejovský potok
* **Myjava**
* **Myjavská Rudava**
* Petrov potok
* Pod vrchom
* Podhorský potok
* **Ságelský potok**
* Smíchov
* Smolinský potok
* Smrdácky potok
* **Stará Myjava**
* Strážsky kanál
* Hrušovský potok
* Surovinský potok
* Svacenický jarok
* Šaštínsky potok
* Škrípik
* Táboriskový potok
* **Teplica**
* Záhučský potok
* Zrubársky jarok

 |
| Vodné plochy | 
* Gazárka
* Vodná nádrž Brestovec
* Vodná nádrž Hlboké
* Vodná nádrž Jablonica
* Vodná nádrž Koválov
* Vodná nádrž Osuské
* Vodná nádrž Prietrž
* Vodná nádrž Stará Myjava

 |
**Anastázia** (Rusky: Анастасия Ярославна; Ukrajinsky: Анастасія Ярославна; \* 1023, Kyjev, Kyjevská Rus – † 1074/1094, Admontské opátstvo, Štýrsko) bola uhorská kráľovná v rokoch 1046 – 1060.

Život
-----

Anastázia bola dcérou kyjevského veľkokniežaťa Jaroslava I. Múdreho a Ingegerdy Švédskej a staršou sestrou francúzskej kráľovnej Anny Kyjevskej. Okolo roku 1038 sa Anastázia vydala za uhorského vojvodu Ondreja, ktorý sa usadil v Kyjeve po tom, čo sa jeho otec Vazul zúčastnil neúspešného pokusu o atentát zameraného na uhorského kráľa Štefana I. V roku 1046 sa jej manžel vrátil do Uhorska a nastúpil na trón, po porážke kráľa Petra Orseola. Anastázia nasledovala svojho manžela do kráľovstva. Bola to pravdepodobne ona, ktorá presvedčila svojho manžela, aby v Tihany zriadil lavru pre pustovníkov, ktorí prišli do Uhorska z Kyjevskej Rusi.

Kráľovský pár nemal syna až do roku 1053, keď kráľovná Anastázia porodila Šalamúna. Šalamúnovo narodenie a neskoršia korunovácia však spôsobili trpký konflikt medzi kráľom Ondrejom I. a jeho mladším bratom vojvodom Belom, ktorý bol ďalším v rade na trón. Keď vojvoda Belo v roku 1060 povstal v otvorenom povstaní proti kráľovi Ondrejovi, kráľ poslal svoju manželku a deti na dvor rakúskeho markgrófa Adalberta. Kráľ Ondrej I. bol porazený a krátko nato zomrel a jeho brat bol 6. decembra 1060 korunovaný za uhorského kráľa.

Freska z 11. storočia z kyjevského chrámu sv. Sofie zobrazujúca dcéry Jaroslava I. Múdreho: sú to francúzka kráľovná Anna Kyjevská, uhorská královna Anastázia, Alžbeta a možno Agáta, manželka Eduarda Vyhnanca
Anastázia požiadala o pomoc rímsko-nemeckého cisára Henricha IV. ktorého sestra Judita bola zasnúbená so Šalamúnom v roku 1058. V čase, keď rímsko-nemecké vojská vstúpili do Uhorska, aby poskytli pomoc Šalamúnovi, zomrel kráľ Belo I. (11. september 1063) a jeho synovia Gejza I. Ladislav I. a Lampert utiekli do Poľského kráľovstva. 

Mladý Šalamún bol korunovaný 27. septembra 1063. Pri príležitosti korunovácie jej syna Anastázia predstavila to, čo sa považovalo za meč Atilu, vojvodovi Otovi Bavorskému, ktorý bol vodcom rímsko-nemeckých vojsk. V rokoch 1060 až 1073 kráľ Šalamún spravoval svoje kráľovstvo v spolupráci so svojimi bratrancami, vojvodmi Gejzom I. Ladislavom I. a Lampertom, ktorí sa vrátili do Uhorska a prijali jeho vládu. V roku 1074 sa mu však vzopreli a 14. marca 1074 ho porazili. Kráľ Šalamún utiekol na západné hranice Uhorska, kde si dokázal udržať vládu iba nad Mošoňskou a Prešporskou župou. 

Anastázia nasledovala Šalamúna, ale začali sa medzi sebou hádať. Preto sa presťahovala do Admontského opátstva, kde žila ako mníška až do svojej smrti. Bola tam aj pochovaná.

Manželstvo a deti
-----------------

Anastázia
Manžel: od roku 1039: uhorský kráľ Ondrej I. (1015 - 1060) 

* Adelaide Uhorská (1040 - 27. január 1062), manželka českého kráľa Vratislava II.
* Šalamún (1053 - 1087), uhorský kráľ
* Dávid Uhorský (1053 - 1094)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Anastasia of Kiev na anglickej Wikipédii.*
Maltézsky kríž
Takzvaný **Maltézsky kríž** (dnes biely osemcípy kríž v červenom poli) je znakom *Rádu sv. Jána v Jeruzaleme, Rhodose a Malte* (dnes Maltézsky rád). 

Maltézsky kríž ako symbol používa hlavne Maltézsky rád, ako aj dobročinné organizácie, ktoré boli týmito rádmi založené.

Červená farba pozadia bola založená až roku 1259, do tej doby nosili rytieri plachty čiernej farby. Osem cípov má symbolizovať osem blahoslavenstiev z reči na hore (Nový zákon, Matúšovo evanjelium), o čom mal rozhodnúť druhý veľmajster rádu, Raymond du Provence. Forma kríža sa časom značne menila, čo vyplýva tak zo súdobých kresieb, ako aj z reliéfov na rôznych stavbách a zo zobrazení na minciach. Dnešná forma pochádza pravdepodobne z 15. alebo 16. storočia.

Rozšírený názor, že osem cípov kríža symbolizuje osem tzv. jazykov rádu, je možné považovať za chybný: rád mal pôvodne sedem jazykov, až r. 1492 vznikol ôsmy, kastílsky. Osemcípy kríž - aj keď rôzne štylizovaný - rád používal už skôr.

Pozri aj
--------

* Maltézsky rád

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Maltézsky kríž (znak)**
Súradnice: 49°10′59″S 19°19′41″V﻿ / ﻿49,183°S 19,328°V﻿ / 49.183; 19.328

**Podchočská brázda** je geomorfologická časť Oravskej vrchoviny. Rozprestiera sa v južnej časti vrchoviny, v okolí obcí Žaškov, Komjatná a Vyšný Kubín.

Vymedzenie
----------

Brázda zaberá pás územia na južnom okraji Oravskej vrchoviny, medzi Žaškovom na západnom okraji cez Vyšný Kubín, až po Osádku na východe. Severným smerom pokračuje Oravská vrchovina, na severozápade susedí geomorfologická časť Veličnianska kotlina. Juhozápadnú časť vymedzuje Šípska Fatra (podcelok Veľkej Fatry) a juhovýchodný okraj prechádza do podcelku Choč, zaberajúci západnú časť Chočských vrchov. V západnej časti brázdy leží údolie Žaškovského potoka, najjužnejšou časťou preteká potok Komjatná, centrálnou časťou Jasenovský potok a východnú časť zaberá údolie Leštinského potoka.

Chránené územia
---------------

Západný okraj Podchočskej brázdy zasahuje do ochranného pásma Národného parku Malá Fatra, iné osobitne chránené územia (napr. Ostrá skala a Tupá skala, Kunovo či Choč) ležia už mimo tohto územia.

Turizmus
--------

Územie je v susedstve atraktívnych masívov Veľkého Choča a Šípa a patrí medzi turisticky menej navštevované oblasti. Vrchovinový terén s viacerými údoliami poskytuje vhodné podmienky na cykloturistiku a blízkosť spomínaných vrchov predurčuje tunajšie obce za východiskové miesta pre turistov.

### Turistické trasy

* po  červenej značke:
	+ z Jasenovej na Veľký Choč
	+ z Komjatnej na Radničnú
	+ od Osádky cez Malatinú na Kopec
* po  zelenej značke:
	+ zo Žaškova cez Žaškovské sedlo s pokračovaním na Ostré alebo po  na Šíp
	+ z Komjatnej na Ostré
	+ z Vyšného Kubína na Veľký Choč

Referencie
----------

1. 1 2  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2019-03-28]. Dostupné online.
2. 1 2 3 4   *mapový portál HIKING.SK* [online]. mapy.hiking.sk, [cit. 2019-03-28]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Oravská vrchovina
Ilustrácia vzťahu medzi pozdĺžnou a priečnou deformáciou.
**Poissonova konštanta** označuje pomer relatívneho predĺženia tyče k jej relatívnemu priečnemu skráteniu – zúženiu pri namáhaní ťahom. Označuje sa písmenom **m**, je bezrozmerná a v absolútnej hodnote väčšia ako **1**. Konštanta je závisla od typu materiálu.

Poissonovo číslo
----------------

V praxi sa častejšie používa prevrátená hodnota Poissonovej konštanty tzv. **Poissonovo číslo** (alebo **Poissonov pomer**). Označuje sa gréckym písmenom **μ** (v niektorých zdrojoch **ν**). Hodnota je tiež bezrozmerná a pre väčšinu materiálov nadobúda hodnoty z intervalu **0 až 0,5**. Platí:

{\displaystyle \mu ={\frac {1}{m}}={\Big |}{\frac {\epsilon \_{y}}{\epsilon \_{x}}}{\Big |}}
kde

* **{\displaystyle \mu }** – Poissonovo číslo
* **m** – Poissonova konštanta
* **{\displaystyle \epsilon \_{x}}** – pomerná deformácia v pozdĺžnom smere (smere namáhania)
* **{\displaystyle \epsilon \_{y}}** – pomerná deformácia v priečnom smere (kolmom na smer namáhania)

Poissonovo číslo je pre izotropné materiály nezávislé od smeru zaťažovania. Pre anizotropné materiály ako napríklad drevo, alebo kompozity je Poissonovo číslo iné podľa smeru zaťaženia voči štruktúre. 

Z vyššie uvedenej definície vyplýva, že Poissonove číslo je vždy kladné, pretože predstavuje absolútnu hodnotu podielu pomerných deformácií. Pretože pre väčšinu materiálov platí, že sa pri naťahovaní v priečnom smere zužujú a teda

{\displaystyle \epsilon \_{x}>0\!} a {\displaystyle \epsilon \_{y}<=0\!}
niektoré zdroje uvádzajú definíciu Poissonovho čísla aj v tvare:

{\displaystyle \mu =-{\frac {\epsilon \_{y}}{\epsilon \_{x}}}}
Existujú však moderné materiály, ktoré sa pri natiahnutí v jednom smere zväčšia aj v priečnom smere. Pri použití druhého vzťahu majú tieto materiály záporné Poissonove číslo.

Hodnoty
-------

Hodnoty Poissonovho čísla pre vybrané materiály sú uvedené v tabuľke.

| materiál | Poissonovo číslo
  |
| --- | --- |
| oceľ | 0.27-0.30
  |
| liatina | 0.21-0.26
  |
| hliníkové zliatiny | 0.33 
  |
| meď | 0.33
  |
| horčík | 0.35
  |
| titán | 0.34 
  |
| betón | 0.20
  |
| sklo | 0.24 
  |
| guma | 0.50 
  |
| korok | 0.00
  |
|

Vzťah medzi modulmi pružnosti
-----------------------------

Pre izotropný materiál dává Poissonovo číslo do súvisisu modul pružnosti v ťahu tzv. Youngov modul s modulom pružnosti v šmyku podľa rovnice:

{\displaystyle G={\frac {E}{2(1+\mu )}}}
kde

{\displaystyle G} – modul pružnosti v šmyku
{\displaystyle E} – Youngov modul
{\displaystyle \mu } – Poissonovo číslo

Pozri aj
--------

* Hookov zákon
* mechanické napätie
* pomerná deformácia

Zdroje
------

Kaiser J. Složka V. Dický J. Jurasov V.: Pružnosť a plasticita I. Alfa, Bratislava 1990.
**Gay-Lussacov zákon** alebo **Zákon objemových zlučovacích pomerov** je termodynamický vzťah pre izobarický dej prebiehajúci v ideálnom plyne. Definoval ho francúzsky chemik a fyzik Joseph Louis Gay-Lussac.

*Podiel objemu a termodynamickej teploty je konštantný.*

alebo inak

*Medzi objemom a teplotou plynu existuje lineárna závislosť ak tlak plynu je konštantný, za súčasného predpokladu konštantného látkového množstva plynu.*

Objemy plynov, ktoré sa spolu zlučujú, ako aj objemy vzniknutých látok v plynnom skupenstve, sú pri rovnakej teplote a rovnakom tlaku v takom vzájomnom pomere, že ich možno vyjadriť malými celými číslami.

Gay-Lussacov zákon je vyjadrený rovnicou

{\displaystyle {\frac {V}{T}}=k}
kde {\displaystyle V} je objem plynu a T je jeho termodynamická teplota a {\displaystyle k} je konštanta.

alebo tiež

Pre *p* = konšt:

{\displaystyle T\sim V\qquad \qquad {V\_{1} \over V\_{2}}={T\_{1} \over T\_{2}}}
kde {\displaystyle V} je objem plynu a T je jeho termodynamická teplota.

Konštanta na pravej strane rovnice sa označuje ako teplotná rozpínavosť.

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Fyzikálny portálChemický portál |

* Stavová veličina
* Stavová rovnica
* Ideálny plyn
* Termodynamický dej
* Charlesov zákon
* Boyleov-Mariottov zákon