recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Nkisi Nkondi
**Nkisi Nkondi** sú konžské drevené sošky v podobe človeka pobité železnými klincami či inými ostrými objektmi. Obsahujú chyteného ducha, ktorý vykonáva zámery majiteľa figúry, a okrem svojej magickej funkcie a širšieho náboženského i spoločenského významu majú aj vysoko cenenú umeleckú hodnotu. Figúry Nkondi sú podmnožinou – charakteristickou agresivitou, útočnosťou, silou – väčšieho celku figúr nazývaného Nkisi, s najširším významom: (duchovné) liečenie. Tradičných prístupov k duchovnému liečenie je v strednej Afrike viac a v tomto prípade Nkisi Nkondi znamená objekt, v ktorom je chytený duch, ktorý má slúžiť vlastníkovi mocnej figúry. Duch vo figure prebýva, ale je schopný ju pri aktivácii zatlčením klinca opustiť, uloviť určenú obeť a opäť sa do figúry vrátiť. Nkisi Nkondi je možné tiež voľne preložiť ako „duch lovec".

Nkisi môže vlastniť jedinec alebo väčšia skupina (napr. celý kmeň či dedina). Figúry majú rôzne veľkosti od 10 cm až do 150 cm. Figúry v životnej veľkosti bývali umiestňované pri vstupe do chyže alebo v strede dediny. Najčastejším tvarom drevenej figúry je podoba človeka, ale v Kongu možno u istých etník okrajovo nájsť aj Nkisi Nkondi figúry v tvare psa s dvoma hlavami na protiľahlej strane tela (symbolizujúca schopnosť vidieť oba svety) alebo aj opice. Figúra človeka má obvykle ruky založené v bok na znamení napätia, agresie, alebo drží nad hlavou bojový predmet – oštep, sekeru, nôž – na znamenie útoku.

Referencie
----------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Umelecký portál |

1. ↑  HARRIS, Shawnya L.; KLEMM, Peri. *Power Figure (Nkisi Nkondi), Kongo peoples* [online]. smarthistory. Dostupné online.
2. 1 2  HAVELKA, Ondřej. *Nkisi Nkondi: mocné fetišové figury centrální Afriky* [online]. Dingir, [cit. 2022-09-20]. Dostupné online. (po česky)
3. ↑   *Nkisi Nkondi: mocné fetišové figury centrální Afriky* [online]. HedvabnaStezka.cz, 2022-01-30, [cit. 2022-09-20]. Dostupné online. (po česky)
**Gabriel Pronai** (maď. *Prónay Gábor*) **deTóth-Próna et Blatnicza** (zo Slovenského Pravna a Blatnice) (\* 1. apríl 1812, Banská Bystrica - † 1. apríl 1875, Florencia) bol verejný činiteľ, cirkevný hodnostár, publicista, statkár.

Jeho otec Jozef Pronai **deTóth-Próna et Blatnicza**, matka Rozália rod. Kubíniová, manželka Karolína rod. Podmanická.

Životopis
---------

Pochádzal z barónskej vetvy známej, pôvodom turčianskej, šľachtickej rodiny Prónaiovcov s predikátom *de Tót-Próna et Blatnicza* (zo Slovenského Pravna a Blatnice), ktorej členovia boli známymi osobnosťami evanjelickej a. v. cirkvi v Uhorsku. Študoval v Rožňave a v Bratislave. Založil základinu na podporu mladých hudobníkov, podporoval záhradníctvo, ovocinárstvo, vinohradníctvo. Zaslúžil sa o vznik odbornej školy pre spracovanie dreva. Generálny inšpektor evanjelickej a. v. cirkvi v Uhorsku (1861 – 1875), prívrženec silného maďarizačného tlaku na cirkev. I jeho zásluhou sa zrušili slovenské gymnáziá v Revúcej a v Martine. Autor politických brožúr, národopisnej práce, diela o záhradníctve. Prispieval do viedenských novín, maďarskej odbornej a kultúrnej tlače.

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrike - pokrstený ako Josephus Gabriel Aristides Pronay
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * GND: 136351190
* PIM: PIM68251
* VIAF: 80710709
**Kristin Kreuková** (angl. Kristin Laura Kreuk; \* 30. december 1982, Vancouver, Britská Kolumbia, Kanada) je kanadská herečka známa vďaka postave Lany Langovej z televízneho seriálu *Smallville*.

Detstvo a mladosť
-----------------

Kreuková sa narodila vo Vancouveri v Britskej Kolumbii, Deanne Che a Petrovi Kreukovi. Jej otec je holandského pôvodu a matka je čínskeho pôvodu, narodila sa v Indonézii. Jej matka a stará matka, žili v Singapure a na Šalamúnových ostrovoch, kým sa neusadili vo Vancouveri. Má mladšiu sestru, Justine Kreukovú. 

V detstve sa venovala karate a gymnastike na národnej úrovni ale skončila v jedenástom ročníku, kvôli skolióze. Plánovala študovať psychológiu alebo forenznú vedu, ale počas strednej školy ju kontaktoval kastingový riaditeľ televízneho seriálu *Edgemont*, stanice CBC.

Kariéra
-------

Po obsadení do televízneho seriálu *Edgemont*, ktorý mal päť sérii a sedemdesiat epizód, získala hlavnú úlohu, v televíznej drámy *Snehulienka*, kde si zahrala po boku Mirandy Richardsonovej. V roku 2004 získala hlavnú ženskú rolu v televíznom seriáli *Smallville*. V televíznom seriály si zahrala po boku Toma Wellinga a jej herecký výkon získal pozitívne recenzie. Bola tiež štyri krát nominovaná na ocenenie Saturn Award. V rovnakom roku stvárnila menšiu rolu vo filme *Eurotrip*.

V roku 2007 sa pridala k hereckému obsadeniu ako Jimi Mistry, Neve Campbellová a John Light, v kanadskom filme *Hranice*. Hlavnú úlohu stvárnila tiež vo filme *Legenda o Chun-Li*, z roku 2009.

V roku 2010 hosťovala v štyroch epizódach televízneho seriálu *Chuck* a spoločne s hercom Jayom Ryanom, si zahrala v televíznom seriály *Kráska a zviera*, z roku 2012. Seriál mal štyri série a natáčanie skončilo v roku 2016. 

V roku 2017 poskytla Kreuková svoj hlas princeznej Shuyan, v Shuyan Saga, sérii grafických románov zasadených do fantasy sveta starovekých čínskych bojových umení. O rok neskôr, stvárnila hlavnú úlohu v kanadskom televíznom seriály *Bremeno pravdy*, ktorý sa natáčal do roku 2021. Stvárnila tiež menšiu úlohu v televíznom seriály *Reacher*.

Súkromný život
--------------

Od roku 2017 žije v Toronte, v Ontáriu. Je pescetariánkou. Objavila sa v mnohých reklamách a je tvárou Neutrogeny. Vo voľnom čase rada pozerá filmy, píše, číta, tancuje, pletie a venuje sa gymnastike.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kristin Kreuková**

Externé odkazy
--------------

* Kristin Kreuková v Česko-Slovenskej filmovej databáze
* Kristin Kreuková vo Filmovej databáze
* Kristin Kreuk v Internet Movie Database (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kristin Kreuk na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 150339131
* GND: 1014531330
* ISNI: 0000000078244495
* LCCN: no2002050390
* VIAF: 17505682
* WorldCat: lccn-no2002050390
**Georg Gänswein** (\* 30. júl 1956, Ühlingen-Birkendorf, Nemecko) je nemecký rímskokatolícky arcibiskup, titulárny arcibiskup sídla Urbs Salvia, emeritný prefekt Pápežského domu a v rokoch 2005 – 2022 osobný sekretár emeritného pápeža Benedikta XVI.

Dňa 19. decembra 1982 prijal diakonskú vysviacku a dňa 31. mája 1984 kňazskú vysviacku z rúk arcibiskupa Freiburgu im Breisgau Mons. Oskara Saiera. V roku 2000 mu pápež sv. Ján Pavol II. udelil titul *monsignor - Kaplán Jeho svätosti*.

Od roku 2003 bol osobným sekretárom kardinála Josepha Ratzingera, prefekta Kongregácie pre náuku viery v Ríme a dekanom Kolégia kardinálov. Sekretárom naďalej zostal aj v roku 2005 po zvolení kardinála Ratzingera za pápeža Benedikta XVI. Po rezignácií pápeža Benedikta XVI. v roku 2013 sa obaja presťahovali do Kláštora Panny Márie, Matky Cirkvi vo Vatikáne, v ktorom Benedikt XVI. ako emeritný pápež žil až do svojej smrti 31. decembra 2022.

Benedikt XVI. ho dňa 7. decembra 2012 vymenoval za prefekta Pápežského domu vo Vatikáne a titulárneho arcibiskupa sídla Urbs Salvia.

Biskupskú vysviacku prijal na Slávnosť Zjavenia Pána dňa 6. januára 2013 v Bazilike sv. Petra vo Vatikáne. Vysvätil ho pápež Benedikt XVI. spolu so spolusvätiteľmi kardinálom Tarcisiom Bertone SDB, štátnym sekretárom Vatikánu a kardinálom Zenonom Grocholewskim, prefektom Kongregácie pre katolícku výchovu.

31. augusta 2013 ho pápež František potvrdil vo funkcii prefekta pápežského domu.

Referencie
----------

1. ↑  Nomina del prefetto della Casa Pontificia
2. ↑  Conferma dei superiori della Segreteria di Stato e della Casa Pontificia

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Georg Gänswein na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Georg Gänswein**

Autoritné údaje: * BnF: 12472623c
* GND: 114850763
* ISNI: 0000000374119154
* LCCN: n96098351
* NK ČR: jo20231206707
* VIAF: 61647452
* WorldCat: lccn-n96098351
**Sacharóza** (iné názvy: **cukor**, **stolový cukor**, **repný cukor**, **repový cukor**, **trstinový cukor**, zastarano *trsťový cukor*, **repný a trstinový cukor**, zastarano: *sacharoza*; vzorec: C12H22O11) je disacharid, biela kryštalická látka sladkej chuti. Skladá sa z jednej molekuly α-D-glukózy a jednej molekuly β-D-fruktózy (glykozidová väzba je tvorená z poloacetalových hydroxidov, preto nemá redukčné účinky). Nachádza sa vo všetkých rastlinách, ale v praxi sa získava z cukrovej repy (potom sa označuje aj ako **repný/repový cukor** v užšom zmysle) a cukrovej trstiny (**trstinový**/*trsťový* **cukor** v užšom zmysle).

Použitie
--------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: cukor (sladidlo)*
Najväčšie uplatnenie nachádza sacharóza v potravinárstve. Používa sa predovšetkým ako sladidlo, ale upravuje aj ďalšie senzorické vlastnosti potravín. Niekedy sa pridáva ako konzervačná látka (vyššia koncentrácia sacharózy inhibuje (tlmí, spomaľuje) rast mikroorganizmov), alebo naopak slúži ako fermentačný substrát v mnohých biotechnológiách, napr. kvasná výroba etanolu, výroba pekárenského droždia, fermentačný spôsob výroby kyseliny citrónovej atď.

Okrem veľkého použitia v potravinárstve je sacharóza využívaná tiež vo farmácii, kde slúži ako regulátor nepríjemnej chuti niektorých liekov. Má tiež pomocný význam ako plnidlo alebo spojivo pri výrobe niektorých liekových foriem (granulované prášky, tabletky, dražé, sirupy a pod.).

Vznik a výskyt v prírode
------------------------

Sacharóza je v prírode veľmi rozšírená. Je dôležitým metabolickým produktom všetkých zelených rastlín, kde slúži ako transportný rozpustný sacharid. Vzniká prenosom glukozylového zvyšku z UDP-glukózy na fruktózu. Živočíchy ju nesyntetizujú.

Vyskytuje sa v koreňoch, stonkách, listoch a plodoch mnohých rastlín. Na Slovensku, v Európe a celkovo miernom pásme severnej a južnej pologule je hlavným priemyselným zdrojom sacharózy cukrová repa (lat. Beta vulgaris), v trópoch je to cukrová trstina (lat. Saccharum officinarum), palma cukrová a i.

Iné projekty
------------

CommonsWikislovník
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sacharóza**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Sacharóza****

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Sacharóza na českej Wikipédii.*


1. ↑  cukr. In: Technický slovník naučný A-Č. 2001. S. 354
2. ↑  ČÁRSKY, Jozef. *Chémia pre 3. ročník gymnázií*. 3. vyd. Bratislava : Slovenské pedagogické nakladateľstvo, 1993. 242 s. ISBN 80-08-02093-8. S. 85.
3. 1 2  sacharóza. In: JASIČ, Ján. *Entomologický náučný slovník*. [s.l.] : Príroda, 1984. 674 s. S. 406.
4. 1 2 3  cukor. In: Slovenský náučný slovník I. 1932. S. 153
5. ↑  repný. In: Krátky slovník slovenského jazyka
6. ↑  Nemecko-slovenský technický slovník 2. diel M-Z. S. 727
7. ↑   *Narodni Kalendar ... (Volks-Kalender; hrsg. von der Slovakischen Matica)*. [s.l.] : Krimery, 1866. 476 s. S. 118.
8. ↑  ŠALING, S. et al. Veľký slovník cudzích slov. 2000. S. 1077
**Maillardova reakcia** je názov pre neenzymatickú reakciu medzi redukujúcimi sa sacharidmi alebo produktami ich degradácie s aminokyselinami, alebo bielkovinami v potravinách. Pri reakcii (pri teplote okolo 140 až 165 °C) dochádza k vzniku dôležitých senzoricky aktívnych zlúčenín, ktoré dodávajú výrobkom charakteristické sfarbenie, chuť a vôňu. Na druhej strane dochádza pri príliš vysokej teplote tiež k tvorbe niektorých zlúčenín s karcinogénnymi vlastnosťami, ako je napríklad akrylamid.

Reakcia je typická pre všetky výrobky, ktoré prešli tepelnou úpravou pečením, ako sú napríklad pekárske alebo mäsové výrobky, pri ktorých tepelné zmeny pri pečení vedú k tvorbe charakteristického zlatistého až hnedého zafarbenie povrchu.

Reakcia je pomenovaná po francúzskom chemikovi L. C. Maillardovi.

Referencie
----------

1. ↑   *Maillardova reakcia* [online]. GastroSlovník.sk, [cit. 2019-02-04]. Dostupné online. Archivované 2019-02-04 z originálu.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Maillardova reakce na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Glykácia PROTEÍNOV A fosfolipidov: Maillardova REAKCIE IN VIVO
**Nobel** je prvá internetová databáza liekov registrovaných na Slovensku, vytvorená a prevádzkovaná spoločnosťou A.P.F. spol. s r.o.

Dostupné informácie
-------------------

Databáza Nobel je dostupná bezplatne odbornej i laickej verejnosti. Poskytuje nasledovné informácie o liekoch:

1. Kód lieku
2. Názov lieku
3. Doplnok, resp. balenie lieku
4. Držiteľ lieku
5. Štát držiteľa lieku
6. ATC skupina lieku
7. Indikačná skupina lieku (IS)
8. Registračné číslo lieku
9. Exspirácia lieku
10. Stav registrácie lieku
11. Platnosť registrácie lieku
12. Typ registrácie lieku
13. Výdaj lieku (viazanosť na recept)
14. Príbalové letáky k liekom (PIL)
15. Súhrny charakteristických vlastností liekov (SPC)

Databáza je vypracovaná v slovenčine, údajov je dostupná aj v angličtine (ATC klasifikácia, indikačná skupina lieku). Údaje v databáze sú aktualizované raz mesačne.

Práca s databázou
-----------------

Prístup k databáze je na adrese , na prácu s databázou vám postačí bežný internetový prehliadač, bez potreby inštalovania ďalšieho softvéru.

Štruktúra stránok databázy Nobel umožňuje vyhľadať liek prostredníctvom jeho názvu, účinných látok, ATC kódu, držiteľa registrácie a indikačnej skupiny. Po vyhľadaní lieku máte cez odkazy prístup ku všetkým liekom, ktoré majú niektorý z uvedených údajov spoločný.

Pri vyhľadávaní môžete zadať celú vyhľadávanú hodnotu, jej začiatok, alebo po označení voľby „Vyhľadávať v celom názve" zoskupenia znakov kdekoľvek v názve. Ďalšou možnosťou je prelistovať príslušný zoznam, teda zoznam liekov, účinných látok, držiteľov liekov, indikačných skupín, alebo strom ATC kódov.

Bez ohľadu na spôsob vyhľadávania sa dostanete k zoznamu liekov spĺňajúcich zadané kritériá. V zozname sú uvedené: 5-miestny kód ŠUKL, názov, balenie, skratka držiteľa možnosť výdaja bez receptu, ATC kód, platnosť registrácie. Ak sú dostupné, sú tu odkazy na články SPC a PIL. Kliknutím na názov lieku sa dostanete na stránku lieku.

Na stránke lieku je uvedený stručný opis lieku (zvyčajne indikácie a účinky), kompletné zaradenie v ATC systéme, účinné látky, indikačná skupina, údaje o registrácii a ďalšie údaje uvedené aj v zozname liekov.

Externé odkazy
--------------

* Stránky databázy Nobel
Podprsenka - spredu
Podprsenka - zozadu
**Podprsenka** je súčasť dámskeho odevu (spodnej bielizne alebo plaviek). Používa sa na zahalenie, podporu, zvýraznenie a modeláciu tvaru poprsia.

História
--------

V antických štátoch ženy spevňovali poprsie omotaním kusom látky okolo hrude. V stredoveku používali spodnú bielizeň hlavne na ochranu vonkajšieho oblečenia, ktoré bolo drahé. Táto spodná bielizeň bola primitívneho strihu - do plachty vyrezali otvor pre hlavu a ruky. Reálnym predchodcom podprsenky bol korzet, ktorý bol rozšírený hlavne v 19. storočí. Dodnes sa považuje za symbol ženskosti ale aj ako najkoncentrovanejší kus oblečenia. Ženy si korzet obliekali hlavne kvôli predpísanému krásnemu vzhľadu, ktorý mohli dosiahnuť len úzkym driekom.

Veľké inovácie od Viktoriánov:

* 1829 - zaviedli zapínanie korzetu spredu pre lepšiu manipuláciu s korzetom bez pomoci
* 1830 - korzet z pružného materiálu, ktorý bol pre ženy pohodlnejší
* ako prví zaviedli lemovanie korzetov a farbenie spodnej bielizne

Prvé patenty na podprsenku boli udelené už koncom 19. storočia, napr. v roku 1889 ho získala Francúzska Herminie Cadolle a v roku 1893 Američanka Marie Tucek pod názvom *Breast supporter*. Za skutočnú vynálezkyňu modernej podprsenky sa ale považuje Američanka Marie Phelps Jacobová, ktorá ju vyrobila roku 1913 a o rok na to získala patent. Neskôr svoj patent predala firme Warner Brothers. Práve táto firma ako prvá zaviedla abecedné číslovanie košíčkov podprseniek a tak dokázali zabezpečiť produkty pre ženy s akoukoľvek veľkosťou pŕs.

Veľkým boomom podprseniek boli zlaté hollywoodske časy, kde sa herečky predbiehali vo vymýšľaní rôznych strihov v a typov podprseniek. 
Ženy, ktoré si obľúbili push-up strih, môžu za to ďakovať firme Wonderbra, ktorá ako prvá zaviedla tento strih a pojem na trh.

Druhy podprsenky
----------------

* športová podprsenka - minimalizuje pohyb poprsia, zmierňuje nepohodlie počas náročnej fyzickej námahy (šport, boj) a chráni pred poškodením väzov hrudníka (nosí sa pod tričkom alebo ako vrchné oblečenie)
* push-up podprsenka - podprsenka šitá tak, aby zvýraznila dekolt ženy. Je určená skôr pre menšie veľkosti pŕs. Objem im dodáva stiahnutím pŕs z bokov viac k sebe.
* samolepiaca podprsenka - podprsenka vhodná pod spoločenské šaty bez ramienok s výrazným dekoltom.

* Športová podprsenkaŠportová podprsenka
* Push-up podprsenkaPush-up podprsenka

Iné projekty
------------

CommonsWikislovník
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Podprsenka**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Podprsenka****

Externé odkazy
--------------

* História podprsenky
* Jak správně prát podprsenku?
Chanka
**Chanka** (po rusky *Ханка* - chanka, po čínsky 兴凯湖, *Sing-kchaj-chu*, pchinjin *Xingkai Hu*) je jazero na juhozápade Prímorského kraja v Rusku a na východe provincie Chej-lung-ťiang v Číne. Leží 160 km od Vladivostoku a 120 km od čínskeho mesta Ťi-si.

Číselné údaje
-------------

Má rozlohu 4 190 km² (z toho je 3 030 km² v *Rusku* a 1 160 km² v *Číne*). Je 95 km dlhé a 40 až 85 km široké. Prevládajúca hĺbka je 1 až 3 m, priemerná 4 m a dosahuje maximálnu hĺbku 10,6 m. Priemerný objem jazera je 18,3 km³, maximálne 22,6 km³. Rozmery jazera sa významne menia v závislosti na úrovni hladiny. Povodie jazera má rozlohu 16 890 km², z toho 97 % v Rusku. Leží v Prichankajskej nížine v nadmorskej výške 68 m.

Pobrežie
--------

Jazero má nepravidelný oválny tvar. Náplavové usadeniny oddeľujú úzke jazero **Malá Chanka**, ležiace celé v *Číne*. Pobrežie je bažinaté, s výnimkou severozápadného. V okolí sa pestuje ryža, sója, zelenina a zemiaky.

Vodný režim
-----------

Zdroj vody je dažďový. Do jazera ústi 23 riek (8 v *Číne* a 15 v *Rusku*). Priemerný prítok za rok je 1,99 km³ (predovšetkým rieky Lefu, Mo, Sintucha) a odtok 1,70 km³ (Sungača, prítok Ussuri, povodie Amuru). Vyššia úroveň hladiny je na jeseň. Na jazere sa vytvárajú veľké vlny, vznikajúce v dôsledku silných vetrov.

Vlastnosti vody
---------------

Zamŕza v druhej polovici novembra a rozmŕza v apríli. Voda je kalná z dôvodu malej hĺbky a častého vlnenia.

Fauna
-----

Na jazere je rozvinuté rybárstvo. Chovajú sa tu ondatry, na brehoch hniezdia vodné vtáky.

Lodná doprava
-------------

Na jazere je rozvinutá miestna lodná doprava

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chanka**

Externé zdroje
--------------

* Veľká sovietska encyklopédia (po rusky)
* Geografia Prímorského kraja (po rusky)

| * z
* d
* u
Jazerá v Rusku |
| --- |
| 
* Bajkal
* Biele jazero
* Boloň
* Bustach
* Čany
* Čudské jazero
* Čukčagirskoje ozero
* Chanka
* Chantajskoje ozero
* Iľmenské jazero
* Imandra
* Janisjarvi
* Jessej
* Kaspické more
* Kereť
* Keta
* Kizi
* Kovdozero
* Krasnoje
* Kronockoje ozero
* Kubenské jazero
* Kulundinskoje ozero
* Kungasalach
* Labaz
* Lača
* Ladožské jazero
* Lama
* Lovozero
* Manyč-Gudilo
* Melkoje ozero
* Mogotievo
* Morskoje boľšoje ozero
* Nerpičie (Kamčatka)
* Nerpičie (Sacha)
* Nižneje Kujto
* Ňuk
* Onežské jazero
* Oreľ
* Pekuľnejskoje ozero
* Piaozero
* Piasino
* Pjuhjajarvi
* Siamozero
* Sartlan
* Segozero
* Seliger
* Sredneje Kujto
* Tajmýrske jazero
* Teleckoje ozero
* Topozero
* Ubinskoje ozero
* Udyľ
* Umbozero
* Uvs núr
* Verchneje Kujto
* Vivi
* Vodlozero
* Vože
* Vygozero

 |
| Poznámka: prírodné jazerá v Rusku s plochou väčšou ako 200 km² (bez ruských priehrad) |
**Alexej Alexejevič Brusilov** (\* 31. august 1853, Tbilisi, Gruzínsko – † 17. marec 1926, Moskva, Sovietsky zväz) bol významný ruský a sovietsky generál a vojvodca. Vyznamenal sa najmä počas prvej svetovej vojny, keď viedol úspešnú tzv. Brusilovovu ofenzívu.

Život
-----

Alexej sa narodil 31. augusta 1853 v gruzínskom Tbilisi. Službu dôstojníka v cárskej armáde vykonával na Kaukaze a aktívne sa zúčastnil rusko-tureckej vojny v rokoch 1878 – 1879. Po istú dobu bol profesorom jazdeckej taktiky. V rokoch 1902 – 1906 bol veliteľom jazdeckej školy. Vo vojenskej kariére bol aj úspešným veliteľom gardovej jazdeckej divízie a taktiež aj armádneho zboru.

Po začiatku 1. svetovej vojny bol vymenovaný do funkcie veliteľa 8. armády. Na jeseň 1914 jeho vojská prenikli a obsadili východnú Halič a vstúpili do predhoria Karpát. Taktiež prenikli aj na severovýchodné územie dnešného Slovenska od Medzilaboriec skoro až po Starú Ľubovňu, do hĺbky 15-20 km, niekde aj viac. Na území Svidníckeho okresu sú vojenské cintoríny, na ktorých sú pochovaní príslušníci 8. ruskej armády: Bodružal, Hunkovce, Hutka, Ladomirová, Krajná Poľana, Mlynárovce, Svidník a v ďalších obciach. 

Po ústupe (1915) z Karpát bol 1916 vymenovaný za veliteľa Juhozápadného frontu, v lete 1916 začal ofenzíva, ktorá dostala pomenovanie podľa jej hlavného veliteľa (Brusilovova ofenzíva – útok ruských vojsk na východnom fronte 1916, keď jeho vojská postúpili od Pripiatskych močarísk až k rumunským hraniciam. Útočil proti 4. rakúsko-uhorskej armáde, do ktorej boli začlenení aj vojaci pochádzajúci z územia dnešného Slovenska. Brusilovovej armáde sa podarilo prelomiť front v šírke skoro 50 km. Rakúsko-Uhorska armáda stratila za tri dni skoro 200 000 mužov.

Po februárovej revolúcii 1917, za Kerenského vlády bol určitú dobu hlavným veliteľom ruských vojsk. Po revolúcii presadzoval tzv. kerenského ofenzívu, ktorá však zlyhala. Neskôr ho vystriedal jeho zástupca generál Kornilov. Bol odporcom boľševikov a presadzoval preventívny zákrok proti ich vzrastajúcej moci. Napokon však bol lojálny k výsledkom októbrovej revolúcie a preto ho Leninova vláda ponechala vo funkcii. Od roku 1920 bol vo vysokých veliteľských funkciách v Červenej armáde. V rokoch 1923 – 1926 vykonával funkciu inšpektora vojenského jazdectva. Je autorom memoárov „*Moje spomienky*" (Moi vospominanija). Kniha vyšla až po jeho smrti v roku 1929.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Alexej Alexejevič Brusilov**

Autoritné údaje: * BnF: 11170550v
* GND: 118844997
* ISNI: 0000000108573821
* LCCN: n81007887
* NK ČR: skuk0000178
* VIAF: 50022694
* WorldCat: lccn-n81007887
Pohľad na jazero
**Janisjarvi** (po rusky *Янисъярви* - janisjarvi; fín. *Jänisjärvi*) je jazero na juhozápade Karelskej republiky v Rusku severne od Ladožského jazera. Má rozlohu 200 km². Priemerne je hlboké 12 m a dosahuje maximálnu hĺbku 51 m.

Jazero má skoro kruhový tvar, vytvorený po dopade meteoru pred 700 (± 5) miliónmi rokov spadajúceho do obdobia starohôr (proterozoikum) konkrétne do obdobia kryogenium. Kráter vytvorený dopadom má 14 km v priemere.

Pred druhou sv. vojnou, bol kráter jazera (vtedy ešte vo Fínsku) považovaný za vyhasnutú sopku tak, ako aj jazero Lappajärvi. Potom boli obe preklasifikované na krátery meteoritické.

Zdroj vody je snehový a dažďový. Rozsah kolísania úrovne hladiny je 2,6 m pri regulovaní až 2,8 m. Vyššia je na začiatku júna nižšia v apríli. Zamŕza v novembri alebo v prvej polovici decembra a rozmŕza na konci apríla alebo mája. Odtok z jazera je regulovaný vodnou elektrárňou na rieke Janisjoki pri jeho odtoku.

Externé odkazy
--------------

* Veľká sovietska encyklopédia (po rusky)
* Earth Impact Database (Databáza meteoritických kráterov na Zemi) (po anglicky)

| * z
* d
* u
Jazerá v Rusku |
| --- |
| 
* Bajkal
* Biele jazero
* Boloň
* Bustach
* Čany
* Čudské jazero
* Čukčagirskoje ozero
* Chanka
* Chantajskoje ozero
* Iľmenské jazero
* Imandra
* Janisjarvi
* Jessej
* Kaspické more
* Kereť
* Keta
* Kizi
* Kovdozero
* Krasnoje
* Kronockoje ozero
* Kubenské jazero
* Kulundinskoje ozero
* Kungasalach
* Labaz
* Lača
* Ladožské jazero
* Lama
* Lovozero
* Manyč-Gudilo
* Melkoje ozero
* Mogotievo
* Morskoje boľšoje ozero
* Nerpičie (Kamčatka)
* Nerpičie (Sacha)
* Nižneje Kujto
* Ňuk
* Onežské jazero
* Oreľ
* Pekuľnejskoje ozero
* Piaozero
* Piasino
* Pjuhjajarvi
* Siamozero
* Sartlan
* Segozero
* Seliger
* Sredneje Kujto
* Tajmýrske jazero
* Teleckoje ozero
* Topozero
* Ubinskoje ozero
* Udyľ
* Umbozero
* Uvs núr
* Verchneje Kujto
* Vivi
* Vodlozero
* Vože
* Vygozero

 |
| Poznámka: prírodné jazerá v Rusku s plochou väčšou ako 200 km² (bez ruských priehrad) |
**Alexej Petrovič Jermolov** (rus. Алексeй Петрoвич Ермoлов; \* 24. máj 1777, Moskva, Rusko – † 11. apríl 1861, Moskva) bol významný vojenský vojvodca Ruského impéria v prvej polovici 19. storočia.

Základné údaje
--------------

Pochádzal zo šľachtickej rodiny a študoval na univerzite v Moskve. Po štúdiách narukoval do armády a postupoval vo vojenských funkciách. Bol vynikajúcim vojenským vojvodcom a stratégom. Vedel sa veľmi obratne pohybovať aj vo vysokej politike. V roku 1799 bol zatknutý pre účasť na sprisahaní proti imperátorovi a poslaný na dva roky do vyhnanstva v meste Kostroma. Nový cár Alexander I. ho omilostil a Jermolov začal opäť kariéru v ruskej armáde.

Vojenská kariéra
----------------

Už v roku 1794 sa zúčastnil ťaženia proti poľským povstalcom. V bojoch sa vyznamenal a získal Rad svätého Georgija.

Rok 1795 priniesol ťaženie proti Perzii. Perzská ríša bola tradičným rivalom Ruského impéria na Kaukaze. Peržania utláčali mnohé kresťanské národy na Kaukaze (východné Gruzínsko a Arménsko). Jermolov sa v ťažení popri Kaspickom mori opäť vyznamenal.

Významne sa presadil v bojoch proti napoleonským vojskám na území Pruska a Rakúska, ale najmä počas Napoleonovho ťaženia v roku 1812 do Ruska (bitke pri Borodine a Berezine). V decembri 1812 sa stal náčelníkom generálneho štábu ruskej armády. Za boje proti napoleonským vojskám na území Pruska získal aj pruský Železný kríž.

Vojny na Kaukaze
----------------

Asi najväčšiu slávu získal počas vojen na Kaukaze. Od roku 1774 (po porážke Turecka v rusko-tureckej vojne a anexii Krymského chanátu Ruskom) Rusi postupovali na Kaukaze pozdĺž Čierneho a Kaspického mora. Postupne však začali prenikať na územie Gruzínska a Azerbajdžanu aj cez vysoké hory Kaukazu, kde si vybudovali vojenskú cestu a sieť pevností. V postupe stáli Rusom nepokojné severokaukazské kmene (Čečeni, Dagestanci, Čerkesi,...). Tieto kmene prijali v predchádzajúcich storočiach počas osmanskej a perzskej nadvlády islam a stali sa jeho fanatickými prívržencami.

V roku 1816 bol generál Jermolov vymenovaný za hlavného veliteľa a miestodržiteľa Kaukazu. Sídlil v gruzínskom meste Tbilisi. Jermolov bol prívržencom ruskej kolonizácie Kaukazu a patril k neúprosným nepriateľom Čečenov a iných moslimov na Kaukaze. Podarilo sa mu územie severného Kaukazu spacifikovať a upevniť moc Ruského impéria.

Externé odkazy
--------------

* Všetko o Jermolovovi

Autoritné údaje: * BnF: 150855421
* GND: 121276775
* ISNI: 0000000109654068
* LCCN: n85090260
* NK ČR: js2010599027
* VIAF: 39669326
* WorldCat: lccn-n85090260
**Scratch** je nový programovací jazyk, v ktorom sa dajú jednoducho vytvárať interaktívne príbehy, hry a animácie, a ktorý ich umožňuje zdielať na webe. Prostredie jazyka má otvorený zdrojový kód a je chránené vlastnou slobodnou licenciou.

Scratch je vyvinutý skupinou Lifelong Kindergarten Group z laboratórií MIT Media Lab. Táto skupina vyvinula nové technológie ako postavy, spájanie blokov a kreslenie pre deti, ktoré rozširujú rozsah toho, čo môžu ľudia navrhnúť, vytvoriť a naučiť sa.

Vývoj jazyka Scratch je spolufinancovaný spoločnosťami National Science Foundation, Microsoft, Intel Foundation, Nokia a výskumným konzorciom MIT Media Lab.

Základné ingrediencie projektu Scratch
--------------------------------------

Projekty v jazyku Scratch sú tvorené objektami, ktoré sa nazývajú postavy. To ako budú postavy vyzerať, je možné zmeniť tak, že sa im dajú rôzne kostýmy. Postava môže vyzerať ako človek, vlak, motýľ alebo čokoľvek iné. Ako kostým sa dá použiť ľubovoľný obrázok: obrázok možno nakresliť v kresliacom programe, importovať ho z pevného disku alebo ho pretiahnuť do programu z webovej stránky.

Postave je možné dať inštrukcie aby sa hýbala, prehrávala hudbu alebo reagovala na iné postavy. Keď je potrebné postave povedať čo má robiť, robí sa to pridaním grafických blokov do zásobníkov, ktoré sa volajú scenáre. Po kliknutí na scenár, Scratch spustí jednotlivé bloky scenára zhora dole.

Externé odkazy
--------------

* Domáca stránka programu Scratch
* Slovenská príručka Scratch

  


| * z
* d
* u
Významné programovacie jazyky |
| --- |
| 
* Ada
* ALGOL
* APL
* AWK
* BASIC
* C
* C++
* C#
* COBOL
* D
* Eiffel
* Erlang
* F#
* Forth
* Fortran
* Go
* Haskell
* IDL
* Java
* JavaScript
* JSI
* Kotlin
* Lisp
* Logo
* Lua
* ML
* Objective-C
* Object Pascal (Delphi)
* Pascal
* Perl
* PHP
* PL/I
* PL/M
* PL/SQL
* Prolog
* Python
* R
* Ruby
* Rust
* SAS
* Scratch
* sh
* Scheme
* Simula
* Smalltalk
* SQL
* Swift
* Visual Basic

 |
**Jozef Inštitoris** (*Institorisz de Mosócz*; \* 19. marec 1835, Hodruša – † 6. marec 1921, Hodruša) bol evanjelický farár, slovenský hudobný skladateľ, zbormajster, osvetový pracovník a pedagóg zemianskeho pôvodu.

Životopis
---------

Jeho otec bol farár Andrej Institorisz a matka Anna rod. Frečková. Študoval v Banskej Štiavnici, teológiu v Prešove a Rostocku. Pôsobil ako učiteľ v Hodruši, v Slovenskom Aradáči, ako evanjelický farár v Spálove, Plachtinciach a Pribyline, ako profesor na slovenskom evanjelickom gymnáziu v Martine (1868 – 73, 1870 – 73 ako jeho správca). Zostavil výročnú správu martinského gymnázia za školský rok 1870 – 71, prispieval do Národných novín, Obzoru, Cirkevných listov a Evanjelického cirkevníka. Ako zbormajster sa zaslúžil o rozvoj hudobného života v Martine

Referencie
----------

1. ↑  Kalendár 2010 - výročia
2. ↑  Pôsobili v Prešove
3. ↑  Martin - Historické osobnosti[nefunkčný odkaz]

Externé odkazy
--------------

* Internetový zdroj Jozef Inštitoris
* Záznam o narodení a krste v matrike evanjelického zboru v Hodruši

Autoritné údaje: * SNK: 159801
* VIAF: 5244156565698223500004
**Haley Bennettová** (\* 7. január 1988, Naples, Florida, USA) je americká speváčka a herečka.

Narodila sa a vyrástla v meste Naples na Floride. Strednú školu začala na Stow-Munroe Falls High School v štáte Ohio, neskôr študovala hudbu a herectvo počas štúdia na Barron Collier High School. Neskôr sa s matkou presťahovala do Los Angeles v Kalifornii na pokračovanie jej kariéry v lete 
počas jej posledného roka na škole. 

Jej prvá filmová úloha bola vo filme Music and Lyrics z roku 2007 ako speváčka Cora Corman spolu s Hughom Grantom a Drew Barrymore. Naspievala niekoľko piesní v tomto filme. Jej pieseň "Invincible" bolo možné počuť iba pri záverečných titulkoch a trvá iba minútu a pol.

Podpísala zmluvu s Warner Brothers Pictures na natočenie 3 filmov a natočila druhý film "College". Bude hrať aj vo filme "She Lived" v úlohe dieťaťa, ktoré bude chcieť zavraždiť vlastná matka.

V roku 2007 podpísala zmluvu s 550 Music/NuSound Records (časť Epic Records) a začala pracovať na svojom prvom albume pod taktovkou speváka a textára menom Shaley Scott.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Haley Bennettová**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka Archivované 2008-09-23 na Wayback Machine

Autoritné údaje: * BnF: 155469443
* GND: 135479436
* ISNI: 0000000116000951
* LCCN: no2007024235
* NK ČR: xx0212213
* VIAF: 16995712
* WorldCat: lccn-no2007024235
Svojrázny El Greco

**Doménikos Theotokópulos**, prezývaný **El Greco** (\* 1541, Kréta, Benátska republika – † 7. apríl 1614, Toledo, Španielsko) bol maliar, sochár a architekt v časoch španielskej renesancie.

Životopis
---------

Narodil sa v dedinke Fodele, vzdialenej asi 30 km od Heraklionu na Kréte, ktorá bola v tom čase súčasťou Benátskej republiky a centrom neskorého byzantského umenia. Stal sa majstrom v tomto umení a vo veku 26 rokov odišiel do Benátok, rovnako ako ostatní majstri. V roku 1570 odišiel do Ríma, kde si založil dielňu a začal s tvorbou. Počas svojho pobytu v Ríme obohatil svoju tvorbu a prvky manierizmu a talianskej renesancie. V 1577 odišiel do španielskeho Toleda, kde žil a pracoval až do svojej smrti. V Tolede vytvoril svoje najznámejšie maľby.

Jeho dramatický a expresionistický štýl sa medzi jeho súčasníkmi stretol s rozpačitým prijatím avšak v 20. storočí sa jeho diela stali uznávané. Je považovaný za predchodcu a pioniera manierizmu aj expresionizmu, zatiaľ čo jeho život a dielo sa stalo inšpiráciou pre básnikov a spisovateľov ako Rainer Maria Rilke a Nikos Kazantzakis. El Greco je modernými odborníkmi považovaný za individuálneho umelca, ktorý nepatrí do žiadnej konvenčnej školy. 

Je známy pre svoje kľukaté podlhovasté figúry a často aj fantastické alebo fantazmagorické zafarbenie, nastavovanie byzantských tradícií s tými na západných maľbách.

Galéria
-------

* El expolio (1577–1579)El expolio (1577–1579)
* Pohľad na Toledo (1596–1600)Pohľad na Toledo (1596–1600)
* Otvorenie piatej pečate (1608–1614)Otvorenie piatej pečate (1608–1614)

Referencie
----------

1. ↑  J. Brown, El Greco of Toledo, 75-77
2. ↑  "Greco, El". Encyclopaedia Britannica. 2002.
3. ↑   M. Lambraki-Plaka, El Greco—The Greek, 60

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **El Greco**

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku El Greco na anglickej Wikipédii.*

* BROWN, Jonathan, 1982. *El Greco and Toledo*. El Greco of Toledo (catalogue). Little Brown. ASIN B-000H4-58C-Y.
* LAMBRAKI-PLAKA, Marina. 1999. *El Greco-The Greek*. Kastaniotis. ISBN 960-03-2544-8.

Autoritné údaje: * abART: 17634
* BnF: 12033456h
* GND: 118722778
* ISNI: 000000012283440X
* LCCN: n81070611
* NK ČR: jn20000700628
* ULAN: 500010916
* VIAF: 100215785
* WorldCat: lccn-n81070611
**Reinhard Marx** (\* 21. september 1953, Geseke) je nemecký kardinál, mníchovský arcibiskup, kardinál a bývalý predseda nemeckej biskupskej konferencie do 3. marca 2020.

Životopis
---------

Narodil sa v Geseke v Severnom Porýní-Vestfálsku, 2. júna 1979 bol arcibiskupom Johanom Joachimom Degenhardtom vysvätený za kňaza, v roku 1989 získal doktorát teológie. 23. júla 1996 ho pápež Ján Pavol II. menoval pomocného biskupa v Paderborne a titulárneho biskupa v Petine. 21. septembra toho istého roku, v deň svojich štyridsiatych tretích narodenín, podstúpil biskupské svätenie z rúk arcibiskupa Degenhardta. 20. decembra 2001 nahradil Hermanna Jozefa Spitala vo funkcii biskupa v Trieri, najstaršej nemeckej diecéze. 17. júla 2003 suspendoval z kňazského úradu Gottholda Hasenhüttla za to, že počas Ekumenického cirkevného zjazdu pozval na sväté prijímanie aj evanjelikov.

30. novembra 2007 ho pápež Benedikt XVI. menoval do funkcie arcibiskupa mníchovsko-freisingskej arcidiecézy. Okolnosti tohto pápežovho rozhodnutia sprevádzali početné dohady verejnosti i médií, tie však odbil Marx výrokom: „Arcibiskupa menuje pápež, nie novinári." Obrad uvedenia do funkcie prebehol 2. februára 2008 v mníchovskom chráme Frauenkirche. Okrem výkonu funkcie arcibiskupa v Mníchove a Freisingu v súčasnosti arcibiskup Marx predsedá Výboru pre sociálne otázky Nemeckej biskupskej konferencie. Pri konzistori 20. novembra 2010 bol menovaný kardinálom.

22. marca 2012 bol zvolený na čelo Komisie biskupských konferencií Európskej únie (COMECE). Až do roku 2015 tak bude na čele organizácie zastrešujúcej jednotlivé národné biskupské konferencie štátov patriacich do EÚ.

Dňa 13. apríla 2013 bolo vo Vatikáne oznámené, že pápež František ustanovil nový poradný zbor ôsmich kardinálov, ktorý mu má pomôcť pri vypracovaní reformy vatikánskej kúrie. Jedným z členov tejto pracovnej skupiny sa stal aj kardinál Marx.

Dňa 21. mája 2020 ponúkol pápežovi Františkovi svoju rezignáciu. Ako dôvod uviedol najmä spoločnú zodpovednosť za nedostatky pri rozkrývaní prípadov sexuálneho zneužívania v nemeckej cirkvi. Vo svojom liste pápežovi uviedol, že jeho odstúpenie môže byť pre nemeckú cirkev novým začiatkom.

Referencie
----------

1. ↑   *RINUNCE E NOMINE* [online].. Dostupné online. (taliansky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Reinhard Marx na neurčenej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 123909554
* ISNI: 0000000116495464
* LCCN: n92053838
* NK ČR: xx0169055
* VIAF: 57111115
* WorldCat: lccn-n92053838
ThDr. **Ľudovít Leopold Okánik** (\* 15. august 1869, Skalica – † 21. marec 1944, Bratislava, pochovaný v Skalici) bol slovenský politik, cirkevný hodnostár, signatár Martinskej deklarácie.

Narodil sa ako prvorodené dieťa mokrohájskeho notára Františka Okánika a Márie, rod. Franczen, v Skalici č. p. 270. Druhé krstné meno Leopold dostal po svojom krstnom otcovi – koválovskom farárovi Leopoldovi Hrachovskom. Základnú školu absolvoval v rodisku. Študoval na gymnáziu v Skalici a Ostrihome. Teológiu vyštudoval v Ostrihome a na univerzite v Budapešti. 21. decembra 1891 bol vysvätený za kňaza. V rokoch 1890 – 1892 a 1895 – 1896 pôsobil ako učiteľ na učiteľskom ústave v Ostrihome, kde vyučoval nemčinu. Po vysvätení pôsobil ako chórový kaplán ostrihomskej kapituly. V roku 1899 sa vrátil do Skalice, kde sa stal farárom.

V Skalici začal spolupracovať s Pavlom Blahom. Podieľal sa na zakladaní slovenských kruhov, úverových spolkov, potravných družstiev. Venoval sa cirkevnej náboženskej publicistike. V roku 1910 sa neúspešne pokúšal kandidovať do Uhorského snemu.

Počas prvej svetovej vojny udržiaval styky s českou Maffiou. Na jar roku 1918 patril medzi iniciátorov vytvorenia Slovenskej národnej rady. 30. októbra 1918 sa zúčastnil zhromaždenia v Martine, kde podpísal Martinskú deklaráciu.

Bol členom Revolučného národného zhromaždenia od novembra 1918 do januára 1919, keď prevzal úrad nitrianskeho župana. V tejto funkcii pôsobil do roku 1920. Od roku 1921 bol kanonikom a apoštolským protonotárom v Bratislave. V rokoch 1923 – 1929 sa ako primátor Bratislavy zaslúžil o rýchly rozvoj mesta. V roku 1923 sa podieľal na založení Mestskej sporiteľne v Bratislave, ktorej bola 24. júla 1923 vydaná koncesia. V roku 1925 bol zvolený za senátora do Národného zhromaždenia za agrárnu stranu, ale v máji 1926 sa mandátu vzdal. Od roku 1930 pôsobil ako farár farnosti sv. Martina v Bratislave. Za druhej svetovej vojny sa stiahol z verejného života.

Bol spoluzakladateľom časopisu Pokrok (1903), Slovenských ľudových novín (1919) a Katolíckych novín (1940). Vydal štúdiu z kanonického práva. Bol autorom príležitostných dramatických hier s náboženskými motívmi (*Narodenie Pána*, 1900; *Víťazstvo Mesiáša*, 1901; *Príchod Spasiteľa*, 1902; *Štedrý večer*, 1903; *Mária zvíťazila*, 1919) či s dôrazom na národné uvedomenie (*Dedinský kovár*, 1907). V prozaickom diele *Povesti hradu nitrianskeho* (Skalica 1921) podal v zjednodušenej náučnej podobe svoje predstavy o historických udalostiach a osobnostiach z obdobia Veľkej Moravy.

Referencie
----------

Literatúra
----------

* *Politická elita meziválečného Československa 1918 – 1938. Kdo byl kdo. (Ed. F. Kolář a kol.)* (Praha, Pražská edice, 1998) ISBN 8090150985

Externé odkazy
--------------

* Záznam o pokrstení v matrike farnosti Skalica
* ThDr. Ľudovít Okánik – nitriansky župan Archivované 2012-02-16 na Wayback Machine

Autoritné údaje: * ISNI: 0000000058209094
* NK ČR: jn20010316073
* SNK: 159740
* VIAF: 84073703
**Lunar Orbiter 4** bola umelá družica Mesiaca, vyslaná agentúrou NASA v roku 1967. V katalógu COSPAR dostala označenie 1967-041A. Družica mala za úlohu uskutočniť podrobnú fotodokumentáciu povrchu Mesiaca a pokračovať v práci začatej predchádzajúcimi misiami Lunar Orbiter 1 až 3.

Základné údaje
--------------

Označenie Lunar Orbiter mala kvôli zvolenej orbite okolo Mesiaca. Jej váha bola 390 kg. Okrem iného bola vybavená brzdiacim motorom a fotografickým systémom. Dva objektívy umožňovali snímať detaily s veľkosťou 1 metra z výšky 80 km. Na 70 mm film sa zmestilo 200 dvojexpozícií, ktoré boli rádiovou cestou odosielané na Zem.

Priebeh misie
-------------

Štart rakety Atlas Agena D so sondou Lunar Orbiter 4
Sonda odštartovala 4. mája 1967 pomocou nosnej rakety Atlas s urýchľovacím stupňom Agena D. Z parkovacej dráhy pri Zemi bola navedená na obežnú dráhu okolo Mesiaca. Prvá korekcia dráhy sa uskutočnila 5. mája, tretia o tri dni neskôr. Dostala sa tak na neobvyklú dráhu vo výške 2 612 – 6 186 km a z nej začala s vyhotovovaním prvej série 270 ks snímok privrátenej aj odvrátenej strany Mesiaca. Potom bola dráha sondy dvoma korekciami znížená na 80 – 3 200 km kvôli sledovaniu štruktúry gravitačného poľa. 

Po vyčerpaní pohonných látok potrebných pre zmeny polohy sondy bol zapálený brzdiaci motor a sonda skončila voľným pádom 6. októbra 1967 rozbitá na povrchu Mesiaca.

Odkazy
------

### Referencie

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Lunar Orbiter 4 na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

### Literatúra

* Petr Lála, Antonín Vítek. *Malá encyklopedie kosmonautiky*. Praha : Mladá fronta, 1982.

### Externé odkazy

* 

| * z
* d
* u
Program Lunar Orbiter |
| --- |
| 
* Lunar Orbiter 1
* Lunar Orbiter 2
* Lunar Orbiter 3
* Lunar Orbiter 4
* Lunar Orbiter 5

 |  |
**Vaišéšika** (sanskr. वैशॆषिक) je najstarší zo šiestich hinduistických ortodoxných daršanov (filozofických systémov). Spadá do klasického obdobia vývinu indickej filozofie, vzniká v 6.–5. storočí pred Kr.. Jeho prvý systematický výklad (Vaišéšika-sútra) podal svätec Kanáda (3. stor. pred Kr.).
Vaišéšika hlása atomistickú kozmológiu. Z historického hľadiska úzko súvisí s logickou školou njája.

**Vaišéšika stanovuje pre všetko jestvujúce sedem kategórií**: *substancia, kvalita, činnosť*
, všeobecnosť, zvláštnosť, bytie, nebytie*. Substancia, kvalita a činnosť existujú reálne.*
Nasledujúce 3 kategórie sú produktom činnosti rozumu. Dôležitú úlohu v poznaní má kategória
"zvláštnosť" -podľa ktorej je toto učenie pomenované- , lebo v nej sa odráža reálna rôznorodosť substancií.
Svet sa skladá zo substancií, ktorým náleží kvalita a činnosť.

Je deväť substancií: zem, voda, oheň, vzduch, éter, čas, priestor, duša, rozum.
Atómy prvých štyroch substancií tvoria všetky materiálne objekty.
Atómy sú večné, nedeliteľné, nemajú rozmer, ich kombinácie však tvoria všetky rozmery telesa.
Spojenie atómov riadi svetová duša. V dôsledku neustáleho pohybu atómov svet, existujúci
v čase, priestore a étere periodicky vzniká a zaniká.
Atómy sa podľa kvality delia na štyri druhy a vyvolávajú štyri druhy pocitov:
hmat, chuť, zrak, čuch.

Externé odkazy
--------------

* FILIT Zdroj, z ktorého (pôvodne) čerpal tento článok

* O indické filosofii
**Viera Handzová** (vydatá **Viera Miháliková**) (\* 12. máj 1931, Kokava nad Rimavicou  –  † 15. jún 1997, Bratislava) bola slovenská spisovateľka, publicistka a prekladateľka; dcéra spisovateľa Ctibora Jána Handzu a prvá manželka spisovateľa Vojtecha Mihálika.

Životopis
---------

Narodila sa v rodine evanjelického farára, vzdelanie získavala v Ľubietovej, 1942 – 1950 študovala na gymnáziu v Banskej Bystrici, v 1950 – 1954 v Bratislave na filozofickej fakulte Univerzity Komenského odbor ruština – slovenčina. 

Od roku 1953 pracovala ako redaktorka v Slovenskom vydavateľstve krásnej literatúry, v rokoch 1956 – 1969 pracovala ako prekladateľka a profesionálna spisovateľka. V rokoch 1969 – 1970 sa vrátila k redaktorskej práci, tentoraz však vo vydavateľstve Obzor, v rokoch 1970 – 1973 bola redaktorkou časopisu Nové slovo, v rokoch 1974 – 1981 bola vedúcou redaktorkou vydavateľstva Smena. Po roku 1981 sa venovala profesionálne vlastnej tvorbe.

Tvorba
------

Predstaviteľka tzv. strednej generácie slovenskej povojnovej prózy, ktorej dielo bolo súčasťou oficiálneho prúdu socialistickej literatúry, obsahovalo však nesporné rozprávačské majstrovstvo. Debutovala zbierkou poviedok s povstaleckou tematikou *Madlenka* (1957).

Vo svojich dielach sa venovala téme Slovenského národného povstania, generačných vzťahov a problémov, ľudských osudov, rodinných a spoločenských problémov, problematike žien, morálky, názorov na svet, vojne a mnohým iným. Písala poviedky, romány, ale i cestopis, v ktorých často dominujú jej osobné zážitky a autobiografické prvky. Okrem vlastnej tvorby sa venovala i prekladaniu z ruštiny a češtiny.

Dielo
-----

### Tvorba pre dospelých

* 1957 – *Madlenka*, poviedková zbierka
* 1959 – *1. list*
* 1959 – *Petrarcov sonet*
* 1960 – *Človečina*, novela
* 1960 – *Číše gruzínského*, cestopis vo forme reportáží (vyšlo len v češtine)
* 1965 – *Zrieknite sa prvej lásky*, román
* 1966 – *Zdravas Marta*, literatúra faktu
* 1969 – *Lebo sme vedeli, čo činíme*, román
* 1975 – *Chvíle dvoch slnovratov*, román
* 1978 – *Kamaráti do zlého počasia*
* 1989 – *Oči túlavého psa*
* 1999 – *Konšta(n)tovanie citu*

### Tvorba pre deti a mládež

* 1977 – *Dávno sa tmy nebojím*
* 1986 – *Kdeže ste mi, vtáčatká?*

### Iné

* 1985 – *Pamäť pamätí*, historicko-regionalisticky zamerané memoáre jej starého otca
* z češtiny a ruštiny preložila okolo 25 titulov beletrie, osobitne sa orientovala na preklady diel J. Haška a M. Šolochova

Literatúra
----------

* *Encyklopédia slovenských spisovateľov*. Bratislava : Obzor, 1984.
* Slovenský literárny kalendár
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Externé zdroje
--------------

* Životopis na www.books.sk Archivované 2007-09-04 na Wayback Machine

Autoritné údaje: * abART: 117776
* GND: 138473269
* ISNI: 0000000055603168
* LCCN: n85288412
* NK ČR: jn20000602794
* SNK: 149728
* VIAF: 3925252
* WorldCat: lccn-n85288412
Gate One Hotel
Súradnice: 48° 09′ 59″ s.š. 17° 10′ 38″ v.d.

**Hotel Gate One** sa nachádza v blízkosti letiska Bratislava, v mestskej časti Ružinov v bezprostrednom susedstve nákupného centra Avion a viacerých administratívnych budov.

Prevádzka hotela
----------------

Hotel Gate One Bratislava je zaradený do kategórie hotel \*\*\*\*. V hoteli sa nachádza 114 izieb a 7 apartmánov, kongresová sála o kapacite 500 osôb, reštaurácia a bar na prízemí hotela a wellness centrum na 7. poschodí. Koncepcia a umiestnenie hotela svedčia o tom, že je primárne zameraný na biznis klientelu. Hotel od jeho otvorenia v roku 2009 prevádzkuje spoločnosť Eurohotel, a.s. a ako prvý hotel na Slovensku členom medzinárodnej hotelovej aliancie Preferred Hotel Group.

Architektúra a stavba
---------------------

Exteriér budovy bol proti prvotnému plánu zmenený tým, že hotelové izby boli rozšírené o pôvodne plánované lodžie a dali tak vzniknúť priestranným hotelovým izbám. Zachovala sa iba idea zriadiť terasy na najvyššom poschodí, ktoré bolo dokončené ako posledné. Charakteristickým prvkom je „stuha" na fasáde, ktorá je v súlade s architektonickým prevedením budovy hotela.

Dominantou lobby hotela je najväčší kryštálový luster v Európe, ktorý tvorí až 140 tisíc kryštálov. Atraktívne prvky sa nachádzajú aj v priestoroch reštaurácie, v ktorej je osadená časť kmeňa jedného z najstarších stromov na svete. Dizajn izieb je ladený v upokojujúcom štýle s prvkami rôznych farebných kombinácií.

Hotel bol nominovaný na architektonickú cenu CE.ZA.AR 2010 v kategórii interiér.

Externé odkazy
--------------

* Hotel Gate One Bratislava - oficiálna webstránka

Referencie
----------

1. ↑   *HotelBlog.sk* [online]. 2009-12-01, [cit. 2010-11-29]. Dostupné online. Archivované 2010-07-15 z originálu.
2. ↑   *www.HotelGateOne.sk Naše NAJ* [online]. [Cit. 2010-11-26]. Dostupné online.
3. ↑   *tlačová správa Nominácie na cenu CE.ZA.AR 2010 sú už známe* [online]. 2008-07-09, [cit. 2010-11-26]. Dostupné online.