recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Joe Davis, OBE (\* 15. apríl 1901, Whithwell, Derbyshire – † 10. júl 1978, Hampshire) bol anglický profesionálny hráč snookru a anglického biliardu.

Joe Davis sa stal profesionálom v osemnástich no svoj prvý turnaj, Chesterfield Championship, vyhral už v trinástich. V roku 1926 dosiahol svoje prvé biliardové finále, no podľahol v ňom šampiónovi Tomovi Newmanovi. O rok neskôr sa toto finále zopakovalo no tentokrát už Joe triumfoval. Opäť sa stal majstrom sveta v rokoch 1929 a 1930, keď vždy porazil Toma a aj v roku 1932 keď porazil Novozélanďana Clarka McConachyho. A v rokoch 1933 a 1934 podľahol vo finále Austrálčanovi Walterovi Lindrumovi.

Ako dosahoval špičku formy v biliarde, začas sa orientovať na snooker. V roku 1927 pomáhal organizovať prvé majstrovstvá sveta v snookeri, ktoré aj vyhral porazením Toma Dennisa 20–10, za ktoré získal 6 libier 10 šilingov. Potom vyhral všetky majstrovstvá sveta až do roku 1940. Joeov o dvánasť rokov mladší brat Fred bol tiež snookrový hráč. Keď sa v roku 1940 stretli vo finále majstrovstiev sveta Joe zvíťazil 37-36.

Kvôli druhej svetovej vojne sa majstrovstvá sveta päť rokov nekonali. Pri obnovení súťaže v roku 1946 získal svoj 15. titul v rade a udržal si prvenstvo 20. rokov. Potom odišiel do dôchodku tak ostal jediným hráčom neporazeným v majstrovstvách sveta.

Zapísal sa do histórie aj tým, že zahral prvý oficialne zaznamenaný maximálny nábeh 147 bodov na exhibičnom zápase v Leicester Square Hall. Predtým zahral aj prvý century break v roku 1930. V roku 1963 získal Rad britského impéria, OBE.

Joe Davis zomrel dva mesiace po kolapse, keď sledoval zápas brata v semifinále majstrovstiev sveta v 1978. 23. júla 2008 zomrela jeho manželka, s ktorou sa zobrali v roku 1945, v deň svojich 98. narodenín.

Joe Davis nie je v žiadnom príbuzenskom vzťahu s ďalším známim snookristom Stevom Davisom.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Joe Davis**

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0001 0890 7510
* LCCN: n50035541
* VIAF: 40617481
* WorldCat: lccn-n50035541
**Pasenie** (iné názvy: **pastva, paša**) je príjem potravy bylinožravých cicavcov, respektíve bylinožravcov, priamou konzumáciou biomasy pochádzajúcej zo živých tiel vyšších rastlín, resp. cielené dozeranie na (hospodárske) zvieratá pri tejto ich činnosti.

Pri voľne žijúcich zvieratách ide o spontánne prevádzanú fyziologickú aktivitu, ktorá je daná predovšetkým prirodzenými inštinktmi a fyziologickými potrebami zvieraťa. Pri hospodárskych zvieratách zvyčajne ide o ľuďmi viac či menej regulovanú a usmerňovanú aktivitu, ktorá sa uskutočňuje najčastejšie na pastvinách (k tomu pozri články pastierstvo a pastier).

Každá pastva býva ovplyvňovaná a biologicky limitovaná predovšetkým vegetačným obdobím zelených rastlín. 
Z tohto dôvodu máva u väčšiny bylinožravcov svoj sezónny periodický charakter. V období vegetačného pokoja živočíchy požierajú spravidla mŕtve (uschnuté či usušené) tela rastlín (v stredoeurópskych podmienkach obvykle ide o seno alebo o slamu).

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Pastva na českej Wikipédii.*
Bieleho strelec je chytený v pasci.

**Pasca Noemovej archy** je sled ťahov v Španielskej hre, ktorými sa biely snaží nalákať čierneho do pasce a získať materiálnu výhodu. Ide o ťahy **1. e4 e5 2. Jf3 Jc6 3. Sb5 a6 4. Sa4 d6 5. d4** (priame, prirodzené a aktívne pokračovanie) **b5 6. Sb3 Jxd4 7. Jxd4 exd4** V tomto momente by si biely mal všimnúť, že čierny potrebuje práve dva ťahy svojím c pešiakom na to, aby uzavrel bieleho strelca, ktorý sa nachádza na poli b3. Ak biely doberie pešiaka dámou, bielym tým čiernemu poskytne práve potrebný ťah, pretože čierny prostredníctvom ohrozením dámy ťahom c7-c5 získa potrebné tempo a následným c5-c4 uzavrie strelca **8. Dxd4?? c5! 9. Dd5 Se6 10. Dc6+ Sd7 11. Dd5 c4** a biely príde o svojho bielopoľného strelca.

Rozbor
------

Po ťahoch 1. e4 e5 2. Jf3 Jc6 3. Sb5 a6 4. Sa4 (otvorený variant Španielskej hry) d6 5. d4 b5 6. Sb3 má čierny prirodzenú a zároveň silnú odpoveď a to 6. ... Jxd4. Silná odpoveď bieleho je jednoduché branie jazdcom ťahom 7. Jxd4 a po čierneho dobraní 7. ... exd4 stačí zahrať 8. Sd5! a biely o svojho strelca nepríde, navyše po 8. ... Vb8 9. Sc6+ Sd7 10. Sxd7+ Dxd7 11. Dxd4 a v tomto momente biely dobral pešiaka na poli d4 a úplne predišiel pasci čierneho.

Iné pokračovanie vzniká, ak biely v 7. ťahu pokračuje ťahom 7. c3!?, čierny najlepšie urobí, ak vezme strelca na poli b3 ťahom 7. ... Jxb3 8. Dxb3 (z dlhodobejšieho hľadiska stojí možno za zváženie aj 8. axb3) 8. ... Sb7 a v tejto pozícii má biely viacero možností, ako môže bez problému pokryť pešiaka na poli e4.

Referencie
----------

1. ↑   *Pasca Noemovej archy* [online]. , [cit. 2019-07-31]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Španielska hra
* Najkratší mat
* Dusený mat


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Šachový portál |
**Úrok** je príjem (dôchodok) plynúci z kapitálu, je základnou formou výnosu z kapitálu. Je to cena za získanie peňazí niekoho druhého, túto sumu musí zaplatiť dlžník veriteľovi. Vypočítanie úrokov z istiny podľa určitej úrokovej miery sa nazýva **úrokovanie** alebo **úročenie**.

  
V trhovej ekonomike je úrok jedným z nástrojov ovplyvňovania úverovej politiky. Je sumou peňazí, ktorú musí dlžník zaplatiť veriteľovi za to, že si od neho na určitý čas požičiava určitú sumu peňazí (kapitálu).

Úrok je daný úrokovou mierou, ktorá vyjadruje pomer úroku a veľkosti kapitálu. Úroková miera sa vytvára na trhu kapitálu ako výsledok vzájomného vzťahu dopytu po financovaní a ponukou financovania. Vo väčšine krajín však centrálna banka v rámci svojej monetárnej politiky úrokovú mieru priamo alebo nepriamo určuje.

Existencia úroku sa dá vysvetliť časovou preferenciou a existenciou rizika. Tomáš Akvinský vysvetlil úrok ako cenu času. Keďže však „čas patrí Bohu", považoval Tomáš Akvinský vyberanie úroku za nesprávne.

Nevyplácanie úrokov z kapitálu vedie firmy k mrhaniu kapitálom, čo dokazuje príklad niektorých komunistických režimov. Sovietsky zväz na podnet Kantoroviča (Nobelova cena v roku 1975) znovu zaviedol vyplácanie úrokov z kapitálu.

Možnosti využitia úroku
-----------------------

Výška úroku je stanovená pevnou (fixnou) alebo pohyblivou sadzbou. Pevná (fixná) úroková sadzba sa pri úveroch počas celej doby fixácie nemení.

Referencie
----------

1. ↑  ŠÍBL, Drahoš, а kol. *Malý slovník trhovej ekonomiky*. 1. vyd. Bratislava: Elita, 1991. 227 s. ISBN 80-85323-02-8. s. 208

Pozri aj
--------

* Úroková sadzba
* Úrokové obdobie
* Časová hodnota peňazí

Iné projekty
------------

Wikicitáty
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Úrok**
**Humphrey Searle** (\* 26. august 1915 – † 12. máj 1982) bol anglický hudobný skladateľ a pedagóg.

Životopis
---------

Narodil sa roku 1915 v Oxforde, študoval na londýnskom konzervatóriu Royal College of Music (medzi jeho pedagógov patrili John Ireland a Gordon Jacob) a následne odišiel na šesťmesačné štipendium do Viedne, kde súkromne študoval u Antona Weberna. Roku 1938 začal pracovať pre BBC. Neskôr sa začal venovať výhradne skladateľskej činnosti. Skladal rôzne orchestrálne skladby, klavírne sonáty, skladby pre hlas a orchester, komornú hudbu, skladby pre gitaru, balety aj opery. Taktiež sa venoval skladaniu hudby pre film, napríklad pre film *The Haunting* režiséra Roberta Wisa. Venoval sa aj pedagogickej činnosti, medzi jeho žiakov patrili okrem iných Michael Finnissy a John Cale. Výrazne sa zaoberal dielom klaviristu a skladateľa Ferenza Liszta. Zomrel roku 1982 v Londýne vo veku 66 rokov.

Referencie
----------

1. ↑  TYRANNY, Blue Gene. *Humphrey Searle* [online]. Allmusic, [cit. 2015-03-07]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑  CALE, John; BOCKRIS, Victor. *What's Welsh for Zen*. Ilustrácie Dave McKean. London : Bloomsbury, 1999. ISBN 0 7475 3668 6. S. 38. (po anglicky)

Externé odkazy
--------------

* Humphrey Searle v Internet Movie Database (po anglicky)
* Humphrey Searle v Česko-Slovenskej filmovej databáze
* Humphrey Searle na Classical Net

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Humphrey Searle na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 147911082
* GND: 117458759
* ISNI: 0000 0001 0912 8535
* LCCN: n50004917
* NK ČR: xx0099274
* VIAF: 69194298
* WorldCat: lccn-n50004917
Tuhársky potok pretekajúci Lučencom na južnom okraji mestského parku
**Tuhársky potok** je vodný tok na juhu stredného Slovenska, na území okresu Lučenec. Je to najvýznamnejší ľavostranný prítok Krivánskeho potoka, má dĺžku 27,8 km, plochu povodia 59 km² a priemerný ročný odtok (Lučenec) 214 mm.

Pramení v pohorí Ostrôžky na juhovýchodnom upätí Fekiačovho vrchu (773,7 m n. m.) v nadmorskej výške cca 650 m n. m.

Tečie juhovýchodným smerom, pri osade Mlyn priberá ľavostranný prítok z doliny Tuhárce, dva ďalšie ľavostranné prítoky v nadmorskej výške 445,6 m n. m. (z oblasti Chmelinského), resp. 414,7 m n. m. (z oblasti Brezín). Pred obcou Tuhár priberá sprava prítok z oblasti Kolibového vŕšku a následne preteká touto obcou.

Pri osade Tuhársky mlyn priberá ďalší prítok z pravej strany a koryto potoka sa výraznejšie horizontálne vlní. Pri rekreačnej osade Poľana Opatová priberá pravostranný prítok (295,3 m n. m.) z oblasti Krížov, následne výraznejšie rozširuje svoje koryto a opúšťa Ostrôžky.

Vstupuje do Juhoslovenskej kotliny, do podcelku Lučenská kotlina, kde preteká najprv obcou Stará Halič (tu priberá pravostranný prítok spod Žiaru (639,7 m n. m.)) a vzápätí okrajom susednej obce Halič, tu sa na krátkom úseku vetví na dve ramená, pričom do bočného ramena ústi sprava potok pritekajúci z oblasti obce Lupoč. Pokračuje okolo osád Dolná Telka a Ľadovo, vteká do vodnej nádrže Ľadovo a vstupuje na územie mesta Lučenec. Mestom preteká východným smerom a na juhovýchodnom okraji jeho intravilánu ústi do Krivánskeho potoka.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-04-22]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-04-22]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tuhársky potok**

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Krivánskeho potoka** |
| --- |
| *Krivánsky potok* → *Ipeľ* → *Dunaj* |
| Vodné toky | Budinský potok · Bzovský potok · Čierna voda · Dobročajka · Dobročský potok · Drieňovec · Fiľok · Haličský potok · Hlboký jarok · Hlboký potok · Kaderinský potok · Kamenec · Kolušovský jarok · Košútovský jarok · **Krivánsky potok** · Ladanský potok · Lipovec · Lučenčík · Lúčny potok · Ľubetník · Malé Hlboké · Martinovský potok · Močiarsky potok · Píľanský potok · Psota · Rakovec · Ružinská · Salajka · Slatinka · Studená voda · Studený potok · Suchý potok · Teplý potok · Točnica · Tomanovský potok · **Tuhársky potok** · Uderinka · Uhliarsky jarok · Veľké Hlboké · Vrbinský potok · Žarnovský potok · Žiarsky potok |
| Vodné plochy | Vodná nádrž Ľadovo · Vodná nádrž Mýtna · Vodná nádrž Ružiná · Vodná nádrž Tomášovce |
Sídlo Ústavu pre štúdium totalitárnych režimovSídlo Ústavu pre štúdium totalitárnych režimov v Prahe
**Ústav pre štúdium totalitných režimov** (česky *Ústav pro studium totalitních režimů*, ÚSTR) je organizačná jednotka Českej republiky, ktorá sa venuje vedeckému štúdiu a vysvetľovaniu obdobia dvoch totalitných režimov v Česko-Slovensku, komunizmu a nacizmu. Podľa iniciátorov vzniku ústavu by sprístupnenie archívov a údajov malo zabrániť skresleniu výkladu českých dejín.

Inštitúcia bola zriadená 1. augusta 2007 zákonom, ktorý definuje jej poslanie a úlohy. Najvyšším orgánom ústavu je Rada ústavu, ktorú tvorí sedem členov volených Senátom Parlamentu Českej republiky na obdobie 5 rokov.

Činnosť
-------

Ústav vydáva časopis *Pamäť a dejiny (Paměť a dějiny).* Archív bezpečnostných zložiek vydáva časopis *Securitas Imperii*.

Na podporu činnosti ústavu bola zriadená aj osobitná podriadená inštitúcia, Archív bezpečnostných zložiek,

Inštitút prezentuje výstavy z iných krajín a pripravil vlastné putovné výstavy. Výstava *„Praha objektívom tajnej polície"* bola prvýkrát predstavená v roku 2009 na Stálom zastúpení Českej republiky pri Európskej únii v Bruseli; jej recenzia bola uverejnená v Harvardských novinách, v ktorých Mark Kramer, spolupracovník a riaditeľ Harvardského projektu pre štúdium studenej vojny, komentoval rozsah monitorovania bežných ľudí komunistickým režimom. „Česká tajná polícia sa veľmi snažila sledovať ľudí, ktorí boli úplne neškodní. Neboli to žiadni teroristi. Neboli nebezpečenstvom pre štát."

Ústav sa dlhodobo zaoberá témami ako napríklad Čechoslováci v gulagu.

Riaditelia
----------

* Pavel Žáček (2008 – 2010)
* Jiří Pernes (2010)
* Zdeněk Hazdra (2010)
* Daniel Herman (2010 – 2013)
* Pavla Foglová (2013 – 2014)
* Zdeněk Hazdra (2014 – 2022)
* Ladislav Kudrna (od 2022)

Obdobné inštitúcie v iných krajinách
------------------------------------

* Slovensko – Ústav pamäti národa
* Poľsko – Instytut Pamięci Narodowej – Komisja Ścigania Zbrodni przeciwko Narodowi Polskiemu, IPN
* Ukrajina – Український Інститут Національної Пам’яті, UINM

Referencie
----------

1. ↑   *Čeští historici bádají v ukrajinských a ruských archivech. Hledají zmínky o našich krajanech v gulazích* [online]. Plus, 2023-04-22, [cit. 2023-04-25]. Dostupné online. (po česky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ústav pre štúdium totalitných režimov**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka: Ústav pro studium totalitních režimů

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Ústav pro studium totalitních režimů na českej Wikipédii a Institute for the Study of Totalitarian Regimes na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 16015883-7
* ISNI: 0000 0001 0683 0329
* LCCN: no2009205324
* NK ČR: pna2008447560
* VIAF: 127078064
* WorldCat: lccn-no2009205324
**Johan *Severin* Nilsson** (\* 14. január 1846 - † 24. november 1918) bol švédsky maliar a fotograf. Študoval na Kráľovskej švédskej akadémii umení v Štokholme v rokoch 1865-1871 a potom tri roky u Léona Bonnata v Paríži.

Životopis
---------

Maľoval portréty, krajiny a žánrové výjavy. Bol plodným umelcom, zúčastnil sa mnohých výstav a zanechal po sebe veľké množstvo rôznorodých diel. Bol tiež jedným z prvých švédskych dokumentárnych fotografov. Inšpirovaný Arthurom Hazeliom fotografoval žánrové štúdie z verejného života, a to najmä v obci Asige v Hallande, kde sa narodil.

Galéria malieb a fotografií
---------------------------

* Farm Yard Idyll*Farm Yard Idyll*
* In Daddy's Arms*In Daddy's Arms*
* asi 1880-1910asi 1880-1910
* asi 1880-1910asi 1880-1910

Referencie
----------

1. ↑  Nationalencyklopedien (Swedish)

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Severin Nilsson na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 136432166
* ISNI: 0000 0001 1129 9464
* LCCN: nb2008011752
* ULAN: 500063349
* VIAF: 61076511
* WorldCat: lccn-nb2008011752
Súradnice: 64°40′10″S 39°49′49″V﻿ / ﻿64,66944°S 39,83028°V﻿ / 64.66944; 39.83028

**Severná Dvina** (rus. Северная Двина – Severnaja Dvina) je rieka na severe európskej časti Ruska, ktorá preteká cez Vologdskú a Archangeľskú oblasť. Od sútoku zdrojnice je 744 km dlhá. Povodie má rozlohu 357-tisíc km².

Priebeh toku
------------

Vzniká sútokom Jugu a Suchony a až k ústiu Vyčegdy je nazývaná Malá Severná Dvina. Pod týmto sútokom sa jej vodnosť viac než zdvojnásobuje. Až k ústiu Vagy tečie v širokej v doline s príkrymi brehmi. Prekonáva mnohé pereje a v koryte sa vyskytuje množstvo plytčín a ostrovov. Nižšie sa dolina prudko zužuje a jej svahy sú prudké a tvorené vápencami. Pod ústím Pinegy sa rieka rozdeľuje na ramená, ktoré sa opäť spájajú pri Archangeľsku. Pod ním potom začína delta o rozlohe približne 900 km². Ústi do Dvinského zálivu Bieleho mora pri meste Severodvinsk. 

### Prítoky

* Zľava - Vaga
* Sprava - Vyčegda, Pinega, Jerga

Vodný režim
-----------

Zdroj vody je zmiešaný s prevahou snehového. Priemerný ročný prietok vody v mieste sútoku zdrojnice činí 770 m³/s a v ústí dosahuje 3490 m³/s. Najvyšší rozsah kolísania hladiny, až 14 metrov, dosahuje Severná Dvina medzi ústiami Vagy a Pinegy (až k ústiu Pinegy siaha vplyv prílivu). Ľadová pokrývka je na rieke od októbra až novembra do začiatku apríla až začiatku mája. Topenie spojené s plávajúcimi kryhami je prudké a často vznikajú ľadové zátarasy.

Využitie
--------

Cez Severodvinský kanál (Suchona, Kubenské jazero, Čekana) je rieka spojená s Volgou a teda aj Volžsko-baltskou vodnou cestou a cez Pinegu a vodný kanál Kuloj je spojená s riekou Kuloj. Lodná doprava je možná po celej dĺžke toku po dobu 160 až 190 dní v roku, pričom hlavnou prepravovanou surovinou je drevo. Väčšie mestá a prístavy, ktorými Dvina preteká, sú Velikij Usťug, Krasavino, Kotlas, Krasnoborsk, Čerevkovo, Verchňaja Tojma, Cholmogory, Archangeľsk. V rieke sa vyskytuje približne tridsať druhov rýb (jeseter malý a ďalšie).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Severná Dvina**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Severní Dvina na českej Wikipédii.*
Poloha
Budova bývalej petržalskej horárne - Starhradská
Tematínska ulica.
**Lúky 6** (staršie: **Lúky VI**) sú lokalita miestnej časti Lúky v Petržalke, čo je mestská časť Bratislavy.

Poloha
------

Lúky 6 sa nachádzajú medzi Kutlíkovou ulicou, Jantárovou cestou a Veľkým Draždiakom a zahŕňajú aj okolie Tematínskej a Strahradskej ulice. Na rozdiel od ostatných lokalít (sektorov) sídliska Lúky sa teda nachádzajú na oboch brehoch Chorvátskeho ramena, aj na pravej strane. Juhovýchodne od Lúk 6 sa nachádza Veľký Draždiak.

História a ulice
----------------

Sídlisko vzniklo v rokoch 1978 – 1980 pri výstavbe sídliska. V roku 1991 boli ulice nasledovne premenované:

* Rybalkova ulica → Topoľčianska ulica
* Vasilevského ulica → Tematínska ulica
* Saburovova ulica → Starhradská ulica
* Kalininova ulica → Kutlíkova ulica

Školstvo a občianska vybavenosť
-------------------------------

Na Tematínskej ulici 10 vznikla v osemdesiatych rokoch základná škola, v roku 2004 zanikla a v objekte sa nachádza Paneurópska vysoká škola.

Na Topoľčianskej a Tematínskej ulici v minulosti vznikli dve materské školy, v súčasnosti však svojmu pôvodnému účelu neslúži ani jedna. V budove MŠ Topoľčianska sa nachádza ZUŠ Jána Albrechta a MŠ Tematínska v súčasnosti chátra.

Lúky 6 sú dobre vybavené, keďže Kutlíkova ulica spolu s Pajštúnskou ulicou tvoria jednu z hlavných Petržalských cestných komunikácií.

Na Topoľčianskej sa nachádza Slovenská sporiteľňa.

Referencie
----------

1. ↑   *Lúky I-VI - pasport* [online]. Bratislava mestská časť Petržalka. Dostupné online.

Zdroje
------

* 
* 

| * z
* d
* u
Časti mestskej časti Petržalka |
| --- |
| 
* **Petržalka-Sever**
	+ 1
	+ 2
* **Dvory**
	+ 1
	+ 2
	+ 3
	+ 4
	+ 5
	+ 6
	+ Stará Petržalka
	+ Matador
* **Háje**
	+ 1
	+ 2
	+ 3
	+ Ekonomická univerzita
* **Lúky**
	+ 1
	+ 2
	+ 3
	+ 4
	+ 5
	+ 6
	+ 7
	+ 8
	+ 9
	+ Stredné lúky
* **Petržalka-Západ**
	+ Zadné lúky
	+ Kapitulský dvor
	+ Kapitulské pole
	+ Kopčany
	+ Vojenský dvor
	+ Nové pole
* **Draždiak**
	+ Veľký
	+ Malý
	+ Antolská
	+ Štrkovňa
* **Petržalka-Juh**
	+ Zóna A
	+ Zóna B
	+ Zóna C
	+ Janíkovské pole
* **Pečniansky les**
	+ 1
	+ 2
	+ 3
* **Petržalka-Východ**
	+ 1
	+ 2
	+ 3
	+ 4
* *Ovsište*
* *Starý háj*
* *Južné mesto*
* *Janíkov dvor*

 |  |
*Argeia*, miniatúra, Bibliothèque nationale de France
**Argeia** (starogr. *Ἀργεία* – *Argeia*), lat. *Argea*) je v gréckej mytológii dcéra argejského kráľa Adrasta a jeho manželky Amfithey dcéry Prónaka.

Argeia dcéra argejského kráľa Adrasta a Amfithey sa vydala za Polyneika exilového kráľa Téb, a porodila mu troch synov: Thersandra, Adrasta a Timea.

Medzi Polyneikom a jeho bratom Eteoklom nastali v Tébach po vyhnaní ich otca Oidipa sváry o následníctvo trónu. So strýkom Kreónom sa nakoniec dohodli, že sa budú pri vládnutí vždy po roku striedať. Eteokles vládol prvý rok. Keď rok skončil mal na trón zasadnúť Polyneikos, ale Eteokles sa odmietol vlády vzdať a brata vyhnal.

Polyneikes sa preto uchýlil do Argu, kde ho prijal kráľ Adrastos a onedlho sa stal jeho zaťom. Svojho nároku o tébsky trón sa však nevzdal a pomocou svojho svokra začali onedlho zhromažďovať vojsko na ťaženie proti Tébam  a v krátkom čase pod vedením siedmich vodcov vytiahli do vojny, zvanej Siedmi proti Tébam. V následnej neľútostnej bitke Polyneikes uštedril bratovi smrteľnú ranu a keď mu chcel vziať jeho zbroj Eteokles ešte pozbieral svoje posledné sily a prebodol ho.

Argeia išla potom po boji spolu so svojou švagrinou Antigonou hľadať svojho milovaného manžela aj napriek zákazu ho pochovať, ktorý vydal pod hrozbou smrti kráľ Kreón. Hľadala ho medzi mnohými mŕtvymi až kým ho našla. Argeia sa ho potom pokúsila oživiť svojimi bozkami a slzami, ale všetky jej snahy boli márne. Potom jeho telo spolu s Argeiou spopolnili a jeho popol umiestnili v urne. Antigonu nechal následne kráľ Kreón zaživa zamurovať a Argeie sa podarilo utiecť. Argeia tak svojim činom preukázala skutočnú lásku k svojmu manželovi.

Referencie
----------

1. ↑  Apollodoros, *Kronika*, 1,9,13.
2. ↑  Hyginus, *Fabulae* 71.
3. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,20,5.
4. 1 2  Apollodoros, *Kronika*, 3,6,1.
5. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 9,5,12.
6. ↑  Homér, *Iliada*, 4,364.
7. ↑  Hyginus, *Fabulae* 68.
8. 1 2 3  Hyginus, *Fabulae* 72.

Literatúra
----------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
Kužeľové ložisko.
**Valivé ložisko** je súčiastka, ktoré umožňuje zníženie trenia pri vzájomnom otáčavom alebo posuvnom pohybe strojných dielov. Jeho história sa vyvíja už od vynálezu kolesa. Použitie valivého ložiska v mlynoch významne zvýšilo výkonnosť mletia. Existuje mnoho druhov ložísk. Ložiská zabezpečujú vzájomnú polohu pevných a otáčavých sa súčiastok a prenášajú zaťaženie hriadeľa na ostatné časti stroja. Medzi pohybujúcimi sa plochami hriadeľa a ložiská vzniká trenie. Princíp valivých ložísk spočíva v použití odvaľujúcich sa vložených valivých teles (guľky, valčeky, ihly) zabezpečujúce valivé trenie, ktoré oddeľujú pevnú a pohyblivú plochu.

Výhody a nevýhody valivých ložísk
---------------------------------

Výhody:

* majú pomerne malé rozmery a hmotnosť.
* dajú sa použiť pre vysoké otáčky.
* vyžadujú nepatrnú obsluhu
* spotrebujú málo mazadla
* straty trením sú pomerné malé a takmer rovnaké v pokoji aj v pohybe, takže umožňujú rýchle uvedenie stroja do chodu pri plnom zaťažení.

Nevýhody:

* nie sú vhodné pre veľmi vysoké obvodové rýchlosti (odstredivé sily – únava krúžkov)
* sú vždy hlučnejšie ako klzné ložiská a nemajú schopnosť tlmiť vibrácie.

Súvisiaci článok
----------------

* Klzné ložisko

Zdroje
------

* Kříž,R. - Audyová,J. - Martinisko,C. - Weigner,K.:Časti strojov I; Praha 1984
**Argeios** (starogr. *Ἀργεῖος* – *Argeios*) je v gréckej mytológii syn Heraklovca Déifonta a jeho manželky Hyrnétho, dcéry argejského kráľa Temena.

Argeios, jeho bratia Xanthippos, Antimenes a sestra Orsobia boli deťmi Déifonta a Hyrnétho, ktorí kvôli nezhodám s bratmi Hyrnétho opustili Argos a usadili sa v meste Epidauros, ležiacom na východe Argolidy. Bratia Hyrnetho sa na nich hnevali preto, že ich otec Temenos favorizoval viac dcéru a jej schopného manžela, ako ich. I keď jej bratia nakoniec dosiahli svoj cieľ, ktorým bol trón v Argu, aj naďalej proti nim brojili. Keisos a jeho bratia boli totiž toho názoru, že Déifontovi najviac ublížia, ak sa im podarí Hyrnétho od neho odlúčiť. Keď neuspeli, bratia Kerynes a Falkes prišli na nápad, že ju unesú. Po únose ich potom Déifontes prenasledoval a hneď ako ich dohonil, šípom skolil Keryna, ale na Falka, ktorý držal Hyrnétho, sa neodvážil vystreliť, lebo sa bál, že schybí. Keď sa ju potom snažil dostať z jeho zovretia, Hyrnétho bratom navlačovaná, počas ich zúrivého boja na následky zranení umrela.

Déifontes a jeho deti potom jej mŕtve telo pochovali, nad hrobom jej následne dali vybudovať *héroón* a okrem iných pôct ustanovili, že z olív a z plodov iných stromov, ktoré vyrastú na tomto okrsku, nesmie nikto nič odniesť, ale všetko sa musí nechať v zemi zasvätenej Hyrnétho. Miesto, kde ju pochovali, dostalo meno *Hyrnéthion*.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4 5  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 66-602-22-8.6. S. 183-184.
2. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 66-602-22-8.6. S. 178.
**Valeriána lekárska** (lat. *Valeriana officinalis*) je rastlina z čeľade valeriánovité (*Valerianaceae*).

Opis
----

Rastie v Európe a západnej Ázii. V lete dorastá do výšky 1,5 metra. Má kvety bielej alebo rúžovej farby so sladkou vôňou ktoré priťahujú veľa druhou múch, hlavne čeľade Syrphidae, rodu Eristalis. Je potravou lariev niektorých druhou motýľov.[chýba zdroj]

Extrakty z koreňa môžu mať sedatívne a anxiolytické účinky a sú bežne predávané v podobe doplnkov stravy používaných proti nespavosti.[chýba zdroj]

Využitie
--------

Druhý rok po vysadení sa zbierajú korene (Radix valerianae), očistia sa a rýchlo sa umyjú (bez škrabania), prípadne sa rozrežú a rýchlo sa sušia pri teplotách do 35 °C. Liečivé prostriedky ktoré sa z valeriány vyrábajú, znižujú dráždivosť nervov, potláčajú srdcovú nervozitu a uvoľňujú kŕčové stavy. Používajú sa pri depresiách, stavoch vyčerpania, duševnej prepracovanosti a nespavosti. Droga pôsobí aj proti dráždeniu na dávenie, nadúvaniu a črev­ným parazitom. Veľmi často sa používa liehový extrakt, valeriánové kvapky (Tinctura valerianae) ako upokojujúci pro­striedok.

Reakcia mačiek na valeriánu
---------------------------

Valeriána svojím pachom priťahuje mačky, preto sa niekedy používa v hračkách pre mačky.[chýba zdroj]
Sušením droga nadobudne prenikavý pach, ktorý dráždi mačky.

Galéria
-------

* Valeriána lekárska (Valeriana officinalis)Valeriána lekárska (*Valeriana officinalis*)
* Kvety valeriány lekárskejKvety valeriány lekárskej
* Listy valeriány lekárskejListy valeriány lekárskej

Referencie
----------

1. 1 2  VOLÁK, Jan; STODOLA, Jiří; SEVERA, František. *Veľká kniha liečivých rastlín* [online]. Nubium Development ES, [cit. 2021-12-14]. (PRÍRODA.) S. 301. Dostupné online.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Valeriána lekárska**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Valeriána lekárska**

Zdroj
-----

* VOLÁK, Jan; STODOLA, Jiří; SEVERA, František. *Veľká kniha liečivých rastlín*. 1987. vyd. Bratislava : Príroda.
Pojem **Bavorské Alpy** je pomenovanie pre všetky pohoria Álp v Bavorsku.

Pohľad smerom na západ na Wallberg a (Mangfallgebirge)
Tento geografický pojem by sa nemal zamieňať s pomenovaním oblasti Bayerische Voralpen, pod ktorú patrí iba bavorská časť predhoria Álp rozprestierajúca sa medzi Loisach na západe a Innom na východe.

Toto pohorie je časťou Nördliche Kalkalpen a zahŕňa

* Allgäuer Alpen
* Ammergauer Alpen
* Wetterstein
* Bayerischen Voralpen s Estergebirge, Walchenseebergen, Benediktenwandgruppe a Mangfallgebirge
* Karwendel
* Chiemgauer Alpen
* Berchtesgadener Alpen

Najvyšší bod tohto regiónu, ako aj Nemecka, je Zugspitze. Leží v západnej časti pohoria Wetterstein a má so svojou výškou 2 962 m n. m. a dvoma ľadovcami vysokoalpský charakter.

Bavorské Alpy ako aj Alpy ako celok boli formované počas ľadových dôb. Ľadovce vytvarovali typické údolia do tvaru písmena 'U' a zanechali morény na predhorí, čím vzniklo množstvo nízkych kopcov a jazier.

Externé odkazy
--------------

* Opis turistických trás v Bavorských Alpách
Obálka prvého anglického vydania **autobiografie** (*životopisu*) Benjamina Franklina z roku 1793
**Autobiografia** (z starogr. αὐτός autos – sám, starogr. βίος bios – život, starogr. γράφω grafó – písať) alebo **vlastný životopis** je životopis, v ktorom autor opisuje vlastný život alebo nejakú jeho časť či úsek. Môže ísť o text vecného štýlu (vlastný životopis ako príloha žiadosti o zamestnanie a podobne) alebo o umelecký text alebo o prechod medzi vecným a umeleckým textom.

Autobiografické literárne diela
-------------------------------

Autobiografické literárne diela môžu mať rôzne formy, napríklad:

* 1) autobiografický román (*prozaický epický žáner*), napr. Pavol Országh Hviezdoslav: Sám sebe
* 2) vedecká autobiografia
* 3) denník; denníkovou formou je napr. napísaný román Alfonza Bednára „Sklený vrch"
* 4) memoáre či pamäti, ktoré sú napísané formou spomienok na udalosti, ktorých sa autor zúčastnil, spomienky na udalosti, svedectvá a pod. Známe sú memoáre zemana z Vrbového, Mórica Beňovského
* 5) konfesia ako autobiografický žáner zdôrazňujúci vnútornú psychológiu autora, presvedčenie a vyznanie.

Pozri aj
--------

* Biografia
**Loni Andersonová** (\* 5. august 1945, Saint Paul, Minnesota, USA) je americká herečka. Za svoj herecký výkon v televíznom seriály *WKRP in Cincinnati* získala niekoľko nominácii na televízne ceny.

Detstvo a mladosť
-----------------

Andersonová sa narodila v Saint Paul, v štáte Minnesota ako dcéra environmentálneho chemika a modelky. Vyrastala na predmestí Roseville v Minnesote. Po ukončení strednej školy, začala študovať na University of Minnesota.

Kariéra
-------

Andersonová v roku 1985
Andersonová debutovala vedľajšou rolou vo filme *Nevada Smith* z roku 1966, kde hrala po boku herca Stevea McQueena. V polovici 70. rokov sa po desiatich rokoch vrátila k herectvu. V roku 1978 stvárnila rolu Jennifer Marlowe v sitkome *WKRP v Cincinnati*, pričom televízny seriál opustila v roku 1980. Neskôr sa do televízneho seriálu vrátila, kde bola až do jeho záverečnej epizódy v roku 1982. Za svoj herecký výkon získala nominácie na rôzne televízne ocenenie, ako napríklad Zlatý glóbus či Emmy Award.

V roku 1980 bola obsadená do hlavnej úlohy v životopisnom filme *The Jayne Mansfield Story*, kde stvárnila Jayne Mansfieldovú. Jej hereckým partnerom vo filme bol Arnold Schwarzenegger. V roku 1983 si zahrala s Burtom Reynoldsom v kriticky neúspešnom filme *Stroker Ace*. V polovici 80. rokov začala herecká kariéra Andersonovej upadať. V roku 1989 dabovala postavu *Flo* v animovanom filme *Všetci psi idú do neba*.

V roku 1991 si zahrala v životopisnom filme *White Hot: The Mysterious Murder of Thelma Todd*. O rok neskôr, si zahrala v komédii *Munchie*. V 90. rokoch prevažne hosťovala v televíznych seriáloch. Menšiu rolu hrala aj v komédii *Noc v Roxbury* z roku 1998.

V roku 2016 hosťovala v televíznom seriály *Baby Daddy*.

Súkromný život
--------------

Andersonová bola vydatá štyrikrát. Má dcéru Deidre s jej prvým manželom Bruceom Hasselbergom, za ktorého bola vydatá v rokoch 1964 až 1966. Jej druhé manželstvo bolo v rokoch 1973 až 1981 za Rossa Bickella. Tretie manželstvo uzatvorila s hercom Burtom Reynoldsom v rokoch 1988 až 1994, s ktorým si tiež adoptovala syna Quintona. V roku 2008 sa vydala štvrtý krát za hudobníka Boba Flicka, jedného zo zakladajúcich členov folkovej skupiny The Brothers Four.

V roku 1995 vydala autobiografickú knihu s názvom *My Life in High Heels*. V roku 1999 sa stala hovorkyňou organizácie na podporu Chronickej obštrukčnej choroby pľúc, s názvom COPD Together. Touto chorobou trpeli jej obaja starí rodičia.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Loni Andersonová**

Externé odkazy
--------------

* Loni Andersonová v Internet Movie Database (po anglicky)
* Loni Andersonová v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Loni Anderson na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 141498003
* GND: 119448718
* ISNI: 0000 0000 7828 6281
* LCCN: n85376937
* NK ČR: xx0149759
* VIAF: 22951773
* WorldCat: lccn-n85376937
Vlajka PKK
**Strana kurdských pracujúcich** (kurdsky: *Partiya Karkerên Kurdistan* alebo **PKK**, tiež nazývaná *KADEK*, *Kongra-Gel* a *KGK*) je kurdská militantná organizácia založená v 70. rokoch Abdullahom Öcalanom, ktorý je v súčasnosti v tureckom väzení. Ideológia *PKK* je založená na revolučnom marxizme-leninizme a kurdskom nacionalizme. Cieľom hnutia je vytvorenie nezávislého, socialistického kurdského štátu na území zahŕňajúcom časť juhovýchodného Turecka, severovýchodného Iraku, severovýchodnej Sýrie a severozápadného Iránu, teda na územiach, kde je kurdské obyvateľstvo väčšinové. Tento cieľ mal byť dosiahnutý umierneným domáhaním sa kultúrnych a politických práv kurdskej populácie v Turecku, no už od svojich začiatkov organizovala *PKK* proti bezpečnostným silám sabotáže, pasce či násilné nepokoje a v r. 1984 sa transformovala na paramilitantnú organizáciu, založila si vojenské tréningové tábory a začala masívne organizovať násilné akcie, vrátane bombových a samovražedných útokov, vrážd a únosov. 

*PKK* má pomerne veľkú podporu medzi kurdskou populáciou v Turecku a obmedzenú podporu tiež v iných častiach Kurdistanu. Skupina je uvedená ako jedna z 12-tich teroristických skupín aktívnych v Turecku a je tiež na teroristických zoznamoch viacerých iných krajín vrátane USA, NATO a EÚ. Turecké zdroje skupinu označujú ako etnickú separatistickú organizáciu, ktorá používa terorizmus a vyhrážky proti civilistom a vojenským cieľom pre dosiahnutie svojich politických cieľov.

Od začiatku ich ozbrojeného boja v roku 1984 zahynulo viac ako 37 000 ľudí, pričom turecké vojenské jednotky zničili asi 8000 kurdských obcí a vytvorili tak 3 až 4 milióny utečencov.
**Strana nezávislosti** (maď. *Függetlenségi Párt*, slovensky aj Nezávislá strana ) bola uhorská politická strana v období po rakúsko-uhorskom vyrovnaní.

História
--------

Vznikla ako reakcia na zbližovanie sa Deákovej strany a Strany ľavého stredu zo stredo-ľavých politikov združených okolo Ľudovíta Močáriho a Ľudovíta Čávolského. Tí v roku 1873 vystúpili z poslaneckého klubu Strany ľavého stredu a vytvorili tzv. Principiálny ľavý stred (*Elvhű Balközép*), ktorý sa ďalej rozštiepil na dve časti. Jedna vytvorila tzv. Zjednotenú štátoprávnu opozíciu (maď. *Egyesült Közjogi Ellenzék*) a spoločne s Krajinskou Osemaštyridsiatnickou stranou vytvorili Osemaštyridsiatnickú stranu nezávislosti (maď. *Negyvennyolcas Függetlenségi Párt*) pod vedením Daniela Irányiho.

Druhá časť okolo Močáriho vytvorila Stranu nezávislosti, ktorej bol Močári predsedom až do roku 1884. Názory Močáriho sa postupne vzďaľovali väčšine strany a tá ho nakoniec v roku 1884 zo strany vylúčila, spojila sa s Irányiho Osemaštyridsiatnickou stranu nezávislosti a spolu vytvorili Nezávislú a osemaštyridsiatnickú stranu (maď. *Függetlenségi és Negyvennyolcas Párt*).

Referencie
----------

1. ↑  ED. LIPTÁK, Ľubomír. *Politické strany na Slovensku 1860 - 1989*. 1. vyd. Bratislava : Archa, 1992. ISBN 8071150290. S. 70.
2. ↑  HAJKO, Jozef. *Maďarizácia v Uhorsku vrcholila pred 110 rokmi* [online]. Denník postoj, 2.6.2017, [cit. 2023-02-16]. Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Függetlenségi Párt (1874) na maďarskej Wikipédii a Mocsáry Lajos na maďarskej Wikipédii.*
**Sériový motor** alebo **sériový elektromotor** je elektromotor, v ktorom je budiace vinutie zapojené v sérii s vinutím kotvy. 

Výhodnou vlastnosťou tohto stroja je, že dokáže pracovať tak na jednosmernom, ako aj na striedavom napätí. Tento stroj sa uplatnil najmä pri poháňaní najrôznejších zariadení, hlavne dopravných prostriedkov a nástrojov. Využitie tohto stroja v menšom meradle je napr. pri domácich spotrebičoch (vŕtačky, vysávače). Jeho prirodzená charakteristika je podobná hyperbole s vodorovnou asymptotou pod osou X - pri malých otáčkach dosahuje značný krútiaci moment, ktorý so zvýšením otáčok klesá k nule.

Rozjazd bol sprevádzaný prepojovaním odbočiek rozjazdového rezistora. Pretože tento spôsob bol veľmi nehospodárny, prešlo sa na reguláciu tyristorom, ktorý (podľa dĺžky pulzu v perióde striedavého prúdu) prepúšťa voliteľné množstvo energie. Brzdenie bolo nemysliteľné, pretože pri rozpojení svoriek stroj stratil okamžite aj budenie, takže sa v kotve neindukoval žiadny prúd. Tento problém bol vyriešený opäť brzdením do odporu cez tyristor, kedy za využitia samonabudenia stroja sa indukovaný prúd maril v odporníkoch, neskôr sa táto energia rekuperovala cez kondenzátor naspäť do napájacej siete.

Pozri aj
--------

* Derivačný motor
* Asynchrónny motor
**Henri Schwery** (\* 14. jún 1932, Saint-Léonard, Švajčiarsko – † 7. január 2021, Saint-Léonard) bol švajčiarsky kardinál, emeritný sionský biskup.

Životopis
---------

Narodil sa ako najmladší z jedenástich detí. Študoval teológiu v sionskom seminári a neskôr na Pápežskej univerzite Gregoriana v Ríme. Za kňaza ho vysvätil sionský biskup 7. júla 1957. Pokračoval v štúdiu matematiky a teoretickej fyziky vo Fribourgu. Po návrate do svojej domovskej diecézy pôsobil kňaz medzi študentmi a v ozbrojených zložkách. V rokoch 1961 – 1972 vyučoval College-Institute Sion, v rokoch 1972 – 1977 bol rektorom inštitútu. V rokoch 1973 – 1976 bol moderátom diecéznej synody.

V roku 1977 ho pápež Pavol VI. menoval za biskupa diecézy Sion. Biskupskú vysviacku mu dňa 17. septembra 1977 udelil emeritný biskup diecézy Sion François-Nestor Adam. Spolusvätiteľmi boli biskup diecézy Lausanne, Ženeva a Fribourg Pierre Mamie a biskup diecézy Sankt Gallen Otmar Mäder. V rokoch 1983 – 1988 pôsobil ako predseda švajčiarskej biskupskej konferencie. Pápež Ján Pavol II. ho menoval za kardinála s titulárnym kostolom Ss. Protomartiri a Via Aurelia Antica 28. júna 1991.

V roku 1995 zo zdravotných dôvodov predčasne požiadal pápeža o uvoľnenie z úradu, čomu pápež vyhovel 1. apríla 1995. Zastupoval pápeža na viacerých udalostiach v Európe, napr. pri oslavách 750. výročia koncilu v Lyone alebo pri oslavách 900. výročia katedrály vo Valence.

Referencie
----------

1. ↑   *The Cardinals of the Holy Roman Church* [online].. Dostupné online. (anglicky)
2. ↑   *Cardinals Created by John Paul II.* [online].. Dostupné online. (anglicky)

Autoritné údaje: * BnF: 15576247t
* GND: 124504833
* ISNI: 0000 0001 1025 7342
* LCCN: n89600382
* VIAF: 43442393
* WorldCat: lccn-n89600382
Súradnice: 48°31′53″S 21°56′57″V﻿ / ﻿48,5313889°S 21,9491667°V﻿ / 48.5313889; 21.9491667

**Bešiansky polder** je chránený areál v správe štátnej ochrany prírody Latorica.

Nachádza sa v katastrálnom území obce Beša v okrese Michalovce v Košickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 2010 na rozlohe 2,7400 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.

Predmetom ochrany je: *Účelom vyhlásenia chráneného areálu je ochrana biotopu európskeho významu: Oligotrofné až mezotrofné stojaté vody s vegetáciou tried Littorelletea uniflorae a/alebo Isoëto-Nanojuncetea (3130) a druhov európskeho významu: marsilea štvorlistá (Marsilea quadrifolia) a kunka žltobruchá (Bombinavariegata).*

Referencie
----------

1. ↑  Bešiansky polder. In:  *Zoznam osobitne chránených častí prírody SR* [online]. Banská Bystrica: Štátna ochrana prírody SR. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bešiansky polder na českej Wikipédii.*
Horská chata Smědava**Smědava** (nem.  *Wittighaus)* je názov oblasti okolo rovnomennej horskej chaty v Jizerských horách vo výške 847 m n. m. Toto sedlo pod Smědavskou horou je vrcholom jedinej cesty pretínajúcej Jizerské hory a spájajúcej Bílý Potok a Desnú.

Popis lokality
--------------

Smědava je miestom sútoku Bílej, Černej a Hnedej Smědej a teda vzniku riečky Smědá. Samotná chata Smědava i s väčšou časťou parkovísk patrí k obci Bílý Potok (k. ú. Bílý Potok pod Smrkem), skupina domov o niečo severnejšie na náprotivnej strane cesty však už patrí k mestu a katastrálnemu územiu Hejnice.

Dejiny
------

Oblasť bola osídlená pravdepodobne od roku 1814, kedy tu žili drevári, uhliari a pastieri dobytka. Turistickou oblasťou sa stala až v polovici 19. storočia, v roku 1841 bola na sútoku Smědých postavená prvá turistická chata. Roku 1891 bola k chate privedená cesta od Bílého Potoka a následne bola chata rozšírená o dve krídla a presklenú verandu. Chata čoskoro prestala vyhovovať zámožnejším hosťom, preto nechal majiteľ panstva - gróf Clam-Gallas v roku 1910 na náprotivnej strane cesty postaviť pre svojich priateľov neveľký drevený poľovnícky kaštieľ. V roku 1895 boli na trati zo Smědavy do Bílého Potoka usporiadané prvé preteky v jazde na saniach v Čechách. 16. júna 1932 chata vyhorela, roku 1935 bola postavená chata nová, stavaná podľa návrhu architekta Františka Zajdla. Lovecký zámoček zhorel v roku 1969.

Dostupnosť
----------

K chate zachádza autobus z Frýdlantu, priamo pri nej je parkovisko. Je obľúbenou reštauráciou pre cykloturistov, bežkárov i peších turistov. Zo Smědavy sa možno vydať prakticky na ľubovoľné miesto Jizerských hôr, napríklad na: Smrk, Jizeru alebo Jizerku.

Galéria
-------

* Interiér samoobslužnej reštaurácieInteriér samoobslužnej reštaurácie
* Bílá Smědá smeruje k sútoku s Černou a Hnědou Smědou neďaleko chaty na SmědavěBílá Smědá smeruje k sútoku s Černou a Hnědou Smědou neďaleko chaty na Smědavě
* Okolie chaty na Smědavě v nedeľu popoludní - september 2014Okolie chaty na Smědavě v nedeľu popoludní - september 2014

Pozri aj
--------

* CHKO Jizerské hory
* Turistika
* Akce Jizerka

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Smědava**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Smědava na českej Wikipédii.*

Súradnice: 50°50′36″S 15°16′27″V﻿ / ﻿50,843429°S 15,274127°V﻿ / 50.843429; 15.274127
**Snehová lavína v Nepále** je katastrofa z októbra 2014, ktorá mala za následok smrť najmenej 41 ľudí rôznych národností v okolí hôr Annapurna a Dhaulágirí v centrálnom Nepále. Nesezónne snehové búrky boli najhoršie za posledných desať rokov v tejto oblasti.

Pozadie
-------

V roku 2013 dosiahla oblasť Annapurna viac ako 120 000 zahraničných návštevníkov. Október je najrušnejší mesiac v Nepále pre peších turistov a horolezcov.

Udalosti
--------

Snehová búrka bola najhoršia za posledných desať rokov, pričom napadlo 1,8 metra snehu za 12 hodín. Nečakanú snehovú búrku vyvolali výbežky cyklónu Hudhud. Nad Bengálskym zálivom sa vytvoril cyklón, ktorý sa dostal nad Indiu a pokračoval kolmo na Himaláje do vnútrozemia pevniny už vo forme tlakovej níže.

Búrka mala za následok smrť najmenej 41 ľudí s mnohými nezvestnými. Medzi mŕtvymi bolo najmenej 21 turistov z Kanady, Indie, Izraela, Nepálu, Poľska a Slovenska, ako aj miestni horskí vodcovia a pastieri jakov. 

Nečakaná lavína zasiahla pod osemtisícovou horou Dhaulágirí v Himalájach dvoch členov horolezecko-skialpinistickej expedície zo Slovenska Jána Matláka (60) a Vladimíra Švancára (58). Spolu s nimi zomreli aj traja Nepálčania, ktorí patrili do pomocného personálu tímu.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku 2014 Nepal snowstorm disaster na anglickej Wikipédii.*
Súradnice: 48°32′00″S 17°14′55″V﻿ / ﻿48,5333333°S 17,2486111°V﻿ / 48.5333333; 17.2486111

**Bežnisko** je chránený areál, ktorý spravuje ŠOP - S-CHKO Záhorie.

Nachádza sa vo vojenskom obvode Záhorie v okrese Malacky v Bratislavskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 2012 na rozlohe 922,31 ha. Ochranné pásmo nebolo stanovené. Je súčasťou CHKO Záhorie. Na území areálu platí 4. stupeň ochrany. 

Predmetom ochrany sú: *Biotopy európskeho významu: Vnútrozemské panónske duny (2340), Vresoviská (4030) a Teplomilné ponticko-panónske dubové lesy na spraši a piesku (91IO), biotopy národného významu: Kyslomilné borovicové a dubovo-borovicové lesy, druhy európskeho významu a druhy národného významu.*

Referencie
----------

1. ↑  Bežnisko. In:  *Zoznam osobitne chránených častí prírody SR* [online]. Banská Bystrica: Štátna ochrana prírody SR. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Chránený areál Bežnisko, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky
* Bežnisko v Zozname osobitne chránených častí prírody SR

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bežnisko na českej Wikipédii.*
**Henri de Saint-Simon** (vlastným menom *Claude-Henri de Rouvroy, gróf de Saint-Simon*; \* 17. október 1760, Paríž, Francúzsko – † 19. máj 1825, Paríž) bol francúzsky utopický socialista a filozof. 

V období Veľkej francúzskej revolúcie sa prikláňal k jakobínom. Zúčastnil sa na vojne za nezávislosť v USA. Zastával názor, že dejiny ako učenie o vývine spoločnosti sa musia stať takou istou pozitívnou vedou ako prírodné vedy.

Každý spoločenský systém je krokom vpred v dejinách, pričom hybnou silou tohto pokroku je rozvoj vedeckého poznania, morálky a náboženstva. Podľa Saint-Simona prechádzajú dejiny troma vývinovými fázami: teologickou (obdobie nadvlády náboženstva), metafyzickou a pozitívnou.

Posledná pozitívna fáza ešte len príde a bude založená na vedecky a plánovite organizovanom veľkopriemysle pri zachovaní súkromného vlastníctva. Vládnuť v nej budú vedci a priemyselníci, ku ktorým priraďuje aj robotníkov, obchodníkov, továrnikov a bankárov. V pozitívnej etape spoločenského vývinu budú mať podľa Saint-Simona všetci zabezpečené právo na prácu a každý bude pracovať podľa svojich schopností. Riadenie ľudí bude nahradené správou vecí a riadením výroby.

Svojou teóriou troch štádií spoločenského vývinu ovplyvnil Saint-Simon najmä A. Comta.

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Henri de Saint-Simon**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Henri de Saint-Simon**

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * BnF: 11923405t
* GND: 118604937
* ISNI: 0000 0001 2283 6341
* LCCN: n82106177
* NK ČR: skuk0004964
* SNK: 201783
* ULAN: 500277540
* VIAF: 19683998
* WorldCat: lccn-n82106177
**Hodnota statku** (iné názvy: trochu nepresne ale často **hodnota tovaru**; **hodnota; ekonomická hodnota (statku); hospodárska hodnota (statku)**) je v národohospodárskej teórii pojem rôzne definovaný najmä v závislosti od ekonomickej školy. Najčastejšie sa chápe ako výmenná hodnota, úžitková hodnota (užitočnosť, úžitok), trhová cena či podľa Marxa ako „množstvo abstraktnej práce spoločensky nutnej na výrobu tovaru".

Existuje od 50. rokov 19. storočia, predtým sa v rovnakom význame používal (podľa ruského vzoru) pojem "cennosť (statku)".

Klasická teória
---------------

Klasická teória (A. Smith, D. Ricardo, J. St. Mill a iní) chápe hodnotu primárne ako výmennú hodnotu. Okrem toho uznáva síce ešte hodnotu chápanú ako úžitková hodnota, ale to len pre statky, ktoré sú síce užitočné, ale ich nadobudnutie si nevyžaduje žiadnu obeť, teda žiadne náklady (napr. vzduch). 

Spomínaná výmenná hodnota sa podľa tejto teórie určuje:

* pre statky ľubovoľne vyrobiteľné: ako náklady výrobných faktorov potrebných na (opätovnú) výrobu statku, pričom za náklady výrobných faktorov považujú mzdu (náklady práce), kapitálový úrok (náklady kapitálu) a pozemkovú rentu (náklady pôdy)
* pre statky, ktoré nemožno ľubovoľne alebo vôbec vyrábať (staré obrazy, vzácne vína a pod.): ako pomer medzi dopytom a ponukou

### Teória marxistov

Odnožou klasickej teórie je teória marxistov. Podľa filozofie marxizmu je hodnota tovaru spoločenskovýrobný vzťah vyjadrený prostredníctvom abstraktnej práce zhmotnenej v tovare; forma, ktorú na seba berie práca v tovarovom hospodárstve. Hodnota tovaru nie je prirodzenou vlastnosťou tovaru, ale výrazom určitých výrobných, spoločenských vzťahov medzi výrobcami tovaru.

Neoklasická teória
------------------

Podľa neoklasickej teórie hodnota statku závisí od jeho úžitku (=užitočnosť, utility), najmä tzv. marginálneho úžitku, pre spotrebiteľa pri zohľadnení obmedzenia daného spotrebiteľovým rozpočtom. Hodnota sa teda (zjednodušene povedané) chápe ako úžitková hodnota.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.