recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| DT-30 Viťaz |
| --- |
| DT-30P1 Viťaz na výstave Russian Expo Arms 2013DT-30P1 Viťaz na výstave Russian Expo Arms 2013 |
| **Základná charakteristika** |
| Posádka | 5 |
| Dĺžka | 16,08 m |
| Šírka | 3,1 m |
| Výška | 3,29 m |
| Hmotnosť | 28 t |
| **Pancierovanie a výzbroj** |
| Pancierovanie |  |
| Hlavná zbraň |  |
| Sekundárne zbrane |  |
| **Pohon a pohyb** |
| Pohon | V-46-5 780 koní |
| Odpruženie |  |
| Max. rýchlosť | po ceste 37 km/h, pri plavbe 4 km/h |
| Pomer výkon/hmotnosť |  |
| Dojazd | 700 km |
| Priechodnosť |  |

**DT-30 Viťaz** je sovietsky dvojzložkový pásový transportér, určený na prevoz nákladu v ťažkých klimatických podmienkach.

Konštrukcia
-----------

Celková hmotnosť vozidla DT-30 Viťaz je 28 ton, pričom dokáže prepraviť ďalších 30 ton nákladu. Stojí za zmienku, že aj pri takejto pomerne veľkej hmotnosti je tlak vyvíjaný pásmi na zem v priemere len 0,3 kg/cm². To umožnilo výrazne zvýšiť úroveň priechodnosti stroja a prakticky eliminovať uviaznutie v ťažkých pôdach.

V kabíne vozidla je 5 miest pre posádku. Za kabínou je 12 valcový dieselový motor V-46-5 s výkonom 780 koní. Dojazd DT-30 na plnú nádrž je cca 700 kilometrov. Motor zvládne arktické mrazy do -40°C, ale aj púštne horúčavy +50°C. Na ceste dokáže vyvinúť maximálnu rýchlosť 37 km/h. Viťaz dokáže plne naložený aj plávať a to rýchlosťou 4 km/h.

Bojové nasadenie
----------------

### Ruská invázia na Ukrajinu

Pri ruskej okupácii Ukrajiny nasadilo Rusko do bojov vozidlá DT-30. Za prvých 120 dní vojny stratilo Rusko minimálne 3 tieto vozidlá.

Referencie
----------

1. ↑   *Двухзвенный гусеничный транспортер ДТ-30ПМН — фотообзор* [online]. otvaga2004.ru, [cit. 2022-06-29]. Dostupné online.
2. ↑   *Attack On Europe: Documenting Equipment Losses During The 2022 Russian Invasion Of Ukraine* [online]. oryxspioenkop.com, [cit. 2022-06-29]. Dostupné online.
**Nicolas Hulot** (\* 30. apríl 1955, Lille, Francúzsko) je francúzsky fotograf, reportér a spisovateľ. Je známy z televízneho dokumentárneho cyklu expedícií do prírody pod názvom *Ushuaïa Nature* stanice TF1.

Nadácia
-------

V roku 1990 založil *Nadáciu Ushuaia* (*Fondation Ushuaïa*), ktorá sa v roku 1995 premenovala na *Nadáciu Nicolasa Hulota pre prírodu a človeka* *(Fondation Nicolas Hulot pour la nature et l'homme*) zameranú na vzdelávanie o životnom prostredí.

Politika
--------

Popularita medzi verejnosťou mu umožnila dosiahnuť určitý vplyv v rámci francúzskej politickej diskusie. V roku 2007 jeho zásluhou päť hlavných kandidátov na francúzske prezidentské voľby (vrátane Nicolasa Sarkozyho) podpísalo dohodu, ktorá posunula otázky environmentálnej krízy na prioritnú vládnu úroveň.

Zdroje
------

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Nicolas Hulot na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 11908011f
* GND: 132258293
* ISNI: 0000 0001 2134 0002
* LCCN: n79148749
* NK ČR: xx0178980
* VIAF: 56611434
* WorldCat: lccn-n79148749
Narodeninová torta
Torta na oficiálne príležitosti
Lotuskový dort: karamelovo - smetanový dort s pekanovými ořechy.
**Torta** je sladká pochúťka vyrobená často z cesta, ktoré je po upečení rozrezané na plátky. Tieto plátky sa zlepujú krémom, čokoládou, medom či ďalšími pochutinami. Vrchná časť torty býva často ozdobená polevou, čokoládou, ovocím, či dokonca pudingom, jogurtom, vhodnou zeleninou, cereáliami, orechmi, mandľami, karamelom, džemom a podobne. Torta má tiež rôzne chute. Môže byť čokoládová, vanilková, jahodová, malinová a podobne. V nejakých obchodoch objavíte tiež rôzne tvary tort, malých aj veľkých, napríklad môže byť malá a v tvare štvorca alebo veľká guľatá.

Torta môže mať niekoľko poschodí, kedy postupne menšie a menšie torty tvoria pyramídu. Používa sa väčšinou pri oslavách narodenín, pri svadbách, veselkách, iných oslavách a aj len tak bez dôvodu a pre radosť. Torty môžu byť vhodne upravené do tvaru srdiečok, kníh, áut, zvierat, zbraní, šachovníc, ľudských postáv, obskurných geometrických tvarov a inak. Narodeninové torty sa môžu zdobiť sviečkami v počte zodpovedajúcom veku oslavenca. Pri vysokom veku, zvlášť žien, ale aj mužov, sa z praktických dôvodov a z úcty k člověku počet sviečok zámerne znižuje alebo zostáva dlhodobo rovnaký. V týchto zvykoch existuje veľká variabilita. Záleží na vhodnosti príležitosti, miere formality udalosti a pri nej prítomných ľudí.

Pozri aj
--------

* Sacherova torta

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Torta**

Externé odkazy
--------------

* Návod na poťahovanie torty cukrárskou hmotou (po česky)
* Fotogaléria poťahovaných marcipánových tort (po česky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Dort na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 4117235-8
* NK ČR: ph114352
**Qatar ExxonMobil Open 2002** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 31. decembra 2001 do 7. januára 2002 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v katarskom hlavnom meste Dauha. Titul v dvojhre získal Maročan Júnas al-’Ajnáwí, ktorý vo finále porazil Španiela Mantillu. Bol to jeho tretí titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Američania Donald Johnson a Jared Palmer, ktorí vo finále porazili český pár Jiří Novák, David Rikl. Pre Johnsona to bol 22. a pre Palmera 23. titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Qatar ExxonMobil Open 2002*
**Maroko Júnas al-’Ajnáwí** vs. Španielsko Félix Mantilla 4-6 6-2 6-2

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Qatar ExxonMobil Open 2002*
**USA Donald Johnson / USA Jared Palmer** vs. Česko Jiří Novák / Česko David Rikl 6-3 7-6(5)

  


| * z
* d
* u
Turnaje v Dauha |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |  |  |  |  |  |  |

 |
**Qatar ExxonMobil Open 2007** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 1. do 8. januára 2007 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v katarskom hlavnom meste Dauha. Titul v dvojhre získal Chorvát Ivan Ljubičić, ktorý vo finále porazil Brita Murrayho. Bol to jeho siedmy titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Rus Michail Južnyj a Srb Nenad Zimonjić, ktorí vo finále porazili česko-indický pár Martin Damm, Leander Paes. Pre Južného to bol druhý a pre Zimonjića 14. titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Qatar ExxonMobil Open 2007*
**Chorvátsko Ivan Ljubičić** vs. Spojené kráľovstvo Andy Murray 6-4 6-4

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Qatar ExxonMobil Open 2007*
**Rusko Michail Južnyj / Srbsko Nenad Zimonjić** vs. Česko Martin Damm / India Leander Paes 6-1 7-6(3)

  


| * z
* d
* u
Turnaje v Dauha |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |  |  |  |  |  |  |

 |
**Nicole J. McCloud** (\* 7. december 1958, Rochester, New York, USA) je americká speváčka. Spolupracovala s viacerými osobnosťami populárnej hudby, ako napr.: Mick Jagger (Ruthless People), Bruce Springsteen, skupinou Kool & The Gang, Stevie Wonder a Michael Jackson. Z doposiaľ vydaných singlov sa desať dostalo do TOP 10 BillBoard US Chart. Medzi jej najznámejšie hity patrí „Running Away", „New York Eyes", „Rock The House" a „One Good Reason".

Kariéra
-------

Speváčkina prvá nahrávka „Don't you want my love", ktorú pre ňu napísal Aldo Nova, sa stala zlatou.

Na európskom turné bola s legendárnym Timmym Thomasom, autorom „Why can't we live together". Na jej albumoch sa začali podieľať svetoznámi autori - Michael Bolton napísal pieseň „So lost without your love", Diane Warrenová (autorka hitov Celine Dion, Christiny Aguilery a ďalších) pieseň „Tell me where it hurts".

V roku 2002 bola Nicole nominovaná na cenu *The best new dance artist* spolu so Shakirou, Craigom Davisom a Sonic.

Väčšinu svojho života prežila v Spojených štátoch, kde nahrala v spolupráci s rôznymi nahrávacími spoločnosťami (napr. Sony Music) vyše 20 albumov. V Spojených štátoch vystupovala pred viac ako sedemdesiat tisíc divákmi. Momentálne žije v malom mestečku na Slovensku. Pôvodne sem prišla za oddychom, no začala sa zaujímať aj o hudobné dianie - objavila sa na rozličných hudobných podujatiach na Slovensku a okolitých krajinách. 
  
Našla si šesticu talentovaných hudobníkov, s ktorými od roku 2006 nacvičuje koncertný program, ktorý pokrýva žánrovo široké spektrum: soul, blues, rock, pop, jazz i gospel. Súčasný repertoár tvoria vlastné skladby ako aj coververzie, medzi ktorými nechýba „Born to be Wild", „I will Always Love You", či skladby Jimiho Hendrixa, Tiny Turner a ďalších.

Diskografia
-----------

### Albumy

* *Don't You Want My Love* (1986)
* *What About Me?* (1986)
* *New York Eyes* (1986)
* *Housecalls* (1986)
* *What About Me?* (1986)
* *Jam Packed (At The Wall)* (1988)
* *Rock The House* (1989)
* *Runnin' Away* (1996)
* *Long Train Runnin' (Without Love)* (1996)
* *Runnin' Away* (1998)
* *Missing You* (1988)
* *Love Town* (1998)
* *One Good Reason* (2001)
* *So What?* (2002)
**Július Belházy** (\* 2. apríl 1870, Slovenská Ľupča - † 18. marec 1923, Aiud) bol lesnícky odborník.

Jeho otec bol Eugen Belházy, jeho matka Irma rod. Behmová.

Životopis
---------

Študoval na Baníckej a lesníckej akadémii v Banskej Štiavnici. Roku 1890 kandidát lesníctva v Jasini (Rusko), 1894 – 1898 asistent Baníckej a lesníckej akadémie v Banskej Štiavnici, 1898 – 1903 lesník erárnych lesov v Doroslove (Juhoslávia), od roku 1903 hlavný lesný inžinier, potom lesný radca v Aiude (Rumunsko). Zaoberal sa zalesňovaním, poľovníctvom a hospodárskymi otázkami, o čom prispieval do maďarských odborných časopisov. Autor knihy o poľovníctve a stave lesov v miestach svojho pôsobenia.

Referencie
----------

1. 1 2 3  BELHÁZY, Július. In:  *Biografický lexikón Slovenska*. Zväzok I A – B. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2002. 638 s. ISBN 80-89023-16-9. S. 311.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 8; pokrstený ako Julius Ludovic Joannes Belházy

Autoritné údaje: * SNK: 161508
* VIAF: 5737156565728623500000
***Q*** je časopis o populárnej hudbe, ktorý je ako mesačník vydávaný v Spojenom kráľovstve.

Jeho zakladatelia Mark Ellen a David Hepworth boli zdesení stavom vtedajšej hudobnej tlače, o ktorej si mysleli, že ignoruje generáciu starších ľudí, ktorí nakupujú CD - v tej dobe stále novú technológiu. *Q* sa od ostatnej hudobnej tlače líšil tým, že bol mesačník s vysokou úrovňou fotografie a tlače. Pôvodne sa mal časopis nazývať „*Cue*", no názov bol zmenený, aby nebol omylom pokladaný za časopis o snookri. Ďalší dôvod, uvedený v dvestom vydaní bol, že jednopísmenný názov bude na novinových stánkoch lepšie viditeľný. V januári 2008 predala EMAP magazín *Q* spoločnosti Bauer Media Group.

Kritika
-------

Niektorí kritici a čitatelia sa domnievajú, že časopis stratil svoju britkosť a teraz hrá na istotu čo sa týka tém článkov a zameriava sa viac na obľúbenosť kapiel ako na ich hudbu. Zlomovým bodom je päťhviezdičkové hodnotenie albumu Oasis *Be Here Now* (1997), ktorý bol vo všeobecnosti veľmi kritizovaný a následne samotným skladateľom Oasis, Noelom Gallagherom, zavrhnutý.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑  PLUNKETT, John. Blaxill joins Bauer Radio. *The Guardian* (London, England: Guardian Media Group), 11 February 2008. Dostupné online [cit. 2013-03-12].
3. ↑  BARNETT, Emma. Bauer lines up Q Radio relaunch date. *PRWeek* (London, England: Haymarket Group), 27 March 2008. Dostupné online [cit. 2013-03-12].
4. ↑   *BBC - Q Awards Play Safe* [online].. Dostupné online.
5. ↑   *Brand Republic - Q Magazine Revamp* [online].. Dostupné online.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Q (časopis) na českej Wikipédii a Q (magazine) na anglickej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky *Q*
* Zoznam časopisov *Q*
**Qatar ExxonMobil Open 2006** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 2. do 9. januára 2006 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v katarskom hlavnom meste Dauha. Titul v dvojhre obhájil Švajčiar Roger Federer, ktorý vo finále porazil Francúza Monfilsa. Bol to jeho 34. titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Švéd Jonas Björkman a Bielorus Max Mirnyj, ktorí vo finále porazili belgický súrodenecký pár Christophe Rochus, Olivier Rochus. Pre Björkmana to bol 43. a pre Mirného 26. titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Qatar ExxonMobil Open 2006*
**Švajčiarsko Roger Federer** vs. Francúzsko Gaël Monfils 6-3 7-6(5)

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Qatar ExxonMobil Open 2006*
**Švédsko Jonas Björkman / Bielorusko Max Mirnyj** vs. Belgicko Christophe Rochus / Belgicko Olivier Rochus 2-6 6-3 10-8

  


| * z
* d
* u
Turnaje v Dauha |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |  |  |  |  |  |  |

 |
**Michal Foltin**, uvádzaný aj ako **Foltín** (\* 23. september 1905, Predajná – † 1. december 1969, Bratislava) bol slovenský pedagóg, publicista.

Rodina
------

* otec: Ondrej Foltin
* matka: Mária Foltinová, rod. Kubinová
* manželka: Hedviga
* deti: doc. RNDr. Ján Foltin, CSc. Ing. Ondrej Foltin, CSc. a MUDr. Anna Foltinová, CSc.

Životopis
---------

Ľudovú školu vychodil v Predajnej, meštianku v Banskej Bystrici, študoval na Učiteľskom ústave v Banskej Bystrici (1921- 1925), 1939 získal v Bratislave kvalifikáciu pre meštianske školy. Učiteľ v Šali, vo Váhovciach, 1931-1950 na učiteľskom ústave a Pedagogickom inštitúte, napokon odborný učiteľ v Bratislave. Venoval sa teórii a praxi elementárnych tr. zhotovoval pomôcky na nácvik čítania a písania. Publikoval v pedagogických časopisoch, od 1940 odborný redaktor Našej školy, 1948 Zorničky, spoluautor a prekladateľ učebníc pre základné školy, autor metodických príručiek a pedagogických čítaniek.

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5813 8644
* NK ČR: jx20040615012
* SNK: 175286
* VIAF: 84295429
**Michal Chrástek** (\* 29. máj 1825, Nové Mesto nad Váhom – † 28. jún 1900, Žiar nad Hronom) bol slovenský literárny historik, bibliograf a redaktor.

Jeho otec Peter Chrástek, jeho matka Barbora rod Hanulčíková

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Trnave, Esztergome a 1843 – 1844 v Egri, 1844 – 1850 teológiu v Banskej Bystrici a vo Viedni. Rokuk kaplán v Handlovej, od 1851 protokolista biskupstva, prefekt seminára, prof. na gymnáziu, od 1854 prof. cir. dejín na seminári v Banskej Bystrici, 1863 – 1869 tajomník MS, od 1868 farár v Žiari nad Hronom. Zakladateľ slov. bibliogarfie. Ako študent spolupracoval s M. Rešetkom na Dejinách reči a literatúry slovenskej, kt. bola základom jeho ďalšej bibliografickej práce. Jeho knihopisy a bibliografické súpisy sú základom slov. retrospektívnej bibliografie. Na jeho Slovenský knihopis, obsahujúci súpis diel od 1600, nadviazal Ľ. V. Rizner. Autor biografických portrétov, hesiel v Riegrovom slovníku náučnom (spolu 291 hesiel). Vydal jeden z prvých spoločenských spevníčkov slov. folklórnej a umelej poézie a 1. zv. zborníka slov. ľudovej slovesnosti (s E. Černým). Prispieval do Štúrových Slov. národných novín a Orla tatranského, 1852 – 1854 a 1856 redaktor Cyrilla a Methoda. Aktívny najmä v memorandovom a matičnom období ako organizátor nár. podujatí, 1864 – 1866 redaktor Letopisu MS. Venoval sa aj pomológii, v závere života kazateľskej literatúre.

Dielo
-----

* Veniec národných piesní slovenských, Banská Bystrica roku 1862
* Dejiny reči a literatúry slovenskej na Slovensku, Martin roku 1972
* Zborník slovenských národných piesní, povestí, prísloví, porekadiel, hádok, hier, obyčajov a povier, Viedeň roku 1870

### Dielo v elektronickej podobe

* *Veniec národních piesní slovenských*. Banská Bystrica: E. Krčméry, 1862. 297 s. - dostupné v Digitálnej knižnici UKB

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* *Cyrill a Method* - dostupné v Digitálnej knižnici UKB - M. Chrástek ako redaktor novín
* Záznam o narodení a krste v matrike farnosť Nové Mesto nad Váhom

Autoritné údaje: * GND: 103230152X
* ISNI: 0000 0000 5576 2310
* NK ČR: ola2002146861
* SNK: 151809
* VIAF: 84959586
**Valér Kubány** (\* 19. máj 1883, Klenovec – † 18. august 1936, Bratislava) bol slovenský ekonóm, bankár a redaktor. Pseudonym: Klenovský, Kronikár Hlasu, Roku Valo.

Rodina
------

* otec: Rudolf Rodomil Kubány – učiteľ
* matka: Zuzana rod. Lámerová

Životopis
---------

V roku 1894 – 1902 študoval na gymnáziách v Banskej Štiavnici, v Banskej Bystrici a v Rimavskej Sobote, 1902 – 1904 na Obchodnej akadémii v Brne. Spoluzakladateľ a riaditeľ peňažných ústavov v Martine, riaditeľ Dunajskej banky v Bratislave. Funkcionár Obchodnej a priemyselnej komory. Redaktor Slovenského peňažníka v Martine, autor humoresiek, satír. Prekladateľ z ruštiny.

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 77 - evanjelická farnosť Klenovec; pokrstený ako Valerius Wlastamil Kubanyi

Autoritné údaje: * SNK: 164433
* VIAF: 2140156565747323500002
| Prvok | polomer (Å) |
| --- | --- |
| Vodík | 1,20 |
| Uhlík | 1,7 |
| Dusík | 1,55 |
| Kyslík | 1,52 |
| Fluór | 1,35 |
| Fosfor | 1,9 |
| Síra | 1,85 |
| Chlór | 1,8 |

**Van der Waalsov polomer** atómu je polomer imaginárnej tvrdej sféry, ktorý môže byť použitý pre aproximáciu veľkosti atómu. Van der Waalsov polomer sa zisťuje meraním vzdialenosti dvoch atómov, ktoré nie sú k sebe chemicky viazané, v kryštáli.

Názov získal podľa nositeľa Nobelovej ceny za fyziku z roku 1910 Johannese Diderika van der Waalsa.

Van der Waalsov objem
---------------------

Van der Waalsov objem atómu je objem sféry s polomerom rovným van der Waalsovmu polomeru príslušného atómu.

Dva atómy, ktoré medzi sebou nevytvárajú chemickú väzbu musia mať vždy vzdialenosť stredov jadier väčšiu ako je súčet ich van der Waalsových polomerov. V prípade, že sú atómy viazané kovalentnou väzbou, vzdialenosť medzi ich stredmi sa zmenší. Tiež van der Waalsov objem molekuly, ktorej atómy sú kovalentne viazané je menší ako súčet van der Waalsových objemov všetkých atómov.

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | Fyzikálny portálChemický portál |

* Atómový polomer
* Iónový polomer

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Van der Waalsův poloměr na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
Súradnice: 19°01′24″S 98°37′20″Z﻿ / ﻿19,02333°S 98,62222°Z﻿ / 19.02333; -98.62222

**Popocatepetl**, špan. Popocatépetl (z jazyka nahuatl - *Dymiaca hora*), skrátene aj **El Popo** je aktívna sopka a zároveň druhý najvyšší vrch Mexika. Týči sa do výšky 5 426 m n. m. jej vrchol je pokrytý trvalým ľadom a pri priaznivých poveternostných podmienkach je pozorovateľná aj z hlavného mesta Mexiko, od ktorého je vzdialená 70 km juhovýchodne. Na úpätí sa nachádza niekoľko kláštorov zo 16. storočia, ktoré sú zaradené do zoznamu svetového kultúrneho dedičstva.

Vrchol sopky je ukončený 400 × 600 m širokým kráterom, počas vývoja sopky došlo k viacnásobnému kolapsu jej stavby, produkty týchto kolapsov sa nachádzajú v širšom okolí Popocatepetl. V priebehu dejín bolo zaznamenaných mnoho erupcií, najstaršie pochádzajú ešte z predkolumbovskej Ameriky. V rokoch 1994 a 2000 museli byť blízke mestečká evakuované v dôsledku výronu obrovského mraku popola, ktorý sa rozšíril do vzdialenosti 25 km.

Popocatépetl, pohľad z mesta Mexiko.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Popocatepetl**

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu - stratovulkán Popocatépetl na Global Volcanism Program (po anglicky)
**Paraballón** (starogr. *Παραβάλλων* – *Paraballón*) bol olympijský víťaz v behu na dve stadiá v roku 280 pred Kr.

Paraballón z Élidy bol na 125. olympijských hrách v roku 280 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu na dve stadiá. Na olympijských hrách beh na vzdialenosť dvoch stádii (diaulos) zaradili do programu v roku 724 pred Kr. a prvým víťazom tejto disciplíny bol Hypénos z Pisy.

Staroveký cestovateľ a spisovateľ Pausanias, ktorý v druhom storočí navštívil Olympiu, uvádza, že nielen Paraballón, ale aj jeho syn Lastratidas dosiahol olympijské víťazstvo. Lastratidovo víťazstvo hlásal nápis na podstavci jeho sochy a Paraballontovo víťazstvo nápis vyrytý v kameni, o ktorom Pausanias zaznamenal: „*Paraballontovi sa podarilo zvíťaziť v diaulu a budúcim víťazom zanechal popud k ctižiadosti byť zapísaný medzi víťazmi v olympijskom gymnasiu."*

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Mark Golden, *Sport in the Ancient World from A to Z*, str. 128
2. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,6,3.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.
4. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
5. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 377.
6. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 441.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
***Štvrtý druh*** (orig. *The Fourth Kind*) je americký sci-fi triler, štylizovaný ako paradokument, z roku 2009 od režiséra a scenáristu Olatundeho Osunsanmiho. Názov filmu je odkazom na slávnu klasifikáciu *blízkych stretnutí s mimozemšťanmi* od amerického učenca J. A. Hyneka.

Film zobrazuje udalosti, ktoré sa odohrávajú v (existujúcom) malom mestečku na Aljaške s názvom Nome, v ktorom sa v uplynulých štyridsiatich rokoch zistili záhadné zmiznutia obyvateľov. Napriek mnohým uisteniam a návrhom obsiahnutým v obsahu filmu nie je možné s istotou určiť, či je založený na faktoch.

Cez otvárací víkend predstavoval predaj vstupeniek v USA 12 231 160 dolárov.

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Dr. Abigail Tylerová sa snaží vyrovnať so smrťou svojho manžela a cestuje do mesta Nome na Aljaške, kde sa rozhodne pokračovať vo svojom výskume pri práci so svojou prácou a rodinou - vrátane nevidiacej dcéry Ashley, ktorá je slepá od Willovej smrti. Pri stretnutiach so svojimi pacientmi sú odkryté viaceré detaily, ktoré spájajú ich príbehy. Čoskoro sa začnú pacienti divne správať, jeden z pacientov spácha samovraždu, ďalšiemu sa v stave hypnózy zlomí väz a jej dcéra zmizne za tajomných okolností. Zisťuje, že má veľa spoločného s príbehmi svojich pacientov.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Obsadenie
---------

* Milla Jovovichová ako Dr. Abigail „Abbey" Tylerová, psychiatrička
* Charlotte Milchard ako „*pravá*" Dr. Abigail Tylerová (nespomínaná v titulkách)
* Elias Koteas ako Dr. Abel Campos, psychiater a priateľ Dr. Tylerovej
* Mia McKennová-Brucová ako Ashley, nevidiaca dcéra Dr. Tylerovej
* Raphaël Coleman ako Ronnie, syn Dr. Tylerovej
* Will Patton ako šerif August
* Hakeem Kae-Kazim ako Dr. Awolowa Odusami, lingvista
* Julian Vergov ako Will Tyler, tragicky zavraždený manžel Dr. Tylerovej

Referencie
----------

1. ↑   *The Fourth Kind (2009) - Box Office Mojo* [online]. www.boxofficemojo.com, [cit. 2017-11-22]. Dostupné online. (po anglicky)

Externé odkazy
--------------

* *Štvrtý druh* v Internet Movie Database (po anglicky)
* *Štvrtý druh* v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Czwarty stopień na poľskej Wikipédii.*
**Bruce Leslie McLaren** (\* 30. august 1937, Auckland – † 2. jún 1970, Goodwood) bol automobilový pretekár a zakladateľ stajne McLaren, ktorá preteká v Formule 1. Vo Formule 1 zaznamenal oveľa väčšie úspechy ako majiteľ stajne než predtým ako jazdec. Začal jazdiť v polovici 50. rokov vo svojej vlasti a už roku 1958 sa dostal do európskej Formuly 2. Debut vo Formule 1 si odbil v tíme Cooper v roku 1959. Ku koncu sezóny už pravidelne zbieral body a posledné preteky v Sebringu dokonca vyhral. V 22 rokoch sa tak stal najmladším víťazom Veľkej ceny. 

V roku 1960 robil dvojku Brabhamovi, po ktorého odchode sa v nasledujúcom roku stal jednotkou. Niekoľko nasledujúcich sezón mu vôbec nevyšlo a tak sa podľa vzoru Jacka Brabhama rozhodol založiť vlastnú stajňu. V roku 1963 založil Bruce McLaren spoločnosť Bruce McLaren Motor Racing Ltd. ktorá vyrábala vlastné monoposty. Svoj tím konečne nasadil do Formuly 1 v roku 1966. Tento tím sa zúčastňuje Formuly 1 dodnes. 

Bruce McLaren zahynul 2. júna 1970 v Goodwoode pri testovaní automobilu severoamerickej série Can-Am sports cars .

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bruce McLaren**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bruce McLaren na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 17788850p
* ISNI: 0000 0000 2858 9137
* LCCN: n85191426
* NK ČR: jo2015896755
* VIAF: 28512491
* WorldCat: lccn-n85191426
**Paracelsus** (narodený ako **Theophrast von Hohenheim**, plným menom **Philippus Aureolus Theophrastus Bombastus von Hohenheim**) (\* 1493, Einsiedeln, Švajčiarsko – † 24. september 1541, Salzburg, Rakúsko) bol švajčiarsky filozof a lekár, za svojho života označovaný ako „Luther medicíny", inými prenasledovaný (najmä počas posledných dvanástich rokov života). Jeden zo zakladateľov iatrochémie.

Zapojil chémiu do služieb zdravia ľudu a založil lekársku vedu na pokuse a pozorovaní. Svet je podľa Paracelsa založený na prahmote stvorenej Bohom a samovyvíjajúci sa. Pri výklade sveta zastával Paracelsus antropocentrizmus a panpsychizmus: všetkým vo svete preniká tajomný duch archeus. Človek (mikrokozmos) ako časť prírody (makrokozmu) je v zásade schopný poznávať prírodu. Základom všetkého vedeckého poznania sú skúsenostné poznatky. Paracelsus objavil chemickú podstatu životných funkcií.

Pobyt na území Slovenska
------------------------

Územie Slovenska navštívil za účelom skúmania drahých kovov v roku 1521 (Banská Bystrica), 1526, 1527 (Smolník) a 1537 (Bratislava), čo pripomína aj pamätná tabuľa, umiestnená na Primaciálnom paláci v Bratislave, zo strany Uršulínskej ulice s reliéfom postavy, miešajúcej nejaké prášky. Pod reliéfom je nápis „*In hac platea habitavit A.D. 1537 D. D. Paracelsus de Hohenheim*" (Na tejto ulici býval roku Pána 1537 pán Paracelsus z Hohenheimu). Prijal ho aj richtár Michal Klee. Po dlhšom pobyte odišiel do Viedne a potom do Salzburgu, kde nečakane zomrel.

Referencie
----------

1. ↑   *Register nehnuteľných NKP* [online]. Pamiatkový úrad Slovenskej republiky. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Paracelsus**

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 65101
* BnF: 119185789
* GND: 11859169X
* ISNI: 0000 0001 2276 427X
* LCCN: n80120959
* NK ČR: jn19981001941
* SNK: 148885
* VIAF: 12313247
* WorldCat: lccn-n80120959
**Štvoruholník** je rovinný geometrický útvar, mnohouholník so štyrmi vrcholmi a štyrmi stranami.

Vlastnosti
----------

Súčet veľkostí vnútorných uhlov štvoruholníka je rovný 360° (2π), čo vyplýva z toho, že ho možno uhlopriečkou rozdeliť na dva trojuholníky.

Obvod štvoruholníka so stranami a, b, c, d je rovný

{\displaystyle O=a+b+c+d=2s,}
kde *s* je polovičný obvod, vyskytujúci sa v ďalších vzorcoch.

Obsah štvoruholníka je rovný

{\displaystyle S={\frac {1}{2}}ef\sin \varphi },
kde *e*, *f* sú dĺžky uhlopriečok a φ je (ľubovoľný) uhol, ktorý zvierajú.

Klasifikácia štvoruholníkov
---------------------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Štvoruholníky môžu byť konvexné (vypuklé) alebo nekonvexné (konkávne, vyduté). 
Konvexné sa ďalej delia na:* **rôznobežník** – žiadne dve protiľahlé strany nie sú rovnobežné
* **rovnobežník (kosodĺžnik)** – dve a dve protiľahlé strany sú rovnobežné
	+ **obdĺžnik** – všetky vnútorné uhly sú pravé
	+ **kosoštvorec** – všetky strany majú rovnakú dĺžku
	+ **štvorec** – všetky strany majú rovnakú dĺžku a všetky vnútorné uhly sú pravé
* **lichobežník** – jeden pár protiľahlých strán je rovnobežný
* **deltoid** – dve dvojice vzájomne priliehajúcich strán majú rovnakú veľkosť

Pre niektoré štvoruholníky sa používa zvláštne označenie, napr.:* **tetivový štvoruholník** – štvoruholník, ktorému možno opísať kružnicu
* **dotyčnicový štvoruholník** – štvoruholník, ktorému možno vpísať kružnicu
* **dvojstredový štvoruholník** – štvoruholník, ktorému možno opísať aj vpísať kružnicu
 |

Konvexný štvoruholník
---------------------

Konvexný štvoruholník má všetky vnútorné uhly konvexné.

Pre jeho obsah platí Bretschneiderov vzorec:

{\displaystyle S={\sqrt {(s-a)(s-b)(s-c)(s-d)-abcd\cdot \cos ^{2}\left({\frac {\alpha +\gamma }{2}}\right)}},}
kde *a*, *b*, *c*, *d* sú strany štvoruholníka, *s* jeho polovičný obvod, α a γ uhly pri protiľahlých vrcholoch (napr. A a C).

Odtiaľ plynie, že štvoruholník s danou postupnosťou strán má najväčší obsah, pokiaľ je to tetivový štvoruholník.

Má 4 vrcholy, 4 strany, 4 vnútorné uhly a dve uhlopriečky.

Pozri aj
--------

* Geometrický útvar

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Štvoruholník**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Čtyřúhelník na českej Wikipédii.*
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Sherlock Holmes* pozri *Sherlock Holmes (rozlišovacia stránka)*.

**Sherlock Holmes** je fiktívna literárna postava detektíva, ktorá sa prvýkrát objavila v roku 1887 v románe Štúdia v červenom. Vymyslel ho škótsky spisovateľ sir Arthur Conan Doyle, ktorý o ňom napísal 4 romány a 56 poviedok. Ako inšpirácia mu poslúžila osoba doktora Josepha Bella. Po *Štúdii v červenom* publikoval Doyle román Podpis štyroch (*The Sign of Four*, 1890), a potom niekoľko poviedok, ktoré neskôr zaradil do zbierky Dobrodružstvá Sherlocka Holmesa. V roku 1902 vydal román Pes baskervillský (*The Hound of the Baskervilles*), ktorý sa stal najznámejším Holmesovým dobrodružstvom.

Charakteristika
---------------

Sherlock Holmes je jeden z najslávnejších fiktívnych detektívov na svete. Mal brata Mycrofta. Býval na Baker Street 221b v Londýne s doktorom Watsonom. Neskôr sa Watson od neho odsťahoval k manželke Mary Morstanovej. Holmes mal všestranné záujmy, napr. hru na husliach, chemické pokusy, streľbu z revolvera a box. Podľa Watsona bol 180 cm vysoký, chudý, mal prenikavé oči a tenký orlí nos. Známy je tiež svojou fajkou a cestovnou čiapkou s dvomi šiltmi. Jeho úhlavný nepriateľ bol profesor Moriarty. Ten sa objavil v príbehoch *Posledný problém* (1893) a *Údolie hrôzy* (1915).

Sherlock Holmes vo filme
------------------------

William Gillette (1853 – 1937) bol prvý herec, ktorý preslávil postavu Sherlocka Holmesa. V priebehu svojej kariéry stvárnil rolu slávneho detektíva pravdepodobne 1400-krát.

Prvým farebným filmom o Holmesovi bol Pes baskervillský (1959) v réžii Terenca Fishera.

Známym predstaviteľom Sherlocka Holmesa je aj Jeremy Brett, ktorý detektíva stvárnil v mnohých televíznych epizódach v seriáli Sherlock Holmes natáčaných v rokoch 1984 – 1994.

Najnovším Holmesom vo filme je Robert Downey Jr. vo filmoch režiséra Guya Ritchieho Sherlock Holmes z roku 2009 a Sherlock Holmes: Hra tieňov z roku 2011.

Televízia BBC uviedla v roku 2010 svoj vlastný seriál Sherlock, ktorý známeho detektíva preniesol do súčasnej modernej doby. Holmesa stvárňuje Benedict Cumberbatch, Watsona Martin Freeman. Seriál má zatiaľ trinásť 90-minútových epizód.

Knihy so Sherlockom Holmesom
----------------------------

* *Štúdia v purpurovej* (1887)
* *Podpis štyroch* (1890)
* *Dobrodružstvá Sherlocka Holmesa* (1891)
* *Spomienky na Sherlocka Holmesa* (1892)
* *Pes baskervillský* (1902)
* *Návrat Sherlocka Holmesa* (1904)
* *Údolie hrôzy* (1915)
* *Posledné vystúpenie* (1917)
* *Z archívu Sherlocka Holmesa* (1927)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sherlock Holmes**
**Bakelit** je fenolformaldehydový polykondenzát (živica), ktorý v roku 1907 ako prvý pripravil belgický chemik Leo Hendrik Baekeland. Bol vôbec prvou priemyselne vyrábanou umelou hmotou. Bakelite™ a Bakelit™ sú ochranné značky nemeckej spoločnosti *Bakelite AG*, ale samotný názov „bakelit" sa veľmi rýchlo udomácnil v hovorovej reči ako označenie viac-menej všetkých umelých hmôt.

Opierajúc sa o výskum nemeckého chemika Hermanna Staudingera, ktorý položil teoretické základy makromolekulovej chémie, experimentoval Baekeland v rokoch 1907–1909 s fenolom a formaldehydom. Zistil, že tieto dve zlúčeniny pri zvýšenej teplote navzájom exotermicky reagujú za vzniku tuhého kondenzátu — živice. Tiež zistil, že v tejto živici sú obe zlúčeniny viazané rôznymi spôsobmi, čím vytvárajú pomerne zložitú priestorovú štruktúru. Po oddestilovaní reakciou vzniknutej vody zostala len mäkká hmota, ktorá sa dala tvarovať pomocou foriem.

Polykondenzácia fenolu a formaldehydu prebieha podľa nasledujúcej reakcie:

Po ochladení a vytvrdení je táto hmota odolná voči mechanickému poškodeniu, teplu a kyselinám. Bakelit patrí ku reaktoplastom a na rozdiel od termoplastov (napr. polyetylén, celuloid) ho nie je po ochladení možné opätovným zahriatím tvarovať. Vzniknutý bakelit má vždy tmavohnedú až čiernu farbu a na svetle postupne tmavne.

Časť priestorovej štruktúry Bakelitu. Vidieť sú mnohé priečne väzby, ktorými je celá štruktúra zosieťovaná.
Pri lisovaní výrobkov z bakelitu sa do hmoty väčšinou pridávajú rôzne prímesi, napríklad drevná alebo kamenná múčka, textilné vlákna atď.

Baekeland si rýchlo uvedomil možnosti, ktoré bakelit ponúka a 25. mája 1910 založil spolu s podnikateľom J. Rütgersom spoločnosť *Bakelite GmbH* v meste Erkner neďaleko Berlína. V tom čase bol fenol len odpadom pri destilácii kamenného uhlia a až firma *Bakelite* ho začala vo veľkej miere využívať na výrobu bakelitu.
Po druhej svetovej vojne bola firma presťahovaná do mesta Iserlohn. V roku 1957 začala výroba fenolových živíc v Duisburgu, kde sa od roku 1959 vyrábali aj rôzne epoxidové živice. Koncom 80. rokov odkúpila spoločnosť *Bakelite AG* niektoré európske spoločnosti a dnes produkuje viac ako 2 000 rôznych plastov, čím patrí ku najväčším výrobcom plastov na svete.

Rádioprijímač so skrinkou zhotovenou z bakelitu (rok 1933).
Bakelit sa rozšíril veľmi rýchlo — už v 30. rokoch len v Nemecku existovalo viac ako 100 výrobcov predmetov z bakelitu.

Bakelit mal v minulosti veľmi široké použitie v domácnostiach — obzvlášť kuchynské prístroje, telefóny, rôzne ozdobné predmety, bižutéria, kancelárske potreby a elektroinštalačný materiál.

Aj dnes sa ešte používa na výrobu predmetov, pri ktorých je dôležitá odolnosť voči teplote, ohňovzdornosť a chemická odolnosť.
Produkty z bakelitu sú dnes pre svoj osobitý dizajn a historický význam často vyhľadávané zberateľské predmety.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bakelit**


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |
221B Baker Street.
Múzeum Sherlocka Holmesa.
**Baker Street** je londýnska ulica v štvrti Marylebone v mestskom obvode City of Westminster. Je známa najmä vo vzťahu k fiktívnej postave románového detektíva Sherlocka Holmesa, ktorý býval v dome číslo 221B. Táto adresa však nikdy oficiálne neexistovala.

S výstavbou Baker Street začal v 18. storočí staviteľ William Baker. Pôvodne sa na ulici nachádzali obydlia príslušníkov vyššej spoločenskej vrstvy. V súčasnosti tu skôr sídlia obchodné spoločnosti.

Opis ulice
----------

Baker Street je rušná dopravná tepna vedúca južne od Regent’s Parku, pretínajúca Marylebone Road, York Street, Portman Square a Wigmore Street. Tu sa mení na Orchard Street, ktorá končí na križovatke s Oxford Street.

Zaujímavé miesta
----------------

* V roku 1835 otvorili prvú stálu expozíciu **Múzea voskových figurín Madame Tussaud**. V roku 1884 presťahovali múzeum na neďalekú Marylebone Road, kde sídli dodnes.
* V roku 1940 sa do domu na 64 Baker Street presťahovalo riaditeľstvo **Special Operations Executive**.
* V roku 1991 v dome na 239 Baker Street otvorili **Múzeum Sherlocka Holmesa**. Na túto adresu je doručovaná aj všetka korešpondencia pre Sherlocka Holmesa.
* Do roku 2004 sídlo na ulici v takzvanom Michael House riaditeľstvo obchodnej spoločnosti **Marks & Spencer**.

Dopravné spojenie
-----------------

Najbližšie stanice London Underground:

* **Baker Street** (Bakerloo, Jubilee, Metropolitan, Circle a Hammersmith & City Line)
* Neďaleko stanice sa nachádza oddelenie strát a nálezov prevádzkované spoločnosťou Transport for London.

Pozri aj
--------

* 221B Baker Street

Externé odkazy
--------------

* London Town; sprievodca po Baker Street (po anglicky)
**742 Evergreen Terrace** je fiktívna ulica a číslo domu rodiny Simpsonovcov, žijúcich vo Springfielde, zo seriálu Simpsonovci a celovečerného filmu *Simpsonovci vo filme*. Dom je v seriáli majetkom Homera Simpsona. Na ľavej strane od domu (z pohľadu z vozovky) je dom Homerom nenávideného suseda Neda Flandersa s adresou 744 Evergreen Terrace. Dom napravo od domu Simpsonovcov bol obývaný hneď niekoľkými ľuďmi – napr. Sideshow Bobom, Ruth a Laurou Powersovými, alebo Connie a Bonnie Flandersovými (neterami Neda Flandersa).

Plán domu
---------

Dom je svetlo ružový (v predchádzajúcich epizódach seriálu bol hnedý). Dom Simpsonovcov je poschodový dom s pivnicou a podkrovím. Budova je asi 15 m široká.

### Prízemie

Dverami sa dostaneme do predsiene, kde sa oblúkom vľavo dostaneme do obývacej izby a kuchyne, ľavý oblúk vedie do jedálne. Z jedálne a obývacej izby vedú arkiere. Z predsiene vedú schody na poschodie. Zozadu domu sú schody do suterénu (v niektorých epizódach sú tieto dvere nahradené skriňou).

### 1. poschodie

Na prvom poschodí sú spálne. Marge a Homer majú spoločnú spálňu s kúpeľňou. Na poschodí sa tiež nachádzajú izby Barta, Lízy a Maggie Simpsonových.

### Záhrada

Dom na strome. *(ilustrácia)*
Zadná časť pozemku (záhrada) je ohraničená dreveným plotom a živým plotom. Na záhrade je terasa a Bartov *Treehouse* - dom na strome. V niektorých dieloch býva pri plote Neda Flandersa hojdacia sieť, v ktorej spí Homer.

Vybavenie domu
--------------

### Suterén

V suteréne sa nachádza práčka, sušička, hlava sochy (ktorú Bartovi dal pán Burns ako odmenu, keď Bart Burnsovi daroval krv). Niekedy sa tam objaví stôl na stolný tenis, chladnička a ďalšie veci. V jednej z epizód dokonca Marge zistí, že pivnica v minulosti bola saunou.

### Obývacia izba

V obývacej izbe sa nachádzajú 2 červené pohovky, vo väčšine epizód sa však objavuje len 1. Nad gaučom visí jednoduchý obraz lode. V jednej z epizód Homer obraz zničí a zo skrine vytiahne jeho repliku.

Adresa a telefónne číslo
------------------------

V minulosti seriálu sa adresa rôzne menila - 1094, 1092, 59, 94, 430, 723 a 1024 Evergreen Terrace. V jednom z dielov mali Simpsonovci adresu Spalding Way 430. Tá súčasná adresa (v novších dieloch) je 742 Evergreen Terrace. Telefónne číslo nie je presne určené, vždy sa mení. Nové však začína číslami 555.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Dům Simpsonových na českej Wikipédii.*
Súradnice: 51°45′36″S 128°07′16″V﻿ / ﻿51,76000°S 128,12111°V﻿ / 51.76000; 128.12111

**Ciolkovskij** (rus. Циолковский, do roku 2015 niesol názov Uglegorsk/Углегорск) je mesto a uzavretá administratívno-teritoriálna formácia (za čias ZSSR uzavreté mesto), ležiace v Amurskej oblasti na ruskom Ďalekom východe. V rokoch 1965 až 2015 mal status sídliska mestského typu.

V rokoch 1969 – 1994 niesol názov *Svobodnyj-18*. Názov Uglegorsk bol používaný už v 60. rokoch, ale uhlie sa tu nikdy neťažilo. Piateho júna 2014 sa po iniciatíve Vladimira Putina konalo referendum o premenovaní Uglegorska na *Ciolkovskij*, v ktorom takmer 85 percent obyvateľov súhlasilo s premenovaním sídla. Premenovanie prebehlo v decembri 2015.

Dejiny
------

Sídlo bolo založené v roku 1961. V roku 1969 bolo premenované na *Svobodnyj-18*. Od začiatku mal status uzavretého mesta, pretože tu vtedy sídlila divízia kozmických vojsk sovietskej armády a ležal tu aj dnes nepoužívaný kozmodróm Svobodnyj. V katastrálnom území Uglegorska prebieha výstavba nového kozmodrómu Vostočnyj s čím súvisí projekt vybudovania nového mesta v katastrálnom území Uglegorska. Toto 25-tisícové mesto by malo byť hotové už v roku 2018, má v ňom žiť personál kozmodrómu. Kozmodróm Vostočnyj má byť plnohodnotnou náhradou kozmodrómu Bajkonur, ktorý si Rusi prenajímajú od Kazachstanu.

V Ciolkovskom stojí stredná škola, základná umelecká škola, dve škôlky a nemocnica. Prebieha výstavba dreveného pravoslávneho chrámu.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Циолковский (город) na ruskej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Ruský portál |
Stíhacie lietadlo MiG-29AS Vzdušných síl Ozbrojených síl Slovenskej republiky
**Vojenské letectvo** alebo **vzdušné sily** sú druh, resp. časť ozbrojených síl určená na obranu vzdušného priestoru, vedenie leteckého prieskumu, ničenie vopred stanovených pozemných cieľov, podporu pozemných síl a vykonávanie vzdušnej prepravy. Vojenské letectvo môže tvoriť buď úplne samostatnú zložku ozbrojených síl, alebo je súčasťou pozemného vojska či vojenského námorníctva (či už ako námorné alebo pozemné, resp. armádne letectvo). V ozbrojených silách niektorých krajín sú ako „vzdušné sily" označované aj jednotlivé letecké armády, napríklad Ôsma letecká armáda (angl. *Eighth Air Force*) amerického vojenského letectva (angl. *United States Air Force*).

Členenie
--------

Vojenské letectvo tvorí:

* vojskové letectvo,
* protilietadlové raketové vojsko,
* rádiotechnické vojsko,
* prostriedky elektronického rušenia.

Referencie
----------

1. 1 2  Vallo, Dušan; a kol. (2004), „VZDUŠNÉ SILY", *Vojenský terminologický a výkladový slovník* (1 vyd.), Bratislava: Igor Kvasnica, str. 239, ISBN  80-89018-63-7

Pozri aj
--------

* Vojenské lietadlo
* Vzdušné sily Slovenskej republiky

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vojenské letectvo**


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál letectvo |
**Európska norma (EN)** je norma, ktorá bola ratifikovaná jedným z troch európskych výborov pre normalizáciu Európsky výbor pre normalizáciu (*European Committee for Standardization*; CEN), Európsky výbor pre normalizáciu v elektrotechnike (*European Committee for Electrotechnical Standardisation*; CENELEC) alebo Európsky inštitút pre telekomunikačné normy (*European Telecommunications Standards Institute*; ETSI), a ktorá je spojená s povinnosťou prevziať ju identicky na národnej úrovni a zrušiť národné normy, ktoré sú s ňou v rozpore.

Prevzatie Európskej normy
-------------------------

Po ratifikovaní musí byť Európska norma prevzatá národným normalizačným orgánom v nezmenenej forme. Normy sa stiahnu, aby sa zabránilo dvojitej normalizácii. V smerniciach CEN/CENELEC sú stanovené podmienky, v ktorých jednej Európskej norme prislúcha jeden status národnej normy. Každá prijatá Európska norma je na Slovensku uverejnená s národnou predložkou STN, napr. STN EN 10292.
Vojenská osada pri meste Velikij Novgorod
**Vojenské osady** (rus. Военные поселения – *Vojennyje poselenija*) tvorili systém vojenskej organizácie vojsk v Rusku v rokoch 1810 – 1857, zakladajúci sa na osadách na štátnej pôde, v ktorých bola vojenská služba skombinovaná s poľnohospodárskou produkciou.

Cár Alexander I. založil sieť takýchto vnútorných vojenských kolónií, ktoré v roku 1826 obývalo 160 000 vojakov so svojimi rodinami. Táto politika zlyhala pre nízke životné podmienky vojakov, ktorí vystupovali proti prísne reštriktívnemu spôsobu vedenia osád. Z toho vyplývajúce veľké povstania na severozápade v roku 1831 prinútili vládu prijať reformy, ktoré o. i. oslobodili obyvateľov vojenských osád od povinnosti zúčastňovať sa vojenského výcviku.

Referencie
----------

1. ↑  „vojenské osady", *Malá československá encyklopedie*, VI. Š – Ž, Praha: Academia, 1987, str. 600, OCLC 180422005
2. ↑  Ivanov, Jurij Valentinovič et al. (1999), „Vojennyje poselnija", *Istorija otečestva s drevnejšich vremen do našich dnej : Enciklopedičeskij slovar*, Moskva: Boľšaja Rossijskaja Enciklopedija, str. 142, ISBN  5852702870
3. ↑  Fuller Jr. William C. (2006), „The imperial army", in Lieven, Dominic, *The Cambridge History of Russia*, Vol. II. Imperial Russia, 1689–1917, Cambridge: Cambridge University Press, str. 538, ISBN  0521815290
**Vojenské ústredie** alebo **Vojenské ústredie Slovenskej národnej rady** bola utajená resp. paralelná veliteľská štruktúra na Veliteľstve pozemného vojska v Banskej Bystrici s vedomím exilového prezidenta ČSR E. Beneša vybudovaná plukovníkom J. Golianom a jeho dôverníkmi na konšpiratívne organizovanie príprav povstania proti režimu Slovenského štátu.

Členovia Vojenského ústredia
----------------------------

Veliteľ
* od apríla 1944 plukovník J. Golian

Ďalší členovia
* A. Cyprich, dôstojník z povolania
* M. Ferjenčík, dôstojník z povolania
* J. Marko, dôstojník z povolania
* J. Nosko, dôstojník z povolania
* M. Polák, záložný dôstojník
* M. Vesel, dôstojník z povolania

Práca Vojenského ústredia
-------------------------

Ústredie vybudovalo konšpiratívnu sieť vo vojenských posádkach, vykonávalo utajené logistické operácie na zaistenie a sústredenie zásob, pripravovalo operačné plány a spolupracovalo s civilnými ilegálnymi zložkami a orgánmi odboja - najmä so SNR, s partizánskym hnutím a so spravodajskými skupinami vojenských orgánov tzv. Dočasného štátneho zriadenia v Londýne. Po prevzatí kontroly nad Veliteľstvom pozemného vojska vydal 29.8.1944 večer veliteľ Vojenského ústredia J. Golian konšpirujúcim vojenským veliteľom dohovorený signál/heslo "Začnite s vysťahovaním" na začatie vojenských povstaleckých aktivít na celom území Slovenska. Táto udalosť sa pokladá za dátum vypuknutia Slovenského národného povstania.

Referencie
----------

1. 1 2 3  ŠÚTOVEC, Milan. *Politické Slovensko : encyklopedická príručka : aktéri, dokumenty, inštitúcie, politické strany, udalosti*. 1. slov. vyd. Bratislava : SLOVART, 2019. 487 s. ISBN 978-80-556-3894-2. S. 449.