**Variácie na Haydnovu tému B-dur, Op. 56a/b** je dielo nemeckého skladateľa Johannesa Brahmsa.

Vznik
-----

Skladateľ dielo zložil v roku 1873 na brehu Starnbergerského jazera blízko Mníchova. Okrem orchestrálnej verzie vytvoril zároveň zápis pre dva klavíry, aby dielo mohol prehrať s Clarou Schumannovou, ktorej názory na jeho kompozície ho vždy veľmi zaujímali. Obe verzie potom nechal vydať pod jedným opusovým číslom. Brahms už mal vtedy za sebou prelomový skladateľský úspech s *Nemeckým rekviem*, ale s orchestrálnymi dielami ešte nemal príliš veľké skúsenosti – všetky symfónie na svoj zrod ešte len čakali. Očakávaná premiéra diela v novembri 1873 vo Viedni ale zaznamenala taký výrazný úspech, akého sa Brahms nedočkal pri väčšine svojich neskorších, kľúčových orchestrálnych diel. Skladateľ si tak získal priazeň publika v meste, v ktorom sa usadil a žil až do svojej smrti.

Charakteristika
---------------

Základná téma diela má názov *Chorál svätého Antona* a je to druhá veta *Divertimenta č. 2*, ktoré Brahmsovi ukázal Ferdinad Pohl, knihovník viedenskej filharmónie, ktorý v tom čase pracoval na Haydnovom životopise. Brahmsovi sa melódia tak zapáčila že si ju ihneď zapísal do notového zápisníka a neskôr ju použil ako ústredný motív variácií. Hoci hudobní historici dnes spochybňujú Haydnovo autorstvo a skladbu pripisujú skôr Haydnovému žiakovi Ignatzovi Pleyelovi, skladba sa uvádza pod pôvodným názvom. U Brahmsa nešlo o prvý pokus zvládnutia variačnej formy, už pred týmto dielom vydal niekoľko variácií pre sólový klavír. Z korešpondencie s Josephom Joachimom však vyplýva, že s nimi nebol úplne spokojný. Mal pocit, že sa priveľmi zameriava na variácie melodickej linky, zatiaľ čo jeho snom bolo skomponovať variácie, v ktorých by sa mu podarilo uchopiť podstatu témy, tak ako to videl v dielach veľkých predchodcov – Bacha a Beethovena. Jeho sebakritika nakoniec priniesla ovocie, *Variácie na Haydnovu tému* sú odborníkmi považované za najdokonalejší cyklus symfonických variácií, aký bol kedy napísaný.

Opis
----

Na úvod diela zaznieva bez introdukcie priamo základná téma, *Chorál svätého Antona*. Keďže bol povodne napísaný len pre dychové nástroje, Brahms pridal sláčikové nástroje, ale urobil to šetrne, aby vynikol pôvodný klasicistický charakter skladby. V prvej variácii využil jednoduchú harmonickú a rytmickú esenciu témy, ktorú zveril dychovým nástrojom, zatiaľ čo sláčikové nástroje na jej pozadí rozvíjajú zložitejšiu kontrapunktickú melódiu. V druhej variácii Brahms moduloval do molovej tóniny a prináša búrlivú náladu. Nasledujúca variácia je naopak pokojne plynúca melódia využívajúca tentoraz dialóg sólových dychových nástrojov a orchestra. Vedúce postavenie si zachovávajú dychové nástroje aj na začiatku štvrtej variácie, pričom sláčikové nástroje vytvárajú kontrapunktický sprievod. Ten však postupne naberá na intenzite v porovnaní so stagnačnou melódiou dychových nástrojov, takže hranice medzi hlavnou líniou a sprievodom sa stierajú. Piata variácia je živým *scherzom* ktoré vedie k šiestej variácii rovnakého tempa a taktiež tanečného charakteru. Druhá časť tejto variácie vo svojej mohutnosti vytvára akési epicentrum celého diela. Siedma variácia vo valčíkovom rytme je zasa kontrastne pokojná, s povznášajúcou pastorálnou náladou. Ôsma variácia je rýchla, s odvodenými krátkymi motívmi, je však bez výraznej melodickej opory, čím vytvára priestor pre záverečné finále. V ňom Brahms svoje majstrovstvo využil naplno v barokovej forme *passacaglia*, kde na opakujúcom sa basovom sprievode postupne prevádza po expozícii témy 17 kratučkých variácií, ktoré sú tak vlastne variáciami na variáciu základnej témy. V závere je zreprízovaná pôvodná téma, ale v skladateľovej obohatenej úprave s triangelom a rozvinutým husľovým partom. Hudba sa na okamih stíši, vzápätí však monumentálny (hoci nie príliš rozsiahly) cyklus uzatvorí rýchly beh a záverečné mohutné akordy.

Vybrané nahrávky
----------------

* Wilhelm Furtwängler, Vienna Philharmonic Orchestra
* John Barbirolli, Vienna Philharmonic Orchestra
* Carlo Maria Giulini, Vienna Philharmonic Orchestra
* Christoph von Dohnányi, Cleveland Orchestra
* Bruno Walter, Columbia Symphony Orchestra

Zvukové ukážky
--------------

Verzia pre dva klavíry v podaní Neala a Nancy O'Doanovcov:

* Prehrať Téma a variácie I – III
* Prehrať Variácia IV
* Prehrať Variácie V a VI
* Prehrať Variácia VII
* Prehrať Variácia VIII a Finale

Zdroje
------

* Ainsly, Robert: *Encyklopédia klasickej hudby*. Bratislava: Perfekt, 1997. ISBN 80-8046-085-X
* Erhardt, Ludwik: *Brahms*. Bratislava: Opus, 1986.
* Kuna, Milan: *Skladatelia svetovej hudby*. Bratislava : Mladé letá, 1993. ISBN 80-85768-07-0
* Očadlík, Mirko: *Svět orchestru I*. Praha: NHV Orbis Praha, 1951.
* Schonberg, Harold: *Životy velkých skladatelů*. Praha: BB Art, 2006. ISBN 80-7341905-X