recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Peľ na tyčinke tulipánu
Spracovaný včelí obnôžkový peľ
**Včelí peľ** sú peľové zrná vyšších rastlín, zbierané, spracované a uložené včelami do buniek plástov, určených k výžive včelstva. 

Včela po prílete na kvet striasa peľ z peľnice prudkými pohybmi, z chĺpkov ho posúva do peľového košíčka na zadných nohách, pričom ho formuje výlučkami žliaz a nektárom do tzv. peľových obnôžok; keď sú košíčky plné, odlieta. Včela medonosná dokáže uniesť cca 40 mg peľu. Po prílete do úľa odovzdávajú včely - lietavky obnôžky včelám - mladuškám, alebo je tento obnôžkový peľ zbieraný včelárom prostredníctvom tzv. peľochytov, ktoré umiestnil do letáča úľa. Potom je peľ sušený a uskladnený, keď však obnôžky príjmu včely - mladušky, vrstvia ich následne do buniek plástov v úli a po ich naplnení zalejú vrstvičkou medu. V bunkách potom prebieha fermentácia, ktorou je obnôžkový peľ konzervovaný a pripravený na výživu včelstva. Tento peľ sa nazýva aj úľový peľ, fermentovaný peľ, perga, alebo včelí chlieb. Oba druhy peľu majú zmenené zloženie i vlastnosti oproti natívnemu peľu a spoločne sa nazývajú včelí peľ. 

Sušený obnôžkový peľ nielen vyzerá, ale aj chutí ako cukrárenský posyp, má príjemnú bylinnú vôňu a sladkastú chuť.

Zloženie
--------

* Obnôžkový peľ: bielkoviny (23,7%), tuky (4,8%), cukry (27%), voda v nesušenom, čerstvom obnôžkovom peli (23%), popol (3,12%), pH (6,3), enzýmy, vitamíny, nukleové kyseliny, organické kyseliny, minerály, silice, farbivá.

* Úľový peľ: bielkoviny (22%), tuky (2%), cukry (35%), popol (3%), pH (4,3), enzýmy, zvýšený obsah vitamínov, organických kyselín, nukleové kyseliny, minerály, baktérie, huby, farbivá.

Význam
------

Včelí peľ uplatňujeme najmä v praktickom včelárstve na podnecovaciu znášku včelstva, ako výživový prostriedok, v apiterapii, na kozmetické účely. 

* Liečebné využitie: Včelí peľ má presne stanovené dávkovanie. Využíva sa na zlepšenie chuti do jedla, na rekonvalescenciu po diétach a rapídnom úbytku hmotnosti (aj mentálna anorexia). Spomaľuje proces starnutia, používa sa na zvýšenie imunity, má antibiotické účinky, pomáha pri chorobách pečene, čriev, pri problémoch prostaty, klimakterických ťažkostiach, chudokrvnosti, pri ochoreniach štítnej žľazy, pozitívne vplýva na psychiku, duševnú kondíciu, podporuje pamäť a nervovú činnosť.

Zdroj
-----

* ZEILER, C. *300 rád pre včelárov*. Bratislava: Príroda, 1990 ISBN 80-07-00050-X

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Včelí peľ**

Externé odkazy
--------------

* www.receptar.sk
* www.alternativescentral.com
Umelecká predstava
**Bigfoot** (doslova z angl.: „Veľká noha"; iné názvy: **Sasquatch**, **seskveč**) je mýtická bytosť podobná ľudoopovi, ktorá údajne obýva lesy na severozápade Severnej Ameriky na pobreží Tichého oceánu. Bigfoot je obvykle opisovaný ako veľký, chlpatý dvojnohý hominid.

Označenie Sasquatch (seskveč) je odvodené slovo „sésquac", čo v jazyku amerických indiánov znamená „divoch". 

Ako tvrdí antropológ David J. Daegling, predpokladá sa, že Bigfoot je kombináciou folklóru, nejasných pozorovaní, výmyslov a žartov. Bigfoot patrí medzi tzv. kryptozoologické záhady, podobne ako Lochnesská príšera alebo Yeti.

Referencie
----------

1. ↑  FAHRENBACH, W. H.. *What is a Bigfoot, or Sasquatch?* [online]. The Bigfoot Field Research Organization, 2002, [cit. 2011-11-16]. Dostupné online. (anglicky)
2. ↑  DAEGLING, David J.. *Bigfoot Exposed: An Anthropologist Examines America's Enduring Legend*. [s.l.] : Altamira Press, 2004. ISBN 0759105391. S. 62 – 63.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bigfoot**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bigfoot na anglickej Wikipédii.*
Logo Medzinárodného dňa boja proti homofóbii, bifóbii a transfóbii
**Medzinárodný deň boja proti homofóbii, bifóbii a transfóbii** sa pripomína 17. mája. Je spomienkou na vyradenie homosexuality z Medzinárodnej klasifikácie chorôb Svetovej zdravotníckej organizácie (WHO). Oslavuje sa v 130 krajinách, pričom v 37 z nich sú homosexuálne aktivity stále nelegálne.

Dejiny
------

Pripomínanie bolo zavedené v roku 2004 s cieľom upozorniť na násilie a diskrimináciu proti lesbám, gayom, bisexuálnym, trans, intersex či iným ľuďom s rôznou sexuálnou orientáciou, rodovou identitou alebo sexuálnymi charakteristikami.

V roku 2007 si v Bratislave pripomenulo Queer Leaders Forum, vtedy ešte ako projekt združenia Museion.

V roku 2021 slovenská prezidentka Zuzana Čaputová pripomenula, že za posledný rok 10% LGBT ľudí „*zažilo fyzický alebo sexuálny útok len preto, že patria k LGBTI komunite. Za touto štatistikou sa skrývajú konkrétni ľudia. Sú to naši susedia, spolužiaci a spolužiačky, kolegovia a kolegyne, priatelia a príbuzní.*"

Názov
-----

Pôvodne sa deň volal Medzinárodný deň boja proti homofóbii, v anglickej skratke IDAHO (**I**nternational **D**ay **A**gainst **Ho**mophobia). Neskôr sa k skratka zmenila na IDAHOTB alebo IDAHOBIT (**I**nternational **D**ay **A**gainst **Ho**mophobia, **Bi**phobia and **T**ransphobia). Názov v súčasnosti nezahŕňa intersexfóbiu, pretože na jej pridanie nie je globálny konsenzus.

Referencie
----------

1. ↑   *17. máj – Medzinárodný deň boja proti homofóbii, bifóbii a transfóbii* [online]. amnesty.sk, 2018-05-17, [cit. 2021-05-15]. Dostupné online.
2. ↑   *Vyhlásenie k Medzinárodnému dňu boja proti homofóbii a transfóbii.* [online]. Ministerstvo spravodlivosti SR, 2013-05-27, [cit. 2021-05-15]. Dostupné online.
3. 1 2 3 4   *What is May 17?* [online]. may17.org, [cit. 2021-05-15]. Dostupné online.
4. ↑  SAMOTNÝ, Roman. *LGBTI pochod v Bratislave pred 20 rokmi? Pozrite si fotky z histórie dúhového hnutia* [online]. queerslovakia.sk, 2021-04-22, [cit. 2021-05-15]. Dostupné online.
5. ↑  ČAPUTOVÁ, Zuzana. *Prihlásenie na Facebook* [online]. facebook.com, [cit. 2021-08-16]. Dostupné online.
6. ↑   LGBTI ľudia sú aj v roku 2021 terčom nadávok,. *Denník N* (Bratislava: N Press), 2021-05-17. Dostupné online [cit. 2021-08-16]. ISSN 1339-844X.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Medzinárodný deň boja proti homofóbii, bifóbii a transfóbii**

Externé odkazy
--------------

* Slovenská stránka globálneho webu
*Orgován môže byť aj ľudový názov orgovánu obyčajného, pozri orgován obyčajný.*

**Orgován** (ľudovo [najmä pre orgován obyčajný]: *máj*, *baza*; lat. *Syringa*) je rod z čeľade olivovité (*Oleaceae*). Zástupcovia tohto rodu patria medzi najčastejšie vysádzané kvitnúce okrasné dreviny.

Charakteristika
---------------

Orgovány sú opadavé (zriedkavo vždyzelené) kry či stromčeky. Väčšinou rastú rýchlo, a to do výšky až 7 m. Kmeň je obyčajne svetlosivý, pokrútený (s odlupujúcou sa kôrou vo vyššom veku). Kvety sú rôznej farby (napr. biele, ružové, purpurové), rôznej vône, nahé, zrastenolupienkové a drobné, majú dlhú rúrku a sú v metlinách vyrastajúcich na bokoch výhonkov z predchádzajúceho roka. Listy sú zelené, protistojné, končisté, celookrajové, zašpicatené či okrúhle (u orgovánu peristolistého sú listy výnimočne perovito zložené). Plod je tobolka. Obdobie kvitnutia je hlavne v apríli až júni. Znášajú dobre ľahké aj ťažšie pôdy, niektoré záhradné kultivary sú však náročné na živiny. Druh orgován obyčajný rastie aj v tieni, ostatné druhy znášajú polotieň, ale vyhovuje im výslnie.

Systematika
-----------

Rod zahŕňa asi 30 druhov (mnohí autori však uvádzajú nižší počet druhov). Sú to napr. tieto:

* orgován obyčajný (*Syringa vulgaris*)
* orgován Jósikovej (*Syringa josikea*)
* orgován perzský (*Syringa persica*)
* orgován čínsky (*Syringa chinensis*)
* orgován Wolffov (*Syringa wolfii*)
* orgován Komarovov (*Syringa komarowii*)
* orgován chlpatý (*Syringa villosa*)
* orgován plstnatý (*Syringa tomentella*)
* orgován zamatový (*Syringa velutina*)
* orgován peristolitý (*Syringa pinnatifolia*)
* orgován amurský (*Syringa amurensis*)
* orgován Julianin (*Syringa julianae*)

Zo všetkých druhov orgovánu rastú v Európe ako pôvodné len dva druhy - orgován obyčajný v juhovýchodnej Európe a orgován Jósikovej vo Východných Karpatoch. Je to pekná ornamentálna drevina.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Orgován**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Orgován**

Zdroj
-----

1. 1 2  orgován. In: Pyramída. S. 4107
**Ján Janík** (\* 25. máj 1872, Valča – † 25. jún 1951, Sučany) bol slovenský a československý politik a medzivojnový senátor Národného zhromaždenia za Hlinkovu slovenskú ľudovú stranu.

Biografia
---------

Ján Janík bol výučný strojným zámočníkom. Narodil sa v rodine Františka Janíka a jeho manželky Anny, rodenej Budašinskej. Po pracovných skúsenostiach v Budapešti, odišiel za prácou cez nemecký Hamburg (na lodi S.S. Blücher) do Spojených štátov. Pristál v New Yorku 22. februára 1905 a bol zaregistrovaný ako „Johann Janik". Následne sa prostredníctvom vzdialenej rodiny a komunity česko-slovenských krajanov v USA presunul do Chicaga, kde zotrval do júna 1907. Počas tohto obdobia prispieval rodine, ktorá žila v Sučanoch. Pracoval pre spoločnosť International Harvester, ktorá patrila rodine McCormick, a ako vyučený a zručný zámočník sa spolupodieľal na výrobe strojov pre agrárny sektor (predchodcovia dnešných traktorov). Po návrate z USA pôsobil ako železničiar v Vrútkach, následne ako funkcionár na železnici.

Po vzniku Československa sa zapojil do politiky. V prvých parlamentných voľbách v roku 1920 kandidoval za Slovenskú ľudovú stranu do poslaneckej snemovne. Vo voľbách do župných zastupiteľstiev v roku 1923 bol zvolený za poslanca Považskej župy. V parlamentných voľbách v roku 1925 získal senátorské kreslo za HSĽS v XI. volebnom kraji (južné Slovensko). V senáte zasadal v sociálno-politickom a technicko-dopravnom výbore. Šlo o druhé volebné obdobie Senátu ČSR. Mandát následne obhájil aj v roku 1929, tentoraz za X. volebný kraj (východné Slovensko) a senátorom ostal do roku 1935. V III. volebnom období senátu pokračoval v sociálno-politickom a technicko-dopravnom výbore, a okrem nich zasadal ešte aj v rozpočtovom výbore. O mandát senátora sa uchádzal aj v parlamentných voľbách v roku 1935, avšak už nebol zvolený.

Spoluzakladal Zväz slovenských železničiarov a agentúru HSĽS v robotníckom hnutí.

S manželkou (Mária Janíková rod. Chilová, 8. december 1881 – 4. august 1965) mal osem detí: Ján (1902), Mária (1904), Margita (1905), Belo (1908), Anna (1910), Jozef (1912), Ladislav (1912), Ladislav (1915).

Zdroje
------

1. 1 2  JANÍK, Ján. In:  *Biografický lexikón Slovenska IV CH – Kl*. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2010. 587 s. ISBN 978-80-89301-57-7. S. 186.
2. ↑

* menný register [online]. Senát Parlamentu České republiky, [cit. 2011-12-02]. Dostupné online.
* *21. schôdza, overenie mandátov* [online]. Senát Parlamentu České republiky, [cit. 2011-11-28]. Dostupné online Archivované 2014-12-14 na Wayback Machine.
* Ján Janík v Národnom zhromaždení v roku 1926

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrike – farnosť Valča; pokrstený ako Joannes Janík
Usmerňovač
**Usmerňovač** je elektrické zariadenie, ktoré sa používa na premenu striedavého napätia (striedavého elektrického prúdu) na jednosmerné napätie (jednosmerný elektrický prúd). Opakom usmerňovača je menič (striedač).

Väčšina elektronických zariadení potrebuje pre svoju činnosť jednosmerné napätie, pre distribúciu elektrickej energie je zasa výhodnejšie používať striedavé napätie (hlavne pre jednoduché zvyšovanie / znižovanie napätia transformáciou). Usmerňovače sa tiež používajú v napájacích sústavách (trakciách) elektrických trakčných vozidiel (lokomotíva, električka, trolejbus, metro ...), z dôvodu jednoduchšieho riešenia pohonu na jednosmerné napätie. 

V súčasnosti sa takmer výhradne používajú polovodičové usmerňovače na báze kremíka, ktorými boli ostatné zariadenia prakticky vytlačené, i keď nie je vylúčené, že vzniknú nové usmerňovacie technológie, napr. na báze prechodu silikón-karbid.

Delenie usmerňovačov
--------------------

Elektrónkový usmerňovač
Tyristorom riadený usmerňovač
**podľa princípu**

* polovodičový (kremíkový, germániový, galenitový a pod.)
* elektrónkový
* stykový: selénový, kuproxidový (oxid meďný)
* ortuťový
* motorgenerátor (spojenie elektromotora a dynama (tiež Ward-Leonardov stroj).

**podľa spôsobu usmernenia**

* jednocestný usmerňovač
* dvojcestný usmerňovač
* mostíkový (Graetzov) usmerňovač

**podľa princípu činnosti**

* neriadený usmerňovač (diódový)
* riadený usmerňovač (tyristorový, poloriadený, resp. plne riadený)
* aktívny usmerňovač (na báze IGBT tranzistorov)

Nevýhodou klasických diódových (tyristorových) usmerňovačov je skreslený nesínusový priebeh prúdu. Túto nevýhodu rieši aktívny usmerňovač. Aktívne usmerňovače sú elektronické zariadenia využívajúce pulznú šírkovú moduláciu, majú však v porovnaní s klasickými usmerňovačmi vyššie straty a vyššie hodnoty usmerneného napätia. Výhodou je, že umožňujú rekuperáciu.

**z hľadiska napájacej siete**

* jednofázové (jednocestný, dvojcestný)
* dvojfázové
* trojfázové (šesťpulzné alebo dvanásťpulzné)

Jednocestný usmerňovač
----------------------

Zapojenie jednocestného usmerňovača
Je najlacnejší a jednoduchý. Používa sa tam, kde sa na výsledok usmernenia nekladú veľké požiadavky. Vytvára ho usmerňovacia dióda zaradená do jednej cesty striedavého vstupného signálu.

Dvojcestný usmerňovač
---------------------

Zapojenie dvojcestného usmerňovača
Dvojcestný usmerňovač je dokonalejší, ale zložitejší ako jednocestný. Vyžaduje dve usmerňovacie diódy a transformátor s dvojitým sekundárnym vinutím.

Mostíkový (Graetzov) usmerňovač
-------------------------------

Zapojenie Graetzovho usmerňovača
Jeho nevýhodou je potreba štyroch usmerňovacích diód, výhodou je, že nevyžaduje špeciálny transformátor s dvojitým sekundárnym vinutím.
***Wolverine*** je americký film z roku 2013 s hlavnou postavou komiksového hrdinu Wolverina. Film vydala americká spoločnosť Twentieth Century Fox a je to šieste pokračovanie filmovej série X-Men. Hugh Jackman si zopakoval svoju rolu Logana (Wolverina). Scenár bol inšpirovaný limitovanou edíciou komiksov o Wolverinovi z roku 1982. Nadväzuje na udalostí vo filme *X-Men: Posledný vzdor*.

Synopsa
-------

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Vo filme Logan cestuje do Japonska, kde sa stretne so svojim starým priateľom z vojny. Wolverine, ktorý je zbavený nesmrteľnosti, sa musí postaviť proti japonskej Jakuze, nebezpečným nindžom a smrtiacim samurajom, aby zachránil vnučku starého priateľa, Mariko.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Zaujímavosti
------------

Práca na filme začala v roku 2009, po vydaní *X-Men Origins: Wolverine*. Kvôli zemetraseniu a cunami, ktoré postihlo japonské ostrovy v marci 2011 museli natáčanie odložiť. Film bol nakoniec vydaný 24. júla 2013 na rôznych medzinárodných trhoch a zarobil 414,8 milióna amerických dolárov, čím sa stal tretím najziskovejším v rámci série.

Herecké obsadenie
-----------------

* Hugh Jackman ako Logan/Wolverine
* Tao Okamoto ako Mariko
* Rila Fukušima ako Yukio
* Hiroyuki Sanada ako Šingen
* Svetlana Khodchenkova ako Dr. Greenova
* Will Yun Lee ako Harada

Hudba
-----

Oficiálny soundtrack pre Wolverina zložil Marco Beltrami a obsahuje 22 skladieb.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku The Wolverine (film) na anglickej Wikipédii.*
**Zlá výchova** (špa. La Mala Educación) je film španielskeho režiséra Pedra Almodóvara z roku 2004.

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Sondáž ľúbostného vzťahu medzi dvomi maloletými chlapcami, pedosexuálnej lásky katolíckeho kňaza k chlapcovi, ale aj života homosexuálov, transsexuálov, transvestitov a narkomanov, to je tematická a motivická paleta, ktorá sa v almodóvarovskej poetike mení na postmodernú hru so žánrom melodrámy, predostierajúcou svojskú, originálnu koncepciu základného hnacieho impulzu človeka - vášne. Nemoralizujúca, empatická výpoveď rozvrstvuje množstvo metafilmových a metatextových narážok a otvára tabuizované otázky súčasnej spoločnosti.

V 80. rokoch sa v Madride stretávajú dvaja muži - herec Ignacio a režisér Enrique, ktorých spája spoločná minulosť, detstvo strávili v katolíckej škole pre chlapcov. Enrique sa rozhodne natočiť nový film podľa scenára, ktorý napísal Ignacio a ktorý je inšpirovaný ich detstvom a ich spoločným prvým ľúbostným vzťahom. Počas získavania podkladov pre svoj film Enrique zisťuje, že Ignacio nie je ten, za koho sa vydáva. Je to Juan, brat Ignacia, ten zomrel na predávkovanie drogami. K rozuzleniu príbehu prispieva aj bývalý kňaz a riaditeľ katolíckej školy, otec Manolo, ktorého začne Ignacio vydierať a žiada od neho peniaze. Tak sa stretáva s Juanom, ktorý žije so svojim bratom a stanú sa milencami. Nakoľko Ignacio neupustí od finančných požiadaviek, Juan s Manolom sa rozhodnú, že sa ho zbavia. Predávkujú ho heroínom, aby to vyzeralo ako nešťastná náhoda. Film sa končí v momente, keď Enrique konfrontuje Juana, ktorý odchádza z jeho domu, pričom mu podá kúsok papiera, na ktorom je odkaz od Ignacia napísaný tesne pred jeho smrťou.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Externé odkazy
--------------

* Film na imdb.com (po anglicky)
* Film na filmklub.sk Archivované 2012-03-11 na Wayback Machine
Súradnice: 48°52′21″S 17°58′39″V﻿ / ﻿48,872417°S 17,977411°V﻿ / 48.872417; 17.977411

 O prírodnej pamiatke pozri *Drietomica (prírodná pamiatka).*
**Drietomica** je vodný tok na strednom Považí, pravostranný prítok Váhu, s dĺžkou 22,5 km (z toho 13,5 km na Slovensku).

Pramení na území Česka, pod názvom **Drietomice**, pod hlavným hrebeňom Lopeníckej hornatiny v Bielych Karpatoch, na severovýchodnom svahu vrchu Hřibovňa (669 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 520 m n. m. neďaleko obce Vyškovec.

Spočiatku tečie na severovýchod, na území obce Starý Hrozenkov priberá zľava Krátkovský potok a ďalej sa stáča na juhovýchod. Pri osade Rovné napája malú vodnú nádrž a na naše územie vstupuje pri osade Holbové. Tu oddeľuje dva podcelky Bielych Karpát - Lopenícka hornatina na pravom brehu a Súčanská vrchovina na ľavom brehu. Preteká kopaničiarskou oblasťou obce Drietoma, prechodne pokračuje východným smerom a pri osade Liešna priberá ľavostranný Žitkovský potok. Ďalej sa oblúkom stáča na juh, prerezáva sa cez Bošácke bradlá, zľava priberá Javorový potok, sprava potok od osady Žrnové (268,5 m n. m.) a tiež potok Brúsne. Následne preteká cez Bielokarpatské podhorie, kde priberá ľavostranný prítok (244,1 m n. m.) z juhozápadného svahu Mladých hájov (432 m n. m.) a vstupuje do Trenčianskej kotliny. Tu preteká obcami Drietoma (kde sa stáča smerom na juhojuhovýchod) a Kostolná-Záriečie. Za obcou postupne podteká cestu I. triedy číslo 61, železničnú trať Bratislava – Žilina, diaľnicu diaľnicu D1 a zťava priberá Zlatovský potok. Následne ešte podteká Biskupický kanál, stáča sa na juh a v blízkosti obce Kostolná-Záriečie v nadmorkej výške okolo 200 m n. m. ústi do Váhu.

Úsek toku od štátnej hranice až nad obec Drietoma je chráneným územím - Drietomica.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2023-12-14]. Dostupné online.
2. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2023-12-14]. Dostupné online.
3. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2023-12-09]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Drietomice** |
| --- |
| *Drietomica* → *Váh* → *Dunaj* |
| Brodský potok (ČR) · Brúsne · **Drietomica** · Holbovský potok · Hrnčarův potok (ČR) · Javorový potok · Krátkovský potok (ČR) · Trstná (ČR) · Zlatovský potok · Žitkovský potok |


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Váhu (od Biskupického kanála po Sĺňavu) |
| --- |
| 
* **Biskupický kanál**
* Bodovský potok
* **Bošáčka**
* **Čachtický kanál**
* **Drietomica**
* Hrádocký potok
* Hraničný potok
* **Jablonka**
* **Kalnický potok**
* **Klanečnica**
* Klenkov potok
* Kuželnický potok
* Modrovský potok
* Rybnícky potok
* Selecký potok
* Stankovský potok
* Starohájsky potok
* **Striebornica**
* **Turniansky potok**
* Vápeník

 |
| 
Súvisiace šablóny
Vodné toky v povodí Bošáčky
Vodné toky v povodí Drietomice
Vodné toky v povodí Jablonky
Vodné toky v povodí Kalnického potoka
Vodné toky v povodí Klanečnice
Vodné toky v povodí Striebornice
Vodné toky v povodí Váhu (6. časť) a (8. časť)
 |
**Druhá bitka pri Šipčenskom priesmyku** sa odohrala v dňoch 21.–26. augusta 1877 medzi rusko-bulharskou armádou na jednej strane a tureckou armádou na strane druhej.

Boje prebiehali v oblasti vrchov sv. Nikolu (dnes vrch generála Stoletova), Šipka a Orlie hniezdo.
Rusko-bulharskej armáde velil generál Nikolaj Grigorievič Stoletov a tureckej armáde Sulejman paša.

Udalosti pred bitkou
--------------------

Po bitke pri meste Stará Zagora si Sulejman paša doplnil armádu o 27 000 vojakov a tiahol smerom k priesmyku. Presun tureckej armády prekvapili protivníka, ktorý ho čakal na inom mieste. Až 7. augusta (19. augusta) sa velitelia rusko-bulharskej armády dozvedeli zo správy generála Stoletova, že turecká armáda čaká na vrchu Šipka.

Očakávali tiež pomoc od armády ruského generála Fjodora Fjodoroviča Radeckého. Ten ale tvrdil, že sa niet čoho báť, pretože ostatné tri staroplaninské priesmyky sú ešte otvorené a žiadne nebezpečenstvo zo strany Turkov zatiaľ nehrozí. Bol presvedčený o tom, že ak Turci na rusko-bulharskú armádu zaútočia, bude to pri meste Osman Pazar (dnes Omurtag).

Začiatok a priebeh
------------------

Dňa 9. augusta (21. augusta) ráno vojská Redžeba pašu zahájili vojenskú akciu proti rusko-bulharskej armáde na vrchu sv. Nikolu. Časť vojsk Šakira pašu sa obsadila vrch Orlie hniezdo. Situácia v rusko-bulharskom tábore sa v dôsledku nedostatku vody prudko zhoršila. Jediný zdroj vody vo východnej časti vrchu sv. Nikola strážili Turci. V prvý deň bojov sa rusko-bulharskej armáde podarilo odraziť sedem nájazdov tureckej armády, stratila však 250 vojakov.

Druhý deň obidva tábory využili na prípravu. Turci neútočili a deň voľna pomohol rusko-bulharskej armáde v boji o udržanie Šipčenského priesmyku, dôležitého priesmyku v Starej Planine.

Najdôležitejšie boje sa odohrali 11. augusta (23. augusta). Skoro ráno, ešte za tmy, po celej šírke priesmyku Turci založili vatry a rozmiestnili vojakov v pohorí. Okolo 10 hodiny Turkom prisľúbilo účasť v boji ďalších 6 vojenských táborov. Do poludnia sa rusko-bulharskej armáde podarilo odraziť všetky turecké nájazdy, situácia sa však nijako nezlepšila. Zásoby rusko-bulharskej armády sa pomaly míňali.  
Okolo sedemnástej hodiny nastal v bitke obrat, keď dorazila posila v podobe dvestočlennej armády generála Radeckého.

Záver
-----

Rusko-bulharská armáda s podporou Radeckého vojsk ubránili Šipčenský priesmyk a armáde Sulejmana pašu sa nepodarilo spojiť sa z armádou Osmana pašu, ktorý bránil Pleven. Počas trojdňovej bitky zahynulo na strane rusko-bulharskej armády 3100 ruských vojakov a dôstojníkov a 535 bulharských dobrovoľníkov. Turci v boji stratili viac ako 8200 vojakov.
**Boj proti škodcom** je regulácia populácie druhu, ktorý negatívne ovplyvňuje ľudskú činnosť, t.j. je škodcom.

Boj proti škodcom je starý ako poľnohospodárstvo, pretože vždy existovala potreba chrániť plodiny pred škodcami. Už v roku 3000 p.n.l. v Egypte sa mačky používali na ničenie hlodavcov v sýpkach.

V súčasnosti sú v poľnohospodárstve škodcovia regulovaní fyzikálnymi, chemickými a biologickými prostriedkami. V domácnostiach a mestskom prostredí sú škodcovia kontrolovaní odpudzovaním, sterilizáciou alebo použitím chemikálií. Nemocnice a iné zdravotnícke zariadenia využívajú časté čistenie vrátane chlórovania a špeciálne vybavenie ako súčasť kontroly škodcov.

Deratizácia sa vzťahuje aj na postup likvidácie akýchkoľvek článkonožcov, ktorých blízkosť k ľuďom sa považuje za nežiaducu: muchy, komáre, šváby, mravce, ploštice, blchy atď.

Referencie
----------

1. ↑   The History of Integrated Pest Management. *cornell.edu*. Dostupné online [cit. 2022-02-28].
2. ↑   Designing an effective trap cropping strategy: the effects of attraction, retention and plant spatial distribution. *wiley.com*. Dostupné online [cit. 2022-02-28].
3. ↑   Reliable pest control services. *thebestsingapore.com*. Dostupné online [cit. 2022-02-28].
4. ↑   How to control pests in health care facilities. *hfmmagazine.com*. Dostupné online [cit. 2022-02-28].
5. ↑   How to Get Rid Of Pests At Home Naturally!. *urbancompany.com*. Dostupné online [cit. 2022-02-28]. Archivované 2022-02-28 z originálu.
***Stratená dolina*** je filmová komédia režiséra Martina Ťapáka z roku 1976 natočená podľa námetu Ivana Bukovčana o dvoch chatároch, Michalovi a Dušanovi, vo Vysokých Tatrách, ktorí sa, spolu s ďalšími obyvateľmi chaty, snažia zachrániť Stratenú dolinu pred pustošivou inváziou turistov. Film je záverečnou časťou Bukovčanovy tatranskej trilógie. Prvé dva diely, na ktoré film veľmi voľne nadväzuje, sú Medená veža a Orlie pierko.

Dej
---

Je začiatok turistickej sezóny. Dvaja priatelia Michal a Dušan pracujú ako správcovia chaty vo Vysokých Tatrách. Kvôli svojmu pracovnému vyťaženiu už nezvládajú starostlivosť o početných turistov, a tak požiadajú svojho nadriadeného o ďalšiu pracovnú silu. Tak sa k nim dostane kuchárka Stella, ktorá však v horách nikdy nežila a netají sa tým, že by radšej bola kdekoľvek inde. Nakoniec však zostane, pretože sa spriatelí so starým cestovateľom Gambošem. Stále väčší turistický ruch začína ohrozovať aj idylické horské prostredie Stratenej doliny, lebo sa tu chystá stavba veľkého luxusného hotela. Chatári sa obávajú zničenia nedotknutej vysokohorskej prírody a keď im ľudia na vyšších miestach nepomôžu stavbu zastaviť, nezostane im nič iné, ako vymyslieť skvelý plán a tak Tatry zachrániť.

Reakcie na film
---------------

Film nebol medzi divákmi tak úspešný ako predošlé diely trilógie, nepomohlo ani dobré herecké obsadenie. Čo vsak diváci oceňovali, boli zábery tatranskej prírody.

Zaujímavosti
------------

* Tri postavy vo filme majú krstné meno zhodné s reálnym menom hercov, ktorí ich stvárnili: Mišo (Michal Dočolomanský), Dušan (Dušan Tarageľ) a Stella (Stella Zázvorková).
* Filmové exteriéry: Vysoké Tatry / Javorina / Stará Lesná / Bielovodská dolina
* Kulisa chaty boly postavené na južnom brehu Popradského plesa. Chata bola vybudovaná špeciálne pre potreby filmárov a po nakrúcaní ju rozobrali. Dnes je miesto husto zarastené kosodrevinou.

Referencie
----------

1. ↑  S.R.O. (FDB.CZ), 2003-2019, Filmová databáze. *Stratená dolina (1976)* [online]. FDb.cz, [cit. 2019-09-06]. Dostupné online. (po česky)
2. 1 2 3   www.csfd.cz, [cit. 2019-09-06]. Dostupné online.
3. ↑  BUJNA, Tomáš. *Medená veža, Orlie pierko a Stratená dolina – TATRYBLOG* [online]. [Cit. 2019-09-06]. Dostupné online.
4. ↑   *Ztracená dolina | chata v Stratenej doline | Stratená dolina | Filmová místa.cz* [online]. www.filmovamista.cz, [cit. 2019-09-06]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Medená veža
* Orlie pierko
**Kostolník** je potok na západnom Slovensku, na Myjavsku, na rozhraní okresov Myjava a Nové Mesto nad Váhom. Je to pravostranný prítok Tŕstia, meria 16 km a je tokom V. rádu. 

Na hornom toku sa koryto na troch krátkych úsekoch rozvetvuje. Na strednom toku boli neďaleko mesta Stará Turá v lesnatom prostredí vybudované dve vodné nádrže, Dubník II. (Bánov) a Dubník I. pod priehradným múrom dolnej priehrady je ešte sústava troch malých rybníkov. K obci Kostolné tečie potok vhĺbeným údolím s výraznejším ohybom koryta, ktoré sa vzápätí vetví na dve ramená (227,3 m n. m.), spájajúce sa na začiatku obce.

Prameň
------

v Bielych Karpatoch, v podcelku Javorinská hornatina, na južnom svahu Vrchu Slobodných (686,8 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 540 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie na hornom toku severojužným smerom, priberá krátke pravostranné prítoky a na okraji Bielych Karpát, pri osade Šľahorovci sa stáča na juhovýchod. Ďalej už tečie v Myjavskej pahorkatine, pri osade Blanárov Vrch priberá významnejší ľavostranný prítok a následne pri osade Bielčikovci pravostranný prítok a preteká kopaničiarskou oblasťou na pomedzí obcí Poriadie, Rudník a mesta Stará Turá. Pri osade Vankovci sa oblúkom stáča na severovýchod a ústi do vodnej nádrže Dubník II. Juhozápadne od mesta vyteká z nádrže smerom na juhovýchod, vzápätí napája aj vodnú nádrž Dubník I. z ktorej pokračuje výraznejšie rozšíreným korytom k obci Kostolné. Intravilánom obce tečie oblúkom vypnutým na východ a juhojuhovýchiodným smerom tečie k svojmu ústiu.

Geomorfologické celky
---------------------

* Biele Karpaty
	+ geomorfologický podcelok Javorinská hornatina
* Myjavská pahorkatina

Prítoky
-------

* pravostranné: prítok prameniaci južne od kóty 539 m, krátky prítok z východného svahu Jurášovej (519,7 m n. m.), dva krátke prítoky z juhovýchodných svahov Jurášovej, dva prítoky od obce Poriadie, krátky prítok z osady Bielčikova Dolina, prítok (262,8 m n. m.) od osady Černochov Vrch, Žadovský potok
* ľavostranné: prítok z južného svahu Prostredného vrchu (574,3 m n. m.), Pavlíkov jarok (ústi do vodnej nádrže Dubník II.)

Ústie
-----

Do Tŕstia sa vlieva severozápadne od obce Hrachovište v nadmorskej výške približne 215 m n. m.

Obce
----

* obec Poriadie (osady Šľahorová, Klimáčkovci)
* mesto Stará Turá (osady Podlipovec, Blanárov Vrch, Bielčikovci, Drgoňova Dolina, Vankovci)
* obec Kostolné (intravilánom)

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Jablonky |
| --- |
| *Jablonka* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Brezovský potok
* Hovadský jarok
* **Jablonka**
* Ježov potok
* Konkušov potok
* Kostolník
* Matejovský potok
* Pavlíkov jarok
* Prostredný potok
* Rudník
* Tŕstie
* Zemanovský potok
* Žadovský potok

 |
**Bitka o Bougainville** (1943-1945) bola bitka o ostrov Bougainville medzi jednotkami západných Spojencov a cisárskym Japonskom, súčasť neskorej fázy operácie Cartwheel. Snaha Spojencov získať späť ostrov spadajúci pod správu Austrálie bola až sekundárnym účelom operácie, hlavným cieľom bolo vybudovať tu vojenskú a leteckú základňu, ktorá by neutralizovala japonské letisko v Rabaule, poskytla námorníctvu a pozemným silám podporu v prenikaní do priľahlého japonského teritória a pomohla zablokovať prísun materiálu a posíl na Novú Guineu a Šalamúnove ostrovy. 

Bitku zahájilo vylodenie Spojencov 1. novembra 1943 pri myse Torokina. Vzhľadom k pomeru síl neboli šance Japoncov na úspešnú obranu veľmi reálne, fakticky bitku rozhodli prvé dva dni bojov, zahŕňajúce jednak úspešné vylodenie, jednak relatívne malú, ale strategicky významnú bitku v Zátoke cisárovnej Augusty, v ktorej stroskotal pokus japonského námorníctva o útok na vyloďovací priestor. 

Bitka však trvala ďalej, najmä v priestoroch tropického pralesa, ktorý pokrýval väčšinu ostrova a v ktorom našiel útočisko zvyšok japonskej posádky, odrezanej od zásobovania i posíl. Japonské námorníctvo sa ju ešte pokúšalo zásobovať pomocou tzv. Tokijských expresov, avšak túto taktiku opustilo po rozbití posledného z nich v bitke pri myse svätého Juraja. Japonské sily na ostrove kapitulovali 21. augusta 1945.

Pozri aj
--------

* Bitka v Zátoke cisárovnej Augusty
* Bitka pri myse svätého Juraja

Externé odkazy
--------------

* *In the Shadows*

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bitva o Bougainville na českej Wikipédii.*
**Bitka o Habartov** (v tom čase *Habersbirk*) bola prvý ozbrojený stret medzi česko-slovenskými četníkmi a sudetskými Nemcami. Niekedy je označovaná za prvú bitku druhej svetovej vojny.

Prehľad udalostí
----------------

V roku 1938 žilo v Habartove 3135 obyvateľov, z toho 207 Čechov. Slúžili tu 4 četníci: práporčík Jan Koukol (veliteľ), strážmajster Jan Pardus, strážmajster Antonín Křepela, strážmajster Matěj Příbek. Na četnícku stanicu prišlo v priebehu roka niekoľko výhražných anonymov (adresované najmä Pardusovi). 12. septembra bola situácia v Habartove napätá. Na križovatkách boli rozmiestnené hliadky takzvaných ordnerov.

Ráno 13. septembra došlo k prvému incidentu. Strážmajster Pardus narazil pri ceste z úradu do kiosku na dav Nemcov. Dočkal sa od nich urážok, avšak napadnutý zatiaľ nebol. Situácia sa v priebehu dňa priostrovala. Nemci sa začali pripravovať na boj s prítomnými četníkmi. Na veži kostola sa objavila ríšska zástava s hákovým krížom. Pardus a Koukol sa vydali na obecný úrad, aby nastolili poriadok v obci. Nikto z prítomných si na nich zatiaľ netrúfol a na miesto sa dostali bez ujmy. Tu sa však situácia zhoršila a hrozilo jej vyeskalovania na ozbrojený stret. Obaja četníci sa vrátili na stanicu, kam ich odprevádzal nemecký dav. Ten sa pred stanicou čiastočne rozišiel.

Časť vzbúrencov neskôr prenikla do budovy, vznikla prestrelka, pri ktorej zomrel Jan Koukol a veliteľ vzbúrencov Otto Plass. Strážmajster Příbek bol zranený. Nemci boli po vyše dvoch hodinách zo stanice vyhnaní. 

Medzitým skupinka Nemcov vyvliekla z miestneho poštového úradu Růženu Pardusovú, manželku Jana Pardusa. Po odsúdení na smrť ju Nemci odviedli do jej domu, v ktorom jej matka strážila vnučku Věru. Po prvých výstreloch na četníckej stanici obe ženy s dieťaťom utiekli oknom a pokúsili sa utiecť smerom na Sokolov (vtedy *Falknov*). Zakrátko však boli zadržané ozbrojenými ordnermi. 

Zakrátko bola zlynčovaná Růžena Pardusová predvedená pred budovu četníckej stanice. Četníkom bolo dané ultimátum – pokiaľ nezložia zbrane, bude zastrelená. Četníci potom začali bez zbraní vychádzať, prvý Příbek, za ním Křepela a nakoniec Pardus. Ozbrojenci na Pardusa raz vystrelili, následne ho dav začal surovo lynčovať (napríklad mu v ušných lalokoch prepichovali hákové kríže). 

Okolo 14. hodiny do obce dorazil autokar s 11 četníkmi z pohotovostného oddielu v Sokolove (Falknov). Tí okamžite začali boj s Nemcami, pri ktorom boli zabití četníci Stanislav Roubal a Vladimír Černý. Nemci boli zahnaní na útek. Následne bolo za obcou nájdené dobité telo četníka Křepelu.

Referencie
----------

1. ↑
2. 1 2
3. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2017-10-24]. Dostupné online. Archivované 2012-08-28 z originálu.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bitva o Habartov na českej Wikipédii.*
***Šelma*** (angl. Piranha to Scurfy) je jedenásť krátkych detektívnych noviel anglickej spisovateľky Ruth Rendell.

Novely
------

* Encyclopaedia Britannica
* Počítačová seansa
* Spravodlivá výmena
* Žmurknutie
* Šelma
* Walterova noha
* Profík
* Plážový sluha
* Astronomická šatka
* Prísne tajné spoločenstvo
* Mýtus

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Okrem tajomných síl určujúcich ľudské omyly sa vo svojich príbehoch autorka zaoberá aj psychikou človeka, v ktorom nepredvídaný zhluk okolností prebudí to najhoršie.

Nik so susedov netuší, čo sa skrýva v navonok neškodnom starom mládencovi a pod kríkmi v jeho záhrade.

Jasnovidka Sophia sprostredkujúca ostatným kontakt s nebožtíkmi nemá ani potuchy, že aj ju môže smrť prekvapiť kedykoľvek.

Tomovi Dorchesterovi, ktorý pre záchranu milovanej ženy obetuje iný život, sa ani nesníva, ako doplatí na svoju lásku.

Nora, ktorá sa vyberie na dovolenku do Skalistých hôr, vonkoncom neráta so stretnutím s miestnym postrachom - krvilačnou pumou.

Spisovateľ, ktorý sa usadí na idylickom vidieku, ani nechyruje, čo ho môže stáť vášeň k mladej žene, ktorá holduje voľnej láske.

A manželka muža strácajúceho zmysel pre realitu nevie, ako riskuje, keď s ním odíde na vidiek v dobrej viere, že ho vylieči.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Externé odkazy
--------------

* Ruth Rendell: Šelma - Databazeknih.cz

Zdroj
-----

* RENDELL, Ruth. *Šelma*. 1. vyd. Bratislava : Slovenský spisovateľ, 2002. ISBN 80-220-1166-5.
Prof. MUDr. **Myrón Malý**, PhD. (\* 15. apríl 1947, Prešov) je rehabilitačný lekár a vysokoškolský pedagóg. Pôsobí na Inštitúte fyzioterapie, balneológie a liečebnej rehabilitácie Univerzity sv. Cyrila a Metoda v Piešťanoch. Bol dlhoročným riaditeľom Národného rehabilitačného centra v Kováčovej.

Životopis
---------

Vyštudoval Strednú zdravotnícku školu v Bratislave a lekárske vzdelanie získal na Lekárskej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. Vedeckú hodnosť PhD. získal v roku 1995 na Lekárskej fakulte UK v Bratislave, vedecko-pedagogickú hodnosť docent v roku 2000 a profesor v roku 2009. Ako pedagóg a garant pôsobil na viacerých vysokých školách a univerzitách (Fakulte zdravotníctva a sociálnej práce Trnavskej univerzity, Katedre fyziatrie, balneológie a liečebnej rehabilitácie Slovenskej zdravotníckej univerzity, Fakulte zdravotníctva SZU v Banskej Bystrici či Lekárskej fakulte Univerzity Palackého v Olomouci.), no tiež v špecializovaných komisiách Ministerstva zdravotníctva SR. Zúčastnil sa viac ako 125 konferencií a kongresov a bol školiteľom a oponentom množstva prác. Je tiež autorom rozsiahlej publikačnej činnosti, vrátane knižných publikácií, monografií, učebníc, či iných vedeckých prác.

Pôsobil ako lekár v Uliči, neskôr sa po nehode ako pacient dostal do Rehabilitačného ústavu v Hrabyni, kde ho zaujal odbor fyzioterapie. Zamestnal sa v danom zariadení a pôsobil tam 8 rokov. Získané vedomosti a skúsenosti zúžitkoval po roku 1986 počas dokončovania prác a rozbehu Rehabilitačného liečebného ústavu v Kováčovej, kde pôsobil ako dlhoročný riaditeľ. Zaslúžil sa o rozvoj a zvýšenie kreditu zariadenia, ktoré je špecializovaným štátnym zariadením na liečbu poúrazových a pooperačných stavov. Dlhodobo presadzuje komplexnú rehabilitáciu a veľký dôraz kladie na rozvoj osobnosti ako celku a jej návrat do života bez ohľadu na závažnosť postihnutia.

Ocenenia
--------

Je držiteľom viacerých ocenení.

* 1. januára 2018 mu prezident Andrej Kiska udelil Pribinov kríž I. triedy.

Referencie
----------

1. ↑   *Inštitút fyzioterapie, balneológie a liečebnej rehabilitácie UCM v Trnave* [online]. ifblr-old.ucm.sk, [cit. 2017-06-16]. Dostupné online. Archivované 2018-05-01 z originálu.
2. ↑  KONÍK, Juraj; REHÁK, Oliver. Kiska vyznamenal Gombitovú, Kubišovú, Kronera, ľudí Novembra aj tých, čo museli zo Slovenska odísť. *dennikn.sk* (Bratislava: N Press), 2018-01-01. Dostupné online [cit. 2018-01-01]. ISSN 1339-844X.

Zdroj
-----

* *Kováčovský občasník* (občasník zo života obce Kováčová): číslo 2/2014, s. 7, ISSN 1339-0635
* Rozhovor s M. Malým

Autoritné údaje: * NK ČR: xx0102805
* VIAF: 100866513
**Bifľomor** (angl. *Hufflepuff*) je jedna zo štyroch fakúlt Rokfortskej strednej školy čarodejníckej v 7-dielnej sérií kníh o Harrym Potterovi. Propagačné farby fakulty sú žltá a čierna. V erbe sa nachádza jazvec. Vedúcou fakulty je prof. Pomona Sproutová.

Zakladateľ
----------

Bifľomor založila **Brigita Bifľomorová** (angl. Helga Hufflepuff). Bifľomorovej najlepšia priateľka zo štyroch zakladateľov bola Brunhilda Bystrohlavová.

Duch fakulty
------------

Duchom fakulty je **Tučný mních**.

Vchod do fakulty
----------------

Vstup do bifľomorskej fakulty sa skrýva v chodbe do kuchyne za brnením rytiera.

### Kód

Pred vstupom sa nachádza očarovaný zväzok sudov, ktorý otvorí dvere iba vtedy, keď sa na správny sud vyťuká správny rytmus. Ak sa vyťuká nesprávne, sud sa roztrhne a zakryje votrelca v octe. Rytmus ktorý treba vyťukať je Bifľomorská "hymna".

Bifľomor pohľadom triediaceho klobúka
-------------------------------------

* **v HP1**

V Bifľomore, tam je taktiež
pre poctivcov miesta dosť,
pre tých, ktorí vždy si splnia
svoju školskú povinnosť.
* **v HP4**

Bifľomor bol na snahu náročný.
* **v HP5**

Bifľomorová: "Ku každému
chcem pristupovať rovnako."
Bifľomorová brala všetkých,
veď mala srdce ušľachtilé.

Študenti Bifľomoru
------------------

### Bývalí

* Bones, Edgar
* Bonesová, Amélia
* Diggory, Amos
* Sproutová, Pomona
* Tonksová, Nymphadora
* Mlok Scamander

### Súčasní

(žiaci študujúci aspoň jeden rok počas HP série)

* Abbottová, Hanah
* Applebyová, Tamsin
* Bonesová, Susan
* Branstonová, Eleanor
* Cauldswell, Owen
* Cadwallader
* Diggory, Cedric (zavraždený počas štúdia)
* Finch-Fletchley, Justin
* Fleet, Harbert
* Macavoyová, Heidi
* Macmillan, Ernie
* Madleyová, Laura
* Preece, Malcolm
* Rickett, Antony
* Smith, Zacharias
* Summers
* Whitby, Kevin
* Zellerová, Rose
* Bono, Filip
* Dvorský, Nikolas

Pozri aj
--------

* Chrabromil
* Bystrohlav
* Slizolin
Alexandre Cabanel: Zrodenie Venuše, 1863
**Akademizmus** (angl. academic realism), jeho priaznivcami nazývaný ako tradičný humanizmus, je štýl vo výtvarnom umení, ktorý v druhej polovici 19. storočia zavŕšil klasicizmus. Hlavnou snahou akademizmu je dokončenosť a hladkosť maľby. Vychádza z antiky a vrcholnej renesancie, jednou z najdôležitejších techník, ktorú často používa, je barokový Caravaggiov (1571 – 1610) šerosvit. Akademickí maliari sa takmer všetci narodili medzi rokmi 1823 – 1836.

Akadémia výtvarného umenia *(L’Académie des Beaux-Arts)* mala päťdesiat členov. V roku 1795 boli zjednotené jej sekcie. Škola výtvarného umenia *(L’Ecole des Beaux-Arts)* sa tak menuje od roku 1793. Má tri sekcie: maľbu, sochárstvo a architektúru. Profesori školy mali *les ateliers d’artistes*, kde hlbšie zoznamovali študentov so svojou technikou.

Najslávnejšou akademickou výstavou bol Salón, ktorý sa konal od roku 1737 každý rok v apríli v Paríži v Apolónovom salóne (*Salon d’Apollon*) v Louvre. (V rokoch 1802 – 1831 a 1852 – 1863 sa konal ako bienále.) Po roku 1890 nastal jeho úpadok rozpadom na dva súperiace Salóny.

S akademizmom je úzko spojený Rímsky konkurz *(Le concours de Rome)*, ktorého víťaz dostal Rímsku cenu *(Premier Grand Prix de Rome)* – trojročné štipendium pre najnadanejšieho maliara, aby v Ríme študoval antické umenie. Rímsky konkurz sa organizoval od roku 1664 až do roku 1967, kedy bol zrušený. Od roku 1803 štipendisti bývali vo *Villa Médicis*, sídle *Académie de France*. 

Po roku 1874 sa stal súperom akademizmu modernizmus – *avant-garde* (teda impresionizmus, ktorý však bol ešte v podstate súčasťou tradičného umenia; od 80. rokov postimpresionizmus a symbolizmus). Dá sa povedať, že ako uznávaného umenia akademizmus skončil pred prvou svetovou vojnou. Po druhej svetovej vojne bol považovaný za spiatočnícke umenie, ktoré dusilo nastupujúce pokrokové smery. Renesancia akademizmu začala na konci 70. rokoch 20. storočia.

Pozri aj
--------

* Václav Brožík – český akademik

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Umelecký portál |

* pojednání o akademismu Archivované 2012-01-18 na Wayback Machine (len textovo)
* Art Renewal Centre (vrátane obrázkov)

| * z
* d
* u
Západné umelecké smery |
| --- |
| 
* Románske umenie
* Gotika
* Renesancia
* Manierizmus
* Barok
* Rokoko
* Klasicizmus
* Romantizmus
* Realizmus
* Preraffaelisti
* Akademizmus
* Impresionizmus
* Postimpresionizmus

**20. storočie**
* Moderna
* Kubizmus
* Expresionizmus
* Abstraktný expresionizmus
* Abstrakt
* Neue Künstlervereinigung München
* Der Blaue Reiter
* Die Brücke
* Dadaizmus
* Fauvizmus
* Secesia
* Bauhaus
* De Stijl
* Art deco
* Popart
* Futurizmus
* Suprematizmus
* Surrealizmus

* Color Field
* Minimalizmus
* Lyrická abstrakcia
* Postmoderna
* Konceptuálne umenie
* Young British Artists

 |
***Špinavé ulice*** (angl. *Mean Streets*) je americký film režiséra Martina Scorseseho, ktorý vyšiel v roku 1973. V hlavných úlohách hrajú Harvey Keitel a Robert De Niro.

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Taliansko-Americký zločinec Charlie Cappa (Harvey Keitel) žije komplikovaný život. Je zbožným katolíkom, no zároveň pracuje ako vyberač dlhov pre mafiu. Charlie vysvetľuje, že pokánie v kostole preňho nemá žiadny význam, a rozhodne sa odčiniť svoje hriechy tým, že sa začne starať o svojho priateľa Johna, prezývaného "Johnny Boy" (Robert De Niro). To mu prináša veľa starostí a problémov, lebo Johnny je nielen nezodpovedný a impulzívny, ale navyše dlhuje peniaze veľmi veľkému množstvu ľudí, medzi ktorých patrí aj úžerník Michael (Richard Romanus).

Charlie sa snaží dosiahnuť v mafii vyššiu pozíciu, a zároveň má tajný milostný vzťah s Johnnyho sesternicou Teresou (Amy Robinson). Teresa sa chce odsťahovať zo susedstva a začať žiť s Charliem, no on jej vysvetľuje, že na to bude vhodnejší čas až keď bude povýšený. Neskôr sa Charlie stretáva v reštaurácii so svojim strýkom Giovannim (Cesare Danova), miestnym mafiánskym šéfom, pre ktorého pracuje. Giovanni hovorí, že by mal ukončiť svoje priateľstvo s Johnnym, lebo je to nečestný muž. Počas konverzácie tiež spomenie Teresu a ponižuje ju kvôli jej epilepsii.

Michael sa chodí Charliemu opakovane sťažovať na Johnnyho a jeho dlhy, až kým začne strácať trpezlivosť a vyhrážať sa, že Johnnymu doláme nohy. Charlie ho upokojuje, hovoriac, že Johnny je na tom momentálne zle a potrebuje viac času. Podarí sa mu prehovoriť Michaela aby znížil dlh z 3000 dolárov na 2000, a uisťuje ho, že Johnny sa s ním stretne v bare, ktorý patrí Charlieho starému priateľovi Tonymu (David Proval). Charlie potom rýchlo ide za Johnnym a hovorí mu, že všetko bude v poriadku ak sa Johnny stretne s Michaelom a dá mu všetky peniaze, čo má. Johnny však pri sebe má iba 30 dolárov, ale súhlasí, že sa s Michaelom stretne.

Michael prichádza do Tonyho baru vyzdvihnúť od Johnnyho peniaze, ale ten ho namiesto toho uráža a začne mu hroziť zbraňou. Pri tejto napätej situácii sa Micheal rozhodne odísť. Nahnevaný Charlie vysvetľuje Johnnymu, že by sa mali na istý čas skryť mimo mesta. Nasadnú do auta a zoberú so sebou aj Teresu. Nevšimnú si však, že ich prenasleduje Michael, ktorého auto prejde popri nich a zo zadného sedadla na nich začne strielať jeho poskok. Ten zasiahne Johnnyho do krku, a Charlie havaruje s autom potom, čo je postrelený do ruky. Na miesto prichádzajú policajti a záchranári, a odnášajú ich preč.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Obsadenie
---------

* Harvey Keitel – Charlie Cappa
* Robert De Niro – John „Johnny Boy" Civello
* Amy Robinson – Teresa Ronchelli
* David Proval – Tony DeVienazo
* Richard Romanus – Michael Longo
* Cesare Danova – Giovanni Cappa

Externé odkazy
--------------

* *Špinavé ulice* v Česko-Slovenskej filmovej databáze
* *Mean Streets* v Internet Movie Database (po anglicky)
Pop art
**Popart** alebo **pop-art** (skratka z angl. *popular art* - „*populárne/ masové umenie*") je dominantný smer výtvarníkov 60. rokov 20. storočia, ovplyvnený populárnou kultúrou a komerčným umením, inšpirujúci sa veľkomestskou kultúrou a jej vizuálnymi prejavmi (fotografia, film, reklama, masmédiá, komiksy). 

Popart sa šíril okolo polovice 50. rokov nezávisle z dvoch umeleckých centier – Londýna a New Yorku. Nadviazal na myšlienky dadaizmu. Hnutie je späté predovšetkým s americkým výtvarníkom Andym Warholom, ktorého rodina pochádzala z Rakúsko-Uhorska, z obce Miková (dnes na Slovensku). Medzi jeho dielami nájdeme opakujúce sa rady vyobrazení produktov a osobností, napr. plechovky Campbelovej polievky, fľaše CocaColy, obrazy Marylin Monroe a Elvisa Presleyho realizované technikou sieťotlače. K ďalším predstaviteľom patria J. Johns, C. Oldenburg, T. Wesselman.

Neskôr vzniká aj Op art.

Literatúra
----------

* Honnef, Klaus: Pop-art,Taschen, 2005

Iné projekty
------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Umelecký portál |

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Popart**

| * z
* d
* u
Západné umelecké smery |
| --- |
| 
* Románske umenie
* Gotika
* Renesancia
* Manierizmus
* Barok
* Rokoko
* Klasicizmus
* Romantizmus
* Realizmus
* Preraffaelisti
* Akademizmus
* Impresionizmus
* Postimpresionizmus

**20. storočie**
* Moderna
* Kubizmus
* Expresionizmus
* Abstraktný expresionizmus
* Abstrakt
* Neue Künstlervereinigung München
* Der Blaue Reiter
* Die Brücke
* Dadaizmus
* Fauvizmus
* Secesia
* Bauhaus
* De Stijl
* Art deco
* Popart
* Futurizmus
* Suprematizmus
* Surrealizmus

* Color Field
* Minimalizmus
* Lyrická abstrakcia
* Postmoderna
* Konceptuálne umenie
* Young British Artists

 |