| 2S9 Nona-S |
| --- |
| 120mm mínomet Nona-S v Delostreleckom múzeu v Petrohrade120mm mínomet Nona-S v Delostreleckom múzeu v Petrohrade |
| **Základná charakteristika** |
| Posádka | 4 |
| Dĺžka | 6,02 m |
| Šírka | 2,63 m |
| Výška | 2,3 m |
| Hmotnosť | 8 t |
| **Pancierovanie a výzbroj** |
| Pancierovanie | 15 - 18 mm |
| Hlavná zbraň | 120mm kanón 2A51 |
| Sekundárne zbrane |  |
| **Pohon a pohyb** |
| Pohon | 5D20 180 kW (240 koní) |
| Odpruženie |  |
| Max. rýchlosť | po ceste 60 km/h, pri plavbe 9 km/h |
| Pomer výkon/hmotnosť |  |
| Dojazd | 500 km |
| Priechodnosť |  |

**2S9 Nona-S** je sovietsky a ruský samohybný mínomet, ktorý v sebe kombinuje výhody húfnice a mínometu. Ako ľahká a mobilná zbraň bola Nona-S vyvinutá pre sovietske výsadkové vojsko. Je určená na ničenie delostreleckých a mínometných batérií, raketometov, obrnených cieľov a veliteľských stanovíšť.

Vznik a vývoj
-------------

V roku 1972 sa začal vývoj ľahkého samohybného mínometu, ktorý by bol schopný pristáť na padáku a dokázal by výsadkárom poskytnúť priamu palebnú podporu. Vývoj prebiehal v 25. oddelení Ústredného vedecko-výskumného ústavu Točmaš (Podoľsk) pod vedením A. G. Novožilova. Ako základ sa použila 122 mm samohybná húfnica 2S2 Fialka na podvozku obojživelného pásového obrneného transportéra BTR-D (Objekt 925). V roku 1974 bolo rozhodnuté nahradiť mínomet 120 mm kanónom schopným strieľať projektily aj míny. Táto zbraň, ktorá neskôr dostala označenie 2A51, bola vyvinutá špecialistami zo závodu č. 172 (Motovilichinské závody v meste Perm) pod vedením J. N. Kalačnikova. Nový mínomet dostal názov Nona-S. a po rozsiahlych testoch bol v roku 1981 zavedený do sovietskej armády. Výroba prebiehala do roku 1989, pričom celkovo bolo vyrobených 1432 exemplárov.

Konštrukcia
-----------

Nona-S je postavená na podvozku obojživelného pásového obrneného transportéra BTR-D, ktorý je vyrobený z plechov z hliníkovej zliatiny. V prednej časti vozidla uprostred sedí vodič a vľavo od neho je miesto veliteľa. V strednej časti trupu je bojový priestor, v ktorom je umiestnená zásoba munície. V zadnej časti trupu je motorový priestor s pohonnou jednotkou. Veža je zváraná a vybavená 120 mm kanónom. Vľavo od kanónu je pracovisko strelca a napravo je miesto nabíjača.

Stanovisko veliteľa je vybavené tromi periskopickými pozorovacími zariadeniami TNPO-170A na sledovanie terénu. Stanovisko strelca je vybavené delostreleckým panoramatickým zameriavačom 1P8 pre streľbu z uzavretých palebných postavení a zameriavačom priamej streľby 1P30. Na pravej strane veže je inštalované otočné pozorovacie zariadenie MK-4. Externú rádiovú komunikáciu zabezpečuje rádiostanica R-123M alebo R-173.

2S9 Nona-S je vyzbrojená 120 mm kanónom 2A51, ktorý dokáže strieľať granáty a míny. Hlavná munícia je: 

* **3OF49** - vysoko výbušné fragmentačné náboje s dostrelom až 8,8 km.
* **3OF51** - aktívne raketové projektily (s prúdovým motorom) s dosahom až 12,8 km. Projektily môžu byť vybavené rôznymi typmi poistiek (bežná kontaktná poistka alebo rádiová poistka).
* **3BK19** - strely HEAT schopné preraziť 600 mm homogénneho panciera.
* **Kitolov-2** - riadené strely s vysokou pravdepodobnosťou (od 80 do 90%) zasiahnutia cieľa.
* všetky typy mín pre 120 mm mínomety, vrátane trieštivých, zápalných, dymových a osvetľovacích.

Nona-S môže byť prepravovaná vo vojenských dopravných lietadlách An-12A, An-22 a Il-76, z ktorých môže byť počas letu vysadená na padáku. Lietadlo Il-76 dokáže prepraviť tri stroje Nona-S, ale pri leteckom výsadku berie na palubu iba dva mínomety.

Verzie
------

* **2S9 Nona-S** – základná verzia, v ktorej bolo možné prevážať 25 kusov munície. Bola vyrábaná v rokoch 1979 - 1989.
* **2S9-1 „Sviristelka"** – modernizovaná verzia mínometu 2S9, v ktorej bolo možné prevážať až 40 kusov munície. Bola vyvíjaná od roku 1985 a jej sériová výroba sa začala v roku 1988 v Permskom závode V.I. Lenina.
* **2S9-1-M „Sviristelka-M"** – modernizovaná verzia mínometov 2S9 a 2S9-1-M, ktoré boli vybavené automatizovaným systémom navádzania a riadenia paľby, satelitným navigačným systémom a inerciálnym referenčným systémom. Vďaka nainštalovanému počítaču je 2S9-1M schopná strieľať v rámci divízie v poloautomatickom režime.

Užívatelia
----------

* Azerbajdžan  Azerbajdžan
* Bielorusko  Bielorusko
* Čína  Čína
* Kazachstan  Kazachstan
* Kirgizsko  Kirgizsko
* Moldavsko  Moldavsko
* Rusko  Rusko - v roku 2016 malo viac ako 780 mínometov 2S9 Nona-S (vrátane 500 kusov v rezerve)
* Sýria  Sýria
* Turkmenistan  Turkmenistan
* Ukrajina  Ukrajina - v roku 2016 mala 54 kusov 2S9.
* Uzbekistan  Uzbekistan
* Venezuela  Venezuela

Referencie
----------

1. ↑   *САМОХОДНОЕ АРТИЛЛЕРИЙСКОЕ ОРУДИЕ 2С9 "НОНА-С"* [online]. kskdivniy.ru, [cit. 2022-06-14]. Dostupné online.
2. ↑   *Самоходное артиллерийское орудие 2С9 "Нона-С"* [online]. patriotp.ru, [cit. 2022-06-14]. Dostupné online.
3. ↑  THE INTERNATIONAL INSTITUTE FOR STRATEGIC STUDIES (IISS). *The Military Balance 2016*. [s.l.] : [s.n.], 2016. (Anglický)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **2S9 Nona-S**