recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Enzýmová imunosorbentová analýza** (angl. Enzyme Linked Immuno Sorbent Assay, skr. ELISA) je bežne používaná analytická biochemická analýza, ktorú prvýkrát opísali Engvall a Perlmann v roku 1971. Test využíva typ enzýmovej imunoanalýzy na pevnej fáze (EIA) na zisťovanie prítomnosti ligandu (obyčajne proteínu) v tekutej vzorke pomocou protilátok namierených proti meranému proteínu. ELISA sa používa ako diagnostický nástroj v medicíne, rastlinnej patológii a biotechnológii, ako aj na kontrolu kvality v rôznych priemyselných odvetviach.

V najjednoduchšej forme ELISA sa antigény z testovanej vzorky pripevnia na povrch. Potom sa na povrch nanesie zodpovedajúca protilátka, aby mohla antigén naviazať. Táto protilátka sa spojí s enzýmom a potom sa odstránia všetky nenaviazané protilátky. V poslednom kroku sa pridá látka obsahujúca enzýmový substrát. Ak došlo k naviazaniu, následná reakcia vytvorí detegovateľný signál, najčastejšie zmenu farby.

Vykonanie testu ELISA zahŕňa aspoň jednu protilátku so špecifickosťou pre konkrétny antigén. Vzorka s neznámym množstvom antigénu sa imobilizuje na pevný nosič (zvyčajne polystyrénovú mikrotitračnú platničku) buď nešpecificky (prostredníctvom adsorpcie na povrch), alebo špecificky (prostredníctvom zachytenia inou protilátkou špecifickou pre ten istý antigén, v "sendvičovej" ELISA). Po imobilizácii antigénu sa pridá detekčná protilátka, ktorá s antigénom vytvorí komplex. Detekčná protilátka môže byť kovalentne spojená s enzýmom alebo môže byť sama detegovaná sekundárnou protilátkou, ktorá je spojená s enzýmom prostredníctvom biokonjugácie. Medzi jednotlivými krokmi sa platňa zvyčajne premyje jemným roztokom detergentu, aby sa odstránili všetky proteíny alebo protilátky, ktoré sú nešpecificky naviazané. Po poslednom kroku premývania sa platňa vyvolá pridaním enzymatického substrátu, aby sa vytvoril viditeľný signál, ktorý indikuje množstvo antigénu vo vzorke.

Za zmienku stojí, že metódou ELISA sa môžu vykonávať iné formy testov väzby ligandov namiesto striktne "imuno" testov, hoci názov niesol pôvodné "imuno" kvôli bežnému používaniu a histórii vývoja tejto metódy. Táto technika si v podstate vyžaduje akékoľvek ligatizačné činidlo, ktoré možno imobilizovať na pevnej fáze spolu s detekčným činidlom, ktoré sa špecificky viaže a pomocou enzýmu vytvára signál, ktorý možno správne kvantifikovať. Medzi premývaním zostáva na pevnej fáze špecificky viazaný alebo "imunosorbovaný" interakciou antigén-protilátka len ligand a jeho špecifické väzobné ekvivalenty, zatiaľ čo nešpecifické alebo neviazané zložky sa premyjú. Na rozdiel od iných formátov spektrofotometrických testov v mokrom laboratóriu, kde sa tá istá reakčná jamka (napr. kyveta) môže po premytí znovu použiť, na platničkách ELISA sú reakčné produkty imunosorbované na pevnú fázu, ktorá je súčasťou platničky, a preto sa nedajú ľahko znovu použiť.

Referencie
----------

1. ↑  enzýmová imunoanalýza. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 2005. 698 s. ISBN 80-224-0847-6. Zväzok 4. (Eh – Gala), s. 123.
**Hulk** je plachetnica z konca 14. a začiatkom 15. storočia, na severe Európy nahradila kogu.
Vedľa kogy bola spočiatku ako nový typ obchodnej lode, ktorá bola väčšia ako koga, od ktorej sa líšila najmä architektúrou nástavieb. Bola to ťažká a silná loď, schopná plávať v zime. Od karaky sa líšila najmä oplachtením, síce nemala veľa plachiet ako karaka, ale držala sa vzoru kogy.

**Hulk** mal 1 – 3 sťažne, na každom jednom bola jedna veľká rahnova plachta, okrem posledného sťažňa, kde bola latinská plachta. Začiatkom 15. storočia hulky takmer vyradili kogy.
Neskôr sa pod hulkom rozumela vyradená, obyčajne vojenská loď, ktorá kotvila v prístave a bola ako väzenie, dielňa, ubytovňa či zajatecký tábor.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hulk (loď)**

| * z
* d
* u
Typy plachetníc |
| --- |
| 
* bark
* barkentína
* briga
* brigantína
* drakkar
* džunka
* East Indiaman
* feluka
* flauta
* fregata
* galeáza
* galeota
* galeóna
* galéra
* hulk
* jachta
* karaka
* karavela
* katamaran
* keč
* kliper
* koga
* korveta
* lorcha
* luger
* mtepe
* nef
* pinasa
* prao
* radová loď
* sampan
* šalupa
* šebeka
* škuner
* triéra

 |
Rodiaci sa smer **environmentálna ekológia** rozvíja ekologické princípy, ktoré sa opierajú o základy ekológie pre potreby environmentalistiky. Tak, ako je pestrá a rôznorodá problematika environmentalistiky po stránke vecnej, tak musí byť jednotný jej ekologický princíp interakcie človek a prostredie (RUŽIČKA, 1996). 

Cieľom environmentálnej ekológie je rozvíjať ekologické princípy pre potreby environmentalistiky. Predmetom environmentálnej ekológie podľa RUŽIČKU (2001) je na jednej strane poznanie ekologických procesov, javov a zákonitostí našej planéty. Na strane druhej sú to disturbačné javy a procesy prírodného pôvodu a dopady existencie ľudskej spoločnosti na živú a neživú zložku geobiosféry.

Environmentálna ekológia si môže klásť za úlohu spájať poznatky o ekologických princípoch a zákonitostiach našej planéty, ktoré podmieňujú život a jeho rozvoj s poznatkami zo sféry ľudskej spoločnosti, sociálnymi a ekonomickými zákonitosťami, ktoré podmieňujú činnosti človeka a ich dopady na prostredie. Snaha o vyvážený pomer medzi podmienkami, hospodárskym využívaním a nárokmi na prírodu a jej zdroje, dáva predpoklady na jej racionálne využívanie a zabezpečenie životného prostredia, optimálneho pre rozvoj človeka a spoločnosti (RUŽIČKA, 2002).
**Virgilio Piñera** (\* 4. august 1912, Cárdenas, Kuba – † 18. október 1979, Havana, Kuba) bol kubánsky spisovateľ, esejista, básnik a dramatik. V jeho dielach možno nájsť najmä prvky existencializmu a absurdného divadla.

Život a dielo
-------------

Piñerov otec bol železničným inžinierom a matka učiteľkou. Piñera študoval na Havanskej univerzite, na ktorej však odmietol obhajovať svoju dizertačnú prácu s odôvodnením, že v komisii sedí „banda somárov", čo mu neskôr spôsobilo ťažkosti zamestnať sa. Piñera bol síce členom literárnej skupiny *Origenes*, avšak jeho názory sa mnohokrát odlišovali od zväčša konzervatívnych názorov skupiny. Sám seba neradil k žiadnemu literárnemu, či filozofickému smeru. 

V štyridsiatych rokoch napísal drámy *Electra Garrigó*, *Jesus* či *Falsa alarma*, ktoré pojednávajú o strachu a absurdite ľudskej existencie. Známy je hlavne zbierkou poviedok *Cuentos fríos* (1956), ktorá vyšla i v českom jazyku (*Studené povídky*, Julius Zirkus, 2005) a románom *Pequeñas maniobras* (1963), v ktorom sa hlavný protagonista snaží malými úskokmi vyhýbať akýmkoľvek konfliktom, nepríjemnostiam, rozhovorom, vzťahom s inými ľuďmi.

V päťdesiatych rokoch žil Piñera v Buenos Aires, kde sa zoznámil okrem iných aj s Jorgem Luisom Borgesom a poľským exulantom Witoldom Gombrowiczom. Prestížny časopis *Sur* uverejnil niektoré z Piñerových diel. Piñera sa vrátil na Kubu niekoľko mesiacov predtým, než Fidel Castro prebral nad ostrovom svoju moc.

Piñera stál pri zrode literárneho časopisu *Ciclón*, v ktorom okrem iného uverejňoval diela Gidea, Freuda a de Sadea, a v ktorom sa taktiež snažil vyslobodiť homosexualitu z područia a zovretia dogiem. 
11. októbra 1961 sa dostal za kontrarevolučné aktivity, keďže patril k odporcom režimu Fidela Castra a odmietal vstúpiť do strany, a za zločiny proti mravnosti do väzenia, nakoľko slobodne vyjadroval svoju mienku a neskrýval svoju homosexualitu.
Po zvyšok svojho života bol vylúčený zo spoločenského života.

Piñeru nemožno hodnotiť len na základe jeho snahy k otvorenej diskusii o homosexualite. Jeho dielo predstavuje nielen prínos politický, ale hlavne literárny, filozofický a tvorivý.

Externé odkazy
--------------

* Jan Paulík: Piñera, Virgilio: Studené povídky In *iliteratura.cz*, 25.8.2006

Autoritné údaje: * BnF: 12054574c
* GND: 118987992
* ISNI: 0000 0001 1468 5942
* LCCN: n85251555
* NK ČR: js20050613010
* VIAF: 19697315
* WorldCat: lccn-n85251555
Bombardier CRJ-200 od Adria Airways na Letisku Mníchov
**Adria Airways** bol slovinský národný letecký dopravca so sídlom v Ľubľane. Spoločnosť bola členom aliancie Star Alliance. Pravidelne lietala do viacerých miest Európy a prevádzkovala aj charterové lety do Európy a na Blízky východ. Hlavnú základňu mala na Letisku Jože Pučnika v Ľubľane.

Spoločnosť bola založená v roku 1961 pod názvom *Adria Aviopromet*. Spočiatku lietala so strojom Douglas DC-6 a uskutočňovala iba charterové lety. Neskôr spoločnosť kúpila od KLM ďalšie DC-6. V roku 1968 zmenila názov na *Inex-Adria Airways* a predstavila svoje prvé prúdové lietadlo, Douglas DC-9.

Flotila
-------

**Flotila Adria Airways**| Lietadlo | Obrázok | V prevádzke | Objednávky | Sedadiel   (Economy) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Airbus A319-132 |  | 2 | 1 | 144 |
| Airbus A320-231 |  | 1 | 0 | 180 |
| Bombardier CRJ-200 |  | 2 | 0 | 48 |
| Bombardier CRJ-900 |  | 6 | 2 | 84/86 |
| **spolu** |  | **11** | **3** | stav k júnu 2014 |

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Adria Airways**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
* Flotila


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál letectvo |
**Virgil Klatt** (\* 30. august 1850, Temešvár, Rumunsko – † 22. január 1935, Bratislava) bol slovenský pedagóg a fyzik rumunského pôvodu.

Narodil sa 30. augusta 1850 v Temešváre. Po maturite na katolíckom gymnáziu v Bratislave študoval matematiku a fyziku na Filozofickej fakulte viedenskej univerzity ( 1868– 1871), kde mal vynikajúcich pedagógov. Matematiku mu prednášal okrem iných Jozef Maximilián Petzval, u ktorého mladý Klatt počúval aj prednášky z teoretickej fyziky. Základný kurz fyziky viedol Jozef Stefan (objaviteľ Stefanovho-Boltzmannovho zákona) a Josef Loschmidt (ako prvý určil rozmer molekuly) prednášal teóriu tepla, vedenie tepla a hydrodynamiku. Začiatkom sedemdesiatych rokov sa na bratislavskej reálke uvoľnilo miesto profesora fyziky a v r. 1871 naň nastúpil Virgil Klatt ako dočasný profesor. O štyri roky zložil skúšku učiteľskej spôsobilosti pre vyučovanie
matematiky a fyziky vo vyšších triedach gymnázií. Na bratislavskej reálke učil až do r. 1919, keď ho nový režim ponechal bez práce i bez dôchodku. Preto pracoval v hodinárskej dielni svojho bývalého žiaka. Na vyššej reálnej škole v Bratislave, ktorá vznikla r. 1850 ako prvá škola nového typu v Uhorsku, Virgil Klatt učil matematiku i fyziku a viedol fyzikálny kabinet. Vďaka jeho úsiliu sa kabinet čoskoro zaradil medzi najlepšie vybavené fyzikálne pracoviská. Pri kabinete Klatt zriadil aj dielňu pre žiakov, za čo sa pokladá za priekopníka polytechnického vyučovania v Uhorsku. Okrem toho sa vo svojom kabinete venoval bádaniu: zaoberal sa fosforescenciou a katódovým žiarením. Vynikajúce hodiny fyziky plné demonštrácií a jasného, hoci aj náročného výkladu, priviedli
k fyzike študenta Philippa Lenarda, neskoršieho nositeľa Nobelovej ceny za fyziku. Učiteľ a žiak spolu skúmali fosforescenciu a táto spolupráca trvala niekoľko desiatok rokov. Jej výsledkom boli tri spoločné práce, uverejnené v špičkovom časopise Annalen der Physik und Chemie. Klatt a Lenard zistili, že intenzita a zafarbenie fosforescencie závisí od množstva a typu kovových prímesí (medi, mangánu či bizmutu), že tlak niekedy spôsobuje zmenu farby fosforescencie, zatiaľ čo u niektorých látok ju úplne potláča. Podali tiež svetelno-elektrické vysvetlenie mechanizmu fosforescencie. Skúsenosti a poznatky z tejto spolupráce Lenard neskôr využil pri výskume katódových lúčov a fotoefektu. Na Klattove a Lenardove práce nadviazali v 40. rokoch americkí bádatelia, ktorí vyvíjali obrazovky pre radary. Zomrel 22. januára 1935 v Bratislave.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.

Autoritné údaje: * GND: 1050303679
* VIAF: 308198104
Chemický vzorec adrenalínu
Kryštály andrenalínu
**Adrenalín** (iné názvy **epinefrín**, **suprarenín**) je hormón a neurotransmiter, ktorý sa tvorí v dreni nadobličiek. Patrí do skupiny látok zvaných katecholamíny. Základným stavebným kameňom pri jeho syntéze je aminokyselina tyrozín.

Biologické účinky
-----------------

Adrenalín sa tiež označuje ako "stresový hormón". Vylučuje sa v stavoch zvýšenej záťaže organizmu. Po vylúčení do krvi a naviazaní na príslušné receptory má veľké množstvo biologických účinkov:

* zvyšuje hladinu glukózy a mastných kyselín v krvi
* zrýchľuje činnosť srdca
* zvyšuje krvný tlak
* rozširuje priedušky
* spôsobuje mydriázu (rozšírenie zreničky)
* spomaľuje pohyblivosť tráviacej trubice a vylučovanie tráviacich štiav

Celkový účinok je teda príprava organizmu na zvýšenú aktivitu (útek alebo útok).

Pri abnormálne zvýšenej hladine tohto hormónu, napríklad v prípade jeho zvýšenej sekrécie nádorom nadobličky, sú najčastejšími príznakmi hypertenzia (zvýšený krvný tlak), búšenie srdca, bolesť hlavy a nadmerné potenie.

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |

* noradrenalín (norepinefrín)

Zdroj
-----

* Adrenalín. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 56.
**Naturhistorisches Museum Wien (NHMW)** (slov. *Múzeum prírodných dejín Viedeň*) je múzeum vo Viedni. Patrí k najväčším prírodovedeckým múzeám na svete a je jedno z najväčších múzeí v Rakúsku. Spolu s priľahlým Kunsthistorisches Museum mali vytvárať jednotný komplex v rámci rozšíreného cisárskeho paláca (Hofburg)

Dejiny múzea
------------

Múzeum bolo postavené podľa projektov Gottfrieda Sempera a Karla Freiherr von Hasenauera ako stánok na uschovanie a prezentáciu obrovských zbierok Habsburgovcov z cisársko kráľovského prírodovedeckého kabinetu. Múzeum bolo otvorené 10. augusta 1889.

Referencie
----------

1. ↑  derstandard.at - Naturhistorisches Museum glänzt mit Besucherrekord (Múzeum prírodných dejín vyniká novým rekordom návštevnosti), prístup 28. január 2011 (po nemecky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Naturhistorisches Museum Wien**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Naturhistorisches Museum Wien**

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Naturhistorisches Museum Wien na nemeckej Wikipédii.*
**Édouard Daladier** (\* 18. jún 1884, Carpentras, Francúzsko – † 10. október 1970, Paríž) bol francúzsky politik a predseda vlády Francúzska na začiatku druhej svetovej vojny.

Životopis
---------

Počas prvej svetovej vojny dosiahol z obyčajného vojaka hodnosť kapitán a veliteľ roty. Bol členom strednej liberálnej strany *Parti radical*, ktorú neskôr viedol. Prvýkrát sa stal premiérom v roku 1933 a následne na pár týždňov v roku 1934, keď 6. februára vypukli v Paríži protivládne demonštrácie. V roku 1936 sa stal ministrom vojny vo vládnej koalícii *Front populaire*. Po páde Front populaire sa 10. apríla 1938 tretíkrát stal premiérom.

V 1938 sa zúčastnil aj rokovaní o Mníchovskej dohode, kde Francúzsko ustúpilo od záväzku brániť Česko-Slovensko.

V roku 1940 bol z francúzskej politiky odstavený. Od roku 1943 do oslobodenia spojencami bol vládou francúzskeho štátu väznený a súdený za zradu. Po vojne sa znovu aktívne zúčastnil politického života, v rokoch 1945 až 1958 bol členom poslaneckej snemovne. Od 1953 do 1958 bol primátorom Avignonu. Je pochovaný na známom parížskom cintoríne Cimetière du Père-Lachaise.

Galéria
-------

* Mníchovská dohoda 29. september 1938: Hitler, Mussolini, Daladier a Dr. Paul SchmidtMníchovská dohoda 29. september 1938: Hitler, Mussolini, Daladier a Dr. Paul Schmidt
* Mníchovská dohoda 29. september 1938: Daladier a GöringMníchovská dohoda 29. september 1938: Daladier a Göring

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Édouard Daladier**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Édouard Daladier na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 17390
* BnF: 121964450
* GND: 119022303
* ISNI: 0000 0001 0879 5627
* LCCN: n91035678
* NK ČR: mzk2002106436
* VIAF: 24647874
* WorldCat: lccn-n91035678
**Éleios** (starogr. *Ἠλείος* – *Éleios*) je v gréckej mytológii syn boha Poseidóna a jeho milenky Eurykydy, dcéry Endymióna.

Po smrti bezdetného élidskeho kráľa Epeia, nastúpil na trón jeho brat Aitólos, ktorý však na pohrebných hrách v Lykosúrii neúmyselne zabil Apida, syna Iasóna a musel sa preto vzdať trónu. Na kráľovský trón po ňom zasadol Éleios, syn jeho sestry Eurykydy a Aitólos z krajiny utiekol. Éleios sa tak stal vládcom krajiny nazvanej po Epeiovi, ale ľud ju onedlho pomenoval po ňom na Élis.

Podľa antického autora Pausania, Éleios bol otcom élidskeho kráľa Augiáša, známeho hroznou špinou v jeho chlievoch, vyčistenie ktorých, bolo jednou z dvanáctich úloh zadaných mykénskym kráľom Eurystheom, hrdinovi Héraklovi.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 5,1,8.
2. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 5,1,4.
3. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 5,1,9.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 88-89.
Súradnice: 29°53′J 31°3′V﻿ / ﻿29,883°J 31,050°V﻿ / -29.883; 31.050

**Durban** je jedno z najväčších miest v Južnej Afrike a najväčšie v provincii Kwa-Zulu Natal. V jazyku Zulu sa nazýva *eThekwini*. Durban má podľa sčítania ľudu z roku 2001 3 090 117 obyvateľov, z ktorých takmer 70 % tvoria černosi.
V 25. decembra 1497 na toto miesto priplával Vasco da Gama a dal mu meno *Rio De Natal* (Vianočná rieka). Potom, čo toto územie bolo venované Šákou britskému obchodníkovi Henry Fynnovi, vznikla tu v roku 1823 osada. Už ako mesto bolo v roku 1835 premenované na Durban na počesť správcu Kapskej kolónie, Benjamina d’Urbana. V meste tiež 20 rokov býval Mahátma Gándhí, ktorý tu pracoval ako právnik a po prvýkrát tu uplatnil taktiku pasívneho odporu. V roku 2001 sa tu konala Svetová konferencia proti rasizmu.

Partnerské mestá
----------------

* Algeria  Oran, Alžírsko

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Durban**

Panoramatická fotografia mesta Durban
*Panoramatická fotografia mesta Durban*
**Hodvábnictvo** je výroba hodvábu; zložka poľnohospodárskej výroby.

Dejiny
------

Prvá zmienka o objave hodvábu (silk) a priadky morušovej (*Bombyx mori*  Linnaeus, 1758) pochádza z Číny. Objavenie hodvábnictva sa pripisuje konkubíne cisára Chuang-ti, ktorý žil asi 3000 rokov pred Kristom. 

Tajomstvo výroby hodvábu si čínsky výrobcovia veľmi starostlivo strážili pred svetom viac ako 2000 rokov. Tým sa stala výroba hodvábu najstráženejším tajomstvom na svete. Podľa jednej legendy sa hovorí o mníchovi, ktorý pracoval pre cisára Justiniána I. ktorému sa ako prvému podarilo prepašovať vajíčka priadky morušovej z Číny v dutých bambusových paliciach.

Hodvábne vlákno vytvára priadka morušová (latinsky: *Bombyx mori* – „Hodvábny motýľ"). Dospelý hodvábnik žije asi iba tri dni, počas ktorých znesie okolo 300 vajíčok. Priadka morušová sa živí listami morušovníka. Keď dosiahne asi 30-násobok pôvodnej dĺžky zakuklí sa. Húsenica sa do hodvábneho vlákna, ktoré sama vytvorí, zamotáva a vytvorí kokón (zámotok = kokón). Jeden kokón môže obsahovať 730 až 915 metrov dlhé vlákno.

Vlákno hodvábu tvoria bielkoviny fibroín a sericín, ktoré na vzduchu tuhnú a vytvárajú hodvábne vlákno, ktoré je extrémne pevné a môže sa tkať na hodvábne látky. Hodvábne látky sú z ušľachtilého prírodného materiálu, ktorý má špecifickú štruktúru a mimoriadny lesk. Už od nepamäti bol veľmi cennou komoditou a to platí dodnes.

Priadka morušová sa u nás začala pestovať koncom 17. storočia. Najväčší rozmach hodvábníctva sa dosiahol za panovania Márie Terézie a hodvábnictvo bolo rozšírené okrem Abovsko-Turnianskej župy tiež v Nitrianskej a Bratislavskej. V Uhorsku malo hodvábníctvo staré tradície, lebo v Európe bolo Uhorsko tretím najväčším výrobcom hodvábnej suroviny a piatym vo svete. Rozvoj hodvábnictva vo svete sa viazal v minulosti s menami, ako napr.: Louis Pasteur (1822 – 1895).

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Aulus Gellius
**Aulus Gellius** (125 – 180) bol rímsky spisovateľ, autor zbierky pojednaní na rôzne témy menom *Noctes Atticae* (Atické noci).

Životopis
---------

Gellius pochádzal pravdepodobne z Afriky, aj keď študoval po istú dobu v Ríme. Jeho učiteľmi boli významní gramatici – Gaius Sulpicius Apollinaris, Herodes Atticus a Marcus Cornelius Fronto. V rámci rímskych štandardov vzdelania strávil istú časť štúdii pobytom v Grécku, presnejšie v Aténach a ich okolí. Práve tu vznikli Atické noci, Gelliove kontemplatívne eseje písané počas dlhých zimných večeroch trávených v okolí Atén.

Gellius predstavuje nový typ spisovateľa – milovníka kultúry, ktorý nie je sám ani rečníkom ani gramatikom, ale jednoducho laikom, ktorý si zapisuje vlastné náhodné poznatky. Jeho dielo patrí do prúdu zbierok s rôznorodým obsahom, ktoré bývali nazývané *miscellanea* (rozmanitosti) alebo *silvae* (lesy, podľa rôznorodosti stromov v lese). V istom ohľade predstavuje Gelliov počin vrchol tohto žánru. Jeho úvahy sú usporiadané v zbierke celkom náhodne, nemajú jednotný námet, vzor alebo formu, týkajú sa takmer všetkých oborov známych Rimanom. Celkovo ide o 20 kníh, ktoré sa nám dochovali všetky s výnimkou knihy 8.

Gellius je významným zdrojom informácii o inak nedochovaných dielach a neznámych autoroch.

Literatúra
----------

* CONTE, Gian Biagio. *Dějiny římské literatury*. Preklad Dagmar Bartoňková et al. Vyd. 1. Praha : KLP, 2003. 790 s. ISBN 80-85917-87-4.

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Aulus Gellius**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Aulus Gellius**

Autoritné údaje: * BnF: 11886402k
* GND: 118716735
* ISNI: 0000 0001 2096 7225
* LCCN: n79142673
* NK ČR: jn19981001331
* VIAF: 100198334
* WorldCat: lccn-n79142673
Svetové dedičstvo UNESCOSvetové dedičstvo UNESCO

**Laurisilva** či **Vavrínový les** je les pralesovitého typu, ktorý sa vyskytuje na niekoľkých makaronézskych ostrovoch. Vyskytuje sa v ňom relatívne veľké množstvo organizmov endemického typu. Vďaka svojej jedinečnosti bol madeirský les zapísaný v roku 1999 na zoznam svetového dedičstva UNESCO.

Prales tohto typu kedysi pokrýval väčšinu európskeho kontinentu. So zmenou podnebia však ustúpil a relikty pôvodného pralesa prežili dodnes len v Makronézii (lesy vavrínového typu sú aj v južnej Číne, v Japonsku a v Tasmánii; zastúpenie rastlinných a živočíšnych druhov je tam však úplne odlišné).

Následkom odlesňovania, poľnohospodárstva, pastierstva a dovozu exotických rastlín zaberá laurisilva v Makronézii stále menšiu plochu:

* na ostrove Madeira necelých 150 km²
* na Kanárskych ostrovoch – Tenerife (60 km²), La Gomera (20 km²), nepatrné plochy na La Palme a Gran Canarii
* na Azoroch (Pico, Terceira, São Miguel) nepatrné plochy

Laurisilva patrí k lesom, ktoré sú stále vlhké. Na ostrove Madeira sa vyskytujú na severných svahoch v nadmorských výškach 300 až 1 400 m a v 700 až 1600 m na južných svahoch v oblastiach, ktoré sú každý deň niekoľko hodín pokryté hmlou. Pokiaľ ide o rastliny a živočíchy, je madeirský prales z 90 % pôvodný, niektoré druhy sú madeirské endemity.

Nájdeme tu vavrín *Laurus azorica*, ktorého plodmi – čiernymi bobuľami – sa živí holub madeirský *(Columba trocaz)*, vavrín *Laurus canariensis*, vavrín *Ocotea foetens*, hruškovec americký, t.j. avokádo *(Persea indica)*, cezmínu *Ilex canariensis* a vresovec stromovitý *(Erica arborea)*.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Laurisilva**

Externé odkazy
--------------

* Jochovec stromový; Botany.cz

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Laurisilva na českej Wikipédii.*

  


| * z
* d
* u
Portugalské pamiatky na zozname svetového dedičstva UNESCO |
| --- |
| 
* Angra do Heroísmo
* Kláštor Kristovho rádu v Tomare
* Kláštor Batalha
* Kláštor hieronymitov a Belémska veža
* Évora – historické centrum
* Kláštor Alcobaça
* Kultúrna krajina Sintra
* Porto
* Skalné maľby v údolí Côa a Siega Verde
* Vavrínový les na ostrove Madeira
* Vinohradnícka oblasť Alto Douro
* Historické centrum mesta Guimarães
* Vinice na ostrove Pico
* Elvas
* Universidade de Coimbra
* Kráľovská budova Mafra

1. **Svätyňa Bom Jesus do Monte v Brage**

 | Vlajka Portugalska |
**Hukov potok** je potok na Strednom Považí, v centrálnej časti okresu Trenčín. Je to pravostranný prítok Turnianskeho potoka, meria 5,2 km a je tokom IV. rádu.

Pramení v juhozápadnom výbežku Strážovských vrchov, v podcelku Trenčianska vrchovina, v časti Ostrý, na západoseverozápadnom svahu Čiernachova (694,8 m n. m.) v lokalite Pekelná dolina, v nadmorskej výške približne 410 m n. m. Od prameňa najprv tečie severozápadným smerom, vteká do Považského podolia, do podcelku Trenčianska kotlina, podteká železničnú trať Trenčín – Chynorany a stáča sa západným smerom. Ďalej priberá pravostranný prítok z lokality Za drahami, následne podteká cestu III. triedy Mníchova Lehota - Soblahov a tečie severne od Hámrov. Napokon podteká cestu II. triedy č. 507, stáča sa na juhozápad a preteká intravilánom obce Trenčianska Turná. Východne od centra obce sa v nadmorskej výške cca 214 m n. m. vlieva do Turnianskeho potoka.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Turnianskeho potoka** |
| --- |
| *Turniansky potok* → *Váh* → *Dunaj* |
| Hukov potok · Lavičkový potok · Potôčky · Rígeľský potok · Sedličiansky potok · Soblahovský potok · **Turniansky potok** |
**Rachel Kohenová-Kaganová** (hebr. : רחל כהן-כגן), rodená **Racheľ Ľuberská** (\* 19. február 1888, Odesa, Ruské impérium – † 15. október 1982, Izrael) bola sionistická aktivistka a izraelská politička.

Biografia
---------

Narodila sa v Odese v cárskom Rusku (dnešná Ukrajina). Neskôr tu vyštudovala univerzitu, ďalšiu vyštudovala v Petrohrade.

V roku 1919 podnikla aliju do mandátnej Palestíny, kde sa angažovala v Medzinárodnej ženskej sionistickej organizácii. V roku 1932 bola vymenovaná za predsedníčku komisie na sociálnu podporu pri mestskej rade Haify a túto funkciu zastávala až do roku 1946.

V roku 1938 bola zvolená za predsedníčku WIZO a začala sa zaujímať o politiku. V roku 1946 bola vymenovaná za riaditeľku sociálneho odboru Židovskej národnej rady. Bola členkou dočasnej štátnej rady (hebr.  *Moecet ha-Am*) a spolu s Goldou Meyersonovou (neskôr Golda Meirová) bola jednou z dvoch signatárok (boli jediné dve ženy) izraelskej deklarácie nezávislosti (celkom bolo 24 signatárov).

V prvých voľbách do Knesetu v roku 1949 získala WIZO jeden poslanecký mandát, ktorý pripadol práve Rachel Kohenovej-Kaganovej. O poslanecký mandát prišla v nasledujúcich parlamentných voľbách v roku 1951. Neskôr vstúpila do Liberálnej strany a po voľbách v roku 1961 sa stala znova poslankyňou Knesetu. Bola však jednou zo siedmich poslancov, ktorí Liberálnu stranu opustili a založili *Nezávislých liberálov* na protest proti plánovanému zlúčeniu Liberálnej strany s Cherutom. V nasledujúcich voľbách v roku 1965 o poslanecký mandát prišla.

Mala dve deti.

Externé odkazy
--------------

* Kneset – Rachel Kohen-Kagan (po anglicky)
* Jewish's Woman Archive – Rachel Kohen-Kagan (po anglicky)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Rachel Cohen-Kagan na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 11897202g
* ISNI: 0000 0001 1042 194X
* VIAF: 19675961
Súradnice: 48°36′54″S 19°07′19″V﻿ / ﻿48,615°S 19,122°V﻿ / 48.615; 19.122

**Sliačska kotlina** je geomorfologický podcelok Zvolenskej kotliny.

Vymedzenie
----------

Podcelok zaberá západnú, najrovinatejšiu časť Zvolenskej kotliny, medzi mestami Banská Bystrica a Zvolen. Na západe susedí Turovské predhorie (podcelok Kremnických vrchov), južný okraj vymedzuje Lomnianska vrchovina, patriaca pohoriu Javorie. Východným smerom nadväzuje Zvolenská pahorkatina, na severe susedí krátkym úsekom Bystrická vrchovina a na severozápade Bystrické podolie, všetko podcelky Zvolenskej kotliny.

Vodstvo
-------

Osou územia je rieka Hron, ktorá tu má severojužný smer toku, no v južnej časti sa stáča západným smerom. Priberá tu množstvo menších potokov, najvýznamnejším prítokom je Slatina. Významnú úlohu zohrávajú liečivé pramene v okolí Sliača a Kováčovej, využívané v miestnych kúpeľoch.

Osídlenie
---------

Kotlina patrí medzi stredne husto osídlené oblasti. Na severnom okraji zasahuje do južnej časti Banskej Bystrice, južný okraj zaberá západnú časť Zvolena. V strednej časti leží mesto Sliač, v blízkosti ktorého je letisko.

Doprava
-------

Zvolen patrí medzi najvýznamnejšie dopravné križovatky v krajine a križujú sa tu severojužné a západovýchodné trasy. Kotlinou vedie v trase rýchlostnej cesty R1 koridor medzinárodnej cesty E 77 (Krakov – Budapešť), ktorá pri Zvolene križuje E 58 (Nitra – Košice). Vo Zvolene sa križujú i významné železničné trate Nové Zámky – Zvolen – Košice, Zvolen – Banská Bystrica – Vrútky a Zvolen – Krupina – Čata.

Referencie
----------

1. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2018-06-19]. Dostupné online.
2. ↑   *mapový portál HIKING.SK* [online]. mapy.hiking.sk, [cit. 2018-08-07]. Dostupné online.
**Borzov** je potok v regióne Turňa, v západnej časti okresu Košice-okolie. Je to ľavostranný prítok Bodvy, meria 7,9 km a je tokom V. rádu. Na hornom toku preteká Borzovou dolinou.

Prameň
------

Pramení vo Volovských vrchoch, v podcelku Kojšovská hoľa, na východojuhovýchodnom svahu Troch studní (969,0 m n. m.) v lokalite Harakovská, v nadmorskej výške približne 850 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie spočiatku juhojuhozápadným smerom, na západnom úpätí Barata (857,8 m n. m.) sa vyrovnáva severojužným smerom a pokračuje cez Borzovu dolinu. Tu sprava priberá prítok spod Strážneho vrchu (774,0 m n. m.), na krátkom úseku tečie na juhovýchod a zľava priberá prítok zo severozápadného svahu Klina (718,1 m n. m.) a pretekajúci Benkovou dolinou. Následne sa Borzov opätovne stáča severojužným smerom, preteká osadou Baňa Lucia a zároveň vteká do Košickej kotliny, do podcelku Medzevská pahorkatina. Pod osadou tečie prechodne na juhovýchod, potom už na juhojuhovýchod, pričom tečie súbežne s prístupovou cestou do osady na ľavom a zrušenou železničnou traťou Počkaj - Baňa Lucia na pravom brehu. Napokon sa esovito stáča, postupne podteká zrušenú trať, cestu II. triedy č. 548 i železničnú trať Moldava nad Bodvou – Medzev a západne od osady Počkaj ústi v nadmorskej výške cca 281 m n. m. do Bodvy.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2023-02-24]. Dostupné online.
2. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2023-02-24]. Dostupné online.
3. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2023-02-24]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Bodvy (na území Slovenska) |
| --- |
| *Bodva* → *Slaná* → *Tisa* → *Dunaj* |
| Vodné toky | 
* **Bodva**
* Borzov
* Drienovec
* Hájny potok
* Humel
* **Ida**
* Kečovský potok
* Kúpeľný potok
* Medvedí potok
* Miglinc
* Novoveský potok
* Olšava
* Opustený potok
* Ovčinský potok
* Piverský potok
* Ponorný potok
* Porča
* Rakov potok
* Saňovský potok
* Skalný potok
* Stará Bodva
* Suchý potok
* Štósky potok
* Šugovský potok
* Teplica
* **Turňa**
* Zábava
* Zadný potok
* Zaspaný jarok
* Zlatná

 |
| Vodné plochy | 
* Hámre v Šugovskej doline
* Rybník Jasov

 |
**Borås** (vyslovuje sa Buros) je mesto v juhozápadnom Švédsku, v provincii Västra Götaland. V súčasnosti (2010) tu žije 66 273 obyvateľov, v celej metropolitnej oblasti zhruba 100 000(?). Mesto je domovom úspešného futbalového klubu IF Elfsborg. *Borås* je centrom textilného priemyslu v Švédsku.

Dejiny
------

Mestu Borås dal jeho privilégiá v roku 1621 kráľ Gustáv II. Adolf. Dôvodom bolo dať obchodníkom právne predajné miesto pre svoj tovar. Mesto sa rozvíjalo čoskoro po tom ako bolo založené. 
Borås štyrikrát spustošil požiar: v roku 1681, 1727, 1822 a 1827. Caroli kostol je najstaršou budovou Boråsu, a odolal všetkým požiarom.

Ekonomika
---------

V mestskom erbe sú znázornené dve nožnice na strihanie oviec, je to tiež hold obrovskému množstvu kováčov, ktorí v minulosti v meste pôsobili. V súčasnej dobe drží švédsky rekord v počte zavedených zásielkových firiem.

V meste podnikajú Spoločnosť „SWEDAC" a Ericsson, ktorý tu má veľký výrobný závod na výrobu mobilov. 

Mimo mesta leží priemyselný park „Viared", existuje tu veľa spoločností, špecializujúcich sa na oblasť logistiky. Spoločnosti v Borås úzko spolupracujú s miestnou univerzitou rovnako ako s SP, najväčším technickým výskumným inštitútom vo Švédsku. Okrem toho, že prevádzkuje atómové hodiny, ktoré stanovujú národný čas, SP vykonáva rôzne testy a výskum na podporu bezpečnosti spotrebiteľov.

Osobnosti mesta
---------------

* Ingvar Carlsson (\* 1934), politik a bývalý premiér Švédska
* Carolina Klüftová (\* 1983), majsterka sveta v sedemboji

Partnerské mestá
----------------

* GER  Espelkamp, Nemecko
* FIN  Mikkeli, Fínsko
* NOR  Molde, Nórsko
* DEN  Vejle, Dánsko

Referencie
----------

1. ↑  Borås Stad. *Vän- och partnerskapsorter* [online]. [Cit. 2017-01-28]. Dostupné online. (po švédsky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Borås**

Externé odkazy
--------------

Oficiálny web

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Borås na anglickej Wikipédii.*
**Chačatur Abovjan**, arm. Խաչատուր Աբովեան (\* 15. október 1809, Khanakher pri Jerevane – 14. apríl 1848 odišiel z domu a bez stopy sa stratil) bol arménsky spisovateľ a národný buditeľ, zakladateľ novej arménskej literatúry a literárneho jazyka, pedagóg a etnograf.

Dielo
-----

Abovjan bol ovplyvnený pokrokovými osobnosťami v Európe a ruskými revolučnými demokratmi. Jeho základným dielom bol román *"Rany Arménska"* (orig. Verkh Hajastani) (1841, vyšlo 1858), ktorý položil základy súčasnej arménskej literatúry a jazyka. Popisuje boj Arménov za slobodu v období rusko-iránskej vojny (1826-1828).

Okrem románov písal poviedky, črty, divadelné hry, bájky a verše. Prekladal do arménčiny diela veľkých gréckych, nemeckých a ruských spisovateľov. Jeho tvorba mala pre arménsku literatúru obrovský význam. Bol prvým arménskym detským spisovateľom. V čase, keď bola arménska literatúra preniknutá náboženským duchom a keď sa duchovenstvo snažilo uchovať pri živote starý arménsky jazyk, Abovjan písal v súčasnom jazyku, zrozumiteľnom obyčajným ľuďom.

Bol propagátorom všeobecného svetského bezplatného vzdelávania, nediskriminovaného pohlavím.

Referencie
----------

1. 1 2 3  Abovjan, Chačatur. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 26.

Autoritné údaje: * BnF: 15896950k
* GND: 119009374
* ISNI: 0000 0003 5609 8054
* LCCN: n85093143
* NK ČR: ola2002139815
* VIAF: 176967526
* WorldCat: lccn-n85093143
Súradnice: 48°09′33″S 17°07′39″V﻿ / ﻿48,159205°S 17,127417°V﻿ / 48.159205; 17.127417

Sídlo na Trnavskom mýte
**Mládežnícka organizácia Plusko** je nezisková, mimovládna mládežnícka organizácia, založená 7. januára 2002 mladými ľuďmi s dlhoročnými skúsenosťami v oblasti práce s mládežou.

Charakteristika
---------------

Je to skupina mladých ľudí, ktorá sa snaží prostredníctvom využitia sily zážitku, zážitkovej pedagogiky ukázať mladým ľuďom cestu vzájomnej tolerancie, súžitia bez predsudkov, cestu iných hodnôt, než aké sú v konzumnej spoločnosti obvyklé. Na plnenie týchto cieľov využíva zážitkové voľnočasové aktivity - víkendové stretnutia, zážitkové akcie, medzinárodné výmeny, školenia, splavy, horoškoly, kultúrne podujatia, zimné prechody.

Cieľovou skupinou sú ľudia vo veku od 15-30 rokov, bez rozdielu rasy, náboženstva a politickej príslušnosti, zdravotne znevýhodnenú mládež nevynímajúc.

Snaženie organizácie je zamerané i na reálnu vzájomnú integráciu znevýhodnenej a zdravej mládeže.

Organizácia spolupracuje s ďalšími miestnymi a medzinárodnými neziskovými organizáciami.

Externé odkazy
--------------

* plusko.net - oficiálna stránka združenia
**Borsučí potok** je potok na Spiši, v západnej časti okresu Gelnica. Je to ľavostranný prítok Železného potoka, meria 2,8 km a je tokom VII. rádu.

Prameň
------

Pramení vo Volovských vrchoch, v geomorfologickom podcelku Hnilecké vrchy, na juhovýchodnom svahu vrchu Sosničky (889,8 m n. m.) v nadmorskej výške cca 845 m n. m. východne od obce Závadka.

Opis toku
---------

V pramennej oblasti tečie sprvu na juhozápad, potom sa na krátkom úseku stáča na juh, podteká cestu III. triedy Nálepkovo - Závadka a zľava priberá prítok z oblasti Smrečiny. Následne sa stáča, na strednom toku tečie smerom na juhozápad a južne od Závadky sa opätovne stáča severojužným smerom. Na dolnom toku preteká bralnatým úsekom na pravom brehu, vteká do intravilánu obce Nálepkovo, kde sa na jeho okraji (severozápadne od centra obce) vlieva v nadmorskej výške približne 547 m n. m. do Železného potoka.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2023-02-21]. Dostupné online.
2. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2023-02-21]. Dostupné online.
3. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2023-02-21]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Železného potoka |
| --- |
| *Železný potok* → *Hnilec* → *Hornád* → *Slaná* → *Tisa* → *Dunaj* |
| 
* Borsučí potok
* Čiernohorský potok
* Hliniskový potok
* Ráztoka
* **Železný potok**

 |
**Doktor technických vied** (lat. *rerum technicarum doctor*, skratka **RTDr.** alebo aj **Dr. techn.**, vždy uvádzaná pred menom) bol akademický titul, ktorý sa od roku 1901 udeľoval na technických vysokých školách vo vtedajšom Predlitavsku (časť vtedajšieho Rakúsko-Uhorska). Na českom a slovenskom území sa neudeľuje od roku 1953.

Ak chcel niekto tento doktorát získať, musel najskôr na nejakej technickej vysokej škole zložiť štátne skúšky, potom napísať a obhájiť dizertačnú prácu a podstúpiť rigorózum, čiže ústnu skúšku z odboru, v ktorom písal dizertačnú prácu. Namiesto dizertácie sa pripúšťal aj vhodný konštrukčný návrh. Hodnotenie bolo „chválitebné", „dostatočné" alebo „nedostatočné", pričom skúška mohla byť opakovaná najviac dvakrát. Úspešný kandidát bol promovaný na doktora technických vied.

Obdobné tituly
--------------

Ak sa v niektorých krajinách udeľuje podobný titul, ide o najvyššie akademické ocenenie a zodpovedá titulu Ph.D.. V anglicky hovoriacich krajinách ide o titul *Doctor of Technology* (D.Tech.), v Švédsku o titul *Teknologie doktor* (Tekn. Dr.) alebo *doktor Teknisk* (Tek. Dr.) a v Rakúsku je ním *doktor Scientiae technicorum* (Dr. techn.).

Referencie
----------

1. ↑  § 36 zákona ze dne 18. května 1950, č. 58/1950 Sb. o vysokých školách, a vládní nařízení ze dne 23. června 1953, č. 60/1953 Sb. o vědeckých hodnostech a o označení absolventů vysokých škol
2. ↑  Nařízení ministra věcí duchovních a vyučování ze dne 13. dubna 1901, č. 38/1901 ř. z. jímž vydává se rigorosní řád pro vysoké školy technické království a zemí na říšské radě zastoupených

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Doktor technických věd na českej Wikipédii.*

  


| * z
* d
* u
Akademické tituly používané na Slovensku |
| --- |
| Akademické tituly: | 
* Bc.
* ICDr.
* Ing.
* Ing. arch.
* JUDr.
* Mgr. art.
* Mgr. arch.
* Mgr.
* MDDr.
* MUDr.
* MVDr.
* PaedDr.
* PharmDr.
* PhDr.
* PhMr.
* RNDr.
* RSDr.
* RTDr.
* ThDr.
* ThLic.

 |
| Vedecké hodnosti: | 
* ArtD.
* CSc.
* (Dr.)
* DrSc.
* Ph.D.
* Th.D.

 |
| Vedecko-pedagogické tituly: | 
* doc.
* prof.

 |
| Čestné tituly: | 
* Dr. h. c.

 |
| Príbuzné termíny: | 
* bakalárska práca
* diplomová práca
* rigorózna skúška
* rigorózna práca
* dizertačná práca
* habilitácia

 |
| Zoznam profesorov: | 
* 1990 – 1999
* 2000 – 2009
* 2010 – 2019
* 2020 – 2029

 |
**Astylos** alebo **Astyalos** (starogr. *Ἄστυλος, Ἀστύαλος ὁ Κροτωνιάτης* – *Astylos, Astyalos o Krotóniatés*) bol trojnásobný olympijský víťaz v jednoduchom a dvojitom behu v 5. stor. pred Kr.

Astylos z Krotónu bol v starovekom Grécku olympijským víťazom na troch hrách po sebe, a to v behu na jedno stadion a behu na dve stadiá (diaulos). Olivový veniec v behu dobyl teda v Olympii až šesťkrát. Stalo sa to na 73. až 75. hrách v rokoch 488, 484 a 480 pred Kr.

Staroveký autor Pausanias uvádza, že Astylos súťažil na posledných dvoch olympijských hrách za Syrakúzy. Keďže Astylos prejavoval sympatie k syrakúzskemu tyranovi Hierónovi I. sa aj napriek nevôli svojich rodákov vyhlásil za občana Syrakúz. V Krotóne sa mu za tento prestup pomstili premenením jeho domu na väzenie a odstránením jeho sochy z chrámu bohyne Héry *Lakinskej*.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 248.
2. 1 2 3 4 5  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,13,1.
3. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 122.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Súradnice: 48°21′52″S 21°46′51″V﻿ / ﻿48,3644444°S 21,7808333°V﻿ / 48.3644444; 21.7808333

**Tarbucka** je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Latorica.

Nachádza sa v katastrálnom území obce Streda nad Bodrogom v okrese Trebišov v Košickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1986 na rozlohe 10,95 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.

Predmetom ochrany je: *Prírodná rezervácia je vyhlásená na ochranu posledného zvyšku pieskomilných spoločenstiev Východoslovenskej nížiny so vzácnym klinčekom piesočným, dôležitých z vedeckovýskumného, náučného a kultúrno-výchovného hľadiska. Ojedinelý geomorfologický zjav – viate piesky na andezitových kopcoch.*

Referencie
----------

1. ↑  Tarbucka. In:  *Zoznam osobitne chránených častí prírody SR* [online]. Banská Bystrica: Štátna ochrana prírody SR. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Tarbucka (geomorfologická časť)

Externé odkazy
--------------

* Tarbucka v Zozname osobitne chránených častí prírody SR
* Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tarbucka na českej Wikipédii.*
***Tarchia*** bol štvornohý bylinožravec, veľmi veľký obrnený dinosaurus. S dĺžkou tela okolo 8 – 8,5 metra predstavuje najväčšieho a známeho ankylosaurida z Ázie. Známy je z pozostatkov niekoľkých jedincov. Tento rod sa vyskytoval pred približne 72 až 68 miliónmi rokov na území dnešného Mongolska. Jediný druh je ***Tarchia kielanae***.

Opis
----

Veľkostné porovnanie Tarchie s človekom
Zástupcovia rodu Tarchia disponovali veľkými obrnenými lebkami, ktoré boli 40 cm dlhé a až 45 cm široké. Pevne stavaný trup, krk a koreň chvosta chránili rôzne tupé kostené útvary slúžiace ako kostené brnenie. Koniec chvosta bol opatrený ťažkým kosteným kyjakom, predstavujúcim najnebezpečnejšiu zbraň, akou obrnené dinosaury z čeľade Ankylosauridae disponovali.

Spôsob života
-------------

Sedimenty, v ktorých boli nájdené pozostatky Tarchie ukazujú, že tento dinosaurus žil v púštnom prostredí so sezónnymi jazierkami a riekami. Keďže dosiaľ nepoznáme dôkazy o skupinovom živote obrnených dinosaurov, zástupcovia rodu Tarchia zrejme putovali po krajine osamote alebo v menších skupinkách.

Napriek značným telesným rozmerom a kostenému brneniu nachádzame na lebke typového exemplára rodu Tarchia sčasti zachovalé zranenia svedčiace o útoku veľkého dravého dinosaura, pravdepodobne z čeľade Tyrannosauridae (mohlo ísť napr. o Tarbosaura).

Pozri aj
--------

* Ankylosaurus
* Euoplocephalus
**Enyo** alebo **Enyó** alebo **Enýó** (starogr. Ἐνυώ – *Enyo*, *Enyó*, *Enýó*, lat. *Enyo*) je v gréckej mytológii, jedna z troch starien, zvaných Graie, dcéra morského boha Forkyna a morskej bohyne Kéty.

Enyo bola sestrou Deiny a Pefrédy. Sestry bývali ďaleko na západe v blízkom susedstve bohyne noci Nykty. Narodili sa už ako stareny, mali spoločný jeden zub a jedno oko. Keď mala oko jedna z nich, ostatné nevideli a tá ktorá z nich mala práve zub, nebola hladná. O oko a aj o zub sa neustále hádali a tým si strpčovali už beztak smutný život. Sestrami Graií boli ohavné Gorgony a ich bratom bol drak Ladón, ktorý strážil jabloň so zlatými jablkami v záhrade Hesperidiek.

Hrdina Perseus, aby dokázal kráľovi Polydektovi svoj božský pôvod podujal sa zabiť Medúzu jednu z Gorgón. Cestou sa dostal až do pochmúrnej krajiny, kde Graie žili, vystihol chvíľku keď si oko vymieňali a zobral im ho. Graie sa potom vykúpili tak, že Perseovi ukázali cestu ku Gorgonám. Jeho cesta následne viedla cez háj láskavých nýmf. Nymfy Perseovi darovali tri zázračné dary, ktoré mu pomohli splniť jeho úlohu.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5  Apollodoros, *Kronika*, 2,4,2.
2. ↑  Aischylos, *Prometheus*, 790.
3. ↑  Hesiodos, *Theogonia*, 270.
4. ↑  Hyginus, *Fabulae* 151.

Literatúra
----------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
**Doktor práv** alebo neoficiálne **doktor obojakého práva**, skratka **JUDr.** (z lat. *iuris utriusque doctor*), je akademický titul druhého stupňa udelovaný absolventom právnických alebo policajných fakúlt po vykonaní rigoróznej skúšky. Absolventi policajných fakúlt nemôžu vykonávať akékoľvek právnické profesie.

Pod obojakým právom sa myslí právo súkromné a verejné. V minulosti pojem obojaké predstavoval právo svetské (občianske) a právo cirkevné (kanonické).

Ako starší význam skratky sa uvádza titul *iuris universae doctor*.

V (najmä anglofónnom) zahraničí sa používajú obdoby tohto titulu: ***Juris Doctor*** (skratky ***J.D.***, ***JD***), ***Doctor of Law***, ***Doctor of Jurisprudence*** (skratky *J.D.*, *JD*, ***D.Jur.***, ***DJur***).

| * z
* d
* u
Akademické tituly používané na Slovensku |
| --- |
| Akademické tituly: | 
* Bc.
* ICDr.
* Ing.
* Ing. arch.
* JUDr.
* Mgr. art.
* Mgr. arch.
* Mgr.
* MDDr.
* MUDr.
* MVDr.
* PaedDr.
* PharmDr.
* PhDr.
* PhMr.
* RNDr.
* RSDr.
* RTDr.
* ThDr.
* ThLic.

 |
| Vedecké hodnosti: | 
* ArtD.
* CSc.
* (Dr.)
* DrSc.
* Ph.D.
* Th.D.

 |
| Vedecko-pedagogické tituly: | 
* doc.
* prof.

 |
| Čestné tituly: | 
* Dr. h. c.

 |
| Príbuzné termíny: | 
* bakalárska práca
* diplomová práca
* rigorózna skúška
* rigorózna práca
* dizertačná práca
* habilitácia

 |
| Zoznam profesorov: | 
* 1990 – 1999
* 2000 – 2009
* 2010 – 2019
* 2020 – 2029

 |