recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Josef Vraný** ( 28. december 1842 Sušno  – 13. októbra 1901 Mladá Boleslav ) bol rakúsky politik z Čiech, v 2. polovici 19. storočia bol poslancom Ríšskej rady a starosta mesta Mladá Boleslav.

Biografia
---------

Prekonal polytechnické štúdiá a venoval sa hospodárskej činnosti. Bol statkár. Od roku 1869 žil so slečnou Urbanovou z Chorušic. Manželia mali dve deti (dcéra Božena a syn Bohuslav Vraný, miestodržiteľský koncipista v Žamberku). Pôsobil ako člen kuratória hospodárskej školy v Mladej Boleslavi.  V Boleslavi mu patril najväčší poľnohospodársky dvor (predtým sa volal Haslerov dvor).

Bol aktívny aj politicky. Pôsobil ako starosta rodného Sušna. Zastával aj funkciu okresného starostu v Benátkach nad Jizerou. Neskôr sa stal námestníkom okresného starostu v Mladej Boleslavi. Po istú dobu pôsobil aj ako starosta mesta Mladá Boleslav. Na post starostu Mladej Boleslavi bol zvolený roku 1894. 

V 80. rokoch 19. storočia sa zapojil do zemskej politiky. Vo voľbách v roku 1883 bol zvolený v kúrii vidieckych obcí, volebný obvod Nymburk, Benátky do Českého zemského snemu.

Pôsobil aj ako poslanec Ríšskej rady (celoštátneho parlamentu Predlitavska), kam zasadol v doplňovacích voľbách roku 1886 za kúriu vidieckych obcí v Čechách, obvod Mladá Boleslav, Nymburk atď. Nastúpil 29. septembra 1886 namiesto Jozefa Klímu. Rezignáciu oznámil na schôdzi 24. októbra 1888. V parlamente ho potom nahradil Václav Janda. Vo volebnom období 1885–1891 sa uvádza ako Joseph Vrany, statkár a okresný starosta, bytom Mladá Boleslav.

Na Ríšskej rade sa pridal k Českému klubu, ktorý od konca 70. rokov združoval staročechy, mladočechy, českú konzervatívnu šľachtu a moravských národných poslancov.

Zomrel po krátkej chorobe v októbri 1901 a bol pochovaný na starom mestskom cintoríne v Mladej Boleslavi. Autorom sochárskej výzdoby hrobky bol sochár Bohuslav Schnirch.

Poznámky
--------

1. ↑  V nekrologu v Národních listech uváděno chybné datum narození 24. prosince 1842.

Referencie
----------

1. ↑  Matriční záznam o narození a křtu
2. ↑  Matriční záznam o úmrtí a pohřbu
3. 1 2 3 4  . Dostupné online.
4. 1 2 3 4  . Dostupné online.
5. ↑
6. ↑  Databáze stenografických protokolů a rejstříků Říšské rady z příslušných volebních období, .
7. ↑
8. ↑  Südsteirische Post, 13. 4. 1887, č. 29, s. 3.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Josef Vraný (poslanec Ríšskej rady)**
**Letisko Edinburgh** (angl. *Edinburgh Airport*; škg. *Port-adhair Dhùn Èideann*; IATA: **EDI**, ICAO: **EGPH**) je medzinárodné civilné letisko, obsluhujúce hlavné mesto Škótska - Edinburgh. Nachádza sa len necelých 10 kilometrov západne od centra mesta. V roku 2016 bolo edinburské letisko počtom cestujúcich na prvom mieste v Škótsku a na šiestom mieste v rámci Spojeného kráľovstva. V roku 2016 ho využilo 12,3 milióna cestujúcich, čo predstavovalo nárast o 1,24 milióna (+11%) oproti roku 2015.

Letisko má dve dráhy a jeden terminál, pracuje tu okolo 2 500 zamestnancov.

Dejiny
------

Prvé letisko (*Turnhouse Aerodrome*) bolo otvorené už v roku 1916 ako najsevernejšia základňa britského letectva cez prvú svetovú vojnu. Prvé komerčné lety začali v druhej polovici 40. rokov 20. storočia.

Destinácie
----------

Najfrekventovanejšie britské destinácie z Edinburghu sú: Londýn-Stansted, Londýn-Heathrow, Londýn-Gatwick, Londýn-City, Bristol, Belfast International, Londýn-Luton, Birmingham, Southampton a Belfast City.

Najfrekventovanejšie medzinárodné destinácie sú: Dublin, Amsterdam, Paríž Charles-de-Gaulle, Kodaň, Alicante, Tenerife, Madrid, Malaga, Ženeva a Barcelona.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8   *Facts and figures* [online]. Edinburgh Airport, [cit. 2017-04-19]. Dostupné online. (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Letisko Edinburgh**

Externé odkazy
--------------

* Rôzne štatistiky britských letísk (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Edinburgh Airport na anglickej Wikipédii.*
Letisko Jeruzalem - 1969
Letisko Jeruzalem
**Letisko Jeruzalem** (**Letisko Atarót** / **Letisko Kalandia**) je malé letisko, ktoré sa nachádza medzi Jeruzalemom a mestom Ramallah. Bolo otvorené v roku 1920 ako prvé letisko v Britskom mandáte v Palestíne. Je uzavreté pre civilnú prevádzku od vypuknutia násilností Intifáda al-Aksá v roku 2001.

Od roku 1920 až do roku 1930 bola pristávacia plocha v Kalandii jediné letisko v britskom mandáte pre Palestínu. Bolo používané britskými vojenskými úradmi a pre významných hostí smerujúcich do Jeruzalema. V roku 1931 vláda vyvlastnila pozemok od židovskej obce Atarót na rozšírenie pristávacej plochy, v priebehu ktorej došlo k demolácii domov a vytrhávaniu ovocných sadov. V roku 1936 bolo letisko otvorené aj pre pravidelné lety. Obec Atarót bola dobytá a zničená zajordánskymi jednotkami (Arabská légia) počas prvej arabsko-izraelskej vojny.

Od roku 1948 do konania šesťdňovej vojny v júni 1967, letisko bolo pod jordánskou kontrolou, s určeným kódom *OJJR*. Po šesťdňovej vojne Jeruzalem včlenil letisko do jeruzalemskej mestskej časti a bolo označen0 kódom *LLJR*.

Galéria
-------

* Аtarot cintorín v blízkosti letiskaАtarot cintorín v blízkosti letiska
* 
*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Letisko Jeruzalem**

Externé odkazy
--------------

* Jerusalem Airport in lowshot website
Batizovské vodopády zo západu
**Batizovské vodopády** je séria ľadovcových kaskádových vodopádov na Batizovskom potoku vo Vysokých Tatrách. Batizovské vodopády začínajú v nadmorskej výške 1 870 m n. m. asi 50 metrov južne od Batizovského plesa. Ku Batizovským vodopádom nevedie žiadna turistická vyznačená trasa, ale asi 300 metrov na východ od nich vedie červeno značená Tatranská magistrála.

Prístup
-------

Nad vodopádmi prechádza červeno vyznačená Tatranská magistrála od Popradského plesa na Sliezsky dom, z nej na západ od vodopádov odbočuje žlto vyznačená trasa do Vyšných Hágov.

Referencie
----------

* *Tatry Vysoké, Západné, Belanské, Podrobný turistický atlas*. [s.l.] : BB Kart, 2005. ISBN 83-87873-86-1.
* PARYSKI, Witold Henryk. *Tatry Wysokie cz. XI*. Varšava : Sport i Turystyka, 1964.
* RADWAŃSKA-PARYSKA, Zofia; PARYSKI, Witold Henryk. *Wielka Encyklopedia Tatrzańska*. Poronin : Wydawnictwo Górskie, 2004. ISBN 83-7104-009-1.
* JANUSZEWSKI, Jarosław; GŁAZEK, Grzegorz; FEDOROWICZ-JACKOWSKI, Witold. *Tatry i Podtatrze, atlas satelitarny 1:15 000*. Varšava : GEOSYSTEMS Polska Sp. z o.o. 2005. ISBN 83-909352-2-8.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Batizovské vodopády**

Externé odkazy
--------------

* Štátna ochrana prírody SR, Vodopády Slovenska, Batizovské vodopády

Súradnice: 49°08′54″S 20°07′55″V﻿ / ﻿49,148333°S 20,131944°V﻿ / 49.148333; 20.131944
**Heligón** je plechový dychový nástroj, ktorý vznikol z tuby vytočením jej ozvučníkovej časti tak, aby spočívala na ramene hráča. Vďaka tomu je heligón nedoceniteľný pri hre počas pochodu, pretože tuba je pre svoju hmotnosť a rozmery pre hru počas pochodov nepraktická.

Heligón sa vyrába v dvoch základných prevedeniach, a to menšie F ladenie (použiteľný rozsah H1-f1) a väčší B ladenie (použiteľný rozsah F1-malé b). Okrem toho existujú aj deriváty, napr. heligón v C alebo Es ladení.

Názov Heligón sa vzťahuje na horu Helikon v Grécku, ktorá sa nachádza v gréckej mytológii ako sídlo múz. Podľa formy nástroja, pôvod mena bol reinterpretovaný k gréckemu slovu helikos, „zvíjanie".

Prvý heligón bol vyrobený v roku 1845 Wilhelmom Wieprechtom v spoločnosti Musikinstrumente Stowasser vo Viedni a patentovaný v Rakúsku v roku 1848, po tom, čo Wieprecht videl tieto kruhové nástroje u ruských vojenských hudobníkov.

V hlbokej polohe je tón heligónu veľmi sýty a tvrdý, vo vyššej polohe naopak mäkký a blíži sa charakterom napr. eufóniumu. Výhodou vyplývajúcou zo stavby nástroja je to, že zvuk na rozdiel od tuby nejde nahor, ale vhodným natočením hráčov ho možno smerovať priamo k poslucháčom.

V Česku vyrába heligóny továreň V. F. Červený a ponúka ich pod sortimentom firmy Amati Kraslice. Cena heligónu sa pohybuje okolo 80 000 (českých) korún.

Príbuzným nástrojom heligónu je potom v zámorí používaný suzafón. Jeho tón je ešte tvrdší ako tón heligónu, a je i ostrejší a prenikavejší.

Galéria
-------

* Hráči na heligónHráči na heligón
* Heligón vyrobený firmou F. V. ČervenýHeligón vyrobený firmou F. V. Červený
* Sopránový heligónSopránový heligón

Referencie
----------

1. ↑  So bei Curt Sachs: *Reallexikon der Musikinstrumente.*, Verlag von Julius Bard, Berlin 1913, S. 185
2. ↑  Anthony C. Baines, Clifford Bevan: *Helicon*, Grove Music Online, 2001

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Heligon na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Heligón**


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Hudobný portál |
**Hellanikos** (starogr. *Ἑλλάνικος* – *Hellanikos*) bol dvojnásobný olympijský víťaz v roku 72 pred Kr.

Hellanikos z Élidy bol na 177. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvá v tethrippe žrebcov a synóride žrebcov. Tethripon póloi (štvorzáprah žrebcov) zaviedli v Olympii na 33. hrách v roku 384 pred Kr. a synóris póloi (dvojzáprah žrebcov) na 128 hrách roku 268 pred Kr. (podľa Eusebia v roku 264 pred Kr.)

Olympijské víťazstvá Hellanika zaznamenal byzantský učenec Fotios v písomnom diele Myriobiblon, a to v 97. kapitole, ktorá okrem iného uvádza aj zoznam olympijských víťazov zo 177. hier. Fotios vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomností historika Flegóna z Trallu, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Saint Photius I (Patriarch of Constantinople), *The Library of Photius*, str. 188
2. 1 2 3  Fotios, *Myriobiblon*, 97.
3. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
4. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 156.
6. ↑  J. U. Powell, E. A. Barbe, *New Chapters in the History of Greek Literature*, str. 74

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Súradnice: 43°45′15″S 15°44′34″V﻿ / ﻿43,75417°S 15,74278°V﻿ / 43.75417; 15.74278

**Tribunj** je obec v Chorvátsku v Šibenicko-kninskej župe. Nachádza sa 15 km severozápadne od Šibeniku a v roku 2011 tu žilo 1 536 obyvateľov.

História
--------

Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1463 pod názvom Tribohunj. Obec bola kvôli svojej strategickej polohe často napádaná Turkami, z tohoto dôvodu bola na vrchu svätého Nikolu postavená stredoveká pevnosť Jurjevgrad. Slovo Tribunj v preklade zo staroslovančiny znamená „miesto, kde sa obetuje". Oficiálne vznikol Tribunj 28. augusta 2006 oddelením od mesta Vodice.

Tradícia a kultúra
------------------

Každý august sa tu odohrávajú tradičné preteky oslov, ktoré sú jedným z veľkých turistických lákadiel celej oblasti. Po celý rok sú tu organizované rôzne akcie ako napríklad Tribunjske igre (Tribunjské hry).

Galéria
-------

* Prístav v TribunjePrístav v Tribunje
* Pohľad na obecPohľad na obec
* Pohľad na TribunjPohľad na Tribunj

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tribunj**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka mesta

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Vodice na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Mestá a obce v Šibenicko-kninskej župe |
| --- |
| Mestá (Gradovi) | 
* Drniš
* Knin
* Skradin
* Šibenik
* Vodice

 |
| Obce (Općine) | 
* Bilice
* Biskupija
* Civljane
* Ervenik
* Kijevo
* Kistanje
* Murter-Kornati
* Pirovac
* Primošten
* Promina
* Rogoznica
* Tisno
* Tribunj
* Unešić

 |
**Viera Marková** (rod. Kleinová) (\* 26. október 1952, Martin) je vysokoškolská pedagogička.

Životopis
---------

V roku 1972-1977 štúdium na Fakulte ekonomiky služieb a cestovného ruchu VŠE v Banskej Bystrici, 1988 PhD. 1998 doc. Od roku 1977 pôsobí na Ekonomickej fakulte UMB v Banskej Bystrici (predtým FESCR VŠE), 1983 hospodárska stáž, 1989-1991 ved. Katedry drobného a stredného podnikania, zástupkyňa ved. Katedry manažmentu a marketingu, 1994-1996 prodekanka pre štúdium EF UMB Banská Bystrica, 1997-1999 zástupkyňa ved. Katedry podnikového hosp. EF UMB, od 1999 je vedúcou Katedry podnikového hospodárstva EF UMB v Banskej Bystrici. Je autorkou odbornej publikácie, autorkou a spoluautorkou skrípt a učebných textov, publikovala vedecké štúdie v domácich a zahraničných vedeckých zborníkoch, kapitoly vo vysokoškolských učebniciach, referáty, ktoré odzneli na vedeckých konferenciách, výskumné štúdie a priebežné správy. Od 1990 je členkou redakčnej rady časopisov Ekonomických rozhľadov a od 2000 Ekonomika a spoločnosť. Absolvovala zahraničné študúdijnú pobyty, zúčastnila sa 2-mesačného prednáškového pobytu na University of South Carolina, HRTA Offise, Columbia (USA, 1994).

Ocenenie
--------

* Roku 1999 Cena rektora UMB Banská Bystrica

Dielo
-----

* Faktory ovplyvňujúce rozvoj malých a stredných podnikov, Banská Bystrica roku 1998

Literatúra
----------

* Who is Who v Slovenskej republike

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * NK ČR: mzk2004243053
* SNK: 156956
* VIAF: 84584737
**Sediaci býk** (angl. Sitting Bull, po lakotsky *Tĥatĥáŋka Íyotake*) (\* marec 1831, Grand River, USA – † 15. december 1890, Standing Rock) bol významný náčelník indiánskeho kmeňa Siouxov (Hunkpapa Lakota). 

Narodil sa v rodine náčelníka rovnakého mena, ktoré v jazyku *lakota* znie **Tĥatĥáŋka Íyotake**. Otec a strýkovia z neho vychovali obratného lovca a bojovníka, ktorý už ako desaťročný skolil prvého bizóna. Postupne preukázal svoje schopnosti vo všetkých štyroch vlastnostiach, ktoré Lakotovia považovali za najdôležitejšie: statočnosť, štedrosť, múdrosť a sila.

Spolu s Červeným oblakom patril medzi najvýznamnejších Indiánov vo svojej dobe. Viedol kmene Siouxov v slávnej bitke pri Little Big Horne 25. júna 1876, kde bola úplne porazená 7. kavaléria generála Custera.

Do bitky zhromaždil asi 7 indiánskych kmeňov, asi 3 000 mužov a k tomu ich rodiny. To, že sa stal vojenským náčelníkom všetkých kmeňov nebolo vôbec bežné, pretože každý kmeň mal svojho vodcu a ten bol najvyššou autoritou. Vodcovia kmeňov však Sediaceho býka zvolili a podriadili sa mu počas bojov proti vláde.

Jedna bitka však nevyhráva vojnu a Sediaci býk na niekoľko rokov našiel azyl v Kanade (1877 – 1881), kde sa k Indiánom vláda správala podstatne lepšie. Napriek tomu sa Sediaci býk vrátil do USA.

Jeho skupina bola poslednou, ktorá zostala a aj ona sa zmierila s rezerváciou. Típí vymenil za zrub a žil v rezervácii. Istý čas jazdil s cirkusom Buffalo Billa, kde vystupoval vo „Wild West Show" a „show business" sa mu celkom páčil. Ľudia mu platili za podpis. 

Nezabudol však na jednu zo štyroch základných vlastností - štedrosť, a tak väčšinu z toho, čo si zarobil, rozdal.

V roku 1890 pri návšteve rezervácie, vydal agent James McLaughlin príkaz indiánskej polícii na jeho zatknutie, pretože Sediaci býk tancoval zakázaný mystický „Tanec duchov".

Pri zatýkaní nastal v dedine zmätok a Sediaceho býka zastrelili vlastní ľudia, ktorí ho prišli zatknúť.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sediaci býk**

Autoritné údaje: * BnF: 13985107p
* GND: 118614835
* ISNI: 0000 0001 2103 2456
* LCCN: n50025199
* NK ČR: jn20010525065
* ULAN: 500127510
* VIAF: 96623890
* WorldCat: lccn-n50025199
*Jedna z dcér kráľa Danaa*, fontána v Petrodvorci
**Danaos** (starogr. *Δαναός* – *Danaos*, lat. *Danaus*) je v gréckej mytológii syn kráľa Béla a jeho manželky Anchinoy, nástupca argejského kráľa Gelanora.

Bélos, kráľ Líbye a Egypta rozdelil svoju krajinu medzi svoje dvojčatá, synovi Danaovi pridelil Líbyu a Aigyptovi susedný Egypt. Danaos potom vládol v Líbyi niekoľko rokov a stal sa otcom päťdesiatich dcér o ktoré sa neskôr uchádzalo päťdesiat synov jeho brata Aigypta. Danaovi to však nebolo po vôli, preto mu Aigyptos vyhlásil vojnu a porazil ho.

Danaos z obavy pred zajatím ušiel loďou aj s dcérami na Peloponéz, do vlasti svojej pramatky Io. Pristáli pri brehoch Argolidy, kde ich prijal a poskytol útočisko argejský kráľ Gelanor. Onedlho však pri Argolide zakotvili aj lode Aigypta a jeho muži po húževnatom boji porazili vojsko Gelanora, ktoré sa im postavilo na odpor. Aigyptos následne so svojimi synmi prinútil Danaa, aby im dal svoje dcéry za manželky. Danaos či chcel, či nechcel, musel súhlasiť, ale hneď potom svojim päťdesiatich dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili.

Poslúchli ho všetky dcéry okrem najmladšej Hyperméstry, ktorá svojho manžela Lynkea, najmladšieho syna Aigypta zachránila. Danaos sa tak Aigypta a jeho synov zbavil a keďže Gelanor po porážke svojho vojska ušiel, obyvateľstvo Argolidy si ho zvolilo za kráľa. Danaos sa tak stal prvým kráľom Argu rodu Danajcov a jeho potomkovia si moc v Argu nielen udržali, ale mnohí z nich sa stali významnými postavami gréckych mýtov.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,1,4.
2. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,16,1.
3. 1 2 3 4  Hyginus, *Fabulae* 168.
4. 1 2 3 4  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a králi starého Egypta*. Bratislava : Mladé letá, 1986. 66-150-86. S. 104–105.
5. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,19,6.

Pozri aj
--------

* Zoznam kráľov Argu
Mapa súostrovia
**Marionov ostrov a Ostrov princa Eduarda** (angl. *Marion Island and Prince Edward Island*, niekedy *Prince Edward Islands*) je zámorské územie Južnej Afriky v Indickom oceáne. Územie tvoria dva malé skalnaté ostrovy sopečného pôvodu – Marionov ostrov (298 km2) a Ostrov princa Eduarda (47 km2). Ostrovy sú neobývané. Nachádzajú sa v časovom pásme UTC+3. Najvyšším vrcholom ostrovov je sopka State President Swart (1 230 m n. m.).

Ostrovy boli objavené v roku 1663 holandskou loďou *Maerseveen*. Roku 1771 ich navštívil francúzsky moreplavec Marc-Joseph Marion Dufresne (1724-1772) a pomenoval ich *Terre d'Espérance a Ile de la Caverne* (spoločne Južné ostrovy, *Iles Australs*). Dnešné meno im dal kapitán James Cook roku 1777. V decembri 1947 Juhoafrická únia anektovala Marionov ostrov, v januári 1948 Ostrov princa Eduarda. V roku 1995 boli oba ostrovy vyhlásené za prírodnú rezerváciu. Sú spravované ministerstvom životného prostredia a turizmu.

Marionov ostrov bol pomenovaný na počesť svojho objaviteľa (Mariona), Ostrov princa Eduarda dostal meno po synovi anglického kráľa Juraja III. (vládol 1760-1830) Eduardovi Augustovi, vojvodcovi z Kentu a Strathernu.

Referencie
----------

1. 1 2   *Južná Afrika* [online]. Úrad geodézie, kartografie a katastra Slovenskej republiky, [cit. 2017-04-23]. Dostupné online.
2. ↑  LIŠČÁK. *Státy a území světa*. 3. vyd. Praha : Libri, 2009. S. 617, 618.

Súradnice: 46°53′29″J 37°43′44″V﻿ / ﻿46,891435°J 37,728904°V﻿ / -46.891435; 37.728904
***Leonardo*** je recenzovaný akademický časopis, ktorý vydáva Medzinárodná spoločnosť pre umelecké vedy a technológie (Leonardo/ISAST) v spolupráci s vydavateľstvom MIT Press. Dvojmesačník *Leonardo* je zameraný predovšetkým na vedu a technológie, ktoré sú aplikované v súčasnej hudbe a umení.

História
--------

Časopis *Leonardo* bol založený v roku 1968 umelcom a vedcom Frankom Malinom v Paríži vo Francúzsku. *Leonardo* publikuje diela umelcov, ktorí pracujú s rozličným médiami a inklinujú k vede či technológiám už vyše päť dekád. Produkcia časopisu sa neskôr presunula do oblasti San Francisco Bay Area, USA. Po smrti Franka Malinu v roku 1981 prevzal rolu šéfredaktora jeho syn Roger Malina. V roku 1982 bola založená Medzinárodná spoločnosť pre umelecké vedy a technológie (Leonardo/ISAST) s cieľom podporovať program *Leonardo* a poskytovať komunikačnú bázu pre umelcov vo sfére nových médií. Spoločnosť ISAST vydáva tiež ďalšie publikácie ako *Leonardo Music Journal*, *Leonardo Electronic Almanach*, *Leonardo Reviews* a *Leonardo Book Series*. Všetky tieto publikácie vznikajú v kooperácii s MIT Press.

Medzi ďalšie aktivity organizácie ISAST patrí udeľovanie cien a účasť na výročných konferenciách a sympóziách – napríklad v rámci Space and the Arts Workshop alebo College Art Association. Leonardo má svoju organizáciu aj vo Francúzsku, tzv. asociáciu Leonardo, ktorá spravuje webstránku *Observatoire Leonardo*. Asociácia podporuje inovatívne spôsoby prezentácie umenia, ktoré sú založené na technológiách, je tiež miestom pre stretávanie sa mediálnych umelcov, pedagógov, študentov alebo vedcov. Medzi dôležité aktivity organizácie patrí aj dokumentácia inovatívnych technológií a prototypov, ktoré vytvorili umelci, podobne ako je to v prípade vedcov publikujúcich svoj výskum v akademických publikáciách.

Referencie
----------

1. ↑  About *Leonardo*
2. ↑  History of *Leonardo*
3. ↑  KUNZRU, Hari. Art and Invention. *Wired*, 1996-06-01. Dostupné online [cit. 2019-08-08]. ISSN 1059-1028.
4. ↑  Leonardo de Cardoso: *Visual Music: An Ethnography of an Experimental Art in Los Angeles*, Master's Thesis, University of Texas at Austin, May 2010, p. 39

Pozri aj
--------

* Nové médium

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna webstránka
* *Leonardo* na webstránke MIT Press
* Leonardo Electronic Almanach (LEA)
**Bat micva** (aram. בת מצוה - *dcéra prikázania*) je v judaizme označenie pre nábožensky dospelé dievča aj pre prechodový rituál, ktorý môže dosiahnutie náboženskej dospelosti u dievčat eventuálne sprevádzať. Po  manželstve je to druhý najdôležitejší prechodový rituál židovských žien.

Židovské dievča sa stáva „bat micva" automaticky po dosiahnutí 12. roku veku a od tej chvíle je povinné zachovávať všetky náboženské zákazy judaizmu (tzv. negatívne prikázania - *pozri Micva*). Nie je však povinné dodržiavať väčšinu pozitívnych prikázaní (pravidelná modlitba, nasadzovanie talitu a tfilin atď.)

Dosiahnutie náboženskej dospelosti u dievčat nebolo až do modernej doby sprevádzané žiadnym výnimočným rituálom. Výnimku tvorili židovské komunity v Taliansku). Ich rituálom sa inšpiroval zakladateľ rekonštruktivistického smeru v judaizme Mordechaj Kaplan, ktorý zorganizoval prvú oslavu bat micva pre svoju dcéru Judith. Uskutočnila sa 18. marca 1922. Dnes väčšina neortodoxných smerov judaizmu slávi bat micva rovnakým spôsobom, ako bar micva u chlapcov: všetky reformné a rekonštruktivistické synagógy a väčšina konzervatívnych synagóg sú egalitárske – ženy môžu predčítať z Tóry a viesť bohoslužby. 

Oslava bat micva získala obľubu aj v kruhoch modernej ortodoxie a chasidizmu. Rituál bat micva má však odlišnú podobu ako bar micva. V ortodoxnom judaizme ženy nesmú predčítať z Tóry ani viesť bohoslužby. Namiesto toho dievčatá recitujú text z Biblie či z Talmudu, tradičnú židovskú modlitbu alebo v krátkosti prednášajú na náboženskú tému.

Pozri aj
--------

* bar micva
**Batizovský potok** je potok vo Vysokých Tatrách. Je to pravostranný prítok Velického potoka, meria 15 km a je tokom V. rádu.

Opis toku
---------

Vyteká z Batizovského plesa, potom preteká severojužným smerom Batizovskou dolinou, následne vteká do Tatranského podhoria a tečie západne od Novej Polianky. Východne od obce Štôla potom mení smer toku na juhovýchod, vteká do geomorfologického podcelku Popradská kotlina a zľava sa oddeľuje vedľajšie rameno, ktoré tečie sprvu súbežne s hlavným korytom, potom sa stáča na východ a severne od obce Batizovce sa spája s tokom Velického potoka. Hlavné koryto pokračuje cez intravilán Batizoviec, pod obcou sa stáča na východ a nakoniec sa severovýchodne od Svitu vlieva v nadmorskej výške 704,8 m n. m. do Velického potoka.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Batizovský potok**

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Velického potoka |
| --- |
| *Velický potok* → *Poprad* → *Dunajec* → *Visla* |
| Vodné toky | 
* Batizovský potok
* Čierny potok (prítok Batizovského potoka)
* Čierny potok (prítok Velického potoka)
* Gerlachovský potok
* Hromadná voda
* Nová voda
* Stará voda
* **Velický potok**

 |
| Vodné plochy | 
* Batizovské pleso
* Dlhé pleso
* Horné Velické plieska
* Kvetnicové pleso
* Velické pleso
* Wolkerove jazierko

 |
| Vodopády | 
* Batizovské vodopády
* Večný dážď

 |
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Grafit* pozri *Grafit (rozlišovacia stránka)*.

**Grafit** (v staršom názvosloví **tuha**) je minerál kryštalizujúci v hexagonálnej sústave, chemicky modifikácia uhlíka – C.

Charakteristika
---------------

Tento minerál vytvára kryštály v tvare plochých tabuľkovitých doštičiek. Máva aj celistvý, šupinkovitý, zrnitý aj zemitý habitus. Býva tmavosivý až čierny a má tmavosivý až čierny vryp. Je nepriehľadný a vyznačuje sa matným kovovým leskom.

Podľa stupňa kryštalinity sa rozoznáva makrokryštalický (veľkosť kryštálov 0,1 – 25 mm), ktorý vzniká v amfibolitovej fácii, mikrokryštalický (0,001 – 0,1 mm) a kryptokryštalický (pod 0,001 mm), ktorý vzniká vo fácii zelených bridlíc.

Vznik
-----

Uhlík v grafite môže mať organický (grafitizáciou hornín bohatých na uhľovodíky, má vyšší obsah 12C) i anorganický pôvod (degazácia a parciálne tavenie hornín, má vyšší obsah 13C). Vytvára sa v premenených horninách, najmä v bridliciach, svoroch a mramoroch. Vzniká i v hydrotermálnych žilách spolu s kremeňom, biotitom, ortoklasom, turmalínom, apatitom, pyritom a titanitom.

Poznávanie
----------

Grafit je na dotyk mastný, otiera sa o papier a zanecháva na ňom sivú stopu. Táto vlastnosť nemusí byť zrejmá vo všetkých kryštalografických smeroch, preto niektoré grafitické bridlice nezanechávajú tmavú stopu.

Lokality
--------

### Vo svete

Známy je z pestrej série z Českého západného moldanubika, kde sa často striedajú polohy grafitu s erlánmi, mramorom, amfibolitmi, kvarcitmi, magmatitmi a pararulami. Nachádza sa i v moravsko-sliezskej oblasti (napr. Velké Tresné). Známy je tiež na lokalitách Český Krumlov a Koloděje nad Lužnicí.

### Slovensko

V Západných Karpatoch sa nachádza iba grafit mineralogického významu. Známe sú výskyty v metamorfitoch Malých Karpát, kde je grafit masívny až šupinkovitý. Zriedkavo v mramoroch pri Tuhári (Veľký Krtíš).

Ekonomický význam
-----------------

Významnými vlastnosťami grafitu je jeho žiaruvzdornosť, tepelná a elektrická vodivosť, odolnosť voči kyselinám a nízky koeficient trenia. Využíva sa preto na výrobu nehorľavých a izolačných materiálov. Veľkosť kryštálov (kryštalinita) má vplyv na bilančný obsah uhlíka v ložiskách a tiež aj na cenu koncentrátu. Najvyššiu cenu má makrokryštalický grafit, ktorý má však zároveň aj najnižší obsah uhlíka. Najväčšími producentmi sú Čína, Rusko, KĽDR a Kórejská republika, India a Mexiko. Veľká časť grafitu sa získava synteticky.

Referencie
----------

1. 1 2  Kraus, I. Kužvart, M. 1987: *Ložiska nerud.* SNTL, Alfa, Praha, 228 s.
2. 1 2  Klein, C. 2006: *Mineralógia.* Oikos-Lumon, Bratislava, 658 s.

Pozri aj
--------

* Zoznam minerálov

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **grafit**

Externé odkazy
--------------

* Mineraly.sk – zdroj, z ktorého (pôvodne) čerpal tento článok.
* www.mindat.org – grafit na mineralogickej databáze (po anglicky)
Kynkažu
**Potos** (-lat.), po slovensky **medviedik, potos, kynkažu** alebo **kinkažu**, je rod z čeľade medviedikovité. Zahŕňa jediný druh **medviedik kynkažu** (iné názvy: **medvedík kynkažu, potos plavý, kynkažu, kinkažu**; lat. *Potos flavus*). Je príbuzný s medviedikom čistotným, ktorý žije v džungliach od Mexika po Brazíliu.

Charakteristika
---------------

Je veľký ako mačka domáca a jeho ovíjavý chvost, schopný sa zachytiť konárov, má dlhý ako telo. Trávi väčšinu času na stromoch a veľmi zriedka schádza na zem. Ma veľmi dlhy jazyk (skoro 13 cm), ktorým vylizuje nektár z kvetov s dlhým rúrkovitým okvetím. Kynkažu preto zohráva dôležitú úlohu pri reprodukcii niektorých stromov - keď sa posilňuje nektárom z kvetov, peľ sa mu zachytí na srsti na hlave, ktorý potom prenesie na iný strom.

Kynkažu konzumuje aj plody, hmyz, vtáčie vajcia a žaby. Jeho obľúbenou potravou je med, a preto je hlavným nepriateľom divých včiel. Naopak býva korisťou ocelota, jaguára a líšky.
**Jeff Ballard** (\* 17. september 1963) je americký jazzový bubeník.

Život
-----

Svoju kariéru začal v polovici osemdesiatych rokov, kedy spolupracoval napríklad so saxofonistom Harveyom Wainapelom. Od roku 1988 pôsobil tri roky v sprievodnej skupine speváka a klaviristu Raya Charlesa. Spolu s kontrabasistom Larrym Grenadierom a saxofonistom Markom Turnerom pôsobí v skupine Fly, ktorá svoj prvý album vydala v roku 2004. Rovnako je členom tria klaviristu Brada Mehldaua. Počas svojej kariéry spolupracoval s radom ďalších hudobníkov, medzi ktorých patria napríklad Chick Corea, Pat Metheny alebo Avišaj Kohen. V roku 2014 vydal vlastný album *Time's Tales*, na ktorom vedľa Ballarda hrá ešte saxofonista Miguel Zenón a gitarista Lionel Loueke.

Referencie
----------

1. ↑  S. VICTOR, Aaron. *Jeff Ballard Trio with Lionel Loueke and Miguel Zenon – Time’s Tales (2014)* [online]. Something Else, 2014-02-01, [cit. 2014-02-08]. Dostupné online. (anglicky)

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny web
* Jeff Ballard na Allmusic

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jeff Ballard na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 14152424h
* GND: 135167272
* ISNI: 0000 0000 7841 2604
* LCCN: no98079808
* NK ČR: xx0065691
* VIAF: 85728094
* WorldCat: lccn-no98079808
**Odbyt** (ako podniková funkcia aj **odbytové hospodárstvo**) je posledná fáza vnútropodnikového obratového procesu (obstarávanie-výroba-odbyt), čiže fyzický a dispozitívny prenos statkov (tovarov a služieb) na inú inštitúciu, spravidla na ekonomického partnera a spravidla s cieľom získať primeranú odmenu. Pojem v moderných podnikoch spravidla zahŕňa aj cielené vytváranie dopytu, a ak je dôraz na toto vytváranie dopytu, pojem významovo prechádza do pojmu marketing (v jeho klasickej definícii). 

Pojem predaj je podmnožina pojmu odbyt - je to efektívna realizácia odbytu, teda spravidla vyvrcholenie odbytového úsilia (uzavretie zmluvy, balenie, zaslanie, spracovanie platby, záručné aktivity a pod.).

Ako základné funkcie odbytu sa uvádzajú:

* dodať tovar na miesto spotreby /priestorová funkcia/
* dodať tovar v správnom čase /časová funkcia/
* dodať tovar v požadovanom množstve /kvantitatívna funkcia/
* dodať tovar v požadovanej kvalite / kvalitatívna funkcia/
* prenášať informácie medzi dodávateľom a odberateľom /komunikačná funkcia/

O jednotlivých teoretických prístupoch k odbytu pozri teória odbytu (príp. teória marketingu).
**Rhipsolaos** (starogr. *Ῥιψόλαος* – *Rhipsolaos*) bol v roku 624 pred Kr. olympijský víťaz v behu na jedno stadion.

Rhipsolaos zo Sparty bol korunovaný olivovým vencom na 39. olympijských hrách v roku 624 pred Kr. za víťazstvo v behu na jedno stadion. Na hrách v Olympii bol beh na jedno stadion (192,27 metra) najstaršou súťažnou disciplínou, zavedenou už na počiatku hier, t. j. v roku 776 pred Kr. a zostal jedinou do roku 720 pred Kr. keď do programu súťažných disciplín zaradili aj beh na dve stadiá. Beh na jedno stadion sa ale aj po zavedení ďalších disciplín vždy považoval za hlavné preteky, menom jeho víťaza sa označovala celá olympiáda.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Eusebios, *Kronika* 2,193.
2. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 199.
3. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 5,8,6.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Rhonda Lentonová**, (angl. Rhonda Lenton Ph.D. je kanadská sociologička, vysokoškolská pedagogička a od 1. júla 2017 rektorka York University v Toronte.

Život
-----

Rhonda Lentonová získala doktorát zo sociológie na University of Toronto v roku 1989. Bola profesorkou a prodekankou na McMaster University.

Medzi predmetmi výskumu patrila problematika násilia v rodine, feministického hnutia v akademickom prostredí a zoznamovania cez internet Venovala sa tiež rodovej a zdravotnej problematike. Od roku 2002 pôsobí na York University. Pred menovaním pôsobila sedem rokov ako dekanka Atkinson Faculty of Liberal & Professional Studies a od roku 2012 do začiatku funkcie rektorky ako prorektorka pre akademické záležitosti.

Rektorka York University
------------------------

Vo februári 2017 predseda správnej rady univerzity oznámil, že sa Lentonová k 1. júlu 2017 stane rektorkou (*president and vice-chancellor*) York University. Jej predchodcom bol Mamdouh Shoukri. Zvolenie Lentonovej za 8. rektorku bolo kritizované York Cross-Campus Alliance, skupinou študentov a pedagógov univerzity. Vyčítali jej znefunkčnenie pracovnoprávnych vzťahov na univerzite.

Referencie
----------

1. 1 2  HUDES, Sammy. *York University picks provost Rhonda Lenton to be its new president* [online]. Toronto: Torstar, 2017-02-28, [cit. 2017-08-09]. Dostupné online. (angličtina)
2. 1 2 3 4  CHIOSE, Simona. *York University selects provost Rhonda Lenton as new president* [online]. Toronto: The Globe and Mail, 2017-02-28, [cit. 2017-08-09]. Dostupné online. (angličtina)
3. ↑   *Biography - Rhonda L. Lenton* [online]. Toronto: York University, [cit. 2017-08-10]. Dostupné online. (angličtina)
4. 1 2 3 4  WAUGH, Rick. *York University announces that Rhonda Lenton has been appointed president and vice-chancellor* [online]. Toronto: York University, 2017-02-28, [cit. 2017-08-09]. Dostupné online. (angličtina)
5. ↑   *Office of the President* [online]. Toronto: York University, [cit. 2012-07-17]. Dostupné online. (angličtina)

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka na York University

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 7538 0934
* VIAF: 105242743
Súradnice: 50° 49′ 6″ s.š. 0° 7′ 51 z.d.

*The Chain Pier at Brighton, Royal Pavilion*, maľba Williama Turnera znázorňujúca Royal Suspension Chain Pier
*The Chain Pier, Brighton*, maľba Johna Constablea
**Royal Suspension Chain Pier** (známy aj ako ***Chain Pier*** alebo ***Brighton Chain Pier***) je názov zničeného móla, ktoré stálo v anglickom meste Brighton.

Autorom móla bol Samuel Brown, ktorý je známy najmä kvôli návrhu reťazového mosta Union Bridge na rieke Tweed. Výstavba sa začala v októbri 1822 a po dokončení v novembri 1823 sa stalo prvým veľkým mólom v Brightone. Celková dĺžka móla bola 346 m. Štyri hlavné visuté rozpätia boli 78 m dlhé a 4 m široké. Pylóny boli 8 m vysoké. Mólo bolo viackrát poškodené, napr. v rokoch 1833 a 1836. V roku 1896 bolo mólo vyhlásené za nebezpečné a namiesto neho malo byť postavené nové (dnes Brighton Pier). Nakoniec bolo zničené 4. decembra 1896 počas búrky.

V súčasnosti sú počas nízkych prílivov viditeľné základy pilierov.

* Model móla vystavený v Brighton Museum & Art GalleryModel móla vystavený v Brighton Museum & Art Gallery
* Pozostatky pilierovPozostatky pilierov

Referencie
----------

1. ↑  DREWRY, Charles Stewart. *A Memoir of Suspension Bridges: Comprising The History Of Their Origin And Progress*. [s.l.] : Longman, Rees, Orme, Brown, Green & Longman, 1832. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑   *1823 Brighton Pier* [online]. Bridgemeister. Dostupné online. (po anglicky)
3. ↑   *Brighton Chain Pier* [online]. Structurae. Dostupné online. (po anglicky)

Pozri aj
--------

* Trinity Chain Pier

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Royal Suspension Chain Pier**
**Rudolf Králik** (\* 18. apríl 1893, Hronec – † 14. november 1944, Lomnistá dolina-Jasenské hole) bol slovenský robotník, protifašistický bojovník a funkcionár KSČ.

Rodina
------

* otec Ján Králik
* matka Mária rod. Róthová

Životopis
---------

Pomocný, potom odborný robotník v št. železiarňach v Podbrezovej. Člen Česko-slovenskej sociálne demokratickej strany robotníkov a jej odborov, 1920 spoluzakladateľ organizácie Robotníckej telovýchovnej jednoty v Podbrezovej, zakladajúci člen organizácie KSČ v Podbrezovej, člen jej OV v Brezne. Organizátor triednych bojov pracujúcich, 1932 – 1933 org. zjazdy horehronského ľudu, protiexekučné vzbury v Bacúchu a v Polomke. Účastník ilegálneho protifašistického hnutia, 1944 člen RNV, účastník podbrezovskej konferencie závodných výborov a dôverníckych zborov v októbri 1944. Zahynul pri ústupe SNP do hôr.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Ing. **Rudolf Podoba** (\* 18. november 1963 – † 26. február 2022) bol slovenský komunálny politik, bývalý primátor mesta Handlová.

Bol ženatý, mal dve deti. Vyštudoval SPŠ elektrotechnickú v Handlovej, maturoval v roku 1983. V roku 1983 sa stal zamestnancom Bane Handlová. V bani pracoval 24 rokov ako banský záchranár a neskôr riaditeľ. V roku 2002 ukončil štúdium na Fakulte baníctva Technickej univerzity v Košiciach.

Do funkcie primátora mesta Handlová bol zvolený 19. mája 2007, primátorský sľub zložil 1. júna. V samospráve mesta pôsobí 5 volebných období (poslanec, zástupca primátora, primátor).

Vo funkcii primátora mesta skončil, keď ho voľbách 17. novembra 2018 nahradila novozvolená primátorka Silvia Grúberová.

Referencie
----------

1. ↑   *Zomrel bývalý dlhoročný primátor Handlovej Rudolf Podoba* [online]. TASR, 27.02.2022, [cit. 2022-03-06]. Dostupné online.
2. ↑   *Události* [online]. Česká televize, 11.8.2009, [cit. 2009-08-12]. Záznam spravodajstva. Dostupné online. (po česky)
3. ↑   *Ing. Rudolf Podoba* [online]. handlova.sk, [cit. 2009-08-12]. Dostupné online.
***Rhapidophyllum hystrix*** je palma, jediný zástupca rodu ***Rhapidophyllum***. Pochádza z juhovýchodu USA, kde rastie medzi strednou Floridou a štátmi Georgia, Mississippi, Južná Karolína a Alabama. Je to najmrazuvzdornejšia palma na svete.

Latinský názov *Rhapidophyllum* znamená "ihlicové listy", *hystrix* je vedecký názov dikobrazov. Anglický názov *ihlicová palma* (*Needle Palm*) je odvodený od otŕneného kmeňa. Kmeň je nízky, prízemný, maximálne dorastá do výšky okolo 1 m. Celá rastlina je vysoká 1-3 m.

Čiastočne odlistená pestovaná palma Rhapidophyllum hystrix s otŕneným kmienikom
Vďaka svojej mrazuvzdornosti (-20 oC) je Rhapidophyllum hystrix najobľúbenejšia mrazuvzdorná palma na svete.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Rhapidophyllum hystrix**

Odkazy
------

* Flóra Severnej Ameriky: *Rhapidophyllum*
* Palm & Cycad Societies of Florida: Fotografie v prírode rastúcich a pestovaných jedincov
* Floridata: Needle Palm
* Rhapidophyllum hystrix na Slovensku
Kráľovské observatórium Greenwich
**Royal Observatory, Greenwich** (doslova *Kráľovské observatórium, Greenwich*) je anglické národné observatórium, umiestené v londýnskom Greenwichi (0°0,0'; +51°28,6'; 47 m).

Pôvodne bolo založené roku 1675 v Greenwichi pri Londýne a podľa medzinárodnej dohody z roku 1884 ním prechádzal nultý poludník; pre zlé pozorovacie podmienky observatórium r. 1957 preložili do zámku Herstmonceux pri Hailshame v Sussexe (+0°20,3'; +50°52,3'; 32 m), ale poloha nultého poludníka ostala nezmenená a zrušené observatórium sa premenilo na múzeum (*Old Royal Greenwich Observatory*). V roku 1990 sa observatórium presunulo do Cambridge, kde bolo v roku 1998 zavreté. Pôvodne miesto observatória v Greenwichi sa teda opäť stalo kráľovským observatóriom, tentokrát s názvom **Royal Observatory, Greenwich** a je časťou National Maritime Museum.

Zameranie
---------

Pôvodne bolo zamerané na pozičnú astronómiu s osobitným zreteľom na presné merania polôh Mesiaca a hviezd na navigačné ciele, presné merania času. V súčasnosti je popri astrometrii zamerané na fotometriu, spektroskopiu, teoretickú astrofyziku a fyziku Slnka.

Vybavenie
---------

Hlavné vybavenie: 250 cm Newtonov reflektor (1967-1979), 93 cm reflektor, dva 76 cm reflektory, 71 cm a 66 cm refraktor, 33 cm astrograf, spektroheliograf. Observatórium má od r. 1980 novú pozorovaciu stanicu Northern Hemisphere Observatory na Kanárskych ostrovoch (La Palma).

Vybavenie: 250 cm reflektor z Herstmonceux s novým zrkadlom, nový 100 cm reflektor, 420 cm reflektor.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portál |

*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*
**Cesta I. triedy 31** (*I/31*) je cesta I. triedy v Česku, ktorá tvorí mestský okruh v Hradci Králové. Na celej dĺžke je vybudovaná ako štvorpruhová cestná komunikácia, vytvára spoločné úseky s I/35, I/37 a I/11 a je po nej vedená E442. Celková dĺžka I/31 je 6,3 km.

Priebeh
-------

I/31 sa začína na križovatke ulíc Průmyslová a Antonína Dvořáka, pokračuje na juh po Resslovej križovatkou s třídou Karla IV. ďalej po Střelecká križovatkami s Gočárovou třídou, V Lipkách, na križovatke ulíc Střelecká, Rašinová třída a Sokolská sa odpája I/37 a I/31 pokračuje na východ po Sokolskej. Mostom prechádza ponad Labe, križuje sa s Hradeckou, na križovatke ulíc Brněnská, Sokolská a Gočárova třída sa odpája I/35 a napája sa E442. I/31 pokračuje na sever, cez Orlický most prechádza ponad Labe, na križovatke s Vita Nejedlého sa na I/31 pripája I/11. Ďalej sa križuje s ulicami Buzulická, Šimkovy sady, prechádza opäť na Resslovu, Labským mostom prechádza ponad Labe a prichádza na začiatok na križovatku s I/11, I/37 a I/35.

Pozri aj
--------

* Zoznam ciest I. triedy v Česku

Zdroje
------

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Silnice I/31 na českej Wikipédii.*
* Google maps

| * z
* d
* u
Cestná infraštruktúra v Česku |
| --- |
| Diaľnice | 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

 |  |
| Cesty I. triedy | 
* I/2
* I/3
* I/4
* I/6
* I/7
* I/8
* I/9
* I/10
* I/11
* I/12
* I/13
* I/14
* I/15
* I/16
* I/17
* I/18
* I/19
* I/20
* I/21
* I/22
* I/23
* I/24
* I/25
* I/26
* I/27
* I/28
* I/29
* I/30
* I/31
* I/32
* I/33
* I/34
* I/35
* I/36
* I/37
* I/38
* I/39
* I/40
* I/41
* I/42
* I/43
* I/44
* I/45
* I/46
* I/47
* I/48
* I/49
* I/50
* I/51
* I/52
* I/53
* I/54
* I/55
* I/56
* I/57
* I/58
* I/59
* I/60
* I/61
* I/62
* I/63
* I/64
* I/65
* I/66
* I/67
* I/68
* I/69
* I/70
* I/71

 |
| Európske cesty v Česku | 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

 |
| Bývalé rýchlostné cesty (do 31. 12. 2015) | 
* MO
* R1
* R3
* R4
* R6
* R7
* R10
* R11
* R35
* R43
* R46
* R48
* R49
* R52
* R55
* R56
* R63

 |
| Zaniknuté cesty a diaľnice | 
* D47

 |

| * z
* d
* u
Mestské okruhy |
| --- |
| Slovensko | 
* Bratislava I
* Bratislava II
* Košice I
* Košice II
* Žilina

 | Značka Mestský okruh |
| Česko | 
* Hradec Králové
* Praha
* Ostrava

 |
**Cesta II. triedy 500** je cesta II. triedy na Slovensku. Začína sa v Kútoch a končí v obci Vrbovce. Jej dĺžka je 49,775 km.

História
--------

Cesta bola zriadená v roku 1946 a pôvodne začínala v obci Sekule križovatkou s cestou I/2, vtedy ešte vedenej cez obce Moravský Svätý Ján a Sekule. Odtiaľ cesta viedla do obce Šaštín a ďalej do obce Stráže nad Myjavou, odkiaľ už pokračovala smerom do Senice v dnešnej trase. Do roku 1949 bol krátky úsek cesty s dĺžkou 550 metrov v Šaštíne miestnou komunikáciu a cesta *II/500* tak bola prerušená; po prevzatí tohto úseku štátom k 1. januáru 1950 bol tento úsek zaradený do cesty II/500.

V prvej polovici 50. rokov bola postavená cesta Kúty – Čáry – Stráže nad Myjavou, ako cesta III. triedy a v 70. rokoch bola cesta *II/500* preložená do tejto trasy. Medzi obcami Kúty a Čáry cesta viedla severne od železničnej stanice v Kútoch a následne okolo bane Čáry do obce Čáry. Začiatkom 90. rokov bola medzi obcami Kúty a Čáry postavená nová cesta vedúca nadjazdom ponad želenicu južne od železničnej stanice v Kútoch a cesta *II/500* bola pretrasovaná do tejto preložky.

Priebeh
-------

Cesta sa začína v kútoch v križovatke s cestou I/2. Ďalej sa II/500 križuje s cestami III/1142 a III/1155. V Šaštíne-Strážach sa križuje s cestou II/590 a následne za spomínanou obcou aj s III/1136. Cesta pokračuje západným smerom a križuje sa s cestami III/1156, III/1148 a III/1157. Cesta vchádza do mesta Senica, kde sa križuje s I/51, s ktorou ide 700 metrov v peáži. Potom sa od nej na kruhovom objazde odpája a za mestom sa križuje s III/1158. Následne pokračuje križovatkami s III/1150, II/581 a III/1164 a prichádza do Vrboviec, kde sa nachádzajú križovatky s cestami III/1163, III/1198, III/1200, III/1197. Cesta pokračuje severovýchodným smerom až po križovatku s II/499.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Cesta II. triedy 500 (Slovensko)**

Zdroje
------

* Miestopisný priebeh cestných komunikácií (Slovenská správa ciest)

Referencie
----------

1. ↑  *Vyhláška č. 1199/1949 Ú.l.I Ministerstva techniky o převzetí a roztřídění silnic,*Úřední list republiky československej, Praha, 1949, I. díl, částka 209, strana 1339 – 1340

| * z
* d
* u
Cestná infraštruktúra na Slovensku II |
| --- |
| Cesty II. triedy | 
* 106
* 127
* 143
* 211
* 425
* 426
* 428
* 484
* 487
* 499
* 500
* 501
* 502
* 503
* 504
* 505
* 506
* 507
* 509
* 510
* 511
* 512
* 513
* 514
* 515
* 516
* 517
* 519
* 520
* 524
* 526
* 527
* 527A
* 527B
* 529
* 531
* 532
* 533
* 534
* 535
* 536
* 536A
* 537
* 538
* 539
* 540
* 541
* 542
* 543
* 545
* 546
* 547
* 548
* 549
* 550
* 552
* 554
* 555
* 556
* 558
* 559
* 560
* 561
* 562
* 563
* 564
* 566
* 567
* 571
* 572
* 573
* 574
* 575
* 576
* 578
* 579
* 580
* 580A
* 581
* 582
* 583
* 583A
* 584
* 584A
* 585
* 587
* 588
* 589
* 590
* 591
* 592
* 593
* 594
* 595

 | Slovensko |
| Zaniknuté cesty | 
* 508
* 510
* 518
* 520A
* 521
* 522
* 523
* 525
* 528
* 530
* 541
* 544
* 551
* 553
* 557
* 565
* 574A
* 576
* 577
* 583B
* 583C
* 583D
* 586

 |
| Súvisiace šablóny | 
Cestná infraštruktúra na Slovensku I
Cestné tunely na Slovensku
 |
prof. PhDr. **Viktor Teissler** (\* 31. január 1883, Chrudim – † 3. december 1962, Praha) bol český fyzik.

Životopis
---------

Narodil sa v Chrudime. Vyštudoval FF KU V Prahe (1906).  

V rokoch 1906 – 1910 pracovník Prírodovedeckej fakulty KU. 1. januára 1908 sa stal asistentom fyzikálneho ústavu pražskej univerzity, v roku 1910 prešiel na Československú obchodnú akadémiu a až do roku 1923 pôsobil ako stredoškolský profesor. V roku 1923 sa stal docentom pre odbor experimentálnej fyziky na Prírodovedeckej fakulte KU v Prahe. V roku 1923 prijal miesto prednostu Ústavu lekárskej fyziky LFUK v Bratislave. Tu sa v roku 1925 stal prvým mimoriadnym profesorom lekárskej fyziky a v roku 1928 prvým riadnym profesorom pre tento odbor.  

V roku 1938 sa spolu s ďalšími českými profesormi vrátil do Česka a nastúpil na Lekársku fakultu Masarykovej univerzity v Brne ako profesor lekárskej fyziky. V roku 1941 ho však penzionovali a po oslobodení prof. Teisslera opäť povolali na Lekársku fakultu a Veterinársku fakultu MU v Brne, kde pracuje až do roku 1950, kedy odišiel na dôchodok.

Začiatkom vedeckej činnosti prof. Teisslera bola optika a vedecká fotografia. Ďalej skonštruoval novú oblúkovú lampu s kremenným okienkom. Vyrábal tiež modely kĺbov a prispel k zavedeniu pokusnej výroby kontaktných šošoviek v ČSR. Vybudoval Ústav lekárskej fyziky LFUK ako prvé pracovisko tohto druhu v Česko-Slovensku. Napísal desiatky štúdií a článkov v domácich i zahraničných časopisoch. Je autorom učebnice *Fyzika pro mediky* ( 1928) a *Lékařská fyzika* ( 1937). Počas svojho pôsobenia v Bratislave sa aktívne zapájal do činnosti Šafárikovej učenej spoločnosti a Matematicko-fyzikálneho krúžku.  

Zomrel 3. decembra 1962 v Prahe.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.

Autoritné údaje: * abART: 24028
* ISNI: 0000 0003 7782 2048
* NK ČR: jk01132168
* VIAF: 306139084