recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
SMS prijatá na mobile Motorola RAZR
Deväť štvorcových tlačidiel so zaoblenými okrajmi s vyobrazeniami znakov 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, hviezdička, 0, mriežka od ľavého okraja po riadkoch po tri tlačidlá.Najbežnejšie rozloženie klávesnice tlačidlových mobilných telefónov (T9)
**Krátka textová správa** (skrátene **SMS** z anglického *Short message service*, prípadne esemeska) označuje službu dostupnú na väčšine mobilných telefónov, ktorá umožňuje prenos krátkych textových odkazov medzi mobilnými telefónmi. Pre ich úspech sa však SMS správy rozšírili aj na pevné linky.

SMS je jednou zo základných služieb GSM. SMS môže doručená aj počas prebiehajúceho hovoru a taktiež pri presmerovaní, keďže presmerovať správu na rozdiel od hovoru nie je možné. 

Existujú dva základné typy:

* SMS-PP
* SMS-CB

SMS-PP
------

**Short Message Service Point to Point**

* v jednej SMS je možné poslať maximálne 160 znakov, t. j. 140 oktetov. Novšie telefóny umožňujú poslať aj dlhšie správy, avšak telefón odosielateľa ich odosiela ako viac 160 znakových a telefón príjemcu ich opäť spája do jednej. Výhodou je komfort pre používateľa avšak nevýhodou je, že SMS je spoplatnená ako samostatná správa pričom nie je možné využiť plných 160 znakov, keďže niektoré znaky sú vyhradené na špeciálny reťazec, vďaka ktorému telefón rozpozná, že ide o dlhú správu
* správa je posielaná medzi dvoma telefónmi (nové telefóny opäť umožňujú poslať správu naraz viacerým avšak opäť ide len o funkciu telefónu, čiže platí sa za každého príjemcu) alebo aplikáciou a telefónom.

SMS-CB
------

**Short Message Service Cell Broadcast**

* maximálna dĺžka je 93 znakov
* pri týchto správach sa využívajú Cell Broadcast kanály. Využívajú sa napríklad pre predpoveď počasia, lokálne správy, dopravnú situáciu alebo pre zistenie polohy
* správa sa posiela na všetky telefóny v danej lokalite, ktoré majú zapnutý príjem CB a majú nastavený príslušný kanál

SMS brány
---------

Mobilní operátori poskytujú svojím zákazníkom možnosť zaslať bezplatne obmedzenú alebo neobmedzenú textovú správu do svojej vlastnej siete alebo siete konkurencie. Táto služba je prístupná zo stránok mobilného operátora.

U mobilného operátora T-Mobile nie je SMS brána verejne dostupná, nachádza sa na internetovom portáli t-mobile len pre registrovaných užívateľov a ponúka zvýhodnené odosielanie SMS správ v porovnaní s klasickým cenníkom. SMS správa je spoplatnená kreditmi, ktoré si treba dobiť dopredu.

Mobilný operátor Orange ponúka na svojom portáli www.orangeportal.sk zaslať mesačne až 10 SMS správ zadarmo a to iba do vlastnej siete a iba registrovaným užívateľom.

Mobilný operátor O2 Slovakia ponúka na svojom zakazníckom portáli www.mojeo2.sk neobmedzene SMS spravy cez internet s balíčkom eSMS + 50 min. do všetkých sietí na Slovensku, do Česka, Maďarska, Poľska, Rakúska, Írska, Spojeného kráľovstva.

Existujú aj neplatené SMS brány, v ktorých sa náklady väčšinou pokrývajú zobrazovaním reklamy.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Krátka textová správa**
**Le Chapelierov zákon** alebo **zákon Le Chapelier** (fr. *Loi Le Chapelier*) bol zákon, ktorým sa v roku 1791 vo Francúzsku zakázali štrajky a vytváranie profesionálnych zväzov. 

Od roku 1789 narastal počet demonštrácií robotníkov, ktorými sa dožadovali zlepšenia svojho postavenia. Na dosiahnutie svojich cieľov si dokonca vytvorili odborový zväz a akýsi druh vzájomného poistenia v nezamestnanosti. V roku 1791 si robotníci národnej manufaktúry na gobelíny vynútili, aby riaditeľstvo vydalo nový pracovný poriadok. Ústavodarné národné zhromaždenie bolo nútené riešiť tento problém narastajúcich nepokojov medzi pracujúcimi a tak s cieľom zastaviť ich zvýšenú aktivitu bez diskusie schválilo dňa 14. júna 1791 zákon La Chapelierov, nazvaný podľa jeho navrhovateľa. „Isaac René Guy le Chapelier tiež známy ako Jean Le Chapelier bol francúzskym právnikom a politikom revolučného obdobia." Aj do tohto zákona ako prameňa pracovného práva, ktoré sa zaraďuje medzi osobitné odvetvia súkromného práva, sa premietlo zdôrazňovanie princípov individualizmu a liberalizmu, ktoré priniesla do francúzskeho zákonodarstva revolúcia.

„Medzi najdôležitejšie ustanovenia La Chapelierovho zákona" patria články 2 a 8. V článku 2 zákon ustanovoval: „Občania toho istého stavu a povolania, podnikatelia, ktorý vykonávajú obchod, robotníci všetkých remesiel si nemôžu na zhromaždeniach menovať ani predsedu, ani tajomníka, ani zástupcu, ani viesť registre, uznášať sa a formulovať stanovy v zmysle svojich spoločných záujmov". Podľa článku 8: „Všetky zhromaždenia zložené z remeselníkov, robotníkov, tovarišov, nádenníkov alebo nimi podnecované, ktoré smerujú proti slobodnému podnikaniu… alebo sú zamerané proti činnosti polície a výkonu rozsudku… rovnako ako proti dražbám… budú sa považovať za buričské zhluknutie a ako také budú na legálnu žiadosť rozhodnuté nositeľmi verejnej moci. Pôvodcovia, podnecovatelia a vodcovia zmienených zhluknutí budú potrestaní so všetkou prísnosťou zákona, rovnako ako tí, ktorí sa dopustia priestupkov a násilností." 

Z citovaných ustanovení vyplýva, že zákon pozbavoval robotníkov slobody združovania, organizovania a zhromažďovania a to pod zámienkou zrušenia a úplnej likvidácie feudálnych stavovských inštitúcií. „Zákon odhalil celkom otvorene skutočných charakter zásad z roku 1789. Vo všeobecnosti bola vyhlásená sloboda, ale jeden zo základných prejavov tejto slobody, sloboda zhromažďovania, bola vzápätí zákonom potlačená." La Chapelier zákazom združovania zakázal obnovenie bývalých cechov v akejkoľvek podobe a taktiež znemožnil vytvárať nové vzájomné spolky zamestnávateľov a zamestnancov. V prípade, že by sa založil spolok, ktorý by sa, napríklad, snažil ovplyvňovať ceny tovarov alebo zvýšiť výplaty, išlo by o konanie v rozpore zo zákonom.
Lokalizácia krátera na polostrove Yucatán.
**Kráter Chicxulub** (čítaj Číkšulúb) je impaktný kráter na Yucatánskom polostrove, ktorý vznikol pred asi 65,0 až 65,4 ± 0,2 miliónmi rokov v najvyššej kriede (datovaný na základe metódy 39Ar/40Ar). Je považovaný za možnú príčinu vyhynutia dinosaurov. Tento kráter bol vytvorený meteoritom o priemere až 10 km. Pri dopade spôsobil obrovskú tlakovú vlnu a do ovzdušia sa dostalo obrovské množstvo kamenia a sutín. Vedci spájajú vymieranie na hranici kriedy a terciéru s impaktom mimozemského telesa preto, že po celom svete možno v hraničných súvrstviach, sledovať vrstvu irídia, typický prvok obsiahnutý v meteoritoch.

Kráter má priemer 170 – 180 kilometrov a je najlepšie zachovaným spomedzi 3 najväčších impaktných kráterov na Zemi. Na základe seizmického štúdia sa predpokladá, že tesne po impakte pred svojim kolapsom bol hlboký okolo 30 km.

V rokoch 2001 až 2002 bol v oblasti krátera uskutočnený výskum, pri ktorom bol realizovaný vrt Yaxcopoil-1, ten poukázal na to, že 100 m hrubý komplex impaktných brekcií je oddelený od geologickej hranice krieda-terciér bohatej na irídium 50 cm hrubou vrstvou vápencov s glaukonitom, ktoré sa museli usadiť v pokojnom prostredí. Tento objav poukázal, že dopad meteoritu v Chicxulub nemusí priamo súvisieť s vymedzovaním hranice kriedy a terciéru.

Referencie
----------

1. ↑  Keller, G. 2008: *Cretaceous climate, volcanism, impacts, and biotic effects.* Cretaceous Research, 29, 5 – 6, s. 754 – 771
2. ↑  Christeson, G. L. Collins, G. S. Morgan, J. V. Gulick, S.P.S. Barton, P. J. Warner, M. R. 2009: *Mantle deformation beneath the Chicxulub impact crater.* Earth and Planetary Science Letters, 284, 1 – 2, s. 249 – 257
3. ↑  Dressler, B.O. Sharpton, V.L. Morgan, J. Buffler, R. Smit, J. Stoeffler, D. Urrutia, J. 2003: *Investigating a 65-Ma-old smoking gun: deep drilling of the Chicxulub Impact structure.* EOS Transactions, American Geophysical Union 84, 14, s. 125 – 130

Iné projekty
------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portálPortál slnečná sústavaGeografický portál |

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kráter Chicxulub**
Súradnice: 48°10′44″S 17°07′35″V﻿ / ﻿48,178977°S 17,12633°V﻿ / 48.178977; 17.12633

**Stredná odborná škola beauty služieb Račianska 105** je odborná škola v Bratislave, v mestskej časti Bratislava - Nové Mesto. Škola ponúka vzdelanie v trojročných odboroch odboroch *6456 H kaderník,* *6462 H barbier* a *6452 H fotograf* ktoré štúdium ukončuje výučným listom. Je možné pokračovať na dvojročnom nadstavbovom štúdiu, ukončenom maturitnou skúškou - *6426 L vlasová kozmetika* (kaderník, barbier) a *6403 L podnikanie v remeslách* *a službách* (fotograf). Štvorročný odbor *6362 M kozmetička a vizážistka* sa končí maturitnou skúškou. Tiež disponuje dvojročným pomaturitným štúdiom (*6362 M kozmetička a vizážistka*).  Škola je zapojená do duálneho vzdelávania a Švajčiarsko-Slovenského projektu ktorý sa tiež sústreďuje na niekoľko školení. 

Škola sa tiež zapojila do projektu *Stredná pre mňa*, kde zvíťazila koncert slovenského rapera Kaliho, ktorý sa uskutočnil v júni 2019 v areáli školy.

História školy
--------------

Škola bola založená v roku 1958 s názvom Učňovská škola. Zameriavala sa na viacero odborov, napr.:knihári, kníhkupci, predavači, holiči a pod. 

V školskom roku 1979/1980 sa zriadilo Stredné odborné učilište miestneho hospodárstva, ktoré sa zameriavalo na odbory kozmetička a v učebných odboroch kaderník, fotograf, prevádzkový chemik, záhradník a remenár - brašnár. 

Škola niesla tiež názov Združená škola a od roku 2008 nesie škola názov Stredná odborná škola. V roku 2018 sa rozhodnutím Ministerstva školstva SR zmenila názov zo Stredná odborná škola Račianska 105 na Stredná odborná škola beauty služieb.

Referencie
----------

1. ↑    [online]. SOSRACIANSKA.105.EDUPAGE.ORG, [cit. 2018-05-30]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne webstránky
**Jozef Vodrážka** (\* 25. február 1899, Banská Štiavnica – † 8. október 1987, Topoľčianky) bol notár, verejný činiteľ, ochranca prírody a február.

Rodina
------

* otec Vojtech Vodrážka
* matka Alojzia rod. Štubňová

Životopis
---------

Maturoval na gymnáziu v Banskej Štiavnici, 1921 absolvoval náukobeh pre obvodných notárov v Banskej Bystrici. Pôsobil ako notár, verejný činiteľ, 1950 – 1960 vedúci plánovacieho odd. Riaditeľstva Št. lesov v Topolčiankach. Angažoval sa v miestnej kultúre, hlavný v amatérskom divadelníctve a v hasičstve. Pracoval ako ochranca prírody. Spoluautor monografie o Topolčianskach, článkami prispieval do Slov. denníka a časopisu Život. Zakladateľ úverového družstva. Nositeľ ocenení.

Dielo
-----

* Topolčianky, Bratislava roku 1971 roku 1971 (so Š. Rakovským)

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 202170
**Rozhlasový dokument** je 

* - autentické svedectvo o ľuďoch a dobe,
* - skutočné príbehy tzv. obyčajných ľudí i historických osobností,
* - ľudské drámy i záznam všedného dňa.

Inými slovami rozhlasový dokument je umelecko-dokumentárne a umelecko-publicistické rozhlasové pásmo. 

Vrcholným tvarom rozhlasového dokumentu je rozhlasový fíčer (feature). Tento mnohotvárny rozhlasový žáner má v Slovenskom rozhlase vyše tridsaťročnú tradíciu.
Jeho autormi boli na začiatku redaktori rozhlasu Ilza Klásková, Ernest Weidler, Emil Benčík a Ivan Lehotský. K najvýraznejším predstaviteľom strednej generácie patrí Jozef Lenhart, Iveta Bognárová, Táňa Kusá a ďalší. Okrem redaktorov rozhlasu sa tvorbe fíčrov venujú aj externí autori.

Slovenský rozhlas odvysielal dosiaľ stovky fíčrov, ktoré získali ocenenia v rozhlasových žatvách i na medzinárodných festivaloch rozhlasovej tvorby. Deväťdielny fíčrový seriál Emila Benčíka Prvý muž česko-slovenskej jari Alexander Dubček, vydalo Vydavateľstvo Slovenského rozhlasu na mg. kazetách.

Externé odkazy
--------------

* Rozhlasový dokument
Priebeh a posuny hraníc v 20. storočí v priestore Jeruzalema, Západný Jeruzalem vymedzený tmavozelenou líniou v ľavej časti mapy
Rozdelenie Jeruzalema na východnú a západnú časť. Stretnutie izraelskej a jordánskej hliadky pri Zelenej línii v centre mesta pri takzvanej Mandelbaumovej bráne
**Západný Jeruzalem** (hebr. : מערב ירושלים, *Ma'arav Jerušalajim*) je časť mesta Jeruzalem.

V politickom a historickom slova zmysle označuje tú časť Jeruzalema, ktorá bola počas prvej arabsko-izraelskej vojny v roku 1948 dobytá Izraelom a ocitla sa vo vnútri teritória vymedzeného takzvanou Zelenou líniou, ktorá do roku 1967 rozdeľovala Jeruzalem. Išlo o západnú a centrálnu časť mesta, avšak bez Starého Mesta. Patrila k nej aj enkláva pod izraelskou suverenitou okolo hory Skopus. V roku 1967 v šesťdňovej vojne Izrael obsadil aj východnú časť mesta (Východný Jeruzalem), dovtedy obsadenú Jordánskom, a zlúčil obe časti do jedného mestského správneho celku. V správnom slova zmysle rozdelenie na Západný a Východný Jeruzalem stratilo zmysel, v politickom a medzinárodnoprávnym však zostáva zachované, pretože kým izraelská suverenita nad Západným Jeruzalemom je medzinárodne uznávaná, pričlenenie oblastí Východného Jeruzalema uznávané nie je.

V rýdzo zemepisnom zmysle označuje západný Jeruzalem západnú časť mesta, bez ohľadu na jej historický a medzinárodnoprávny status.

Referencie
----------

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Západní Jeruzalém na českej Wikipédii.*

Pozri aj
--------

* Východný Jeruzalem
* Mandelbaumova brána
**Tag tím** (angl. **tag team**) je termín, ktorým sa označujú v profesionálnom wrestlingu tímové dvojice. V niektorých prípadoch tvoria tag tím aj traja alebo štyria wrestleri. Prvé tag tímové zápasy sa uskutočnili v roku 1901 v San Franciscu.

Klasický tag tímový zápas - Jeff Hardy v ringu proti Umagovi, zatiaľ čo ich partneri, Triple H and Randy Orton, netrpezlivo čakajú na výmenu.
Vo väčšine tímových zápasov je len jeden člen tímu označený ako „legálny" alebo „aktívny" wrestler v danom okamihu. Výmena nastáva vtedy, keď zápasník v ringu označí svojho partnera tľapnutím dlane. Tento moment sa nazýva *tag*. Podľa toho, či wrestler vchádza do ringu alebo z neho vychádza rozlišujeme *tagging out* a *tagging in*. Počas výmeny má každý tím k dispozícii päť sekúnd, počas ktorých môžu byť v ringu obaja wrestleri. Zápasníci, ktorí sú mimo ringu nemôžu zasahovať do deja zápasu, ak nepríde k výmene (vyhýbajú sa kontaktu so súpermi). Vo väčšine tag tímových zápasov sa neaktívny wrestler dotýka šnúrky visiacej z rohu ringu.

V zápasoch, v ktorých sa stretávajú viacpočetné tímy, môže aktívny wrestler označiť ktoréhokoľvek zo svojich partnerov bez vopred určeného poradia. V tzv. *Texas Tornado Team Match* môžu byť v ringu všetci zúčastnení wrestlingu bez toho, aby prichádzalo k výmenám, ako je tomu pri klasických tímových zápasoch. Všetky zápasy, v ktorých platia hardcore pravidlá (napr. zápasy bez diskvalifikácie, zápasy s rebríkmi, no holds barred, atď) sa de facto dajú označiť ako zápasy s Texas Tornado pravidlami, pretože rozhodca nemôže výmeny v ringu považovať za diskutabilné. 

Bez ohľadu na tag tímové pravidlá nie je možné odpočítať svojho partnera napriek tomu, že technicky by to možné bolo (napr. v Texas Tornado match alebo v zápasoch trojčlenných tímov). Takýto postup sa nazýva Outlaw Rules, pretože prvým tímom, ktorý sa o niečo podobné pokúsil (v snahe udržať si tag tímové tituly) boli New Age Outlaws.
**Stredná odborná škola** je typ strednej školy siete škôl Slovenskej republiky.[1] Stredná odborná škola (SOŠ) poskytuje žiakom vzdelanie v najmenej dvojročnom a najviac päťročnom vzdelávacom programe odboru vzdelávania. Vzdelávacie programy strednej odbornej školy sú zamerané predovšetkým na priamy výkon povolania a odbornej činnosti. Žiaci po absolvovaní maturity sa však môžu prihlásiť aj na ďalšie štúdium na vysokej škole. Stredná odborná škola zabezpečuje žiakom teoretické a praktické vyučovanie. Variantne stredná odborná škola zabezpečuje žiakom, ktorí vstúpili do duálneho vzdelávania len teoretické vyučovanie a žiaci absolvujú praktické vyučovanie v stredisku, alebo pracovisku praktického vyučovania zamestnávateľa. Žiak na strednej odbornej škole môže nadobudnúť: 

* nižšie stredné odborné vzdelanie (nižšie sekundárne) - štúdium trvá spravidla dva roky a je ukončené záverečnou skúškou, podľa odboru aj s výučným listom.

* stredné odborné vzdelanie (sekundárne) - štúdium trvá najmenej tri a najviac štyri roky, ukončuje sa záverečnou skúškou. Dokladom o získanej kvalifikácii je výučný list.

* úplné stredné odborné vzdelanie (vyššie sekundárne) - štúdium trvá najmenej štyri a najviac päť rokov a je ukončené maturitnou skúškou. Dokladom o stupni vzdelania je vysvedčenie o maturitnej skúške, prípadne podľa odboru aj výučný list.
*

Referencie
----------

1. ↑
Priestory komplexu
**PAO Taganrogskij aviacionnyj naučno-techničeskij kompleks imeni G. M. Berieva** (rus. ПАО «Таганрогский авиационный научно-технический комплекс имени Г. М. Бериева»; skratka: rus. ПАО «ТАНТК им. Г. М. Бериева» – *PAO «TANTK im. G. M. Berieva»*; doslova: *PAO Taganrožský letecký vedecko-technický komplex G. M. Berieva*) je ruský letecký výrobca, ktorý sa zameriava na vývoj a výrobu obojživelných lietadiel. Skonštruované alebo navrhnuté lietadlá majú často továrenský prefix „Be". Firmu v roku 1934 založil Georgij Beriev ako Centrálnu konštrukčnú kanceláriu námorných lietadiel. Sídlo spoločnosti je v meste Taganrog. V súčasnosti má firma okolo 3 000 zamestnancov.

Spoločnosť je súčasťou Zjednotenej korporácie pre stavbu lietadiel.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Taganrogskij aviacionnyj naučno-techničeskij kompleks imeni G. M. Berieva**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Beriev na anglickej Wikipédii a Berijev na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál letectvoRuský portál |
J.S. 17. Karmapa Trinlä Thajä Dordže
**J.S. 17. Karmapa Trinlä Thajä Dordže** (6. máj 1983, Tibet) je „Veľký tantrický majster" (skt. Vadžračárja), ktorý momentálne sídli v Kalimpongu v Indii.

Životopis
---------

Bol najmladším synom 3. Mipham Rinpočheho, významného lámu školy Ňingma a Decän Wangmo, dcéry aristokratickej rodiny pochádzajúcej od kráľa Gesara z Lingu. Keď mal chlapec jeden a pol roka začal ľuďom hovoriť, že je Karmapom. V roku 1994 sa mu aj s rodinou podarilo utiecť z Tibetu do Nepálu a odtiaľ do Indie. Mladý Karmapa dorazil do Nového Dilí v marci toho istého roku, kde ho počas uvítacej ceremónie J.S. Šamar Rinpočhe formálne rozpoznal ako 17. Gjalwa Karmapu. 17. Karmapa dostal meno Trinlä (znamená „Budhovská aktivita") Thajä („Bezčasový") Dordže („Nemennný").

V roku 1997 bol J.S. 17. Karmapa Trinlä Thajä Dordže oficiálne pozvaný do Bhutánu na kremáciu Topgu Rinpočheho, kde bol prijatý so všetkými poctami. V októbri roku 1999 17. Gjalwa Karmapa mal svoje prvé medzinárodné turné učení a odovzdával iniciácie niekoľko tisíc ľuďom v Singapure a Taiwane. Začiatkom nového milénia prvýkrát navštívil Západ. V Düsseldorfe v Nemecku 17. Karmapu prijalo 6000 študentov z niekoľkých stoviek centier budhizmu diamantovej cesty z vyše 30 krajín sveta. V rokoch 2004 a 2005 17. Karmapa opätovne navštívil Európu a v roku 2005 bol aj na Slovensku.

V decembri roku 2003, po ukončení svojho formálneho vzdelania, 17. Karmapa prevzal titul „Veľký tantrický majster" (skt. Vadžračárja). 17. Karmapa Thajä Dordže momentálne sídli v Kalimpongu v Indii, kde pokračuje vo svojom duchovnom tréningu a západnom vzdelaní.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Thajä Dordže**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka 17. Gjalwa Karmapu
* Česká verzia stránky 17. Gjalwa Karmapu
* Stránka 17. Karmapu na MySpace
* Karma Kagjü Ázia

Autoritné údaje: * BnF: 136232814
* GND: 132949008
* ISNI: 0000 0001 1454 535X
* LCCN: n2009217221
* NK ČR: jn20020903013
* VIAF: 107317707
* WorldCat: lccn-n2009217221
**Thalpios** (starogr. *Θάλπιος* – *Thalpios*) je v gréckej mytológii syn Euryta a jeho manželky Théraifony, bol kráľ Élidy.

Vyčistiť chlievy élidskému kráľovi Augeiovi bola jedna z dvanástich úloh hrdinu Herakla. Túto úlohu dostal od mykénskeho kráľa Eurysthea, ktorému musel na príkaz najvyššieho boha Dia slúžiť a až po splnení úloh mohol dosianúť slobodu. Keďže si Herakles chcel niečo aj zarobiť, vyžiadal si od Augeia odmenu desať percent ustajneného dobytka. Augeias súhlasil, ale po splnení úlohy mu odmenu odmietol dať. Neskôr, keď Herakles získal slobodu, vrátil sa, Augeia zabil a dosadil na trón Augiovho syna Fylea.

Podľa antického autora Pausania však Herakles Augeia nezabil. Augeias sa podľa neho dožil vysokého veku a trón v Élide po ňom zdedil syn Agasthenes, ktorý nevládol sám. Spolu s ním sa na vláde podieľali, Amfimachos, syn Kteata a Thalpios.

Thalpios bol jedným z nápadníkov krásnej Heleny a neskôr aj účasníkom trójskej vojny. K brehom Tróje doviedol z Élidy vojsko na desiatich lodiach. Spolu s ním pred bránami Tróje viedli élidske vojská aj, Amfimachos, Agasthenov syn Polyxenos a Dióres, syn Amarynkea. Thalpios bojoval v trójskej vojne veľmi statočne a bol jedným z vybraných bojovníkov, čo sa v trójskom koni dostali za hradby mesta a dobyli hrad kráľa Priama.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Homér, *Iliada*, 2,615-625.
2. 1 2 3  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 5,3,3.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 88-89.
4. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,7,2.
5. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,10,8.
6. ↑  Hyginus, *Fabulae* 81.
7. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 5,3,4.
8. ↑  Quintus, *Posthomerica* 12, 337-360.

Pozri aj
--------

* Zoznam mýtických kráľov Élidy
**Melodráma** (z gréckeho melos = pieseň, hudba a drama = pôvodne akcia, neskôr grécke vážne divadelné dielo) je hudobne podfarbený javiskový dej s hovoreným slovom. Hudba väčšinou vykresľuje citové rozpoloženie postáv a ich charakter, prípadne prostredie v ktorom sa dej odohráva. Z divadiel v modernej dobe melodráma prenikla aj do filmu a rádia.

Vznik a vývin melodrámy
-----------------------

### Melodráma v 18. storočí

Vznik melodrámy sa kladie do 18. storočia, jedno z prvých diel, ktoré ju obsahuje je dielo *Pygmalion* ktoré napísal Jean-Jacques Rousseau, s hudbou od Horace Coigneta. Melodráma bola napísaná pre jednu osobu (monodráma). V roku 1775 napísal Georg Benda vo svojich dielach *Ariadne auf Naxos* and *Medea* melodrámu pre dve osoby - ***duodrámu***. Takúto formu melodrámy prebrali skladatelia ako napr. Mozart v opere *Zaide* alebo *Thamos, kráľ Egypta*, Beethoven v opere *Fidelio* alebo Carl Maria von Weber v opere *Der Freischütz*.

### Melodráma v 19. storočí

Devätnáste storočie je aj storočím romantizmu, v ktorom má melodráma svoju nezanedbatelnú úlohu. Naďalej pretrváva v operách, ale objavuje sa aj v operetách, ktoré boli komponované hlavne pre vtedajšiu strednú vrstvu. Melodráma sa stáva aj salónnou zábavou, kde ide o rytmický prednes (väčšinou poézie, nejde teda o spev) doprevádzaný väčšinou klavírom.
Súradnice: 41° 02′ 42″ s.š. 29° 02′ 02″ v.d.

Bosporský most
**Bosporský most** (tur. *Boğaziçi Köprüsü*), resp. **Prvý bosporský most** (tur. *1. Boğaziçi Köprüsü*) je visutý most v Istanbule, ktorý preklenuje prieliv Bospor a spája tak Európu s Áziou (druhým mostom je Most Sultána Mehmeta). Most sa nachádza medzi istanbulskými časťami Ortaköy na európskej strane a Beylerbeyi na ázijskej strane.

Konštrukcia
-----------

Bosporský most je typologicky zaradený medzi oceľové gravitačne kotvené visuté mosty. Má oceľové pylóny a naklonené kotviace laná. Aerodynamická mostovka je zavesená na spletených oceľových lanách. Most je dlhý 1 510 m a mostovka má šírku 39 m a je vo výške 64 m nad hladinou mora. Vzdialenosť medzi vežami (hlavné rozpätie) je 1 074 metrov a výška veží nad úrovňou vozovky je 105 m. Po dokončení v roku 1973 bol 4. najdlhším visutým mostom na svete (v súčasnosti, júl 2010, je 17.) a najdlhším mimo USA.

Dejiny
------

Prvé plány na výstavbu mosta spadajú do antiky. Podľa Herodotovho spisu *Histories apodeixis*, postavili pre perzského veľkokráľa Dareiosa I. pontónový most aby mohol prenasledovať Skýtov a presúvať svoje vojsko smerom na Balkán. Prvý projekt na permanentné spojenie cez prieliv navrhla železničná spoločnosť pre otomanského sultána Abdülhamita II. v roku 1900. Definitívne rozhodnutie postaviť most prijal turecký premiér Adnan Menderes v roku 1957. Vypracovanie projektu získala britská spoločnosť a inžinieri Sir Gilbert Roberts a William Brown. Práce začali vo februári 1970. Výstavbu realizovala turecká spoločnosť s anglickým a nemeckým subdodávateľom. Na projekte pracovalo 35 inžinierov a 400 robotníkov. Most bol dokončený 30. októbra 1973, jeden deň po 50. výročí vzniku Tureckej republiky. Náklady na výstavbu predstavovali 200 miliónov USD.

Doprava
-------

Celkovo má most štyri pruhy v každom smere a jeden chodník pre peších. Tri dopravné pruhy sú určené pre vozidlá a jeden slúži ako odstavný pruh. Mostom prechádza trojprúdová diaľnica. Prvé štyri roky mohli využívať most aj chodci, ktorí mali prístup výťahmi v pylónoch. V súčasnosti je most pre chodcov a nákladné autá zakázaný. V obidvoch smeroch denne prejde 180 000 vozidiel.

Pohľad na most
Pohľad na most

Referencie
----------

1. ↑   *Bosphorus Bridge* [online]. structurae. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑   *The History of Herodotus — Volume 2* [online].. Dostupné online. (po anglicky)
3. ↑   *1900'deki köprü projesinde raylı sistem de vardı* [online].. Dostupné online. (po turecky)

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bosphorus Bridge na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bosporský most**
Mapa dnešnej Baranje
Mapa uhorskej župy *Baranya* z roku 1891 
**Baranja** (maď. Baranya, chorv. Baranja, srb. Барања, Baranja, nem. Branau) je historické územie, ktoré sa rozprestiera z väčšej časti v Maďarsku a z menšej časti v severovýchodnom Chorvátsku. Má trojuholníkovitý tvar, pričom z juhu ju ohraničuje rieka Dráva a z východu zase Dunaj. Maďarská časť je takmer identická so súčasnou maďarskou župou Baranya (*Baranská župa*). Chorvátska časť Baranje je administratívnou súčasťou Osijecko-baranjskej župy, tvorí jej severovýchodnú časť. Najvýznamnejším mestom regiónu je Päťkostolie (maď. Pécs), ktoré bolo sídlom uhorskej Baranskej župy a je aj sídlom dnešnej maďarskej župy toho mena.

V 11. storočí sa Baranja stala jedným z prvých uhorských komitátov, pričom zahŕňala aj územia na juh od Drávy. Po obsadení územia Osmanmi v 16. storočí bola Baranja súčasťou *Moháčskeho sandžaku*. Po vyhnaní Turkov na konci 17. storočia bola obnovená Baranská župa. Podľa Trianonskej zmluvy bola Baranja rozdelená medzi Maďarsko a Kráľovstvo SHS.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Baranya (region) na anglickej Wikipédii.*
**„Eruption"** je gitarová inštrumentálna skladba skupiny Van Halen, ktorá bola vydaná v roku 1978 na ich eponymnom albume. Autorom a interpretom gitarového partu je Eddie Van Halen. Jeho gitarové sólo v tejto skladbe je považované za jedno z najvýznamnejších v hudobnej histórii, objavuje sa vo viacerých zoznamoch výberov gitarových sól vrátane aktuálneho rebríčka časopisu *Guitar World*.

Po krátkom intre zahranom na bicích nástrojoch od Eddieho brata Alexa Van Halena a so sprievodom na basovú gitaru od Michaela Anthonyho nasleduje gitarové sólo, ktoré je paľbou hudobných stupníc, zmenou škál a výbuchov gitarových akordov, využitím tremola (tzv. *dive bomb*). 

Vrcholovou fázou sóla je vytvorenie rýchleho arpeggia využitím techniky ťukania prstami oboch rúk po strunách na hmatníku elektrickej gitary (tzv. tapping). Charakteristický zvuk nahrávky je dosiahnutý využitím filtrácie signálu zvuku zo snímačov *Gibson* cez fázer v zosilovači Marshall, *Univox echo boxom* na páskový Echoplex (efekt ozveny) a spätnej väzby vytvorenej v štúdiovom mixážnom pulte. Sólo začína tónom *As*, po ktorej sa otočí celá škála niekedy ťažko definovateľných sekcií hudobných stupníc končiacim tónom *E*, po ktorom nasleduje coververzia skladby „You Really Got Me" od skupiny The Kinks.

Skladba „Eruption", respektíve dielko, ktoré by mohlo mať tento názov existovalo na koncertných vystúpeniach skupiny už od roku 1976. Táto verzia bola nahraná aj na prvom albume skupiny ale bez tappingu. Napriek tomu, že efekt tappingu poznali gitaristi aj predtým ako vznikla táto skladba (medzi prvými bol Steve Hackett zo skupiny Genesis, ale využíval ho v prvej polovici 70. rokov aj Frank Zappa, Brian May, či Ace Fehley zo skupiny KISS), „Eruption" spopularizoval využívanie tohto spôsobu hry na elektrickú gitaru rockových hudobníkov v nasledujúcich rokoch. V niektorom z interview sa Eddie Van Halen vyjadril, že túto techniku prevzal po tom, ako videl v roku 1971 týmto spôsobom hrať na koncerte Led Zeppelin Jimmyho Pagea svoje gitarové sólo v skladbe „Heartbreaker", ale Van Halenove poznámky o zdrojoch z ktorých zobral inšpiráciu pre tapping sa postupne v rôznych rozhovoroch menili.

Za akustickú verziu „Eruption" je považované inštrumentálne sólo hrané na nylonových strunách akustickej gitary v skladbe „Spanish Fly", ktorá vyšla na albume *Van Halen II* v roku 1979. 

V marci 2005 časopis časopis *Q* dal skladbu „Eruption" na 29.miesto jeho zoznamu 100 najlepších gitarových skladieb.

Referencie
----------

1. ↑    [online].. Dostupné online.
2. ↑
Vojak s trúbou (salpinx), čiernofigúrový lékythos z prelomu 6. a 5. stor. pred Kr.
**Súťaž trubačov a hlásateľov** (od starogr. *Διαγωνισμός για σαλπιγκτές και κήρυκες*  – *Diagóniomos gia salpinktes kai kérykes*) boli preteky o právo oznamovať pretekárov a víťazov na olympijských hrách v starovekom Grécku.

Súťaž trubačov a hlásateľov zaviedli na 96. olympijských hrách v roku 396 pred Kr. Víťaz súťaže mal právo asistovať hellanodikom pri oznamovaní hier trúbou (salpinx bol vyrobený z bronzu a bol používaný hlavne pre vojenské účely) a hlavne oznamovať mená pretekárov a víťazov. Súťaž sa konala v prvý deň hier a to po tradičných obradoch a obetiach, hneď po prísahe športovcov. Hodnotila sa sila zvuku trúby a tiež sila a jasnosť hlasu.

Podľa antického autora Pausania sa súťaž konala na mieste pred oltárom v *Altide*, ktorý stál pred vchodom do štadióna. Vedľa tohto oltára sa vynímala Diova socha asi šesť lakťov vysoká, (295 cm) držiaca v rukách blesky. Súťaž trubačov a hlásateľov bola prevdepodobne jednou disciplínou aj keď je známy jediný prípad (práve z 96. hier, na ktorých ju zaviedli), kedy dostal osobitnú cenu trubač i hlásateľ. Súťaže v športových disciplínach sa potom začali na druhý deň ráno.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 249.
2. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 5,22,1.
3. ↑  Judith Swaddling, *The Ancient Olympic Games* str. 61.
4. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
5. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 281.
6. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 127.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Eryx** (starogr. *Ἔρυξ* – *Eryx*, lat. *Eryx*) je v gréckej mytológii syn boha Poseidóna (alebo Argonauta Bouta) a bohyne Afrodity.

Eryx bol kráľom v meste Sikania na západnom pobreží Sicílie. Keď sa Héraklovi zatúlala krava z ukradnutého Géryónovho stáda, ktoré mal priviesť na príkaz mykenského kráľa Eurasthea z konca sveta do Mykén, Eryx sa mu ju pokúsil ukradnúť. Táto trúfalosť sa mu však stala osudnou, lebo Herakles ho dolapil a v zápase ho potom uškrtil.

Po kráľovi Erykovi bolo na Sicílii pomenované mesto Eryx (dnes Erice) a neďaleký vrch.

Podľa starovekého historika Thukydida mesto Eryx založili Elymovia, ktorí po dobytí Tróje ušli pred Achájcami na Sicíliu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Diodoros, *Bibliotheca historia*, 4,83,1.
2. 1 2 3 4  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 134.
3. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,5,10.
4. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 8,24,2.
5. ↑  Thukydides. *Dejiny peloponézskej vojny VI.*. Martin : THETIS, 2010. ISBN 978-80-970115-4-3. S. 136.
**Diokorystes** alebo **Diokorystés** (starogr. *Διοκορυστὴς* – *Diokorystes*/iný prepis *Diokorystés*) je v gréckej mytológii syn egyptského kráľa Aigypta a jeho arabskej manželky.

Diokorystes bol jedným z päťdesiatich synov egyptského kráľa Aigypta. Jeho otec sa rozhodol, že svojich synov ožení s päťdesiatimi dcérami svojho brata Danaa, ktorý bol kráľ susednej Líbye. Keďže Danaos s týmto rozhodnutím nesúhlasil, Aigyptos mu vypovedal vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.

Diokorystovi potom za manželku vybrali Hippodameiu, dcéru Danaa a jednej z jeho manželiek Hamadryád, podľa antického autora Apollodora z Atén, Foiby, alebo Atlanteie. Danaos, ktorý sa s tým ešte stále nevedel zmieriť, svojim dcéram následne prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem najmladšej Hyperméstry, príkaz otca splnili všetky a po smrti si v podsvetí vyslúžili od bohov večný trest nalievať do deravého džbána vodu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,1,5.
2. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 32.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 314.
**Jihlava** je moravská rieka. Je to najvýznamnejší pravostranný prítok Svratky, meria 184,6 km, zaberá povodie s veľkosťou 3 117 km² a v ústí má priemerný prietok 11,75 m³/s. 

Pramení v Českomoravskej vrchovine pri obci Jihlávka v nadmorskej výške približne 680 m n. m. Po výstavbe vodnej nádrže Nové Mlýny II už neústi do Svratky, ale do spomenutej priehrady, juhovýchodne od obce Ivaň v nadmorskej výške cca 170 m n. m.

Najvýznamnejšími ľavostrannými prítokmi sú Rohozná, Maršovský potok, Smrčenský potok, Klapovský potok a Oslava, najvýznamnejšími pravostrannými prítokmi sú Třešťský potok, Jihlávka, Brtnice, Rokytná a Šumický potok.

Na Jihlave boli vybudované vodné nádrže Dalešice a Mohelno. Z miest a významnejších obcí, cez ktoré rieka preteká sú to: Horní Cerekev, Batelov, Dolní Cerekev, Jihlava, Luka nad Jihlavou, Přibyslavice, Třebíč, Vladislav, Ivančice, Dolní Kounice a Pohořelice.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jihlava (rieka)**
**Raúl Castro Ruz** (\* 3. jún 1931, Birán) je kubánsky revolucionár a politik. Od roku 2008 do roku 2018 bol prezidentom Štátnej rady a Rady ministrov Kubánskej republiky (hlava štátu), od roku 2011 do roku 2021 bol prvým tajomníkom Ústredného výboru Komunistickej strany Kuby.

Je mladším bratom Fidela Castra a držiteľom početných ďalších významných funkcií na Kube.

Zo života
---------

Narodil sa ako najmladší syn španielskeho emigranta *Ángela Castra*, ktorý bol pomerne bohatým statkárom v mestečku Birán. Študoval sociálne vedy na univerzite v Havane a podobne ako jeho starší brat Fidel bol výrazne politicky aktívny, pričom sa stal členom prokomunisticky orientovaného hnutia *Socialistickej mládeže*. V roku 1953 sa pripojil ku bratovi Fidelovi počas útokov na kasárne Moncada, po ktorých strávil celkovo 22 mesiacov vo väzení. Spolu s bratom po prepustení odišiel do Mexika a neskôr sa s ním a ďalšími partizánmi v roku 1956 vylodil na lodi Granma späť na Kube, čo odštartovalo Kubánsku revolúciu. Vo februári 1958 bol povýšený na *comandanteho* (vysoká veliteľská funkcia v partizánskom vojsku) a velil kolóne povstalcov operujúcej na severovýchode provincii Oriente. 

Po víťazstve revolúcie pomáhal pri transformácii Kuby ku komunizmu a neskôr získal vysoké vládne a armádne funkcie. Je známe, že Raúl mal od začiatku viac prokomunisticky orientovanejšie názory ako Fidel a pravdepodobne vďaka jeho kontaktom s medzinárodným komunistickým hnutím Kuba nadviazala prvotné styky so Sovietskym zväzom. 

Po tom, ako sa Fidelovi Castrovi začal v roku 2006 zhoršovať zdravotný stav, začal prenášať hlavné riadiace funkcie na Raúla (v júli 2006 mu odovzdal post *Predsedu Štátnej rady*) a v roku 2008 ho odporučil aj na post *Predsedu Rady ministrov* (formálne pomenovanie kubánskeho prezidenta). Oficiálne bol na tento post zvolený *Národným zhromaždením* 24. februára 2008. Hoci po nástupe do funkcie začal Raúl presadzovať menšie ekonomické a politické reformy, stále je pevným zástancom komunistického zriadenia na Kube. Vo februári 2013 bol vo funkcii potvrdený na ďalšie päťročné obdobie, zároveň však v prejave oznámil, že po uplynutí tohto obdobia definitívne odíde do dôchodku. 21. decembra 2017 oznámil, že vo funkcii prezidenta zostane do apríla 2018 .

Rodina
------

Raúl Castro sa v roku 1959 oženil s významnou revolucionárkou Vilmou Espínovou († 2007), s ktorou mal 4 deti. Zatiaľ čo dcéra Mariela sa stala významnou kubánskou aktivistkou pre zrovnoprávnenie homosexuálov, jediný syn Alejandro je výrazne politicky aktívny a podľa niektorých by mohol byť nástupcom otca v štátnických pozíciách.

Referencie
----------

1. ↑  Raúl Castro potvrdil, že zostane prezidentom do apríla 2018

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Raúl Castro**


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Politický portál |

Externé odkazy
--------------

* Raúl Castro na idnes.cz

Autoritné údaje: * BnF: 145070995
* GND: 119503352
* ISNI: 0000 0000 8402 9919
* LCCN: n84001739
* NK ČR: mzk2012690394
* SNK: 162818
* VIAF: 97724278
* WorldCat: lccn-n84001739
**Trieda Lion** mala byť trieda bojových lodí Royal Navy Spojeného kráľovstva. Bola predposlednou triedou bojových lodí navrhnutou v Spojenom kráľovstve.

Trieda Lion mala plánované štyri jednotky: HMS Lion · HMS Temeraire · HMS Conqueror · HMS Thunderer. 

Pracovať sa začalo len na prvých dvoch, no neboli nikdy dokončené. Konštrukčne trieda vychádzala z triedy King George V a bolo zamýšľané ju stavať podobne ako triedu bojových krížnikov Revenge; ako úsporné. Trieda Revenge bola konštruovaná ako ekonomicky nenáročná na pohon, čo sa odzrkadlilo v jej maximálnej rýchlosti 21 ulov, čím nebol zrovna vhodným kandidátom na rekonštrukciu.

Obvyklé riešenie, kde 14 palcové (365 mm) delá hlavného kalibru spojené v dvoch štvorhlavňových vežiach a jednou dvojhlavňovou ako na triede *King Georg V* bolo zapríčinené znením druhej Londýnskej námornej dohody, ktorá limitovala výtlak na 35 000 ton a maximálny kaliber na 356 mm. Trieda Lion mala prekročiť limity tejto dohody, pretože bolo plánované nainštalovať delá kalibru 16 palcov (406 mm) a maximálny výtlak mal dosiahnuť 45 000 ton. Štandardný výtlak mal dosahovať niečo medzi 40 500 a 42 500 ton pričom hlavné delostrelectvo malo mať deväť 406 mm hlavní v trojhlavňových vežiach (podobne ako trieda Nelson), aj keď delá aj veže by boli modernejšie. Dve veže na prove jedna na korme. Sekundárne delostrelectvo by bolo podobné ako u triedy King George V so šestnástimi 5,25 palcovými (133 mm) delami v ôsmich dvojhlavňových vežiach, rozmiestnených po štyroch rovnomerne po každej strane. Mal byť namontovaný aj katapult pre lietadlá. Trieda Lion mala byť rovnocenným partnerom americkej triede Iowa. Podobne ako lode triedy King George V boli porovnateľné s triedou North Carolina.

* *Lion* (27) stavba v lodeniciach Vickers Armstrongs, Walker, rozhodnutie o stavbe 21. februára 1939, založený kýl 4. júla 1939
* *Temeraire* (36) stavba v lodeniciach Cammell Laird & Company, Birkenhead, rozhodnutie o stavbe 21. februára 1939, založený kýl 1. júna 1939
* *Conqueror* (45) stavba v lodeniciach John Brown & Company, Clydebank, rozhodnutie o stavbe 16. augusta 1939
* *Thunderer* (49) stavba v lodeniciach Fairfield Shipbuilding & Engineering Company, Govan, rozhodnutie o stavbe 16. augusta 1939

Pozri aj
--------

* Zoznam tried bojových lodí

Externé odkazy
--------------

* D.K. Brown, Nelson to Vanguard, 2000, Chatham Publishing

1. ↑  *Conway's All the World's Fighting Ships, 1922-1946*, Naval Institute Press, ISBN 0-87021-913-8
2. ↑  *British and Empire Warships of the Second World War*, H. T. Lenton, Greenhill Books, ISBN 1-85367-277-7

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Lion class battleship na anglickej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| **Bitevné lode: Trieda Lion** |  |
| Predchádzajúca trieda: Trieda King George V | Nasledujúca trieda: Vanguard |
| HMS Lion · HMS Temeraire · HMS Conqueror · HMS Thunderer |
**Liou Jang** alebo **Jang Liouová** (\* 6. október 1978, Čeng-čou, Čína) je prvá čínska kozmonautka. V roku 2012 sa na lodi Šen-čou 9 zúčastnila takmer 13 dňového letu na prvú čínsku kozmickú stanicu Tchien-kung 1.

Biografia
---------

Narodila sa 6. októbra 1978 v meste Čeng-čou v provincii Che-nan, vyrastala v dedine Lin-čou. Absolvovala vojenskú leteckú akadémiu v Čeng-čou a v roku 1997 sa pripojila k Leteckým silám čínskej ľudovej armády, kde ako pilotka dosiahla hodnosti majora. Má nalietaných viac ako 1680 hodín. 

V rokoch 2009 – 2010 sa zúčastnila 5. výberu čínskych kozmonautov, ktorým v marci 2010 úspešne prešla a spolu s Wang Ja-pching tak prvýkrát rozšírili oddiel čínskych kozmonautov o ženy. V marci 2012 bola menovaná členkou jednej z dvoch posádok pripravovaných na let ku stanici Tchien-kung 1. 15. júna bola jej posádka oficiálne potvrdená ako hlavná, pričom spolu s ňou sa letu mali zúčastniť aj kozmonauti Ťing Chaj-pching a Wang Liou.

Loď Šen-čou 9 úspešne vyštartovala 16. júna 2012 a 18. júna sa spojila so stanicou Tchien-kung 1. Počas pobytu na stanici sa Liouová zameriavala na uskutočňovanie experimentov súvisiacich s kozmickou medicínou. Pristávací modul lode Šen-čou 9 úspešne pristál 29. júna 2012. Jang Liouová sa tak stala v poradí 525. kozmonautom sveta, 57. ženou vo vesmíre a prvou čínskou kozmonautkou, vo vesmíre strávila celkovo 12 dní a 15 hodín.

Let do vesmíru
--------------

* Šen-čou 9 (16. jún 2012 – 29. jún 2012)

Externé odkazy
--------------

* Spacefacts biography of Liu Yang
* Liu Yang
**Diofanes** alebo **Diofanés** (starogr. *Διοφάνης*) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 1. storočí pred Kr.

Diofanes z Aiolidy bol na 192. olympijských hrách v roku 12 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. Olympijské víťazstvo Diofana uvádza historik Eusebios z Kaisareie, a to v zozname olympijských víťazov (hlavne víťazov stadiodromu od 1. v roku 776 pred Kr. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou diela Kronika (starogr. *Παντοδαπὴ Ἱστορία* – *Pantodapé Historia*). Tento zoznam vyhotovoval hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných len fragmentálne.

Taliansky historik Luigi Moretti uvádza, že Diofanes je posledný známy etnický Aiol z Aiolidy, starovekej gréckej krajiny v Malej Ázii, ktorá sa rozprestierala od Helléspontu po Smyrnu a zahrňovala aj ostrov Lesbos. V helenistickom období (medzi 3. a 1. storočím pred Kr.) začali miestne dialekty upadať (hlavne čo sa týka nápisov) a presadil sa nový dialekt, známy ako koiné alebo *koiné dialektos* (starogr. *κοινή διάλεκτος*).

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Eusebios, *Kronika* 2,193.
2. 1 2 3  Luigi Moretti; Maria Elisa Garcia Barraco; Ilaria Soda. *Luigi Moretti e il catalogo degli Olympionikai : testimonianze epigrafiche, letterarie, papirologiche e numismatiche sui vincitori degli agoni olimpici panellenici (Ellade e Magna Grecia: 776 a.C. - 393 d.C)*. Roma : Arbor sapientiae, 2014. ISBN 978-88-97805-32-8. S. 120 (732).
3. ↑  Josef Šusta. *Dějepisectví*. Praha : Nákl. Historického klubu, 1933. S. 9.
4. ↑  Luigi Moretti; Maria Elisa Garcia Barraco; Ilaria Soda. *Luigi Moretti e il catalogo degli Olympionikai : testimonianze epigrafiche, letterarie, papirologiche e numismatiche sui vincitori degli agoni olimpici panellenici (Ellade e Magna Grecia: 776 a.C. - 393 d.C)*. Roma : Arbor sapientiae, 2014. ISBN 978-88-97805-32-8. S. 25.
5. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 139.
6. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 253.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**David Llewelyn Wark Griffith**, známy ako **D. W. Griffith**, (\* 22. január 1875, LaGrange, Kentucky, USA – † 23. júl 1948, Hollywood, Kalifornia) bol americký filmový režisér. Preslávil sa filmami *Zrodenie národa* a *Intolerancia*.

Biografia (skrátená)
--------------------

*The Adventures of Dollie* (1908)
Griffith sa narodil v rodine Jacoba "Besniaceho Jackea" Grifithea, plukovníka konfederačnej armády a hrdinu občianskej vojny. Vyrástol na otcových romantických vojnových rozprávaniach a melodramatickej literatúre 19. storočia, ktorá formovala jeho čiernobiely pohľad na ľudskú existenciu a dejiny. V roku 1897 začal Griffith kariéru divadelného herca a autora, avšak viacmenej bez úspechu. Nakoniec sa mu podarilo získať prácu u nie práve prosperujúcej American Biograph Company, pre ktorú natočil viac ako 450 krátkych filmov. Experimentoval v nich s naratívnymi postupmi, ktoré neskôr uplatnil vo svojom diele Zrodenie národa (The Birth of a Nation, 1915). Griffith s dvorným kameramanom G. W. Bitzerom spoločne zaviedli a zdokonalili filmové techniky ako flashback, zatmievačka, alebo paralelná montáž.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **David Wark Griffith**

Autoritné údaje: * BnF: 11972874j
* GND: 118718851
* ISNI: 0000 0001 2101 6472
* LCCN: n79083582
* NK ČR: xx0057549
* ULAN: 500433890
* VIAF: 59091371
* WorldCat: lccn-n79083582
**Lionel Terray** (\* 25. júl 1921, Grenoble, Francúzsko – † 19. september 1965, Vercors) bol významný francúzsky povojnový horolezec, prvý (so spolulezcom) na Makalu, Jannu a na Cerro Fitz Roy.

Lezenie a životné osudy
-----------------------

Hrob Lionela Terraya v Chamonix
Začiatkom 2. svetovej vojny narukoval a stretol G. Rébufatta, ktorého prevratné (vtedy, dnes už štandardné) názory na horolezectvo prevzal a vyliezol s ním ťažké túry v oblasti Mt. Blancu. V r. 1944 sa zúčastnil odboja proti Nemecku, bojoval v horskej jednotke. Po vojne sa stal lyžiarskym inštruktorom, neskôr aj horským vodcom v Chamonix.
Vyliezol v rýchlom štýle veľké alpské steny, napr. 1946 Walkerov pilier na Grandes Jorasses, 1947 sev. stenu Eigeru (druhý priestup, s L. Lachenalom).

V r. 1950 sa zúčastnil úspešnej expedície na Annapurnu, namiesto vlastnej šance na výstup pomáhal zachrániť omrznutých prvovýstupcov Herzoga a Lachenala. V r. 1952 uskutočnil s G. Magnonem prvý výstup na Cerro Fitz Roy v Patagónii a následne zdolal aj Aconcaguu a v peruánskych Andách panenský Huascan. V r. 1954 v rámci prieskumnej výpravy pod Makalu vyliezol na sedemtisícovku Čomolonzo. V nasledujúcom roku s J. Couzym vystúpili ako prví na Makalu, o dva dni ďalších sedem lezcov vrátane vedúceho "šťastnej" výpravy J. Franca. 

Už v roku 1956 sa vrátil do Peru a zdolal Nevado Chacraraju, považovaný za nedobytný. V r. 1957 bol aktívny pri záchrannej akcii s sev. stene Eigeru. V r. 1962 uskutočnil prvý výstup na Jannu (napísal o tom knihu) a v tom istom roku ďalší prvovýstup na Nilgirí (7 032 m). Po návrate sa ako horský vodca v Alpách dostal pod lavínu, klient zahynul. V r. 1964 viedol úspešnú expedíciu na Aljaške. Napísal knihu s provokatívnym názvom: *Dobyvatelia zbytočného*.

Aj so spolulezcom M. Martinettim zahynul v stene hory Gerbier, v masíve Vercors neďaleko rodného Grenoblu.

Referencie
----------

* I. Dieška a kol.: *Horolezectvo - Encyklopédia*, Šport 1989.
* A. Marec: *Zóna odvahy*, 1989.
* M. Herzog: *Velké himálajské dobrodružství*, 1988.
* J. Franco: *Makalu*, Osveta 1959.

Publikácie
----------

* L. Terray: *Les Conquérants de l'inutile*, 1963.
* L. Terray, J. Franco: *Bataille pour Le Jannu*, 1965.

Externé odkazy
--------------

* Životopis L. Terraya (po francúzsky)

Autoritné údaje: * BnF: 126416784
* GND: 123150515
* ISNI: 0000 0001 1005 3892
* LCCN: n88668203
* VIAF: 112286996
* WorldCat: lccn-n88668203