**Jean Racine** (\* 22. december 1639, La Ferté-Milon, Francúzske kráľovstvo – † 21. apríl 1699, Paríž) bol francúzsky dramatik a básnik. Spolu s Moliérom a Pierrom Corneillom tvorí "veľkú trojku" francúzskej klasickej drámy 17. storočia.

Životopis
---------

Jean Racine, celým menom Jean-Baptiste Racine pochádzal zo stredostavovskej rodiny. Jeho otec bol pisárom v soľnom mlyne, matka zomrela krátko po jeho narodení. Otec zomrel, keď mal Jean tri alebo štyri roky. Vychovávali ho tety spolu s babičkou.

Od desiatich rokov študoval na Petites Écoles de Port-Royal, prestížnej škole pre deti politikov a intelektuálov. Výuka a výchova prebiehala v duchu jansenizmu. Jansenismus bol prísny náboženský smer, vychádzajúci z kalvinizmu, považovaný hlavným katolíckym prúdom za kacírsky. Rodina a vychovávatelia dúfali, že sa stane kňazom, on sám chcel študovať právo, preto sa nechal v r. 1658 zapísať na Harcourtskú internátnu školu v centre Paríža. Tu vydržal len rok a začal sa venovať literatúre.

Jeho prvými prácami boli sonety a básne, roku 1660 napísal prvú oficiálnu báseň *La Nymphe de la Seine* (Nymfa zo Seiny). Napísal tiež dve tragédie, ale obidve boli divadelnými spoločnosťami odmietnuté, a dnes sú stratené.
Sklamaný sa opäť pokúsil roku 1661 vrátiť k cirkvi do Uzés neďaleko Avignonu, kde bol jeho strýko generálnym vikárom. Ale falošným právnym jednaním miesto stratil, tak sa roku 1663 opäť vrátil do Paríža - k literatúre.

Tu napísal hru *La Thébaïde ou les frères ennemis* Tébania alebo znepriatelení bratia o zášti a žiarlivosti dvoch Oidipových synov, ktorú 20. júna 1664 uviedol Moliére v divadle Petit Bourbon. Príliš veľký úspech hra nemala, ale Moliére objednal napísanie ďalšej hry.
Racinovi životopisci sa rozchádzajú v tom, ktorá z ďalších dvoch hier bola príčinou roztržky medzi ním a Moliérom, či Alexander Veľký alebo Andromacha. 
Niektorí uvádzajú, že ďalšou Racinovou uvedenou hrou bol Alexander Veľký z roku 1665, ktorú tiež uviedol Moliére. Hra mala úspech. V niektorých prameňoch ale stojí, že už túto hru odovzdal Racine konkurenčnej spoločnosti Hôtel Bourgogne, najstaršej verejnej francúzskej divadelnej spoločnosti.
Iné pramene hovoria, že príčinou roztržky bola ďalšia Racinova hra *Andromaque* Andromacha, ktorá vychádza z rovnomennej Eurípidiovej drámy o vášnivej láske z doby Trójskej vojny.
Andromacha bola uvedená Moliérovym súborom 17. novembra 1667 pred kráľovským dvorom Ľudovíta XIV.. ale Racine bol z naštudovania nešťastný a odovzdal jej text spoločnosti Hôtel Bourgogne, kde sa hrala hneď po dvoch dňoch. Prehovoril hlavnú primadonu Thérese de Gorle, divadelným menom Thérese Du Parc (1633 - 1668), ktorá bola hviezdou Moliérovho uvedenia Andromachy a tiež Moliérovou milenkou, aby opustila Moliérovu spoločnosť a pripojila sa k nemu v divadle Hôtel Bourgogne. Neskôr sa mademoiselle Du Parc stala jeho milenkou. Týmto priateľstvo medzi ním Moliérom skončilo. Keď v roku 1668 slečna Du Parc za záhadných okolností zomrela bol podozrievaný, že ju otrávil. V tej dobe napísal pamflet proti jansenizmu, v ktorom napadol svojich učiteľov z Port-Royal. Všetko to mu prinieslo povesť nevďačného, bezohľadného človeka. Ďalšou jeho milenkou sa stala Marie Desmares, nazývaná La Champeslé, takisto herečka z Hôtel Bourgogne, pre ktorú písal hlavné úlohy.

V roku 1668 napísal svoju jedinú komédiu *Les plaideurs* Sudiči, adaptáciu Aristofanovej hry Osy, s množstvom satirických scén. 

Už v ďalšej hre *Britannicus*, napísanej v roku 1669 sa vrátil k vážnym témam. Je o vzájomnom vzťahu cisára Neróna a jeho matky Agrippy. Dielu bola vyčítaná historická nevierohodnosť.

V roku 1670 boli Racine a Corneile požiadaní o napísanie hry na tému Berenika, bez toho aby o sebe navzájom vedeli. V tejto súťaži o lepšiu drámu vyhral Racine so svoju hrou *Tite e Bérénice* Titus a Berenica, ktorá spracováva osud historickej postavy Bereniky, kráľovnej z roku kráľa Heroda, ktorá žila na dvore svojho brata Agrippu II. v údajnom krvismilnom vzťahu. Neskôr mala pomer s budúcim rímskym cisárom Titom Flaviom Vespasianom, ale ten ju zapudil a stopy po nej sa strácajú. 

V roku 1672 napísal Racine hru *Bajazit*, drámu o vášni a nenaplnenej láske, v ktorej osmanský sultán Murad IV. dá popraviť svojho brata a soka Bajazida. 

Hrou *Mithridate* Mitridates si v roku 1673 vyslúžil členstvo vo Francúzskej akadémii, na prianie kráľa Ľudovíta XIV.. Témou je opäť spor o moc a ženu medzi pontským a arménskym kráľom Mitridatom a jeho synom Xipharom.

Ďalšia dráma *Iphigénie* Ifigénia, je mytologickým príbeh o obetovaní Ifigénie, dcéry mykénského kráľa Agamemnóna. Jej obeť mala priniesť priazeň bohov v Trójskej vojne.

V roku 1677 bolo uvedené Racinovo najznámejšie a najslávnejšie dielo *Phédre* Faidra. Premiéru sprevádzali intrigy od konkurenčných dramatikov Corneilla a Pradona a ich priateľov.
Faidra je tragédia znovu na antický námet. Jedná sa o vášnivú lásku druhej manželky Faidry aténskeho kráľa Thésea k jeho synovi Hippolytovi. Faidra a Hippolyt v domnení, že je Théseus mŕtvy prežijú román, po jeho návrate Faidra obviní Hyppolyta zo znásilnenia, čo vedie k Hyppolytovej vražde a Faidrinej samovražde.

Pol roka po premiére Faidry sa Racine oženil s Catherine de Romanet, dcérou kráľovského pokladníka, mali spolu sedem detí - päť dcér a dvoch synov. Zmieril sa s jansenistami a vrátil sa k viere.
V tom istom roku sa stal kráľovským historikom a členom Académie des inscriptions et belles-lettres (Akadémie písomníctva a krásneho písma) založenej Colbertom v roku 1663.

Počas ďalších dvanástich rokov pre divadlo nič nenapísal. Až roku 1689 napísal hru *Esther* Ester podľa príbehu zo na Starého zákona o židovskej kráľovnej, ktorá zachránila svoj ľud. Hra mala veľký úspech. Podľa Starého zákona bola tiež hra *Athalie* z roku 1691 o žene, ktorá zavraždila kráľovskú rodinu, aby sa dostala k moci, a má veštecký sen o svojej smrti. Táto hra bola síce vytlačená, ale za Racinovho života sa nikdy nehrala.

V roku 1690 získal šľachtický titul *gentilhomme ordinaire de la chambre du roi* - ťažko preložiteľný francúzsky šľachtický titul, obnášajúci určité povinnosti i práva, napríklad označujúci možnosť zdržiavať sa v blízkosti kráľa a vykonávať preňho určité služby podľa veľmi presne vypracovaného rituálu.
V roku 1696 bol menovaný kráľovým sekretárom (Secrétaire ordinaire du roi).

21. apríla 1699 zomrel na rakovinu pečene a podľa svojho priania bol pochovaný v hrobke v Port-Royal. V roku 1710 boli jeho ostatky prenesené do hrobky kostola Saint-Étienne-du-Mont v Paríži. Kráľ finančne zabezpečil jeho manželku a deti.

Dielo
-----

* *La Thébaïde ou les frères ennemis* Tébania alebo znepriatelení bratia 1664
* Alexander Veľký 1665
* *Andromaque* Andromacha 1667
* *Les plaideurs* Sudiči 1668
* *Britannicus* 1669
* *Bajazit* Bajazid 1672
* *Mithridate* Mitridates 1673
* *Iphigénie* Ifigénia 1675
* *Phédre* Faidra 1677
* *Esther* Ester 1689
* *Athalie* 1691

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Jean Racine**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jean Racine**

Zdroj
-----

Dobromila Lebrová: Jean Racine, francouzský dramatik - 370. výročí narození

  


|
|  |
| Predchodca**François de La Mothe Le Vayer** | **Kreslo 13Francúzska akadémia**1672-1699 | Nástupca**Jean-Baptiste-Henri de Valincour** |

Autoritné údaje: * abART: 34554
* BnF: 120076761
* GND: 118597523
* ISNI: 0000 0001 2321 2338
* LCCN: n79018531
* NK ČR: jn19992000933
* VIAF: 88809641
* WorldCat: lccn-n79018531