Svätý **Paulinus z Noly** (iné mená: **Paulín z Noly**, **Pavlín z Noly**, vlastným menom **Meropius Pontius Anicius Paulinus**; \* okolo 354, v blízkosti Bordeaux (Burdigaly) – † 22. jún 431, Nola) bol rímsky senátor, konzul a guvernér Kampánie, kresťanský spisovateľ, jeden z najvýznamnejších latinských básnikov svojej doby a biskup nolanský (po 409 – 431). Zachovalo sa viacero jeho básní a listov, ktoré poslal svojim súčasníkom - medzi nimi Augustín, Ambróz, Hieronymus, a ďalší. Katolíckou cirkvou je uctievaný ako svätý a jeho sviatok pripadá na 22. júna. Podľa legiend zaviedol používanie zvonov v kresťanstve, táto teória však postráda historické základy. Pre jeho elegantný štýl býva niekedy nazývaný kresťanský Cicero.

Životopis
---------

Narodil sa okolo roku 354 v okolí galskej Burdigale (juhozápadné Francúzsko) do významnej rímskej pohanskej rodiny. Jeho otec bol vysokým úradníkom a vlastnil rozsiahle majetky v Itálii i Gálii. Paulínovým učiteľom bol literát Ausonius, ktorý mal v Burdigale rétorskú školu.

Vďaka vzdelaniu získal cisársky veniec za poéziu a dosiahol početné úspechy v súdnictve. V roku 378 bol vymenovaný za senátora a konzula, následne mu bola udelená aj správa Kampánie (381 – 383).

S kresťanstvom sa bližšie spoznal pravdepodobne na zastávke v Miláne, kde pôsobil významný kresťanský biskup svätý Ambróz. V Itálii naňho urobilo dojem uctievanie mučeníka Félixa Nolského, ktorý sa stal jeho patrónom. Po smrti cisára Graciána sa v roku 383 cisárom stal Valentinián II. a Paulín sa vrátil do Gálie.

Socha Paulína v Nole
V roku 385 sa oženil so španielskou kresťankou Teráziou a spolu žili na statku v Gálii. Niekedy v roku 389 z rúk biskupa Delfínia krst a prerušil styky so svojim učiteľom Ausoniom. Možno pre prenasledovanie jeho rodiny istý čas spolu s manželkou žil v hispánskej Barcelone. Séria životných tragédií (násilná smrť Paulínovho brata a smrť nedávno narodeného syna v roku 392) viedla Paulína i jeho manželku k rozhodnutiu žiť zdržanlivým spôsobom. Škandalózne rozdal všetko svoje imanie a na Vianoce v roku 394 prijal na naliehanie barcelonských veriacich kňazské svätenie.

Už o rok neskôr však odišiel žiť do Noly, k hrobu svätého Félixa. V Nole (resp. Cimitile) založil akési duchovné spoločenstvo podobné neskorším kláštorom. Osoby v ňom žili v chudobe a modlitbe. Prijímal početných návštevníkov, ktorí za ním prichádzali a udržiaval korešpondenciu s najvýznamnejšími kresťanskými učencami svojej doby. Jeho ohlas v miestnej cirkvi bol na toľko veľký, že bol niekedy okolo roku 410 vysvätený za biskupa. Zrejme niekedy v tomto období zomrela jeho manželka.

Výrazne propagoval kult svätého Félixa a nechal mu v Nole postaviť baziliku. Počas gótskeho vpádu do Itálie bol na istý čas uväznený. Zomrel 22. júna 431 v kruhu biskupov zo susedných biskupstiev a pochovaný bol v Nole pri hrobe svätého Félixa. Na prelome tisícročí bolo jeho telo prenesené do Ríma (San Bartolomeo all'Isola na Tiberskom ostrove). Do Noly sa vrátilo až v roku 1908 za pontifikátu Pia X.

Dielo
-----

* listy

Zachovalo sa okolo 50 listov adresovaných najvýznamnejším kresťanom a intelektuálom jeho doby (Augustín, Hieronym, Rufinus, Jovius, Sulpicius Severus, Pammachius, Desiderius, Amadeus či Delfinus). V listoch odhaľuje pocity vrúcneho priateľstva s adresátmi, ktoré spája s kresťanským duchovnom, askézou a bratstvom v Kristovi. Hoci nejde o originálne teologické diela ani hlboké exegézy, zaoberajú sa problémami teológie a predstavujú príklad intenzívnej a hlbokej viery. Obsahujú početné biblické citáty a narážky. Všetky jeho spisy dýchajú očarujúcou, ideálnou osobnosťou, zbavenou pozemských pripútaností. Podľa Augustína mal však prehnanú predstavu o úcte svätcov a relikvií.

* básne

Jeho poézia pred rokom 389 bola ladená svetsky, po krste sa začal plno orientovať na cirkevné témy (33 básní). Používal klasické literárne žánre (*propempticon*, *epithalamium*, *consolatorium* a *natalicium*), ktorých obsah obnovil s kresťanským významom. Tematicky išlo najmä o chvály Krista a života svätých. Vytvoril mimo iné *natalicium* svätého Félixa, ktoré je považované za hlavný zdroj o svätcovom živote. Zasvätením poézie Kristovi poéziu privlastnil službe duchovných cvičení a k výchove ľudského stvorenia na ceste k spáse. Tvoril tiež príležitostnú poéziu (napr. *consolatorium* k Celzovej smrti, *epithalamium* k svadbe Juliána z Eclanu.

Hoci sú jeho básne občas príliš rétorické a rozvláčne, odbočky spĺňajú konkrétny poetický účel. Jeho poézia sa javí ako jednoduchá avšak v skutočnosti je ťažko čitateľná. Neobmedzuje iba na sympatie k blížnemu (ktoré sa prejavujú mnohými realisticky rozprávanými scénami) ale poskytuje napríklad živé opisy sviatkov. Aj keď má veľkú všestrannosť, elegantnosť a operatívnosť, stále nie je úplne bez manierov a vyšperkovanej kultúry svojej doby.

Všeobecne sa považuje za hlavnú črtu Paulínovej osobnosti považuje miernosť. Toto hodnotenie sa odvíja od priateľského tónu, ktorým hovorí so svojimi priateľmi a od jeho sympatií k pokorným. Nejde však o slabosť duše. Vedel byť aj prísny a definitívny, čo sa prejavilo napríklad v jeho odpovediach na Ausoniove výčitky, že opustil svetské témy poézie a kritiku svojich neprajníkov. V otázkach viery tak prevažuje v Paulinovom charaktere horlivosť, čo ovplyvnilo všetky jeho činy a literárne aktivity.

Jeho oslavná panegyrika na Theodosia I. a sakramentár sa nedochovali.

Referencie
----------

1. ↑   *Pavlín z Noly, biskup : Životopisy svätých* [online]. [Cit. 2020-09-28]. Dostupné online.
2. ↑   *sv. Paulín* [online]. catholica.cz, [cit. 2020-09-28]. Dostupné online.
3. ↑  MINÁRIK, Jozef. *Stredoveká literatúra svetová, česká, slovenská*. Bratislava : Slovenské pedagogické nakladateľstvo, 1977. S. 57.
4. ↑  PAŠTEKA, Július. *Pohľady na slovenskú dramatiku, divadlo a kritiku*. Bratislava : Národné divadelné centrum, 1998. Dostupné online. ISBN 978-80-85455-62-5. S. 55.
5. ↑   *Zborník Filozofickej fakulty Univerzity Komenského: Philologica*. Bratislava : Slovenské pedagogické nakladateľstvo, 2001. Dostupné online. S. 104.
6. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  ONDRUŠ, Rajmund. *Blízki Bohu i ľuďom*. Bratislava : Tatran, 1991. ISBN 80-222-0277-0. S. 257 – 258.
7. ↑   *Pavlín z Noly – ženatý politik, ktorý sa stal svätcom* [online]. Katolícke noviny, [cit. 2020-09-27]. Dostupné online.
8. ↑   *Generálna audiencia Benedikta XVI.: Sv. Pavlín z Noly* [online]. Tlačová kancelária Konferencie biskupov Slovenska, [cit. 2020-09-27]. Dostupné online.
9. 1 2 3 4 5 6  Saint Paulinus of Nola In: *Encyclopedia Britannica* [online]. [Cit. 2020-09-27]. Dostupné online. (po anglicky)
10. 1 2 3 4 5   St. Paulinus of Nola In:  *Catholic Encyclopedia* [online]. [Cit. 2020-09-27]. Dostupné online.
11. ↑  Paulinus, St. In:  *The Oxford Dictionary of the Christian Church*. Ed. Frank Leslie Cross, Elizabeth A. Livingstone. 3rd. ed. Oxford : Oxford University Press, 1997. 1786 s. ISBN 019211655X,  9780192116550. S. 1244. (po anglicky)
12. ↑  bells In:  *The Oxford Dictionary of the Christian Church*. Ed. Frank Leslie Cross, Elizabeth A. Livingstone. 3rd. ed. Oxford : Oxford University Press, 1997. 1786 s. ISBN 019211655X,  9780192116550. S. 182. (po anglicky)
13. 1 2  PAULINUS OF NOLA, ST. In: *Dictionary of the Middle Ages*. Vol. 9. MYSTERY RELIGIONS  – POLAND. New York : Charles Scribner's Sons, 1987. ISBN 0-684-18275-0. S. 471. (po anglicky)
14. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  PAULINUS of Nola In: *Encyclopedia of Ancient Christianity*. Downers Grove : InterVarsity Press, 2014. ISBN 978-0-8308-9717-9. S. 3:118 – 3:119. (po anglicky)

Externé odkazy
--------------

* Ukážka poézie Paulína z Noly (po latinsky)

Autoritné údaje: * BnF: 12135745b
* GND: 118592165
* ISNI: 0000 0001 2277 4531
* LCCN: n50080430
* NK ČR: skuk0004496
* VIAF: 23387750
* WorldCat: lccn-n50080430