**Giovanni Pico della Mirandola** (\*24. február 1463, Mirandola, Taliansko – † 17. november 1494, Florencia) bol taliansky filozof a učenec. Vynikal priam zázračnou pamäťou.

Narodil sa v šľachtickej rodine v malom mestečku Mirandola, asi 30 km severovýchodne od Modeny v severnom Taliansku. Zaujímal sa o filozofiu a klasické jazyky, začal študovať právo v Bologni, ale skoro osirel, odišiel do Padovy a roku 1483 do Florencie, kde sa zoznámil s Lorenzom Medicejským a jeho krúžkom mladých filozofov a básnikov (Marsilio Ficino, Angelo Poliziano a i.) Začal sa zaoberať aj kabalou a myšlienkou na spojenie a zmierenie všetkých náboženstiev. 

Najznámejším Pikovým dielom je tzv. *Reč* (lat. *Oratio*), ktorú roku 1496 uverejnil jeho synovec Gianfrancesco Pico della Mirandola (1469–1533) pod názvom "O ľudskej dôstojnosti" (*De hominis dignitate*). Pôvodne mala slúžiť ako úvodná reč pre plánovanú rímsku dišputu k Pikovmu synkretickému projektu, ktorý nazval *Deväť sto téz* (lat. *Conclusiones*). Pico della Mirandola v *Reči* vyzdvihol osobitné postavenie človeka, ktorého Boh postavil do stredu stvorenia takým spôsobom, že má svoju prirodzenosť voliť sám, na základe slobodného rozhodnutia, a tak môže byť buď pozdvihnutý na úroveň vyšších bytostí, podľa nebeskej hierarchie, alebo poklesnúť k zvieratám. Jedná sa o známy text humanizmu. Zároveň predstavuje pre autora typickú snahu o synkretizmus na poli filozofických aj teologických otázok.

Hrad rodu Pico (Castello dei Pico) v Mirandole, Taliansko. Prebiehajú opravy po zemetrasení v roku 2012. Foto 2022.
Celý Pikov projekt *Deväť sto téz*, ktorý sa mal odohrať v Ríme, nebol nikdy uskutočnený. Snažil sa prizvať celú vtedajšiu vzdelaneckú elitu ku slobodnej akademickej diskusii a dokonca ponúkol osobné financie na cestovné náklady účastníkov, ale pápež Inocent VIII. ktorému tiež zaslal tézy k prečítaniu, dal tézy preskúmať komisii, ktorá trinásť z nich označila za chybné, podozrivé, alebo heretické. Keď sa ich Piko pokúsil obhajovať v *Apologii* (1487), bol spis roku 1487 cirkevne odsúdený a Pico utiekol do Francúzska. Po úteku do Francúzska sa dostal do väzení Filipa Savojského. Vďaka diplomatickému vyjednávaní Lorenza Medicejského a Karla VIII. bol prepustený pod podmienkou, že bude žiť vo Florencii a jej bezprostrednom okolí. V posledných rokoch života bol v tesnom kontakte s radikálnym dominikánskym kazateľom Girolamom Savonarolom a venoval sa hlavne náboženským úvahám. V Savonarolovom kostole San Marco bol potom aj v roku 1494 pochovaný.

Referencie
----------

1. ↑  DUROZOI, Gérard; ROUSSEL, André; BINDER, Jan (et al.). *Filozofický slovník*. 1. vyd. Praha : EWA, 1994. ISBN 80-85764-07-5. S. 220.
2. ↑  FARMER, Stephen Alan. *Syncretism in the West : Pico's 900 theses (1486) : the evolution of traditional religious and philosophical systems : with text, translation, and commentary.*. Tampe : ACMRS Publication, 1998. (angličtina)
3. ↑  PICO DELLA MIRANDOLA, Giovanni; SANETRNÍK, David (Preložil); NEJESCHLEBA, Tomáš (Úvodná štúdia). *O důstojnosti člověka*. 1. vyd. Praha : OIKOYMENH, 2005. S. 57. (čeština)
4. ↑  HERŮFEK, Jan. *Kabalistické motivy ve spise Heptaplus Pika della Mirandola*. 1. vyd. Praha – Ostrava : Malvern – Ostravská univerzita, 2022. S. 8-9. (čeština)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pico della Mirandola**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Pico della Mirandola na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 12128375p
* GND: 118742418
* ISNI: 0000 0001 1024 5931
* LCCN: n50019730
* NK ČR: jn20000604431
* ULAN: 500341594
* VIAF: 34491108
* WorldCat: lccn-n50019730