recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Jazero Dragonlimni (2497m.)
**Zagori** (gr. Ζαγόρι) je historické územie na severe Grécka v kraji Epirus blízko hranice s Albánskom. Oblasť bola dôležité obchodné centrum Grékov počas tureckej doby. Zagori tvorí 45 dedín, známe ako *Zagorochoria* (teda *dediny Zagori*). Najznámejšie sú Tsepelovo, Ano Pedina, Vitsa, Iliochori, Kapesovo, Skamneli, Monodendri či Leptokaria. Je to prevažne hornaté územie s nádhernou zelenou prírodou a skalami, nachádza sa tu aj národný park Vikos-Aoos. Žije tu 6000 obyvateľov.

Meno
----

Meno Zagori je pôvodom slovanské, označuje územie za horami. V staroveku sa územie nazývalo gréckym menom Παροραία (*Paroraia*), čo v preklade do slovančiny znamená *Zagori*, po slovensky Záhorie.

História
--------

Dedina Skamneli
Na území Paroraia žil v staroveku starogrécky kmeň Epirótov - Tymfaenov a Molosov. Územie patrilo do kráľovstva Molosov. Molosi bol bojovný severogrécky kmeň, pochádzala odtiaľto Olympias, matka Alexandra Veľkého a tiež kráľ Pyrrhos, známy z bojov s Rimanmi.  

Od 2. storočia územie patrilo Rímskej ríši, od 4. storočia Byzantskej ríši. V 6. stor. sa tu usadili Slovania, ktorí preložili pôvodné grécke meno *Paroraia* na slovanské *Zagori*. Slovania však netvorili väčšinu miestneho obyvateľstva a po ich podrobení Byzanciou v 9. stor. sa s Grékmi pomiešali. Od roku 1430 patrí Zagori Turkom. V tej dobe tu bolo iba 14 dedín, počas nasledujúcej prosperity tu vznikli ďalšie. Zagorčania vychádzali dobre s Turkami, preto im bola udelená autonómia. Zagorčania vytvorili svoj vlastný, autonómny štát známy ako *Kinon Zagorision* (Κοινόν Ζαγορισίων), teda Spolok Zagorčanov. Na čele spolku bola rada starších, nazývaná ako *Dimogerontia*, ktorej predsedal *Vekylis*. Hlavné mesto bolo Tsepelovo. Zagori malo aj svoje vojsko, nazývané *Spachides*. Vďaka tejto autonómií územie bohatlo a patrilo k najbohatším územiam Grécka. Obyvatelia sa venovali podnikateľským aktivitám. Zagorskí Gréci boli výborní obchodníci, ktorí obchodovali po celej Európe. V 18. storočí tu vznikli grécke školy. Zo Zagori pochádzali aj mnohí významní konštantinopolskí grécki šlachtici - Fanarioti. V tejto dobe sa tu asi usadili grécki Sarakacani, nomádski pastieri z Agrafy. V 19. stor. počas Gréckej vojny za nezávislosť, sa Zagori postavilo proti Turkom. Armáda Aliho Pašu napadla Zagori. Proti tureckému vojsku sa postavili *spachides*, na čele ktorých stál Alexis Noutsos. Grékov však bolo menej, a tak ich Turci porazili. 

Územie Epiru sa nestalo súčasťou Grécka po jeho oslobodení a Zagori definitívne stratilo svoje výnimočné postavenie, ktoré mu Turci odobrali za povstanie. V roku 1919 bolo Zagori oslobodené a pričlenené ku Grécku. V priebehu 20. storočia sa väčšina obyvateľov vysťahovala do väčších miest. Zo Zagori pochádza aj známy americký režisér a herec gréckeho pôvodu John Cassavates a grécka herečka Marika Kotopouli. Zagorský pôvod má aj jeden z najznámejších gréckych hudobných skladateľov 20 stor. Vassilis Tsitsanis.
**Pravoslávny** (gr. ορθόδοξος) je pojem, ktorý sa v kresťanstve používa na označenie niektorých cirkví. Pôvodné grécke slovo obsahuje dve časti: *orthos* - priamy, rovný a *doxa* - sláva, mienka. Preložiť ho teda okrem slova *pravoslávny* možno aj ako *pravoverný*.

Slovo pravoslávny sa nachádza už v dokumentoch 1. konštantínopolského cirkevného snemu z roku 381.

Za pravoslávne sa zvyčajne považujú cirkvi, ktoré sú vo vzájomnom cirkevnom spoločenstve, a ktoré po východnej schizme prestali byť v spoločenstve s rímskym biskupom a za prvého medzi patriarchami uznávajú koštantínopolského patriarchu. Tieto cirkvi obyčajne nesú názov východná Pravoslávna cirkev.

Katolícke ponímanie pravoslávnosti
----------------------------------

V chápaní Katolíckej cirkvi sa pravoslávnymi rozumejú cirkvi, ktoré prijali učenie Efezského a Chalcedónskeho ekumenického snemu. Niektoré cirkvi neprijali tieto snemy z historických dôvodov a preto sa aj tieto cirkvi môžu nazývať pravoslávnymi. Iná mienka hovorí, že pravoslávnymi sú tí, ktorí rešpektujú prvých sedem ekumenických snemov, čo sa dá aplikovať nielen na pravoslávne ale aj na katolícke a predchalcedónske cirkvi.

Iný prístup zo strany Katolíckej cirkvi uznáva za ortodoxných (teda plne pravoslávnych aj pravoverných) iba tých, ktorí sú cirkevnom spoločenstve s rímskym biskupom (pápežom). V tom prípade sa za pravoslávne dajú považovať iba katolícke cirkvi.

Externé odkazy
--------------

* Užívanie slova "pravoslávny"
**Cauchyho veta o strednej hodnote** alebo **Cauchyho veta o prírastku funkcie** je matematická veta v diferenciálnom počte pomenovaná podľa Augustina Louisa Cauchyho.

Znenie vety[1]
--------------

Nech, {\displaystyle f,g:\ \langle a,b\rangle \to \mathbb {R} } sú funkcie, pre ktoré platí:

1. sú spojité na *<a,b>*,
2. v každom bode z intervalu *(a,b)* majú vlastnú alebo nevlastnú deriváciu.

Potom existuje bod {\displaystyle c\in (a,b)} tak, že platí

{\displaystyle f'(c)(g(b)-g(a))=g'(c)(f(b)-f(a)).\,}
Ak navyše platia podmienky:

1. {\displaystyle g(b)\neq g(a)},
2. {\displaystyle \forall x\in (a,b):g'(x)=0\Rightarrow f'(x)\neq 0},

potom možno uvedenú rovnosť prepísať ako

{\displaystyle {\frac {f'(c)}{g'(c)}}={\frac {f(b)-f(a)}{g(b)-g(a)}}.}

Dôkaz[1][2]
-----------

Definujme

{\displaystyle F(x):=f(x)(g(b)-g(a))-g(x)(f(b)-f(a)).\,}
Funkcia *F(x)* spĺňa predpoklady Lagrangeovej vety o strednej hodnote, a preto existuje {\displaystyle c\in (a,b)} tak, že

{\displaystyle F'(c)={\frac {F(b)-F(a)}{b-a}}.}
Keďže ale platí *F(a) = F(b)*, musí platiť *F'(c) = 0*, čo dosadením do vzorca pre deriváciu *F* v bode *c* implikuje

{\displaystyle f'(c)(g(b)-g(a))-g'(c)(f(b)-f(a))=0,\,}
z čoho už priamo plynie prvá časť dokazovaného tvrdenia.

Na to, aby bolo možné prepísať rovnosť do ekvivalentného tvaru, musí platiť {\displaystyle g(a)\neq g(b)}, ako aj {\displaystyle g'(c)\neq 0}. Prvá z podmienok je zaručená v predpokladoch vety, ostáva ukázať, že z predpokladu {\displaystyle \forall x\in (a,b):g'(x)=0\Rightarrow f'(x)\neq 0} vyplýva {\displaystyle g'(c)\neq 0}. Ale keby platilo {\displaystyle g'(c)=0}, muselo by podľa dokázaného vzťahu platiť {\displaystyle f'(c)(g(b)-g(a))=0}, čo ale nie je možné, keďže oba činiteľe sú z predpokladov vety nenulové.

Referencie
----------

1. 1 2  Kubáček, Z.: *Matematická analýza pre informatikov.*
2. ↑  Neubrunn, T. Vencko, J.: *Matematická analýza I.* Univerzita Komenského v Bratislave, 1992.

Pozri aj
--------

* Lagrangeova veta o strednej hodnote
* Rollova veta o strednej hodnote
Mapa pravobrežnej Ukrajiny.
**Pravobrežná Ukrajina** (ukr. Правобережна Україна) je historický názov územia na pravej strane rieky Dneper v rokoch 1667–1793. Na základe Adrusovského prímeria bola pod správou Poľsko-litovského štátu. Rozdelenie Pravobrežnej Ukrajiny nastalo po podpise Bučačskej mierovej zmluvy v roku 1672, a to na tri časti:

* Podolie ovládané Osmanskou ríšou
* Braclavština (časť terajšej Chmeľnickej a Vinnickej oblasti)
* oblasť okolo dolného Kyjeva
* ostatné časti Pravobrežnej Ukrajiny patrili Poľsku.

V roku 1683 Osmanská ríša ukončila svoje účinkovanie v oblasti Pravobrežnej Ukrajiny, pretože ju Poľsko-litovský štát porazil. Výsledkom vojny medzi týmito dvoma štátmi bolo opätovné rozšírenie vplyvu Poľska nad Pravobrežnou Ukrajinou. V roku 1793 po druhom delení Poľska sa toto územie spojilo dokopy s Ľavobrežnou Ukrajinou a stala sa súčasťou Ruského impéria.

Zdroj
-----

* История Украинской ССР, т. 1, Киев, 1969.
* История Великой Отечественной войны Советского Союза. 1941—1945, т. 4, Москва, 1962.
* Василевский А. М.: Дело всей жизни, Москва, 1973.
* Грылев А. Н.: Днепр — Карпаты — Крым, Москва, 1970.
**Čerešňovka** je potok v Podunajskej pahorkatine, v severovýchodnej časti okresu Nové Zámky. Je to ľavostranný prítok Ketského potoka, má dĺžku 4 km a je tokom IV. rádu.

Prameň
------

Pramení v podcelku Hronská pahorkatina, v časti Bešianska pahorkatina, na katastrálnom území obce Bardoňovo, južne od Bašty (247,1 m n. m.) v lokalite Čerešňová v nadmorskej výške cca 205 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie juhojuhovýchodným smerom popri osade Čerešňový dvor na ľavom brehu, z ľavej strany priberá prítok prameniaci východne od tejto osady a pokračuje severojužným smerom. Na dolnom toku sa oblúkom stáča na juhozápad a juhojuhovýchodne od obce Bardoňovo ústi v nadmorskej výške 169,0 m n. m. do Ketského potoka.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Ketského potoka** |
| --- |
| *Ketský potok* → *Hron* → *Dunaj* |
| Vodné toky | 
* Čerešňovka
* Dedinský potok
* Hurbanovský potok
* **Ketský potok**
* Pereš
* Vozokánsky potok

 |
| Vodné plochy | 
* Vodná nádrž Bíňa
* Vodná nádrž Dedinka
* Ketské rybníky
* Vodná nádrž Kuraľany
* Vodná nádrž Plavé Vozokany

 |
**Pravidlo** je kognitívny významový útvar, ktorý je výsledkom poznania spôsobu realizácie
konania a je vyjadrovaný v podobe návodu, predpisu alebo normy. Konštituentom pojmu pravidla je pojem výnimky.

Pravidlo určuje (kodifikuje) východisko činnosti, vlastnosti krokov, postupnsti krokov (operácií), ako aj zamýšľaný výsledok činnosti (výsledok poslednej operácie, cieľ činnosti).

Pravidlá sú štandardné postupy alebo metódy riešenia úloh; sú to predpisy určené na určitý druh činnosti, ktoré zaručujú, že z vopred zadanej vychodiskovej situácie sa dostaneme do želanej výslednej situácie. Ak v existujúcej oblasti platí istá zákonitosť, pravidlá zaručujú, že ju bude naša činnosť rešpektovať (napr. pravidlá narábania s technickými zariadeniami; odvodzovacie pravdilá); ak je istá oblasť našou činnosťou vytváraná, pravidlá zabezpečia, že výsledok čínnosti bude mať želané vlastnosti (napr. pravidlá spoločenských hier).

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Pravidlo**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pravidlo**

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Mokrade na rieke Biebrza v národnom parku
**Biebrzanský národný park** (poľ. Biebrzański Park Narodowy [ˈbʲɛbʒaɲski]) je národný park v Poľsku.

Nachádza sa v Podlaskom vojvodstve na severovýchode Poľska. Severovýchodná hranica parku je blízko Bieloruska. Parkom preteká rieka Biebrza.

Park bol založený 9. septembra 1993 ako jeden z 23 poľských národných parkov. Roku 1995 bol zapísaný na zoznam ramsarských mokraďov.

Má rozlohu 59 233 ha a je tak najväčším národným parkom Poľska.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Biebrzanský národný park**

Externé odkazy
--------------

* oficiálna stránka parku

| * z
* d
* u
Národné parky v Poľsku |
| --- |
| 
* Babia hora (*Babiogórski*)
* Bielovežský (*Białowieski*)
* Biebrzanský (*Biebrzański*)
* Bieszczadzki
* Bory Tucholskie
* Drawieński
* Gorce (*Gorczański*)
* Gór Stołowych
* Kampinoski
* Karkonoski
* Magurski
* Narwiański
* Ojcowski
* Pieniński
* Poleski
* Roztoczański
* Słowiński
* Świętokrzyski
* Tatranský (*Tatrzański*)
* Ujście Warty
* Wielkopolski
* Wigierski
* Woliński

 |
**Autoestrada A25** alebo *Auto-estrada das Beiras Litoral e Alta* je diaľnica v Portugalsku. Začína v mestečku Aveiro a končí vo Vilar Formoso. Úsek prebieha rôznymi krajinnými typmi, od roviny Beira Litoral až k horám pri španielskch hraniciach. 

A25 bola predtým známa ako cesta prvej triedy IP5 a bola prebudovaná na diaľničné parametre, pretože IP5 mala viacero konštrukčných chýb a neúmerne vysokú nehodovosť. IP5 bola považovaná za najnebezpečnejšiu cestu v Portugalsku a tretiu najnebezpečnejšiu cestu sveta.

Zdroje
------

Tento článok je prekladom zo švédskej, francúzskej a nemeckej wikipédie.

Externé odkazy
--------------

Autoestrada A25 na motorways-exits.com

| * z
* d
* u
Diaľnice v Portugalsku |
| --- |
| 
* Autoestrada A1
* Autoestrada A2
* Autoestrada A3
* Autoestrada A4
* Autoestrada A5
* Autoestrada A6
* Autoestrada A7
* Autoestrada A8
* Autoestrada A10
* Autoestrada A17
* Autoestrada A22
* Autoestrada A23
* Autoestrada A24
* Autoestrada A25
* Autoestrada A28

 |
**Autoestrada A3** alebo **Auto-Estrada do Minho** spája druhé najväčšie mesto Porto s mestom Valença na hraniciach so Španielskom. Je spoplatnenou diaľnicou. Bola postupne kompletizovaná v rokoch 1988 až 1998. Najfrekventovanejší úsek je okolie Porta, kde frekvencia vozidiel vykazuje hodnoty nad 40 000 áut za 24 hodín. Táto časť sa rozširuje na 3 pruhy v každom smere jazdy.

Väčšie mestá na trase diaľnice
------------------------------

* Porto
* Santo Tirso
* Braga
* Ponte de Lima
* Valença

Externé odkazy
--------------

* Autoestrada A3 na motorways-exits.com
* Brisa

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov A3 motorway (Portugal) na anglickej Wikipédii, Autoroute portugaise A3 na francúzskej Wikipédii a Autoestrada A3 na nemeckej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Diaľnice v Portugalsku |
| --- |
| 
* Autoestrada A1
* Autoestrada A2
* Autoestrada A3
* Autoestrada A4
* Autoestrada A5
* Autoestrada A6
* Autoestrada A7
* Autoestrada A8
* Autoestrada A10
* Autoestrada A17
* Autoestrada A22
* Autoestrada A23
* Autoestrada A24
* Autoestrada A25
* Autoestrada A28

 |
**Samuel Alexander** (\* 6. január 1858, Sydney, Austrália – † 13. september 1938, Manchester, Spojené kráľovstvo) bol anglický filozof, neorealista, zakladateľ teórie emergentnej evolúcie. 

Prvotným materiálom sveta je podľa Alexandra priestoročas totožný s pohybom. Z priestoročasu vznikajú spontánnymi kvalitatívnymi skokmi: hmota, život, psychika, hodnoty, anjeli, boh. Táto emergentná revolúcia je usmerňovaná ideálnym impulzom chápaným ako smerovanie k novému.
Centrálnou filozofickou kategóriou, z ktorej Alexander odvodzuje ďalšie a buduje svoj systém, je kategória vývinového procesu. Reálne dianie vo svete sa usiluje vysvetliť ako uniformný kozmický proces, v ktorom všetko podlieha ustavičnej zmene, zúčastňuje sa na tvorení nových, a pritom stále vyšších poriadkov. Vyšší poriadok predstavuje novú kvalitu, ktorej vysvetlenie si vyžaduje nové princípy. Vyššie poriadky sa vynárajú z nižších (emergentný princíp). Napríklad život predstavuje určitý typ poriadku, ktorý sa vynoril z hmoty predstavujúcej nižší typ poriadku; zo života sa zasa vynoril duch.

Dielo
-----

* 1920 – *Space, Time and Deity*

Zdroj
-----

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * BnF: 12468882p
* GND: 118644645
* ISNI: 0000 0001 2135 7883
* LCCN: n50035148
* NK ČR: ola2002143858
* VIAF: 61646689
* WorldCat: lccn-n50035148
**Arpád Gerster** (maď. Gerster Árpád Géza Károly, \* 22. december 1848, Košice – † 11. marec 1923, New York) bol významný maďarský chirurg a univerzitný profesor pôsobiaci v New Yorku.

Život
-----

*German Hospital* v New Yorku, 1868
Jeho otec pôsobil v Uhorskej revolúcii, jeho strýko Anton Gerster, sa podieľal na uhorskej vojne za nezávislosť a neskôr bol dôstojníkom v Americkej občianskej vojne. Jeho sestrou bola Etela Gersterová-Gardiniová, ktorá v New Yorku pracovala niekoľko rokov. Arpád študoval na košickom premonštrátskom gymnáziu. Lekárske štúdie získal na Viedenskej univerzite. Štúdium začal v roku 1866 no už v roku 1872 dokončil štúdium a získal úplnú chirurgickú a pôrodnícku kvalifikáciu. Od 1. októbra 1872 do 1. októbra 1863 bol dobrovoľníkom na chirurgickom oddelení vojenskej nemocnice vo Viedni. Po jeho ceste v Nemeckom na začiatku roka 1874 sa v marci 1874 rozhodol emigrovať do amerického New Yorku.

V roku 1878 sa zamestnal v New Yorkej nemocnici *German Hospital* (teraz Lenox Hill Hospital) na Manhattane. V roku 1879 sa taktiež stal chirurgom v *Mount Sinai Hospital* v Mannhattane. V roku 1882 bol zvolený za chirurgického učitela na New Yorkskej poliklinickej škole. Na škole oôsobil do roku 1894. Columbia University ho vymenoval za profesora operácií v roku 1910. Na univerzite bol členom tzv *"Century Club"* od roku 1890. Bol aktívne zapojený do činností lekárskych profesijných združení a na komunitných fórach amerických Maďarov. V tejto súvislosti predsedal desať rokov na maďarskom združení v New Yorku. Medzi Američanmi si ako slávny chirurg držal veľkú úctu, ovládal anglický jazyk aj nemčinu.

### Rodina

Dňa 15. decembra 1875 sa oženil s Annou Bernard Wynne, s ktorou mal jedno dieťa – Jána Karola Arpáda Gerstera, ktorý vykročil po stopách svojho otca a tiež vstúpil na lekársku dráhu života.

### Významné členstvá

* Chirurgické združenie mesta New York (prezident od 1891)
* Americká chirurgická asociácia (prezident od 1911)
* Maďarská spoločnosť New Yorku (prezident)
* Budapeštianska lekárska komora (člen od 1891)
* Chirurgická spoločnosť v Nemecku (člen od 1891)

Literatúra
----------

* Recollection of a New York Surgeon. New York; PB Hoober, 1917. Dostupné online (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Arpád Gerster**

Zdroj
-----

* Maďari v Amerike : História amerických Maďarov : 1583-1926. 2. vyd. / Kende Géza. – 1927. 498 p. Gerster Árpád. 114-121. p.
* Vasváry Ödön: Maďarská Amerika. Segedín : Štátna knižnica, 1988. 247 p. Gerster Árpád 218, 229. p. ISBN 963 7581 69 3
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Gerster Árpád na maďarskej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 144023768
* ISNI: 0000 0000 5562 2764
* LCCN: n85800745
* NK ČR: nlk20010097674
* SNK: 156169
* VIAF: 60549387
* WorldCat: lccn-n85800745
**Filótas** (iné názvy: **Filotas, Filytas**; starogr. *Φιλώτας, Φιλύτας* – *Filótas, Filytas*) bol olympijský víťaz v boxe dorastencov v roku 616 pred Kr..

Na 41. olympijských hrách v roku 616 pred Kr. sa do programu hier zaradil box dorastencov. Zo zúčastnenej mládeže sa v tejto disciplíne najviac darilo Filótovi zo Sybaridy, ktorý sa vo vylučovacom systéme prebojoval až do posledného duelu, kde opäť zvíťazil a získal olympijský titul.

Box mal v Olympii voľnejšie pravidlá a bol tvrdší ako dnešný. Rozhodcovia dovoľovali všetko okrem držania súpera, hmatov a úderov na pohlavné orgány. Boxer mal päste ovinuté remencami, ktoré nemohli byť tvrdé a ničím zosilnené. Zvíťazil ten, kto súpera zrazil na zem, takže ostal bezvládne ležať, alebo ten, ktorý súpera prinútil, aby sa vzdal. Keď zápas trval veľmi dlho, rozhodcovia so súhlasom súperov nariadili tzv. *klimax* (vystupňovanie), pri ktorom sa žrebom určený boxer postavil pred súpera a prijal jeho úder bez krytia, keď ho vydržal, zasadil úder za rovnakých podmienok súperovi. To sa opakovalo tak dlho, pokým sa nenašiel víťaz.

Meno olympijského víťaza Filóta (šiestom riadku riadku je uvedený ako Filytas), jeho olympijskú disciplínu a domovskú krajinu, uvádza tiež staroveká kamenná doska (IG II² 2326) objavená v Grécku.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
2. 1 2  Eusebios, *Kronika* 2,193.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 247.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 145.
5. ↑  Inscriptiones Graecae, *IG II² 2326*

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Súradnice: 47°01′01″S 7°29′33″V﻿ / ﻿47,01695°S 7,49240°V﻿ / 47.01695; 7.49240

**Shoppyland Schönbühl** je najväčšie nákupné centrum v okrese Bern-Mittelland švajčiarskeho kantónu Bern. Má viac ako 80 obchodov.

Ide o nákupné centrum, ktoré sa – na rozdiel od názvu – z veľkej časti nachádza v obci Moosseedorf, obci asi 10 km severne od mesta Bern a susediacej s Urtenen-Schönbühl. Vlastní ho družstvo Migros Aare a bolo otvorené 6. marca 1975 ako jedno z prvých decentralizovaných nákupných centier vo Švajčiarsku. Dnes je Shoppyland piatym najväčším nákupným centrom vo Švajčiarsku a najväčším v regióne Espace Mittelland.

Družstvo Migros Aare má svoje sídlo a administratívu vedľa nákupného centra Shoppyland.

Shoppyland bol kompletne zrekonštruovaný v rokoch 2006 až 2010 a znovu otvorený na konci apríla 2010.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Shoppyland Schönbühl na nemeckej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
**Slovenský prestolný prosbopis** alebo **prestolný prosbopis** je prvé verejné politické vystúpenie slovenského národného hnutia a jeho prvých požiadaviek. Bol podpísaný viac ako dvesto evanjelickými osobnosťami, prevažne inteligencie a vzdelancov. Podpísali ho superintendent Pavol Jozeffy, ktorý viedol delegáciu odovzdávajúcu prosbopis, a Ján Seberini. Delegácia odovzdala prosbopis 5. júna 1842 vo Viedni. Bol adresovaný panovníkovi Ferdinandovi V.

Obsah Slovenského národného prosbopisu
--------------------------------------

Slovenský prestolný prosbopis bol napísaný v nemeckom jazyku. Neobsahoval ani raz slovo „Slovensko", pretože ho vnímali ako zemepisné územie obývané Slovákmi. Dokument obsahoval sťažnosti proti útlaku národov a maďarizácií. Tvrdil, že Slováci sa ochotne budú učiť maďarský jazyk a uznal aj rečové zákony. Odmieta rozširovanie maďarského jazyka podľa zákona na miesta, kde to nie je potreba. Odmieta používanie maďarského jazyka počas evanjelických bohoslužieb. Ohradzovali sa aj proti útokom v maďarskej tlači za odmietanie písania v maďarskom jazyku. Platilo to pre časopisy ako *Jelenkor*, či *Pesti Hírlap*. Žiadali vymenovať slovensky hovoriacich cenzorov. Požadovali, aby sa mohli založiť katedry slovenskej reči a literatúry nachádzajúce sa na univerzitách, aby cirkevné matriky zostali v latinčine.

Dôsledky Slovenského národného prosbopisu
-----------------------------------------

Na generálnom konvente cirkvi s ostrou kritikou Slovenského prestolného prosbopisu vystúpil Ľudovít Košut, vďaka čomu bol aj dokument odsúdený. Bolo iba pár aristokratov, ktorí obraňovali požiadavky slovenského národa. Patril k nim aj gróf Juraj Majlát. Dôsledky prosbopisu mali za výsledok odvolanie Ľudovíta Štúra z funkcie námestníka. Nepriamo urýchlili potrebu kodifikácie slovenského jazyka, ktorý bol kodifikovaný v roku 1843.

Referencie
----------

1. ↑  prestolný prosbopis. In:  *Encyklopédia Slovenska*. 1. vyd. Zväzok IV. N – Q. Bratislava : Veda, 1980. 600 s. S. 525.
2. ↑  HORVÁTH, Pavel. Zbytočný pokus o revíziu autorstva slovenských národných obrán z rokov 1821- 1834. *Historický časopis*, 1990, roč. 38, čís. 1, s. 57. ISSN 0018-2575.
3. 1 2 3  ŠKVARNA, Dušan. Slovenský prestolný prosbopis. *História. Revue o dejinách spoločnosti*, 2003, roč. 3, čís. 4, s. 41. ISSN 1335-8316.
4. ↑  ULIČNÝ, Ferdinand. Toponymum Slovensko – pôvod a obsah názvu. *Historický časopis*, 2014, roč. 62, čís. 3, s. 550.
5. 1 2  KÓNYA, Peter, a kol. *Dejiny Uhorska : (1000 – 1918)*. [2. vyd.] [Bratislava] : Citadella, 2014. 787 s. ISBN 978-80-89628-59-9. S. 539.

Ďalšia literatúra
-----------------

* RAPANT, Daniel. *Slovenský prestolný prosbopis z roku 1842*. Zväzok 1, Úvod. Liptovský Sv. Mikuláš : Tranoscius, 1943. 304 s.
* RAPANT, Daniel. *Slovenský prestolný prosbopis z roku 1842*. Zväzok 2, Dokumenty. Liptovský Sv. Mikuláš : Tranoscius, 1943. 630 s.
***Pomsta v mene syna*** (angl. *Urban Justice*) je direct-to-video americký akčný film z roku 2007, v hlavnej úlohe so Stevenom Seagalom a Eddiem Griffinom. Film bol v USA uvedený dňa 13. novembra 2007. V Spojenom kráľovstve nesie film názov *Renegade Justice*.

Film bol natočený v okolí mesta Albuquerque v Novom Mexiku od novembra do decembra 2006 a režíroval ho Don E. Fauntleroy.

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Keď sa mladý statočný policajný pochôdzkar Max Ballister (Cory Hart) jedného dňa stane obeťou pouličnej streľby – neznámy útočník ho nemilosrdne zasype guľkami z okoloidúceho auta, polícia tento incident akosi prirýchlo uzavrie ako náhodný násilný čin. To sa však s odstupom času ukáže ako osudová chyba, pretože z otca nebohého policajného dôstojníka Simona Ballistera (Steven Seagal) sa vykľuje bývalý člen špeciálnych jednotiek a pouličnými bitkami zocelený pomstiteľ s nervami z ocele, ktorý pre dosiahnutie spravodlivosti neváha zájsť i do extrémov. Aby našiel a potrestal vraha svojho syna, presťahuje sa Simon do štvrte, kde Max prišiel o život. Krátko nato ho prídu „privítať" dvaja členovia jedného z miestnych gangov, ktorých riadne prekvapí, keď ich obratom, s rozbitými nosmi a kopou modrín, pošle domov. Simon sa totiž nenechá len tak ľahko zastrašiť a od vypátrania synovho vraha ho nedokáže nič odradiť! Ibaže gangy majú k dispozícii množstvo zabijakov a zbraní, a na svojej strane majú navyše i policajnú ochranu a nebezpečných mladých hazardérov – potenciálnych nových členov. No len do chvíle, keď Simon tieto domnelé tromfy svojich protivníkov využije proti nim.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Obsadenie
---------

* Steven Seagal ako Simon
* Danny Trejo ako El Chivo
* Eddie Griffin ako Armand Tucker
* Jade Yorker ako Gary Middleton
* Carmen Serano ako Alice Park
* Kirk B.R. Woller ako Frank Shaw
* Liezl Carstens ako Linda
* Josh Berry ako Detektív Brown
* Barry Tolli ako Detektív Van Pelt
* Jermaine Washington ako Rasheed
* Diego Joaquin Lopez ako Winston
* Jesus Jr. ako Jesus
* Bas van der Zijden ako Police officer Randell
* Thomas Wilson Brown ako Marcos

Externé odkazy
--------------

* *Pomsta v mene syna* v Internet Movie Database (po anglicky)
**Felzický** je geologický termín, ktorým sa označujú vyvreté horniny, magmy alebo minerály so zvýšeným obsahom prvkov kremík, kyslík, hliník, sodík a draslík. Názov pochádza zo spojenia angl.  výrazov *„**fel**dspar"* (živec) a *„**si**lica"* (oxid kremičitý, SiO2).

Minerály označené ako felzické majú svetlú farbu a hustotu obvykle pod 3 kg.dm-3. Do tejto skupiny patria: kremeň, svetlé sľudy (muskovit), ortoklas a sodný plagioklas. Občas sa používa aj termín *kyslá hornina*, takto sa však označujú len výlevné horniny s vysokým obsahom SiO2 (> 63 %), napríklad ryolit. Najčastejšie sa vyskytujúca felzická hornina je granit.

Klasifikácia felzických hornín
------------------------------

Pojmom felzický sa označujú horniny s obsahom felzických minerálov viac ako 75%. Ak je obsah vyšší ako 90%, tak sa nazývajú **leukokratné** (svetlé). Na rozlíšenie jednotlivých druhov hornín sa používa pomer kremeňa (**Q**uartz), alkalického živca (**A**lkali feldspar), **P**lagioklasu a **F**oidov - QAPF diagram, v danej hornine. Toto je však dobre realizovateľné, iba ak sú jednotlivé minerály dobre identifikovateľné (čo je často možné iba u hlbinných vyvrelín).

Horniny, u ktorých nie sú jasne identifikovateľné jednotlivé minerálne zrná (najčastejšie výlevné), sa klasifikujú podľa iného diagramu: TAS (**T**otal **A**lkali-**S**ilica).

Hornina sa pomenuje podľa toho, do akého poľa v danom diagrame sa na základe výskytu minerálov premietne. Ak sa v hornine vyskytujú výrastlice (olivínu, pyroxénov, atď.), toto sa pridá k názvu danej horniny (napr. pyroxenický tonalit, hornblendický andezit).

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portálPortál vedy o Zemi |

* QAPF diagram
* TAS diagram
* Zoznam hornín
* Mafický
**Samuel Dežo Turčan** bol slovenský spisovateľ, autor vedeckej fantastiky. Bližšiu identitu autora sa nepodarilo odhaliť.

Slováci v stratosfére
---------------------

Jediným vydaným dielom tohto autora je kniha *Slováci v stratosfére*, ktorá vyšla vo vydavateľstve *Spolok smejúcich sa filozofov*[1] v roku 1936 (1937).

V románe sa Slováci dostanú pomocou balóna na Mars, ktorý je rozdelený na mužskú a ženskú pologuľu. Komický dej autor strieda s obsiahlymi, takmer filozofickými úvahami o vývoji vesmíru a života v ňom.

V rámci slovenskej fantastiky i v rámci slovenskej literatúry (prinajmenšom dobovej) ide o dielo neobvykle odvážnym spôsobom podávajúce sexuálnu otázku. Jedna z hlavných protagonistiek zomrie v dôsledku vyčerpania z neprestajnej súlože. Insitným, na dobové pomery možno drsne až vulgárne pôsobiacim humorom, presýtené dielko je doplnené mystifikujúcimi fotografiami povrchu Marsu, jeho obyvateľov a členov odvážnej posádky.

Literatúra
----------

* Ondrej Herec a Miloš Ferko: *Slovenská fantastika do roku 2000*, Bratislava 2001
* Jozef Žarnay: *Science fiction zo zaprášenej police,* Krutohlav 1994, Bratislava 1995
* Jozef Žarnay: *Hor sa do vesmíru,* Krutohlav 1995, Bratislava 1996

1. ↑  podľa iného zdroja *Smejúci sa filozofovia*
**Samuel Brewer** (Breuer) (\* 29. január 1645, Levoča – † 13. január 1699, Levoča) bol významný kníhtlačiar, ktorý pôsobil na slovenskom území v 17. storočí.

Rodinné väzby
-------------

* otec Vavrinec Brewer, kníhtlačiar a kníhkupec
* manželka Žofia Brewerová, rod. Sonntagová, kníhtlačiarka
* syn Ján Brewer (1675 – 1744)

Život a kariéra
---------------

Študoval na univerzite vo Wittenbergu. V rokoch 1655 – 1699, teda do svojej smrti pôsobil ako kníhtlačiar v Levoči, kde zastával aj verejné funkcie. S bratom Jánom Brewerom pozdvihol tlačiareň na vysokú úroveň a zakúpil nové typy písma. spolu vydali do 400 titulov, z nich 18 v slovenčine. Vytlačil napr. Komenského Orbis Pictus (viď v ext. odkazoch) s drevorytmi Jonáša Bubenku alebo nemecké vydania Lutherovho Menšieho katechizmu. Vydával kalendáre, ktoré sa stali známe v celom Uhorsku a slúžili ako vzor z obsahovej aj formálnej stránky.

Zdroj
-----

* BREWER, Samuel. In:  *Slovenský biografický slovník*. Zväzok I A – D. Martin : Matica slovenská, 1986. 583 s.

Externé odkazy
--------------

* Joh. Amos Comenii Orbis sensualium pictus trilinguis ... Leutschoviae : Typis Samuelis Brewer, Anno Salutis 1685. 482 s. - dostupné online v Digitálnej knižnici UKB

Autoritné údaje: * NK ČR: jo2010557918
* PIM: PIM83983
* SNK: 203061
* VIAF: 164331781
Model katalyzátoru [Ir(CO)2I2]−, ktorý sa používa v Cativa procese
**Cativa proces** je spôsob výroby kyseliny octovej pomocou karbonylácie metanolu. Táto technológia, ktorá je podobná Monsanto procesu, bola vyvinutá spoločnosťou BP Chemicals pod licenciou BP Plc.:293-307 Tento proces využíva katalyzátor obsahujúci irídium, napríklad komplex [Ir(CO)2I2]− (**1**).

Katalyzátor
-----------

Cativa a Monstanto procesy sú si dostatočne podobné na to, aby mohli využívať zhodné usporiadanie. Pôvodné štúdie Monsanto ukázali, že irídium je menej aktívne než ródium v karbonylácii metanolu. Neskoršie výskumy včak ukázali, že katalyzátor s irídiom môže byť podporený ruténiom a táto kombinácia vedie ku katalyzátoru, ktorý je lepší než tie založené na ródiu. Zmena z ródia na irídium takisto umožňuje využívať menej vody v reakčnej zmesy. To umožňuje použiť menej kolón na vysúšanie, znižuje tvorbu vedľajších produktov (napríklad kyseliny propiónovej) a potlačuje reakciu vody s oxidom uhoľnatým.

Princíp
-------

Katalytický cyklus Cativa procesu začína reakciou metyljodidu so štvorcovo planárnym aktívnym katalyzátorom (**1**), čím vzniká oktaédrický komplex s IrIII (**2**), konkrétne *fac*-izomér [Ir(CO)2(CH3)I3]−. Táto oxidatívna adícia formálne spočíva vo vložení IrI centra medzi metylovú skupinu a atóm jódu v metyljodide, na miesto väzby uhlík-jód. Po výmene ligandov (jódu za oxid uhoľnatý) prebieha presun jednej molekuly oxidu uhoľnatého na miesto väzby irídium-uhlík, (**3**) a (**4**), čím vzniká štvorcovo pyramidálny komplex, v ktorého vrchole je viazaná acetylová skupina. Redukčnou elimináciou acetyljodidu dochádza k obnoveniu katalyzátoru (**1**).:94-105 Acetyljodid sa potom hydrolyzuje, čím vzniká kyselina octová - koncový produkt. Počas toho vzniká jodovodík, ktorý sa potom využíva na premenu vstupného reaktantu (metanolu) na metyljodid, ktorý vstupuje do katalytického cyklu.

The catalytic cycle of the Cativa processThe catalytic cycle of the Cativa process

Referencie
----------

1. 1 2   High productivity methanol carbonylation catalysis using iridium - The Cativa process for the manufacture of acetic acid. *Catalysis Today*, 2000. DOI: 10.1016/S0920-5861(00)00263-7.

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Cativa process na anglickej Wikipédii.*
**Samuel Freiherr von Pufendorf** (\* 8. január 1632, Dorfchemnitz – † 26. október 1694, Berlín) bol nemecký právnik a historik, dôsledný systematik školy prirodzenoprávnej, ostro kritizoval ústavu Svätej ríše rímskej národa nemeckého, hlásal úplné odlúčenie práva od teológie.

Pufendorf ako prvý použil slovo „kultúra" bez spojenia s genitívom a kultúru chápal v protiklade k prirodzenému stavu človeka.

Pufendorfov prínos spočíva v kultúrnofilozofickom sprostredkovaní medzi Hobbesovou mechanizáciou duchovného a Grotiovou spiritualizáciou prírody. Pufendorf vidí v človeku kultúrnu bytosť od prírody: poznanie noriem uskutočňované prostredníctvom vôle povznáša konanie človeka nad prírodné dianie.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Samuel Freiherr von Pufendorf**

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * BnF: 12016115d
* GND: 118597051
* ISNI: 0000 0001 2103 3328
* LCCN: n79046448
* NK ČR: jn20020123005
* ULAN: 500354018
* VIAF: 99029785
* WorldCat: lccn-n79046448
**Abenakiit-(Ce)** je klencový minerál sodíka, céru, neodýmu, lantánu, prazeodýmu, tória, samária, kyslíka, síry, uhlíka, fosforu a kremíka. Jeho chemický vzorec je Na26{Ce, Nd, La, Pr, Th, Sm}6{SiO3}6{PO4}6{CO3}6{SIVO2}O. Kremičité skupiny možno zapísať i ako cyklické skupiny Si6O18. 

Abenakiit-(Ce) bol pomenovaný podľa indiánskeho kmeňa Abnaki, ktorý patrí medzi Algonkinov, v Novom Anglicku.

Vlastnosti
----------

### Fyzikálne vlastnosti

Tvrdosť na Mohsovej stupinici je 4-5.

Abenakiit-(Ce) je slabo rádioaktívny.

#### Kryštálová mriežka

Tento minerál kryštalizuje v trigonálnej sústave. Má hexagonálnu sieť, v ktorej sa nachádzajú:

* reťazce mnohostenov NaO7 spojené skupinami PO4,
* stĺpce šesťčlenných kruhov SiO4, NaO7 a NaO7-KVZO6 (kde KVZ – kovy vzácnych zemín),
* CO3 skupiny, NaO6 osemsteny a neusporiadané SO2 ligandy v stĺpcoch.

Táto štruktúra sa podobá kazakovitu.

### Chemické vlastnosti

Rozpúšťa sa v kyseline chlorovodíkovej (HCl).

Spomedzi kovov vzácnych zemín sa v abenakiite-(Ce) najčastejšie vyskytuje cér.

Kombinácia minerálov v abenakiite-(Ce) je jedinečná, podobné zloženie má steenstrupín-(Ce). Abenakiit-(Ce) bohatý na sodík je takisto unikátny predpokladaným SO2 v jeho štruktúre. Pôvodne sa našlo jediné zrno tohto minerálu, takže je extrémne vzácny.

Výskyt
------

Abenakiit-(Ce) bol objavený v xenolite sodalitu a syenitu v Mont Saint-Hilaire v Quebecu v Kanade spolu so seranditom, lepidolitom, neptunitom, eudialytom, aegirínom a steenstrupinom-(Ce). Tento minerál bol objavený konkrétne v Poudrette quarry, v podobe zŕn veľkosti 1 - 2 mm.[chýba zdroj]

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25  Mindat, Abenakiite-(Ce), Mindat.org
2. 1 2 3  McDonald, A.M. Chao, G.Y. and Grice, J.D. 1994. Abenakiite-(Ce), a new silicophosphate carbonate mineral from Mont Saint-Hilaire, Quebec: Description and structure determination. The Canadian Mineralogist 32, 843-854
3. ↑   *[International Mineralogical Association] : List of Minerals - IMA* [online]. [Cit. 2016-03-12]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Zoznam minerálov

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Abenakiite-(Ce) na anglickej Wikipédii.*
**Samuel Belluš** (\* 12. október 1916, Slovenská Ľupča, Rakúsko-Uhorsko – † 4. júl 1998, Mníchov, Nemecko) bol slovenský advokát a povojnový politik Demokratickej strany a povereník pre informácie.

Životopis
---------

Jeho otec bol Samuel Belluš (1877 – 1939), jeho matka Júlia rod. Dávidová, mal brata Martina.

Po štúdiách pôsobil ako advokát vo Zvolene a v Bratislave, člen DS. Belluš bol účastníkom protifašistického odboja a SNP, členom povstaleckej SNR za občianske skupiny v Banskej Bystrici (1944). Po oslobodení sa stal medzi rokmi 1945-1947 povereníkom informácií v dvoch zboroch povereníkov a tiež poslancom Ústavodarného národného zhromaždenia za DS. Po emigrácii 1948 pôsobil ako riaditeľ československého oddelenia rozhlasovej stanice Slobodná Európa v Mníchove. Zomrel v Mníchove, pochovaný je v Slovenskej Ľupči.

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * NK ČR: av20191019293
* SNK: 203134
* VIAF: 8607154923763863780007
**Autoestrada A7** je diaľnica v Portugalsku. Jej stavba bola ukončená v roku 2007. Začína v mestečku Póvoa de Varzim (IC 1/ A28 ), pokračuje cez Vila Nova de Famalicão, Guimarães, Fafe, Cabeceiras de Basto a Vila Pouca de Aguiar a končí sa napojením na diaľnicu A 24. V horskom teréne medzi Serzedelo a Guimarães je doplnená o tretí stúpací pruh v každom smere. Jej hlavný zámer je poskytnúť rýchly prístup k pobrežiu vnútrozemským mestám, ako Guimarães a Vila Nova de Famalicão.

Väčšie mestá na trase diaľnice
------------------------------

* Vila do Conde
* Guimarães
* Fafe
* Vila Pouca de Aguiar

Zdroje
------

Tento článok je prekladom z anglickej, francúzskej a nemeckej wikipédie.

Linky
-----

* 
* Autoestrada A7 na motorways-exits.com

| * z
* d
* u
Diaľnice v Portugalsku |
| --- |
| 
* Autoestrada A1
* Autoestrada A2
* Autoestrada A3
* Autoestrada A4
* Autoestrada A5
* Autoestrada A6
* Autoestrada A7
* Autoestrada A8
* Autoestrada A10
* Autoestrada A17
* Autoestrada A22
* Autoestrada A23
* Autoestrada A24
* Autoestrada A25
* Autoestrada A28

 |
**Červovce** v širšom zmysle alebo **červovky** v širšom zmysle (lat. Aplacophora [v širšom zmysle], Aculifera [v užšom zmysle], Solenogastres [v širšom zmysle]) sú taxón (trieda a pod.) primitívnych mäkkýšov. 

V niektorých systémoch je rozdelený na taxóny červovky v užšom zmysle a červovce v užšom zmysle.

Charakteristika
---------------

Ich červovité telo je pokryté kutikulou, u najprimitívnejších foriem slúži na pohyb obrvený epitel (*Epimenia*). Recentné druhy nemajú typické metanefrídie, plášť, nohu (môže byť posunutá dozadu, atrofovaná a neschopná pohybu) a ani žiabre (dýchajú zriaseným okrajom kloakálnej dutiny na konci tela, kam ústi anus a nefrogonostóm). Žijú iba v mori.

Niektoré dávnejšie teórie hľadali v tejto triede východiskovú skupinu pre fylogenézu mäkkýšov. V skutočnosti ide o veľmi starobylú slepú vývojovú vetvu, kde k zjednodušeniu až redukcii viacerých orgánov došlo druhotne, v dôsledku dlhodobého degradačného vývoja. Napríklad skutočnosť, že redukcia schránky je druhotná, potvrdzuje zakladanie siedmich štítkov u lariev niektorých druhov.

Systematika
-----------

červovce v širšom zmysle/červovky v širšom zmysle (Aplacophora v širšom zmysle/Aculifera [v užšom zmysle]/Solenogastres v širšom zmysle):

* trieda červovce v užšom zmysle (Aplacophora v užšom zmysle/Solenogastres v užšom zmysle/Ventroplicida/Neomeniomorpha/Neomeniidea)
* trieda červovky v užšom zmysle/zadnožiabernice (Caudofoveata/Chaetodermomorpha/Chaetodermatidae)

Zdroje
------

1. ↑  Pozri zdroje uvedené k Systematike v článku mäkkýšovce.

* PaedDr. Valerián Franc CSc.: Systém a fylogenéza živočíchov – bezchordáty – zdroj, z ktorého (pôvodne) úplne alebo čiastočne čerpal tento článok.
Čerňachovská kultúra koncom 4. storočia
**Čerňachovská kultúra** (ukr. *черняхівська культура*, rum. *cultura Sântana de Mureș-Cerneahov*) je archeologická kultúra, rozšírená od 2. do 5. storočia na širokom území východnej Európy, konkrétne na území dnešnej Ukrajiny, Rumunska, Moldavska, časti Bieloruska a Poľska. Čerňachovská kultúra bola pravdepodobne polyetnická, vznikla zmiešaním viacerých národov, ku ktorým patrili Góti, Geto-Dákovia, Sarmati, Anti, Skýti, Germáni a Slovania.

Meno dostala podľa dediny Čerňachiv, ktorá sa dnes nachádza na Ukrajine v Kyjevskej oblasti.

Za príčinu úpadku a konca čerňachovskej kultúry sa pokladá vpád Hunov na jej územie začiatkom 5. storočia.

Referencie
----------

1. ↑  NOVOTNÝ, Bohuslav. *Encyklopédia archeológie*. [s.l.] : Obzor, 1986.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Čerňachovská kultúra**

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Черняхівська культура na ukrajinskej Wikipédii a Chernyakhov culture na anglickej Wikipédii.*
**Feluka** bola malá plachetnica v období galér na Stredozemnom mori. Predný sťažeň mali naklonený dopredu, bola oň prichytená kosatka, ktorá siahala na koniec dlhého čeleňa. Mala pomocné veslá, jej hlavný pohon boli latinské plachty na jednom alebo dvoch sťažňoch.

Keď bola doba radových lodí, niektoré z nich nosievali malé feluky na palubách, aby ich mohli použiť na spojovaciu službu medzi loďami flotily.

V Španielsku sa dodnes používajú feluky ako malé obchodné lode, ktoré majú nízke boky, dlhý a úzky trup s dvoma sťažňami, tieto sťažne nesú arabské alebo latinské plachty.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Feluka**

| * z
* d
* u
Typy plachetníc |
| --- |
| 
* bark
* barkentína
* briga
* brigantína
* drakkar
* džunka
* East Indiaman
* feluka
* flauta
* fregata
* galeáza
* galeota
* galeóna
* galéra
* hulk
* jachta
* karaka
* karavela
* katamaran
* keč
* kliper
* koga
* korveta
* lorcha
* luger
* mtepe
* nef
* pinasa
* prao
* radová loď
* sampan
* šalupa
* šebeka
* škuner
* triéra

 |
**Červený tím** (angl. *red team*) je nezávislá skupina, ktorá útočí na organizácie s cieľom zlepšiť ich efektívnosť.[chýba zdroj]

Termín pochádza z čias studenej vojny, kedy ním velitelia označovali sovietov. Podľa definície armády Spojených štátov sa jedná o súbor funkcií vykonávaných trénovanými, vzdelanými a skúsenými členmi jednotky, ktorí poskytujú veliteľovi možnosť nezávislého prieskumu alternatív v plánoch, operáciách, konceptoch a možnosti v zmysle operačného prostredia a z perspektívy partnerov, nepriateľov a iných.
  
V rámci spravodajskej organizácie sa červený tím v prvom rade zameriava na lepšie pochopenie motívov a cieľov nepriateľa. Zahŕňajúc tak aj kultúrne rozdiely, uspresňuje spravodajské odhady.
Červený tím poskytuje alternatívne analýzy, zaisťuje správne vyobrazenie protivníka pri vojnových hrách a zlepšuje synchronizáciu spravodajstva s operatívou.

Penetrační testeri často skúmajú bezpečnosť organizácie bez vedomia zamestnancov. Tento typ testovania poskytuje realistickejší obraz o pripravenosti ako cvičenia, hranie rolí, alebo oznámená kontrola.
Červený tím môže spustiť protiopatrenia v rámci daného operačného prostredia.

V kontexte hackingu je červený tím skupinou etických hakerov, útočiacich na digitálnu štruktúru organizácie, imitujúc postup skutočných útočníkov. Tento postup je známy ako penetračný test.

Medzi výhody tejto metódy patrí iný pohľad na vec, ujasnenie stavu problému, ktorý treba riešiť, ale aj dosiahnutie vyššej úrovne reálnosti

Referencie
----------

1. ↑  . Dostupné online.
2. ↑  Red Teaming: Past and present: MAJOR David F. Longbine, U.S. Army School of Advanced Military Studies, United States Army Command and General Staff College Fort Leavenworth, Kansas 2008
3. ↑  . Dostupné online.
4. ↑  Red Team versus the Agents: W.W.Gibbs, ScientificAmerican.com, December 2000
Ženské domovy
**Ženské domovy** je názov budovy v Prahe 5 na Smíchove, postavenej v 30. rokoch 20. storočia ako ubytovacie zariadenie pre slobodné pracujúce ženy. Od roku 2002 je budova v súkromnom vlastníctve a po celkovej rekonštrukcii slúži ako polyfunkčný objekt zahrňujúci okrem bývania aj kancelárske a obchodné priestory, reštauráciu a hotel.

Dejiny
------

Sedemposchodová budova v tvare písmena H bola postavená v roku 1933 vo funkcionalistickom štýle podľa návrhu architekta Josefa Hlaváčka na mieste niekdajšej smíchovskej plynárne. Stavba vznikla z podnetu „*Kuratória pre zlepšenie bytových pomerov mladých žien*" pod záštitou Alice Masarykovej, ktorá budovu v roku 1933 slávnostne otvorila. Ženské domovy mali slúžiť ako príklad riešenia bytovej situácie mladých, slobodných, zamestnaných žien, a to predovšetkým tých mimopražských. V budove so železobetónovým skeletom bolo celkom 900 miestností, okrem izieb tiež tri veľké sály: divadlo, telocvičňa a premietacia sála s reštauráciou. Podľa pôvodných stanov sa byty poskytovali ženám len na dva roky.

Počas druhej svetovej vojny tu Nemci zriadili lazaret, ktorý tu fungoval až do roku 1945. Po vojne sa do Ženských domovov vrátili pôvodné obyvateľky, ktorých tu žilo až 1400 v 850 izbách. Budova podliehala správe obvodného národného výboru a získala štatút „ubytovacieho zariadenia neverejného typu". Dekréty na izbu či lôžko vydával žiadateľkám bytový odbor. V rokoch 1950–1990 bola údržba objektu zanedbávaná a budova chátrala. V 70. rokoch 20. storočia došlo k čiastočnej zmene dispozičného usporiadania pôvodných spoločenských priestorov. V 80. rokoch prebehla celková oprava vonkajšieho plášťa budovy, ktorá nerešpektovala pôvodné farebné a materiálové riešenie fasád. Po roku 1989 prešli Ženské domovy postupne do správy Mestskej časti Praha 5. Tá budovu v roku 1994 prenajala súkromnej firme, ktorá ju v roku 2002 odkúpila a previedla na etapy celkovú rekonštrukciu, ktorej súčasťou bola aj obnova obvodového plášťa podľa návrhu architekta Miroslava Čecha. V roku 2004 bolo na budove Ženských domovov pristavané ďalšie poschodie podľa návrhu architekta Davida Bartouška, ktoré slúži ako hotel Akcent o kapacite 140 lôžok.

Externé odkazy
--------------

* www.zenskedomovy.cz

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ženské domovy na českej Wikipédii.*
**Filozofický štrukturalizmus** je súbor prúdov súčasnej filozofie a francúzskej filozofie špeciálne, v ktorých pri reflexii miesta človeka vo svete intervenuje ako ústredná kategória pojem štruktúry, pôvodne vygenerovaný v špeciálnych vedách
štrukturalistickej orientácie, napríklad v saussurovskej lingvistike.

Filozofický štrukturalizmus sa utvára najprv vo Francúzsku od konca 50. rokov 20. storočia, pričom mnohé názory preberá z lingvistického štrukturalizmu, najmä od Ferdinanda de Saussura; ide predovšetkým o Saussurov názor, že jazyk nie je substancia, ale forma a význam znaku je efektom diferenciálnej artikulácie. So štrukturalizmom úzko paralelne alebo nadväzne súvisí analýza diskurzu (Foucault) a dekonštruktivizmus (Derrida).

Vznik
-----

Filozofický štrukturalizmus vyšiel z úvah o podvedomých štruktúrach jazykovej kompetencie a odtiaľ prenesene o štruktúrach myslenia. Bol odmietavou reakciou na prehnané akcentovanie subjektu a existencie v existencializme: Sartre bol pre mnohých štrukturalistov najobľúbenejším cieľom útokov.

Predstavitelia
--------------

* Jacques Derrida
* Michel Paul Foucault
* Jacques Marie Emile Lacan
* Claude Lévi-Strauss

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Samuel Babilon** (Babylon) (\* 13. január 1807, Banská Bystrica-Radvaň – † 23. január 1866, Silbaš) bol slovenský pedagóg, veršovník.

Jeho otec Ján Babilon, jeho matka Judita Babilonová.

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, na evanjelickom lýceu v Banskej Štiavnici a v Bratislave, 1832 – 1833 na univerzite v Jene. V rokoch 1831 – 1832 učiteľ v Banskej Bystrici, 1833 – 1835 profesor v Banskej Štiavnici, 1835 – 1837 evanjelický farár v Ľubietovej, 1838 – 1857 učiteľ, od 1839 aj prvý evanjelický farár v Silbaši (Srbsko). Na evanjelickom lýceu v Bratislave 1829 spoluzakladateľ a funkcionár Spoločnosti česko-slovanskej a jej knižnice, v almanachu *Plody sboru učenců...* (1836) uverejnil báseň *Já jen Slovanem budú*. Pre spôsob života odporujúci cirkevnej morálke sa v Ľubietovej dostal do sporu s cirkevnou vrchnosťou, z trestu bol preložený na Dolnú zem. V národnostne zmiešanej obci Silbaš bojoval za práva slovenského obyvateľstva, podporoval protestantský patent z 1859, 1863 organizoval cyrilo-metodské oslavy.

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 8 - evanjelická farnosť Radvaň

Autoritné údaje: * SNK: 163975
* VIAF: 3664156565722523500002