**Oto Herman** (známy aj ako **Ottó Herman**) (\* 26. jún 1835, Brezno - † 27. december 1914, Budapešť) bol prírodovedec - ornitológ a entomológ, politik, novinár, archeológ a antropológ. Popri ostatných početných aktivitách bol činný predovšetkým ako prírodovedec - zoológ európskeho formátu. Bol priekopníkom ochrany prírody na Slovensku, v Uhorsku. Svetový deň vtáctva, ktorý si pripomíname 1. apríla sa v začiatkoch spájal práve s jeho menom.

Rodina
------

Narodil sa na Slovensku v rodine Karpatských Nemcov:

* otec MUDr. Karol Herman
* matka Františka rod. Ganzstuck-Hammersbergová
* manželka Kamila, rodená Borosniová.

Životopis
---------

Jeho otec bol lekár a spolužiak ornitológa Jána Šalamúna Petiana (Salamon János Petényi). Rodina pôvodne pochádzala z Horného Saska. V roku 1847 sa jeho rodičia spolu s jeho mladšími súrodencami (mal 6 bratov) presťahovali do Miškovca (historická časť Diósgyőr). Ako trinásťročné dieťa tu prežil neúspešnú uhorskú revolúciu z rokov 1848/1849.

Študoval na gymnáziu v Miškovci a v Košiciach. Po ukončení strednej školy v Miškolci pracoval vo Viedni ako dobrovoľník v K.u.k. Hof-Naturalienkabinett pri zbierke švajčiarskeho entomológa Karla Brunner-von Wattenwyla. V rokoch 1853 až 1856 študoval na polytechnickom inštitúte vo Viedni (predchodca súčasnej Technische Universität Wien). Štúdium nedokončil a ďalej sa vzdelával ako samouk. 

Najprv pracoval ako zámočnícky učeň a robotník, potom mal fotografickú dielňu v Kőszegu. Jeho ďalšia mnohostranná činnosť v rokoch 1864 až 1872 je zviazaná s mestom v Kluži, v Sedmohradsku. V roku 1864 požiadal Herman o miesto konzervatóra v *Sedmohradskom múzeu*. Združenie zastrešujúce múzeum fungovalo v skromných podmienkach. Starnúci vedúci oddelenia prírodných vied Sámuel Brassai spravoval zbierku v Kluži s jediným zamestnancom. Tretinu svojho ročného platu 1000 forintov ponúkol ako plat pre konzervátora. Herman predložil vypchatého albínskeho škovránka a podporný list od Kálmána Černela. 6. apríla 1864 Brassai oznámil, že najal do múzea osobu z Kőszegu na svoje vlastné náklady. V Kluži napísal Herman niekoľko vedecky - populárnych diel, napríklad „*Druhy pavúkov*" vyšli v roku 1866 v miestnom almanachu. Brassai a Herman mali takmer identický vzhľad. Nosili dlhé vlasy na ramená a dlhé brady. Obaja vedci chceli spoznať život zvierat v prírodnom prostredí, avšak mali rozdielnu povahu: Brassai rád trávil čas detailami, zatiaľ čo Herman hľadal veľké zovšeobecnenia a podrobnosťami sa zaoberal iba keď ich potreboval ako argumenty na podporu svojich tvrdení.

Herman publikoval vedecké práca ale aj písal články do novin, v ktorých politizoval. Podieľal sa na vytvorení a realizácii programu Asociácie transylvánskeho múzea. Ako ornitológ, systematizoval vtáky nie na základe vonkajších znakov, ale na základe spôsobu ich života (v duchu Linného). Skutočnú slávu získal v roku 1876 po publikovaní dvojsvazkového maďarsko-nemeckého diela o faune Maďarska. V roku 1875 sa presťahoval do Budapešti a stal sa asistentom v zoologickom oddelení Národného múzea.

1872-1875 pracovník Národného múzea, potom politik, redaktor a vedecký pracovník v Budapešti. Predstaviteľ radikálnej inteligencie bojujúcej za uplatňovanie demokratických slobôd. Funkcionár Strany nezávislosti, dlhoročný poslanec uhorského snemu, autor vyše 300 politických a ideových článkov v novinách a časopisoch. Ako samouk sa venoval prírodným vedám, najmä ornitológii, svoju zbierku vtákov venoval Národnému múzeu v Budapešti. Bol pokladaný za posledného uhorského polyhistora: venoval sa entomológii, ichtyológii a rybárstvu, antropológii (študoval osídlenie uhorského územia pračlovekom), archeológii i jazykovede-študoval jazyk uhorských pastierov. Všetky jeho práce sa zakladajú na bohatom materiáli a dodnes sú významným prameňom poznatkov. Roku 1893 založil a viedol Uhorské ornitologické stredisko. Zaoberal sa bojom proti fyloxére, entomologicky preskúmal Sedmohradsko. Z poverenia Uhorskej prírodovednej spoločnosti spracoval pavúky Uhorska. Okrem početných monografických prác uverejnil v odborných časopisoch okolo 300 štúdií a článkov z oblasti prírodných vied. Roku 1877 založil a do roku 1887 redigoval časopis Térmészetrajzi Füzetek, 1894 Aquila, prispieval autorsky do viacerých uhorských novín a časopisov.

Oto Herman sa podieľal aj na vypracovaní viacerých vtedajších ochranárskych aktivít a dohovorov. Rýchlo pochopil význam prírodných vied a ochrany prírody aj v osvetovej práci. O jeho prednášky v rámci osvetových večierkov Prírodovedeckej spoločnosti bol veľký záujem, pretože patril k výborným rečníkom.

Jeho zbierka hmyzu zo Sedmohradska je uložená v Sedmohradskom múzeu v Kluži.

Dielo
-----

Herman bol autorom obrovského množstva hodnotných vedeckých prác, celkom 5940 strán. Vydal 14 kníh a 1140 článkov a prednášok. Identifikoval 36 nových druhov pavúkov.

* Magyarország pókfaunája 1-3, Budapešť roku 1876-1879 (1879: *Ungarns Spinnen-Fauna I-III*, K. U. Naturwissenschaftlichen Gesellschaft, Budapest)
* A fillokszéra, Budapešť roku 1879
* Reliquia Petényiana, Budapešť roku 1879
* Ősi nyomok a magyar népies halászatban, Budapešť roku 1885

* A magyar halászat könyve 1-2, Budapešť roku 1887
* A magyarok nagy 2sfoglalkozása, Budapešť roku 1909
* Természeti képek, Budapešť roku 1959

Posolstvo
---------

* *Herman Ottó Múzeum* v Miskovci nesie jeho meno
* *Herman Ottó Gimnázium*, Miskolc - Tizeshonvéd utca 21
* *Herman Ottó Institut,* Budapest, park utca 2
* viacero základných škôl nesie jeho meno
* Od decembra 2014 maďarská Duna Television vysielala štvordielny dokumentárny film o jeho živote nazvaný *Ottó Herman, posledný maďarský polyhistor*.

Referencie
----------

1. 1 2   *Az első fotók Egyiptomról. Herman Ottó (1835-1914)* [online]. cimlap.blog.hu, [cit. 2020-08-26]. Dostupné online. (po maďarsky)
2. ↑  URÁK, István. *Herman Ottó kolozsvári tevékenysége* [online]. [Cit. 2020-08-26]. Dostupné online. (po maďarsky)
3. ↑  LAMBRECHT, Kálmán. *Herman Ottó, Az utolsó magyar polihisztor élete és kora*. Budapest: Bíró Miklós. : [s.n.], 1920.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník
* Herman, Otto. In:  *Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950 (ÖBL)*. Wien : Verlag der Österreichischen Akademie der Wissenschaften, 1958. Dostupné online. Zväzok 2, s. 284. (nem.)

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 61; pokrstený ako Carolu Otto Herrman

Autoritné údaje: * BnF: 12667481b
* GND: 11673759X
* ISNI: 0000 0001 1873 8204
* LCCN: n81142432
* PIM: PIM57994
* SNK: 172957
* VIAF: 22263856
* WorldCat: lccn-n81142432