recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Katalánsky atlas zobrazujúci oblasť Blízkeho východu
Katalánsky atlas zobrazujúci Európu
**Katalánsky atlas** (*po katalánsky*: *Atles Català*) z roku 1375 je najvýznamnejšia katalánska mapa 14. storočia, ktorá je zároveň najvýznamnejšou ukážkou portolánu. Atlas vyrobila malorská kartografická škola pre princa Jána Aragónskeho, ktorý ho daroval svojmu bratrancovi a neskoršiemu španielskemu kráľovi Karolovi V. Autorstvo je pripisované katalánskemu židovskému kartografovi Abrahamovi Cresquesovi. Katalánsky atlas sa pôvodne skladal zo šiestich pergamenových listov ohnutých uprostred a bol vyhotovený s použitím rôznych farieb, vrátane zlatej a striebornej. Listy boli neskôr rozrezané na polovicu a nalepené na dvanásť drevených dosiek o veľkosti 65 × 50 cm. Ide o portolán, t. j. mapa, ktorá nemá nákres súradnicovej siete a obsahuje kompasové ružice. Atlas znázorňuje dobovú predstavu Zeme od Španielska a Afriky až k čínskemu pobrežiu. Je uložený v zbierkach francúzskeho Louvre. 

Prvé dva listy, obsahujúce text preložený do katalánčiny, sa týkajú kozmografie, astronómie a astrológie. Texty sprevádzajú ilustrácie a oboje zároveň zdôrazňujú sférický (guľový) tvar a stav dosiaľ známeho sveta. Vlastnú mapu tvoria štyri zostávajúce listy a je rozdelená do dvoch častí. Mapa zobrazuje ilustrácie mnohých miest, ktorých politická príslušnosť je symbolicky vyznačená vlajkou. Kresťanské mestá označuje kríž, zatiaľ čo ostatné kupola. K znázorneniu oceánov sú použité zvlnené modré zvislé čiary. Miestopisné mená významných prístavov sú vyznačené červenou, zatiaľ čo ostatné sú vyznačené čiernou farbou.

Prvé dva listy obsahujú početné náboženské odkazy, rovnako ako syntézu stredovekej *mappae mundi* (t. j. mapy sveta s Jeruzalemom uprostred) s dobovou cestovnou literatúrou, predovšetkým Marco Polo *Kniha o zázrakoch sveta* a *Cesty a plavby* od sira Johna Mandevilla. V atlase je možné rozpoznať veľa indických a čínskych miest.

Referencie
----------

1. 1 2 3   *The Catalan Atlas* [online]. Bibliothèque nationale de France, [cit. 2009-07-29]. Dostupné online. (anglicky)
2. ↑  ČAPEK, Richard a kolektiv. *Geografická kartografie*. Praha : Státní pedagogické nakladatelství, 1992. ISBN 80-04-25153-6. S. 343.
3. ↑  RYCHTERA, Roman. *Katalánská kartografická škola* [online]. [Cit. 2010-04-08]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Katalánsky atlas**

Externé odkazy
--------------

* Rychtera, Roman - Katalánská kartografická škola, Katalánsky atlas
* Bibliothèque nationale de France - Katalánsky atlas
Modrý región používa západoeurópsky čas alebo GMT alebo UTC. Ostatné európske časové pásma: červená stredoeurópsky čas, kaki východoeurópsky čas, zelená Moskovský čas 
**Koordinovaný svetový čas** alebo **Coordinated Universal Time (UTC)** je časový štandard založený na Medzinárodnom atómovom čase s priestupnou sekundou, ktorá sa aplikuje nepravidelne, aby sa dosiahla synchronizácia so spomaľujúcou sa rotáciou Zeme. 

Niekedy sa nazýva aj ako **Zulu time**, označovaný písmenom **Z** za časovým údajom. UTC je základ systému občianskeho času, jednotlivé časové pásma sa definujú svojimi odchýlkami od UTC. UTC je ako základ systému merania času nástupcom **GMT** (*Greenwich Mean Time* – greenwichský stredný čas) a v neformálnom vyjadrovaní sa s ním niekedy zamieňa. Na rozdiel od GMT, ktorý udáva čas platný v časovom pásme základného poludníka, ktorý sa zakladá na rotácii Zeme, sa UTC zakladá na atómových hodinách, tzn. od rotácie Zeme nezávisí.

Keďže rotácia Zeme sa mierne spomaľuje, GMT sa oproti UTC postupne oneskoruje. Aby sa UTC dal používať v praktickom živote, ktorý je s rotáciou Zeme spätý, udržiava sa v rozhraní ±0,9 sekundy od UT1; ak sa táto odchýlka prekročí, o polnoci najbližšieho 30. júna alebo 31. decembra sa pridá alebo (teoreticky) odoberie tzv. *priestupná sekunda*, takže tento deň sa končí v čase 23.59:60, resp. 23.59:58 (na rozdiel od bežného 23.59:59). K tomuto dochádza v priemere raz za rok až rok a pol. Keďže sa rotácia Zeme spomaľuje, priestupné sekundy sa vždy pridávajú, ale teoreticky sa ráta aj s možnosťou odobratej priestupnej sekundy. O tom, či sa v patričnom termíne priestupná sekunda použije, rozhoduje podľa merania rotácie Zeme *International Earth Rotation and Reference Systems Service*.

Medzinárodný štandard času UTC sa určuje v národných časových laboratóriách, ktoré sú vybavené atómovými hodinami. Z týchto meraní *Bureau International des Poids et Mesures* (Medzinárodný úrad mier a váh) určí úplne presnú hodnotu UTC, lebo jednotlivé atómové hodiny sa môžu o niekoľko nanosekúnd navzájom odlišovať.

Názov
-----

Skratka *UTC* nie je v pravom zmysle slova skratkou. Bola vytvorená ako názov ďalšieho variantu systému *UT*, pridaním prípony *C* (označujúcu *Coordinated*). Dá sa chápať aj ako kompromis medzi anglickou skratkou *CUT* pre *Coordinated Universal Time* a francúzskou skratkou *TUC* pre *temps universel coordonné*.

Výpočet zo stredoeurópskeho času
--------------------------------

Aktuálny UTC čas je možné vypočítať odpočítaním jednej hodiny od stredoeurópskeho času (stredoeurópsky čas je UTC+1), prípadne dvoch hodín pri použití letného času. Ak je v bežnom čase na Slovensku 9 hodín, prípadne 10 hodín v letnom čase, zodpovedá to ôsmim hodinám UTC.

Pozri aj
--------

* Priestupná sekunda
* Základný poludník
* Časové pásmo
* Slnečný čas

Externé odkazy
--------------

* Časový server BIPM
* time.gov – Oficiálny čas USA
* www.unms.sk – Úrad pre normalizáciu, metrológiu a skúšobníctvo SR
* Informácie o aktuálnej priestupnej sekunde

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Coordinated Universal Time na českej Wikipédii.*
Aprílový protest Ordain Women
**Kate Kellyová** (\* 29. október 1980) je americká aktivistka, mormonka a zakladateľka stránky Ordain Women, ktorá bojuje za svätenie žien ku kňazstvu v rámci mormónskej cirkvi (Cirkvi Ježiša Krista Svätých Posledných dní). Za svoje aktivity bola v roku 2014 exkomunikovaná.

Život
-----

Kate Kelly sa narodila do rodiny mormonských konvertitov. Ona i jej rodičia boli uznávanými členmi cirkvi a držali platné chrámové odporúčania – až do doby, keď verejne podporili svoju dcéru v jej aktivitách okolo hnutia Ordain Women.

Kate Kelly vyštudovala cirkevnú univerzitu BYU a promovala ako politologička. V roku 2006 bola v mormónskom chráme spečatená so svojím manželom J. Neil Ransomom. Táto svadba bola mormónskou cirkvou po jej exkomunikácii anulovaná.

Exkomunikácia
-------------

Kate Kelly v roku 2013 začala verejne vystupovať proti "patriarchálnemu útlaku", ktorý videla v mormónskej komunite a mormónskej cirkvi. Svoje názory publikovala na feministickej stránke, ktorú založila.

V apríli 2014 zvolala Kate Kelly protest na hlavnom námestí Salt Lake City, kde sa konala pravidelná Generálna konferencia Cirkvi Ježiša Krista Svätých Posledných dní. Cieľom protestu, ktorého sa zúčastnili ženy aj muži, bolo verejne dať najavo, že mnohí členovia cirkvi zastávajú právo žien na kňažské svätenie.

23. júna 2014 bolo Kate Kelly oficiálne oznámené, že bola exkomunikovaná v neprítomnosti. Teraz je v kontakte s ďalším exkomunikovaným aktivistom Johnom Dehlinem a Kristovou komunitou.

Referencie
----------

1. ↑  Oficiálne stránky hnutia Ordain Women
2. ↑  Štúdia mormonského feminizmu
3. ↑  Príbeh Kate Kelly, jej rodiny a exkomunikácia
4. ↑   *Životný príbeh aktivistky Kate Kelly* [online]. [Cit. 2015-06-25]. Dostupné online. Archivované 2015-03-21 z originálu.
5. ↑  Osobný príbeh mormónskej aktivistky a jej svadby
6. ↑  interview s Kate Kelly, kde hovorí o anulácii svojho manželstva
7. ↑  Oficiálna stránka, združujúca mormónskej feministky
8. ↑  Príbeh aktivizmu Kate Kelly a jeho následkov
9. ↑  Správa o exkomunikácii Kate Kelly v novinách

Externé odkazy
--------------

* Stránka ORDAINWOMEN, obsahujúci profily ľudí, verejne podporujúcich svätenie žien ku kňazstvu
* Osobný profil a blog aktivistky Kate Kelly
* Séria rozhovorov s Kate Kelly v angličtine

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kate Kelly na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * LCCN: no2021064594
* VIAF: 1859162301508620270000
* WorldCat: lccn-no2021064594
**Katedra masmediálnej komunikácie Fakulty masmediálnej komunikácie univerzity sv. Cyrila a Metoda v Trnave** (skr. **KOMU**) je jednou zo siedmich a spolu s katedrou marketingovej komunikácie jednou z nosných katedier fakulty. Zastrešuje ťažiskové teoretické a praktické predmety študijného programu masmediálna komunikácia v bakalárskom, magisterskom aj doktorandskom stupni štúdia. 

Jednotlivé predmety sa venujú histórii a teórií médií, žurnalistike a jej rôznym formám, masovej a mediálnej kultúre a filozofii médií v interdisciplinárnej perspektíve.

Vedúcim katedry je doc. PhDr. Ján Višňovský, PhD. mim. prof.. Na katedre v roku 2020 pôsobili prof. PhDr. Miloš Mistrík, DrSc. a prof. PhDr. Slavomír Gálik, PhD.

Referencie
----------

1. ↑  UHEROVÁ, Lenka. *Katedra masmediálnej komunikácie FMK UCM* [online]. science.sk, [cit. 2020-06-30]. Dostupné online. Archivované 2020-06-30 z originálu.

Zdroj
-----

* Katedra masmediálnej komunikácie na stránke Fakulty masmediálnej komunikácie UCM
Súradnice: 48°08′39″S 17°07′09″V﻿ / ﻿48,144046°S 17,119304°V﻿ / 48.144046; 17.119304

Sídlo na Gajovej 4 v Bratislave
**Inštitút pre dobre spravovanú spoločnosť** (skrátene **SGI** - Slovak Governance Institute) je slovenská nestranícka, mimovládna nezisková organizácia, ktorá sa zameriava na rôzne verejné politiky a alokáciu verejných zdrojov na Slovensku. Organizácia bola založená v októbri 2001 a jej vznik podporil Stredoeurópsky inštitút pre ekonomické a sociálne reformy (INEKO). Jeho pracovníci sú členmi viacerých komisií na Ministerstve školstva Slovenskej republiky.

Inštitút sa vyjadruje k rôznym verejným politikám a iniciatívam a to hlavne v oblasti vzdelávania. Inštitút sa napríklad aktívne vyjadroval k reforme verejnej správy hlavne v oblasti výberových konaní pracovníkov verejnej správy. 
Ďalej sa vyjadruje k viacerým oblastiam verejnej správy, napríklad v oblasti reformy verejnej správy, v rámci ktorej navrhol zníženie počtu ministerstiev a štátnych tajomníkov ako základu pre komplexnú reformu verejnej správy.
Pravidelne pripomienkuje aj pripravenú legislatívu. 

Pracovníci Inštitútu sa tiež zapojili do analýzy výročných správ organizácií, ktoré sú podriadené orgánom centrálnej štátnej správy v spolupráci s Telekomunikačným úradom Slovenskej republiky.

Inštitút tiež zastrešuje dva projekty pracujúce s občianským aktivizmom na miestnej či celoštátnej úrovni:

* *odkazprestarostu.sk*, čo je stránka zameraná na zasielanie občianských podnetov priamo samosprávam. Prostredníctvom tohto portálu môžu občania zasielať podnety zo svojho okolia priamo pracovníkom miestej samosprávy a žiadať nápravu vzniknutých problémov či nedostatkov, s ktorými sa každodenne stretávajú.

* *demagog.sk*, čo je stránka zameraná na overovanie argumentov, ktoré politici vyslovia v rámci najsledovanejších politických diskusií.

Referencie
----------

1. ↑  Pracovníci SGI v komisiách
2. ↑   SGI a štátna služba
3. ↑  "SKDU chce znížiť počet členov vlády"
4. ↑  SGI a výročné správy
5. ↑  odkazprestarostu.sk v Banskej Bystrici
6. ↑   Demagog.sk a výroky politikov

Externé odkazy
--------------

* Stránka Inštitútu
**Korytnačka škárová** alebo **korytnačka skalná** (*Malacochersus tornieri*) je druh suchozemskej korytnačky z čeľade korytnačkovité.

Opis
----

Má plochší tvar panciera, vďaka čomu si v anglosaskom svete získala názov angl. *pancake tortoise* (t. j. doslova „palacinková korytnačka"). Ploché sú preto, aby sa mohli schovať do skalných štrbín a tak uniknúť dravcom. Na predných končatinách má dlhé pazúry, prispôsobené k šplhaniu. Dorastá veľkosti 17 centimetrov. Dožíva sa 20 až 40 rokov. Váži asi 500 g. Často sa združujú do celkom početných skupín. Samice sú o niečo väčšej veľkosti ako samce, samica má tiež menší chvost.

V prirodzenom prostredí v najteplejších mesiacoch upadá do letného spánku (estivuje).

Potrava
-------

Patrí medzi bylinožravce. Živí sa trávou, listami a plodmi. V zajatí možno korytnačku kŕmiť lúčnymi rastlinami, rôznymi druhmi ovocia a zeleniny. Potrava by však mala byť obohacovaná vitamíno-minerálnymi prípravkami.

Reprodukcia
-----------

Pári sa v januári a februári. Samce pri dvorení ľahko hryzú samicu do končatín, prípadne aj do hlavy. Samica kladie v júli a auguste 1 – 2 pomerne veľké podlhovasté vajcia. Zahrabáva ich na vyvýšených miestach do jamôk vyhĺbených v zemine. Malé korytnačky sa z vajec vyliahnu za 99 – 237 dní, v decembri. Karapax majú mláďatá dlhý okolo 40 mm.

Výskyt
------

Vo východnej Afrike žije v oblastiach od Njoro východne do Malindi v Keni, južne do Busisi, Smith Sound a Viktóriinmu jazeru v Tanzánii a juhovýchodne cez Ugogo do Lindi pri Indickom oceáne. Výskyt korytnačky je rozdrobený do navzájom izolovaných populácií. Obýva zastavané územia, skalnaté výbežky a úbočia aj viac zalesnené oblasti do nadmorskej výšky 1 800 m.

Referencie
----------

1. ↑  IUCN Red list 2018.10. Prístup 16. jún 2022
2. 1 2  zoopraha.cz - želva skalní
3. 1 2 3  ifauna.cz - článok o korytnačke škárovej

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Korytnačka škárová**

Externé odkazy
--------------

* Korytnačka skalná v ZOO Bojnice

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Želva skalní na českej Wikipédii.*
Katedrála Najsvätejšej Trojice v Sibiu
Interiér katedrály
**Katedrála Najsvätejšej Trojice** v rumunskom meste Sibiu je katedrálnym chrámom Rumunskej pravoslávnej cirkvi.

Dejiny
------

Sibiu patrilo k rumunským mestám v Sedmohradsku, kde žili príslušníci rôznych náboženských vyznaní. V meste mali veľké chrámy príslušníci rímskych a gréckych katolíkov, evanjelikov, unitárov a kalvínov. Pravoslávnym veriacim rumunskej národnosti chýbal dôstojný duchovný stánok. V roku 1857 sa začala zbierka na vybudovanie pravoslávnej katedrály. Prispel na ňu samotný rakúsky imperátor i guvernér Sedmohradska.

Základný kameň katedrály bol položený 18. augusta 1902 počas pôsobenia metropolitu Ioana Metianu. Stavebné práce trvali do roku 1904. Katedrála stojí na mieste staršieho gréckeho chrámu z roku 1778. Posvätený bol v roku 1906.

Architektúra
------------

Katedrála je vybudovaná v tradičnom byzantskom slohu a kopíruje matku pravoslávnych chrámov Hagia Sofia z Konštantinopolu. Nájdeme tu však aj prvky tradičného rumunského štýlu a prvky barokovej architektúry. Exteriér je vybudovaný z červenej a žltej tehly. Chrám je dlhý 53,10 metrov a najvyššia veža dosahuje výšku 43 metrov.

Ikonostas pochádza z dielne z Bukurešti a nádhernú maľbu Krista Panttokratora vytvoril umelec Octavian Smilgeschi z neďalekej obce Ludos.

Externé odkazy
--------------

* Catedrala Ortodoxă, Sibiu City Hall
* Catedrala Ortodoxă: Strada Mitropoliei
* Katedrála Najsvätejšej Trojice Sibiu
Súradnice: 9°58′45″S 83°51′09″Z﻿ / ﻿9,97917°S 83,85250°Z﻿ / 9.97917; -83.85250

**Irazú**, je aktívna sopka, nachádzajúca sa v Kostarike v blízkom okolí hlavného mesta San José. S výškou 3 432 m je to zároveň najvyššia sopka Kostariky.

Irazú je pomerne aktívna sopka, od roku 1723 eruptovala asi 23 krát. Najpamätnejšia je erupcia z roku 1963, keď zasypala popolom okolitú krajinu aj hlavné mesto. Odvtedy bola neaktívna až do roku 1994, keď najskôr častými zemetraseniami a následnou menšou freatickou explóziou dala o sebe opäť vedieť.

Vrchol je tvorený niekoľkými krátermi, v jednom z nich sa nachádza jazierko premenlivej hĺbky so zelenou vodou. Ak je priaznivé počasie, je možné z vrcholu uvidieť Pacifik aj Karibik.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **stratovulkán Irazú**.

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu - stratovulkán Irazú na Global Volcanism Program (po anglicky)
Katedrála sv. Petra a sv. Pavla
Hrobky imperátorov v chráme
Najväčšie zvony zo zvonkohry katedrály
**Katedrála svätého Petra a svätého Pavla** (rus. Петропа́вловский собо́р /oficiálny názov – собор во имя первоверховных апостолов Петра и Павла) je jednou z dominánt ruského mesta Petrohrad. Nachádza sa v Petropavlovskej pevnosti na Zajačom ostrove. Je známa hlavne tým, že sa v nej nachádzajú hrobky ruských imperátorov, ich manželiek a príbuzných.

História
--------

Chrám svätého Petra a svätého Pavla sa začal budovať v roku 1712 a dokončený bol v roku 1733. Jeho hlavným architektom bol švajčiarsky majster Domenico Trezzini. V chráme sú pochovaní ruskí imperátori od Petra I. až po Mikuláša II. Kostol bol do roku 1859 aj katedrálnym chrámom. Pozoruhodná je pozlátená veža chrámu, na vrchole ktorej stojí pozlátený letiaci anjel, ktorý drží v ruke kríž. Veža má výšku 122,5 m a je najvyššou katedrálou v Rusku. Podľa niektorých prameňov je to najvyššia zvonica pravoslávneho chrámu na svete. V súčasnosti je po televíznej veži druhá najvyššia stavba v meste. Po roku 1917 bol chrám pravoslávnej cirkvi odobratý a využívaný na iné účely. Komunisti ho využívali ako múzeum mesta.

Súčasnosť
---------

V roku 1998 tu boli slávnostne pochované pozostatky Mikuláša II. (Nikolaja II) a zavraždenej cárskej rodiny. Od roku 2000 sa v chráme konajú pravoslávne bohoslužby a v roku 2008 sa tu po prvýkrát od roku 1917 konala prvá veľkonočná liturgia. Okrem toho chrám slúži ako múzeum a turisti obdivujú nielen krásny ikonostas, ale aj hrobky ruských imperátorov (Peter I. Peter III. Katarína II. Mikuláš I. Alexander I. Alexander II. Alexander III. Mikuláš II. a ďalších panovníkov z dynastie Romanovcov).

Referencie
----------

1. ↑   *Most interesting facts about Saint-Petersburg* [online].. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑  Петропавловский собор (po rusky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Katedrála svätého Petra a Pavla (Petrohrad)**

Externé odkazy
--------------

* História a fotogaléria chrámu
* петропавловский собор на funeral-spb.narod.ru
* oficiálna stránka

Súradnice: 59°57′01″S 30°18′59″V﻿ / ﻿59,9502°S 30,3164°V﻿ / 59.9502; 30.3164
Súradnice: 48°51′37″S 21°52′31″V﻿ / ﻿48,8603°S 21,8752°V﻿ / 48.8603; 21.8752

**Kostol Nanebovzatia Panny Márie** je farský kostol nachádzajúci sa v michalovskom okrese v obci Staré. Postavený bol v rokoch 1811 – 1842 v klasicistickom štýle. Kostol je národnou kultúrnou pamiatkou a je zapísaný v Ústrednom zozname pamiatkového fondu (pod číslom 93/1). Za národnú kultúrnu pamiatku bol vyhlásený 23. marca 1963.

História kostola
----------------

Výstavbu kostola započal v roku 1811 gróf Vincent Sztaray, neskôr v prácach pokračovala jeho manželka. Od roku 1827 mala stavbu kostola na starosti a aj ju dokončila vdova Johanna Szirmay de Szirma Bessenyo.

Architektúra kostola
--------------------

Ide o jednoloďovú stavbu s obdĺžnikovým pôdorysom a so svätyňou s jemne zaobleným päťbokým záverom, ku ktorému priliehajú dve bočné sakristie. Hlavné priečelie kostola má vstavanú vežu a je členené 4 piastrami, ktoré sú ukončené iónskymi stĺpovými hlavicami. Veža má kordónovú rímsu, nad ňou sa nachádzajú francúzske okná. Murivo veže je niekoľkokrát lomené a na vrchu sa nachádza masívny vypracovaný kríž.

Uprostred čelného priečelia je hlavný portál a nad ním je nápis: „DEO UNI ET TRINO", čo v preklade znamená „Bohu Trojjedinému". Po oboch stranách hlavného vstupu sú v murive veľké rytiny zobrazujúce slovanských vierozvestcov svätého Cyrila a svätého Metoda.

Interiér kostola má valenú pruskú klenbu a takto je zaklenutá aj svätyňa. Na čelnej stene svätyne je hlavný oltár – ide o klasicistický stĺpový oltár s maľbou Nanebovzatia Panny Márie, ktorá je aj patrónkou kostola. 

Kamenná krstiteľnica pochádza z roku 1784 a je z bývalého kostola. V kostolnej lodi sa nachádzajú aj bočné oltáre: oltár Božského srdca Ježišovho, oltár svätého Kríža, oltár Levočskej Panny Márie a oltár svätého Ondreja apoštola. 

V kostole sa nachádza aj bohatá výmaľba. Vo svätyni je to maľba Najsvätejšej Trojici, Korunovania Panny Márie, Zvestovanie Panny Márie a Narodenie Krista Pána. V lodi kostola sú maľby Zmŕtvychvstanie Pána, Zoslanie Ducha Svätého, Blahoslavení košickí mučeníci a Evanjelisti. V kostole sa tiež nachádza aj maľba miestneho kaštieľa, ktorý je tiež národnou kultúrnou pamiatkou.

Vitráže kostolných okien zobrazujú nasledovné:

* Na ľavej strane – svätý Dominik Sávio a sv. Mária Gorettiová, sv. Peter a sv. Pavol, sv. Monika a sv. Zuzana
* Na pravej strane – sv. Ján Krstiteľ a sv. Jozef, sv. Cyril a sv. Metod, sv. Michal

Pod svätyňou sa nachádza aj krypta rodiny Sztarayovcov, ktorí dali kostol postaviť.

Referencie
----------

1. ↑   *Pamiatkový objekt – podrobnosti* [online]. Bratislava: Pamiatkový úrad SR, [cit. 2017-01-08]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kostol Nanebovzatia Panny Márie (Staré)**

Zdroj
-----

* *Kostol Nanebovzatia Panny Márie – kultúrna pamiatka* [online]. Obec Staré, [cit. 2015-02-21]. Dostupné online. Archivované 2015-02-21 z originálu.
Izohypsy (vrstevnice) ako príklad izolínií spájajúcich miesta s rovnakou nadmorskou výškou; izopásma medzi nimi sú vyznačené farebne (aj keď netypicky pre kartografiu).
**Izočiara** alebo **izolínia** alebo **izopleta** (z gréckeho ισος - rovnako) je čiara, pozdĺž ktorej má zvolená skalárna fyzikálna veličina rovnakú hodnotu. Môže byť pomyselná, alebo zobrazená v grafe. Daná izočiara sa nazýva podľa toho, ktorú veličinu zobrazuje, napríklad izobara pre miesta s rovnakým tlakom.

Niekedy sa izolínie kombinujú s farebným rozlíšením plôch medzi nimi, tzv. izopásiem – teda tak, že určitej hodnote alebo intervalu veličiny prislúcha určitá farba, farebný odtieň, sýtosť farby, šrafovanie alebo iný vzor. Napríklad vrstevnice na mape bývajú kombinované alebo nahradené hnedými farbami plôch pre vyššie položené miesta zemského povrchu, žltými farbami pre nižšie položené miesta a zelenými farbami pre nížiny. Izolínie potom nemusia býť znázornené čiarou, ale sú tvorené rozhraniami medzi plochami rôzneho prevedenia. 

Izolínie sa na zobrazenie využívajú v rôznych vedeckých oblastiach:

* vo fyzike – napríklad v termodynamike, mechanike tekutín,
* v geodézii - izohypsa (vrstevnica), izobata
* v geofyzike - izodynama, izogóna
* v hydrológii a meteorológii - izobara, izoterma, izotacha, izohélia, izohyeta, izochióna

Referencie
----------

1. 1 2 3  izočiara. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 2013. 682 s. ISBN 978-80-970350-1-3. Zväzok 7. (In – Kalg), s. 266.
2. ↑  Molnár V.: Počítačová dynamika tekutín - internetová verzia. Katedra tepelnej energetiky, Slovenská technická univerzita 2005.

Zdroje
------

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku izolinie na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Externé odkazy
--------------

* Rakúska stránka o izolíniách Archivované 2007-09-30 na Wayback Machine (po nemecky)
Súradnice: 50°4′55″S 14°27′11″V﻿ / ﻿50,08194°S 14,45306°V﻿ / 50.08194; 14.45306

Kostol Povýšenia svätého Kríža
Kostol Povýšenia svätého Kríža
**Kostol Povýšenia svätého Kríža** je bývalý kostol na Žižkove v Prahe. Bol postavený v barokovom slohu v rokoch 1717 – 1719 po morovej epidémii, ktorá zasiahla Prahu v rokoch 1713 – 1716, na mieste novomestského morového cintorína. Počas francúzskej okupácie Prahy v rokoch 1741 – 1742 tu bolo do šachtových hrobov pochovaných približne 6 – 7 tisíc tiel padlých francúzskych vojakov. V roku 1784 sa kostol stal prvým žižkovským farským kostolom a toho roku tiež prestal byť používaný cintorín. 

Kostol prestal slúžiť náboženským účelom v roku 1842. Po roku 1906 sa z neho stalo skladisko a až po roku 1977 sa začalo s prestavbou na kultúrne stredisko. Pri stavebných prácach v Čajkovského ulici v roku 1957 bolo nachádzané veľké množstvo kostrových pozostatkov z niekdajšieho cintorína. Od roku 1984 stavba funguje ako súčasť koncertnej a výstavnej siene Atrium.

Referencie
----------

* Kovařík, Petr: *Klíč k pražským hřbitovům*. Praha. 2005. ISBN 80-7106-486-6

Pozri aj
--------

* Zoznam chrámov na Žižkove

Externé odkazy
--------------

* Koncertní a výstavní síň Atrium - oficiálne stránky
* Nekonvenční žižkovský podzim - miesto konania koncertov
* Atrium jako památka - Pražská informačná služba

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kostel Povýšení svatého Kříže (Žižkov) na českej Wikipédii.*
Budovy univerzity
**Katolicki Uniwersytet Lubelski Jana Pawła II** (doslova *Lublinská katolícka univerzita Jána Pavla II.*, skratka **KUL**, lat. Universitas Catholica Lublinensis Ioannis Pauli II) je súkromná katolícka vysoká škola vo východopoľskom meste Lublin.

V súčasnosti tu študuje približne 19 000 študentov. V Lubline pôsobia fakulty katolíckej teológie, práva, kanonického práva, filozofie, humanitných vied, spoločenských vied a matematicko–prírodovedná fakulta. Okrem toho zahŕňa tiež po jednej fakulte v mestách Tomaszów Lubelski (právne a ekonomické vedy) a Stalowa Wola (spoločenské vedy).

Najznámejšou osobou spojenou s univerzitou je Karol Wojtyła, neskorší pápež Ján Pavol II. V rokoch 1988–1989 tu bol rektorom neskorší varšavský arcibiskup Stanisław Wielgus.

Od roku 2000 tu vzniká prvá viacdielna poľská encyklopédia filozofie, tomisticky orientovaná *Powszechna Encyklopedia Filozofii*. V roku 2008 vyšiel 9. z plánovaných 10 zväzkov. Iniciátorom projektu je dominikán Mieczysław Albert Krąpiec.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Katolicki Uniwersytet Lubelski Jana Pawła II**

Externé odkazy
--------------

* oficiálna stránka

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Katolická univerzita v Lublinu na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 11877086c
* GND: 10151778-6
* ISNI: 0000 0001 0664 8391
* LCCN: no2007129613
* NK ČR: ko2008416786
* VIAF: 137956015
* WorldCat: lccn-no2007129613
**Islamský dinár** je zlatý dinár (arab. دينار *dínár*) podľa islamského práva. Má hmotnosť 4,25 g 22-karátového zlata. Drobnejšou mincou je strieborný islamský dirham. Podľa islamského práva sa v dinároch počíta povinná almužna (*zaká*), peňažný trest za priestupok (*hudúd*) alebo veno nevesty.

Islamská mincovňa
-----------------

Islamský dinár a islamský dirham razí firma Islamic Mint v Dubaji od 7. novembra 2001. Od roku 2008 razí aj mince s hodnotou 2 dináre (8,5 g 22 kt zlata) a 8 dinárov (34 g 22 kt zlata).

Kelantanský dinár
-----------------

Islamský dinár razí jediný štát na svete, malajzijský sultanát Kelantan od 20. septembra 2006 ako kelantanský dinár v nominálnych hodnotách 1, ½ a ¼ dinára. Nemá však štatút legálneho platidla.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2008-08-20]. Dostupné online. Archivované 2010-08-31 z originálu.
3. ↑
4. ↑

Pozri aj
--------

* dinár
* dirham
* islamský dirham
Súradnice: 50°49′51″S 0°08′14″Z﻿ / ﻿50,830833°S 0,137222°Z﻿ / 50.830833; -0.137222

**Kostol svätého Bartolomeja** (angl. *St Bartholomew's Church*) je budova anglikánskeho neogotického viktoriánskeho kostola z druhej polovice 19. storočia nachádzajúca sa na ulici Ann street v meste Brighton v grófstve East Sussex v Anglicku v Spojenom kráľovstve. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.

Dejiny a charakteristika
------------------------

Výstavba prebiehala v rokoch 1872 - 1874. Dátum výstavby je zaznamenaný na severozápadnej verande budovy. Základný kameň budovy bol položený 8. februára 1872. Oficiálna otváracia ceremónia a prvá bohoslužba prebehli v utorok 8. septembra 1874.

Architektom budovy bol Edmund Scott, ktorý kostol postavil na základe žiadosti reverenda Arthura Douglasa Wagnera, v tom čase vikára kostola svätého Pavla v Brightone. Reverend Arthur Douglas Wagner výstavbu aj financoval. Budova je tehlová postavená z červených tehál, ktoré sú na niektorých miestach vystriedané časťami zo žltých tehál. Východná časť kostola nebola úplne dokončená a tak presbytérium a loď kostola nie sú nijak oddelené. Celková cena výstavby dosiahla približne 17000 libier. Interiér kostola má kapacitu približne 1500 ľudí.

Kostol je dlhý približne 55 metrov, široký približne 18 metrov a dosahuje výšky takmer 46 metrov (samotná výška budovy bez kríža na vrchole strechy je niečo cez 41 metrov).

V júli roku 1881 bol kostol povýšený na farský.

Medzi kultúrne pamiatky Anglicka bola budova zapísaná 13. októbra 1952.

Zaujímavosť
-----------

* Jedná sa o najvyšší farský kostol v Británii.
* V súčasnosti sa v kostole konajú aj koncerty vážnej hudby.

Galéria
-------

* Pohľad na zadnú fasádu budovyPohľad na zadnú fasádu budovy
* Pohľad na bočnú fasádu budovyPohľad na bočnú fasádu budovy
* Detail z prednej fasády budovyDetail z prednej fasády budovy
* Hlavný oltár v kostoleHlavný oltár v kostole
* Pohľad na vnútornú časť budovyPohľad na vnútornú časť budovy
* OrganOrgan

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  historicengland.org.uk
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  stbartholomewsbrighton.org.uk
3. 1 2 3 4 5  visitbrighton.com
4. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  mybrightonandhove.org.uk
**Jihomoravské Karpaty** (-po česky; po slovensky **Juhomoravské Karpaty**, po nemecky zriedkavo **Südmährische Karpaten**) je podľa aktuálneho geomorfologického členenia Česka geomorfologická oblasť na južnej Morave v geomorfologickej subprovincii Vonkajšie Západné Karpaty. Jediný celok, ktorý do tejto oblasti patrí, je **Mikulovská vrchovina**.

Priame pokračovanie Mikulovskej vrchoviny na území Rakúska sa volá Waschbergzone (alebo Weinviertler Klippenzone alebo veľmi zriedkavo Niederösterreichische Inselbergschwelle). Niekedy sa Mikulovská vrchovina (t. j. Jihomoravské Karpaty v užšom zmysle) spolu s jej rakúskym pokračovaním uvádzajú ako jedna jednotka pod (českým) názvom **Rakousko-jihomoravské Karpaty** (do nemčiny umelo prekladaným ako *Österreichisch-Südmährische Karpaten*, v samotnom Rakúsku sa tento názov nepoužíva) resp. **Jihomoravské Karpaty** v širšom zmysle, alebo pod nemeckým názvom Waschbergzone (Weinviertler Klippenzone, veľmi zriedkavo Niederösterreichische Inselbergschwelle) v širšom zmysle.

Existuje aj odchylný systém členenia (pozri ), podľa ktorého Mikulovská vrchovina siaha od južnej Moravy po severný okraj Leiser Berge v Rakúsku (na tomto mieste v Rakúsku je potom aj hranica Karpát), čiže siaha len zhruba do polovice Waschbergzone.

Charakteristika Mikulovskej vrchoviny
-------------------------------------

Mikulovské vrchy sú členitá pahorkatina až vrchovina. Z mäkkých flyšových vrstiev s vystupujúcimi bradlami jurských vápencov. Najvyšší vrch je Děvín (550 m n. m.).

Mikulovská vrchovina sa delí na 2 podcelky:

* Pavlovské vrchy (Pálava)
* Milovická pahorkatina

Referencie
----------

1. ↑  . Dostupné online.

Zdroje
------

*. Dostupné online.
*. Dostupné online.
*. Dostupné online.
*. Dostupné online.
*. Dostupné online.
*. Dostupné online.
* Mikulovská vrchovina. In: *Malá československá encyklopedie* IV M-Pol. 1. vyd. Praha: Academia, 1986. s. 249.
* Král, V.: *Fyzická geografie Evropy*, 2001
* *Geografický místopisný slovník*, Academia, Praha, 1993
Rímskokatolícky kostol v Užhorode
**Kostol svätého Juraja** je rímskokatolícky kostol v centre Zakarpatskej oblasti na Ukrajine.

Dejiny
------

Tento rímskokatolícky chrám bol postavený na mieste staršieho kostola. Užhorod bol až do začiatku 20. storočia obývaný veľkým množstvom rímskych katolíkov maďarskej národnosti. Aj keď v období reformácie sa časť Maďarov priklonila k reformovanej (kalvínskej) cirkvi, veľká časť Maďarov zostala v rímskokatolíckej cirkvi. Rímski katolíci v Užhorode sú prevažne maďarskej národnosti. Kostol bol postavený v rokoch 1762 až 1766 a na jeho stavbu sa využili materiály z hradného kostola. Niekoľkokrát bol renovovaný (1830, 1881, naposledy 2000 až 2001).

Architektúra
------------

Chrám je vybudovaný v štýle neskorého baroka. Veľmi cenným je oltár s obrazom od známeho maďarského maliara Józsefa Lukácsa Kvakkera. Okrem množstva krásnych obrazov a sôch sa tu nachádzajú aj veľmi cenné a vzácne monštrancie. V rokoch 2000 až 2001 bol obnovený pomník Panne Márii, ktorý tu stál až do nastolenia komunistického totalitného režimu.

Externé odkazy
--------------

Kostol na www.uzhgorod.ws Archivované 2015-04-07 na Wayback Machine (po ukrajinsky)
Kostol sv. Martina v múre, pohľad od ulice Skořepka
Zrušený kostol sv. Martina v múre bol v 19. storočí využitý pre obytné a obchodné priestory. Približne v roku 1905 bol prestavaný v gotickom štýle (foto Jindřich Eckert cca 1890)
**Kostol svätého Martina v múre** je gotický (pôvodne románsky) kostol v pražskom Starom Meste. V súčasnosti ho spravuje Českobratská cirkev evanjelická. Bol postavený v rokoch 1178 až 1187 vo vtedajšej osade Újezd, ktorá potom bola podľa kostola nazývaná Újezd u Svatého Martina. Stavba kostola svojou južnou stenou priliehala k hradbovému múru, preto názov „v múre". V susedstve kedysi stála mestská *brána sv. Martina*.

Pôvodný základ kostola bol jednoloďový, prakticky zhodný s dnešným pôdorysom hlavnej lode tvaru s radom románskych architektonických prvkov. Interiér románskeho kostola bol pravdepodobne vyzdobený nástennými maľbami. 

Gotická prestavba kostola bola vykonaná za vlády Karola IV. po roku 1350. Kostolná loď bola zvýšená a novo zaklenutá. Na juhozápadnom rohu bol pristavený hranolový múr a vnútorný priestor kostola zväčšený o nové presbytérium. V rokoch 1360 až 1370 bolo presbytérium zaklenuté rebrovou klenbou, pravdepodobne jednou z najstarších v Česku. 

V roku 1414 sa v kostole z podnetu M. Jakoubka zo Stříbra prvýkrát podávala oltárna sviatosť pod obojím spôsobom (lat. sub utraque species) rukami miestneho farára Jana z Hradce. V roku 1433 sa v kostole konal Svätomartinský snem husitov.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kostol svätého Martina v múre**

Súradnice: 50° 04′ 59″ s.š. 14° 25′ 12″ v.d.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kostel svatého Martina ve zdi na českej Wikipédii.*

Literatúra
----------

* TEIGE, Josef. *Kostel sv. Martina Většího ve zdi na Starém Městě Pražském*. Praha : Královské hlavní město, 1905. Dostupné online. [nefunkčný odkaz]
* KOŠNÁŘ, Julius. *Staropražské pověsti a legendy*. Praha : Vincentinum, 1933. Dostupné online. - kapitola Zkamenělý hoch na střeše kostela sv. Martina ve zdi, s. 96-97. [nefunkčný odkaz]
**Jiřina Fikejzová**, rod. **Jiřina Henzlová** (\* 13. apríl 1927, Lom – † 2. september 2020) bola česká textárka, hudobná scenáristka a športovkyňa.

Životopis
---------

Študovala psychológiu a sociológiu na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe a súkromne sa učila hrať na husle a na klavír. V 50. rokoch 20. storočia bola úspešnou šprintérkou československej národnej reprezentácie.

Po ukončení štúdia v roku 1950 pracovala do roku 1953 v odbornom učilišti v ČKD, potom na odbore zahraničných vzťahov v hudobnom vydavateľstve Supraphon, kde pôsobila ako dramaturgička pri vydávaní zahraničných licenčných albumov. Už od stredoškolských štúdií sa venovala písaniu piesňových textov. Profesionálne začala spolupracovať s Vladimírom Dvořákom, neskôr s Orchestrom Karla Vlacha a Tanečným orchestrom Československého rozhlasu. Vytvorila približne 240 piesňových textov, napísala tiež niekoľko scenárov pre pražské Divadlo hudby, ale aj pre Československú televíziu a Československý rozhlas. Za svoju textársku prácu získala celý rad českých ocenení. Pracovala ako členka textových komisií vydavateľstva Supraphon a Pensylvánie a v prijímacích komisiách *Ochranného zväzu autorského*. Pôsobila aj ako členka odborných porôt rôznych domácich i zahraničných hudobných festivalov (Česko: Intertalent, Porta, Zlatý palcát; v zahraničí: Atény, Sopot, Split). Jej syn Dan Fikejz je hudobník.

Diskografia
-----------

* *E 14* (LP Karla Gotta, vydal Supraphon 1985)
* *To mám tak ráda* (CD, rôzni interpreti, Supraphon 2002)
* *Chvíli můj a chvíli svůj* (LP, Monitor Records 1992)
* *Den jako malovaný* (CD, music centrum, 1997)

Texty piesní
------------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Zoznam piesní s textami Jiřiny Fikejzovej*
### Výber z najznámejších textov

* „Easter Parade" / „Půvabná a svěží" (Sbor Lubomíra Pánka)
* „Akropolis adieu" (Judita Čeřovská)
* „Jen ty a já" (Yvetta Simonová)
* „Písnička o base" (Milan Chladil)
* „Za rok se vrátím" (Milan Chladil)
* „Já do hry dávám více" (Eva Pilarová)
* „Malý vůz" (Judita Čeřovská)
* „Sedm dostavníků" (Waldemar Matuška)
* „Co dál" (Judita Čeřovská)
* „Dominiku" (Judita Čeřovská)
* „Řekni, kde ty kytky jsou" (Judita Čeřovská)
* „Sám pod svou hvězdou" (Judita Čeřovská)
* „Jak málo zmůže čas" (Marie Rottrová)
* „Mama" (Marie Rottrová)
* „Markétka" (Marie Rottrová)
* „To mám tak ráda" (Marie Rottrová)
* „Pusť mě už dál" (Petra Janů)
* „Můj ideál" (Hana Hegerová, Judita Čeřovská)
* „Dingy dou" (Petr Kotvald a Stanislav Hložek)
* „Děvče, smůlu máš, je můj" (Helena Vondráčková)
* „Celou noc" (Václav Neckář)
* „E 14" (Karel Gott)

Referencie
----------

1. ↑   Zemřela Jiřina Fikejzová. Její texty zpívali Pilarová či Gott. *iDNES.cz*. Dostupné online.

Literatúra
----------

* Jiřina Fikejzová: *Povolání textařka*, Academia, 1999, ISBN 80-200-0738-5 (autobiografia)

Externé odkazy
--------------

* Český hudobný slovník
* Rozhovor
* Šport

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jiřina Fikejzová na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 122057
* GND: 121956164
* ISNI: 0000 0001 1037 4573
* LCCN: n88141608
* NK ČR: jk01031114
* VIAF: 8256518
* WorldCat: lccn-n88141608
Súradnice: 49°12′44″S 18°53′22″V﻿ / ﻿49,21231°S 18,88946°V﻿ / 49.21231; 18.88946

**Kaštieľ v Krasňanoch** alebo **Pongráczovský kaštieľ** je neskororenesančná stavba nachádzajúca sa v okrese Žilina v obci Krasňany. Pochádza zo 17. storočia a pôvodne išlo o dva samostatne stojace kaštiele, ktoré postavili tesne vedľa seba. 

Objekt bol 5. novembra 1963 vyhlásený za národnú kultúrnu pamiatku, zapísaný je v Ústrednom zozname pamiatkového fondu (pod číslom 1350/1).

Architektúra kaštieľa
---------------------

Prvý kaštieľ postavili na mieste staršej kúrie v priebehu rokov 1667 až 1678. Druhý, novší kaštieľ postavili až koncom 17. storočia. Obe budovy boli v 18. storočí spojené novým krídlom postaveným na prízemí. 

Pôvodný starší kaštieľ má pôdorys v tvare písmena U, mladší má zase pôdorys v tvare L. Na rohoch staršieho kaštieľa sú postavené dve veže v tvare hranolu, zachovala sa na ňom aj sgrafitová ornamentika. Mladší kaštieľ má na rohoch tri kruhovité veže a na nádvorí sa nachádzajú arkády. Zachované sú tiež krížové klenby a renesančné portály.

Budovy prešli v rokoch 1898 – 1912 rekonštrukciou, ďalšia rekonštrukcia prebehla v rokoch 1967 – 1980.

Vlastníctvo kaštieľa
--------------------

Kaštieľ patril od jeho postavenia po niekoľko storočí grófskej rodine Pongrácovcov. Po druhej svetovej vojne však o neho rod kvôli znárodňovaniu prišiel – na dlhé obdobie sa tak jeho majiteľom stal štát. Potomkom pôvodných majiteľov sa kaštieľ vrátil až pri reštitúcii v roku 1995. V roku 2004 kaštieľ od nich odkúpil taliansky podnikateľ Rugger Gadotti.

Využitie kaštieľa
-----------------

Po znárodnení kaštieľa štátom sa jeho priestory využívali najmä na kultúrne účely, istý čas v ňom sídlilo aj Považské múzeum. Po reštitúcii, kedy sa objekt vrátil potomkom pôvodných majiteľov, sa v priestoroch nekonali žiadne akcie. Od kedy ale kaštieľ vlastní Gadotti, opäť sa v ňom konajú rôzne kultúrne podujatia a folklórne vystúpenia.

Zdroje
------

* *Pamiatkový objekt - podrobnosti* [online]. [Cit. 2014-10-19]. Dostupné online.
* *História obce* [online]. Obec Krasňany, [cit. 2014-10-19]. Dostupné online.
* CECH, Radoslav. *V obci okrem slovenčiny počuť tiež taliančinu i kórejčinu* [online]. 2007-04-16, [cit. 2014-10-19]. Dostupné online.
* *Do kaštieľa v Krasňanoch chce taliansky majiteľ pritiahnuť aj kultúru* [online]. HN.online.sk, [cit. 2014-10-19]. Dostupné online.
* GARGULÁK, Jozef; KRIŽO, Vladimír. *Malá Fatra. Turistický sprievodca ČSSR*. Bratislava : Šport, slovenské telovýchovné vydavateľstvo, 1984.
Súradnice: 47°59′47″S 17°24′31″V﻿ / ﻿47,9964098°S 17,40866129999995°V﻿ / 47.9964098; 17.40866129999995

**Kaštieľ v Rohovciach** je renesančný kaštieľ, ktorý sa nachádza v okrese Dunajská Streda v obci Rohovce. Kaštieľ je spolu s priľahlým parkom národnou kultúrnou pamiatkou a je zapísaný v Ústrednom zozname pamiatkového fondu (pod číslami 111/1 a 111/2). Za národnú kultúrnu pamiatku boli objekty vyhlásené 8. mája 1963.

História kaštieľa
-----------------

Kaštieľ vznikol v roku 1570 prestavbou z pôvodného hradu, ktorý v obci stál od začiatku 16. storočia a ktorého pôvodným majiteľom bola rodina Sárkányovcov. Prestavbu nariadil vtedajší majiteľ objektu Štefan Ilešházi. Rodina Ilešháziovcov vlastnila kaštieľ dlhé roky, pričom v priebehu času sa jeho vlastníkmi stali rôzny členovia hlavných i vedľajších vetiev tohto známeho šľachtického rodu: napríklad František Ilešházi (majiteľ od roku 1594), Mikuláš Ilešházi (majiteľ od začiatku 18. storočia) a Jozef Ilešházi (majiteľ od roku 1723, ktorý sa významnou mierou zapríčinil o architektonický rozvoj kaštieľa a aj priľahlého parku).

V roku 1730 prešiel kaštieľ barokovou prestavbou. Na prelome 18. a 19. storočia prešiel ďalšou prestavbou s klasicistickými prvkami. 

V roku 1838 prešiel kaštieľ spolu s celým panstvom do vlastníctva grófskej rodiny Baťániovcov, následne sa jeho vlastníkom stala grófska rodina Pongrácovcov.

Od konca 19. storočia do konca druhej svetovej vojny v roku 1945 prešiel kaštieľ a jeho priľahlé budovy opäť niekoľkými prestavbami a úpravami. Po druhej svetovej vojne sa v priestoroch kaštieľa zriadila škola, ktorá tu sídlila až do roku 1971. Objekt potom začal postupne chátrať.

Od roku 2005 sa majiteľom celého pozemku, teda samotného kaštieľa aj parku, stala spoločnosť PARCUS, ktorá objekt postupne rekonštruuje. V priestoroch kaštieľa a priľahlých budov zriadila domov sociálnych služieb pre seniorov.

Architektúra kaštieľa
---------------------

Kaštieľ má štvorcový pôdorys, vnútri budovy sa nachádza nádvorie. Budova má dve podchodia. Na priečelí budovy sa nachádza erb rodiny Illésházyovcov. V arkádovom nádvorí sa nachádzajú aj rodinné erby ďalších niekdajších majiteľov panstva, a to rodiny Batthyányiovcov a Pongráczovcov.

Kaštieľ má v dôsledku viacerých prestavieb prvky niekoľkých štýlov, medzi najvýraznejšie patrí renesancia, barok a klasicizmus.

Kaštieľ obklopuje rozsiahly park, ktorý rovnako ako samotná budova, spadá pod kultúrnu ochranu. V areáli sa nachádza niekoľko budov, v ktorých sú umiestnení seniori žijúci v domove sociálnych služieb.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kaštieľ v Rohovciach**

Zdroj
-----

* *Pamiatkový objekt - podrobnosti* [online]. Pamiatkový úrad SR, [cit. 2014-11-01]. Dostupné online.
* *Pamiatkový objekt - podrobnosti* [online]. Pamiatkový úrad SR, [cit. 2014-11-01]. Dostupné online.
* *Kaštieľ v Rohovciach* [online]. [Cit. 2014-11-01]. Dostupné online.
* *Obec Rohovce – História obce* [online]. [Cit. 2014-11-01]. Dostupné online.
* *Historický kaštieľ Rohovce* [online]. [Cit. 2014-11-01]. Dostupné online.
**Jiřina Švorcová** (\* 25. máj 1928, Kociánovice (dnes lokalita v Hradci Králové-Slezskom Předměstí) – † 8. august 2011, Praha) bola česká divadelná a filmová herečka a komunistická politička. Hrala množstvo postáv poplatných jej komunistickému presvedčeniu. Iniciovala a riadila rad politických aktivít v českej kultúre.

Kariéra
-------

Absolvovala pražskú DAMU a stala sa členkou Divadla na Vinohradoch. Politická činnosť a presadzovanie politických tém v kultúre jej prinieslo povesť angažovanej a presvedčenej komunistky. V 70. a 80. rokoch bola predsedníčkou Zväzu českých dramatických umelcov, po potlačení „pražskej jari" bola jednou z kľúčových postáv riadiacich normalizáciu v českej a československej kultúre. Aktívne pôsobila pri príprave a prezentácii Anticharty. V roku 1976 sa stala členkou ÚV KSČ. 

V roku 1978 jej bol udelený Rad Víťazného februára, v roku 1984 titul národná umelkyňa. Svoje postoje nezmenila ani po nežnej revolúcii. Pokračovala v angažovaní sa v prospech komunistickej myšlienky, pôsobila na kampaniach a akciách KSČM ako recitátorka poézie. V roku 1996 neúspešne kandidovala za KSČM do Senátu. V roku 2011 dostala od TV Barrandov cenu Prominent roka.

Populárnou sa stala, keď stvárnila hlavnú postavu v televíznom seriáli Jaroslava Dietla *Žena za pultom*.

Zomrela po ťažkej chorobe v pražskej liečebni dlhodobo chorých v Malvazinkách.

Filmografia
-----------

* *Král Šumavy*, 1959
* *Smyk*, 1960
* *Horoucí srdce*, 1962
* *Jakou barvu má láska*, 1973
* *Putování Jana Amose*, 1983
* *Žena za pultom*, 1977
* *Matka*
* *Člověk není sám*, 1971

Referencie
----------

1. ↑  Jiřina Švorcová trpí krutými bolestmi: Hrozí jí operace tepny
2. ↑  Švorcová je prominentkou roku, Kocábová vyšla na molo i se synem
3. ↑  Zemřela herečka a komunistická politička Jiřina Švorcová

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jiřina Švorcová**

Externé odkazy
--------------

* Profil na serveri Totalita
* Profil na serveri CFN Archivované 2009-06-23 na Wayback Machine

Autoritné údaje: * abART: 66068
* GND: 122494040
* ISNI: 0000 0000 5540 1195
* LCCN: n2001022426
* NK ČR: jn20001005383
* VIAF: 74736048
* WorldCat: lccn-n2001022426
Súradnice: 49°04′06″S 21°07′58″V﻿ / ﻿49,068313°S 21,132802°V﻿ / 49.068313; 21.132802

**Kaštieľ v Šarišských Michaľanoch** je významná historická pamiatka nachádzajúca sa v centrálnej časti obce Šarišské Michaľany. V súčasnosti je sídlom Obecného úradu. Súčasťou stavby je baroková kaplnka zasvätená *Povýšeniu Svätého Kríža.*

Dejiny
------

Na mieste kaštieľa stála už v 15. storočí zemianska kúria. V rokoch 1585 - 1642 bola prebudovaná na renesančný kaštieľ. Je to prízemná budova so 4 nárožnými baštami. Jeho vnútrajšok je bohatý na dekoratívne prvky, najviac zaujme baroková štuková výzdoba stropu v jednej z miestností.

Exteriér
--------

Kaštieľ je jednopodlažná bloková stavba so štyrmi polygonálnymi vežami na nárožiach. Na západnej fasáde nachádzame pôvodný vstup do kaštieľa so supraportom. K vstupu bolo pristavené dvojramenné schodište na kamennom murive podesty, ktoré je ale pristavané až v 19. storočí. K zaujímavým prvkom patrí dekoratívne bifórium vo fasáde juhovýchodnej nárožnej veže, vytvorené dvoma polkruhovo ukončenými oknami, ktoré sú členené stĺpikmi so žliabkovaním. Na fasádach sú čiastočne zachované pôvodné okná s kamennou šambránou. Na jednej z veží sa nachádza i združené okno, ktoré je členené troma polostĺpmi na vysokých pätkách.

Interiér
--------

V interiéri sa zachoval jeden pôvodný strop s výzdobou, ktorú tvoria sochy anjelikov. Severozápadná veža bola prebudovaná na vstup do kaplnky ako i súkromný vchod z interiéru pre majiteľa. V súčasnosti sa kaštieľ využíva ako sídlo obecného úradu a je prístupný verejnosti.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2016-09-07]. Dostupné online. Archivované 2016-09-11 z originálu.
3. ↑  MICHAĽANY NAD TORYSOU. In:  *Súpis pamiatok na Slovensku*. 1. vyd. Zväzok II. K – P. Bratislava : Obzor, 1968. 584 s. S. 316-317.
4. ↑

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kaštieľ v Šarišských Michaľanoch**