recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Mŕtvy muž prichádza** je film režiséra Tima Robbinsa z roku 1995 natočený podľa knihy sestry Helen Prejeanovej s rovnakým názvom.

Film rozpráva o zvláštnom vzťahu mníšky Helen Prejeanovej (vo filme Susan Sarandonová) k odsúdencovi na smrť v podaní Seana Penna.

Susan Sarandon za stvárnenie Helen Prejeanovej dostala Oscara v kategórii „Najlepšia herečka v hlavnej úlohe", film mal nominácie v kategóriach „Najlepší herec v hlavnej úlohe" ( Sean Penn ), „Najlepšia réžia", „Najlepšia hudba, pieseň" (pre Brucea Springsteena ) za skladbu *Dead Man Walking*.

V roku 1997 sestra Helen Prejeanová a režisér Tim Robbins viedli v New Yorku delegáciu hnutia **Nedotýkajte sa Kaina**, ktorá predala generálnemu tajomníkovi OSN Kofi Annanovi výzvu laureátov Nobelovej ceny a významných osobností svetovej kultúry za zrušenie trestu smrti.

Externé odkazy
--------------

* *Dead Man Walking* v Internet Movie Database (po anglicky)
* *Mŕtvy muž prichádza* v Česko-Slovenskej filmovej databáze
* Sestra Helen Prejean
Súradnice: 49°36′04″S 18°39′26″V﻿ / ﻿49,6012°S 18,6571°V﻿ / 49.6012; 18.6571

**Ostrý** (1 044,4 m n. m.) je vrch v Moravsko-sliezskych Beskydách. Leží na severnej Morave nad Košařiskami, približne 9 km južne od Třinca. Patrí do CHKO Beskydy.

Poloha
------

Nachádza sa na severnom okraji pohoria, v geomorfologickom podcelku Lysohorská hornatina a jej časti Ropická rozsocha. Leží v Moravsko-sliezskom kraji, v okrese Frýdek-Místek a zasahuje na katastrálne územie obce Košařiska a mesta Třinec. Najbližším sídlom je na východnom úpätí ležiaca obec Košařiska, severovýchodne sa nachádza Bystřice, severne mesto Třinec a na západnom úpätí jeho mestská časť Tyra.

Opis
----

Ostrý je súčasťou rázsochy, ktorá vedie z vrchu Kalužný (993 m n. m.) severovýchodným smerom na Kozinec (751 m n. m.). Východným smerom sa nachádza Skalka (649 m n. m.) a Kykula (811 m n. m.), južným Kozubová (981 m n. m.) a Kalužný, západným Smrčina (1 015 m n. m.), Ropice (1 083 m n. m.) a Javorový (1 032 m n. m.) a severným Kozinec a Žďár (741 m n. m.). Masív patrí do povodia Olše, kde vodu odvádza zo západnej časti Tyra, z východnej potok Kopytnice a z južnej Tominová. Na vrchol nevedie značená trasa a juhozápadne od vrcholu stojí horská chata, kde je významná križovatka značených chodníkov. Veľká časť masívu je súčasťou Prírodnej rezervácie Čerňavina. 

### Výhľady

Súvislý lesný porast vrcholovej časti neumožňuje rozhľad. Z horských lúk na hrebeni a úbočí je možné pozorovať okolité vrchy Moravsko-sliezskych Beskýd, no tiež Malú Fatru, Kysucké, Oravské a Sliezske Beskydy.

Prístup
-------

Na vrchol nevedie značená turistická trasa, západným úbočím ho traverzuje  značka.

* po  modrej značke západným úbočím:
	+ zo severu z rázc. Oldřichovice, U vodárny cez Kozinec
	+ od juhu z Kalužného okolo chaty Ostrý
* po  zelenej značke východným úbočím z rázc. Pod Ostrým (Košařiska) na Kozinec
* po  žltej značke ku chate Ostrý:
	+ od západu z Tyry cez Biernač
	+ od východu z Hrádku cez rázc. Pod Ostrým

Referencie
----------

1. ↑   *Podrobný autoatlas – Slovenská republika 1 : 100 000*. Harmanec : VKÚ, a. s. 2008. ISBN 978-80-8042-509-8. Kapitola Mapová časť, s. 4.
2. 1 2 3 4   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-05-31]. Dostupné online.
3. ↑  Zeměměřický úřad. *Geoprohlížeč* [online]. ags.cuzk.cz, [cit. 2022-05-31]. Dostupné online.
4. 1 2   *Mapy.cz* [online]. sk.mapy.cz, [cit. 2022-05-31]. Dostupné online.
5. ↑   *Peakfinder* [online]. peakfinder.org, [cit. 2022-05-31]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Moravsko-sliezske Beskydy
* Zoznam vrcholov v Moravsko-sliezskych Beskydách

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ostrý (Moravsko-sliezske Beskydy)**

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej trase
Mobilizácia Česko-slovenskej armády, 1938
**Všeobecná mobilizácia** bola vyhlásená 23. septembra 1938 a v tento deň vstúpila Česko-slovenská republika do brannej pohotovosti.

Opis vládnej vyhlášky
---------------------

*č.183/1938 Sb.z. a n. ze dne 23. září 1938, o vstupu státu do branné pohotovosti (mobilizace)*

*Vláda republiky Československé vyhlašuje podle §57. odst.1 a 3 zákona ze dne 13. května 1936, č. 131 Sb.z. a n. o obraně státu, den 23. září 1938, jimž byla nařízena presidentem republiky podle §23. branného zákona mobilisace, za den vstupu státu Československého do branné pohotovosti.*

*Jan Syrový v.r.*

Vyhlásenie mobilizácie
----------------------

Takmer celý český a slovenský národ už niekoľko dní pri rádiách čakal na opatrenia na obranu vlasti. Väčšina česko-slovenského obyvateľstva prijala správu o nich a o mobilizácii armády s uspokojením a nadšením. Mobilizácia sa preto uskutočnila rýchlo a úspešne. Netrpezlivo sledovali vysielanie hlavne záložníci odvodových ročníkov, ktorých sa mala očakávaná mobilizácia týkať. Prví záložníci sa preto hlásili u svojich útvarov ihneď po vyhlásení mobilizácie. 

Mobilizácia bola vyhlásená 23. septembra 1938 o 22:00 hodine. Za 24 hodín boli u väčšiny vojenských útvarov prezentované tri štvrtiny povolaných záložníkov. 

Mobilizácia povolala 18 ročníkov I. zálohy a náhradnej zálohy všetkých zbraní a služieb, a časť príslušníkov II. zálohy – potrebných špecialistov. Celkovo bolo povolaných do zbrane 1 250 000 mužov vrátane povolancov pred začiatkom mobilizácie. Ďalej bolo k dispozícii 350 tankov, 5 000 delostreleckých hlavní a 950 vojenských lietadiel. 

Po Mníchovskej dohode však boli vojenské jednotky rozpustené.

Štruktúra mobilizovanej armády
------------------------------

* I. armáda (11 divízií a 1 brigáda) – veliteľstvo v Kutnej Hore
* II. armáda (4 divízie) – veliteľstvo v Olomouci
* III. armáda (7 divízií) – veliteľstvo v Kremnici
* IV. armáda (9 divízií) – veliteľstvo v Brne
* Ústredná záloha (9 divízií)

Pozri aj
--------

* Česko-slovenská armáda
* Prvá česko-slovenská republika
* Mníchovská dohoda
* Česko-slovenské opevnenie
* Edvard Beneš
* Mobilizácia

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Všeobecná mobilizácia v roku 1938**

Externé odkazy
--------------

* Račice – sídlo hlavního velitele čs. branné moci v září 1938

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Všeobecná mobilizace v roce 1938 na českej Wikipédii.*
Prvý vatikánsky koncil
**Prvý vatikánsky koncil** bol 20. ekumenický koncil katolíckej cirkvi, ktorý zvolal pápež Pius IX. bulou *Aeterni Patris Unigeniti* 29. júna 1868. Pozval aj protestantov, ktorí však pozvanie odmietli. 

Samotný koncil pápež otvoril vo svätopeterskom chráme 8. decembra 1869. Dva roky na ňom rokovalo asi 700 biskupov z celej Európy. 24. apríla 1870 jednohlasne prijali dogmatickú konštitúciu *De fide catholica*, ktorá obsahovala základné náuky kresťanstva. Keď rokovali o schéme *De Ecclesia Christi*, ktorá obsahovala aj stať o neomylnosti pápeža, biskupi sa rozdelili na dva tábory. Niektorí z Vatikánu odcestovali. Zvíťazila väčšina a tak 18. júla 1870 Pius IX. schválil dogmatickú konštitúciu *Pastor aeternus*, v ktorej proklamoval, že pápež v oblasti viery a mravov, ak niečo vyhlási slávnostne (*ex catedra*) je neomylný. V súvislosti s oznámením tejto dogmy sa odtrhli od pápeža niektorí nemeckí teologickí profesori a kňazi, a tak vznikla starokatolícka cirkev. V nej kňazi neboli viazaní povinnosťou dodržiavať celibát. Dnes pôsobia starokatolíci v Nemecku, Rakúsku, Švajčiarsku, Česku, Poľsku, USA, Holandsku, Chorvátsku, na Slovensku a inde vo svete. 

Pre francúzsko-nemeckú vojnu koncil nemohol pokračovať a pápež ho 20. októbra 1870 odložil na neurčitý čas.

  


| * z
* d
* u
Prehľad ekumenických koncilov Katolíckej cirkvi |
| --- |
| 
* 1. nicejský
* 1. carihradský
* Efezský
* Chalcedónsky
* 2. carihradský
* 3. carihradský
* 2. nicejský
* 4. carihradský
* 1. lateránsky
* 2. lateránsky
* 3. lateránsky
* 4. lateránsky
* 1. lyonský
* 2. lyonský
* Viennský
* Kostnický
* Bazilejsko-ferrarsko-florentský
* 5. lateránsky
* Tridentský
* 1. vatikánsky
* 2. vatikánsky

 |
Volant moderného automobilu
Volanty z rôznych období
**Volant** je typ riadiacej kontroly používaný vo väčšine moderných pozemných vozidlách, vrátane všetkých masovo produkovaných 
automobilov. Volant je časť riadiaceho systému, ktorým manipuluje vodič; zvyšok 
riadiaceho systému reaguje na pohyby volantu. To môže byť cez priamy mechanický kontakt v riadení zvanom podložka a ozubené koleso, s pomocou hydrauliky v silovom riadení, alebo v niektorých prototypoch a moderných 
produkčných autách ako Toyota Prius úplne cez počítačové riadenie. Na prevenciu krádeže je väčšina 
volantov blokovaných, ak kľúč zapaľovania je vybratý zo zámku zapaľovania.

Dejiny
------

Prvé automobily boli riadené riadiacou pákou, ale Packard zaviedol volant na druhé auto, ktoré vyrobili v roku 1899. V priebehu desaťročia volant úplne nahradil riadiacu páku v automobiloch.

Osobné autá
-----------

Moderná Formula 1 – riadiace koleso má tlačidla a gombíky na riadenie rôznych funkcií
Volanty pre osobné automobily sú obvykle okrúhle, koleso je upevnené na riadiaci stĺp jedným alebo viacerými výpletmi (aj keď jednovýpletové koleso je dosť vzácna výnimka). Iné typy vozidiel môžu používať kruhový design, motýlikový tvar alebo iný tvar. V krajinách, kde autá musia jazdiť na ľavej strane cesty, riadiace koleso je typicky pravej strane auta; opak platí v krajinách kde autá jazdia na pravej strane cesty.

Pozri aj
--------

* Koleso
***Prví ľudia na Mesiaci*** (v origináli: *The First Men in the Moon*) je vedecko-fantastický román od anglického autora H. G. Wellsa z roku 1901. Román rozpráva o príbehu cesty na Mesiac dvoma hlavnými protagonistami: chudobný obchodník pán Bedford a vynikajúci, ale výstredný vedec Dr. Cavor. Pri príchode, Bedford a Cavor nachádzajú Mesiac osídlený mimozemskou civilizáciou, nazývanou "Seleniti". Román môže byť tiež chápaný ako kritika prevažujúcich politických názorov v tom čase, obzvlášť imperializmu. Téma zrážky medzi civilizáciami pripomína Wellsove predchádzajúce a slávnejšie práce ako *Vojna svetov*. Ako v knihe *Vojna svetov* je náznak, že prezentovaná neľudská civilizácia môže zobrazovať vestu ľudskej spoločnosti a mohla by ju v ďalekej budúcnosti rozvinúť; tak ako zobrazovaná spoločnosť Selenitov môže byť považovaná za utópiu alebo antiutópiu, závisiac na tom, ktorý z ich aspektov je zdôraznený. Brian Stableford namieta a tvrdí že je to prvá marťanská antiutópia.

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Cavor je autorom vynálezu - kovu pohlcujúceho gravitáciu, ktorý nazýva cavorit. Pomocou tohto vynálezu si Cavor postaví malú kozmickú loď a spolu s výpravcom podnikne výpravu na Mesiac. Zisťuje, že Mesiac je v podzemí obývaný podivnými hmyzovými obyvateľmi (nazývanými Seleniti). Ich spoločnosť je usporiadaním podobná mravenisku skríženému s industriálnou spoločnosťou. Hrdinovia románu sú zajatí, ale výpravcovi sa podarí uniknúť späť na Zem. O zostatku Cavorovho príbehu sa tak dozvedá iba zo správ, ktoré Cavor vysiela na Zem.

Cavor sa stretne s vládcom Selenitov a neúmyselne mu vykreslí ľudí ako dravú rasu užívajúcu si vojen. Seleniti preto kontakt so Zemou prerušia, práve vtedy, keď sa Cavor rozhodne odvysielať návod na výrobu cavoritu.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Referencie
----------

1. ↑  Stableford, Brian (1993): "Antiutópie", v John Clute & Peter Nicholls (eds.): Encyklopédia science-fiction, druhé vydanie, Orbit, London, pp. 360-362. ISBN 1-85723-124-4.

Pozri aj
--------

* H. G. Wells
* Utópia/Antiutópia

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku The First Men in the Moon na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
Mapa japonských provincií so zvýraznenou provinciou Ijo
Provincia **Ijo** (jap. 伊予国 – Ijo no kuni) bola stará japonská provincia, rozkladajúca sa na mieste dnešnej prefektúry Ehime na ostrove Šikoku. Ijo susedila s provinciami Awa, Sanuki a Tosa. 

Hlavné mesto provincie sa nachádzalo v blízkosti dnešného mesta Imabari. V období Sengoku bolo Ijo rozdelené na niekoľko lén (han), z nich najväčšie bolo obvykle ovládané z hradu Macujama. Nakrátko Ijo zjednotil klan Čósokabe zo susednej provincie Tosa, ale potom sa na Šikoku v roku 1584 vylodil Hidejoši Tojotomi a jednotlivé léna prerozdelil. V období Edo bola provincia súčasťou léna Uwadžima, ktoré ovládal od roku 1615 až do roku 1871 klan Date.

| * z
* d
* u
Bývalé japonské provincie |
| --- |
| 
* Aki
* Awa (Kantó)
* Awa (Šikoku)
* Awadži
* Biččú
* Bingo
* Bizen
* Bungo
* Buzen
* Cušima
* Čikugo
* Čikuzen
* Čišima
* Dewa
* Eččú
* Ečigo
* Ečizen
* Harima
* Hida
* Hidaka
* Higo
* Hitači
* Hizen
* Hjúga
* Hóki
* Iburi
* Iga
* Ijo
* Iki
* Inaba
* Ise
* Išikari
* Iwami
* Izu
* Izumi
* Izumo
* Jamaširo
* Jamato
* Kaga
* Kai
* Kawači
* Kazusa
* Kii
* Kitami
* Kózuke
* Kuširo
* Mikawa
* Mimasaka
* Mino
* Mucu
* Musaši
* Nagato
* Nemuro
* Noto
* Oki
* Ómi
* Ošima
* Ósumi
* Owari
* Sacuma
* Sado
* Sagami
* Sanuki
* Seccu
* Suó
* Suruga
* Šima
* Šimocuke
* Šimósa
* Šinano
* Širibeši
* Tadžima
* Tanba
* Tango
* Tešio
* Tokači
* Tosa
* Tótómi
* Wakasa

 | Vlajka Japonska |
V **Poti**, menším gruzínskom meste, bola do roku 2004 v prevádzke **trolejbusová doprava**.

Prvé trolejbusy sa v Poti rozbehli 9. mája 1981, išlo o jednou z najmladších trolejbusových prevádzok v krajine. Najväčšej dĺžky dosiahla sieť v roku o desať rokov neskôr (1991), kedy boli v prevádzke dve linky v celkovej dĺžke 18 km; prevádzku na nich zabezpečovalo 12 trolejbusových vozov. Na konci 20. storočia, v roku 1999, obsluhovali tieto dve linky už iba dva vozy. V roku 2002 už bola prevádzková iba jediná linka medzi centrálnym parkom, vozovňou a osadou pri Čiernom mori, ktorej prevádzka bola zastavená v decembri 2004.

Okrem vozov ruskej výroby ZiU-9 boli do Poti dodané aj trolejbusy z česko-slovenského podniku Škoda Ostrov. Išlo o dva vozy Škoda 14Tr, ktoré boli dodané v druhej polovici 80. rokov 20. storočia. Počas 90. rokov ale bol zakúpený aj minimálne jeden trolejbus Škoda 9Tr, pôvodne prevádzkovaný snáď v inom gruzínskom meste. Na začiatku 21. storočia bol vozový park kompletne vymenený: prevádzkové česko-slovenské vozy 14Tr a 9Tr (po jednom kuse) boli nahradené troma, pôvodom aténskymi trolejbusmi ZiU-682 ruskej výroby.

Referencie
----------

1. ↑  KLEMENT, Radim. Konec trolejbusů v Gruzii. *Československý dopravák*, 2010, roč. IX. čís. 4, s. 40-44.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Trolejbusová doprava v Poti na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Mestská hromadná doprava v Gruzínsku |
| --- |
| Metro | Tbilisi |  |
| Električková doprava | 

|  |  |
| --- | --- |
| Zrušené | 
* *Poti*
* *Tbilisi*

 |

 |
| Trolejbusová doprava | 

|  |  |
| --- | --- |
| V prevádzke | 
* Sochumi

 |
| Zrušené | 
* *Batumi*
* *Cchinvali*
* *Čiatura*
* *Gori*
* *Kutaisi*
* *Ozurgeti*
* *Poti*
* *Rustavi*
* *Samtredia*
* *Tbilisi*
* *Zugdidi*

 |

 |
obrázok ihlice(fibula)
**Ihlica** alebo **fibula** (lat. *fibula*) je kosť dolnej končatiny. Skladá sa z hlavy - *caput fibulae*, tela - *corpus fibulae* a distálne tvorí bočný členok - *malleolus lateralis*. 

*Caput fibulae* sa prikladá ku *condylus lateralis tibiae* a na proximálnom konci vybieha do *apex* *capitis fibulae*, na ktorý sa upína ligamentum collaterale fibulare a šľacha musculus bicipitis femoris. *Facies articularis capitis fibulae* je šikmo orientovaná. Takmer v celom rozsahu corpus fibulae prebiehajú štyri pozdĺžne hrany. Z nich *margo anterior* a *margo posterior* sú podmienené úponmi medzisvalových priehradiek septum intermusculare anterius a septum intermusculare posterius, *margo medialis* priehradkou medzi musculus flexor hallucis longus a musculus tibialis posterior a *margo interossea* slúži na úpon membrana interossea cruris. Foramen nutricum je na zadnej ploche fibuly a smeruje distálne. 

*Malleolus lateralis* má *facies articularis malleoli* pre členkovú kosť a za ňou jamku *fossa malleoli lateralis* pre ligamentum talofibulare posterius. Na zadnom okraji bočného členka je brázda pre šľachy musculi peronei. Od hrotu malleolus lateralis sa začína ligamentum calcaneofibulare. 

Fibula slúži len ako odstup pre svaly. Ako funkčná opora je celkom bezvýznamná, preto sa využíva na náhrady pri transplantáciách.

| * z
* d
* u
Oporná sústava |
| --- |
| Základné termíny | 
* kosť
* okostica
* spojenie kostí
	+ kĺb
	+ synchondróza
	+ synostóza

 | Kostra hrudníka zozadu |
| Chrbtica | 
* stavce
* krížová kosť
* kostrč
* spojenia chrbtice

 |
| Kostra hrudníka | 
* rebrá
* sternum
* spojenia hrudníka

 |
| Lebka | 

|  |  |
| --- | --- |
| Tvárová časť | 
* nosová kosť
* slzná kosť
* dolná nosová mušľa
* lícna kosť
* podnebná kosť
* čeľusť
* čerieslo
* sánka

 |
| Mozgová časť | 
* záhlavná kosť
* spánková kosť
* čelová kosť
* čuchová kosť
* klinová kosť
* temenná kosť
* vomer

 |

 |
| Panva | 
* panvová kosť
	+ bedrová kosť
	+ sedacia kosť
	+ lonová kosť

 |
| Kostra končatín | 
* kostra hornej končatiny
* kostra ruky
* kostra dolnej končatiny
* kostra nohy

 |
| Kĺby | 
* kĺby trupu
* kĺby hornej končatiny
* kĺby dolnej končatiny

 |

| * z
* d
* u
Anatómia človeka |
| --- |
| 
* dýchacia sústava
* endokrinná sústava
* krycia sústava
* miazgová sústava
* nervová sústava
* obehová sústava
* oporná sústava
* pohybová sústava
* rozmnožovacia sústava
* tráviaca sústava
* vylučovacia sústava

 | Ľudská lebka |
V gruzínskom meste **Zugdidi** bola do roku 2009 v prevádzke **trolejbusová doprava**.

Zugdidská trolejbusová sieť bola najmladším systémom v krajine. Trolejbusy tu začali jazdiť 25. februára 1986 a maximálnej dĺžky dosiahla sieť v roku 1991, kedy jazdilo 16 trolejbusov na dvoch linkách v celkovej dĺžke 22,5 km. V rokoch 1992 – 1994 bola prevádzka v Zugdidi kvôli občianskej vojne prerušená. V roku 2003 už bola v prevádzke iba jediná linka s dĺžkou 5,5 km, ktorú obsluhovalo 8 vozov. Prevádzka na nej bola zastavená v júni 2009.

Do Zugdidi bol dodaný iba jediný voz česko-slovenskej výroby, išlo o trolejbus Škoda 14Tr zakúpený v druhej polovici 80. rokov 20. storočia. Ďalšie vozidlo rovnakého typu bolo získané ako ojazdené z Tbilisi v roku 2002. Chrbticou vozového parku sa tak stali ruské trolejbusy ZiU-9, ktoré boli roku 2006 doplnené aj tromi modernejšími vozy ZiU-682 pôvodom z Atén.

Referencie
----------

1. 1 2  KLEMENT, Radim. Konec trolejbusů v Gruzii. *Československý dopravák*, 2010, roč. IX. čís. 4, s. 40–44.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Trolejbusová doprava v Zugdidi na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Trolejbusová doprava v Zugdidi**

| * z
* d
* u
Mestská hromadná doprava v Gruzínsku |
| --- |
| Metro | Tbilisi |  |
| Električková doprava | 

|  |  |
| --- | --- |
| Zrušené | 
* *Poti*
* *Tbilisi*

 |

 |
| Trolejbusová doprava | 

|  |  |
| --- | --- |
| V prevádzke | 
* Sochumi

 |
| Zrušené | 
* *Batumi*
* *Cchinvali*
* *Čiatura*
* *Gori*
* *Kutaisi*
* *Ozurgeti*
* *Poti*
* *Rustavi*
* *Samtredia*
* *Tbilisi*
* *Zugdidi*

 |

 |
**Vandermondova konvolúcia** alebo **Vandermondova identita** je kombinatorická identita pomenovaná po francúzskom matematikovi Alexandre-Théophile Vandermonde, ktorý s ňou prišiel v roku 1772. Znenie identity je

{\displaystyle {m+n \choose r}=\sum \_{k=0}^{r}{m \choose k}{n \choose r-k},\qquad m,n,r\in \mathbb {N} \_{0},}
kde {\displaystyle {n \choose k}} je binomický koeficient. Napriek tomu, že je konvolúcia pomenovaná po Vandermondovi, v skutočnosti pochádza už z roku 1303, kedy ju objavil čínsky matematik Ši-ťie Ču.

Algebrický dôkaz
----------------

Vo všeobecnosti platí nasledujúci vzťah pre súčin dvoch polynómov stupňov *m* a *r*:

{\displaystyle {\biggl (}\sum \_{i=0}^{m}a\_{i}x^{i}{\biggr )}{\biggl (}\sum \_{j=0}^{n}b\_{j}x^{j}{\biggr )}=\sum \_{r=0}^{m+n}{\biggl (}\sum \_{k=0}^{r}a\_{k}b\_{r-k}{\biggr )}x^{r},}
pričom používame konvencu, že *ai* = 0 pre *i* > *m* a *bj* = 0 pre všetky *j* > *n*. Z binomickej vety,

{\displaystyle (1+x)^{m+n}=\sum \_{r=0}^{m+n}{m+n \choose r}x^{r}.}
Ak použijeme binomickú vetu aj pre exponenty *m* a *n* a potom použijeme hore uvedený vzťah na násobenie polynómov, dostaneme

{\displaystyle {\begin{aligned}\sum \_{r=0}^{m+n}{m+n \choose r}x^{r}&=(1+x)^{m+n}\\&=(1+x)^{m}(1+x)^{n}\\&={\biggl (}\sum \_{i=0}^{m}{m \choose i}x^{i}{\biggr )}{\biggl (}\sum \_{j=0}^{n}{n \choose j}x^{j}{\biggr )}\\&=\sum \_{r=0}^{m+n}{\biggl (}\sum \_{k=0}^{r}{m \choose k}{n \choose r-k}{\biggr )}x^{r}.\end{aligned}}}
Vidno, že hore uvedená konvencia ohľadom koeficientov polynómov súhlasí s definíciou binomického koeficientu, keďže pre *i* > *m*, v resp. *j* > *n* sú oba binomické koeficienty nulové.

Dôkaz Vandermondovej konvolúcie pre 0 ≤ *r* ≤ *m* + *n* teraz možno dostať jednoduchým porovnaním koeficientov pri rovnakých mocninách *xr* v prvej a poslednej sume. Z definície binomických koeficientov vyplýva, že pre ostatné hodnoty *r* sú obe strany rovnosti nulové, a preto identita platí pre všetky hodnoty *r*.

Kombinatorický dôkaz
--------------------

Vandermondova konvolúcia sa okrem "klasického" algebraického dôkazu dá dokázať aj pomocou jej kombinatorického významu. Takýto dôkaz je, samozrejme, podstatne jednoduchší, aj keď o niečo menej exaktný ako prvý uvedený. To však nemení nič na jeho korektnosti.

Predstavme si nasledujúcu situáciu: v triede je *m* chlapcov a *n* dievčat. Koľkými spôsobmi môže učiteľ vyvolať k tabuli *r* žiakov (na poradí vyvolávania nezáleží)? Prvá možnosť je vybrať spomedzi všetkých *m*+*n* žiakov triedy *r* žiakov, čo vedie k riešeniu

{\displaystyle {m+n \choose r}}.
Na druhej strane môžeme postupovať tak, že sčítame počet všetkých možností, pre ktorých bolo vyvolaných *r* chlapcov a 0 dievčat, *r-1* chlapcov a 1 dievča, atď. až 0 chlapcov a *r* dievčat. A tento postup vedie k výsledku

{\displaystyle \sum \_{k=0}^{r}{m \choose k}{n \choose r-k}.}
Keďže sú však oba výsledky správne, nutne sa musia rovnať. Tým je Vandermondova konvolúcia dokázaná.

Pozri aj
--------

* Pascalov trojuholník

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Vandermonde's identity na anglickej Wikipédii.*
Olympijské striebroOlympijské striebro
**Bohumil Golian** (\* 25. marec 1931, Moštenica – 11. január 2012, Bratislava) bol slovenský volejbalista, vysokoškolský pedagóg a tréner.

Životopis
---------

Štúdium na Fakulte telesnej výchovy a športu UK v Bratislave absolvoval roku 1968. V rokoch 1950 – 1968 pôsobil ako telovýchovný inštruktor, metodik a tréner volejbalu, 1969 – 1970 ako tréner a hráč VC Bari v Taliansku, od roku 1970 vysokoškolský pedagóg na Fakulte telesnej výchovy a športu UK v Bratislave. V rokoch 1955 – 1968 bol členom reprezentačného mužstva ČSSR, ktoré bolo v roku 1956 a 1966 majstrom sveta, v 1958 majstrom Európy, na OH 1964 v Tokiu druhé a na OH 1968 v Mexiku tretie. Bol spoluautorom odbornej publikácie a vysokoškolských učebných textov. V rokoch 1966 – 1969 bol členom predsedníctva SÚV ČSZTV, 1973 – 1977 podpredseda Klubu olympionikov v Prahe.

Ocenenia
--------

* 1956 Majster športu
* 1959 Zaslúžilý master športu
* 1966 Za vynikajúcu prácu
* 2012 Rad Ľudovíta Štúra I. triedy

Dielo
-----

* *Volejbal, názorná metodika*, Bratislava roku 1964

Referencie
----------

1. ↑  SOŠV. *Vo veku 80 rokov zomrel v stredu olympionik Bohumil Golian* [online]. olympic.sk, [cit. 2021-03-25]. Dostupné online.
2. ↑   *Rad Ľudovíta Štúra, I. trieda* [online]. Bratislava: Kancelária prezidenta SR, [cit. 2021-03-25]. Dostupné online.

Literatúra
----------

* *Pedagogická encyklopédia Slovenska*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Siedma križiacka výprava** (alebo **Šiesta križiacka výprava**) bola križiacka výprava v rokoch 1248 až 1254. Túto výpravu viedol francúzsky kráľ Ľudovít IX. ktorý chcel útokom na Egypt znovu získať Jeruzalem dobytý v roku 1244 Kamelovym synom Ejubom (nové križiacke hlavné mesto bol Akkon). 

Ľudovít IX. záujem o dobytie Jeruzalema prejavil už v roku 1244, ale až v roku 1248 sa v Marseille nalodil a vyplával do Egypta. Cestou sa zastavil na Cypre, čím zdvihol morálku svojim vojakom, ale pripravil sa o moment prekvapenia. Keď sa dostali k Damiette čakalo ich egyptské vojsko, ale Ľudovít využil vyloďovacie člny s plochým dnom, a tým vniesol zmätok do radov Egypťanov, ktorí v tom zmätku opustili aj Damiettu. Križiaci teda vstúpili do pevnosti takmer bez boja. Počas oddychu v Damiette tam kráľ Ľudovít založil arcibiskupstvo a zo zakladacej listiny vyplýva, že si plánuje ponechať Damiettu ako vlastnú dŕžavu. Až 20. novembra vyšiel kráľ so svojím vojskom do vnútrozemia o postupoval veľmi obozretne. Keď sa vojsko dostalo k pevnosti Al-Mansúra Ľudovítov predvoj prekvapil nepriateľský tábor a opojení úspechom zaútočili na pevnosť, ale v úzkych uličkách boli pobití. Medzitým sa Egypťania sformovali a zaútočili na hlavnú časť Ľudovítovho vojska, ktoré len s námahou zvíťazilo. Keď sa Francúzi obrátili na sever dostali sa do obkľúčenia z ktorého unikli, ale pri návrate do Damietty bol kráľ zajatý. Keďže sa Damietta pod velením kráľovnej udržala proti egyptskému útoku, vymenili ju Francúzi za kráľa. Z Ľudovítovej elitnej armády sa zachovalo len asi 1 500 mužov, kým veľká časť bola stále v zajatí. Keď v rokoch 1250 - 1251 vyrazilo sýrske vojsko proti Egyptu, uzavrel egyptský sultán Ajbek s Ľudovítom dohodu o navrátení zajatcov a odstúpení Jeruzalema za podmienok, že Damask bude porazený. Z tohto sa udialo iba vrátenie zajatcov v roku 1252. 

Ľudovít zostal v Palestíne až do roku 1254, kedy sa musel vrátiť do Francúzska. Jeho krížová výprava bola poslednou do „svätej zeme".

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Siedma križiacka výprava**
**Socialistická internacionála** (SI, angl. Socialist International) je celosvetová organizácia združujúca sociálnodemokratické, demokraticko-socialistické, labouristické, prípadne tiež sociálno liberálne a ľavicovo nacionalistické politické strany a hnutia. Vo svojej súčasnej podobe existuje od roku 1951, kedy bola ustanovená na zjazde vo Frankfurte nad Mohanom. 

Ideovo nadväzuje na predvojnovú Druhú internacionálu. Ako mimovládna organizácia má konzultatívny štatút pri OSN. 

Od januára 2006 je predsedom SI grécky politik Jeorjos Papandreu. 

SI je riadená kongresom, ktorý sa schádza každé tri až štyri roky, a radou, ktorá zahŕňa členské strany a organizácie, ktorá sa schádza dvakrát ročne. Sekretariát Internacionály sídli v Londýne, pri SI existujú výbory a pracovné skupiny, vytvárajúce stanoviská a programy na témy ako migrácia, ľudské práva, Blízky východ, kurdská otázka atď. 

Spočiatku boli členskými stranami hlavne strany pôsobiace v európskych krajinách a organizácia mala len niekoľko členov mimo Európu a žiadne zastúpenie v Latinskej Amerike. Hlavný nárast členstva nastal v 90. rokoch 20. storočia. V 80. rokoch vzala Socialistická internacionála pod záštitu Sandinovský front národného oslobodenia, ktorého ľavicová vláda bola v konflikte so Spojenými štátmi, ďalej Stranu nezávislosti Portorika alebo FRELIMO. Štatút pozorovateľskej strany získal napríklad palestínsky Fatah. Po rozpade sovietskeho bloku boli prijaté niektoré ex-komunistické strany. Odmietnutá ale bola napríklad Socialistická strana Srbska (z dôvodu nerešpektovania demokratických princípov fungovania štátu).

Summity
-------

* Frankfurt nad Mohanom, 1951
* Miláno, 1952
* Štokholm, 1953
* Londýn, 1955
* Viedeň, 1957
* Hamburg, 1959
* Rím, 1961
* Amsterdam, 1963
* Brusel, 1964
* Štokholm, 1966
* Eastbourne, 1969
* Viedeň, 1972
* Ženeva, 1976
* Vancouver, 1978
* Madrid, 1980
* Albufeira, 1983
* Lima, 1986
* Štokholm, 1989
* Berlín, 1992
* New York City, 1996
* Paríž, 1999
* São Paulo, 2003
* Atény, 2008

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Socialistická internacionála na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Politický portál |
Vysvetlivky: P – precesia, N – nutácia, R – zemská rotačná os, bodkovaná čiara – kolmica na obežnú dráhu Zeme okolo Slnka
Projekcia precesnej cesty severného pólu na pevnej oblohe epochy J2000.0 pre časový interval od 48 000 pred spoločnou éry do 52000 spoločnej éry.
**Precesia** (iné názvy: **precesia bodov rovnodennosti, precesia rovnodennosti, posúvanie bodov rovnodennosti, precesia zemskej (rotačnej) osi, všeobecná precesia, generálna precesia**) je dlhoperiodický kuželovitý pohyb svetového pólu (teda priesečníka zemskej rotačnej osi s nebeskou sférou) okolo pólu ekliptiky (teda okolo kolmice na obežnú dráhu Zeme okolo Slnka), ktorý je zapríčinený (najmä) rušivými silami Slnka, Mesiaca a planét na Zem v dôsledku toho, že Zem nemá tvar presnej gule, ale splošteného elipsoidu. Ekvivalentná definícia znie: Precesia je pohyb jarného bodu a jesenného bodu (teda bodov rovnodennosti) po ekliptike.

Jedna perióda precesie trvá približne 25800 rokov (obyčajne sa uvádza 25725 alebo 25850 rokov); táto perióda sa nazýva aj platónsky rok.

Celková precesia (teda tzv. všeobecná precesia) činí približne 50,26" za rok a skladá sa z týchto častí:

* precesia rovníka (starší názov: lunisolárna precesia) – precesia spôsobená gravitačným pôsobením Slnka a Mesiaca na Zem, inak povedané: pohyb jarného bodu zapríčinený zmenou polohy stredného pólu rovníka; prejavuje sa posunom polohy svetového rovníka vzhľadom na hviezdy, a teda pohybom jarného bodu o približne 50,37" za rok.
* precesia ekliptiky (starší názov: planetárna precesia) – precesia spôsobená gravitačným pôsobením planét na Zem, inak povedané: pohyb jarného bodu zapríčinený zmenou polohy pólu ekliptiky; planéty spôsobujú zmenšovanie sklonu ekliptiky o 0,47" za rok a pohyb jarného bodu o 0,125" za rok (proti smeru precesie rovníka).
* geodetická precesia – precesia v dôsledku relativistického efektu; jej rozsah je len 0,02" za rok (proti smeru precesie rovníka).

Za spomínaný platónsky rok (približne 25800 rokov) narastie spomínaná ročná precesia (50,26") na 360°, čiže počas platónskeho roka svetový pól opíše okolo pólu ekliptiky jeden úplný kruh s polomerom rovným sklonu zemského rovníka na rovinu ekliptiky (23°27').

Precesiu pravdepodobne objavil v staroveku Hipparchos.

Zdroje
------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Fyzikálny portálAstronomický portál |

* Astronomický slovníček
* precesia in: Encyklopédia astronómie
* precesia in: Pyramída - encyklopedický časopis moderného človeka
* Präzession in: Brockhaus – Die Enzyklopädie in 30 Bänden. 21. neu bearbeitete Auflage. Leipzig, Mannheim: F. A. Brockhaus 2005 – 06
* IAU 2006 Resolution B1: Adoption of the P03 Precession Theory and Definition of the Ecliptic

1. ↑  VONDRÁK, J.; CAPITAINE, N.; WALLACE, P.. New precession expressions, valid for long time intervals. *Astronomy and Astrophysics*, 2011-10-01, s. A22. Dostupné online. ISSN 0004-6361. DOI: 10.1051/0004-6361/201117274. (po anglicky)
**Bloodhound** je robot, ktorý patrí tak do kategórie medicínskych robotov, ako aj vojenských robotov. 

Vyvinula ho spoločnosť iRobot. Je postavený na tom istom podvozku ako PackBot. BloodHound je však poloautonómny robot. Spolupracuje s inteligentným oblečením vojakov a systémom GPS. Ak dôjde k zraneniu vojaka, jeho oblečenie to rozozná a zašle informáciu do medicínskeho centra a prijímač GPS určí jeho polohu. Následne sa zdravotníci rozhodnú, či je možné poslať za vojakom ľudí. Keby bola situácia príliš nebezpečná, vyslaný bude BloodHound. Robot sa autonómne dostane na miesto, kde leží zranený. Upozorní obsluhu na to, že dorazil, a v tomto bode prevezme jeho ovládanie lekár. Informácie o situácii získava prostredníctvom senzorov robota vrátane elektronického stetoskopu. Zistí rozsah poranení a poskytne pomocou robotických ramien a balíčka prvej pomoci nevyhnutné ošetrenie. Vďaka autonómii robota sa lekári nemusia zaoberať jeho riadením a môžu sa tak sústrediť iba na svoju prácu. 

BloodHound je súčasťou väčšieho projektu, ktorý zahŕňa aj robota určeného na evakuáciu ľudí a roboty schopné zaistiť zranených pred krížovou paľbou počas ošetrovania inými robotmi.
**Blossius Aemilius Dracontius** (455-505) bol rímsky básnik tvoriaci počas vandalskej okupácie severnej Afriky v druhej polovici 5. storočia v Kartágu.

Život
-----

Dracontius pochádzal z bohatej veľkostatkárskej rodiny zo severnej Afriky a získal vzdelanie podľa rímskych štandardov. V mladosti sa popri literárnej tvorbe venoval právnickej praxi. Vandali, ktorý po roku 439, kedy dobyli Kartágo, fakticky kontrolovali túto provinciu, Dracontiovi ponechali jeho majetky. Neskôr si ale básnik vyslúžil nepriazeň vandalského panovníka Gunthamunda, ktorý mu majetok skonfiškoval a uvrhol ho do väzenia, zrejme v súvislosti s panegyrikom, ktorý Dracontius zložil na východorímskeho cisára Zenóna. 

Ďalšia Dracontiova tvorba, v ktorej sa objavujú dve diela venované Gunthamundovi – *Satisfactio* (Zadosťučinenie) a *De laudibus Dei* (O chválach Božích) - , mu mala zabezpečiť znovuzískanie stratenej kráľovskej priazne. Výsledok jeho snaženia nie je známy, ale možno sa domnievať, že básnik získal slobodu a odišiel z Afriky do Itálie. Poukazoval by na to rukopis obsahujúci niektoré Dracontiove básne, ktorý pochádza z kláštora v Bobbiu.

Dielo
-----

* *De laudibus Dei* (O chválach Božích) tiež *De Deo* (O Bohu) – tri knihy mylne pripisované dlho svätému Augustínovi. Prvá kniha pojednávajúca o stvorení sveta bývala pôvodne vydávaná samostatne pod menom *Hexameron*. Spoločne s ostatnými časťami skladby sa po prvý raz objavila vo vydaní španielskeho patristu Faustina Arévala roku 1791.
* *Satisfactio* (Zadosťučinenie) – pozostáva zo 158 elegických dvojverší
* *Carmina minora* (Menšie básne) – takmer všetky písané hexametrom, skladajú sa z básničiek s mytologickými námetmi, aké skladali v Dracontiovej dobe školáci ako cvičenia. Sú medzi nimi i dve epillia, *De raptu Helenae* (Únos Heleny) a *Medea*. Zbierka obsahuje tiež úvod Dracontiovmu učiteľovi, gramatikovi Felicianovi.
* *Orestis Tragoedia* (Orestova tragédia) – báseň o rozsahu približne 1000 hexametrov s mytologickou témou.

Literatúra
----------

* CONTE, Gian Biagio. *Dějiny římské literatury*. Preklad Dagmar Bartoňková et al. Vyd. 1. Praha : KLP, 2003. 790 s. ISBN 80-85917-87-4.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Blossius Aemilius Dracontius na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 12050888x
* GND: 11867241X
* ISNI: 0000 0003 7117 4625
* LCCN: n79128938
* NK ČR: jn19990001858
* VIAF: 224958933
* WorldCat: lccn-n79128938
Predvádzanie Odyssea v pube Davyho Byrnesa, v ktorom sa odohráva časť deja Odyssea.
**Bloomsday** (anglicky Bloomov deň) je sviatok, ktorý sa oslavuje 16. júna v Dubline a inde na svete, k oslave diela Jamesa Joyca a oživuje udalosti Joyceovho nejslávnejšieho románu Ulysses, ktorý sa odohráva v Dubline práve 16. júna 1904 na pamiatku Joyceovho zoznámenia s jeho manželkou Norou Barnacleovou. Tento deň je v Írsku štátnym sviatkom. Meno nesie deň po Leopoldovi Bloomovi, bezvýznamnom dublinskom novinárovi, ktorý je hlavným hrdinom Ulysses.

Oslavy Bloomsday zahrňujú mnoho kultúrnych aktivít, vrátane čítania a dramatizácií Ulysses, cesty po dublinských baroch a krčmách, opakovanie Bloomovej cesty po Dubline v historickom kostýme. Skalní fanúškovia sa podujímajú v ten a prípadne i ďalší deň k nepretržitému čítaniu celého textu Ulyssis (cca 700 strán), čo spravidla trvá 36 hodín. Prvá oslava tohto sviatku sa konala na 50. výročí deja Odyssea v roku 1954 a najvýznamnejšia oslava, festival *ReJoyce Dublin 2004* (nepreložiteľná slovná hračka - "*rejoice Dublin*" znamená "raduj sa, Dublin", "*re-Joyce Dublin*" znamená tiež "znovuoJoyceuj sa, Dublin") sa konala na stom výročí deje Odyssea v roku 2004 v dňoch 1. apríla - 31. augusta.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bloomsday na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bloomsday**
Merkúr sa na slnečný disk premieta ako maličký kotúčik. Jeho uhlová veľkosť je porovnateľná so slnečnými škvrnami.
**Prechod Merkúra** je astronomický úkaz, pri ktorom sa planéta Merkúr dostane medzi Slnko a Zem. Merkúr sa vtedy premieta na slnečný disk, kde je ďalekohľadom pozorovateľný ako drobný čierny kotúčik. Nakoľko Merkúr nemá takmer žiadnu atmosféru, je jeho okraj pri pozorovaní ostrý.

Prechod Merkúra nastáva vtedy, keď je Merkúr v dolnej konjunkcii a zároveň je v blizkosti uzla svojej dráhy. Vtedy sú Zem, Merkúr a Slnko takmer v jednej priamke. Tento stav nenastáva pri každej konjunkcii Merkúra so Slnkom, pretože dráha Merkúra zviera s ekliptikou uhol až 7°. Posledný prechod Merkúra nastal 11. novembra 2019. Ďalší prechod nastane 13. novembra 2032. K prechodom dochádza v priemere 13-krát za storočie, takže ide o pomerne zriedkavý úkaz.

Prechody nastávajú okolo 7. mája (vtedy je Merkúr v zostupnom uzle) a okolo 9. novembra (vo vzostupnom uzle). Pri májových prechodoch sa Merkúr nachádza blízko afélia svojej dráhy a je teda k Zemi bližšie. Jeho uhlový priemer je vtedy okolo 12 oblúkových minút, pri novembrových prechodoch, kedy je od Zeme ďalej, len 10 oblúkových minút. Vzhľadom na malé rozmery Merkúra sa dá tento úkaz pozorovať len ďalekohľadom, na rozdiel od prechodu Venuše, ktorý je viditeľný aj voľným okom. Aby nedošlo k poškodeniu zraku, pozorovací ďalekohľad by mal mať slnečný filter.

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portálPortál slnečná sústava |

* Snímky z prechodu Merkúra 7. 5. 2003 so slovenským popisom
* Prechody Merkúra pred diskom Slnka (astroportal.sk)
**Sociológia práva** je sociologická alebo pomocná právovedná disciplína, ktorá skúma rôzne oblasti práva, jeho tvorby, realizácie a spoločenského pôsobenia. Sociológia práva stojí na rozhraní dvoch vedných disciplín - sociológie a právnej vedy.

Na základe historicky sa vytvorivších spojení zaraďujú sociológiu práva buď do rámca právnej vedy ako jej pomocnú disciplínu, alebo ju považujú za osobitnú disciplínu v rámci sociológie. Sociológia práva sa pritom rozvíjala buď v prevažne teoretickej rovine (európska právna kultúra) alebo ako empirická, aplikovaná disciplína (USA).

Za zakladateľa sociológie práva sa pokladá Eugen Ehrlich, ktorý berie do úvahy v prvom rade spoločenský kontext právnych noriem, ich spoločenskú podmienenosť, praktické používanie, reálnu spoločenskú situáciu, z ktorej právo pramení, a na ktorú spätne vplýva.

Sociológia práva považuje právo za súčasť sociálnej skutočnosti. Pre sociológa práva sú dôležité tie oblasti sociálneho života, ktoré sú, alebo môžu byť, určitým spôsobom právne „organizované" - regulované.

Predmetom sociológie práva je vzťah práva a sociálneho života ľudí (spoločenskej reality). Sociológia práva skúma vzájomnú súvislosť a ovplyvniteľnosť, čiže vzájomnú funkcionálnu závislosť, ktorá existuje medzi oboma fenoménmi. Sociológia práva tak právo skúma na jednej strane ako funkciu sociálneho života konkrétnej spoločnosti, skúma sociálnu determinovanosť práva. Na druhej strane skúma právo ako prostriedok regulácie sociálneho života. Právo môže totiž účinne pôsobiť takým smerom, ako to v konkrétnej spoločnosti vyhovuje cieľom tých, ktorí majú moc.

Sociológia práva sa pri svojom výskume sústreďuje na tieto tri základné oblasti:

* vzájomná závislosť práva a spoločenskej reality;
* systém (mechanizmus) pôsobenia práva v spoločnosti;
* podmienky spoločenskej efektivnosti práva a otázky prestiže práva vspoločnosti.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Kathryn Dwyer Sullivanová** (\* 3. október 1951, Paterson, New Jersey, USA) je profesorka geológie a bývalá americká astronautka z letov s raketoplánmi.

Život
-----

### Mladosť a výcvik

Po základnej a strednej škole absolvovala kalifornskú univerzitu v Santa Cruz, odbor geofyzika. Na Dalhousie University v Halifaxee v Kanade absolvovala postgraduál. Do tímu kozmonautov NASA bola doktorka Sullivanová vybraná v januári 1978 ako astronaut špecialista.

### Lety do vesmíru

Po prvýkrát letela v Challengeri v roku 1984 a tým sa stala 151. kozmonautom Zeme, piatou medzi ženami. V posádke STS-41-B bolo šesť ľudí, veliteľ Robert Crippen, ďalej Paul Scully-Power z Austrálie, Marc Garneau z Kanady, z USA Kathryn Sullivanová, Sally Kristen Ridová, David Leestma a Jon McBride. Počas osemdenného letu vypustili družicu ERBS. Úspešne pristáli na myse Canaveral na Floride.

Po druhýkrát letela v raketopláne Discovery na jar 1990. Počas päťdenného letu STS-31 vypustili Hubbleov vesmírny ďalekohľad. Posádka: Loren Shriver, Charles Bolden, Bruce McCandless, Steven Hawley a Kathryn Sullivanová. Štartovali na Floride, pristáli na základni Edwards Air Force Base v Kalifornii.

Po tretíkrát a naposledy letela na raketopláne Atlantis. Jeho posádka: veliteľ plk. nám. pechoty Charles Bolden, pilot pplk. USAF Brian Duffy, ďalej dr. Kathryn Sullivanová (vo funkcii veliteľa užitočného nákladu), kpt. David Leestma, Michael Foale, dr. Byron Lichtenberg a dr. Dirk Frimout, prvý Belgičan letiaci do vesmíru. Táto osemdenná misia STS-45 so sebou viezla laboratórium Spacelab a program bol naplnený množstvom experimentov. Štart aj pristátie boli na Floride.

* STS-41-G Challenger (5. október 1984 – 13. október 1984)
* STS-31 Discovery (24. apríl 1990 – 29. apríl 1990)
* STS-45 Atlantis (24. marec 1992 – 2. apríl 1992)

### Po letoch

Po odchode z NASA po svojom poslednom lete sa stala vedeckou pracovníčkou v NOAA vo Washingtone a to do roku 1996. Potom nastúpila ako prezidentka vedeckej organizácie CEO v Ohiu, po roku 1999 bola v spoločnosti American Electric Power Co. Inc. a McDermott International, Inc. New Orleans.

Referencie
----------

1. ↑  CODR. *Sto hvězdných kapitánů*. Praha : Práce, 1982. Kapitola Američtí astronauti-kandidáti vybraní v USA v roce 1978, s. 461.

Externé odkazy
--------------

* Kathryn Sullivanová v encyklopédii SPACE-40
* Sullivanová, K.D. v Malej encyklopédii kozmonautiky

Autoritné údaje: * GND: 1202888070
* ISNI: 0000 0000 3662 764X
* LCCN: n2007080032
* NK ČR: ntk20211104198
* VIAF: 65928722
* WorldCat: lccn-n2007080032
Socha egyptského manželského páru
**Sochárstvo v starovekom Egypte** sa riadilo prísnymi predpismi, podľa ktorých sa určovala kvalita diela. V priebehu troch tisícročí to viedlo k tomu, že v sochárstve prebehli len minimálne zmeny týkajúce sa prevažne použitých materiálov a techniky, ale nie formy. Najstaršie sochy pochádzajúce z 2. dynastie sa tak takmer nelíšia od sôch posledných faraónov.

Pre sochu sa v starovekom Egypte používalo označenie **tevet** a predstavovala viac, než len obraz osoby alebo boha. Egypťania verili, že pre svoju trvácnosť má socha schopnosť uchovávať zobrazený objekt na večnosť. Sochám boli pripisované magické schopnosti, mimo iné aj tá uchovať ľudskú dušu *ka* aj v prípade, že by sa po smrti mumifikované telo osoby rozpadlo. Od tohoto pôvodného účelu sa ustupovalo od Strednej ríše, kedy sa začali sochy panovníkov umiestňovať aj na verejne prístupných miestach ako pamiatky na ich vládu.

Staroegyptské označenie pre sochárov bolo **kestej**.

Materiál
--------

Egyptskí sochári poznali viacero materiálov, ktoré používali na zhotovovanie sôch – kameň, drevo aj kovy. Do dnešných čias sa zachovalo najviac kamenných sôch, čo ale možno pripísať skôr trvácnosti materiálu než jeho obľúbenosti u sochárov. Kamenné sochy sa tesali najčastejšie z mäkkých druhov kameňa, hlavne vápenca, pretože sa dali ľahšie opracovať. Zriedkavejším materiálom bola žula. Je známe aj použitie pieskovca. Doklady o výrobe sôch z dreva máme z reliéfov, kde sú sochári zobrazení, ako pracujú v dielni tesárov a truhlárov, a tiež z niekoľkých hrobiek, v ktorých sa zachovali drevené podobizne majiteľov. Čo sa týka kovov, o ich použití v sochárstve máme správy až z Novej ríše. Výnimkou je medená socha faraóna Pepiho I. ktorá bola vyrobená z tepaných a nitovaných plátov.

Pracovný postup
---------------

Egyptskí sochári pracovali v remeselníckych dielňach, prípadne priamo na miestach, kde sa kameň ťažil. Používali kamenné kladivá na najhrubšie tesanie, dláta a paličky na jemnejšie opracovávanie. Na vyhladenie povrchu sôch sa používali tesly. Konečné úpravy sa robili okrúhlymi kameňmi vajcového tvaru, alebo kremičitým práškom, kožou a vodou.

Zdroje
------

* Strouhal, E.: *Život starých Egypťanu.* Panorama, 1989.
* Watterson, B.: *Egypťané.* Nakladatelství Lidové noviny, Praha, 2005.
**Kathy Najimy** (\* 6. február 1957, San Diego, Kalifornia, USA) je americká herečka, komička, spisovateľka a aktivistka.

Detstvo a mladosť
-----------------

Najimyová sa narodila 6. februára 1957 v San Diegu v Kalifornii. Jej rodičia sú libanonského pôvodu. Bola vychovávaná v katolíckej viere.

Kariéra
-------

V roku 1986 účinkovala vo feministickej show *The Kathy and Mo Show*. Neskôr sa začala zaujímať o komediálne filmové role. V roku 1992 bola obsadená do vedľajšej úlohy po boku Whoopi Goldberg, vo filme *Sestra v akcii* a tiež sa objavila aj v pokračovaní z roku 1993. V rovnakom roku si zahrala v úspešnom filme *Hókus Pókus*, po boku Sarah Jessicy Parker a Bette Midler. 

V rokoch 1997 až 2010 prepožičala svoj hlas postave Bobby Hill z animovaného televízneho seriálu *Ocko Hill a spol.* V roku 1998 si zahrala menšiu úlohu vo filme *Chuckyho nevesta* a tiež v romantickej komédii *Zack a Reba*, kde si zahrala po boku Brittany Murphy a Seana Patricka Flanneryho. 

Objavila sa tiež vo viacerých televíznych seriáloch ako napríklad *Veronika* (1997-2000), *Sladký život Zacka a Codyho* (2005-2008), *Šiesty zmysel* (2011-2016), *Viceprezidentka* (2012-2019), *Znovu 20* (2015-2021) a iné.

Súkromný život
--------------

Najimyová sa v roku 1998 vydala za speváka Dana Finnertyho, ktorý je od mladší o trinásť rokov. Majú spolu dcéru Samiu, ktorá sa venuje hudbe. Je silnou aktivistkou za ľudské práva a LGBTQ. Často sa zúčastňuje seminárov, zaoberajúcich sa touto témou. V roku 2016 podporovala pri voľbách Hillary Clinton. Podporuje tiež viaceré charitatívne organizácie.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kathy Najimyová**

Externé odkazy
--------------

* Kathy Najimyová v Internet Movie Database (po anglicky)
* Kathy Najimyová v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kathy Najimy na anglickej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Držitelia ceny Annie za vynikajúci výkon za hlasové herectvo v animovanej televíznej/vysielacej produkcii |
| --- |
| 1997 - 2010 | 
* 1997 June Foray / Rob Paulsen
* 1998 June Foray / Maurice LaMarche
* 1999 Rob Paulsen
* 2000 Christine Cavanaugh / Dan Castallaneta
* 2001 Kathy Najimyová / John DiMAggio
* 2002 Corey Burton
* 2003 Jeffrey Garcia
* 2004 Brittany Murphy
* 2005 Seth MacFarlane
* 2006 Eartha Kitt
* 2007 Eartha Kitt
* 2008 Ahmed Best
* 2009 Tom Kenny
* 2010 James Hong

 |
| 2011 - 2021 | 
* 2011 Jeff Bennett
* 2012 Kristen Schaalová
* 2013 Tom Kenny
* 2014 Bill Farmer
* 2015 Kristen Schaalová
* 2016 Carlos Alazraqui
* 2017 Tom Kenny
* 2018 Will Arnett
* 2019 H. Jon Benjamin
* 2020 David Bradley
* 2021 Ella Purnell

 |

Autoritné údaje: * BnF: 14210185r
* GND: 1146990316
* ISNI: 0000 0000 6659 1959
* LCCN: n93048015
* NK ČR: xx0213275
* VIAF: 88080810
* WorldCat: lccn-n93048015