recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Medzinárodné letisko Taiwan-Tchao-jüan** (čín.: *台湾桃园国际机场桃园机场*) (IATA: **TPE**, ICAO: **RCTP**) je medzinárodné letisko, ktoré leží v severnej časti Taiwanu. Obsluhuje hlavné mesto Tchaj-pej. Je to najväčšie a najrušnejšie letisko v Taiwane. Nachádza sa juhozápadne od Tchaj-pej v sídle Ta-jüan v okrese Tchao-jüan. V roku 2012 odbavilo letisko celkovo 27,8 milióna pasažierov, o 5 rokov neskôr ich bolo už takmer 45 miliónov. 

Letisko bolo otvorené v roku 1979 pod názvom **Medzinárodné letisko Čankajšek**, ktoré používalo tento názov až do roku 2006. Je významným regionálnym centrom prekladania tovaru, uzlové letisko osobnej prepravy a brána do destinácií v Číne a zvyšku Ázie. Letisko je aj hlavným uzlovým letiskom pre letecké spoločnosti China Airlines a EVA Air. Nahradilo Letisko Sung-šan, ktoré dnes slúži iba pre vnútroštátne lety a lety do a z Číny.

Infraštruktúra
--------------

Letisko Tchao-jüan tvoria dva terminály, na ktoré sa dá dostať minimetrom. Tretí terminál je ešte len naplánovaný a systém rýchlej prepravy je vo výstavbe.

### Terminál 1

Terminál 1 je pôvodný terminál letiska. Konštrukcia budovy vychádza z podoby hlavného terminálu washingtonského letiska Dulles. Päťpodlažný terminál s rozlohou 169 500 m² bol spolu s letiskom otvorený v roku 1979, aby uľahčil dopravu preplneného letiska Sung-šan. Všetky lety zo staršieho letiska sa potom presunuli do nového terminálu. Na letisku je 18 brán, z ktorých každá obsahuje svoj vlastný nástupný most (jetway). Hlavná budova obsahuje check-in, batožinový pás a bezpečnostnú kontrolu. Pôvodná farba terminálu bola biela, znečistením ovzdušia sa zmenila na žltú.

Terminál 1
### Terminál 2

Tvoria ho dve strany, a to južná a severná. Južná bola postavená v roku 2000, zatiaľ čo severná v roku 2005. Obsahuje 10 brán s dvoma nástupnými mostmi, bezpečnostnú kontrolu a pasovú kontrolu. Zariadenie má rozlohu 318 000 m² a je schopné zvládnuť až 17 miliónov cestujúcich ročne.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Taiwan Taoyuan International Airport na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Prezident* pozri *Prezident (rozlišovacia stránka)*.

V republike je na čele štátu väčšinou **prezident**, ale jeho právomoci sa môžu v rôznych štátoch značne líšiť. Jeho skutočné postavenie býva často do značnej miery závislé od spôsobu kreácie. Ak prezident odvodzuje svoj mandát priamo od ľudu (voličov) a nie od parlamentu či iného orgánu, býva jeho postavenie zväčša silnejšie a nezávislejšie. Prezident je vždy volený, ale aj tu existuje celá škála rôznych volebných systémov.

Spôsob voľby
------------

Prezident môže byť volený buď priamo občanmi ako je to napr. vo Francúzsku, Rusku, Rakúsku, Poľsku, Česku či na Slovensku, alebo nepriamo. V druhom prípade je prezident volený buď parlamentom (Švajčiarsko, Česko do roku 2012, ale aj Slovensko do roku 1998) alebo prostredníctvom tzv. voliteľov (USA, India), alebo je na voľbu ustanovený osobitný zbor ako je to napr. v Nemecku či Taliansku.

Postavenie prezidenta
---------------------

### Prezidentská republika

Postavenie prezidenta je najsilnejšie v prezidentskej republike, kde právomoci výkonnej moci patria prezidentovi. Prezident v tomto prípade stojí „na čele" vlády, ktorá je len jeho kolektívnym poradným orgánom. Neexistuje tu funkcia premiéra. Prezident nielen reprezentuje krajinu navonok, ale aj riadi zahraničnú politiku štátu. Môže predkladať návrhy zákonov, vydávať akty nižšej právnej sily, vymenúvať sudcov atď. Typickým príkladom prezidentskej republiky sú USA.

### Poloprezidentská republika

Poloprezidentská forma vlády (semi-presidental), je akýmsi medzičlánkom, medzi prezidentskou a parlamentnou formou vlády. Výkonná moc je rozdelená medzi vládu a priamo voleného prezidenta. Ten má rozšírené právomoci, napríklad legislatívnu iniciatívu a právo rozpustiť parlament. Takáto forma vlády je napr. vo Francúzsku či Rusku.

### Parlamentná republika

Parlamentná republika je typická tým, že jedna zložka moci, a to moc zákonodarná, má v systéme deľby moci dominantné postavenie. Tým je poznačené aj postavenie prezidenta, ktoré je v tejto forme vlády najslabšie. Niekedy sa prezident dokonca uvádza, nie ako predstaviteľ výkonnej moci, ale ako najvyšší predstaviteľ štvrtej – kontrolnej moci v štáte. Aj v parlamentných republikách má však prezident niektoré významné právomoci – má právo relatívneho veta, môže rozpustiť parlament, menuje vysokých štátnych funkcionárov či vyhlasuje referendum. Parlamentnou republikou je aj Slovensko (spolu s väčšinou európskych krajín).

Pozri aj
--------

* Prezident Slovenskej republiky
* Hlava štátu
* Panovník
* Forma vlády
* Deľba moci

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Prezident**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Prezident**

Pôvodný zdroj
-------------

* Marian Posluch, Ľubor Cibulka: *Štátne právo Slovenskej republiky*, 2003, ISBN 80-89122-07-8
* Jozef Prusák: *Teória práva*, Bratislava, 1999, ISBN 80-7160-113-6
**Stade de France** je futbalový, rugbyový a atletický štadión. Otvorený bol v roku 1998, nachádza sa v Saint-Denis, v severnom predmestí Paríža. S kapacitou približne 81 338 sedadiel je s odstupom najväčší štadión vo Francúzsku. Štadión sa momentálne používa pre francúzske ragbyové mužstvo počas majstrovstiev Turnaj šiestich národov a ostatné medzinárodné podujatia. Francúzsky futbalový tím používa štadión na skoro všetky priateľské zápasy a na ňom vyhralo aj nad Brazíliou 3 : 0 v roku 1998 vo finále majstrovstiev sveta. Hlavné parížske rugbyové mužstvo, Stade Français, tiež často používali štadión ako domácu pôdu v nedávnych rokoch. Stade de France je taktiež každý rok dejiskom finále Top 14 (domáce ragby majstrovstvá), finále francúzskeho futbalového pohára a finále francúzskeho futbalového ligového pohára (nazývané Ligový pohár). Stade de France bol v posledných troch rokoch hostiteľom Pretekov šampiónov. V roku 2007 sa tu konalo pár zápasov Majstrovstiev sveta v ragby, vrátane finále.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Stade de France**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
Fokker 100 vo farbách spoločnosti Montenegro Airlines
Embraer E-195LR spoločnosti Montenegro Airlines na letisku v Tivate
**Montenegro Airlines** je čiernohorská národná letecká spoločnosť. Sídli na letisku v Podgorici, druhou základňou spoločnosti je letisko v Tivate. Montenegro Airlines prevádzkujú pravidelnú dopravu v Európe aj charterové lety počas letných mesiacov.

História
--------

Spoločnosť bola založená 24. októbra 1994 vládou Čiernej Hory (v tej dobe v rámci Zväzovej republiky Juhoslávia). V roku 1996 bolo zakúpené prvé lietadlo – Fokker F28 – a prvý let sa konal dňa 7. mája medzi Podgoricou a talianskym Bari, presne o 22:30. Ďalší Fokker F28 bol zakúpený v júli 1998.

Počas bombardovania Juhoslovanskej zväzovej republiky v roku 1999, bola v celej Európe zastavená verejná letecká doprava. Montenegro Airlines bola nútená zastaviť všetky medzinárodné i vnútroštátne lety. Po 78 dňoch leteckých náletov začala spoločnosť opäť lietať. Novou destináciou sa stal Frankfurt, neskôr pribudli aj lety do Zürichu, Ľubľany, Skopje, Istanbulu a Budapešti.

V apríli 2000 sa Montenegro Airlines stala členom Medzinárodného združenia leteckých prepravcov (IATA). V júni 2000 kúpila spoločnosť svoje prvé lietadlo typu Fokker 100, druhé do lietadlovej flotily pribudlo v máji 2001, tretie v júni 2002 a štvrté začiatkom roku 2003.

2. júla 2004 prepravila spoločnosť svojho miliónteho pasažiera. 14. júna 2005 bol prepravený dvojmiliónty pasažier.

Dňa 23. júla 2007 spoločnosť prenajala u GECAS dve lietadlá Embraer 195 z dôvodu zväčšenia lietadlovej flotily. Prvé z dvoch lietadiel pristálo na letisku v Podgorici 5. júna 2008. S týmito lietadlami začala Montenegro Airlines prevádzkovať lety do Londýna na letisko Gatwick a do Milána na letisko Malpensa. 16. septembra 2008 spoločnosť oznámila, že jeden z prenajatých Embraerov 195 odkúpi za 31 miliónov USD.

V súčasnosti prebieha v Montenegro Airlines proces privatizácie. Vláda Čiernej Hory ponúka 30 % akcií. Najpravdepodobnejším záujemcom je Európska banka pre obnovu a rozvoj. Vláda Čiernej Hory sa môže neskôr rozhodnúť a zvyšok spoločnosti predať.

17. apríla 2009 prejavila izraelská spoločnosť záujem o kúpu 30 % akcií. Plán sa však nepodaril. 28. mája 2009 začala spoločnosť Sun d’Or International Airlines pravidelné lety medzi Tivatom a Tel Avivom.

Flotila
-------

Flotila spoločnosti Montenegro Airlines pozostáva z nasledujúcich lietadiel (stav z júna 2014):

**Flotila Montenegro Airlines**| Lietadlo | Obrázok | V prevádzke | Objednávky | Sedadiel | Poznámky |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Embraer E-190LR |  | 1 | 0 | 106 |  |
| Embraer E-195LR |  | 3 | 1 | 116 |  |
| Fokker 100 |  | 2 | 0 | 102 |  |
| **spolu** |  | **6** | **1** |  |

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Montenegro Airlines na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál letectvo |
Vonkajšie Hebridy (červenou) na mape Škótska
Fyzická mapa Hebríd
**Vonkajšie Hebridy** (-slovenský normovaný názov) (škg. *Na h-Eileanan Siar*, angl. *Outer Hebrides*/*Western Isles*) je názov skupiny ostrovov, ležiacich v blízkosti severozápadného pobrežia Škótska, ale od škótskej pevniny sú vzdialenejšie ako Vnútorné Hebridy. Ležia severozápadne od Vnútorných Hebríd, spolu s ktorými tvoria rozsiahlejšie súostrovie - Hebridy. Od Vnútorných Hebríd a škótskej pevniny ich oddeľujú prielivy Minčský a Malý Minch a Hebridské more.

Vonkajšie Hebridy tvoria samostatnú rovnomennú správnu oblasť (po škótskogaelsky *Comhairle nan Eilean Siar*), jednu z 32 celkovo v Škótsku.

Vonkajšie Hebridy pozostávajú z 15 obývaných ostrovov a niekoľko desiatok neobývaných, z nich je asi 50 významnejších. Hlavné ekonomické aktivity na ostrovoch sú popri cestovnom ruchu rybolov, chov oviec a tkáčstvo. Podnebie ostrovov je mierne oceánske.

Rozloha súostrovia je približne 3 058 km². Počet obyvateľov dosahuje len niečo vyše 27-tisíc, v roku 2015 mali ostrovy 27 100 obyvateľov. Hustota zaľudnenia je tak 8 ľudí na km².

Ostrovy sú zároveň jednou z mála posledných oblastí, kde sa hovorí po škótskogaelsky. Škótska gaelčina je tu dokonca jazykom väčšiny obyvateľov.

Desať najväčších ostrovov
-------------------------

| Názov | Rozloha (v km²) | Počet obyvateľov (2001) | Najvyšší bod [m n.m.] |
| --- | --- | --- | --- |
| Lewis and Harris | 2 170,0 | 18 489 | 799 |
| South Uist | 320,3 | 1 818 | 620 |
| North Uist | 303,1 | 1 271 | 347 |
| Benbecula | 82,0 | 1 219 | 124 |
| Barra | 58,8 | 1 078 | 383 |
| Great Bernera | 21,2 | 233 | 87 |
| Taransay | 14,8 | 0 | 267 |
| Berneray | 10,1 | 136 | 93 |
| Grimsay | 8,3 | 201 | 22 |
| Eriskay | 7,0 | 133 | 185 |
|

Referencie
----------

1. ↑   *Zoznam exoným* [online]. Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, rev. 2011-06-01, [cit. 2017-02-17]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vonkajšie Hebridy**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Outer Hebrides na anglickej Wikipédii.*
La Masia
**La Masia** je názov bývalého klubového centra FC Barcelona, ktoré sa nachádza v blízkom okolí Camp Nou v štvrti Les Corts v Barcelone. Je to vidiecka budova z roku 1702, ktorá mala pôvodne slúžiť ako farma. Keď bol v roku 1957 otvorený štadión Camp Nou, bola zavretá, kým sa nenašlo jej ďalšie využitie. V období prezidentovania Enrica Llaudeta bola prebudovaná a rozšírená, aby slúžila, ako oficiálne ústredie klubu, ktoré predtým sídlilo na ulici Via Laietana. Ústredie tu bolo otvorené 26. septembra 1966. 

S rastom klubu boli vybudované ďalšie kancelárie a neskôr priestory v La Masia už nestačili potrebám ústredia, ktoré bolo za prezidenta Agustína Montala presunuté do blízkosti miesta, kde dnes stojí ľadová plocha klubu. La Masia opäť nebola využívaná až do príchodu Lluíse Núňeze, keď sa stala ubytovňou pre mladých hráčov, ktorí neboli z Barcelony. Potom ako bola prebudovaná a 20. septembra 1979 začala oficiálne slúžiť ako ubytovňa. 

La Masia do roku 2010 pozostávala z dvoch poschodí a podkrovia, celkovo mal objekt 610 m2. Bola domovom pre šesťdesiat mladých hráčov (dvanásť bývalo priamo v La Masia, ostatných 48 v blízkom okolí). Súčasťou budovy bola kuchyňa, jedáleň, obývacia izba, knižnica, kancelária, kúpelne, sprchy a 4 veľké spálne so šatňami. 

Potom ako bolo vybudované nové tréningové centrum a futbalová akadémia **Ciutat Esportiva Joan Gamper** v Sant Joan Despí, bolo rozhodnuté, že La Masia bude počínajúc rokom 2011 prebudovaná  a potom bude domovom pre všetky mládežnícke tímy FC Barcelona a nielen na tréningy, ale aj so všetkými súvisiacimi službami. 

Mnoho mladíkov, ktorí bývali v La Masia, hralo za prvý tím FC Barcelona alebo boli úspešní v iných kluboch, medzi nich patria Guillermo Amor, Josep Guardiola, Sergi Barjuán, Iván de la Peña, Carles Puyol, Xavi Hernández, Gabri García, José Manuel Reina, Víctor Valdés, Gerard Piqué, Andrés Iniesta, Sergio García, Sergio Busquets, Bojan Krkić, Cesc Fàbregas, Lionel Messi, Pedro Rodríguez a Jeffrén Suárez.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna webová stránka FC Barcelona

Referencie
----------

1. ↑   *The Masia of the 21st century* [online].. Dostupné online. (anglicky)

| * z
* d
* u
Futbol Club Barcelona |
| --- |
| 
* História
* Hráči
* Tréneri
* Prezidenti
* Štatistiky
* Sezóny

 |
| Ďalšie tímy | 
* FC Barcelona Atlètic
* FC Barcelona C

 |
| Štadión | 
* Camp Nou
* Mini Estadi
* Palau Blaugrana
* Les Corts

 |
| Tréningové centrum | 
* Ciutat Esportiva Joan Gamper
* La Masia

 |
| Rivalita | 
* El Clásico
* Barcelónske derby

 |
| Súvisiace články | 
* Fanúšikovia
* Múzeum
* Hymna

 |
**Rekapitulačná teória** alebo **pravidlo rekapitulácie**, v minulosti známa aj ako **Haeckelov biogenetický zákon**, hovorí, že každý živočích počas svojho zárodočného vývoja rekapituluje (opakuje) hlavné črty svojho evolučného vývoja. Zárodok cicavca tak má napríklad počas svojho embryonálneho vývoja dočasne vytvorený zárodok žiabier.

Zárodočný tvar určitého orgánu sa nepodobá tvaru tohto orgánu u dospelého živočícha stojaceho vo vývojovej línii nižšie, ale len jeho embryonálnemu tvaru. Je to spôsobené tým, že v rámci evolučných zmien dochádzalo k odlišnému koncovému vývoju, buď odchýlkou alebo pridaním ďalšej fázy a tvarová príbuznosť je preto zreteľná len v začiatočných štádiách embryonálneho vývoja.

Termín *biogenetický zákon* zaviedol r. 1886 Haeckel.

Zdroj
-----

* ČIHÁK, Radomír. *Anatomie 1*. 3. vyd. Praha : Grada, 2011. ISBN 978-80-247-3817-8. Kapitola Obecná anatomie, s. 1-6. (po česky)
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Folies Bergère
Divadelné hľadisko
**Folies Bergère** (názov vznikol z výrazu *folie*, čo znamená niečo ako pavilón pre radovánky, ku ktorému sa pripojil názov neďalekej ulice Bergère**,** slov. *Bláznivé pastierky*) je divadlo a koncertná sála v Paríži. Nachádza sa v 9. obvode na adrese *Rue Richer* č. 32. Na prelome 19. a 20. storočia to bol významný varietný kabaret. Dnes tu prebiehajú muzikálové predstavenia a koncerty. Sála má kapacitu 1 679 miest. Počas rokov tu vystupovali napr. Maurice Chevalier, ktorý tu začínal v roku 1909, Jean Gabin (1922), Josephine Baker alebo Charlie Chaplin. Zo súčasných umelcov tu vystupovali Herbie Hancock, Jamie Cullum, Bénabar, Fiona Apple, Omara Portuondo, Vanessa Paradis a i.

Dejiny
------

Budova bola postavená ako operný dom a otvorená 2. mája 1869 pod názvom *Treviso Folies*. Dňa 13. septembra 1872 získala svoj dnešný názov. V roku 1886 riaditeľ Édouard Marchand predstavil v kabarete nový druh predstavení – varieté, ktoré malo veľký úspech. Jeho nástupca Paul Derval pokračoval v predstaveniach založených na efektných kostýmoch, dekoráciách, tanci a speve. Ako hlboko poverčivý rozhodol, že všetky názvy revue musia mať vždy 13 písmen a obsahovať slovo *folie* v jednotnom alebo množnom čísle. V roku 1926 priviedol do Folies Bergère z New Yorku tanečnicu Josephine Baker, ktorá mala veľký úspech. Paul Derval viedol divadlo až do svojej smrti v roku 1966.

V roku 1993 divadlo zmenilo koncepciu a od tej doby sa zameriava na muzikály a koncerty. V sezóne 2006/2007 malo veľký úspech naštudovanie muzikálu *Kabaret*, ktoré malo cez 450 repríz a viac než 350 000 divákov a získalo šesť nominácií na divadelnú cenu *Molières*.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Folies Bergère**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky (po francúzsky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Folies Bergère na českej Wikipédii.*

Súradnice: 48°52′27″S 2°20′42″V﻿ / ﻿48,87417°S 2,34500°V﻿ / 48.87417; 2.34500
**Josef Emil Krejčik** (\* 22. január 1885, Viedeň – † 4. január 1957) bol rakúsky šachový majster, novinár a autor.

Narodil sa vo Viedni a zúčastnil sa mnohých miestnych turnajov pred, počas a po prvej svetovej vojne. V roku 1908 získal 6. miesto (tento turnaj vyhral Richard Réti), 5. miesto v roku 1909/10 (tzv. Trebitschov memoriál, vyhral Richard Réti), 8. miesto v roku 1910 (zvíťazili Carl Schlechter a Rudolf Spielmann), obsadili 6. miesto v roku 1914/15 (tzv. Trebitschov memoriál, zvíťazil Schlechter), delil 2. – 3. miesto, za Józefom Dominikom. V roku 1915 zvíťazil pred Schenkeinom. Ďalej získal 8. miesto v roku 1921 (Friedrich Sämisch vyhral), zdieľal 1. miesto s Hansom Kmochom v roku 1921 a delil 10. – 12. pozíciu v roku 1929/30 (tzv. 13. Trebitschov memoriál, ktorý vyhrali Kmoch a Spielmann).

Dr. Josef Krejčik publikoval vo vedúcom viedenskom šachovom časopise „*Wiener Schachzeitung*" a v „*Neues Wiener Tagblatt*". Bol autorom slávnych šachových kníh: *13 Kinder Caissens* (Viedeň 1924), *Artige und unartige Kinder der Schachmuse* (Lipsko, 1925) a *Mein Abschied vom Schach* (Berlín, 1955). Bol známy svojimi vtipnými poznámkami.

Je po ňom pomenovaný tzv. Krejčiho gambit v holandskej obrane, ktorý pozostáva z ťahov 1. d4 f5 2. g4.

Referencie
----------

1. ↑   *Archived copy* [online]. [Cit. 2016-06-23]. Dostupné online. Archivované 2007-07-04 z originálu.  Name Index to Jeremy Gaige's Chess Tournament Crosstables, An Electronic Edition, Anders Thulin, Malmö, 2004-09-01

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Josef Krejcik na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 116515066
* ISNI: 0000 0000 5463 9409
* LCCN: no2008172870
* VIAF: 39860203
* WorldCat: lccn-no2008172870
**Josef Kalvoda** (\* 15. január 1923, Maleč – † 8. marec 1999, Hartford, Connecticut, USA) bol český profesor histórie a politických vied, predseda *Kresťansko demokratického hnutí v exilu*.

Životopis
---------

Pochádzal z rodiny samostatne hospodáriaceho roľníka, od mladosti sa angažoval v hnutí katolíckej mládeže. Po skončení 2. svetovej vojny vstúpil do Československej strany lidovej, kde reprezentoval opozičný prúd proti vedeniu spolupracujúcemu s Národnou frontou. 

Po februári 1948 emigroval, od roku 1951 žil v USA. Akademický titul M.A. získal v roku 1957, Ph.D. obhájil na Columbijskej univerzite v New Yorku v roku 1960. Učil na univerzite St. Joseph College v Hartforde v štáte Connecticut a na univerzite v San Diegu.

Bol zástancom razantného postupu proti komunizmu, podporoval Republikánsku stranu a zúčastnil sa prezidentskej volebnej kampane Ronalda Reagana.

Diela
-----

* *Titoism* (1958)
* *Czechoslovakia's Role in Soviet Strategy (1978, 1980)* po česky 1999
* *Genesis of Czechoslovakia (1986)* po česky Paneuropa Praha 1998

Autoritné údaje: * abART: 75297
* BnF: 120842416
* GND: 124610277
* ISNI: 0000 0001 0881 607X
* LCCN: n79116401
* NK ČR: jn19990216093
* VIAF: 27091283
* WorldCat: lccn-n79116401
prof. Dr. **Josef Kaucký** (\* 22. máj 1895, Praha – † 1. jún 1982, Brno) bol český matematik a pedagóg.

Životopis
---------

Narodil sa v Prahe. V r. 1906 – 1913 študoval na reálke v Kladne. Štúdium matematiky a fyziky absolvoval v roku 1919 na KU v Prahe. V r. 1925 – 1926 postgraduálne študoval u prof. Nörlunda na univerzite v Kodani. 

V rokoch 1918 – 1921 pôsobil ako profesor na reálnom gymnáziu v Chotěboři. V r. 1921 – 1937 pôsobil na Prírodovedeckej fakulte v Brne ako asistent Ústavu teoretickej fyziky. V r. 1938 – 1946 na SVŠT v Bratislave, v r. 1946 – 1951 na VUT v Brne ako vedúci 1. ústavu matematiky, v r. 1951 – 1958 na Katedre matematiky Vojenskej akadémie A. Zápotockého, a v r. 1961 – 1971 pracoval v Matematickom ústave SAV v Bratislave. V r. 1937 bol menovaný vysokoškolským profesorom. Prof. Kaucký sa zaoberal matematickou analýzou, projektívnou diferenciálnou geometriou, teóriou pravdepodobnosti, matematickou štatistikou a kombinatorikou. Pracoval aj na integrálnych rovniciach. Metódy matematickej štatistiky aplikoval na hospodársku prax (kontrola výroby, teória záruky a rizika). Práce z diferenciálneho počtu a rovníc boli aplikované najmä v stavebnom inžinierstve. Je autorom publikácií Úvod do počtu pravděpodobnosti a teorie statistiky (Praha, 1934), Elementární metody rěšení obyčejných diferenciálních rovníc (Praha, 1953), Kombinatorické identity (Bratislava, 1975). Ďalej bol autorom viacerých pôvodných článkov a populárnovedeckých prác. V r. 1970 bol vyznamenaný plaketou Dionýza Štúra SAV za zásluhy v prírodných vedách. 

Zomrel 1. júna 1982 v Brne.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.

Autoritné údaje: * abART: 75681
* ISNI: 0000 0001 0920 0162
* NK ČR: jk01053247
* VIAF: 83768254
**Sudomerický potok** (po česky **Sudoměřický potok**) je potok na rozhraní Slovenska a Česka, je to ľavostranný prítok Radejovky s dĺžkou 14 km, z toho 9 km tvorí slovensko-česká štátna hranica. Na strednom toku napája vodnú nádrž Kostolnica (Mlýnky) a pri obci Sudoměřice tri malé rybníky.

*Prameň:* v Bielych Karpatoch, v podcelku Žalostinská vrchovina, na severozápadnom svahu Tlstej hory (556,0 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 420 m n. m. južne od moravskej obce Radějov

*Smer toku:* prevažne na severozápad

*Geomorfologické celky:* 1.Biele Karpaty, 2.Chvojnická pahorkatina, 3.Dolnomoravský úval

*Prítoky:* sprava (z Česka) Mandát, zľava Skalický potok

*Ústie:* do vodného kanála Baťův plavební kanál západne od obce Sudoměřice v nadmorskej výške cca 165 m n. m. Baťův plavební kanál sa potom cca po 2 km vlieva z ľavej strany do Moravy (163,3 m n. m.).

*Obce:* iba okrajom obce Sudoměřice

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Radejovky |
| --- |
| *Radejovka* → *Morava* → *Dunaj* |
| 
* Baracký jarok
* Barinky
* Hraniční odpad (ČR)
* Járkovec (ČR)
* Kostolný jarok
* Mandát (ČR)
* **Radejovka**
* Stračinský potok
* Sudomerický potok
* Vrbecká (ČR)
* Zlatnícky potok

 |
Súradnice: 41°58′43″S 24°54′45″V﻿ / ﻿41,97861°S 24,91250°V﻿ / 41.97861; 24.91250

**Muldavský monastier svätej Paraskevy (Petky)** (bulh. Мулдавският манастир „Света Петка" – *Muldavski manastir "Sveta Petka"*) je fungujúci ženský pravoslávny kláštor nachádzajúci sa 2,5 km juhozápadne od dediny Muldava a asi 4 km juhovýchodne od okresného mesta Asenovgrad v južnom Bulharsku.

História
--------

Ako viacero kláštorov v okolí, aj Muldavský monastier vznikol v blízkosti starého ajazma. Založený bol v 14. storočí, no veľmi krátko po založení bol spustošený osmanskými hordami a to sa mu stalo v jeho histórii ešte niekoľkokrát. Stal sa aj obeťou tureckého náboženského fanatizmu v roku 1666, kedy v okolí prebiehala veľká vlna poturčovania a ničenia kresťanských pamiatok. Poslednýkrát bol monastier obnovený v roku 1836 igumenom Antimom a v tejto podobe stojí dodnes.

Počas bulharského národného obrodenia bol monastier dôležitým vzdelanostno-literárnym strediskom a bola v ňom umiestnená veľká knižnica s množstvom starých vzácnych rukopisov, ktoré boli neskôr zničené. Pri kláštore fungovala do roku 1888 aj škola. V kláštore často pobýval bulharský revolucionár a národný hrdina Vasil Levski a do dnešného dňa sa tu zachoval jeho úkryt v zamurovanej miestnosti pod jednou z budov. V roku 1883 kláštor navštívil známy český maliar Ivan Mrkvička. Počas jeho pobytu v kláštore mu náhle zomrel jeho jednoročný syn, ktorý je pochovaný v záhrade kláštora.

Areál a charakteristika kláštora
--------------------------------

Areál do dnešných čias funguje ako ženský monastier. Zachované sú ubikačné a administratívne budovy, ako aj chrám so zvonicou a ajazmo. Kláštorný komplex je ohradený vysokými stenami. Dvojposchodové ubikačné budovy sú postavené v bulharskom obrodeneckom štýle s kolonádou na prízemí.

Kláštorný chrám je postavený v roku 1836 a predstavuje veľkú trojloďovú pseudobaziliku bez kupoly s vnútornou a vonkajšou predsieňou. Zvonica bola vystavaná pri juhozápadnom rohu chrámu v roku 1894. Stenopisy chrámu sú z roku 1840 a majú veľmi vysokú umeleckú hodnotu. V roku 1946 sa budova chrámu čiastočne zrútila a bola zreštaurovaná v roku 1951.

Ajazmo bolo postavené v roku 1888 a nachádza sa mimo približne 20 metrov ďaleko od stien kláštorného komplexu.

Galéria
-------

* Vonkajšie steny kláštorného komplexuVonkajšie steny kláštorného komplexu
* Budova kláštorného chrámuBudova kláštorného chrámu
* Kláštorný dvorKláštorný dvor
* Budova kláštorného chrámuBudova kláštorného chrámu
* Zvonica kláštorného chrámuZvonica kláštorného chrámu
* Kláštorný dvorKláštorný dvor
* Vchod do areálu ajazmaVchod do areálu ajazma
* AjazmoAjazmo
* Ubikačné budovy - kolonádaUbikačné budovy - kolonáda
* Predsieň kláštorného chrámuPredsieň kláštorného chrámu
* Predsieň kláštorného chrámuPredsieň kláštorného chrámu
* Ubikačné budovy - kolonádaUbikačné budovy - kolonáda
* Predsieň kláštorného chrámuPredsieň kláštorného chrámu

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Muldavský monastier**

Zdroje
------

* 
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Мулдавски манастир na bulharskej Wikipédii.*
Mapa japonských provincií so zvýraznenou provinciou Sanuki
Provincia **Sanuki** (jap. 讃岐国 – Sanuki no kuni) bola stará japonská provincia na ostrove Šikoku, na ktorej území sa dnes rozkladá prefektúra Kagawa. Provincia hraničila s provinciami Awa a Ijo. Cez úžinu Naruto hraničila tiež s provinciou Awadži. Administratívne bola začlenená do Nankaidó. Osídlená bola 7. storočí a pôvodne pozostávala zo severovýchodnej časti Šikoku a ostrovov Awaku vo Vnútornom mori.

Predpokladá sa, že starobylé hlavné mesto provincie sa nachádzalo neďaleko súčasného moderného mesta Sakaide, ale ešte nebolo objavené. Takamacu sa vyvinulo ako hlavné sídlo provincie v stredoveku. 

V období Sengoku, provincii Sanuki vládol klan Mijoši. Klan Mijoši bol napadnutý klanom Čósokabe z provincie Tosa a stratil provinciu Sanuki. Nakoniec Čósokabe prehral v bitke proti Hidejošimu Tojotomimu a Sanuki pripadla jeho mužom. 

V období Edo bola provincia Sanuki rozdelená na päť častí; tri han v Takamacu, Marugame, Tadocu, časť v priamej držbe šógunov a časť Cujama, ktorej hlavná časť bola na Honšú. Ostrovy Naošima a Šódošima boli oddelené od provincie Bizen a pripojené k provincii Sanuki.

Pozri aj
--------

* Sanuki udon - Udon

| * z
* d
* u
Bývalé japonské provincie |
| --- |
| 
* Aki
* Awa (Kantó)
* Awa (Šikoku)
* Awadži
* Biččú
* Bingo
* Bizen
* Bungo
* Buzen
* Cušima
* Čikugo
* Čikuzen
* Čišima
* Dewa
* Eččú
* Ečigo
* Ečizen
* Harima
* Hida
* Hidaka
* Higo
* Hitači
* Hizen
* Hjúga
* Hóki
* Iburi
* Iga
* Ijo
* Iki
* Inaba
* Ise
* Išikari
* Iwami
* Izu
* Izumi
* Izumo
* Jamaširo
* Jamato
* Kaga
* Kai
* Kawači
* Kazusa
* Kii
* Kitami
* Kózuke
* Kuširo
* Mikawa
* Mimasaka
* Mino
* Mucu
* Musaši
* Nagato
* Nemuro
* Noto
* Oki
* Ómi
* Ošima
* Ósumi
* Owari
* Sacuma
* Sado
* Sagami
* Sanuki
* Seccu
* Suó
* Suruga
* Šima
* Šimocuke
* Šimósa
* Šinano
* Širibeši
* Tadžima
* Tanba
* Tango
* Tešio
* Tokači
* Tosa
* Tótómi
* Wakasa

 | Vlajka Japonska |
**Mukund Vinájak Bhólé** je indický lekár, riaditeľ pre výučbu v najznámejšom jogovom výskumnom ústave Kaivaljadháma v Lónavle v Indii.

M. V. Bhólé sa zameriava na výskum a výučbu védickej pránajamy a jogovej terapie prostrednictvom psychofyziologického pôsobenia jogových techník a na ďalšie aspekty jogy, ktoré sa vyučujú v
Lónávle.

Jeho workshopy umožňujú teoretické aj praktické zvládnutie danej témy prostredníctvom vnútornej skúsenosti.

2.-4. 7. 1996 v Bratislave sa seminár/workshop dr. Bhólého orientoval na tieto tematické okruhy:

1. Všetky naše činnosti sú v podstate nervovosvalové.

2. Všetky naše činnosti možno rozdeliť na dýchacie a nedýchacie.

3. Dôležitosť výcviku a vzdelávania vzhľadom na tieto dva typy aktivít
od detstva a ich výsledok.

4. Analýza napätí, ktoré si vytvárame v súvislosti s nervovosvalovou aktivitou.

5. Prínos poznania nervovosvalových aktivít v sebauvedomovaní.

6. Pochopenie kvality sebauvedomovania v jogínskej terminológii v súvislosti s modernými medicínskymi termínmi.

7. jogínsky spôsob pohľadu na atma džnana, možnosti vo výučbe jogy a v ovládaní stresu v jogovej terapii.

8. Vysvetlenie dôležitosti pránajámy. Ozrejmenie jogínskych konceptov ako nádí šudhi, deha šudhi, prána šudhi, ahar šudhi, manas šudhi a vyskúšanie si ich experimentálne. V spojení s pránjámou poukážeme na dôležitosť ásan, krijí, mudier a bándh. Praktické skúsenosti nás presvedčia o význame individuálneho zážitku týchto praktík.

9. Pochopenie konceptu kanda, nádí, nasika, ghrana prostredníctvom vlastného zážitku. Kapalabháta a udijána. Použiteľnosť týchto techník pri ovládaní stresu a v jogovej terapii. Čakry.

10. Ezoterickosť/exoterickosť s prihliadnutím sa fyzické, emocionálne, intelektuálne, realizačné aspekty rôznych jogových cvičení.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Aristos** (starogr. *Ἄριστος*) bol grécky sochár v 2. storočí pred Kr.

Aristos, grécky sochár z Efezu, tvoril zrejme na začiatku 2. storočia pred Kr. Zo staroveku sa o ňom nezachovali písomné správy, jeho signatúry sú ale uvedené na dvoch fragmentárnych mramorových podstavcoch zo sôch, objavených na ostrove Rodos.

Tieto nápisy, datované do 2. storočia pred Kr. sú takmer identické. Prvý nápis je známy prostredníctvom transkripcií, druhý nájdený v meste Lindos má nápis vyrytý na spodnej časti valcovitého mramorového podstavca. Podľa dánskeho archeológa Blinkenberga je začiatok tohto nápisu uvedený na ďalšom fragmente podstavca cylindrického tvaru z Lindosu, kde sa uvádza, že sochu venovali bohom ako votívny dar Androsthenov syn Lysistratos a Lykónov syn Pytheios.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Aristos*
2. ↑  SCHMUCK, Hilmar. *Biographischer Index der Antike*. Berlin : Walter de Gruyter, 2001. 1073 s. ISBN 978-31-1095-441-8. S. 115. (po nemecky)
3. 1 2  Inscriptiones Graecae, *IG XII,1 122*
4. ↑  Inscriptiones Graecae, *Lindos II 163*
5. 1 2  Inscriptiones Graecae, *Lindos II 162*
**Spartakovo povstanie** (známe aj ako **tretie povstanie otrokov v rímskej republike**) bolo najväčšie povstanie otrokov v staroveku a otriaslo samými základmi Rímskej ríše. Od predošlých sa odlišovalo najmä tým, že jeho jadro netvorili otroci z latifuncií, ale gladiátori. Malo vojenskú organizáciu a jeho vodca Spartakus vynikal odvahou, silou, rozumom a ušľachtilosťou.

Spartakus, pôvodom z Trácie, bol žiakom gladiátorskej školy v Capui. Roku 73 pred Kr. zorganizoval v škole povstanie, ale bolo prezradené, no podarilo sa ujsť menšej skupine otrokov. Skryli sa na Vezuve, porazili malé oddiely rímskeho vojska, získali ich zbrane a na vidieku sa k nim postupne pridávali ďalší otroci aj slobodní roľníci, až ich napokon bolo 70 000.

So Spartakovým cieľom odviesť otrokov z Itálie, časť otrokov nesúhlasila a pod vedením gala menom Crixus (Krixos) sa od Spartaka roku 72 pred Kr. oddelila. Táto skupina bola krátko nato porazená pri hore Gargane (tal. Monte Gargano/lat. Mons Garganus) v Apúlii. Spartakovo vojsko, voči ktorému sa potom rímske vojsko obrátilo, však zvíťazilo v severnej Itálii: porazilo Lentula, potom aj Gellia a Arria a pri Mutine aj prétora C. Cassia.

Hoci teraz mali otroci cestu cez Alpy voľnú, spartakovci sa nečakane pustili na juh, obsadili mesto Thúria, ktoré urobili svojim hlavným mestom, ale nepodarilo sa im preplaviť na Sicíliu.

Potom sa veliteľom rímskych vojsk stal M. Licinius Crassus, ktorý v armáde zaviedol disciplínu, postavil nové légie a uzavrel spartakovcov na Bruttijskom polostrove (čiže na špičke „čižmy"). Spartakovcom sa síce podarilo dostať sa z obkľúčenia (71 pred Kr.), ale od hlavného Spartakovho vojska sa oddelili oddiely pod vedením Gannika a Casta, ktoré Rím porazil. Samotné Spartakovo vojsko bolo nakoniec porazené v Apúlii na rieke Silare, kde v namáhavom boji zomrel Spartakus a asi 60 000 vzbúrencov. Poslednú skupinu vzbúrencov v severnej Itálii zničil napokon Pompeius, ktorý sa práve vracal zo Španielska, za čo mu senát dovolil uchádzať sa o funkciu konzula.

6 000 porazených otrokov dal Crassus ukrižovať pozdĺž cesty via Appia (cesta z Ríma do Capuy).

Viacerí umelci použili Spartakov osud ako námet svojich diel, napr. Gotthold Ephraim Lessing, Franz Grillparzer, Stanislav Kostka Neumann, Aram Chačaturjan (balet), Jaroslav Vrchlický a iní. Karol Marx označil Spartaka za svojho hrdinu, preto malo Spartakovo povstanie napríklad v socialistickom Česko-Slovensku pri vyučovaní dejepisu dôležité miesto.

Pozri aj
--------

* Spartakus
* Crixus

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Spartakovo povstanie (Rímska ríša)**
**Sufragánna diecéza** alebo **sufragánne biskupstvo** je v katolíckom a anglikánskom prostredí diecéza, resp. biskupstvo, ktoré sa nachádza v cirkevnej provincii, no nie je sídelnou diecézou hlavy cirkevnej provincie (metropolitu). Hlavou sufragánnej diecézy je sufragánny biskup (sufragán). Výnimočne môže byť sufragánnou aj arcidiecéza so sídelným arcibiskupom, čoho príkladom je napr. Trnavská arcidiecéza. Od sufragánnej diecézy je odlišná exemptná diecéza, ktorá je podriadená Apoštolskej stolici.

Termín sa vyskytuje od 8. storočia. Vo svojej diecéze môže katolícky sufragánny biskup ako diecézny biskup užívať biskupské insígnie a uplatňovať autoritu a práva vyplývajúce zo svojho úradu v plnej miere. Ak chcú iní biskupi sláviť pontifikálnu omšu, musia si od miestneho biskupa vyžiadať povolenie. Podľa súčasného práva Katolíckej cirkvi metropolitom nepatrí v sufragánnych diecézach žiadna riadiaca moc. Vykonávajú ale dozor nad riadnym zachovávaním viery a cirkevnej disciplíny. Sami o sebe ale v sufragánnej diecéze nemôžu vykonávať vizitácie. Môžu však vo všetkých kostoloch, a ak ide o katedrálny kostol, po predbežnom oznámení sufragánnemu biskupovi, vykonávať posvätné obrady vo vlastnej diecéze. Metropolita môže aj v sufragánnych diecézach jeho provincie pri slávení svätej omše používať katedru, berlu a pálium, a to aj bez nutnosti požiadať o povolenie od biskupa sufragánnej diecézy.

Proti rozsudku (sufragánneho) biskupa sa možno odvolať k metropolitovi alebo na Rímsku Rotu. Ak rozsudok vyniesol metropolita, odvolanie sa podáva k najstaršiemu sufragánovi.

Referencie
----------

1. ↑  Pozri napr. suffragan In: *Merriam-Webster.com Dictionary*. Dostupné online.
2. 1 2  NEMEC, Matúš. *Základy kánonického práva*. Druhé, doplnené a prepracované vydanie Bratislava-Trnava : IURA EDITION, 2006. 249 s. (Učebnice.) ISBN 80-8078-130-3. S. 104.
3. 1 2  HRDINA, Antonín. *Kánonické právo*. Praha : Eurolex Bohemia, 2002. 436 s. ISBN 80-86432-26-2. S. 240.
4. ↑   *Reorganizácia slovenských diecéz* [online]. Bratislava: Ministerstvo obrany SR, [cit. 2021-11-28]. Dostupné online.
5. ↑  MERNARD, Felix. Suffragan. In:  *Lexikon für Theologie und Kirche*. Ed. Michael Buchberger, Walter Kasper. 3. völlig neubearb. Aufl. Band Neunter. San bis Thomas. Freiburg, Basel, Rom, Wien : Verlag Herder, 2000. ISBN 3-451-22009-1. S. 1093 – 1094. (po nemecky)
6. ↑  Kán. 436 §3 CIC (1983). Dostupné online (la, znenie k súčasnému stavu) Dostupné online (sk, znenie k roku 2019)
7. ↑  Kán. 1687 §3 CIC (1983). Dostupné online (la, znenie k súčasnému stavu) Dostupné online (sk, znenie k roku 2019)

Literatúra
----------

* sufragán. In: TRETERA, Jiří Rajmund; HORÁK, Záboj. *Slovník církevního práva*. Praha : Grada Publishing, 2011. 147 s. ISBN 978-80-247-7178-6,  978-80-247-3614-3. S. 123 – 124.

Pozri aj
--------

* sufragán
Spatha, 1-2 stor.
**Spata** bol typ rovného a dlhého meča merajúceho od 0,75m - 1, 39m. Používal sa v 1. tisícročí v Európe a na teritóriu Rímskej ríše. Neskoršie vyvinuté typy mečov mali odchýlky, preto sa nenazývajú spata. Je to druh sečnej zbrane s dvojsečnou čepeľou.

Spata bola používaná v légiách a boji gladiátorov. V 1. storočí V Rímskej ríši to bola zbraň typická pre germánske pomocné zbory légií a neskôr sa stala štandardnou ľahkou zbraňou pechoty. V nej nahradila gladius. Pechotný variant mal špicatý koniec, jazdectvo používalo verziu s okrúhlym koncom, aby jazdca nezranilo na nohe. 

Mnohé archeologické nálezy spaty boli odkryté v Spojenom kráľovstve a Nemecku. Tieto zbrane boli typicky používané germánskymi bojovníkmi. Spata je tiež charakteristická pre obdobie sťahovania národov na prelome letopočtov. Od roku 1100 sa začala vyvíjať na dlhšie typy mečov. Detaily výroby spaty zostali dodnes z väčšej časti neznáme.

História a tvar
---------------

Spathu používali už starovekí Gréci a Kelti, od ktorých ju prevzali Germáni a Rimania. Názov pochádza zo starogréckeho slova σπάθη (spáthe), ktoré znamenalo dlhý kov. Rimania tento meč prevzali od Galov pravdepodobne počas Caesarovych vojen v Gálií. Spočiatku ho používali iba pomocné zbory (Germáni, Galovia), no potom sa dostal aj do rímskej kavalérie, kde bol tento dlhý meč veľmi účinný. V pechote sa používal kratší Gladius. Rimania k Spathe pridali tradičnú rukoväť, používanú pre Gladius. Táto rukoväť perfektne sedela do ruky, na konci mala guľu. Rukoväte mohli byť drevené, kovové a aj slonovinové. V 3 stor. Spatha postupne nahrádza Gladius v pechote. Zatiaľ nie je úplne objasnené, prečo Rimania upustili od krátkeho meča.

Koncom 3. storočia sa úplne zmenila tradičná rímska uniforma a vyradilo sa mnoho zbroje, medzi nimi i Gladius. Spatu teraz používali všetci vojaci. Rukoväť sa viacmenej nezmenila, no pošva mala tradičný neskororímsky spôsob uchytenia a neskororímske kruhové kovanie na jej konci. Zo spaty sa vyvinul aj dlhší rímsky meč, semispatha. Tradičnú rímsku spatu prevzali germánske kmene a tak sa zachovala aj po páde impéria. Z nej sa vyvinuli tradičné stredoveké meče. Vo východnom (Byzantskom impériu) sa spata používala dlho, v niektorých prípadoch aj s tradičnou rukoväťou, ktorá sa v Európe nepoužívala. Avšak v Byzancií sa popri spate rozšírilo aj používanie tradičných byzantských šablí.

Názov spata sa začal používať pre všeobecné označenie meča. Tak tomu je aj dnes v moderných románskych a gréckych jazykoch, napr. po taliansky spada, španielsky espada, francúzsky épée, grécky σπάθη (spáthi).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Spata**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Spatha na anglickej Wikipédii.*
* Peterson, 2006. Rímske légie.
**Elektronický stabilizačný systém** alebo **ESP** (z nem. **E**lektronisches **S**tabilitäts**p**rogramm) je elektronický stabilizačný systém s účelom zvýšiť bezpečnosť jazdy v osobnom automobile. Skladá sa z dvoch subsystémov: ABS a ASR. Keďže ESP je ochranná značka pôvodného výrobcu BOSCH, ktorý vyvinul tento systém spolu s firmou Mercedes-Benz (uvedenie na trh v roku 1995), ostatní výrobcovia tomuto systému dali vlastné názvy: 

* DSC (BMW),
* PSM (Porsche),
* VSC (Toyota a Lexus)
* VSA (Honda)
* DSTC (Volvo)
* prípadne ďalšie…

Funkcia a princíp
-----------------

ESP pomáha vodičovi zvládať kritické situácie pri riadení auta, v ktorých by sa vozidlo mohlo dostať do šmyku. Kým samotné ABS iba vyrovnáva brzdnú silu medzi kolesami na základe informácie zo senzoru otáčok na kolesách, ESP spracúva informácie z ABS a zo senzora natočenia volantu, gyroskopu (umiestneného zvyčajne v strede vozidla) a spolu s virtuálnym softvérovým modelom vozidla potom cielene pribrzďuje oddelene zadné alebo odbrzďuje predné kolesá auta a tým ho nielen vo fáze brzdenia, ale i vo fáze zrýchľovania, či prechádzania zákruty udržiava mimo šmyku. Tým je auto ovládateľnejšie a stabilnejšie. Niektoré verzie systému zasahujú i do riadenia rýchlosti a v prípade potreby upravia výkon motora podľa modelu.

Vo vývoji je systém ESP II, ktorý bude zasahovať i do samotného riadenia a to hydraulickým akčným členom na volante.

Testy
-----

Testy na umelej šmykovej ploche ukázali, že súčasné systémy ESP prekonávajú schopnosti človeka zvládať danú šmykovú situáciu.
Elektronika 60М
**Elektronika 60** (rus. Электроника 60) bol počítač vyrobený v Sovietskom zväze spoločnosťou Elektronika so sídlom v meste Voronež. Bol to klon LSI-11 (vyrobený Digital Equipment Corporation). Prístroj sa stal známy vďaka faktu, že preň bola naprogramovaná prvá verzia hry Tetris.

CPU *Elektronika 60* bol priamo osadený na doske spolu s 15IE-00-013 terminálom a I/O zariadeniami. Hlavná výpočtová jednotka je umiestnená na M2 CPU doske.

Technické špecifikácie M2 CPU:

* Dĺžka slova: 16 bit
* Adresný priestor: 32K-slov (64KB)
* Veľkosť RAM: 4K-slová (8KB)
* Počet inštrukcií: 81
* Maximálna rýchlosť: 250 000 operácií za sekundu
* Pretečenie po: 32 bit
* Počet VLSI čipov: 5
* Rozmery dosky: 240 × 280 mm

Originálna verzia Tetrisu bola pre tento počítač vytvorená programátorom Alexejom Pažitnovom. Pretože Elektronika 60 nemala žiadny grafický koprocesor, boli bloky tvorené z textu.

Referencie
----------

1. ↑  Pajitnov, A How we made Tetris(retrieved 2 June 2014)

Externé odkazy
--------------

* Images of the Electronika 60M (po anglicky)
* Archive software and documentation for Soviet computers UK-NC, DVK and BK0010. (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Electronika 60 na českej Wikipédii.*
**Poštovní muzeum Praha** (doslova *Poštové múzeum Praha*) bolo založené koncom roku 1918 a má celoštátny význam. Od roku 1976 má veľkú pobočku vo Vyššom Brode.

Poslanie múzea
--------------

Múzeum sa zaoberá štúdiom dejín a vývoja spojov na území Česka (predtým celého Česko-Slovenska). Odborne a sústavne zbiera, ošetruje a uschováva doklady o historickom vývoji poštovníctva, známkovej tvorby, telekomunikácií a rádiokomunikácií.

Dejiny
------

Múzeum bolo založené 18. decembra 1918, teda v rovnaký deň, kedy boli vydané prvé poštové známky Česko-Slovenska. Prvých desať rokov bolo venované zberateľskej činnosti. V roku 1928 bola otvorená prvá expozícia na prízemí Karolina, avšak tunajšie priestory patriace Karlovej univerzite boli pre múzeum nedostatočné. Podarilo sa získať nové v Holečkovej ulici na Smíchove, v časti zrušeného kláštora sv. Gabriela a od roku 1933 tu bolo sprístupnené verejnosti. Vo vojnovom období bolo niekoľko mesiacov uzavreté, v máji 1945 došlo opäť k otvoreniu. Po roku 1950 došlo k obmedzeniu niektorých expozícií s náplňou poštovníctva v prospech filatelie.

Ďalšia časť zbierok bola umiestnená do budovy zreštaurovaného opátstva Štátneho kláštora vo Vyššom Brode (bývalý cisterciánsky kláštor), kde bola v roku 1976 sprístupnená expozícia dejín poštovníctva.

V Prahe sa podarilo koncom 80. rokov 20. storočia presťahovať múzeum do zreštaurovaných priestorov Vávrova mlyna na nábreží Ludvíka Svobodu v Prahe. Vtedy bolo múzeum riadené metodicky Federálnym ministerstvom spojov, vlastné riadenie bolo v náplni Riaditeľstva pôšt Praha. V nových priestoroch bolo múzeum otvorené slávnostne v roku 1988. Po roku 1990 boli zbierky rozdelené na českú a slovenskú časť. Terajšia adresa je Poštovní muzeum, Nové mlýny 2, Praha 1.

Exponáty pre verejnosť
----------------------

V múzeu môžu návštevníci vidieť stálu expozíciu poštových známok nielen z našich krajín, ale aj vzácne a zaujímavé filatelistické materiály zo zahraničia. Konajú sa tu príležitostné výstavy zamerané na určité obdobie či oblasti poštovníctva a filatelie. V budove je bádateľna, knižnica. Otvorené je denne okrem pondelka.

Spolupráca s inštitúciami
-------------------------

Múzeum je teraz začlenené jednak do Asociácie múzeí a galérií Českej republiky, ale i do celej rady medzinárodných inštitúcií.

Stavebná pamiatka
-----------------

Budova je chránenou pamiatkou, barokovým domom zo 17. storočia, sú tu štyri salóniky s nástennými maľbami Josefa Navrátila vybavené nábytkom z polovice 19. storočia. Budova je súčasťou Pražskej pamiatkovej rezervácie UNESCO a nie je bezbariérová.

Referencie
----------

1. ↑  AUTORSKÝ KOLEKTIV. *Československá filatelie Praga 88*. Praha : Rapid, 1988. Kapitola P, s. 172.
2. ↑  Praga 88, Poštovní muzeum str. 156
3. ↑  Praga 88, Poštovní muzeum str. 156

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Poštovní muzeum Praha na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky
* Múzeum na stránkach Českej pošty
* Múzeum na turistika.cz
Dopytom ťahaná infláciaDopytom ťahaná inflácia
**Dopytová inflácia** alebo **inflácia ťahaná dopytom** (angl. demand-pull inflation) je inflácia, ktorá vzniká v dôsledku toho, že je agregátny dopyt ekonomiky väčší ako agregátna ponuka ekonomiky. Jej opakom je ponuková inflácia (nákladová inflácia).

Ekonomika chce spotrebovať väčšie množstvo produktu ako je schopná vyprodukovať. Agregátny dopyt prudko rastie a prekračuje rámec potenciálneho produktu ekonomiky (výrobný potenciál ekonomiky). Vzniká ekonomická nerovnováha. Ekonomika je nútená reagovať na neustále sa zvyšujúci agregátny dopyt, a to zvýšením cenovej hladiny. Z tohto je odvodený názov: dopytom ťahaná inflácia.

Z hľadiska príčin je potrebné rozlíšiť dve skutočnosti :

* inflačný impulz
* akomodovanie inflačného tlaku

Pri dopytovej inflácií je podstatné, aký impulz ju vyvolal. V tomto prípade vychádza impulz zo zvýšenia niektorej zložky agregátnych výdavkov (spotreby, investícií, vládnych výdavkov alebo čistého exportu). Je to impulz, ktorý ešte nedokáže vyvolať infláciu. Podmienkou inflácie je rast peňažnej zásoby. Keď centrálna banka reaguje na dopytový impulz zvyšovaním peňažnej zásoby, teda akomoduje inflačný impulz, nastáva inflácia.

V rámci dopytovej inflácie je podstatný pojem inflačná medzera. Zjednodušene by sa dalo povedať, že ide o rozdiel medzi skutočným a potenciálnym produktom.

Hybnou silou dopytovej inflácie je buď nadmerne expanzívna monetárna politika alebo nadmerne expanzívna fiškálna politika. V oboch prípadoch sa spája s rýchlym rastom peňažnej zásoby (ponuky peňazí). V skutočnosti je dopytová inflácia peňažným javom.

Poznámky
--------

* Dopytom ťahaná inflácia prebieha len, ak rast agregátneho dopytu nie je sprevádzaný rastom potenciálneho produktu.
* Prebytok agregátneho dopytu nad agregátnou ponukou sa podľa J.M.Keynesa predpokladá v situácie plnej zamestnanosti, resp. v situácii veľmi blízkej plnej zamestnanosti.
**Ráztoky** je jedna z mestských častí mesta Liptovský Mikuláš.

Polohopis
---------

V minulosti to bola samostatná obec, ktorá bola zatopená pri výstavbe vodného diela Liptovská Mara. Po pôvodných Ráztokách v súčasnosti ostali starý a nový cintorín. Na konci 90. rokov boli na ich území objavené zásoby termálnych vôd. Tie sa v súčasnosti využívajú na rekreačné účely v stredisku cestovného ruchu Aquapark Tatralandia. Katastrálne územie bývalej obce je dnes súčasťou mesta Liptovský Mikuláš a trvalo tu nežijú žiadni obyvatelia (r. 2009).

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka mesta Liptovský Mikuláš

Súradnice: 49°06′27″S 19°33′03″V﻿ / ﻿49,107526°S 19,550943°V﻿ / 49.107526; 19.550943

| * z
* d
* u
Mestské časti Liptovského Mikuláša (16) |
| --- |
| 
* Andice
* Benice
* Bodice
* Demänová
* Iľanovo
* Liptovská Ondrašová
* Nábrežie-Vrbica
	+ Nábrežie
	+ Vrbica
* Okoličné
* Palúdzka
* Ploštín
* Podbreziny
* Ráztoky
* Staré Mesto
* Stošice
* Svätý Štefan
* Vitálišovce

 |