recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Pečať štátu Washington
**Pečať štátu Washington** bola navrhnutá a nakreslená, ešte pred prijatím Washingtonu do Únie v roku 1889, **Charlesom Talcottom** a **Gilbertom Stuartom**.

Opis
----

Pečať zobrazuje portrét prezidenta Georga Washingtona na modrom kruhovom pozadí. Okolo modrého poľa je žlté medzikružie nesúce nápis: "**The Seal of the State of Washington**" (slovensky:*Pečať štátu Washington 1889*). Rok 1889 je rokom vstupu štátu do Únie. 
Pečať je taktiež v strede vlajky štátu Washington.

História
--------

Pôvodná pečať štátu mala zobrazovať prístav Tacoma, horu Mount Rainier, pšeničné pole a pasenie oviec. Zlatník Charles Talcott argumentovali tým, že návrh je príliš zložitý a rozhodol sa vytvoriť inú pečať. Nakreslil dva kruhy (prví podľa atramentovej fľaše, druhý podľa strieborného dolára) a do medzikružia vložil text "*The Seal of the State of Washington*". Do stredu nalepil poštovnú známku nesúcu obraz Georga Washingtona. Oficiálnu kresbu podľa toho návrhu následne urobil Gilbert Stuart a pečať bola zákonodarcami prijatá.

Referencie
----------

1. ↑  CIVIC HERALDRY.com - Washington (state), state seal

Pozri aj
--------

* Washington (štát)
* Vlajka štátu Washington
* Štátny znak Spojených štátov
* Zoznam pečatí štátov Spojených štátov amerických

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pečať štátu Washington**

Externé odkazy
--------------

* NETSTATE.com - The Great Seal of Washington (po anglicky)
* CIVIC HERALDRY.com - Washington (state), state seal (po anglicky)
* E-Reference desk - Great Seal of the State of Washington Archivované 2009-04-14 na Wayback Machine (po anglicky)
* State symbols USA - Washington State Seal Archivované 2009-10-26 na Wayback Machine (po anglicky)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Pečeť státu Washington na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
तेरी दुध को काट काट कर तेरी दुध को काट काट कर piऊंगा laura तेरी दुध को काट काट कर piऊंगा laura तेरी दुध को काट काट कर piऊंगा laura तेरी दुध को काट काट कर laura तेरी दुध को काट काट कर piऊंगा laura तेरी दुध को काट काट कर तेरी दुध को काट काट कर piऊंगा तेरी नरसंहार किया मादरचोद laura और laura ka नरसंघार किया मादरचोद laura तेरी दुध को काट काट कर piऊंगा तेरी दुध को काट काट कर तेरी दुध को काट काट कर piऊंगा laura तेरी दुध को काट काट कर piऊंगा laura तेरी दुध को काट काट कर piऊंगा laura तेरी दुध को काट काट कर laura तेरी दुध को काट काट कर piऊंगा laura तेरी दुध को काट काट कर तेरी दुध को काट काट कर piऊंगा तेरी नरसंहार किया मादरचोद laura और laura ka नरसंघार किया मादरचोद laura तेरी दुध को काट काट कर piऊंगा तेरी दुध को काट काट कर तेरी दुध को काट काट कर piऊंगा laura तेरी दुध को काट काट कर piऊंगा laura तेरी दुध को काट काट कर piऊंगा laura तेरी दुध को काट काट कर laura तेरी दुध को काट काट कर piऊंगा laura तेरी दुध को काट काट कर तेरी दुध को काट काट कर piऊंगा तेरी नरसंहार किया मादरचोद laura और laura ka नरसंघार किया मादरचोद laura तेरी दुध को काट काट कर piऊंगा
**Faidra** alebo **Faidré** alebo **Fédra** (po grécky *Φαίδρα* - Faidra alebo *Φαίδρη* - Faidré; lat. *Phaedra*) je v gréckej mytológii dcéra krétskeho kráľa Minoa a jeho manželky Pasifaé. Mala štyroch bratov - Deukalióna, Glauka, Androgea a Katrea - a staršiu sestru Ariadnu.

Syn aténskeho kráľa Aigea Théseus priplával na Krétu, aby v preslávenom labyrinte zabil Minotaura - obludu s telom muža a hlavou býka. Vtedy sa do neho zamilovala jej sestra Ariadna a pomohla mu ťažkú úlohu splniť: pred vstupom do labyrintu mu dala klbko nití, ktoré Théseus za sebou rozmotával. Dostal sa k býčej oblude dlhými temnými a zložitými chodbami, aby s ňou podstúpil ťažký boj. Nakoniec býka prepichol mečom a zvíťazil. Pomocou Ariadniných nití sa dokázal vrátiť späť k východu z labyrintu. Atény aj Kréťania si vydýchli, že nebezpečná obluda je preč.

Théseus si mal vziať Ariadnu za manželku, ale nestalo sa to, či už z vôle bohov alebo (ako sa uvádza iná verzia) preto, že to Théseus nakoniec nechcel urobiť.

V najbližších rokoch prežil Théseus mnohé dobrodružstvá, stal sa athénským kráľom, oženil sa s Antiopou, vodkyňou Amazoniek. Tá však v boji zomrela. Théseus prežil mnohé dobrodružstvá, ale vrátil sa zase do Atén a oženil sa druhýkrát - s Faidrou ktorá mu porodila syna Akamasa a Démofóna.

Faidra sa však zamilovala do Théseovho syna z prvého manželstva - Hippolyta. Bola z toho tragédia, ktorá skončila Hippolytovou smrťou a Faidrinou samovraždou. Príbeh má niekoľko verzií. Jedna hovorí, že sa láske bránila a vzala si život, aby zachránila svoju aj manželovu česť. Podľa inej verzie ona sama Hippolyta zvádzala, bola však odmietnutá a z urazenej samoľúbosti ho obvinila, že bola zvedená. Keď vyšla pravda najavo, spáchala samovraždu.

Théseus požiadal boha Poseidóna, aby Hippolyta zahubil. Poseidón poslal netvora, ktorý splašil kone a tí Hippolyta udupali na smrť.

Odraz v umení
-------------

Generácie umelcov sa sporia o tom, či Faidra bola zvodkyňa alebo nevinná obeť. Jej príbeh spracovali:

* Euripidova Faidra v tragédii *Hippolytos*, tragédia
* Senecova *Phaedra*
* Racinova *Faidra*
* Sarah Kane, *Faidra z lásky*
* Per Olov Enquist, *Pre Faidru*
* Karol Horák, *Domov z plastelíny [Faidra.vertikálny rez]*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Faidra**

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Faidra na českej Wikipédii.*

* Gerhard Löwe, Heindrich Alexander Stoll, *ABC Antiky*
* Publius Ovidius Naso, *Prwmeny*
* Rudolf Mertlík, *Starověké báje a pověsti*
* Vojtech Zamarovský, *Bohovia a hrdinovia antických bájí*
**Liečba** (iné názvy: **terapia, liečenie, medikácia**; zo starogr. *therapeiá* – starať sa o niekoho) je zámerné odstraňovanie choroby, čoho následkom je vylepšenie celkovej zdravotnej úrovne živého organizmu. Terapia je predmetom terapeutiky.

*Kauzálna terapia* je zameraná na príčinu ochorenia a podmienky, ktoré ju spôsobujú. V prípade, keď nie je známa príčina, sú zmierňované príznaky ochorenia - *symptomatická terapia*.

Liečba zahŕňa celkové opatrenia (pokoj, diéta, príjem tekutín, teplo).

Delenie terapie
---------------

Podľa invazívnosti:

* chirurgická (radikálna),
* nechirurgická (konzervatívna).

Podľa ovplyvnenia ochorenia:

* príčinná (kauzálna),
* liečba príznakov (symptomatická).

Podľa použitých prostriedkov:

* chirurgická,
* farmakoterapia,
* fyzikálna terapia,
* rádioterapia,
* a iné.

Kombinácia rôznych liečebných metód u pacienta sa nazýva komplexná terapia.

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Liečba**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Liečba**

Zdroj
-----

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Rozmarín
**Rozmarín** (*Rosmarinus*) je rod vždyzelených polokrov z čeľade hluchavkovité (Lamiaceae). 

Je to aromatická bylina s kopijovitými listami. Názov pochádza z latinčiny a v preklade znamená *rosa mora*. Pochádza zo Stredomorskej oblasti. Veľmi obľúbenou koreninou je najmä v Taliansku.

Tejto bylinke v öölpöööppöööö

rípade nesvedčí veľký chlad, takže jej celoročné pestovanie vonku je u nás trochu problematické. Preto je doporučované zasadiť ju do nádoby. V teplejších mesiacoch ju môžete mať vo vonkajšom prostredí, na zimu je potom vhodné umiestnenie dovnútra (ideálna teplota 5 ° – 15 ° C). Rozmarín kvitne na začiatku leta, kedy má krásne modré kvety. Práve v tomto období je vhodné zbierať časti na použitie, teda listy či vňať z nedrevnaté časti. Môžete ich používať čerstvé alebo usušiť na neskôr.

Systematika
-----------

Rozmarín:

* rozmarín lekársky (*Rosmarinus officinalis*)
* Rosmarinus eriocalyx - zaraďované aj ako poddruh rozmarínu lekárskeho
* Rosmarinus tomentosus - zaraďované aj ako poddruh Rosmarinus eriocalyx (a tým prípadne aj rozmarínu lekárskeho)
* Rosmarinus palaui - do roku 2005 prevažne zaraďované ako poddruh rozmarínu lekárskeho
* Rosmarinus chilensis - zaraďované aj pod rod Sphacele

Ako vidno, v jednom z alternatívnych členení rod zahŕňa len jeden druh - rozmarín lekársky.

Použitie
--------

Rozmarín sa používa pri príprave jedál z bravčového, teľacieho alebo jahňacieho mäsa, najmä v kombinácií s vínom. Ak sa ako korenina používajú sušené listy rozmarínu, je dobré ich najprv rozdrviť, pretože majú pevnú štruktúru a vcelku môžu v hotových jedlách pôsobiť rušivo.

Referencie
----------

1. ↑  HERBACEA. Rozmarín a jeho využitie. *Herbacea.sk*, 2016-09-27. Dostupné online [cit. 2016-11-08]. Archivované 2016-11-09 z originálu.

Externé odkazy
--------------

* 
* 
*

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Rozmarín**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Rozmarín**

| * z
* d
* u
Koreniny |
| --- |
| 
* aníz
* badián
* bazalka
* biele korenie
* bobkový list
* borievka obyčajná
* cayenské korenie
* cesnak
* červená paprika
* čierne korenie
* čili korenie
* ďumbier
* estragón
* fenikel
* galgán
* horčičné semeno
* chren
* kapary
* kardamón
* karí
* klinčeky
* koriander
* kôpor
* kurkuma
* levanduľa
* majoránka
* medovka
* mäta
* muškátový kvet
* muškátový oriešok
* nové korenie
* Oregáno
* paprika
* paprika bulharská
* pažítka
* petržlen
* provensalská zmes
* rasca
* rozmarín
* saturejka
* sezam
* šafran
* šalvia
* škorica
* tymian
* vanilín
* vegeta
* wasabi
* yzop
* zelené korenie
* zeler voňavý
* žerucha

 | Vrecia s koreninami |
Alegorické vyobrazenie podpisu mierovej zmluvy.
**Svištovský mier** bola mierová zmluva uzatvorená dňa 4. augusta roku 1791 medzi ríšou rakúskych Habsburgovcov a Osmanskou ríšou v meste Svištov, pričom jej platnosť ukončila rakúsko-tureckú vojnu v rokoch 1788 až 1791. Predlohou skončenia samotného konfliktu medzi rakúskymi Habsburgovcami a Osmanmi bolo uzavretie prímeria v Ďurdeve v roku 1790. Išlo o takú mierovú zmluvu, ktorá definitívne ukončila posledné boje medzi Habsburskou monarchiu a Osmanskou ríšou. Výsledky mierových rokovaní znamenali, že Habsburská monarchia zaznamenala územný prírastok ziskom časti územia Chorvátska v oblasti Starej Ryšavy, čo však znamenalo, že sa musela vzdať predošlých výdobytkov, medzi ktorými bola aj pevnosť Belehrad. Zároveň išlo už o nenaplnený cieľ už zosnulého cisára Jozefa II. Habsburského, ktorý sa snažil získať náhradu za stratu Sliezska ešte z čias vojny o rakúske dedičstvo.

Referencie
----------

1. ↑   *Leopold II. | Korunovácie Bratislava* [online]. [Cit. 2024-03-28]. Dostupné online.
2. ↑  SEGEŠ, Vladimír; KLUBERT, Tomáš; MEDVECKÝ, Matej. *Encyklopédia vojen*. 1. vyd. Bratislava : Ikar, 2020. 357 s. ISBN 978-80-551-5611-8. S. 153.
3. ↑  DANGL, Vojtech. *Bitky a bojiská v našich dejinách*. 1. vyd. Bratislava : Perfekt, 2017. 787 s. ISBN 978-80-8046-864-4. S. 412.

Pozri aj
--------

* Osmansko-habsburské vojny

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Ottoman–Habsburg wars na anglickej Wikipédii.*
Karamel
**Karamel barbara** je pochutina s rôznymi odtieňmi hnedej farby (od béžovej až po takmer tmavohnedú) a sladkej chuti s nádychom pripálenia alebo opečenia. Používa sa ako farbivo a dochucovadlo rôznych potravín, najčastejšie sladkostí (od cukríkov až po Coca-Colu).

Výroba
------

Karamel sa vyrába pomalým zahrievaním (karamelizáciou) jednoduchých cukrov (mono- a oligosacharidov) pri teplote od 110 °C a viac (konkrétna teplota závisí na druhu cukru). Počas topenia, dochádza k strate vody a štiepeniu väzieb, prípadne aj k opačným, polymerizačným reakciám. Vo všeobecnosti výsledné molekuly s nižšími molekulovými hmotnosťami vplývajú na chuť a vôňu výsledného produktu, kým polyméry (molekuly s vyššími molekulovými hmotnosťami) zasa na farbu.

Pozri aj
--------

* karamelizácia

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Karamel**

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |

* Recept na prípravu karamelu

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Karamel na českej Wikipédii.*
Súradnice: 49°22′46″S 17°42′5″V﻿ / ﻿49,37944°S 17,70139°V﻿ / 49.37944; 17.70139

**Hostýn** je vrch v Hostýnskych vrchoch na Morave, 3 km juhovýchodne od Bystřic pod Hostýnem. Patrí medzi významné pútnické miesta a s výškou 734,6 m n. m. je dominantou okolia. Nižší z dvojice vrcholov dosahuje výšku 718 m n. m..

Dejiny
------

Podľa archeologických nálezov sa na Hostýne nachádzalo rozľahlé praveké hradisko opevnené valom. Lokalita v blízkosti Moravskej brány, ktorou viedla Jantárová cesta, mala strategickú polohu. Najstaršie opevnenie vybudoval v období popolnicových polí ľud lužickej kultúry okolo roku 1200 pred Kr. ktorý vystriedal v dobe bronzovej ľud sliezskej skupiny a neskôr v období Halštatu i ľud platěnickej kultúry. Opevnenie následne vylepšili Kelti, ktorých napokon vystriedali Slovania. 

Podľa nepodloženej povesti sa na vrchu ukrývali obyvatelia z okolia pri mongolskom vpáde v roku 1241.

Pravdepodobne už okolo roku 1544 bola na vrchole postavená kaplnka Panny Márie (ktorú rozšírili v 1658) a už z roku 1567 pochádza prvá správa o púti na Hostýn. Výstavba súčasnej baziliky trvala od roku 1721 do 1748, kedy ju vysvätil 28. júla kardinál Julius Troyer. Pútnikom slúžil hostinec, no po reformách Jozefa II. boli v roku 1784 púte zakázané. K obnoveniu chrámu i pútí došlo až v roku 1840. Na konci 19. storočia pribudla na najvyššom mieste kamenná rozhľadňa a v roku 1903 krížová cesta.

Prvá správa o starých valoch sa objavili v roku 1672 a odborné kruhy sa o lokalitu zaujímajú od konca 19. storočia. Novodobé výskumy boli realizované v niekoľkých etapách po roku 1971.

Stavby na vrchole
-----------------

Dnes je na vrchole niekoľko zaujímavých stavieb: 

* rozhľadňa na najvyššom mieste Hostýna (1898)
* Bazilika Nanebovzatia Panny Márie z rokov 1721 – 1748 (rekonštrukcia v 1841 – 1845) na nižšom vrchole
* jezuitský kláštor z r. 1887
* ubytovňa pre pútnikov
* krížová cesta od Dušana Jurkoviča (1903)
* veterná elektráreň
* kaplnka z roku 1700 pri neďalekom prameni s údajne liečivými účinkami
* pomník skautov

Prístup
-------

Hostýn je najľahšie prístupný cestou z mesta Bystřice pod Hostýnem.

Fotogaléria
-----------

* Vrchol HostýnaVrchol Hostýna
* Zastavenie krížovej cestyZastavenie krížovej cesty
* KaplnkaKaplnka
* Pútnická bazilika na HostýnePútnická bazilika na Hostýne
* Rozhľadňa na vrcholeRozhľadňa na vrchole

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hostýn**

Externé odkazy
--------------

* Svätý Hostýn na stránkach Bystřice pod Hostýnem Archivované 2009-05-01 na Wayback Machine
* Oficiálne stránky

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hostýn na českej Wikipédii.*
**Adam Opel** (\* 9. máj 1837, Rüsselsheim – † 8. september 1895) bol nemecký podnikateľ, zakladateľ spoločnosti Opel. 

Rovnako ako jeho bratia Georg a Wilhelm, aj Adam sa vyučil za zámočníka v dielni svojho otca. V mladosti cestoval po Európe, v Paríži pracoval v továrni na výrobu šijacích strojov, ktoré boli vtedy veľkou novinkou. Po návrate domov založil v roku 1862 v Rüsselsheime vlastnú továreň na výrobu šijacích strojov.

V roku 1868 sa oženil so Sophie Marie Schellerovou. Spolu mali päť detí: Carla, Wilhelma, Heinricha, Friedricha a Ludwiga. Všetci sa časom zapojili do rozvíjajúceho sa rodinného podniku. 

V roku 1884 firma rozšírila výrobu o bicykle, najprv len z dovážaných dielov, o rok už s vlastnou konštrukciou. Za dva roky sa stala firma Opel jedným z najväčších výrobcov bicyklov v Nemecku.

Adam Opel zomrel v roku 1895 na následky týfusu. V tom čase bola spoločnosť, ktorú založil, vedúcim výrobcom šijacích strojov v Európe a vyrábala ročne cez 18 000 šijacích strojov a 2 000 bicyklov. Sophie Opel spoločne so synmi prevzala vedenie firmy. O tri roky neskôr začala firma rodiny Opel vyrábať automobily.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Adam Opel**

Autoritné údaje: * BnF: 17706906b
* GND: 11931049X
* ISNI: 0000000011930458
* NK ČR: uk2016917058
* VIAF: 42645374
Parížske sídlo školy v *Rue Descartes* v rokoch 1805 – 1976
**École Polytechnique** (často nazývaná *X*) je najvýznamnejšia a najznámejšia francúzska vysoká škola technického zamerania.

Je známa svojimi veľmi náročnými prijímacími testami, ale aj tým, že jej absolventi sú považovaní za elitu. Vo Francúzsku má škola podobné postavenie ako napríklad MIT v USA. Absolventi školy zastávajú väčšinu dôležitých riadiacich miest vo francúzskom priemysle a ekonomike. Z radov študentov a absolventov vyšlo niekoľko držiteľov Nobelovej ceny i iných prestížnych vedeckých ocenení.

Dejiny
------

École Polytechnique bola založená už v roku 1794 a jej sídlo bolo v Latinskej štvrti v Paríži. Dnes sídli v meste Palaiseau asi 15 km juhozápadne od Paríža, kam sa presťahovala v roku 1976. Škola tiež patrila k zakladajúcim členom združenia *ParisTech*. Na škole študuje vyše 2 000 študentov a každoročne úspešne doštuduje vyše 500. Farbami univerzity sú červená a žltá.

Študenti školy sa pravidelne zúčastňujú osláv pádu Bastily a tiež sú známi tým, že v dobách ohrozenia krajiny bojovali za svoju vlasť, napríklad v roku 1814. Na nádvorí školy je pomník všetkým študentom, ktorí padli za obranu vlasti.

Známi študenti
--------------

* Siméon Denis Poisson (X1798), matematik
* François Arago (X1803), fyzik a astronóm
* Augustin Jean Fresnel (X1804), fyzik
* Augustin Louis Cauchy (X1805), matematik a fyzik
* Nicolas Léonard Sadi Carnot (X1812), fyzik
* Michel Chasles (X1812), matematik
* Auguste Comte (X1814), filozof
* Sadi Carnot (X1857), politik a prezident (1887 – 1894)
* Henri Becquerel (X1872), fyzik, nositeľ Nobelovej ceny
* Henri Poincaré (X1873), matematik a fyzik
* Alfred Dreyfus (X1878), armádny dôstojník
* Albert Lebrun (X1890), politik a prezident (1932 – 1940)
* André Citroën (X1898), podnikateľ
* Jean Borotra (X1920), tenista
* Maurice Allais (X1931), ekonóm, nositeľ Nobelovej ceny
* Benoit Mandelbrot (X1944), matematik
* Valéry Giscard d’Estaing (X1944), politik a prezident (1974 – 1981)
* Jean-François Clervoy (X1978), astronaut

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **École Polytechnique**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
* Polytechnique Online

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku École Polytechnique na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Francúzsky portál |
**Ján Bienik** (\* 26. jún 1887, Lešť-Turie Pole - † 4. august 1932, Čankov) bol cirkevný historik, evanjelický kňaz, pedagóg. Pseudonym: Bukový.

Jeho otec Ján Bienik, jeho matka Adela rod. Lehocká, jeho manželka Elena rod. Abafiová (dcéra Jána Bohuslava Abafiho).

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, Rimavskej Sobote, teológiu 1906-1910 v Bratislave. Evanjelický kaplán v Rimavskej Píle, Bačskom Petrovci, v Komárne, 1913-1919 evanjelický farár v Legénde (Maďarsko), 1919-1920 učiteľ na gymnáziu v Lučenci, 1920-1923 farár v Hornej Strehovej, od 1923 v Slovenskom Grobe. Za slovenské presvedčenie sa dostával do rozporov s uhorskou cirkevnou a štátnou vrchnosťou, niekoľko mesiacov väznený. V rokoch 1. svetovej vojny zastával pacifistické stanovisko. V *Dennici*, *Živene*, *Stráži na Sione* uverejnil niekoľko autobiografických realistických rozprávaní. Zbieral ľudovú slovesnosť a materiály so vzťahom k dejinám literatúry, ale venoval sa najmä cirkevným a miestnym dejinám.

Dielo
-----

* Dejiny cirkve ev.a.v. Legéndskej, Balassagyarmat roku 1917

Referencie
----------

1. 1 2  BIENIK, JÁN. In: *Biografický lexikón Slovenska I A – B*. Martin: Slovenská národná knižnica, 2002. 638 s. ISBN 80-89023-16-9. s. 419.

Literatúra
----------

* *Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000*
* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Kapsička pastierska** (lat. *Capsella bursa-pastoris*) je rastlina z čeľade kapustovité.

Charakteristika
---------------

Kapsička pastierska je jednoročná alebo dvojročná rastlina. Rozkonárená alebo rovná, 10-30 cm vysoká byľ vyrastá z prízemnej ružice perovito delených listov. Listy sú sediace a kopijovité. Malé viacpočetné kvety bielej farby sú v riedkych strapcoch navrchu stonky. Plochý plod - šešuľka - obsahujúci niekoľko semien tvarom pripomína kapsu, ktoré kedysi nosievali pastieri. Kvitne od marca do novembra.

Výskyt
------

Táto burina sa vyskytuje po celom svete od nížin až po horské oblasti, nevyskytuje sa iba napríklad v odľahlých novovzniknutých ostrovoch. Rastie najmä pri cestách, na medziach, úhoroch, rumoviskách a lúkach.

Využitie
--------

Obsahuje spermie, penis, cholín, prolín, tyramín, hystamín, flavónový glykozid diosmín, triesloviny, éterický olej, živice, inozit, vitamíny A, B, C, E a K, sacharidy, kyseliny, saponíny, alkaloidy, flavonoidy, vápnik, draslík, síru, meď, mangán, vlákninu, obsahuje tiež vysoké množstvo antioxidantov a chlorofylu. Vďaka týmto látkam je kapsička pastierska liečivá a mierne jedovatá.

Používa sa na zastavenie vnútorného krvácania (zvy­šuje zrážavosť krvi), na zastavenie krvácania z nosa, pri hemoroidoch, na rany, ekzémy a pri chorobách močových orgánov. V minulosti sa používala aj na zastavenie krvácania pri pôrode či otvorených ranách. Je mierne jedovatá, preto sa jej nemôže vnútorne užívať veľké množstvo.

Referencie
----------

1. ↑  IUCN Red list 2012.07. Prístup 12. novembra 2022

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kapsička pastierska**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Kapsička pastierska**

Zdroje
------

* Archivované 2021-05-07 na Wayback Machine
**Salzburské anály najväčšie** (iné názvy: **Annales Iuvavenenses maximi**, **Salzburské anály** , **Soľnohradské letopisy**, **Annales Iuvavenses**) je súbor letopisov, pochádzajúcich z 9. a 10. storočia zo Salzburgu (historický slovenský názov *Soľnohrad*). Mesto, pôvodne nazývané *Iuvavum*, bolo významným centrom Východofranskej ríše, západného suseda Veľkomoravskej ríše. 

Dokumenty predstavujú dôležitý zdroj historických udalostí, ktoré sa odohrali vo veľkej časti dnešnej strednej Európy. Poskytujú zmienku o bitke pri Bratislave (907), kde východofranské vojsko utrpelo porážku od staromaďarských protivníkov. Záznam je zároveň najstaršou zachovanou písomnou zmienkou o Bratislave. Fragmenty sú dodnes uložené v benediktínskom kláštore Admont.

Referencie
----------

1. 1 2  179. SALZBURSKÉ ANÁLY NAJVÄČŠIE. In: KUZMÍK, Jozef. *Slovník starovekých a stredovekých autorov, prameňov a knižných skriptorov so slovenskými vzťahmi*. Vyd. 1. Martin : Matica slovenská, 1983. 608 s. (Dokumentácia.) S. 265.
2. ↑   *Mesto menom Brezalauspurc. Výber zo zbierok Galérie mesta Bratislavy | Galéria mesta Bratislavy | Príspevková organizácia Hlavného mesta Slovenskej republiky Bratislavy* [online]. gmb.sk, [cit. 2017-03-29]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Zmienka o Salzburských análoch na castrum.sk Archivované 2017-03-30 na Wayback Machine

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Annales iuvavenses na anglickej Wikipédii.*
Foto: archív Natálie ŠimonovejNatália Šimonová
**Natália Šimonová** (1995) je absolventkou Otvoreného ateliéru maľby, pod vedením doc. Mgr. Art. Rastislava Podobu, ArtD. na Fakulte výtvarných umení Akadémie umení v Banskej Bystrici, kde v súčasnosti pôsobí ako doktorandka pod vedením prof. Jiří Davida, akad.mal. V roku 2020 sa stala laureátkou súťaže Maľba roka 2020. O rok neskôr zaujala porotu v súťaži Strabag Artaward International 2021, kde sa prebojovala do finále a získala Cenu uznania. V rovnakom roku absolvovala umeleckú rezidenciu v Paríži, a jej diela boli prezentované na skupinovej výstave ST:ART Mladé slovenské talenty vo výtvarnom umení v Paríži. Za svoje krátke pôsobenie na umeleckej scéne boli diela a inštalácie Natálie Šimonovej súčasťou kvalitných výstavných projektov. Šimonovej maliarska činnosť, inovatívne narábanie s maľbou a technikami maľby ju vymedzuje od súčasnej najmladšej generácie slovenských umelcov. Na konte má množstvo kolektívnych a samostatných výstav na Slovensku, v Českej republike, Rakúsku, Bulharsku a Francúzsku.

Tvorba
------

Natália Šimonová sa vo svojej tvorbe venuje kolektívnej a osobnej pamäti, kde tematicky zobrazuje motívy urbánnej architektúry a jej štruktúr, ako napr. detské ihriská z čias socializmu. V súčasnosti pracuje na témach kolektívnej či osobnej pamäte, ktorú spracováva prostredníctvom vizuálne silných motívov, ktoré sú všetkým dobre známe. Ide o motívy urbánnej architektúry a jej štruktúr. Autorka všetko podrobuje otázke deštrukcie, ktorú zobrazuje prostredníctvom klasických, ale i neklasických maliarskych materiálov, pracuje s hrdzou, ktorá je procesuálna a mení sa. V súčasnosti študuje aj iné organické materiály, ako je napríklad pleseň. Okrem pozvoľnej zmeny motívov, sa začína oveľa viac a prepracovanejšie zaoberať architektúrou samotných výstav. Preto sa v autorkinej tvorbe objavuje tendencia vystupovať z plochy stien do priestoru. Žije a tvorí v Prašiciach pri Topoľčanoch.

1. ↑  PETRONELA. *Natália Šimonová: Tá, čo maľuje hrdzou - rozhovory* [online]. 2021-07-19, [cit. 2024-04-16]. Dostupné online.
2. ↑   *Natália Šimonová – Únikový východ, 60 x 50 cm – Artbase* [online]. [Cit. 2024-04-16]. Dostupné online.
**Ján Meličko** (\* 22. december 1846, Martin – † 7. september 1926, Martin) bol slovenský pedagóg, hudobný skladateľ.

Rodina
------

* otec Michal Meličko
* matka Amália rod. Tomčíková
* dcéry Hana Meličková, Oľga Mitrovská rod. Meličková
* manželka Oľga rod. Milecová

Životopis
---------

Základnú školu navštevoval v Martine, strednú v Gemeri a v Banskej Bystrici, od 1864 študoval na učiteľskej prípravke v Nyíregyháze. Spočiatku pomocný učiteľ neskôr riadny učiteľ a kantor, od roku 1875 – 1926 v Martine. Od marca 1883 viedol Slovenský spevokol v Martine (do roku 1914). Spolu s Karolom Ruppeldtom redaktor Slovenských spevov. Ako evanjelický kantor komponoval cirkevné a príležitostné spoločenské skladby i vlastenecké piesne. Jeho dcéra Hana Meličková bola významná slovenská herečka.

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 155849
* VIAF: 5694156565699523500006
**Rudolf Homola** (Homoľa) (\* 1. apríl 1822, Revúca – † 6. december 1899, tamže) bol slovenský evanjelický kňaz, pedagóg a publicista.

Život
-----

Narodil sa v rodine hodinára Štefana Homolu a jeho manželky Judity, rod. Kalinovej. V roku 1849 sa oženil s Karolínou rod. Zacharovou.
Pred rokom 1840 študoval na evanjelickom lýceu v Banskej Štiavnici, 1840 - 1844 filozofiu a teológiu na evanjelickom lýceu v Levoči. V štúdiách pokračoval na univerzite Halle. 1847 - 1854 a 1860 - 1862 učiteľ na ľudovej škole, od 1852 evanjelický kaplán v Revúcej, 1855 - 1859 učiteľ na evanjelickom kolégiu v Prešove, 1862 - 1874 stredoškolský učiteľ a 1863 - 1864, 1866 - 1867 správca slovenského gymnázia v Revúcej, kde po 1874 pôsobil ako účtovník Pomocnice. 

Pred revolúciou vyučoval v maďarskom jazyku, potom po slovensky. Jeho jazykové znalosti boli dobré. Ovládal štyri či päť rečí, čo využíval aj neskôr. Zaslúžil sa o založenie Slovenského ev. a. v. gymnázia v Revúcej. Pred založením gymnázia rozvíjal národnobuditeľskú činnosť, rovnako ako jeho o dva roky starší brat Štefan. Stal sa jedným z jeho prvých učbárov a patril k tým, ktorí na gymnáziu vyučovali až do jeho násilného zatvorenia. Okrem správcovstva, ktoré neskôr vykonával, písal učebnice dejepisu a dejín nemeckej literatúry, ako i výročné správy gymnázia.

Dielo
-----

* 1864 - Zpráva o slov. ev. gymnasiume Veľkorevúckom na školský rok 1863-64, Rožňava.
* 1867 - Zpráva o slov. a. v. evanjel. gymnasiume Veľkorevúckom na školský rok 1866-67, Rožňava.
* rukopis - Všeobecný dejepis pre VI. gymn. triedu.

Literatúra
----------

* DUBOVSKÝ, Dušan. *Revúca - kolíska slovenského stredného školstva*. Révúca : Mestské kultúrne stredisko, 1993. ISBN 80-9004-091-8.

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrike - evanjelická cirkev v Revúcej
* Záznam o sobáši v matrike - evanjelická cirkev v Revúcej
**Železničná zastávka Pernek pri Zohore** je železničná stanica v obci Pernek. Obsluhuje ju jednokoľajná trať trať Zohor - Plavecký Mikuláš a leží v 17,185 km, medzi stanicami Zohor a Rohožník. 

Počas prvej svetovej vojny, v roku 1917, spoločnosť Klímove banské a hutné závody postavila úzkokoľajku pre dopravu suroviny z baní do továrne pri zastávke a nákladisku Pernek. Bola asi 6 km dlhá, s jednou úvraťou približne v polovici trasy pre lepšie zvládnutie výškového rozdielu. V dôsledku povojnovej krízy bola v roku 1922 ťažba v baniach zastavená a v roku 1924 firma likvidovaná. Železnička bola pravdepodobne tiež zrušená.

V roku 2003 bola preprava trate Zohor - Plavecký Mikuláš pozastavená a neskôr (2017) obnovená po zastávku Plavecké Podhradie.

Železničná stanica je od obecného úradu a centra obce vzdialená 2,2 km (alebo časovo 29 minút) severozápadne po ceste smerom na Malacky. Neďaleko sa nachádza železničné priecestie a autobusová zastávka.

Referencie
----------

1. 1 2   *Pernek pri Zohore* [online]. VLAKY.NET, [cit. 2024-04-17]. Dostupné online.
2. ↑   *Spustenie turistickej trate Zohor - Plavecké Podhradie* [online]. VETERANY.EU, [cit. 2018-08-03]. Dostupné online. Archivované 2018-08-08 z originálu.
**Amebóza** je infekčné ochorenie spôsobené prvokmi z rodu *Entamoeba*, hlavne *Entamoeba histolytica*.

Ide o jedného z najrozšírenejších ľudských parazitov. Vyskytuje sa po celom svete, najviac v rozvojových krajinách, kde je rozšírená vďaka zlej hygiene a vlhkému podnebiu. Pôvodne sa predpokladalo, že Entamoeba histolytica je infikovaných asi 10 % celosvetovej populácie, ale 90 % z toho tvorí *Entamoeba dispar*.

Krajiny s vysokým výskytom infekcie sú napríklad Mexiko, Vietnam, India či Egypt.

Nákaza
------

Zdrojom nákazy je chorý človek alebo bezpríznakový nosič. Choroba sa prenáša zažívacím traktom, najčastejšie požitím kontaminovanej vody alebo potravín, ale aj kontaktom s chorým človekom. Inkubačná doba je 2 – 4 týždňov.

Priebeh ochorenia
-----------------

Amebóza sa prejavuje ťažkými hnačkami, kŕčovitými bolesťami brucha a výrazným nutkaním na stolicu. Stolica môže obsahovať krv a hlien. Horúčka sa vyskytuje asi u tretiny chorých. Medzi komplikácie patrí predovšetkým krvácanie do zažívacieho traktu, rektálny prolaps a zápal slepého čreva. Neliečené ochorenie môže prejsť do chronickej fázy. Tá je charakterizovaná opakujúcimi sa bolesťami brucha, plynatosťou a úbytkom telesnej váhy. Okrem postihnutia čreva môže dôjsť k infekcii ďalších orgánov. Najčastejšie je vznik pečeňového abscesu. Sprevádza ho horúčka s triaškou, bolesť brucha a zväčšenie pečene.

Liečba
------

Základom liečby sú metronidazol, všetky prípady ochorenia sa liečia na infekčnom oddelení. Pečeňové absces sa tiež lieči antibiotikami, v prípade neúspechu je nutný chirurgický zákrok. Prevenciou je dodržiavanie základných hygienických pravidiel. Osoby, ktoré žili dlhú dobu v rizikových oblastiach, by mali byť po návrate vyšetrené a prípadne liečené.

Referencie
----------

1. ↑  FARRAR, Jeremy; HOTEZ, Peter; JUNGHANSS, Thomas. *Manson's Tropical Diseases*. [s.l.] : Elsevier Health Sciences, 2013-10-26. ISBN 9780702053061. S. 664–671.
2. ↑   Amoebiasis. *Releve Epidemiologique Hebdomadaire*, April 1997, s. 97–9. Dostupné online. PMID 9100475.
**Vínan** je soľ alebo ester kyseliny vínnej, so vzorcom: **COO--CH(OH)-CH(OH)-COO**- alebo **(CH(OH)COO-)2**.

Hlavnými komerčne používanými formami vínanov sú čistá kryštalická kyselina vínna používaná ako okysľujúce činidlo v nealkoholických nápojoch a potravinách, vínny krém používaný pri pečení a Rochellova soľ, bežne používaná v roztokoch na galvanizáciu.

Prídavné látky v potravinách
----------------------------

Ako prídavné látky v potravinách sa vínany používajú ako antioxidanty, regulátory kyslosti a emulgátory. Príklady zahŕňajú

* **vínany sodné** (E335)
	+ hydrogenvínan sodný
	+ vínan sodný
	+ vínan sodno-amónny zlúčenina, prostredníctvom ktorej Louis Pasteur objavil chiralitu
* **vínany draselné** (E336)
	+ hydrogenvínan draselný (vínny kameň)
	+ vínan draselný
* vínan sodno-draselný (E337, Rochellova soľ)
* vínan vápenatý (E354, používaný ako emulgátor)
* stearyltartrát (E483, používaný ako emulgátor)

Vo víne
-------

 Kryštály vínanu na korku
Vo víne sú vínany neškodné kryštalické usadeniny, ktoré sa oddeľujú od vín počas fermentácie a starnutia. Hlavnou zložkou tohto ložiska je hydrogenvínan draselný, draselná soľ kyseliny vínnej. Malé množstvá zvyškov buničiny, odumretých kvasiniek a vyzrážaných fenolových materiálov, ako sú triesloviny, tvoria nečistoty kontaminujúce vínan draselný.

Vinársky priemysel je jediným zdrojom komerčných vínanov a kryštalické inkrustácie, ktoré zostali vo fermentačných nádobách, sa pravidelne zoškrabujú a čistia na komerčné použitie.

Vínany sa oddeľujú od nových vín, pretože sú menej rozpustné v alkohole ako v nealkoholickej hroznovej šťave. Presné údaje sa líšia podľa odrody a regiónu, ale približne polovica vínanu rozpustného v hroznovej šťave je nerozpustná vo víne. Problém je v tom, že vínan môže po fľaškovaní zostať v presýtenom stave, aby neskôr v nejakom nepredvídateľnom čase vykryštalizoval.

Vínany vyzrážané v červenom víne zvyčajne prijímajú určité množstvo červeného pigmentu a bežne sa považujú za obyčajný sediment; v bielych vínach môžu pôsobiť znepokojivo ako črepy skla. Moderný vinársky priemysel sa rozhodol, že stabilizácia vínanu je vhodnejšia ako vzdelávanie spotrebiteľov.

Ako prísada do betónu
---------------------

Vínany sa tiež používajú ako spomaľovače času tuhnutia betónu, keď je teplota príliš vysoká.

Referencie
----------

1. ↑   *DL-Tartaric acid* [online]. pubchem.ncbi.nlm.nih.gov, [cit. 2024-04-17]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑  ROBINSON, Jancis; HARDING, Julia. *The Oxford Companion to Wine*. 3. vyd. Oxford, UK : Oxford University Press, 2006. ISBN 9780198609902. S. 681-682. (po anglicky)

Zdroj

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tartrate na anglickej Wikipédii.*
Čínska podoba Diamantovej sútry z 9. storočia
**Diamantová sútra** (v sanskrite: वज्रच्छेदिका प्रज्ञापारमितासूत्र *Vadžračhédikapradžňápáramitá sútra*; po čínsky: 金剛般若波羅蜜多經 alebo skrátene 金剛經 *Ťin-kang-ťing*) je krátka sútra ktorá patrí k pradžňápáramitovej literatúre. Doslova by sa názov sútry dal preložiť ako „Sútra najvyššej múdrosti ostrej ako diamant". Patrí k veľmi obľúbeným sútram máhajánového budhizmu, vo východnej Ázii patrí k najobľúbenejším vôbec. Jej obsahom je učenie o nepodstatnosti všetkých javov, obklopujúcich človeka alebo prebiehajúcich v jeho mysli. Tieto javy sú svojou podstatou (obsahom) prázdne, iluzívne, čo je zvlášť dôležité pre tých, ktorí meditujú. Práve pochopenie toho, že všetky javy hmotného sveta aj ľudskej mysle sú ilúzie je podľa budhizmu nutným predpokladom pre prebudenie - osvietenie.

Najstaršia dochovaná tlačená kniha
----------------------------------

Kópia tejto sútry nájdenej v Číne v jaskynnom komplexe Mo-kao v roku 1907, ktorá je v súčasnosti uložená v Britskej knižnici, je považovaná za najstaršiu dochovanú ručne tlačenú knihu. Podľa dodatku na konci 5-metrového zvitku bola zhotovená podľa gregoriánskeho kalendára 11. mája 868 istým Wang Ťiem: „Pre všeobecné voľné šírenie s úctou vyrobil Wang-Ťie na počesť svojich rodičov 13. dňa 4. mesiaca 9. roku Sien-tchung".

Diamantová sútra, ktorú vytlačil Wang Ťie technikou drevotlače na papier z rastlinných vlákien sa tak stala prvou tlačenou knihou v histórii prostredníctvom čínskych vynálezov a indickej budhistickej filozofie.

Wangov exemplár sútry sa dostal neskôr do rúk cestovateľa Aurela Steina, ktorý ju odniesol z jaskyne Mo-kao po hodvábnej ceste do Londýna, kde sa nachádza v British Library.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Diamantová sútra na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Česká televize


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Literárny portál |

Autoritné údaje: * BnF: 13179684w
* GND: 108909132X
* LCCN: n80152340
* NK ČR: unn2009519361
* VIAF: 175790273
* WorldCat: lccn-n80152340
**Obrábanie elektrónovým lúčom** je založené na pôsobení vysokej energie koncentrovaného žiarenia elektrónov, ktoré je sústredené na veľmi malú plochu. Elektrónové žiarenie sa šíri štvrtinovou až polovičnou rýchlosťou svetla, takže ma vysokú kinetickú energiu, ktorá sa pri dopade žiarenia na obrobok premieňa na tepelnú energiu. Následkom toho je materiál obrobku odparovaný.

Princíp
-------

Zdrojom zväzku elektrónov je volfrámové alebo tantalové vlákno ohriate približne na 2 500 °C. Tento katódový žiarič je napájaný z generátora vysokého napätia 30 až 150 kV. Elektróny vytvárajú zväzok, ktorý prechádza otvorom v anóde. 

Elektrónový lúč sa formuje a zaostruje pomocou magnetických šošoviek na plochu s priemerom niekoľko tisícin milimetra. Vychyľovanie zväzku elektrónov pri zhotovovaní tvarových dier čoesa dosahuje vychyľovacou cievkou. Pohybovať sa môže tiež obrobok.

Obrobok je uložený vo vákuovej komore s vysokým vákuom 1,33 x (10−9 až 10−11) Pa, pretože výkon žiarenia by vo vzduchu veľmi poklesol. V komore musí byť upínací a posuvový mechanizmus k nastaveniu polohy obrobku.

Využitie
--------

Celkový príkon stroja býva asi 5 kVA. Priemer zväzku elektrónov v mieste pôsobenia na obrobok je v rozmedzí 0,0025 až 0,01 mm. Koncentrácia energie dosahuje hodnoty 5 MW.mm−2. Pretože je energia dodávaná v impulzoch trvajúcich asi 10 – 5 s, nie je šírka pásma tavenia kovu väčšia než priemer zväzku elektrónov, takže sa materiál pri obrábaní v blízkosti pásma obrábania neohrieva. 
Pri obrábaní ocele zväzkom elektrónov možno dosiahnuť šírku rezu 0,01 mm pri hĺbke rezu 1 mm a pri rýchlosti posuvu 20 mm.s−1. Elektrónovým lúčom sa môžu vŕtať hlboké otvory s priemerom niekoľko stotín alebo desatín milimetra s toleranciou niekoľko tisícin milimetra.

Elektrónovým lúčom sa obrábajú najmä tvrdé syntetické materiály s vysokou teplotou tavenia, kovy ako tantal, titán, molybdén, volfrám a spekané karbidy, ďalej najtvrdšie elektricky nevodivé materiály ako je keramika, kremeň, sklo a iné, bez zreteľa na ich mechanické vlastnosti.

Týmto spôsobom však možno rezať, vŕtať alebo gravírovať povrch takmer všetkých materiálov.
Používa sa na zhotovovanie dier a štrbín v kovových fóliách, k výrobe miniatúrnych vrstvových odporov, na obrábanie a vŕtanie masívnych telies, výrobe hubíc pre priemysel umelých vlákien atď.
**Formovanie moderného slovenského národa** alebo **slovenské národné obrodenie** prebiehalo od 80. rokov 18. stor. po revolúciu 1848 – 1849. Impulzom boli okrem iného reformy cisára Jozefa II. v 80. rokoch 18. stor. a politicko-kultúrny vplyv osvietenstva.

Tento proces sa spravidla delí na tri fázy:1

|  | 1.fáza | 2.fáza | 3.fáza |
| --- | --- | --- | --- |
| Obdobie | 1780 – 1820 | 1820 - 1835 | 1835 - 1848 |
| Osobnosti (hnutie) | Bernolákovcov | Jána Kollára a Pavla Jozefa Šafárika | Štúrovcov |
| Hlavné myšlienky | osveta ľudu, spisovný jazyk | spolupráca so slovanskými národmi | kultúrne a politické práva, spisovný jazyk |

**Začiatky sl národného obrodenia**

Prelom 18.a 19.storočia:1.prúd vzdelancov-katolíckeho vierovyznania: snaha o uzákonenie slovenského spisovného jazyku. Táto skupina sa zoskupila okolo„Spoločnosti pre pestovanie slovenskej reči na čele s profesorom Michalom Kratochvílom a Antonom Bernolákom (Spoločnosť vznikla v roku 1786 v Generálnom seminári v Bratislave). Anton  B.  v roku 1787 uzákonil  kultúrnu  západoslovenčinu  ako  prvý  spisovný  jazyk.Slovákov – zásada „píš ako počuješ". Jeho zásadné diela: *„Dissertatio philologico-critica de literis Slavorum"* ( Jazykogramatická rozprava o slovenským písmenách), *„*Slowár Slovenskí Češko-Laťinsko-Ňemecko-Uherskí*"* (5-jazyčný slovník) a *„Grammatica slavica"* ( = slovenská gramatika)

V Bernolákovčine sú najznámejšie diela predovšetkým 2 literátov: Juraja Fándlyho – ľudovo-výchovné spisy: *„Piľní domajši a poľní hospodár"*, *„Zelinkár"*;  dielo „*Dúverná zmlúva medzi mňíchom a diáblom o prvních počátkoch, o starodávních, aj včúlajších premenách reholňíckích*" je prvé v Bernolákovčine (analyzuje v ňom vývoj žobravých mníšskych reholí, často kriticky sa pozerá na ich pôsobenie a zmysel života) a Jána Hollého – básnik: eposy: *„Svätopluk", „Sláv", „Cyrilo-metodiáda".*

Pozri aj
--------

* národné obrodenie
* české národné obrodenie
* osvietenstvo

Zdroj
-----

* FILIT
Súradnice: 49°08′54″S 18°48′16″V﻿ / ﻿49,1484°S 18,8045°V﻿ / 49.1484; 18.8045

Pohľad na ústie z Goleštanu
**Višňovská dolina** je dolina v Lúčanskej Fatre pri obci Višňové. Je dlhá približne 3 km a preteká ňou potok Rosinka.

Poloha
------

Nachádza sa v centrálnej oblasti pohoria, v geomorfologickom podcelku Lúčanská Fatra a jej časti Lúčanské Veterné hole. Dolina leží v Žilinskom kraji, v okrese Žilina a na katastrálnom území obce Višňové.

Tiahne sa od obce Višňové juhovýchodným smerom na úpätie vrchu Minčol (1 363,9 m n. m.). Zo severovýchodu ju vymedzuje hrebeň, vedúci vrchmi Hoblík (933,6 m n. m.) a Suchárová (963 m n. m.) na dominantný Minčol. Z neho vedie hrebeň severozápadným smerom cez Skalnatú (1 126 m n. m.), Hornú roveň (997 m n. m.), Dolnú roveň (950,4 m n. m.) a Valientov diel (828 m n. m.). Do Žilinskej kotliny, resp. podcelku Žilinská pahorkatina vyúsťuje nad obcou Višňové v nadmorskej výške okolo 530 m n. m. V tejto lokalite sa na pravom brehu Rosinky nachádza na severozápadnom úpätí Hoblíka Višňovská jaskyňa.

Dolina je tvorená najmä dolomitmi a v minulosti tu boli pokusy o ťažbu zlata. Je známa svojimi horolezeckými terénmi, ktoré sem lákajú najmä jednou z najťažších lezeckých stien u nás - cestou „Panter 8b+". Na Hoblíku je vytvorená ferata. V oblasti sú významné pramene pitnej vody. 

V sedle medzi Valientovým dielom a Dolnou rovňou sa nachádza lyžiarsky areál Holý diel. V doline sa nachádza vetracia šachta diaľničného tunela Višňové.

Referencie
----------

1. 1 2   *Názvy vrchov, dolín, priesmykov a sediel* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2023-03-27]. Dostupné online. Archivované 2023-03-27 z originálu.
2. 1 2 3  *Malá Fatra - Vrátna, Letná turistická mapa 1:50 000*, Vojenský kartografický ústav, š. p. Harmanec, 2000
3. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2023-03-27]. Dostupné online.
4. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2023-03-27]. Dostupné online.
5. ↑   *Ferrata Hoblík* [online]. Bratislava: Rozhlas a televízia Slovenska, 2018-11-23, [cit. 2023-03-27]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Višňovská dolina**

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej mape

Autoritné údaje: * SNK: 87646
Ľvivská univerzita
**Ľvivská univerzita** (oficiálne **Ľvivská národná univerzita Ivana Franka**, ukr. Львівський національний університет імені Івана Франка) je univerzita sídliaca v západoukrajinskom Ľvive, jedna z najstarších univerzít na východ od Visly a jedna z najväčších na Ukrajine.

Škola bola založená v roku 1608 jezuitmi. Roku 1661 potom na žiadosť Jána II. Kazimíra získala titul akadémie. V čase II. poľskej republiky niesla názov *Uniwersytet Jana Kazimierza*. Potom, čo sa Ľvov stal súčasťou Ukrajinskej SSR, bola pomenovaná po spisovateľovi a absolventovi Ivanovi Frankovi.

Celkový počet študentov na konci 20. storočia prevyšoval 15 000. Súčasným rektorom je Volodymyr Melnyk, filozof. Známymi absolventmi sú napríklad Stanisław Lem, Bruno Schulz, Ludwig Fleck, Jaroslav Rudnyckyj, Ivan Kaljajev, Rudolf Weigl alebo matematici spätí s medzivojnovou Ľvivskou matematickou školou.

Externé odkazy
--------------

* Stránky univerzity

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Lvovská univerzita na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 124408930
* GND: 10032822-2
* ISNI: 0000000112454606
* LCCN: n00034402
* NK ČR: ko2005293885
* VIAF: 161036189
* WorldCat: lccn-n00034402
OC Helios zo severovýchodu v roku 2024
**Obchodné centrum Helios** je obchodné centrum nachádzajúce sa medzi Herlianskou a Solivarskou ulicou na sídlisku Štrkovec v bratislavskej mestskej časti Ružinov.

História
--------

S nákladom vyše 3 milióny Kčs bolo v roku 1965 dokončené obvodové vybavenie na Herlanskej ulici. Nachádzali sa tu špecializované predajne: Slovenská kniha, Textil, Papier, Lahôdky, Drogéria, Chlieb a pečivo, Mäso a údeniny, Ryby, Šport, Holič a kaderník, Oprava obuvi, VKUS – zákazkové závody a služby: fotozberňa, rýchložehliareň a práčovňa a zberňa prádla a chemickej čistiarne.

Súčasnosť
---------

Obchodnému centru v súčasnosti hrozí zánik. V roku 2022 sa na jeho mieste plánovala výstavba Polyfunkčného domu Herlianska investora Prima spol. s r. o. ktorý nakoniec nahradí susednú prízemnú budovu. Kvôli odporu verejnosti je možné očakávať zánik obchodného centra najskôr až koncom 20. rokov 20. storočia.

Kategoria:Obchodné centrá na Slovensku

1. 1 2  A.S, Petit Press. *Kúsok socializmu chcú prestavať. Developer pred rokmi neuspel, skúša to nanovo* [online]. index.sme.sk, [cit. 2024-04-18]. Dostupné online.
2. 1 2   *Odpor verejnosti nepomohol. Na Herliansku prichádza výstavba* [online]. www.yimba.sk, [cit. 2024-04-18]. Dostupné online.
3. ↑  PRAKEŠ, A.. *Obchodná sieť na bratislavskom Štrkovci* [online]. vtedy.tasr.sk, 1965-05-15, [cit. 2024-04-18]. Dostupné online.
4. ↑   *Koniec navštevovanej stavby sa blíži: Príprava bytovky na Herlianskej napreduje* [online]. www.yimba.sk, [cit. 2024-04-18]. Dostupné online.
Šablóna:Speciesbox

**Šalvia muškátová** je dvojročná rastlina z rodu Šalvia. Pochádza zo severnej časti Stredozemného mora a vyskytuje sa aj v niektorých oblastiach v severnej Afrike a Strednej Ázii. Rastlina má dlhú históriu ako bylina a v súčasnosti sa pestuje hlavne pre výrobu esenciálnych olejov.

Popis
-----

*Šalvia muškátová* dosahuje výšku okolo 1 metra, má hrubé štvorcové stonky, ktoré sú pokryté chĺpkami. Veľké listy na stopkách vytvárajú prízemnú ružicu, sú dlhé až do 15cm a široké až do 10cm, menšie listy rastú sediac na stonke. V priaznivých podmienkach môžu spodné listy dosahovať dĺžku až do 30 centimetrov a vrchné až do 15 centimetrov. Listy sú pokryté žľazovitými chĺpkami, pri pošúchaní prstami sa uvoľnia aromatické oleje. Vôňa pripomína zmes Šalvie lekárskej a citrusov. Kvety sú väčšie ako u Šalvii lekárskej, ich farba sa pohybuje od svetlofialovej po fialovú alebo od bielej po ružovú s ružovým okrajom. Rastú v praslenových súkvetiach.

História
--------

Popisy liečivého použitia rastliny siahajú až do spisov Theophrasta (4. storočie pred n. l.), Dioscorida (1. storočie n. l.) a Plinia staršieho (1. storočie n. l.).

1. ↑  CLEBSCH, BETSY; BARNER, CAROL D. (2003). *The New Book of Salvias*. [s.l.] : Timber Press. p. 261. ISBN ISBN 978-0-88192-560-9 Chybné ISBN.
2. ↑  WAGNER, CHARLES; DE GEZELLE, JILLIAN; KOMARNYTSKY, SLAVKO (2020-02-28). *Celtic Provenance in Traditional Herbal Medicine of Medieval Wales and Classical Antiquity* [online]. Frontiers in Pharmacology, [cit. 2024-04-18]. Dostupné online.
**Nevädza poľná** (lat. *Centaurea cyanus*), je jednoročná liečivá rastlina z čeľade astrov rastie predovšetkým na okrajoch obilných polí a na suchých, kamenistých miestach spolu s rumančekom pravým a makom divým. Je indikátorom prehnojenia polí, v nedávnej minulosti sa pri silnom umelom hnojení vyskytovala zriedkavejšie.

Vzhľad
------

Je to jednoročná rastlina so stonkou vysokou až 90 cm, stonka je často vetvená. Kvetné listy sú špicaté, široké asi 6 mm. Kvety sú modrofialové v strede a výrazne modré na okrajoch. Kvitne od júna do septembra.

Použitie
--------

Zbierame celé sýtomodré hlavičky bez stopiek, alebo len z úborov vytrhávame lupienky. Sušíme pri 35 °C.

V liečiteľstve sa používa kvet (*Flos cyani*), buď samostatný alebo s kalichom (*Flos cyani cum calyce*). Droga má účinky močopudné a žlčopudné, v súčasnosti sa však najčastejšie používa pri zápalových a hnisavých očných chorobách.

Účinné látky
------------

Obsahuje antokyánové glykozidy (napr. cyanín), cichorín, knicín, flavonoidy, saponíny a minerálne látky.

Galéria
-------

* 
* 
* 
* 
* 
*

Referencie
----------

1. ↑  IUCN Red list 2013.03. Prístup 8. novembra 2022

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Nevädza poľná**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Nevädza poľná**