recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Lesovňa 2
Lesovňa 3
Lesovňa 4
Lesovňa 5
**Kysihýbel** je malá osada v Štiavnických vrchoch, v údolí Jasenice, súčasť obce Banský Studenec v okrese Banská Štiavnica. Nadmorská výška je 412m.

Lesovňa 1
Pôvodne to bol majer patriaci mestu Banská Štiavnica, od ktorého okraja je vzdialený len asi 500 metrov. Neskôr prešiel do majetku banského erára a od 2. polovice 19. storočia školský majetok Baníckej a lesníckej akadémie. V súčasnosti je tu školský lesný závod, drevený kaštielik (hájovňa) a sústava malých rybníkov vybudovaných po prvej svetovej vojne. 

Neďaleko osady sa nachádza Arborétum Kysihýbeľ, budované v rokoch 1900 – 1913. Na trase náučného chodníka, 1 km juhovýchodne od osady sa nachádza vzácna technická pamiatka UNESCO - podzemný kameňolom (nazývaný aj ako *Diery* alebo *Barlangy*), v ktorom sa v minulosti ťažil ryolit, podľa iného zdroja hruboporfyrický andezit s výrastlicami plagioklasu a amfibolu, ktorý vykazuje znaky autoklastickej brekciácie. Stavebný kameň sa tu údajne ťažil od 14. storočia. Pri návšteve Dier je dobré mať baterku. V zadnej časti komory je ponechaný stĺp, do ktorého sú vytesané letopočty 1768 a 1783. 

Akvadukt Kysihýbel 1
V Kysihýbli nájdete aj akvadukt, vybudovaný okolo roku 1870, keď sa stavala úzkokoľajná železnica z Hronskej Breznice do Štiavnice, pôvodná „Štyavnycká Anča". Akvadukt privádzal vodu z Kolpašských tajchov do úpravárenských zariadení pri bývalej šachte František v Banskej Štiavnici, v časti Štefultov (najvýchodnejšia šachta v Štiavnicko-hodrušskom rudnom revíre). 

Osada je východiskom viacerých značkovaných turistických trás do okolia, neďaleko osady je železničná zastávka Banský Studenec, na trati Banská Štiavnica - Hronská Dúbrava.

V Kysihýbli začína a končí okružný náučný chodník z lesníckym zameraním. Prechádza okolo viacerých prírodných a historických zaujímavostí, napríklad Feistmantlovej záhrady (pôvodnej botanickej záhrady lesníckej školy, dnes mohutného lesného porastu), Skália (malebných skalných andezitových útvarov v ochrannom lese), a Arboréta Kysihýbel.

Referencie
----------

1. ↑   *Nahuby.sk - Fotografia - "Hájovňa"* [online]. www.nahuby.sk, [cit. 2023-05-10]. Dostupné online.
2. ↑   *Podzemný kameňolom Barlangy* [online]. Čierne diery, 2017-08-06, [cit. 2019-05-17]. Dostupné online.
3. 1 2   *Banský Studenec* [online]. VO Región Banská Štiavnica (banskastiavnica.travel), [cit. 2023-03-01]. Dostupné online.
4. ↑  SOMBATHY, Ladislav. *Prehľadná mapa najznámejších štôlní, šácht a priebeh najvýznamnejších žíl v Štiavnicko-hodrušskom rudnom revíre In K otázke metalogenetickej terminológie v štiavnicko-hodrušskej oblasti.* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 1981, [cit. 2024-03-04]. (Mineralogika Slovaka, 13, 6,.) S. 555 – 559. Dostupné online.

Akvadukt Kysihýbel 2

Pozri aj
--------

* Arborétum Kysihýbeľ

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej mape
* Podzemný kameňolom zaradený na zoznam pamiatok UNESCO
* Fotografia hájovňa, Kysyhýbel

Súradnice: 48°27′33″S 18°56′12″V﻿ / ﻿48,45921°S 18,93661°V﻿ / 48.45921; 18.93661
Trasa diaľnice
Diaľnica bratstva a jednoty pri obci Otočec v Slovinsku. V pozadí nová diaľnica A2
**Diaľnica bratstva a jednoty** (chorv. Autoput Bratstvo i jedinstvo, slovin. Avtocesta Bratstvo in enotnost) je bývalé označenie dnes už viacerých diaľnic v krajinách bývalej Juhoslávie. Diaľnica mala prechádzať väčšinou vtedajších zväzových republík a mala tak symbolizovať jednotu celého zväzu. V súčasnosti v jej trase vedie X. paneurópsky dopravný koridor.

Plánovaná trasa
---------------

Podľa projektu mala diaľnica začínať na rakúskej hranici tunelom Karavanke a ďalej mala pokračovať okolo slovinských miest Jesenice, Ľubľana a Novo mesto. Ďalej by pokračovala cez chorvátsky Záhreb, Slavónsko až do hlavného mesta Belehrad. Tu sa mala otočiť na juh a pokračovať cez Niš v Srbsku a Skopje v Macedónsku až na grécke hranice.

Súčasné diaľnice na trase diaľnice Bratstva a jednoty
-----------------------------------------------------

* **Slovinsko:**
* **Chorvátsko:**
* **Srbsko:** ,
* **Severné Macedónsko:**

História
--------

Po druhej svetovej vojne bola cestná sieť v Juhoslávii v katastrofálnom stave. Komunikácie pre diaľkovú dopravu prakticky neexistovali, motorizácia postupovala a krajina stále viac zaostávala. Preto bol vypracovaný projekt na výstavbu diaľnice Bratstva a jednoty naprieč krajinou. Výstavby sa zúčastnilo takmer 300 000 ľudí, brigádnikov (domácich i zahraničných), či vojakov. Prvý úsek medzi Záhrebom a Belehradom bol sprevádzkovaný 27. júla 1950. Diaľnica sa na niektorých miestach stavala len v parametroch obyčajnej cesty. Tieto úseky sú dnes súčasťami štátnych ciest. Výstavbu v 60. a 70. rokoch poznačila tzv. Cestná aféra, keď boli chudobnejšie zväzové republiky uprednostňované pred najbohatšou republikou Slovinskom. Diaľnica pred rozpadom federácie nebola celá sprevádzkovaná, niektoré úseky v Macedónsku a Slovinsku boli dostavané až po vojne v 90. rokoch, dokonca niektoré nie sú postavené ani dnes.

Pozri aj
--------

* Cestná aféra
* Paneurópske dopravné koridory
Generalitat de Catalunya
**Katalánska Generalitat** (po katalánsky : *Generalitat de Catalunya*, po španielsky *Generalidad de Cataluña*) je Generalitat, čiže vládny systém / politická organizácia, Katalánska.

Súčasnosť
---------

V súčasnosti Generalitat pozostáva z týchto inštitúcií: 

* Parlament Katalánska (*parlament de Catalunya*)
* Výkonná rada Katalánska (*consell executiu*) – vláda
* Predseda katalánskej Generalitat (*president de la generalitat de Catalunya*) – predseda vlády, volený parlamentom, menovaný kráľom; v súčasnosti je ním Pasqual Maragall.

Dejiny
------

O vzniku pozri Generalitat. Od konca 13. storočia „Cort", dovtedy zvolávaný kráľom, dostal inštitucionálnu podobu. Delil sa na tri "vetvy" – cirkevnú (v nej klérus), vojenskú (v nej šľachta) a ľudovú (nazývanú aj "kráľovská komora"; v nej kráľovské mestá). Súhrn týchto poslancov sa nazýval *general de Cathalunya* (doslova „všeobecné [zhromaždenie] Katalánska"). Zvláštna deputácia Cort-u vyberala medzi jednotlivými zasadaniami kráľovské dane.

V 14. storočí kráľ priznal "Corts"-om právo delegovať svoje fiškálne a kontrolné úlohy dvanástim stálym osobám, na čele s predsedom.

Pozri aj
--------

Zoznam predsedov katalánskej Generalitat

Galeri
------

* Palau de la Generalitat de Catalunya
* Interior view
* Pati dels Tarongers
**Katal** je jednotka katalytickej aktivity enzýmu.

Označuje sa pomocou značky **kat**. Je odvodenou jednotkou sústavy SI. Nahrádza enzýmovú jednotku U, ktorá sa však stále používa častejšie než katal, hlavne v biochémii. Jej rozmer je [s−1.mol].

Definícia
---------

Enzýmový preparát má katalytickú aktivitu 1 kat, ak je schopný pri nasýtení substrátom za definovaných podmienok (teplota, pH, zloženie a koncentrácia) za prítomnosti aktivátorov a neprítomnosti inhibítorov premeniť 1 mol substrátu za sekundu.

Katal je pomerne veľká jednotka, preto sa často sa používajú odvodené jednotky nanokatal (nkat), mikrokatal (μkat) a pod.

Vzorec
------

{\displaystyle kat={\frac {n}{t}}\,}
* *n* je látkové množstvo v móloch
* *t* je čas v sekundách

Pôvod
-----

Názov katal sa používal desaťročia a oficiálnou jednotkou SI sa stal v roku 1999.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |

| * z
* d
* u
Jednotky SI |
| --- |
| Základné | 
* meter
* kilogram
* sekunda
* ampér
* kelvin
* kandela
* mol

 |
| Doplnkové | 
* radián
* steradián

 |
| Odvodené | 
* hertz
* stupeň Celzia
* newton
* joule
* watt
* pascal
* coulomb
* volt
* ohm
* siemens
* farad
* weber
* tesla
* henry
* lúmen
* lux
* becquerel
* gray
* sievert
* katal

 |
**Nové Košariská** sú miestna časť slovenskej obce Dunajská Lužná.

Obec je doložená v roku 1258 ako *Mysser*, v roku 1283 *Misser*, v roku 1293 *Miser*, v roku 1437 *Mischesdorff*, v roku 1453 *Misserd*, v roku 1773 *Misérdi*, v roku 1920 *Misérd*, v roku 1945 *Nové Košariská*, maďarsky *Misérd*, *Misérdi*, nemecky *Mischdorf*.

Na území obce je mohylník kalenderberskej kultúry z doby hallštattskej.

Obec patrila hradu Bratislava, časť obce v roku 1293 bratislavskému richtárovi Herculinovi, v roku 1349 richtárovi Jakubovi, od 16. storočia časť obce panstvu Malinovo (Eberhard), časť panstvu Svätý Jur. V roku 1553 mala 10 port, v roku 1715 2 mlyny, výsek mäsa a 23 daňovníkov, v roku 1828 86 domov a 626 obyvateľov. Zaoberali sa poľnohospodárstvom. V rokoch 1683 – 1720 obyvateľstvo zdecimovali turecké nájazdy a stavovské povstanie. V prvej polovici 18. storočia sa v obci usídlili kolonisti z Korutánska. V roku 1945 bolo nemecké obyvateľstvo vysídlené.

Obec Nové Košariská sa 1. januára 1974 zlúčila s obcami Jánošíková a Nová Lipnica a vznikla obec Dunajská Lužná, pričom dnes tvorí jej miestnu časť Nové Košariská.

Súradnice: 48°05′28″S 17°16′27″V﻿ / ﻿48,091062°S 17,274113°V﻿ / 48.091062; 17.274113
Procesor Pentium 4 s technológiou HT
**Hyper Threading** alebo **Hyperthreading** alebo **HTT** resp. **HT** je technológia používaná výrobcom procesorov firmou Intel pre tzv. multiprocesové operácie. Táto technológia vytvára z jedného fyzického procesora dva virtuálne procesory. Procesor sa voči softvéru správa tak, akoby bol v počítači dvakrát.

Dôsledkom Hyper Threadingu sú vylepšené odozvy procesora, zrýchlenie súčasného spracovania inštrukcií. Procesory s implementovanou technológiou HTT sú o cca 30% rýchlejšie ako klasické procesory bez tejto technológie.[chýba zdroj]

*Hyper Threading* funguje na princípe duplikácie tej časti CPU, ktorá obsahuje registre, čo pre aplikácie vyvoláva dojem, že procesorov je viacero a zasielajú pre spracovanie procesorom viacero inštrukcií a príkazov naraz. HTT sa javí ako mimoriadne efektívny spôsob zvýšenia výkonu hlavne pri výpočtových operáciách. Hyper Threading teda umožňuje zvýšiť výkon aplikačnému softvéru, ktorý vie pracovať s viacerými vláknami súčasne (multithread) alebo je schopný práce v režime spracovania viacerých úloh naraz (multitasking). Samozrejme druhý virtuálny procesor môže využívať iba tie prostriedky skutočného procesora, ktoré nevyužíva prvý virtuálny procesor. Zvýšenie výkonu je teda spôsobené optimalizáciou využitia všetkých častí jediného CPU. HTT bol vytvorený ako odpoveď na technológie AMD, pretože Intel Pentium 4 dokáže v jednom takte spracovať iba jednu inštrukciu, zatiaľ čo Athlon XP až tri[chýba zdroj]. 

Technológia je aplikovaná v procesore, a tiež v čipovej sade (čipsete) a teda v matičnej doske. Prvé čipsety podporujúce HTT boli rozšírený čipset Intel 850E a čipsety Intel 845GE, Intel 845PE a Intel 845GV. Prvým procesorom Intelu, ktorý podporuje novú technológiu HTT, bol Intel Xeon MP (serverový procesor), z procesorov pre stolné PC to bol Pentium 4 3 GHz s jadrom Northwood (v roku 2002).
**Správa** je základným žánrom spravodajstva. Správa je aktuálna, vecná, presná, úplná, spoľahlivá, včasná a citovo neutrálna informácia o udalosti alebo jave, ktorý prináša aspoň jeden doteraz neznámy fakt (alebo známy, ale vystupujúci v nových súvislostiach), pričom daný jav sa stal alebo nestal, stane alebo nestane. Správa môže byť krátka alebo rozvinutá. Má odpovedať na základné otázky „kto?, čo?, kedy?, kde?, ako? a prečo?".

Faktograficky informačným postupom zaznamenáva v jazykovej a aj mimojazykovej podobe istý časopriestorový výsek skutočnosti. Ideálne obsahuje v minime textu maximum informácií.

Kompozícia
----------

Kompozičná štruktúra odpovedí na tieto otázky závisí od komunikačného zámeru; odpovede sa zoskupia podľa ich objektívnej dôležitosti, pričom sa uprednostní odpoveď, ktorá je pre udalosť najviac závažná alebo typická, resp. tá ktorú chce zdôrazniť autor správy.

Druhy
-----

Zdroje
------

1. Bartošek, J.: *Žurnalistika - Úvod do studia*, FF UP v Olomouci, Olomouc 1991, s. 51-61.
2. Osvaldová, B. – Halada J. a kol.: *Encyklopedie praktické žurnalistiky*, Libri, Praha 1999, s. 213-214.

Referencie
----------

1. ↑  Slančová, Daniela.: Praktická štylistika. Prešov, Slovacontact 1996. s. 139 ISBN 80-901417-9-X
**Kašída** (perz. کشیده‎ - kašída [vyslov: käšídä]) je nástroj na zarovnávanie v písaných písmach, najmä v arabskom písme. Na rozdiel od zarovnávania pomocou predlžovania medzier medzi slovami (známeho z latinky) je jeho podstatou predlžovanie vhodných čiar niektorých písmen.

Zmena rozmeru písmena je síce možná aj v latinke (v rámci mikrotypografie), ale kašída v rámci arabského písma je prirodzenejšia a ľahko realizovateľná, pretože rada písmen v perzštine a arabčine obsahuje výrazné vodorovné ťahy, ktorých dĺžku nie je problém upraviť.

Niekedy sa označením *kašída* rozumie špeciálny predlžujúci znak „**ـ**" inak označovaný tatwíl (arab. *تطويل*‎ – *taṭwíl*), prípadne jeden zo zostavy glyfov rôznych dĺžok, ktoré slúžia na predĺženie v rámci konkrétneho fontu. V rámci Unicode je znak „*ـ*" na pozícii U+0640 a je pomenovaný *arabský tatwíl* (angl. *Arabic Tatweel*).

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kašída na českej Wikipédii.*
**Christof Wandratsch** (\* 20. december 1966, Norimberg) je diaľkový a zimný plavec z Nemecka.

Diaľkoplavecké úspechy
----------------------

Medzinárodne zažiaril Christof Wandratsch prvýkrát v roku 1990, keď vyhral plavecké preteky cez jazero v Zurichu (preteky sa pravidelne konajú na trati 26,4 km). Víťazstvá zaznamenal na *European Aquatics Championships* v rokoch 1991 a 1995 na maratónskych tratiach 25 km. 

V auguste 2005 sa stal svetovým rekordérom pri preplávaní kanálu La Mache časom 7 hodín 3 minúty, čím prekonal predchádzajúci rekord Chada Hundebyho z roku 1994 (7:17 hod.). Už v roku 2003 bol veľmi blízko ku prekonaniu uvedeného rekordu, keď jeho plavba cez La Manche trvala len o 3 minúty dlhšie (7:20 hod.) ako vtedy platný rekord. 

V roku 2007 potom rekord Ch. Wandratscha prekonal Petar Stoychev z Bulharska, ktorý dosiahol čas 6:57 hod.

Zimnoplavecké úspechy
---------------------

Ch. Wandratsch po Majstrovstvách sveta v zimnom plávaní 2018
Christof Wandratsch sa od roku 2014 zúčastňuje *Majstrovstiev sveta v zimnom plávaní*, čo je šampionát typu masters v 5 ročných vekových kategóriách organizovaných od roku 2000 asociáciou Majstrovstvá sveta v zimnom plávaní (IWSA) v dvojročných intervaloch. Na Majstrovstvách sveta v zimnom plávaní 2018 (Fínsko) sa stal absolútnym víťazom na 450 m a ako vo svojej kategórii, tak aj absolútne býva suverénom vo vytrvalostných plavbách na 450 m a 1000 m, ale aj na kratších tratiach (vo svojej kategórii). Napríklad na WSWC 2018 v Talline získal celkovo 8 medailí (obr.), na WSWC 2020 v Blede v Slovinsku vyhral svoju vekovú katogóri na 1000 m aj 450 m a doteraz je držiteľom svetového rekordu IWSA v zimnom plávaní na 1000 m (od roku 2016).

Ako zimný plavec sa od roku 2015 zúčastňuje aj na podujatiach *Medzinárodnej asociácie ľadového plávania* (International Ice Swimmiing Association – IISA), napríklad na 1. *Majstrovstvách sveta v ľadovom plávaní IISA* v Murmansku sa stal absolútnym víťazom na 1000 m.

Referencie
----------

1. ↑   *Successful English Channel swims in 2005 | Dover.UK.com* [online]. www.dover.uk.com, [cit. 2021-05-09]. Dostupné online.
2. 1 2   *menu PROGRAMME/RESULTS* [online]. Winter Swimming Bled, [cit. 2021-05-09]. Dostupné online. (po anglicky)
3. ↑   *Bilancia roku 2015 na titulke webu* [online]. Extremschwimmer Christof Wandratsch, [cit. 2021-05-09]. Dostupné online. (po nemecky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Christof Wandratsch**

Externé odkazy
--------------

* Osobná stránka Christofa Wandratscha

Autoritné údaje: * GND: 1062473345
* VIAF: 311723521
**Kaštieľ Migazziovcov** je jednoposchodová barokovo-klasicistická budova v Zlatých Moravciach.

Má dve krídla orientované do parku - dnes je z neho zachovaná len menšia časť. V roku 1789 kaštieľ prestaval viedenský kardinál Krištof Bartolomej Anton Migazzi. Jeho erb je na prednom tympanóne kaštieľa. Západné krídlo so zamurovanými arkádami pochádza pravdepodobne z obdobia druhej polovice 17. storočia. Na nádvorí kaštieľa je pomník Janka Kráľa z bieleho bulharského mramoru od akad. sochára Jána Kulicha. V budove kaštieľa sídli v súčasnosti Mestské kultúrne stredisko, ktorého súčasťou je aj mestská knižnica (momentálne presťahovaná do Základnej školy Robotnícka kvôli statike budovy) a na prízemí pravého krídla pobočka Ponitrianskeho múzea v Nitre, Mestské múzeum.

Pozri aj
--------

* Zoznam kaštieľov na Slovensku

Súradnice: 48°22′57″S 18°23′48″V﻿ / ﻿48,382566°S 18,396746°V﻿ / 48.382566; 18.396746

| * z
* d
* u
Zlaté Moravce |
| --- |
| Samospráva | 
* *Primátor:* Dušan Husár (od 2018)
* *Mestské časti:* Chyzerovce
* Prílepy
* Zlaté Moravce

 |
| Geografia | 
* Hostiansky potok
* Park Janka Kráľa
* Žitava

 |
| Pamiatky a stavby | 
* Kaštieľ
* Mauzóleum rodiny Migazziovcov
* Štadión FC ViOn
* *Zoznam kultúrnych pamiatok v Zlatých Moravciach*
* *K:Stavby*

 |
| Doprava | 
* *Cestná:* I/65
* *Železničná:* Železničná stanica
* Železničná trať Nové Zámky – Zlaté Moravce
* Železničná trať Leopoldov – Kozárovce

 |
| Kultúra | 
* Zlatňanka (folklórny súbor)

 |
| Šport | 
* FC ViOn Zlaté Moravce
* HC Zlaté Moravce
* *K:Šport*

 |
| Osobnosti | 
* *K:Osobnosti*

 |
**Kaštieľ s rímskokatolíckym kostolom Narodenia Panny Márie** v Geči je neskorobaroková stavba na miernom návrší, umiestnená v strede obce.

Dejiny
------

Kaštieľ pochádzajúci zo 17. storočia bol pri stavbe kostola v roku 1750 upravený a prispôsobený novému účelu. Fasádová úprava kaštieľa bola uskutočnená roku 1836. V 20. storočí sa v budove viackrát uskutočnili menšie adaptačné práce. 

Stavba kostola je pojatá do štvorcového masívu vlastného kaštieľa, len polkruhové apsidiálne presbytérium kostola je riešené ako vyčnievajúca prístavba, zakončená malou hranatou strešnou vežou z dreva, v ktorej je umiestnený zvon. Kostol je jednoloďový s polkruhovou apsidou, zaklenutý valenou klenbou s lunetami. I nad strechou apsidy je umiestnená mala vežička. Na západnej (zadná časť) a juhovýchodnej strane (bočná časť) interiéru je oratórium, za ním chodba spájajúca kostol s kaštieľom. V presbytériu je iluzívna nástenná maľba z roku 1760, predstavujúca Korunovanie Panny Márie od A. I. Trtinu v dolnej časti signovaná autorom. V lodi sú nástenné maľby od J. Smolku z roku 1945 maľované na pôvodných rokokových Trtinových kompozíciách. Hlavný oltár je nepôvodný s centrálne umiestnenou ikonou (obrazom) samotnej Panny Márie s Ježiškom v náručí so štylizovaným rámom predstavujúcim slnečné lúče smerujúce z rohov rámu do priestoru. Po stranách sú inštalované plastiky svätého Štefana kráľa a svätého Ladislava z polovice 18. storočia, umiestené na štylizovaných nástenných drevených konzolách, ďalšie dve plastiky od toho istého rezbára sú v lodi a predstavujú svätého Mikuláša biskupa a svätého Michala archanjela s mečom a knihou. Sochy sú inšpirované plastikami sochára J. A. Kraussa, ktorý vytvoril diela v Jasovskom kláštore. 

Príslušenstvom kaštieľa je aj podpivničený pôvodný sklad pre uskladňovanie poľnohospodárskej produkcie, záhrada tzv. „kertešňa" (od maďarského kertéz – záhradník) a taktiež parčík situovaný od severu do návršia pred starým kostolom.

Pozri aj
--------

* Zoznam kaštieľov na Slovensku

Súradnice: 48°37′37″S 21°18′28″V﻿ / ﻿48,626849°S 21,30764°V﻿ / 48.626849; 21.30764
**Bioplasty** sú plastové materiály vytvorené z obnoviteľných zdrojov, napríklad rastlinných tukov a olejov, kukuricového škrodu, pilín a iných. Niektoré bioplasty sa získavajú priamou úpravou prírodných biopolymérov, ako sú polysacharidy (napríklad škrob, celulóza či chitozán) alebo bielkoviny (napríklad sójový proteín, lepok alebo želatina), iné sa vyrábajú chemickou syntézou z derivátov sacharidov (napríklad kyseliny mliečnej) či lipidov (oleje a tuky) z rastlín alebo zvierat alebo sa biologicky vyrábajú fermentáciou cukrov a lipidov. Bežné plasty sú oproti bioplastom vyrábané z ropy či zemného plynu.[chýba zdroj]

Druhy
-----

Podľa pôvodu surovín na výrobu polyméru a schopnosti biodegradovať, rozdeľujeme bioplasty na tri typy:

* z fosílnych zdrojov a zároveň biologicky rozložiteľné - pri ich recyklácii vznikajú emisie
* z obnoviteľných zdrojov, niektoré typy však majú problém s biologickou rozložiteľnosťou
* z obnoviteľných zdrojov a súčasne biodegradovateľné

Plasty, ktoré sú vyrobené z fosílnych zdrojov a zároveň nespĺňajú podmienky biodegradácie, nemožno označovať ako biomateriály.

Referencie
----------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |

1. ↑   *Bioplastics - an overview | ScienceDirect Topics* [online]. www.sciencedirect.com, [cit. 2022-04-21]. Dostupné online.
2. ↑  ZEENAT; ELAHI, Amina; BUKHARI, Dilara Abbas. Plastics degradation by microbes: A sustainable approach. *Journal of King Saud University - Science*, 2021-09-01, roč. 33, čís. 6, s. 101538. Dostupné online [cit. 2022-04-21]. ISSN 1018-3647. DOI: 10.1016/j.jksus.2021.101538. (po anglicky)
**Adrianus Johannes Simonis** (\* 26. november 1931, Lisse, Holandsko – † 2. september 2020, Voorhout) bol holandský kardinál, emeritný utrechtský arcibiskup.

Životopis
---------

Narodil sa v Lisse v južnom Holandsku. Po štúdiách teológie bol 15. júna 1957 vysvätený za kňaza a inkardinovaný do diecézy Rotterdam. Po vysvätení pracoval ako pastoračný kňaz, neskôr v rokoch 1959 – 1966 pokračoval v štúdiách biblickej exegézy na pápežských vzdelávacích inštitúciách v Ríme. Po návrate do vlasti opäť pracoval v pastorácii. V roku 1969 bol menovaný za kanonika katedrálnej kapituly v Rotterdame.

### Biskup a kardinál

V roku 1970 ho pápež Pavol VI. vymenoval za rotterdamského biskupa. Biskupské svätenie mu udelil utrechtský arcibiskup Bernardus Johannes Alfrink 20. marca 1971. 27. júna 1983 bol menovaný za utrechtského arcibiskupa koadjútora. Svojho predchodcu v úrade nahradil o pol roka neskôr. Od roku 1983 až do roku 2008 bol predsedom holandskej biskupskej konferencie. Pápež Ján Pavol II. ho 25. mája 1985 vymenoval za kardinála s titulárnym kostolom San Clemente. Kardinál Simonis sa zúčastnil role voliča konkláve, ktoré vybralo Benedikta XVI. V novembri 2006 kardinál Simonis požiadal pápeža o uvoľnenie z funkcie, čomu pápež vyhovel 14. apríla 2007.

V roku 2011 sa kardinál Simonis ako vôbec prvý vysoko postavený prelát v holandských dejinách postavil pred súd, aby svedčil vo veci sexuálneho zneužívania mladistvých. Bol tiež obvinený zo zamlčovania prípadov sexuálneho zneužívania a tiež z toho, že kňaza obvineného z takýchto činov iba preložil namiesto uvoľnenia z pastoračnej služby.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑   *Cardinals Created by John Paul II.* [online].. Dostupné online. (anglicky)
3. ↑   *RINUNCE E NOMINE* [online].. Dostupné online. (taliansky)
4. ↑   *"Cardinal Ad Simonis accused of protecting abuser priest"* [online].. Dostupné online. (anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Adrianus Johannes Simonis**

Externé odkazy
--------------

* Profil v biografickom slovníku kardinálov Salvadora Mirandu
* Biografia na catholic-hierarchy.org

Autoritné údaje: * BnF: 12182794v
* GND: 12836453X
* ISNI: 0000 0001 0898 6570
* LCCN: n99275798
* VIAF: 49269574
* WorldCat: lccn-n99275798
Malý čln plávajúci pri pobreží
Lode v Portovenere, Taliansko
**Čln** je plavidlo (loď) menšie ako väčšina lodí, zvyčajne so špeciálnym určením. Niektoré člny sú tak malé, že sa bežne prepravujú loďami, na súši potom pomocou prívesov. Člnom sa však nazývajú aj napríklad malé nafukovacie plavidlá na plážovú rekreáciu. Je to ťažko definovateľná podtrieda lodí, väčšina odborníkov sa zhoduje na zásadnom rozdiele - čln nemá podpalubia, len jedinú palubu.

Čln sa skladá z jednej, alebo viacerých vztlakových štruktúr trupov a systému pohonu akým môže byť lodná skrutka, veslá, pádla, plachta, parný kolesa, alebo trysky.

Najstaršie člny, tzv. monoxyly boli vydlabané z jediného kmeňa stromu.

V širšom slova zmysle je čln malá loď, obdobne ako v angličtine pojem *boat*, alebo v nemčine *das Boot*. Má podpalubia a môže byť schopná plavby po otvorenom mori. V civilnom sektore napríklad rybársky čln. Medzi vojnové lode sa radia člny delové, torpédové, raketové, hliadkové/strážne, vyloďovacie (tento spravidla podpalubia nemá).

V staršej literatúre je pojem *podmorský* alebo *ponorný čln* ako označenie pre ponorku.

Vo vnútrozemskej plavbe sa označenie čln oficiálne používa pre lode bez vlastného strojného pohonu (vlečný čln, tlačný čln) a všeobecne pre malé plavidlá s vlastným strojovým pohonom (otvorený čln, kajutový čln, pretekársky čln).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Čln**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Člun na českej Wikipédii.*
Kaštieľ v Ivanke od kostola
Kaštieľ v Ivanke od záhrady
**Kaštieľ v Ivanke pri Dunaji** sa nachádza v Ivanke pri Dunaji asi 14 km severovýchodne od Bratislavy. Kaštieľ je romanticky pôsobiaca stavba v parku s výraznou siluetou. Postavený bol v rokokovom slohu v 3. štvrtine 18. storočia pre rod Grassalkovichovcov. Tí ho vlastnili až do roku 
1841, keď jeho mužská vetva Antonom III. vymrela a ich ivanský majetok bol vydražený. 

Kaštieľ a majetok kúpil Michal Obrenovič, srbské knieža a istý čas srbský panovník, ktorý v rokoch 1842 - 1858 žil v exile v Rakúsku. V Ivanke si zriadil vidiecke sídlo. Obrenovič sa v roku 1853 sa oženil s uhorskou šľachtičnou grófkou Júliou Hunyadyovou. V roku 1855 v kaštieli Obrenoviča tajne navštívil Ľudovít Štúr, ktorý žil pod policajným dozorom v Modre. Túto udalosť pripomína aj pamätná tabuľa. Keď v roku 1856 postihol Ivanku požiar, dal kaštieľ upraviť. Odstránil juhozápadnú časť existujúcej budovy a na jej mieste dal vybudovať vežu, ktorá slúžila ako vodojem.

Začiatkom 20. storočia noví vlastníci Huňadyovci dali kaštieľ neogoticko-secesne upraviť. Dnes predstavuje poschodovú budovu s architektonickým riešením vychádzajúcim zo vzorov stredovekej architektúry, z kombinácie románskych a gotických prvkov na fasádach ako napr. arkiere, balkóny, okná, kružby. Polygonálna veža objektu, ukončená helmicou je secesná. Reprezentačný kaštieľ bol pôvodne obklopený rozsiahlym francúzskym parkom.

1. januára 1943 sa do ivanskeho kaštieľa prisťahovali jezuiti, ktorí ho odkúpili od grófa Hunyadyho. Zriadili tu internát pre mládež študujúcu na ich gymnáziu v Bratislave.

V roku 1948 bol komunistami majetok jezuitom vyvlastnený, tzv. "znárodnený". Prešiel do rúk Povereníctva poľnohospodárstva. 

Po roku 1989 sa reštitúciou opäť vrátil do správy Spoločnosti Ježišovej - jezuitov. V súčasnosti je kaštieľ zrekonštruovaný a sídlia v ňom najmä dve inštitúcie: jezuitské Centrum spirituality Loyola a Kolégium Antona Neuwirtha. 

Kolégium Antona Neuwirtha je študentské kolégium založené podľa vzoru tradičných oxfordských kolégií. Poskytuje dvojročný internátny program pre študentov vysokých škôl so zameraním na štúdium filozofie, vzťahu kresťanstva a kultúry a osobnostný rozvoj.

Referencie
----------

* 
* 

Súradnice: 48°11′26″S 17°15′31″V﻿ / ﻿48,190637°S 17,258674°V﻿ / 48.190637; 17.258674
Súradnice: 48°30′02″S 17°00′20″V﻿ / ﻿48,500615°S 17,005460°V﻿ / 48.500615; 17.005460

**Kaštieľ vo Veľkých Levároch** je barokový kaštieľ, ktorý sa nachádza v južnej časti obce Veľké Leváre, v okrese Malacky.

Ku kaštieľu patrí park, v ktorom sa nachádza baroková kaplnka a mlyn z 18. storočia.

Kaštieľ bol niekoľkokrát rekonštruovaný počas 20. storočia, za socializmu v kaštieli fungoval Ústav na liečbu závislostí. Neskôr bol ústav zrušený, a kaštieľ ostal nevyužívaný chátrať, ako je tomu doteraz.

V kaštieli natáčali scény do slovenskej adaptácie seriálu Rex, ktorý v septembri 2017 uvádzala TV Markíza.

Dejiny
------

Kaštieľ dal v roku 1773 postaviť viedenský arcibiskup, kardinál Žigmund Kolonič na starších gotických a renesančných základoch. Neskôr gróf Štefan Wenckheim rozvinul na svojom veľkostatku veľkú hospodársku a podnikateľskú činnosť.

V roku 1931 gróf Anton Wenckheim predal kaštieľ aj s parkom rehoľnému rádu Uršuliniek z Bratislavy.

V roku 1941 kaštieľ odkúpilo Ministerstvo vnútra a zriadilo v ňom psychiatrický liečebný ústav. Počas druhej svetovej vojny v kaštieli fungovala poľná nemocnica nemeckej armády, neskôr po prechode frontu zas lazaret sovietskej armády. Po skončení vojny, sa do kaštieľa vrátil psychiatrický liečebný ústav.

Opis
----

Kaštieľ, je trojkrídlová budova s pôdorysom v tvare U a s dvojitou škridlicovou strechou. Má stredný rizalit hlavného krídla, ktorý má vyvýšenú strechu, ktorý zároveň poukazuje na dôležitú časť kaštieľa. Bočné rizality sú v ukončení krídiel zdôraznené atikou a tvarom strechy. Tiež má kaštieľ barokové, rytmicky členené fasády so štukovými rámami.

Kaštieľ má barokovú dispozíciu so strednou sálou výškovo presahujúcou poschodie, architektonicky vyjadrenou rizalitom. Okná kaštieľa sú polkruhovo uzavreté. V strednej časti, sa nachádza arkádová chodba. V hlavnom krídle nájdeme vestibul, slávnostné schodisko a prevýšenú sálu. Stropy majú štukové ornamenty. Z kaštieľa vedie do parku terasa a schodisko so stĺpovou balustrádou a vázami. Má viac ako sedemdesiat miestností.

Z kaštieľa je výhľad na park s rozlohou 14 ha. Park bol postavený v štýle francúzskeho baroka a vybudovali ho spoločne s kaštieľom. V 19. storočí, sa park zmenil na anglický krajinársky park a bol romanticky upravený. V parku sa pôvodne nachádzali rôzne vzácne dreviny a romantické pavilóniky.

Za parkom bola vybudovaná vodná plocha a umelo rozšírený potok. Kaštieľ s parkom spájajú rozbiehajúce sa cestičky. Parku dominuje trojosá kompozícia.

Pozri aj
--------

* Abrod
* Habánske múzeum vo Veľkých Levároch
* Kláštor Hubertinum
* Veľké Leváre

Referencie
----------

1. ↑   pamiatkynaslovensku.sk. Dostupné online.
2. ↑   *slovenskehrady.sk* [online]. 2007. Dostupné online.
3. ↑   *velkelevare.sk* [online].. Dostupné online.
**Kaštieľ v Kalinčiakove** stojí v obci Kalinčiakovo, mestskej časti Levíc.

Dejiny
------

Kaštieľ nechali v 18. storočí v barokovom štýle postaviť Jánokyovci. V roku 1820 ho Majthényiovci klasicistisky prestavali a rozšírili. Poslednými majiteľmi boli Nyáryovci, v ktorých vlastníctve zostal do roku 1945. Od poslednej majiteľky Margity Bolfasovej si majetok často prenajímal židovský hospodár Móric Freyer. V roku 1924 bola v kaštieli sprevádzkovaná slovenská ľudová škola. V roku 1948 po druhej pozemkovej reforme tu nejaký čas bývali kolonialisti.

Popis
-----

Ide o jednopodlažnú trojkrídlu budovu so spojovacím stĺporadím. K pôvodnej strednej budove boli pri prestavbe v roku 1820 pristavené dve krídla, ktorá sú s budovou spojené kolonádou. Uprostred strednej budovy vystupuje vstupný portikus s kanelovanými stĺpmi. V bočných rizalitoch sa nachádza trojica empírových okien so štvoricou stĺpikov.

Externé odkazy
--------------

* Kalinčiakovo na stránkach mesta Levice

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kalinčiakovo (kaštel) na českej Wikipédii.*

Súradnice: 48°11′57″S 18°39′26″V﻿ / ﻿48,199116°S 18,657132°V﻿ / 48.199116; 18.657132
**Diaľnica M30** (maď. *Autópálya M30, M30-as autópálya*) je diaľnica v severovýchodnom Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe, ktorá spája obec Tornyosnémeti s diaľnicou M3 do Budapešti. V súčasnosti je 86 kilometrov dlhá (od Miškolca po slovenskú štátnu hranicu pri obci Tornyosnémeti), kde sa napája na rýchlostnú cestu R4. 

V súčasnosti prevádzkovaný úsek okolo Miškolca bol vo výstavbe v rokoch 2002 až 2004. V roku 2002 bolo odovzdaných prvých šesť kilometrov po obec Emőd. O rok neskôr bola M30 predĺžená po výjazd *Nyékládháza/Tiszaújváros (14 km)* a 2. decembra 2004 až po obec Felsőzsolca východne od Miškolca. 

V roku 2004 bol otvorený asi 15 km dlhý úsek cesty v polovičnom profile medzi obcou Novajidrány a štátnou hranicou, ktorý odklonil dopravu z priľahlých obcí. Momentálne je súčasťou štátnej cesty 3.

Maďarskí diaľničiari začali v júli roku 2016 s prácami na prvom úseku za R4, a to na obchvate obce Tornyosnémeti. Je dlhý 1,7 kilometra a do užívania bol odovzdaný v januári 2018, pričom stál okolo 14 miliónov €. „Odštartovaním tejto výstavby v skutočnosti začala výstavba 58-kilometrov dlhého úseku štvorprúdovej komunikácie M30 medzi Tornyosnémeti a mestom Miškolc," informovala spoločnosť NIF, ktorá má v Maďarsku na starosti budovanie ciest a diaľníc.

Po dokončení prvej etapy M30 sa pristúpilo aj k realizácii prác na zvyšku cesty, a to až po Miškolc. Práce mali byť ukončené v 02/2022. Diaľnicu sa však podarilo dokončiť v predstihu, 26.10.2021 bola slávnostne otvorená.

Galéria
-------

* Križovatka s diaľnicou M3Križovatka s diaľnicou M3
* Diaľnica M30 pred výjazdom Miskolc-juhDiaľnica M30 pred výjazdom Miskolc-juh

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑

| * z
* d
* u
Cestná infraštruktúra v Maďarsku |
| --- |
| Diaľnice *(Autópályák)* | 
* M 0
* M 1
* M 3
* M 4
* M 5
* M 6
* M 7
* M 8
* M 10
* M 30
* M 31
* M 35
* M 43
* M 44
* M 49
* M 60

 | Cestná infraštruktúra v Maďarsku |
| Rýchlostné cesty *(Autóutak)* | 
* M 2
* M 9
* M 11
* M 15
* M 19
* M 25
* M 34
* M 51
* M 70
* M 85
* M 86
* M 87

 |
| Hlavné cesty *(Főutak)* | 
* **1**
* 10
* 101
* 102
* 11
* 111
* 117
* 12
* 13
* 131
* 132
* 14
* 15
* 150
* 16
* 19

* **2**
* 21
* 210
* 211
* 22
* 222
* 23
* 24
* 25
* 252
* 26
* 27

* **3**
* 302
* 304
* 306
* 31
* 311
* 32
* 33
* 338
* 34
* 35
* 354
* 36
* 37
* 38
* 381
* 39

* **4**
* 40
* 400
* 401
* 403
* 404
* 405
* 406
* 41
* 42
* 427
* 43
* 430
* 431
* 44
* 441
* 442
* 443
* 444
* 445
* 447
* 45
* 451
* 46
* 47
* 470
* 471
* 472
* 474
* 48
* 481
* 49
* 491

* **5**
* 500
* 501
* 502
* 51
* 510
* 511
* 512
* 513
* 52
* 53
* 54
* 541
* 542
* 55
* 551
* 56
* 560
* 57
* 578
* 58

* **6**
* 604
* 61
* 610
* 611
* 62
* 620
* 63
* 630
* 631
* 64
* 65
* 651
* 66
* 67
* 68
* 681
* 682

* **7**
* 71
* 710
* 72
* 73
* 74
* 75
* 76
* 760
* 761
* 762
* 77

* **8**
* 801
* 81
* 811
* 813
* 82
* 821
* 83
* 830
* 832
* 834
* 84
* 85
* 86
* 860
* 861
* 87
* 88
* 89

 |
**Kysucký maratón** je druhým najstarším maratónom na Slovensku, je zaradený do slovenskej bežeckej ligy a svojím významom sa zaraďuje medzi najvýznamnejšie športové, ale aj spoločenské a kultúrne podujatia mesta Čadca a celých Kysúc.

Trať vedie malebnou kysuckou dolinou, údolím rieky Kysuca. Kysuckého maratónu sa zúčastňuje veľké množstvo maratóncov zo Slovenska, ale i zo zahraničia. V rámci podujatia sa už tradične beháva polmaratón a minimaratón.

Popis trate
-----------

Trasa maratónu vedie údolím rieky Kysuca z Čadce cez obce Raková, Staškov, Podvysoká, mesto Turzovka, Vysoká nad Kysucou a späť po tej istej trase pred Dom kultúry Čadca. Výškové prevýšenie trate od štartu ku otočke je 115 m.

44. ročník Kysuckého maratónu v roku 2018 sa už bude bežať pôvodnou trasou, ktorou sa bežali prvé ročníky tohto maratónu. A to od Čadčianskeho Matičného námestia po námestie so Slovenským orlojom v obci Stará Bystrica. Trasa teda povedie v smere z Čadce cez mestskú časť Čadca - Horelica, obec Oščadnica, mesto Krásno nad Kysucou smerom na obce Zborov nad Bystricou, Klubina a obrátka maratónu bude na rínku sv. Michala Archanjela v Starej Bystrici. Koniec preteku je tradične na Matičnom námestí v Čadci. 

### Traťový rekord

* 2:17:58 – Kiprotich Sawe Elisha (2012)

Oficiálna stránka maratónu
--------------------------

* Klub Kysuckého maratónu

| * z
* d
* u
Čadca |
| --- |
| Samospráva | 
* *Primátor:* Milan Gura (od 2014)
* *Mestské časti:* Čadečka
* Drahošanka
* Horelica
* Milošová
* Podzávoz
* Rieka
* U Hluška
* U Sihelníka
* Vojty
* *Sídliská:*
* Kýčerka
* Sídlisko III
* Žarec

 |
| Geografia | 
* *Vodné toky:*
* Čadečanka
* Čierňanka
* Kysuca
* Milošovský potok
* Rieka

* *Chránené územia:* Bukovský prameň
* Megonky
* Vojtovský prameň

 |
| Pamiatky a stavby | 
* Kostol svätého Bartolomeja
* Mestský dom v Čadci
* *Zoznam kultúrnych pamiatok*

 |
| Doprava | 
* *Cestná:* Diaľnica D3
* I/11
* II/487
* Estakáda Podzávoz
* Tunel Horelica
* *Železničná:* Železničná stanica
* Železničná trať Žilina – Mosty u Jablunkova
* Železničná trať Čadca – Makov
* Železničná trať Čadca – Zwardoń
* *Verejná:* Mestská hromadná doprava
* *K:Doprava*

 |
| Námestia a ulice | 
* *Ulice:* Okružná

 |
| Kultúra | 
* Kysucká knižnica

 |
| Školy | 
* Obchodná akadémia Dušana Metoda Janotu
* Pedagogická a Sociálna akadémia sv. Márie Goretti

 |
| Šport | 
* Kysucký maratón

 |
Štruktúrny vzorec hyoscyamínu
**Hyoscyamín** je alkaloid podobný atropínu.

Výskyt
------

L-Hyoscyamín sa vyskytuje v rastlinách z čeľade Solanaceae, kde sa nachádzajú rastliny ako durman obyčajný, mandragora lekárska, rúrky anjela, ľuľkovec zlomocný, smrtiaci baklažán a blen čierny.

Táto toxická látka blokuje účinok endogénneho neurotransmiteru acetylcholínu väzbou na jeho receptory. Je to jeden z izomérov atropínu. Podobne ako atropín a skopolamín, aj hyoscyamín má výrazný vplyv na psychiku.

Použitie
--------

Používa sa v lekárstve ako racemická zmes atropínu [(*R*, *S*)-hyoscyamín]. Pôsobí ako parasympatikolytikum, proti kŕčom a ako mydriatikum, ale aj ako protijed na otravu insekticídmi a pesticídmi. Pred zavedením moderných psychofarmák sa hyoscyamín používal v psychiatrii na liečbu agitovanosti.

Iné projekty
------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portálMedicínsky portál |

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hyoscyamín**
**Hyllos** (starogr. Ὕλλος – Hyllos, lat. *Hyllus*) je v gréckej mytológii syn najväčšieho hrdinu Herakla a jeho druhej manželky Déianeiry.

V čase keď bol Herakles predaný do otroctva ku kráľovnej Omfalé, jeho nepriateľ a bývalý pán, mykénsky kráľ Eurystheus, vyhnal jeho ženu Déianeiru a ich deti zo sídla v Tirynte. Heraklova rodina sa potom uchýlila u jeho priateľa trachínskeho kráľa Kéyka.

Asi po troch rokoch sa na pokyn matky dal Hyllos do pátrania po svojom otcovi. Našiel ho v Oichalii, kde vykonal pomstu na kráľovi Eurytovi za predchádzajúce urážky a aj za to, že odmietol svoju dcéru Iolu dať Heraklovi za manželku. Hyllova radosť zo stretnutia s otcom však netrvala dlho. Medzitým totiž jeho matka Déianeira poslala Heraklovi plášť, ktorý mu po oblečení spôsobil kruté bolesti. Hyllos sa preto vrátil k matke a zahrnul ju výčitkami. 

Matka mu to vysvetlila a porozprávala príhodu, ktorá sa udiala pred niekoľkými rokmi. Keď sa s Heraklom krátko po svadbe vracali z Kalydónu na Tiryns, pri prechode cez rieku ich prenášal Kentaur Nessos a pretože sa mu zapáčila, chcel ju uniesť. Herakles to však spozoroval a jednou ranou ho otráveným šípom usmrtil. Umierajúci Nessos jej však ešte stihol poradiť, ako nestratiť v budúcnosti manželovu lásku. Povedal jej aby si nabrala z jeho krvi a tou nech natrie Heraklov odev v čase, keď sa straty jeho lásky bude obávať a on sa do nej opäť zamiluje. A tá situácia práve nastala, pretože Herakles sa pri ťažení proti Eurytovi stretol s jeho krásnou dcérou Iolou a jeho láska k nej vzplanula. Ona sa to dozvedela a chcela podľa Nessovej rady znovu získať lásku svojho manžela, netušiac, že ju zákerný Nessos oklamal.

Plášť, napustený Nessovou jedovatou krvou, Herakla pomaly zabíjal. Keď Hyllos vysvetlil otcovi, že Déianeira je nevinná, že len nevedomky podľahla krutej intrige, vrátil sa k nej, ale už ju nenašiel živú, sama si vzala život.

Vo veľkých bolestiach pomaly umierajúci Herakles prosil Hylla, aby ho zbavil života a skrátil jeho utrpenie, Hyllos sa však k tomu nedokázal odhodlať. Druhé otcove želanie ale splnil: vzal si krásnu Iolu za manželku.

Keď Heraklov pozemský život skončil, Hyllos sa vrátil na Tiryns, kde žil so svojou ženou do doby, kým ho mykénsky kráľ Eurystheus odtiaľ vyhnal. Hyllos potom našiel útočisko v Aténach a tam sa dožil Eurystheovej porážky i jeho potupnej smrti.

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hyllos na českej Wikipédii.*
Uskladnenie bioplynu v tlakových nádobách.
**Bioplyn** je plyn produkovaný počas anaeróbneho rozkladu organických materiálov. Je tvorený hlavne z metánu (CH4) a oxidu uhličitého (CO2). Bioplyn možno využívať na vykurovanie a výrobu elektrickej energie. Bioplyn môže plne nahradiť zemný plyn a je považovaný za jeden z najekologickejších obnoviteľných zdrojov energie.

Výrobu bioplynu možno rozdeliť na 4 fázy:

* hydrolýza
* acidogenéza
* acetogenéza
* metanogenéza

Môže vznikať aj v prírode rozkladom organického materiálu. Známy je napr. bahenný plyn uvoľňujúci sa pri rozklade organických látok v močiaroch.

Referencie
----------

1. 1 2  bioplyn. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 2001. 686 s. ISBN 80-224-0671-6. Zväzok 2. (Bell – Czy), s. 128-129.
2. ↑  Vrtis, N. 2003, Methane digester. in Bortman, M. Environmental Encyclopedia
Third Edition Volume 1. A-M. Thomson Gale, Detroit, s. 897
3. ↑  
VEVERKA, Miloš. *Bioplyn a jeho využitie* [online].. Dostupné online.
Rozklad rýchlosti na radiálnu a tangenciálnu zložku.
**Kinematika** je náuka o mechanickom pohybe telies, ktorá skúma zmenu vzájomných polôh telies bez ohľadu na silové pôsobenie v priestore a čase. Tvorí časť klasickej mechaniky. V kinematike sa neprihliada na príčiny pohybu, t. j. neskúmajú sa v nej silové pôsobenia. V kinematických úvahách sa preto pracuje s nehmotnými bodmi, alebo nehmotnými telesami, ktoré majú iba geometrické vlastnosti.

Základné veličiny
-----------------

Základnými veličinami kinematiky sú:

1. **Priestor**. Kinematika predpokladá spojitý a nekonečný euklidovský priestor, ktorý môže byť zaplnený ľubovoľnými telesami a sám osebe nemá účinok na pohybový stav telesa.
2. **Čas**.

Predmet skúmania
----------------

Kinematika skúma najmä nasledovné charakteristiky pohybov:

* polohu
* dráhu
* charektristiky dráh (napr. stred krivosti)
* rýchlosť
* zrýchlenie – môže byť kladné alebo záporné
* uhlovú rýchlosť
* uhlové zrýchlenie

Ďalej sa kinematika zaoberá analýzou a syntézou (návrhom) pohyblivých mechanizmov.

Zdroje
------

* Jančina J. Pekárek F.: Mechanika II - Kinematika. Alfa Bratislava, 1987.
Toto je text hymny Kirgizskej SSR resp. Kirgizska, ktorý sa používal od roku 1946 do roku 1992.

Text v kirgizštine
------------------

Азаттыкты кыргыз эңсеп турганда,
Ала-Тоого Октябрдын таңы аткан.
Улуу орус достук менен кол берип,
Ленин бизге бак-таалайга жол ачкан.
Жаша, Кыргызстаным,
Ленин туусу колуңда.
Алгалай бер, гүлдөй бер,
Коммунизм жолунда!
Эмгек, эрдик, күрөштөрдө такшалтып,
Таалай берген улуу совет калкына.
Жеңиштерден жеңиштерге алпарат,
Элдин күчү – Лениндик партия.
Жаша, Кыргызстаным,
Ленин туусу колуңда.
Алгалай бер, гүлдөй бер,
Коммунизм жолунда!
Эл достугун болоттон бек ширетип,
Көн улуттан Союз курдик урагыс.
Жандай сүйүп даңктуу Ата Мекенди,
Түбөлүкке коммунизм курабыз.
Жаша, Кыргызстаным,
Ленин туусу колуңда.
Алгалай бер, гүлдөй бер,
Коммунизм жолунда!

Transkripcia do latinky
-----------------------

Azattykty kyrgyz engsep turganda
Ala-Toogo Oktyabrdyn tangy atkan.
Uluu orus dostuk menen kol berip,
Lenin bizge bak-taalaiga zhol achkan.
Zhasha, Kyrgyzstanym,
Lenin tuusu kolungda.
Algalai ber, guldoy ber,
Kommunizm zholunda!
Emgek, erdik, kuroshtordo takshaltyp
Taalai bergen uluu sovet kalkyna.
Zhengishterden zhengishterge alparat,
Eldin kuchu - Lenindik partiya.
Zhasha, Kyrgyzstanym,
Lenin tuusu kolungda.
Algalai ber, guldoy ber,
Kommunizm zholunda!
El dostugun bolotton bek shiretip,
Kon uluttan Soyuz kurdik uragys.
Zhanday suyup dangktuu Ata Mekendi,
Tubolukke kommunizm kurabyz.
Zhasha, Kyrgyzstanym,
Lenin tuusu kolungda.
Algalai ber, guldoy ber,
Kommunizm zholunda!

Externé odkazy
--------------

* MP3 súbor s touto hymnou
* súbor MIDI
**Hyperbios** (starogr. *Ὑπέρβιος* – *Hyperbios*) je v gréckej mytológii syn egyptského kráľa Aigypta a jeho družky Héfaistiny.

Hyperbios bol jedným z päťdesiatich synov egyptského kráľa Aigypta. Jeho otec sa rozhodol, že svojich synov ožení s päťdesiatimi dcérami svojho brata Danaa, ktorý bol kráľ susednej Líbye. Keďže Danaos s tým nesúhlasil, vypovedal mu Aigyptos vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.

Keď sa potom konala hromadná svadba a Hyperbios sa ženil s Kelaino, ani netušil, že Danaos prikázal dcéram, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem najmladšej Hyperméstry, Kelaino a ako aj ostatné jeho dcéry príkaz otca splnili a od bohov si vyslúžili večný trest nosiť v podsvetí do deravého suda vodu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,1,5.
2. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 32.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 314.
**Hodrušit** je minerál so skupiny sulfosolí Cu-Bi zo skupiny emplektitu, kryštalizujúci v monoklinickej sústave. Chemicky Cu8Bi12S22.

Ako jeden z najmladších slovenských minerálov ho opísali M. Koděra, V. Kupčík a E. Makovický v r. 1970 z bane Rozália v Hodruši, kde vytváral drobné kryštalické agregáty oceľovošedej farby. Pomenovanie získal podľa miesta nálezu.

Vznik
-----

Žilný minerál vystupujúci spolu s ďalšími Bi-sulfosolami ako zriedkavá akcesória v rudách výlučne v najhlbšej medenej paragenetickej zóne. Vo vyšších paragenetických zónach chýba, všetok bizmut v ridách sa viaže izomorfne v sulfidoch, najmä v galenite.

Vystupuje v asociácii spolu s kremeňom, hematitom a chalkopyritom na žile Rozália v Hodruši-Hámroch.

Vlastnosti
----------

Tvorí drobné ihličky a zrná, vzácne ryhované alebo stĺpcovité až 5 mm dlhé kryštály. Farba hodrušitu je oceľovošedá, nabieha do hnedobronzova; lesk je kovový.

Referencie
----------

1. ↑  Koděra M. Kupčík V. Makovický, E. 1970, Hodrushite - a new sulphosalt. *Mineralogical Magazine*, 37, s. 641-648
2. ↑  Koděra, M. a kolektív, 1986, *Topografická mineralógia Slovenska 1*. A-Kl. Veda Vydavateľstvo Slovenskej akadémie vied, Bratislava, s. 457
**Hodrušský potok** je potok na Strednom Pohroní, preteká územím okresu okresu Žarnovica. Je to ľavostranný prítok Hrona, má dĺžku 13,5 km a je tokom III. rádu. Na hornom toku bol vybudovaný tajch Hodrušské jazero. Údolie Hodrušského potoka bolo v minulosti dôležitou baníckou oblasťou s ťažbou zlata a striebra. Popod Hodrušskú dolinu vedie tzv. Voznická dedičná štôlňa, najdlhšie banské dielo svojho druhu na Slovensku. Potok sa niekedy označuje ako **Hodruša**.

*Prameň:* v Štiavnických vrchoch na severozápadnom svahu vrchu Tanád (938,8 m n. m.) v nadmorskej výške cca 780 m n. m.

*Smer toku:* od prameňa najprv na krátkom úseku na severozápad, následne na juhozápad, na strednom toku prevažne na západ, na dolnom toku tečie k ústiu na severozápad

*Geomorfologické celky:* 1. Štiavnické vrchy, podcelok Hodrušská hornatina, 2. Žiarska kotlina, podcelok Žarnovické podolie

*Prítoky:* sprava spod vrchu Paradajs (938,9 m n. m.), z oblasti Havranieho kameňa, zľava z oblasti Hodrušských rybníkov, spod Kanderky (862,4 m n. m.), spod Ostrého vrchu (868,3 m n. m.), spod Beckova (805,5 m n. m.), spod Hrbu (760,1 m n. m.), spod Trsteného (650,9 m n. m.) a spod Kojatína (637,2 m n. m.)

*Ústie:* do Hrona juhojuhovýchodne od centra mesta Žarnovica v nadmorskej výške okolo 211 m n. m.

*Obce:* Hodruša-Hámre, postupne jej časti a osady: Banská Hodruša, Jelšová, Sandrik, Raková, Kyslá, Dolné Hámre a osada Okrut

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-04-10]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-04-10]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hodrušský potok**

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Hodrušského potoka |
| --- |
| *Hodrušský potok* → *Hron* → *Dunaj* |
| 
* Červený jarok
* Hadí potok
* **Hodrušský potok**
* Jelšová
* Kašivárovský potok
* Kohútovský potok
* Kyslá
* Medené
* Návoristé
* Prachovňa
* Šianec
* Špicberský potok
* Zelený potok
* Zo Srpákovej

 |

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Hrona** (od Kľaku po Slovenskú bránu) |
| --- |
| Vodné toky | 
* Banský potok
* Breznica
* Cigánsky potok
* Čaradický potok
* **Hodrušský potok**
* Chválenský potok
* Inovecký potok
* Jelšová
* Kalinový potok
* Kohútovský potok
* Krivý potok
* Liešňanský potok
* Lipník
* Mládežnícky potok
* Mokráň
* **Novobanský potok**
* Obecný potok
* Orovnický potok
* Prachovňa
* **Richnava**
* Rudniansky potok
* Suchá Voznica
* Svätý potok
* Tekovský potok
* Zelený potok
* Zlatno

 |
| Vodné plochy | 
* Brenerský rybník
* Hodrušské jazero
* Kopanický rybník
* Richnavské jazero
* vodná nádrž Kozárovce

 |
| Súvisiace šablóny | 
* Vodné toky v povodí Hrona (5. časť) a (7. časť)
* Vodné toky v povodí Novobanského potoka

 |

Autoritné údaje: * SNK: 84148
* VIAF: 3652156565751623500001