recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Vlajka Bruneja
**Vlajka Bruneja** je žltá s dvomi nerovnako širokými šikmými pruhmi (17:15), bielym a čiernym, ktoré neprechádzajú horným rohom ani dolným cípom vlajky. Uprostred vlajkového listu je umiestnený červený brunejský znak. Ten bol do vlajky vložený roku 1959, kedy sultanát získal ústavu, svojím vývojom však nadväzuje už na vládu tretieho brunejského sultána Šarífa Alího z raných dôb 15. storočia. Zástavka a slnečník symbolizujú sultána a jeho moc, štyri pierka každého krídla pripomínajú spravodlivosť, pokoj, blahobyt a mier. Zdobený trojdielny pylón predstavuje stálu a spravodlivú vládu, avšak zdvihnuté a voľne sa vznášajúce ruky po oboch jeho stranách sú symbolom záväzku vlády starať sa o úroveň života, o mier a blahobyt. Polmesiac pripomína štátne náboženstvo islam. Štátne motto na polmesiaci, písane malajsky arabským písmom, znie S (božím) vedením neustále pre dobré skutky. Na stuhe je uvedený názov štátu BRÚNEJ DÁR AS-SALÁM. 

Prvá brunejská vlajka bola vytvorená roku 1906, kedy bol sultán nútený definitívne sa poddať britskému rezidentu, a jej farby boli odvodené z farieb vlajok sultána (žltá) a dvoch vysokých štátnych úradníkov (biela a čierna), ktorý zmluvu o ochrane vtedy podpísali. Túto trojicu pripomína aj trojdielny pylón znaku.

Dnešná úprava vlajky je z roku 1959.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vlajka Bruneja**

| * z
* d
* u
Vlajky ázijských krajín |
| --- |
| 
* Afganistan Afganistan
* Arménsko Arménsko
* Azerbajdžan Azerbajdžan
* Bahrajn Bahrajn
* Bangladéš Bangladéš
* Bhután Bhután
* Brunej Brunej
* Cyprus Cyprus
* Čína Čína
	+ Hongkong Hongkong
	+ Macao Macao
	+ Taiwan Taiwan
* Filipíny Filipíny
* Gruzínsko Gruzínsko
* India India
* Indonézia Indonézia
* Irak Irak
* Irán Irán
* Izrael Izrael
* Japonsko Japonsko
* Jemen Jemen
* Jordánsko Jordánsko
* Kambodža Kambodža
* Katar Katar
* Kazachstan Kazachstan
* Kirgizsko Kirgizsko
* Kórejská ľudovodemokratická republika Kórejská ľudovodemokratická republika
* Kórejská republika Kórejská republika
* Kuvajt Kuvajt
* Laos Laos
* Libanon Libanon
* Malajzia Malajzia
* Maldivy Maldivy
* Mjanmarsko Mjanmarsko
* Mongolsko Mongolsko
* Nepál Nepál
* Omán Omán
* Pakistan Pakistan
* Palestína Palestínske autonómne územia
* Rusko Rusko
* Saudská Arábia Saudská Arábia
* Singapur Singapur
* Spojené arabské emiráty Spojené arabské emiráty
* Srí Lanka Srí Lanka
* Sýria Sýria
* Tadžikistan Tadžikistan
* Thajsko Thajsko
* Turecko Turecko
* Turkménsko Turkménsko
* Uzbekistan Uzbekistan
* Vietnam Vietnam
* Východný Timor Východný Timor

 |  |
**Dušan Faško** (\* 18. marec 1922, Brezno – † 3. júl 1998, Banská Bystrica) bol slovenský právnik, športovec a športový funkcionár.

Životopis
---------

Tréner ľadového hokeja, športový fukcionár. Hráč ľadového hokeja za kluby v Brezne, v Kežmarku v Poprade, VŠ Bratislava, Slovan Bratislava. člen druhej generácie reprezentácie slovenska. Člen všetkých zložiek slov. a čs. zväzu ľadového hokeja. Hokejový hráč, tréner (1956 – 1967) a športový funkcionár ČH, neskôr TJ Iskra Smrečina Banská Bystrica. Zaslúžil sa o vybudovanie zimných štadiónov v Banskej Bystrici. Právnik n.p. Smrečina Banská Bystrica. V staršom veku sa venoval orientačnému behu. Predseda dištriktuálneho súdu ZD, generálny žalobca (1944). Nositeľ viacerých vyznamenaní a ocenení. V roku 2008 ho uviedli do Siene slávy slovenského hokeja.

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 164547
* VIAF: 9973156565711623500006
Vlajka Ekvádoru
**Vlajka Ekvádora** – ako jeden z členských štátov niekdajšej Veľkej Kolumbie (1819 – 1830), ku ktorej sa pripojil roku 1822, používa Ekvádor vlajku s vodorovnými pruhmi vo farbách žltej, modrej a červenej (2:1:1) podľa vzoru Francisca de Mirandy (z roku 1806) a Simona Bolívara. Aby sa odlíšila od súčasnej vlajky Kolumbie, bol do jej stredu pridaný ekvádorský štátny znak z roku 1845: v ovale je krajina v prirodzených farbách – more s parníkom, zelené pobrežie a v pozadí snehom pokrytý vulkán Chimborazo. Na modrej oblohe svieti slnko slobody v strede bieleho oblúkového pruhu, na ktorom sú zvieratníkové znamenia pre mesiace, v ktorých sa rodila v revolúcii roku 1845 ekvádorská sloboda (Baran, Býk, Blíženci a Rak). Loď s heslom boha obchodu Merkúra je pripomienkou toho, že v Ekvádore bol postavený prvý námorný parník na západe Južnej Ameriky; inak je to symbol lodnej dopravy a obchodu. Za oválom sú dva dvojice ekvádorských vlajok, vavrínová a palmová ratolesť, pod tým je zväzok prútov zo sekerou (symbol republikánskeho zriadenia), hore je andský kondor (symbol sily). Žltá farba predstavuje bohatstvo krajiny, slnečný svit a obilné polia, modrá znamená oblohu, vodu oceánu a riek, červená krv mučeníkov za slobodu.

Vlajka sa používala už v rokoch 1806 – 1809, 1822 – 1845 a znovu sa vztyčuje od roku 1860. Oficiálne bola potvrdená roku 1900.

Galéria
-------

* Súčasná civilná a námorná vlajka EkvádoruSúčasná civilná a námorná vlajka Ekvádoru

| * z
* d
* u
Vlajky krajín Južnej Ameriky |
| --- |
| 
* Argentína Argentína
* Bolívia Bolívia
* Brazília Brazília
* Čile Čile
* Ekvádor Ekvádor
* Guyana Guyana
* Kolumbia Kolumbia
* Panama Panama
* Paraguaj Paraguaj
* Peru Peru
* Surinam Surinam
* Trinidad a Tobago Trinidad a Tobago
* Uruguaj Uruguaj
* Venezuela Venezuela

**Závislé územia:**
* Aruba Aruba
* Falklandy Falklandy
* Francúzska Guyana Francúzska Guyana
* Holandské Antily Holandské Antily
* Južná Georgia a Južné Sandwichove ostrovy Južná Georgia a Južné Sandwichove ostrovy

 |
Vlajka Francúzskej Polynézie
**Vlajka Francúzskej Polynézie** má tri vodorovné pruhy, červený, biely a červený (1:2:1) a jej list tak odpovedá štítu znaku, ktorý vznikol roku 1939, kedy sa ešte (do roku 1957) toto ostrovné územie nazývalo *Francúzska Oceánia*. 

Uprostred vlajkového listu je kruhový emblém. V ňom je na piatich štylizovaných modrých pruhoch morských vĺn vyobrazený červený, hnedo korunovaný a čelne plávajúci domorodý čln s plachtou. Na člne je naprieč položená hnedá plošina a na nej stojí päť štylizovaných hnedých ľudských postáv. Za člnom žiari desať žltých slnečných lúčov.

Červená farba znamená odvahu, biela čistotu ideálov a jasnú budúcnosť.

Vlajka bola zavedená roku 1985.

| * z
* d
* u
Vlajky krajín Austrálie a Oceánie |
| --- |
|  Austrália | 
* Austrália
* Vianočný ostrov
* Kokosové ostrovy
* Norfolk

 |
|  Melanézia | 
* Fidži
* Nová Kaledónia
* Papua-Nová Guinea
* Šalamúnove ostrovy
* Vanuatu
* Východný Timor

 |
|  Mikronézia | 
* Guam
* Kiribati
* Marshallove ostrovy
* Nauru
* Severné Mariány
* Mikronézia (štát)
* Palau

 |
|  Polynézia | 
* Americká Samoa
* Cookove ostrovy
* Francúzska Polynézia
* Nový Zéland
* Niue
* Pitcairnove ostrovy
* Samoa
* Tokelau
* Tonga
* Tuvalu
* Wallis a Futuna

 |


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Francúzsky portál |
Plagát "Áno" kampane pre Veľkopiatkovú dohodu počas súbežných referend v Severnom Írsku a Írsku.
**Veľkopiatková dohoda** alebo **Belfastská dohoda** (angl. *Good Friday Agreement* (*GFA*) alebo *Belfast Agreement*, ír. *Comhaontú Bhéal Feirste* alebo *Comhaontú Aoine an Chéasta*, ulst. šk. *Bilfawst Greeance* alebo *Guid Friday Greeance*) bol hlavný politický vývoj počas mierového procesu v Severnom Írsku v 90-tych rokoch. Na tejto dohode je založený systém vlády Severného Írska. Dohoda tiež vytvorila rad inštitúcií medzi Severným Írskom a Írskom a medzi Spojeným kráľovstvom a Írskom. 

Dohoda sa skladá z dvoch vzájomne prepojených dokumentov. Obe boli podpísané v Belfaste na Veľký piatok 10. apríla 1998. Sú to:

* 1. multistranícka dohoda väčšiny politických strán Severného Írska;
* 2. medzinárodná dohoda medzi britskou a írskou vládou (britsko - írska dohoda)

Dohoda stanovila komplexný rad ustanovení týkajúci sa mnohých oblastí vrátane.

* Postavenie a systém vlády Severného Írska v rámci Spojeného kráľovstva.
* Vzťah medzi Severným Írskom a Írskom.
* Vzťah medzi Írskom a Spojeným kráľovstvom.

Otázky týkajúce sa občianskych kultúrnych práv, vyraďovania zbraní spravodlivosti a polície boli ústrednými pre dohodu.

Dohoda bola schválená voličmi na celom Írskom ostrove v dvoch referendách usporiadaných 22. mája 1998. V Severnom Írsku sa zisťoval názor voličov na to, či podporia dohodu o multistraníctve. V Írsku boli voliči vyzvaní vyjadriť svoj názor na to, či by umožnili štátu podpísať dohodu a umožniť nevyhnutné ústavné zmeny na uľahčenie jej fungovania. Britsko - írska dohoda vstúpila do platnosti 2. decembra 1999. Demokratická unionistická strana (DUP) bola jediná hlavná strana Severného Írska ktorá oponovala Belfastskej dohode.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Good Friday Agreement na anglickej Wikipédii.*
Prvý krčný stavec - atlas alebo nosič
**Nosič** alebo **atlas** je prvý krčný stavec človeka. Na rozdiel od všetkých ostatných krčných stavcov nemá telo - jeho miesto je nahradené kosteným oblúkom - *arcus anterior*, ktorý má v strede dopredu vyčnievajúci hrbolček - *tuberculum anterius* a na zadnej ploche v strednej čiare plochú kĺbnu jamku - *fovea dentis* - miesto skĺbenia so zubom čapovca. Zadný oblúk - *arcus posterior* - sa spája s predným a vytvárajú tak typický prstencovitý tvar tohoto stavca. Na hornej ploche zadného oblúka sa nachádza plytký žliabok - *sulcus arteriae vertebralis* - kadiaľ prebieha rovnomenná tepna. V mieste spojenia oblúkov sa nachádzajú masívne bočné kostené štruktúry - *massae laterales*. Z nich vyčnievajú priečne výbežky - *processus transversi* - s otvorom - *foramen processus transversi*.

V hornej časti massae laterales sa nachádzajú kĺbne plochy - *facies articulares superiores* - ktoré slúžia na skĺbenie so záhlavnou kosťou. Kĺbne plochy sú i na spodnej strane massae laterales - *facies articulares inferiores* - pre skĺbenie s čapovcom, 2. krčným stavcom.

Osifikácia
----------

Nosič má 2 párové jadrá pre zadný oblúk a massae laterales; nepárové jadro predného oblúka sa objaví až v 1. roku života (pôvodom totiž nepatrí k stavcu C1).

Variácie
--------

* Oblúky nemusia byť úpne osifikované
* *asimilácia atlasu* - časť stavca môže splynúť so záhlavnou kosťou
* *manifestácia záhlavného stavca* - okolo foramen magnum sa môžu objaviť zvyšky stavca

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Nosič (anatómia)**

  


| * z
* d
* u
Oporná sústava |
| --- |
| Základné termíny | 
* kosť
* okostica
* spojenie kostí
	+ kĺb
	+ synchondróza
	+ synostóza

 | Kostra hrudníka zozadu |
| Chrbtica | 
* stavce
* krížová kosť
* kostrč
* spojenia chrbtice

 |
| Kostra hrudníka | 
* rebrá
* sternum
* spojenia hrudníka

 |
| Lebka | 

|  |  |
| --- | --- |
| Tvárová časť | 
* nosová kosť
* slzná kosť
* dolná nosová mušľa
* lícna kosť
* podnebná kosť
* čeľusť
* čerieslo
* sánka

 |
| Mozgová časť | 
* záhlavná kosť
* spánková kosť
* čelová kosť
* čuchová kosť
* klinová kosť
* temenná kosť
* vomer

 |

 |
| Panva | 
* panvová kosť
	+ bedrová kosť
	+ sedacia kosť
	+ lonová kosť

 |
| Kostra končatín | 
* kostra hornej končatiny
* kostra ruky
* kostra dolnej končatiny
* kostra nohy

 |
| Kĺby | 
* kĺby trupu
* kĺby hornej končatiny
* kĺby dolnej končatiny

 |

| * z
* d
* u
Anatómia človeka |
| --- |
| 
* dýchacia sústava
* endokrinná sústava
* krycia sústava
* miazgová sústava
* nervová sústava
* obehová sústava
* oporná sústava
* pohybová sústava
* rozmnožovacia sústava
* tráviaca sústava
* vylučovacia sústava

 | Ľudská lebka |
Vlajka Barbadosu
**Vlajka Barbadosu** má tri zvislé pruhy, v prostriedku žltý (symbolizuje piesok brehov ostrova), po stranách modré (more a obloha obklopujúce ostrov). V strede listu je umiestnený čierny mýtický Neptúnov trojzubec (naznačuje spojenie života ostrovanov s morom), ktorého tri hroty symbolizujú demokratický princíp vlády – z ľudu, s ľudom a pre ľud. Trojzubec bol emblémom ostrova už v koloniálnom období, ale po vyhlásení nezávislosti bola odstránená násada, aby tak bolo zdôraznené, že Barbados skoncoval s pochmúrnou minulosťou. 

Vlajka bola zavedená roku 1966.

| * z
* d
* u
Vlajky krajín Severnej Ameriky |
| --- |
| 
* Antigua a Barbuda
* Bahamy
* Barbados
* Belize
* Dominika
* Dominikánska republika
* Grenada
* Guatemala
* Haiti
* Honduras
* Jamajka
* Kanada
* Kostarika
* Kuba
* Mexiko
* Nikaragua
* Panama
* Salvádor
* Spojené štáty
* Svätá Lucia
* Svätý Krištof a Nevis
* Svätý Vincent a Grenadíny
* Trinidad a Tobago

**Závislé územia a ďalšie teritória:**
* Americké Panenské ostrovy
* Anguilla
* Aruba
* Bermudy
* Britské Panenské ostrovy
* Grónsko
* Guadeloupe
* Holandské Antily
* Kajmanie ostrovy
* Martinik
* Montserrat
* Portoriko
* Saint Pierre a Miquelon
* Turks a Caicos

 |
**Svätodušné kráľovské sprievody** sú v Európe typické obradné sprievody, ktoré sa konali a konajú buď pešo alebo na koňoch. Späté sú s cirkevnými sviatkami (veľkonočné, svätodušné) a či skôr so sviatkami jednotlivých svätcov.

Naháňanie kráľa, hra na kráľa
-----------------------------

Sú to tradičné kráľovské svätodušné sprievody, ktoré u nás boli známe pod viacerými názvami: jazda s kráľom, naháňanie kráľa, hľadanie kráľa, chodenie s kráľom alebo kúpanie kráľa a mnohé ďalšie (záviselo to od oblasti v akej sa konali). Svätodušné obradné obchôdzky a jazdy sa zahajovali niekedy už v sobotu, ale väčšinou v „Hod boží svatodušní" a v „Pondělí svatodušní". V nedeľu sa obvykle konala hra na kráľa (stínanie kráľa, volanie kráľa), nazývané aj kráľovská nedeľa. Na koňoch jazdili slobodní muži (16-20r.), na Morave ich označovali pacholci v Čechách „pohunci" alebo „pohunska rada". Dejiskom obchôdzok bývala celá dedina, spravidla sa začínalo pri starostovom dome alebo pri fare. Počas týchto akcií hrala hudba, boli preteky na koňoch atď. Jadro a podstata tejto hry:

1. zvrhnutie kráľa
2. uvedenie nového kráľa
3. súd

Nový kráľ mal tak 8-15 rokov, v niektorých oblastiach však volili aj mladších. Spravidla pochádzal z bohatej alebo váženej rodiny a bola to prestíž. Výber kráľa bol buď súťažou, napr. kto vyženie ako prvý dobytok na pastvu, kto je najlepším jazdcom alebo len hlasovaním. Zvláštne postavenie v celej tejto hre mali vyvolávači. Oni totiž sprostredkovávali komunikáciu medzi aktívnymi účastníkmi obradu a ostatnými obyvateľmi domácej a cudzej obce. Museli byť ale aj zároveň zdatnými jazdcami, rečníkmi a mať aj isté herecké vlohy. Vyvolávanie či prevolávanie alebo dávanie mien je najvýraznejším vyjadrovacím prostriedkom spoločným pre všetky druhy letnicových kráľovských obradov (známe sú verše so žiadosťou o dar). Preto bolo veľmi dôležitou súčasťou aj obdarovávanie. Malo nilen svoju ekonomickú hodnotu, ale mohlo byť aj prejavom susedskeho spolunažívania a v obecnom zmysle potom prostriedkom k nadväzovaniu, upevňovaniu alebo utužovaniu stykov. Zloženie odevu bolo tiež veľmi pestré. Niektoré jeho zložky mali znakový, obradný význam, iné charakter divadelného kostýmu.
Súčasná vlajka Bangladéša
Vlajka Bangladéša (1971)
**Vlajka Bangladéša** – tvorí ju zelený list, v ktorom je červené kruhové pole o polomere rovnom pätine dĺžky listu, posunuté k žrdi o dvadsiatinu dĺžky vlajky od stredu. Červený kruh symbolizuje novo vychádzajúce slnko slobody aj preliatu krv v boji za ňu, zelene pole znamená nadšenie mládeže a zeleň dedín Bangladéša aj jeho vzťah k islamu. Vlajka v tejto podobe pochádza z roku 1972; počas roku 1971 bola navyše v červenom kruhu, umiestnenom vtedy uprostred listu, žltá silueta mapy štátu.

Podobu vlajky navrhol maliar Quamrul Hasan. Po prvýkrát bola vlajka predstavená 3. marca 1971 na Dhackej univerzite. Pri vyhlásení nezávislosti 23. marca 1971 ju šejk Mujibur Rahman vyvesil na svojej rezidencii. Vlajka bola navrhnutá zámerne bez polmesiaca a hviezdy, pretože tieto symboly sú znakom západo-pakistanského islamizmu. Vlajka bola používaná počas vojny o nezávislosť a 17. januára 1972 bola nahradená jednoduchšou verziou. Jedným z dôvodov bola obťažnosť správneho nakreslenia mapy Bangladéša na obe strany vlajky.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vlajka Bangladéša**

| * z
* d
* u
Vlajky ázijských krajín |
| --- |
| 
* Afganistan Afganistan
* Arménsko Arménsko
* Azerbajdžan Azerbajdžan
* Bahrajn Bahrajn
* Bangladéš Bangladéš
* Bhután Bhután
* Brunej Brunej
* Cyprus Cyprus
* Čína Čína
	+ Hongkong Hongkong
	+ Macao Macao
	+ Taiwan Taiwan
* Filipíny Filipíny
* Gruzínsko Gruzínsko
* India India
* Indonézia Indonézia
* Irak Irak
* Irán Irán
* Izrael Izrael
* Japonsko Japonsko
* Jemen Jemen
* Jordánsko Jordánsko
* Kambodža Kambodža
* Katar Katar
* Kazachstan Kazachstan
* Kirgizsko Kirgizsko
* Kórejská ľudovodemokratická republika Kórejská ľudovodemokratická republika
* Kórejská republika Kórejská republika
* Kuvajt Kuvajt
* Laos Laos
* Libanon Libanon
* Malajzia Malajzia
* Maldivy Maldivy
* Mjanmarsko Mjanmarsko
* Mongolsko Mongolsko
* Nepál Nepál
* Omán Omán
* Pakistan Pakistan
* Palestína Palestínske autonómne územia
* Rusko Rusko
* Saudská Arábia Saudská Arábia
* Singapur Singapur
* Spojené arabské emiráty Spojené arabské emiráty
* Srí Lanka Srí Lanka
* Sýria Sýria
* Tadžikistan Tadžikistan
* Thajsko Thajsko
* Turecko Turecko
* Turkménsko Turkménsko
* Uzbekistan Uzbekistan
* Vietnam Vietnam
* Východný Timor Východný Timor

 |  |
Svätý **Metod I.** alebo **Methodios I.** (gr. *Μεθόδιος*), (\* 788/800 – † 14. jún 847) bol konštatinopolský ekumenický patriarcha v období od 4. marca 843 do 14. júna 847. Ortodoxnými cirkvami a katolíckou cirkvou je oslavovaný ako svätý, jeho pamiatka je spomínaná 14. júna.

Život
-----

Metod sa narodil v Syrakúzach na Sicílii do bohatej rodiny. Ako mladý muž odišiel študovať do Konštantinopola, neskôr ale vstúpil do kláštora Chenolakkos v Bitýnii, kde sa sa nakoniec stal igumenom (opátom). V tomto období sa spoznal s konštatinopolským patriarchom Nikeforom I. Po tom, čo sa byzantským cisárom stal Lev V. Arménsky, bol patriarcha Nikeforos zosadený a začala sa nová vlna prenasledovania ikonoklastov. V roku 815 preto Metod, pravdepodobne ako sprievod zosadeného patriarchu odišiel do Ríma, kde zostal až do roku 821. Krátko po jeho návrate z exilu bol novým cisárom Michalom II. ako prívrženec ikonodúlie uväznený a poslaný do vyhnanstva na ostrov Antigonis v Propontise. Vrátiť sa smel až po nástupe syna Michala II. Teofila na byzantský trón v roku 829. V tomto období sa Metod venoval písaniu a napísal niekoľko homílií, poetických kánonov a hagiografických diel, mimo iné napríklad biografiu Theofana Vyznávača, či mučeníka Euthymia zo Sárd. Býva mu pripisované aj autorstvo diel o živote sv. Mikuláša.

Po smrti cisára Teofila bol Metod cisárovnou-regentkou Theodorou na radu ministra Theoktista zosadený predchádzajúci patriarcha Ján VII. Grammatikos a Metod bol v roku 843 ustanovený konštatinopolským patriarchom. Zároveň sa sa na prvú pôstnu nedeľu (11. marec 843) v Konštantínopole uskutočnila cirkevná synoda, ktorej cieľom a výsledkom bolo obnovenie kultu obrazov. Udalosť je dodnes v ortodoxnom svete oslavovaná ako „Deň triumfu ortodoxie" alebo Nedeľa pravoslávia.

Samotný Metod bol voči predstaviteľom obrazoborcov zhovievavý, čo však vyvolalo odpor radikálnych skupín v tábore ikonodúlov, najmä medzi mníchmi v Studionskom kláštore. Problematickí mnísi boli preto exkomunikovaní a vyhostení z Konštantinopola.

Referencie
----------

1. 1 2 3  Methodius I In:  *Catholic Encyclopedia* [online]. [Cit. 2019-07-06]. Dostupné online.
2. 1 2 3 4  METHODIOS I. In:  *The Oxford Dictionary of Byzantium*. Ed. Alexander P. Kazhdan. New York : Oxford University Press, 1991. 2338 s. ISBN 0-19-504652-8. S. 1355.
3. 1 2  Methodios. In: VAVŘÍNEK, Vladimír; BALCÁREK, Petr. *Encyklopedie Byzance*. Praha : Libri; Slovanský ústav AV ČR, 2011. 552 s. (Práce Slovanského ústavu AV ČR. Nová řada; zv. 33.) ISBN 978-80-7277-485-2,  978-80-86420-43-1. S. 314.

Pozri aj
--------

* obrazoborectvo

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Metod I.**

  


| Konštatinopolskí patriarchovia |
| --- |
| Predchodca**Ján VII. Grammatikos** | **Metod I.**843 – 847 | Nástupca**Ignatios I.** |

Autoritné údaje: * GND: 100953778
* VIAF: 42197025
**Brouci a motýli ve fotografii** je menšia, populárno-náučná knižná publikácia, ktorej autormi sú 
českí entomológovia RNDr. Jiří Pradáč, CSc. a doc. MVDr. Rudolf Hrabák, CSc.

Autori sa snažili oboznámiť v knihe čitateľov s najčastejšie sa vyskytujúcimi druhmi chrobákov a motýľov v našich lesoch. Úvodná časť knihy podáva informácie o morfológii, vývoji a spôsobu života chrobákov a motýľov, ako aj ich systematike a zemepisnom rozšírení. V ďalšej časti sú uvedené jednotlivé druhy chrobákov a motýľov s uvedením ich stručného popisu a farebnou fotografiou, ktorá zachýtava jedincov hmyzu v ich prirodzenom prostredí. Návrh obálky s použitím fotografií autorov práce navrhol František Adámek. Kniha má 328 strán, 240 farebných fotografií a 9 perokresieb v texte. 

Ide o prvé vydanie, ktoré vyšlo v Státním zemědělském nakladatelství v Prahe v roku 1982. Náklad bol 30 000 kusov. Knihu vytlačila Severografia, n. p. závod Liberec. Vyšla pod číslom publikácie 3479. 

Práca slúžila pre záujemcov o chrobáky a motýle ako pekná publikácia, kde bolo uvedených veľa fotografií i informácií pre rozšírenie vedomostí, hlavne z radov začiatočníkov.
**Metoikovia** (od starogr. *μέτοικος* – *metoikos*, *„spolubývajúci"*) boli cudzinci usadení v mestských štátoch starovekého Grécka.

Mestský štát v Aténach a aj ostatné vyspelé grécke obce boli založené na privilegovanom postavení slobodných občanov, ktorých bola približne tretina a ostatné obyvateľstvo tvorili bezprávni otroci a právne obmedzení cudzinci, tzv. metoikovia (bez politických práv, iba majetkové práva a sloboda slova).

Metoikovia boli v prevažnej väčšine obchodníci a remeselníci, ktorí mali obmedzené hospodárske práva a museli platiť mimoriadne dávky (daň z hlavy tzv. *metoikion* a vojenskú daň tzv. *eisfora*). Metoikovia okrem toho, že nemali takmer žiadne občianske práva a nemohli vlastniť pôdu alebo domy, nesmeli ani uzatvárať zákonné sobáše s občanmi. V Aténach roku 451 pred Kr. Periklov zákon obmedzil občianstvo na aténsky pôvod zo strany oboch rodičov a v polovici 4. storočia pred Kr. bola svadba s metoikom nelegálna a prísne trestaná. Metoikovia sa tiež nemohli so svojimi sťažnosťami obrátiť priamo na súd, ale mohli si vybrať medzi plnoprávnymi občanmi patróna, tzv. prostata (prostatés, *„ručiteľ"*), ktorý ich zastupoval na súde. Metoikos ale žaloval pod vlastným menom (rovnako ako akýkoľvek cudzinec).

Väčšina metoikov v Aténach pracovala v Peiraieu ako obchodníci a remeselníci a niektorí z nich sa dokonca stali lekármi, filozofmi, rečníkmi, alebo básnikmi. Aj napriek právnym obmedzeniam a vysokým daniam, mnohí z nich zbohatli. V gréckych mestských štátoch sa v klasickom období, teda okolo od roku 500 pred Kr. datuje aj vznik prvých „bankárov", ktorých podstatnú časť tvorili metoikovia, zväčša obchodníci trvalo usadení v gréckych mestských štátoch. Aj keď metoikovia rovnako ako občania museli vykonávať vojenskú službu a leitúrgie (gr. leitúrgia - služba pre verejnosť), mali v celých dejinách antického Grécka len veľmi malú šancu stať sa plnoprávnymi občanmi.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 29-30.
2. 1 2  Jaroslav Charvát. *Svetové dejiny*. Bratislava : Slovenské pedagogické nakladateľstvo, 1968. 68-155-68. S. 46-47.
3. ↑  Aristoteles, *Politika*, 1,3,1253b.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Grécky zázrak*. Bratislava : Mladé letá, 1990. ISBN 80-06-00122-7. S. 205.
5. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 180.
6. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 28.
7. ↑  Frederick Morris Herrick. *The Attic Law of Status, Family Relations and Succession in the Fourth Century, B.C. Systematically and Comparatively Considered...*. Charleston : Bibliolife, 2012. ISBN 978-1-276-29643-4. S. 31.
8. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 205.
**Lusotitan** bol rod obrieho sauropóda z čeľade Brachiosauridae, ktorý žil v období vrchnej jury (stupne kimmeridž až titón; asi pred 150 miliónmi rokov) na území dnešného západného Portugalska (súvrstvie Lourinhã, lokalita Atalaia). Jediný druh je **Lusotitan atalaiensis**.

Fosílie tohto dinosaura boli objavené už v roku 1947 geológom Manuelom de Matosom, o desať rokov neskôr potom dostal názov *Brachiosaurus atalaiensis*. Až v roku 2003 však portugalskí paleontológovia Octavio Mateus a Miguel Telles Antunes stanovili na základe podrobného výskumu nové rodové meno, Lusotitan. Druhové meno je odvodené od názvu lokality, na ktorej boli fosílie tohto sauropóda objavené.

Fosílny materiál tohto dinosaura predstavuje čiastočne dochovaná kostra bez lebky, stavce však boli objavené na viacerých miestach. Nie je isté z koľkých jedincov pochádzali, preto nebol stanovený ani holotyp. Fosílie dnes nesú označenie MIGM 4798, 4801-10, 4938, 4944, 4950, 4952, 4958, 4964-6, 4981-2, 4985, 8807 a 8793-5. Ide celkom o 28 stavcov a ďalšie fragmenty postkraniálnej kostry.

Lusotitan dosahoval zrejme rozmerov porovnateľných so severoamerickým rodom Brachiosaurus Dĺžka Lusotitana sa pohybovala asi okolo 25 metrov a výška zrejme presahovala 12 metrov.

V populárnej kultúre
--------------------

Lusotitan sa objavuje v druhej epizóde amerického dokumentu Dinosaur Revolution z roku 2011.

Referencie
----------

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Lusotitan na českej Wikipédii.*

1. ↑  DE LAPPARENT, A. F. ZBYSZEVSKI, G. Les dinosauriens du Portugal. *Mémoires des Services Géologiques du Portugal*, 1957, roč. 2, s. 1 - 63.
2. ↑  ANTUNES, M. MATEUS, O. Dinosaurs of Portugal. *Comptes rendus. Palévol*, 2003, roč. 2, čís. 1, s. 77 - 95. DOI: 10.1016/S1631-0683(03)00003-4.
**Thajský baht** alebo **baht** je národná mena Thajska. Jeho kód podľa ISO 4217 je **THB**, jedna stotina sa nazýva *„satang"*. Do obehu prenikol v roku 1928, kedy nahradil dovtedy používaný tikal.

Mince a bankovky
----------------

Platné mince, ktoré sa dnes v Thajsku používajú, sa razia v nominálnych hodnotách **1, 5, 10, 25, 50** satangov a ďalej **1, 2, 5, 10** bahtov. Bankovky v obehu majú nominálne hodnoty **20, 50, 100, 500, 1000** bahtov. 

Mince najnižších hodnôt (1, 5 a 10 satangov) sa už v obehu takmer nevyskytujú, napriek tomu zostávajú zákonným platidlom. Okrem základnej série mincí existuje aj mnoho verzií mincí 1, 2, 5 a 10 bahtov, ktoré boli vydané so zmeneným výzorom ako pamätné obežné mince. Tieto mince majú zhodné parametre ako štandardné mince, možno s nimi platiť.

Na averznej strane všetkých bankoviek je vyobrazený súčasný thajský kráľ Pchúmipchón Adundét v generálskej uniforme, na reverznej strane sú vyobrazení bývalí thajskí králi. Mince majú na averznej strane vyobrazených tunajších kráľov (čiže v obehu sú aj staršie mince, na ktorých sú podobizne bývalých kráľov), reverzné strany mincí nesú vyobrazenia tunajších chrámov.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Thajský baht**

Externé odkazy
--------------

* Vyobrazenie súčasných aj starších thajských mincí na www.worldcoingallery.com

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Thajský baht na českej Wikipédii.*

  


| * z
* d
* u
Meny Ázie |
| --- |
| 
* Azerbajdžan Azerbajdžanský manat
* Afganistan Afgán
* Arménsko Arménsky dram
* Bahrajn Bahrajnský dinár
* Bangladéš Taka
* Bhután Ngultrum
* Brunej Brunejský dolár
* Čína Čínsky jüan
* Spojené arabské emiráty Dirham SAE
* Filipíny Filipínske peso
* Gruzínsko Gruzínsky lari
* India Indická rupia
* Indonézia Indonézska rupia
* Irak Iracký dinár
* Irán Iránsky rial
* Japonsko Japonský jen
* Jemen Jemenský rial
* Južná Kórea Juhokórejský won
* Jordánsko Jordánsky dinár
* Kambodža Riel
* Katar Katarský rial
* Kazachstan Kazachstanský tenge
* Kuvajt Kuvajtský dinár
* Kirgizsko Som
* Laos Kip
* Libanon Libanonská libra
* Malajzia Malajzijský ringgit
* Maldivy Maldivská rupia
* Mongolsko Mongolský tugrik
* Mjanmarsko Kyat
* Nepál Nepálska rupia
* Izrael Izraelský šekel
* Omán Ománsky rial
* Pakistan Pakistanská rupia
* Rusko Ruský rubeľ
* Saudská Arábia Saudský rial
* Severná Kórea Severokórejský won
* Singapur Singapurský dolár
* Srí Lanka Srílanská rupia
* Sýria Sýrska libra
* Tadžikistan Tadžické somoni
* Thajsko Thajský baht
* Taiwan Nový taiwanský dolár
* Turecko Nová turecká líra
* Turkménsko Turkménsky manat
* Uzbekistan Uzbecký sum
* Vietnam Dong
* Východný Timor Východotimorské obehové mince

 |
**Lustračný zákon** je skrátené pomenovanie *zákona Federálneho zhromaždenia Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky č. 451/1991 Zb. zo 4. októbra 1991, ktorým sa ustanovujú niektoré ďalšie predpoklady na výkon niektorých funkcií v štátnych orgánoch a organizáciách Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky, Českej republiky a Slovenskej republiky*.

Zákon Federálneho zhromaždenia Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky (FZ ČSFR) bol právnym vyjadrením politickej potreby zamedziť ďalší výkon politických a štátnych funkcií predstaviteľom totalitného režimu. Lustračný zákon vznikol z potreby jednotnej právnej úpravy výkonu lustrácií ako nástroja na zamedzenie ďalšieho mocenského vplyvu konfidentov zrušenej politickej polície totalitného režimu (Štátnej bezpečnosti (ŠtB)). 
Lustračný zákon stanovoval niektoré „ďalšie predpoklady" pre výkon funkcií :

* v orgánoch štátnej správy federácie i republík
* v armáde a bezpečnosti
* v kanceláriách najvyšších orgánov štátnej moci (prezident, vláda, parlamenty, najvyššie súdy, ústavný súd a pod.)
* v štátnych rozhlasoch a televíziách
* v štátnych fondoch, štátom vlastnených bankách, v štátnych akciových spoločnostiach
* v štátnych spoločnostiach zahraničného obchodu
* v štátnych dráhach
* a pod.

Funkcie obsadzované voľbou, vymenovaním alebo ustanovením tam nemohli naďalej vykonávať osoby, ktoré boli v období 25.2.1948 - 17.11.1989 príslušníkmi ŠtB, boli evidované v materiáloch ŠtB ako agent ŠtB, držiteľ požičaného bytu, držiteľ konšpiračného bytu, informátor alebo ideový spolupracovník ŠtB, vedomý spolupracovník ŠtB, tajomník orgánu KSČ alebo KSS, členov ÚV KSČ alebo ÚV KSS, pracovníkom aparátu niektorých v zákone uvedených straníckych orgánov na úseku politického riadenia bezpečnosti, príslušníkom Ľudových milícií a ďalšie. Zákon stanovil povinnosť uchádzačovi o niektorú z uvedených funkcií predložiť tzv. lustračné osvedčenie vydané Ministerstvom vnútra. 
Lustračný zákon patril k najťažším a najrozpornejším agendám II. vlády Mariána Čalfu. Po zániku Česko-Slovenska sa zákon na Slovensku neuplatňoval, v Česku jeho účinnosť 2x predlžovali, v Česku zostal účinný bez časového limitu, na Slovensku expiroval.

Referencie
----------

1. 1 2  ŠÚTOVEC, Milan. *Politické Slovensko: encyklopedická príručka: aktéri, dokumenty, inštitúcie, politické strany, udalosti*. 1. slov. vyd. Bratislava : SLOVART, 2019. 487 s. ISBN 978-80-556-3894-2. S. 228.
**Drahotín** je potok v dolnom Šariši, v severnej časti okresu Sabinov. Je to pravostranný prítok Ľutinky, meria 4,4 km a je tokom VII. rádu.

Pramení v Čergove na južnom svahu Forgáčky (1 025,2 m n. m.) v nadmorskej výške približne 930 m n. m. Od prameňa tečie najprv juhovýchodným smerom, potom sa stáča severojužným smerom, sprava priberá prítok spod sedla Ždiare (972 m n. m.), ďalej prítok zo severovýchodného svahu Ostrej (950,2 m n. m.) a tiež prítok prameniaci východne od kóty 855,6 m. Následne sa stáča a pokračuje výhradne juhovýchodným smerom, pričom sa niekoľkokrát vlní. Postupne priberá ďalšie prítoky: zľava prítok (1,5 km) z oblasti Borsučín, sprava prítok z lokality Za zámkom (obidva toky ústia približne v jednom bode v nadmorskej výške 565,7 m n. m.), zľava prítok z južného svahu vrchu Babie (887,4 m n. m.) a krátky pravostranný prítok z oblasti Chvoščovho lesa. Napokon sa na okraji intravilánu obce Olejníkov vlieva v nadmorskej výške cca 478 m n. m. do Ľutinky.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Ľutinky** |
| --- |
| *Ľutinka* → *Torysa* → *Hornád* → *Slaná* → *Tisa* → *Dunaj* |
| Drahotín · Hradský potok · Hrašov · Jakoviansky potok · Jarabinček · Kačí jarok · **Ľutinka** · Martinovka · Sinavý jarok · Škaredý jarok · Táborový potok · Tichý jarok · Tokáreň · Trepešský potok |
Vlajka Bermúd
**Vlajka Bermúd** sa používa (ako v jedinom britskom závislom území) britská obchodná, tzv. červená vlajka (*Red Ensign*) s bermudským vlajkovým emblémom (nazývaným po anglicky *badge*) z roku 1910 vo vlajúcej časti. Je to pravdepodobne na pripomienku toho, že prvý osadníci priplávali na britských lodiach s červenou obchodnou vlajkou. Na znakovom štíte je sediaci červený lev držiaci ďalší štít s vyobrazením lodi *Sea Venture*, potápajúcej sa pri útese dnes zvanom *Sea Venture Flat*. S touto loďou tu stroskotal roku 1609 admirál George Somers, ktorého meno potom ostrovy krátku dobu niesli, a stroskotanci boli prvými, aj keď dočasnými bermudskými osídlencami.

Galéria
-------

* Vlajka guvernéra BermúdVlajka guvernéra Bermúd

| * z
* d
* u
Vlajky krajín Severnej Ameriky |
| --- |
| 
* Antigua a Barbuda
* Bahamy
* Barbados
* Belize
* Dominika
* Dominikánska republika
* Grenada
* Guatemala
* Haiti
* Honduras
* Jamajka
* Kanada
* Kostarika
* Kuba
* Mexiko
* Nikaragua
* Panama
* Salvádor
* Spojené štáty
* Svätá Lucia
* Svätý Krištof a Nevis
* Svätý Vincent a Grenadíny
* Trinidad a Tobago

**Závislé územia a ďalšie teritória:**
* Americké Panenské ostrovy
* Anguilla
* Aruba
* Bermudy
* Britské Panenské ostrovy
* Grónsko
* Guadeloupe
* Holandské Antily
* Kajmanie ostrovy
* Martinik
* Montserrat
* Portoriko
* Saint Pierre a Miquelon
* Turks a Caicos

 |
Rekonštrukcia vzhľadu chrámu Atény Niké
**Chrám Atény Niké** je stavba starovekého chrámu na aténskej Akropole.

Vypínal sa na mieste juhozápadnej bašty mykénskych hradieb, z ktorých časť sa zachovala neďaleko Propylají. Miesto, na ktorom chrám stojí, malo od pradávna strategický význam a slúžilo ako pozorovateľňa a ochrana mesta pred prípadným útokom, najmä od mora. Na tomto mieste, zvanom tiež hrad (pyrgos), bola uctievaná bohyňa Niké. Existujú poznatky o obetnom oltári, zasvätenom bohyniam Niké a Hekate. Časom sa Niké, uctievaná na Akropole, stala v podobe prívlastku mena bohyne Atény bohyňou celých Atén. Xoanom, drevená plastika bohyne, znázorňujúca ju s granátovým jablkom v jednej a prilbou v druhej ruke, bola nazvaná Niké Apteros.

Stavba dnešného chrámu, stojaceho na mieste Peržanmi (r. 480 pred Kr.) zničenej svätyne prebiehala v rokoch 432 až 421 pred Kr. Na jeho návrhu sa podieľal, rovnako ako na návrhu Partenónu, Kallikrates. Tento chrám bol postavený ako štvorstĺpový iónsky amfiprostylos s dĺžkou 8,27 m a šírkou 5,44 m, pričom výška stĺpov bola 4,66 m. Medzi jeho hlavné charakteristiky patrí aj to, že nemá vstupnú sieň.

Reliéfny vlys na východnej strane predstavoval olympských bohov. Čestné miesto medzi Diom a Poseidónom zaujíma Aténa, obklopená Afroditou, Erotom a bohyňami Demeter a Korou. Na ostatných troch stranách vlysu sú vyobrazené boje Grékov s Peržanmi, Amazoniek a Gigantov, ale i boje medzi gréckymi kmeňmi navzájom. Reliéfy zo severnej a západnej strany sa nachádzajú v British Museum v Londýne, pričom na chráme sú umiestnené ich kópie. Roku 1687 Turci chrám zničili a materiál použili na stavbu opevnenia. Našťastie hlavné stavebné články boli nájdené a chrám bol z nich v roku 1835 rekonštruovaný. Kvôli statickým problémom musela byť stavba v roku 1940 opäť rozobraná a postavená znova.

Koncom 5. stor. pred Kr. bola na troch vonkajších stranách bastiónu (severná, západná a južná) postavená jeden m vysoká mramorová balustráda, vyzdobená v spodnej časti veľkolepými reliéfmi. Pravdepodobne sú dielom sochára Kallimacha, Feidiovho žiaka. Tie sa dnes nachádzajú v akropolskom múzeu.

Zdroje
------

* E. Bernardini, *Odhalené tajomstvá starých civilizácií*, Príroda, Bratislava, 2007
* B. Novotný a kol. *Encyklopédia archeológie*, Obzor, Bratislava, 1986

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chrám Atény Niké**

Externé odkazy
--------------

Chrám Atény Niké po desaťročnej rekonštrukcii
**Nomen omen** (doslovne *meno znamenia*) je latinský výraz, ktorý sa používa v prípade, keď meno osoby alebo názov miesta vyjadruje charakteristickú vlastnosť svojho nositeľa. Výraz pochádza od rímskeho dramatika Tita Maccia Plauta (asi 250 – 184 pred Kr.), ktorý vo svojej hre *Persa* (Peržan) použil formuláciu *nomen atque omen* (latinsky „názov a znamenie zároveň"). V jeho hre sa vyskytuje postava veľmi zištnej neviestky, ktorá sa volá Lucris (*lucrum*, lat. zisk).

Obdobné spojenie mena a vlastností možno nájsť aj v dielach iných autorov, napr. v Molièrovej komédii *Lakomec*, kde je hlavnou postavou Harpagon (*harpago,* lat. lúpiť), veľmi často potom v rozprávkových príbehoch (*Dlhý, Široký a Bystrozraký*, *Otesánek*, *Cruella de Vil*, strýko Držgroš apod.), komiksoch *Asterixove dobrodružstvá* alebo v sérii románov Harry Potter.

Externé odkazy
--------------

* Encyklopedické heslo Nomen et omen v Ottově slovníku naučném ve Wikizdrojích

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Nomen omen na českej Wikipédii.*
Katedrála po rekonštrukcii v roku 1993
Kazanská katedrála na Červenom námestí
**Chrám Ikony Matky Božej Kazanskej** (*Собо́р Каза́нской ико́ны Бо́жией Ма́тери, Каза́нский собо́р*) je chrámom ruskej pravoslávnej cirkvi, ktorý sa nachádza na Červenom námestí. Patrí medzi nohé sakrálne stavby, ktoré boli barbarsky zničené počas Stalinovej vlády a od základu obnovené po páde komunistického režimu na začiatku deväťdesiatych rokov dvadsiateho storočia.

História
--------

Presný dátum vzniku chrámu nie je známy (1625,1630). Poznáme však rok jeho slávnostného posvätenia. Moskovský patriarcha ho posvätil v roku 1636 a chrám mal pripomínať víťazstvo Rusov nad poľsko-litovskými vojskami. Bol postavený v tradičnom ruskom architektonickom štýle. Niekoľkokrát bol rekonštruovaný. Veľká rekonštrukcia sa uskutočnila aj v rokoch 1925 až 1930 pod vedením architekta P.D. Baranovského. Napriek tomu z rozhodnutia Stalina v roku 1936 zničený.

### Súčasnosť

Po páde komunistickej diktatúry sa ozvali hlasy po obnove chrámu, čo sa aj podarilo. V rokoch 1990 až 1993 pod vedením Baranovského žiaka bol chrám opäť postavený. V roku 1993 ho slávnostne posvätil moskovský patriarcha Alexej II. Dnes chrám opäť zdobí Červené námestie a patrí k jeho okrasám.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chrám Ikony Matky Božej Kazanskej**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka chrámu

Súradnice: 55°45′20″S 37°37′09″V﻿ / ﻿55,755481°S 37,619211°V﻿ / 55.755481; 37.619211


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Ruský portálArchitektonický portál |
Mapa demilitarizovanej zóny v Kórei
**Demilitarizovaná zóna** je pás zeme dlhý 248 km a široký 4 km, ktorý rozdeľuje Kórejský polostrov na dve časti – Severnú a Južnú Kóreu – tvoriac nárazníkovú zónu v okolí 38. rovnobežky (západná časť sa zvažuje južne od rovnobežky, východná severne). Je to najnepriechodnejšia a najstráženejšia hranica na svete.

V pojmoch treba od seba odlišovať 38. rovnobežku, Demilitarizovanú zónu (DMZ) a Demarkačnú líniu (Military demarcation line).

Vývoj
-----

Panmundžom, Joint Security Area uprostred DMZ. Pohľad zo severu...
... a z juhu
Pôvodne po skončení 2. svetovej vojny sa mocnosti (Sovietsky zväz a USA) rozhodli rozdeliť si Kórejský polostrov pozdĺž 38. rovnobežky. Severná časť polostrova (na sever od nej) bola okupovaná Sovietskou armádou a postupne tu vznikol komunistický štát – Kórejská ľudovodemokratická republika. No južná časť bola okupovaná americkou armádou a do roku 1948 tu vznikol druhý kórejský štát – Kórejská republika. Keď 25. júna 1950 o 4 hodine ráno KĽDR prekročila túto hranicu a bez varovania zaútočila na Juh, rozpútala tak 3 roky trvajúcu občiansku vojnu (Kórejská vojna), do ktorej bolo zapojených ďalších 18 štátov (na strane Severu to bola Čína a ZSSR, na strane juhu 16 národov pod vlajkou OSN). [chýba zdroj]

Zloženie zbraní sa uskutočnilo po dlhých rokovaniach 27. júla 1953, na základe ktorých bola vytvorená nárazníková zóna bez prítomnosti zbraní v šírke 2000 metrov po každej strane od frontovej línie tvoriac tak 4 km široký pás zeme, do ktorého nesmie vstúpiť ľudská noha, hoci vojaci obidvoch armád patrolujú hranicu po oboch stranách.

Joint Security Area (JSA)
-------------------------

Jediné miesto, kde sa Sever a Juh stretávajú, je Pchanmundžom (판문점 / 板門店) alebo tiež nazývané Spoločná bezpečnostná zóna (ang. Joint Security Area, skratka JSA). Nachádza sa vo vnútri Demilitarizovanej zóny, rozdelená je presne na polovicu, pričom stredom prechádza Demarkačná línia (MDL). Po niekoľko budov stojí po oboch stranách, pričom v jednej z nich, stredom ktorej prechádza MDL, sa konali rokovania o zložení zbraní, repatriácii a iné sporadické rokovania medzi Juhom a Severom.

Incidenty
---------

V okolí 38. rovnobežky sa od 1945 roku odohralo množstvo drobných aj väčších incidentov. Za spomienku stojí snáď jeden incident, ktorý sa odohral priamo v Panmundžome. Jeden sovietsky diplomat bol pozvaný Severnou Kóreou na návštevu tohto miesta. Náhle však začal utekať smerom na juh pričom kričal, že chce prejsť na Juh. Keďže dovtedy dvaja severokórejskí a dvaja juhokórejskí vojaci stáli tvárou v tvár oproti sebe, Severokórejčania nezbadali utekajúceho Rusa. Severania spustili paľbu za utekajúcim človekom, pričom zabili jedného juhokórejského vojaka. Odvtedy na severnej strane stoja vždy traja vojaci. Jeden čelom k návšteve prichádzajúcej zo severu a druhí dvaja otočení bokom k juhu. Tak sa vyhnú podobnému prípadu. Už sa nemôže stať, že nezbadajú človeka, ktorý sa snaží utiecť na druhú stanu.[chýba zdroj]

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Demilitarizovaná zóna (Kórea)**
Vlajka Cookových ostrovov
**Vlajka Cookových ostrovov** – Používa sa britská modrá služobná vlajka s kruhom pätnástich bielych päťramenných hviezd vo vlajúcej časti. Biela a modrá sú farby Demokratickej strany. Podľa oficiálného výkladu modrá pripomína Tichý oceán, biela mierumilovnosť obyvateľov. Hviezdy symbolizujú hlavné ostrovy archipelu a ich rovnaká veľkosť a usporiadanie do kruhu naznačuje rovnoprávnosť a vzájomnú závislosť jednotlivých členov tohoto ostrovného spoločenstva.

Vlajka sa používa od roku 1979, kedy Demokratická strana zvíťazila vo voľbách. Predtým bola v rokoch 1973 – 1979 zavedená vlajka zelená s kruhom žltých hviezd, pretože zelená a žltá sú farby vtedajšej vládnej Strany Cookových ostrovov.

* Vlajka Cookových ostrovov (1973 – 1979)Vlajka Cookových ostrovov (1973 – 1979)

| * z
* d
* u
Vlajky krajín Austrálie a Oceánie |
| --- |
|  Austrália | 
* Austrália
* Vianočný ostrov
* Kokosové ostrovy
* Norfolk

 |
|  Melanézia | 
* Fidži
* Nová Kaledónia
* Papua-Nová Guinea
* Šalamúnove ostrovy
* Vanuatu
* Východný Timor

 |
|  Mikronézia | 
* Guam
* Kiribati
* Marshallove ostrovy
* Nauru
* Severné Mariány
* Mikronézia (štát)
* Palau

 |
|  Polynézia | 
* Americká Samoa
* Cookove ostrovy
* Francúzska Polynézia
* Nový Zéland
* Niue
* Pitcairnove ostrovy
* Samoa
* Tokelau
* Tonga
* Tuvalu
* Wallis a Futuna

 |
**Kyselina benzénsulfónová** (konjugovaná báza **benzénsulfonát)** je organosírová zlúčenina so vzorcom C6H603S. Je to najjednoduchšia aromatická sulfónová kyselina. Vytvára biele hygroskopické kryštály alebo bielu voskovitú pevnú látku, ktorá je rozpustná vo vode a etanole, mierne rozpustná v benzéne a nerozpustná v nepolárnych rozpúšťadlách, ako je dietyléter. Často sa skladuje vo forme solí alkalických kovov. Jej vodný roztok je silne kyslý.

Príprava
--------

Kyselina benzénsulfónová sa pripravuje sulfonáciou benzénu s použitím koncentrovanej kyseliny sírovej:

Táto konverzia ilustruje aromatickú sulfonáciu, ktorá sa nazýva "jedna z najdôležitejších reakcií v priemyselnej organickej chémii".

Reakcie
-------

Kyselina benzénsulfónová vykazuje reakcie typické pre iné aromatické sulfónové kyseliny, tvoriace sulfónamidy, sulfonylchlorid a estery. Sulfonácia je obrátená nad 220 °C. Dehydratáciou oxidom fosforečným sa získa anhydrid kyseliny benzénsulfónovej ((C6H5SO2)20). Konverzia na zodpovedajúci benzénsulfonylchlorid (C6H5S02CI) sa uskutoční chloridom fosforečným.

Je to silná kyselina, ktorá je takmer úplne disociovaná vo vode.

Kyselina benzénsulfónová a príbuzné zlúčeniny podliehajú desulfonácii, keď sa zahrievajú vo vode blízko 200 °C. Teplota desulfonácie koreluje s ľahkosťou sulfonácie: 

C6H5SO3H + H20 → C6H6 + H2SO4
Z tohto dôvodu sa sulfónové kyseliny zvyčajne používajú ako ochranná skupina alebo ako metadirektíva pri elektrofilnej aromatickej substitúcii.

Soli alkalických kovov kyseliny benzénsulfónovej sa kedysi používali pri priemyselnej výrobe fenolu. Proces, niekedy nazývaný alkalická fúzia, spočiatku poskytuje fenoxidovú soľ:

C6H5SO3Na + 2 NaOH → C6H5ONa + Na2SO3
C6H5ONa + HCl → C6H5OH + NaCl
Tento proces bol do značnej miery nahradený Hockovým procesom, ktorý vytvára menej odpadu.

Použitie
--------

Soli kyseliny benzénsulfónovej, ako je benzénsulfonát sodný *(Ludigol)* a monoetanolamín benzénsulfonát, sa používajú ako povrchovo aktívne látky v pracích prostriedkoch.

Rôzne farmaceutické liečivá sa pripravujú ako benzénsulfonátové soli a sú známe ako **besiláty** (INN) alebo **besyláty** (USAN).

V zriedenej forme sa používa aj ako odstraňovač polymérov a stripovacie činidlo.

Referencie
----------

1. 1 2  LINDNER, Otto; RODEFELD, Lars. Benzenesulfonic Acids and Their Derivatives. *Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry* (Weinheim: Wiley-VCH), 2000-09-15. DOI: 10.1002/14356007.a03\_507.
2. ↑  . Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Benzenesulfonic acid na anglickej Wikipédii.*
**Mnasitimos** (starogr. *Μνασίτιμος*) bol grécky sochár z 3. storočia pred Kr.

Mnasitimos, syn Aristónida z Rodosu, bol činný zrejme v 1. polovici 3. storočia pred Kr. Bol otec sochárov Aristónida, Telesóna a Timagora. Od starovekých autorov o ňom nemáme správy, je ale známa jeho signatúra, datovaná do tohto obdobia, uvedená na mramorovom podstavci (z nezachovanej sochy), objavenom na ostrove Rodos:

|  |  |
| --- | --- |
| *Τιμόθεος Εὐφάνευς - Νέμεα παῖδας δόλιχον, Μνασίτιμος Ἀριστωνίδα Ῥόδιος ἐποίησε.*  | preklad: *Timotheos syn Eufanea - Nemejský dorastenec v dolichu, Mnasitimos syn Aristónida z Rodosu zhotovil.* |

- text v starogréčtine
Je možné, že tu ide o sochu Timothea, syna Eufanea z Rodosu, ktorý neskôr (okolo roku 270 pred Kr.), už ako kňaz bohyne Atény *Lindskej*, venoval sochu (ako votívny dar) Diovi zv. *Polieus* a *pýthijskemu* Apolónovi.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Mnasitimos*
2. 1 2 3  Supplementum Epigraphicum Graecum, *SEG 41:651*
3. ↑  Ursula Vedder, *Der Koloß von Rhodos - Mythos und Wirklichkeit eines Weltwunders*
4. ↑  Inscriptiones Graecae, *Lindos II 84*