recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Súradnice: 42°41′45″S 23°19′22″V﻿ / ﻿42,695851°S 23,322861°V﻿ / 42.695851; 23.322861

**Chrám svätého Juraja** (bulh. Храм „Свети Георги" – *Chram „Sveti Georgi"*) je pravoslávny chrám vo forme rotundy postavený v období neskorej antiky nachádzajúci sa vo vnútornom dvore medzi budovami hotela Balkan a Prezidentským sídlom v meste Sofia v oblasti Sofia v západnom Bulharsku. Je to najstaršia dochovaná budova v meste a nachádza sa na úrovni niekoľkých metrov pod súčasnými sofijskými ulicami.

Charakteristika
---------------

Chrám je súčasťou väčšieho architektonického komplexu, ktorého zvyšky sú odkryté v okolí chrámu. Nachádzajú sa tam pôvodné antické ulice, základy veľkej trojloďovej baziliky ako aj viacerých verejných a obytných budov. Jedna zo starodávnych ulíc vedúcich okolo chrámu je viac ako 2000 rokov stará ulica antického mesta Serdika, ktoré kedysi stálo na mieste dnešného centra Sofie. Chrám svätého Juraja je jediná budova z komplexu, ktorá ostala zachovaná. Hlavná loď je kruhového pôdorysu s priemerom 10 metrov. Chrám má tri apsidy z ktorých dve sú klasického polkruhového pôdorysu a jedna (východná) má steny pravoúhle. Budova je postavená z červených pálených tehál.

Dejiny
------

Budova bola postavená v prvej polovici 4. storočia a jej pôvodný účel nie je úplne jasný, hypotézy však hovoria, že išlo buď o kúpele, ceremoniálnu sieň, alebo mauzóleum. Ako chrám začala budova slúžiť v 6. storočí a uchovávali sa v nej dlhú dobu relikvie významných svätých. V 16. storočí, kedy Sofia padla pod osmanskú nadvládu bol chrám zmenený na mešitu a vzácne vnútorné stenomaľby boli prekryté bielou farbou a následne rastlinnými motívmi. V polovici 19. storočia budovu opustilo islamské predstaviteľstvo a mešita mohla byť časom znovu zmenená na chrám. Najskôr po oslobodení fungovala dočasne ako mauzóleum Alexandra I. Batenberga, dokým nebola v Sofii postavená budova samotného mauzólea. V roku 1915 je z budovy odstránené všetko čo bolo pridané v čase, keď bol chrám zmenený na mešitu, minaret je zbúraný a sú obnovené aj stredoveké stenomaľby. V rokoch 1915, 1921 a 1932 prebiehal v budove historický a archeologický prieskum. Kompletná reštaurácia a rekonštrukcia prebehla ku koncu 80. rokov 20. storočia. Dnes budova opäť funguje ako pravoslávny chrám.

Galéria
-------

* Pohľad z východuPohľad z východu
* Pohľad z východuPohľad z východu
* Detail východnej častiDetail východnej časti
* Chrám svätého Juraja v nociChrám svätého Juraja v noci
* Pohľad zo severovýchoduPohľad zo severovýchodu
* Celkový pohľad na nádvorieCelkový pohľad na nádvorie
* Celkový pohľadCelkový pohľad
* Pohľad zo západuPohľad zo západu
* Pohľad zo západuPohľad zo západu

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Свети Георги (ротонда в София) na bulharskej Wikipédii.*
**CHRY-FM**, označovaná ako *VIBE1055 FM*, is a kanadská rozhlasová stanica. Prevádzkuje ju spoločnosť Canadian Centre for Civic Media and Arts Development Inc. a vysiela na FM frekvencii 105.5 MHz v Toronte. Stanica bola založená ako káblová rádiová služba s uzavretým okruhom s názvom **Radio York** v roku 1965. Slúžila tiež ako rozhlasová stanica obyvateľov koridoru Jane and Finch v severnom Toronte. Štúdiá stanice CHRY sa nachádzajú v študentskom centre York University, zatiaľ čo jeho vysielač je umiestnený na vrchole budovy rezidencie Vanier College.

Finančná podpora
----------------

Stanica CHRY je čiastočne podporovaná študentským poplatkom (príspevky prostredníctvom York University Graduate Students Association a York Federation of Students (YFS)), prostredníctvom príležitostných grantov, na ktoré má stanica nárok kvôli svojmu charitatívnemu statusu, univerzitou York University prostredníctvom príležitostných grantov na vypracovanie pracovných štúdií a ich poslucháčmi prostredníctvom prísľubov. Zvyšok financovania stanice pochádza z reklamných výnosov.

### Absolventi

* Matt Galloway – rozhlasový moderátor CBC, bývalý hudobný riaditeľ stanice CHRY
* Danko Jones – hudobník, bývalý DJ stanice CHRY
* Dallas Good – hlavný spevák skupiny Sadie's, bývalý DJ stanice CHRY

Referencie
----------

1. ↑

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku CHRY-FM na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
Súradnice: 37° 03′ 51″ s.š. 3° 23′ 05″ z.d.

Observatórium Sierra Nevada
**Observatórium Sierra Nevada** (špa. Observatorio de Sierra Nevada) je španielske astronomické observatórium, postavené v roku 1981 na hore Loma de Dílar v pohorí Sierra Nevada v provincii Granada v Andalúzii. Observatórium leží v nadmorskej výške 2 896 metrov. Jeho správcom je *Instituto de Astrofísica de Andalucía*.

Budova observatória má obdĺžnikový pôdorys s rozmermi 10×20 metrov s dvoma kupolami s priemerom 5 a 8 metrov. V súčasnej dobe sú v nich na vidlicovej montáži umiestnené dva zrkadľové ďalekohľady typu Ritchey-Chrétien s priemerom 1,5 a 0,9 metra, ktoré boli skonštruované v rokoch 1988 – 1991.

Pozri aj
--------

* 136108 Haumea
* José-Luis Ortiz Moreno

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Observatórium Sierra Nevada**

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portál |

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Observatoř Sierra Nevada na českej Wikipédii.*
**Pythagoras** (iné názvy: **Pytagoras, Pýthagorás**; starogr. *Πυθαγόρας* – *Pythagoras*) bol v roku 588 pred Kr. olympijský víťaz v boxe.

Pythagoras z ostrova Samos zvíťazil v Olympii na 48. hrách v boxe (starogr. *πυγμαχία* – *pygmachia*). Stalo to v roku 588 pred Kr. keď ešte naposledy namiesto hellanodikov vystupoval ako usporiadateľ hier kráľ Élidy.

Staroveký autor Diogenes Laertios uvádza, že Pythagoras zo Samu bol prvý, kto vystúpil na olympijských hrách v purpurovom rúchu a s dlhými vlasmi ako umelec, a keď ho vylúčili z bojov chlapcov a priviedli ho tým na posmech, odišiel bojovať medzi mužov a zvíťazil. Diogenes pri tom poukazuje aj na literárny odkaz básnika Theaitéta, ktorého epigram znie: „*Keby si, cudzinče, počul hovoriť o dlhovlasom Pythagorovi, ktorý zápasník na Same bol; ja som ten Pythagoras a keby si zvedel však činy, ktoré som v Élide spravil, povieš, že hovorím lož."*

Podľa Diogena Laertia sa o Pythagorovi uvádzal aj tento epigram: „*Prišiel do Olympie bojovať v pästiarskom boji mladučký Pythagoras, samského Kratea syn."*

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4 5  Diogenes Laertios. *Životopisy slávnych filozofov*. Bratislava : Vydavateľstvo Spolku slovenských spisovateľov, 2007. ISBN 978-80-8061-286-3. S. 309.
2. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 247.
3. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,191.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Matthew Stuart Dominick** (\* 7. decembra 1981, Wheat Ridge, Colorado, USA) je testovací pilot amerického námorníctva a astronaut NASA. Má nalietaných viac ako 1 600 hodín v 28 lietadlách, 400 pristátí na lietadlových lodiach, 61 bojových misií a takmer 200 skúšobných pristátí na lietadlových lodiach.

Životopis
---------

Matthew Stuart Dominick sa narodil 7. decembra 1981 v meste Wheat Ridge v Colorade, USA Donaldovi a Rhonde Dominickovým. Vyštudoval strednú školu D'Evelyn Junior/Senior High School v meste Littleton v štáte Colorado. V roku 2005 získal bakalársky titul v odbore elektrotechnika na Univerzite v San Diegu s vedľajšími odbormi fyzika a matematika. 

Dominick a jeho manželka Faith majú dve dcéry.

Vojenská kariéra
----------------

Po ukončení štúdia na univerzite v San Diegu bol Dominick vymenovaný za práporčíka námorníctva Spojených štátov. Absolvoval základný letecký výcvik v NAS Pensacola a v roku 2007 bol vymenovaný za námorného letca. Absolvoval výcvik na lietadlá F/A-18 Super Hornet. V rámci VFA-143 absolvoval dve nasadenia na podporu operácie Trvalá sloboda, než bol vybraný na účasť v programe spolupráce medzi United States Naval Test Pilot School (USNTPS) a Naval Postgraduate School, čo mu umožnilo získať titul Master of Science in Systems Engineering na Naval Postgraduate School a navštevovať školu pre námorných pilotov.

Po absolvovaní programu bol vymenovaný za skúšobného pilota a bol pridelený k VX-23 so základňou v NAS Patuxent River v Marylande. Tam pôsobil ako projektový dôstojník pre vývojové letové skúšky mnohých programov. Dominick sa podieľal aj na vývoji lietadiel X-47B, V-22 Osprey, E-2C Hawkeye a F-35C Lightning II. V čase svojho výberu za astronauta slúžil Dominick ako vedúci oddelenia v jednotke VFA-115 so základňou v Atsugi v Japonsku.

Jeho povýšenie na veliteľa námorníctva bolo schválené 27. júna 2019.

Kariéra v NASA
--------------

V júni 2017 bol Dominick vybraný za člena 22. skupiny astronautov NASA a začal dvojročný výcvik. V čase svojho výberu bol Dominick na mori na lodi USS Ronald Reagan.

Referencie
----------

1. ↑  POTTER, Sean. *NASA Names Artemis Team of Astronauts Eligible for Early Moon Missions* [online]. NASA, 2020-12-09, [cit. 2023-04-02]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Program Artemis

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Matthew Dominick**

Externé odkazy
--------------

*

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Matthew Dominick na anglickej Wikipédii.*
**Jordanka Čobanovová** (bulh. Йорданка Чобанова – Jordanka Čobanova, angl. Yordanka Chobanova) je bulharská diplomatka, bývalá veľvyslankyňa Bulharska na Slovensku.

Životopis
---------

Jordanka Čobanovová v roku 2002 získala bakalársky titul z ekonomiky na Ekonomickej univerzite vo Varne. V roku 2003 získala magisterský titul na Stredoeurópskej univerzite v Budapešti a v roku 2007 PhD. z European University Institute vo Florencii. Venovala sa inováciám a publikovala *Strategies of MNEs in CEECs: Innovation systems and Embeddedness*.

Od roku 2012 je poradkyňou prezidenta Bulharska pre európske záležitosti. V období od 6. augusta do 11. novembra 2014 bola zástupkyňou ministra pre regionálny rozvoj.

Diplomatické pôsobenie
----------------------

V rokoch 2008 až 2012 reprezentovala Ministerstvo regionálneho rozvoja a verejných prác pri Stálej misii Bulharska pri Európskej únii v Bruseli. 18. januára 2017 ju prijal prezident Andrej Kiska.

27. apríla 2021 prezidentka Zuzana Čaputová prijala Čobanovovej nástupcu, Vassila Petkova.

Referencie
----------

1. 1 2 3   *Slovakia, Bratislava, Embassy of the Republic of Bulgaria* [online]. Ministerstvo zahraničných vecí Bulharska, [cit. 2020-05-30]. Dostupné online.
2. ↑   *Vymenovania a odvolania* [online]. Bratislava: Kancelária prezidenta SR, [cit. 2020-05-30]. Dostupné online.
3. ↑   *Prezidentka Slovenskej republiky | Vymenovania a odvolania* [online]. Bratislava: Kancelária prezidenta SR, [cit. 2021-06-07]. Dostupné online.
4. ↑  ŠANTOROVÁ, Andrea. *Prijatie vedúcich diplomatických misií* [online]. Ozbrojené sily SR, [cit. 2021-06-07]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Profil na stránke veľvyslanectva
**Jorge Francisco Isidoro Luis Borges** (\* 24. august 1899, Buenos Aires – † 14. jún 1986, Ženeva) bol argentínsky spisovateľ. Písal básne (do ktorých včleňoval metafyziku), eseje, scenáre, literárnu kritiku a recenzie, a poviedky.

Už od útleho veku Borges ovládal dva jazyky, svoju rodnú španielčinu a vďaka anglickej literatúre aj angličtinu (Borgesov otec bol polovičný Brit). V roku 1914 sa celá jeho rodina presťahovala do Ženevy. Počas prvej svetovej vojny žili vo Švajčiarsku a Španielsku, kde sa Jorge Luis Borges stal členom ultraistického literárneho hnutia.

V roku 1921 sa Borges a celá jeho rodina vrátili do Buenos Aires. V tomto období začal publikovať svoje básne a eseje. Svoju prvú zbierku poézie vydal v roku 1923 pod názvom *Vrúcnosť Buenos Aires* (Fervor de Buenos Aires). Prispieval do literárnych časopisov, niektoré sám založil. Jeho otec zomrel v roku 1938.

Pôsobil ako prezident Argentínskej spoločnosti spisovateľov (1950 – 1953). V rokoch 1955 – 1973 bol hlavou Argentínskej národnej knižnice. Od začiatku 60. rokov začal získavať medzinárodné uznanie a slávu, obdržal viacero rádov a vyznamenaní, no nikdy nedostal Nobelovu cenu za literatúru. Zomrel na rakovinu pečene v roku 1986 v Ženeve.

Dielo
-----

Výber z diela.

* Zbierky básní
	+ *Fervor de Buenos Aires* (*Vrúcnosť Buenos Aires*, 1923)
	+ *Luna de enfrente* (*Mesiacu zoči-voči*, 1925)
	+ *Cuaderno San Martín* (Zápisník San Martina, 1929)

* Eseje
	+ *Inquisiciones* (*Pátranie*, 1925)
	+ *El tamaño de mi esperanza* (*Veľkosť mojej nádeje*, 1926)
	+ *Historia de la eternidad* (*Dejiny večnosti*, 1936)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jorge Luis Borges**

Zdroje
------

* BORGES Jorge Luis. In: JURÍČEK, Ján, ed. et al. *Encyklopédia spisovateľov sveta*. 3. preprac. a dopln. vyd. Bratislava : Obzor, 1987. 648 s. (Encyklopédia vydavateľstva Obzor.) S. 76.
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jorge Luis Borges na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Externé odkazy
--------------

* Internetaleph - Jorge Luis Borges

Autoritné údaje: * abART: 4200
* BnF: 11892985q
* GND: 118513532
* ISNI: 0000 0001 2142 9031
* LCCN: n79007035
* NK ČR: jn19981000310
* SNK: 161833
* ULAN: 500006476
* VIAF: 88919448
* WorldCat: lccn-n79007035
**Pythagoras** (iné názvy: **Pytagoras, Pýthagorás**; starogr. *Πυθαγόρας* – *Pythagoras*) bol v rokoch 300 a 296 pred Kr. víťaz olympijských hier v behu na jedno stadion.

Pythagoras z maloázijskej Magnésie nad Maiandrom zvíťazil v behu na jedno stadion na 120. a na 121. olympijských hrách, v bežeckej disciplíne, v ktorej sa súťažilo od založenia hier v roku 776 pred Kr. Hry sa v Olympii o ďalšiu disciplínu behu na dve stadiá (diaulos) rozšírili na 14. hrách v roku 724 pred Kr. Prvým víťazom behu na dve stadiá bol Hypénos z Pisy. Na 15. hrách v roku 720 pred Kr. zaviedli tzv. *dlhý beh*, po grécky *dolichos*, ktorý sa na začiatku bežal len na sedem stadií (napokon až na 24 stadií) a prvým víťazom tejto disciplíny bol Akanthos zo Sparty. Poslednú bežeckú disciplínu *beh ťažkoodencov* (hoplitodromos) zaviedli v roku 520 pred Kr. a zvíťazil v nej Damaretos z Héraie.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Eusebios, *Kronika* 2,193.
2. ↑  Africanus, *Chronographiae* 209.
3. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 113.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 248.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Štruktúra** je súhrn stálych vzťahov objektu zabezpečujúcich jeho celostnosť a totožnosť samého so sebou, čiže zachovanie základných vlastností pri externých či interných premenách.

Štruktúra podľa Černíka
-----------------------

Štruktúra je usporiadanosť vzťahov.

Štruktúra podľa W. Diltheyho
----------------------------

Štruktúra sa vyznačuje týmito charakteristikami:

1. Štruktúru vytvára usporiadanosť častí do celku.
2. Štruktúrny celok môže byť časťou vyššieho štruktúrneho celku, nie je však na iný celok prevediteľný alebo z neho vyvoditeľný.
3. Rovnako nemožno štruktúru odvodiť z jej častí, nevyplýva z nich a nie je ani ich prostým súhrnom.
4. Vidíme, že štruktúra nie je len zacieleným zhrnutím častí, ale zjednotením vzájomných vzťahov častí.
5. Štruktúra sa deje.
6. Zároveň je však pevným v meniacom sa.
7. Vytváranie a fungovanie štruktúry nie je závislé od sledu vo fyzikálnom čase.
8. Štruktúrny celok nevylučuje, aby niektoré jeho časti boli súčasťami iného štruktúrneho celku.
9. Štruktúra vytvára svoju jednotu výlučne zo seba samej, zo svojho vlastného stredu. Tým sa vymedzenie štruktúry vracia ku svojmu začiatku.

J. Štřítecký si o Diltheyho poňatí štruktúry myslí:

*Pojem štruktúry kryštalizoval v diele Wilhelma Diltheya (1833 – 1911) z dvoch zdrojov:*

1. z romantického výkladu umeleckého diela, ktorý sa stal modelom poznania vôbec;
2. z biologickej morfológie.

Lepšie by snáď bolo hovoriť o štrukturalite alebo štrukturálnom hľadisku, pojem štruktúry je u Diltheya obsiahnutý v rade iných pojmov napr. v pojmoch *Wirkungszusammenhang*, *Bedeutungzusammenhang* všade, kde spätosť častí v celku sa charakterizuje ako *súvislosť*, t. j. *Zusammenhang*, a nie je vyslovne uvedené, že ide o súvislosť kauzálnu; tiež sociálno-teoretické pojmy ako *systém vonkajšej organizácie spoločnosti* sú pojmami štruktúrnymi; najhlbšie a najpresnejšie vymedzenie štrukturality prináša vymedzenie pojmu *die innere Grundform*.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Súradnice: 48°12′36″S 17°51′18″V﻿ / ﻿48,21°S 17,855°V﻿ / 48.21; 17.855

**Štrkovské presypy** je prírodná pamiatka v správe štátnej ochrany prírody Dunajské luhy.

Nachádza sa v okrese Galanta v Trnavskom kraji. Územie bolo vyhlásené alebo novelizované v rokoch 1973, 1983 na rozlohe 1,7755 ha. Štvrtý stupeň ochrany, ochranné pásmo nebolo určené preto platí ochranné pásmo 60 m s tretím stupňom ochrany.

Predmetom ochrany je: *Územie predstavuje tri pieskové presypy spevnené vo svojej vrcholovej časti agátovým porastom. Dôvodom ochrany je zachovanie hĺbkovej a plošnej neporušenosti presypov s rastlinným krytom pre vedecké a náučné ciele.*

Referencie
----------

1. ↑  Štrkovské presypy. In:  *Zoznam osobitne chránených častí prírody SR* [online]. Banská Bystrica: Štátna ochrana prírody SR. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Prírodná pamiatka Štrkovské presypy, Štátny zoznam osobitne chránených častí prírody SR
* Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Štrkovské presypy na českej Wikipédii.*
**Pythodóros** (starogr. *Πυθόδωρος*) bol starogrécky sochár.

Sochár Pythodóros pochádzal z boiótskych Téb. Doba tvorby tohto umelca nie je známa. Zo starovekých autorov nám správu o jeho sochárskom diele zaznamenal jedine grécky cestovateľ Pausanias vo svojej sprievodcovskej príručke po Grécku: „*Koróneia poskytla ako pozoruhodnosť oltár Herma Ochrancu stád (Epimélios) na námestí a oltár Vetrov (Anenoi). O niečo nižšie je vybudovaný chrám Héry so starobylou sochou, dielom to tébskeho Pythodóra. V ruke nesie Seirény.*" Z Koróneie sa zachovali neveľké zrúcaniny 2 km od dnešnej obce *Hagios Georgios*.

Georg Lippold, nemecký klasický archeológ a filológ, datuje Pythodórovu tvorbu na základe ikonografických znakov jeho sochy do obdobia rokov 550. až 480 pred Kr.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 374.
2. 1 2  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Pythodoros*
3. ↑  SCHMUCK, Hilmar. *Biographischer Index der Antike*. Berlin : Walter de Gruyter, 2001. 1073 s. ISBN 978-31-1095-441-8. S. 799. (po nemecky)
4. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 243.
5. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 408.
**Malá encyklopédia zemepisu sveta** je geografická encyklopédia, ktorú vydalo Vydavateľstvo Obzor v roku 1977. Je upraveným prekladom poľského diela Slownik geografii świata, ktoré vydala Wiedza Powszechna vo Varšave v roku 1971. Text upravili a doplnili pracovníci Geografického ústavu SAV.

Obsah
-----

Dielo obsahuje vyše 3 100 hesiel na 560 stranách plus niekoľko desiatok strán s čiernobielymi obrazovými prílohami na kriedovom papieri. Okrem abecedne radených hesiel text miestami obsahuje aj veľmi jednoduché prehľadné mapy štátov.

Encyklopédia obsahuje najmä heslá o konkrétnych kontinentoch, štátoch, sídlach, pohoriach, vrchoch, jaskyniach, vodných tokoch, jazerách, moriach, oceánoch, ostrovoch a polostrovoch sveta a Česko-Slovenska.

Zmeny v slovenskom vydaní oproti poľskému sú nasledovné: pridané boli heslá o Česko-Slovensku, skrátené boli časti týkajúce sa Poľska, pôvodné štatistické údaje z rokov 1950 – 1967 boli (pokiaľ to bolo možné) aktualizované na stav v rokoch 1968 – 1972, boli pridané niektoré politické a administratívne zmeny do roku 1975 a do textu boli pridané prehľadné mapy štátov.

Písanie geografických názvov sa riadi výsledkami prác Slovenskej názvoslovnej komisie podľa stavu ku koncu roka 1973.

Autori
------

Pôvodné poľské dielo spracovali poprední poľskí geografi pod vedením profesora Józefa Szaflarského. Ďalší autori sú Aleksandra Dominiková, Kazimierz Królikowski, Lucjan Kubiatowicz, Tadeusz Lenczowski a Lech Ratajski. Redakčnú radu viedol prezident Medzinárodnej geografickej únie prof. Stanislaw Leszczycki.

Zostavovateľ slovenského vydania je Peter Mariot, okrem neho slovenské vydanie pripravili Juraj Činčura, Štefan Očovský, František Podhorský a niekoľko odborných a jazykových recenzentov.

Zdroj
-----

* *Malá encyklopédia zemepisu sveta: Svetadiely, štáty, mestá, moria, rieky, jazerá, vrchy, nižiny, ostrovy* / Józef Szaflarski ; Aleksandra Dominiková, Kazimierz Królikowski, Lucjan Kubiatowicz, Tadeusz Lenczowski, Lech Ratajski, Peter Mariot, Peter Mariot, Juraj Činčura, Štefan Očovský, František Podhorský, Anna Varsiková, Tibor Hrabovský, Dagmar Jurániová. 1. vyd. dot. Bratislava: Obzor, 1977
**Copa Telmex 2009** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 16. do 22. februára 2009 na otvorených antukových dvorcoch v argentínskom meste Buenos Aires. Titul v dvojhre získal Španiel Tommy Robredo, ktorý vo finále porazil Argentínčana J. Mónaca. Bol to jeho deviaty titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Španieli Marcel Granollers Pujol a Alberto Martín, ktorí vo finále porazili španielsky pár Nicolás Almagro, Santiago Ventura Bertomeu. Pre M. Pujola to bol druhý a pre A. Martína tretí titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Copa Telmex 2009*
**Španielsko Tommy Robredo** vs. Argentína Juan Mónaco 7-5 2-6 7-65

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Copa Telmex 2009*
**Španielsko Marcel Granollers Pujol / Španielsko Alberto Martín** vs. Španielsko Nicolás Almagro / Španielsko Santiago Ventura Bertomeu 6-3 5-7 10-8

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka turnaja
**Štrbinovky** (lat. Pseudophyllidea) sú rad triedy pásomníc. Ich scolex má 2 škárovité prísavky, je bez háčiov. Ich vývin je veľmi zložitý – niektoré druhy majú dvoch medzihostiteľov a až potom definitívneho hostiteľa.

Príklad vývinového cyklu
------------------------

Vývinový cyklus jedného zo známejších druhov štrbinovky širokej (*Diphyllobothrium latum*): Z vajíčka sa vo vode liahne koracídium, je to vlastne onkosféra v
obrvenom obale. Koracídium sa dostáva ako potrava do tela cyklopa, kde sa mení na procerkoid, pripomínajúci stavbou tela *Monogenea*. Keď je cyklop ulovený rybou, mení sa procerkoid obyčajne v svalstve na plerocerkoid, ktorý už má náznak hlavičky i nepravého článkovania. Po konzumácii rybožravým predátorom (môže to byť vták alebo cicavec, vrátane človeka) pásomnica v jeho čreve dospieva.

Rozšíreným parazitom je škáravec vtáčí (*Ligula intestinalis*). V štádiu procerkoida žije v dafniách, plerocerkoid v rybách, kde takmer dospieva (začína už tvoriť proglotidy), pohlavnú dospelosť však dosahuje až v čreve rybožravých vtákov.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Štrbinovky (pásomnice)**

Externé odkazy
--------------

* PaedDr. Valerián Franc CSc.: Systém a fylogenéza živočíchov – bezchordáty – zdroj, z ktorého (pôvodne) úplne alebo čiastočne čerpal tento článok.
Afrodita od Ménofanta (tzv. Venus pudica – cudná Venuša), Palazzo Massimo alle Terme (Národné rímske múzeum)
**Ménofantos** (starogr. *Μηνόϕαντος*) bol grécky sochár v 1. storočí.

Grécky sochár Ménofantos je autor najznámejšej kópie sochy Afrodity, ktorá je adaptáciou Praxitelovej Afrodity Knidskej, zhotovenej v polovici 4. storočia pred Kr. Ménofantova Afrodita je ale priama kópia tej, ktorá stála kedysi v Tróade, majúcej ten istý postoj, s tým rozdielom, že pravá ruka je bližšie k prsiam a prostredný prst sa dotýka stredu prsníka, zatiaľčo ľavá ruka drží rúcho. Autorstvo tejto Afrodity, datovanej do 1. storočia, potvrdzuje signatúra vytesaná na podstavci:

|  |  |
| --- | --- |
| *ἀπὸ τῆς ἐν Τρῳάδι Ἀφροδίτης Μηνόφαντος ἐποίει.*  | preklad: *od tej tróadskej Afrodity Ménofantos zhotovil* |

- text v starogréčtine
Toto veľdielo, považované za jedno z najkrajších ženských sochárskych aktov, bolo objavené v roku 1787 v kostole San Gregorio al Celio v Ríme, založeného na svahu pahorka Celio, pápežom Gregorom I. okolo roku 580. Dnes je uložené v Museo Nazionale Romano (v Národnom múzeu v Ríme).

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Menophantos*
2. ↑  Johann Joachim Winckelmann. *Dějiny umění starověku Stati*. Praha : Odeon, 1986. 01-519-86. S. 415.
3. ↑  Johann Joachim Winckelmann. *Dějiny umění starověku Stati*. Praha : Odeon, 1986. 01-519-86. S. 134.
4. ↑  Inscriptiones Graecae, *IGUR IV 1577*
5. 1 2  Bollettino d'arte, La Libreria dello Stato, 1998, str. 63
6. ↑  Rosa Schapire, 1910, *Hans Speckters Briefe aus Italien*, str. 187
**Prinz Eugen** bola tretia jednotka ťažkých krížnikov triedy Admiral Hipper nemeckej Kriegsmarine. Jej pracovné meno pred rozhodnutím o pomenovaní bolo *Kreuzer J (krížnik J)*. Pomenovaná bola po rakúskom princovi Eugenovi Savojskom. Mala štyri sesterské lode:

* Admiral Hipper,
* Blücher,
* Seydlitz
* Lützow.

Stavba
------

Kýl lode bol položený 23. apríla 1936 v lodeniciach Krupp Germaniawerft v Kiele. Spustenia na vodu sa dočkala 22. augusta 1938, a Kriegsmarine si ju prevzala do služby 20. septembra 1939. Stavba jednotky vyšla Tretiu ríšu na 104,5 milióna RM.

Pohon a pancierovanie
---------------------

Pohon zabezpečovalo vysokotlakých 12 kotlov, ktoré poháňali 3 turbíny a výsledný výkon bol až 133 631 ks. Rýchlosť lode bola pri ideálnych podmienkach 33 u. v praxi 32,5 u.

Bočný pancierový pás, 70-80 mm sa na prove a korme zužoval na 30-50 mm. Paluba bola chránená dvoma pásmi panciera a to prvý v hrúbke 12-20 mm a druhý 20-50 mm. Veže hlavného kalibru 70-105 mm, barbety a veliteľská veža až 50-150 mm.

Výzbroj
-------

Hlavná výzbroj pozostávala z ôsmich diel kalibru 203 mm (8"/60 cal) v štyroch dvojhlavňových vežiach SK C/34, s dostrelom 33 500 m. Pomocnú výzbroj tvorilo dvanásť diel kalibru 105 mm uložených v šiestich dvojhlavňových polootvorených vežiach typu Dopp L/31, s dostrelom 17 700 m. Proti lietadlám sa dalo použiť aj pomocné delostrelectvo kalibru 105 mm, no len na ochranu proti lietadlám bolo nainštalovaných šesť 37 mm kanónov a osem kanónov kalibru 20 mm. Dvanásť torpédometov kalibru 533 mm, v strednej časti lode po štyroch trojhlavňových kompletoch.

Katapult sa nachádzal v strednej časti lode. Loď mohla niesť tri hydroplány, pravdepodobne typu Arado Ar 196.

Loď bola vybavená radarom, pravdepodobne FuMO-27.

Služba
------

Ešte počas vyzbrojovania jednotku zasiahli bombardéry RAF v júni 1940. Kriegsmarine ho prebrala 1. augusta 1940. Až do mája 1941, keď sa pripojil k lodi Bismarck, absolvovala posádka výcvik a rôzne testy.

Dohra
-----

Lodná skrutka v námornom pamätníku Laboe.
Z aktívnej služby bol vyradený 7. mája 1945, fakticky na konci II. sv. vojny. Po vojne ho prevzali pod názvom *USS Prinz Eugen* Spojené štáty, ktoré ho vyradili z prevádzky a použili na testy jadrových zbraní na mori. Prečkal testy Able a Baker v júli 1946, aj keď už zasiahnutý rádioaktivitou, bol presunutý k atolu Kwajalein a 22. decembra 1946 potopený neďaleko Enubuj. V roku 1978 bola vytiahnutá lodná skrutka a umiestnená v Nemecku v kielskom námornom pamätníku Laboe.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Prinz Eugen (ťažký krížnik)**

Externé odkazy
--------------

Stránka o ťažkom krížniku Prinz Eugen (po česky)


|  |  |
| --- | --- |
| **Ťažké krížniky: Trieda Admiral Hipper** |  |
| Predchádzajúca trieda: Trieda Deutschland | Nasledujúca trieda: **nebola** |
| Admiral Hipper · Blücher · Prinz Eugen · Seydlitz (nedokončený) · Lützow (nedokončený) |
**Dórios** (starogr. *Δώριος* – *Dórios*) je v gréckej mytológii syn egyptského kráľa Aigypta a jeho fenickej manželky.

Dórios bol jedným z päťdesiatich synov egyptského kráľa Aigypta. Jeho otec sa rozhodol, že svojich synov ožení s päťdesiatimi dcérami svojho brata Danaa, ktorý bol kráľ susednej Líbye. Keďže Danaos s týmto rozhodnutím nesúhlasil, Aigyptos mu vypovedal vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.

Dóriovi potom za manželku vybrali Kerketu, dcéru Danaa a jeho manželky z Aithiopie. Danaos, ktorý sa s tým ešte stále nevedel zmieriť, svojim dcéram následne prikázal, aby manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem najmladšej Hyperméstry, príkaz otca splnili všetky a po smrti si v podsvetí vyslúžili od bohov večný trest nalievať do deravého džbána vodu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,1,5.
2. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 32.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 314.
**AEGON Championships 2010** je tenisový turnaj mužov, ktorý sa koná v dňoch od 7. do 13. júna 2010 na trávnatých dvorcoch britského hlavného mesta Londýn. Titul v dvojhre získal Američan Sam Querrey, ktorý vo finále porazil svojho krajana Mardy Fisha 7–6(3), 7–5.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na AEGON Championships 2010*
**USA Sam Querrey** vs. USA Mardy Fish 7–6(3), 7–5

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na AEGON Championships 2010*
**Srbsko Novak Đoković / Izrael Jonathan Erlich** vs. Slovensko Karol Beck / Česko David Škoch 7–6(6), 2–6, 10–3

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka turnaja

| * z
* d
* u
Turnaje Queen’s Club Championships |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |  |  |  |  | 1968 | 1969 |
| 1970 | 1971 | 1972 | 1973 |  |  |  | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

 |
**Dótades** alebo **Dótadés** (starogr. *Δωταδης* – *Dótades/iný prepis:Dótadés*) bol v roku 740 pred Kr. víťaz olympijských hier behu na jedno stadion.

Dótades z Messénie zvíťazil v behu na jedno stadion na 10. olympijských hrách. Od založenia hier v roku 776 pred Kr. bol beh na jedno stadion jedinou disciplínou. Hry sa o ďalšiu disciplínu, behu na dve stadiá (diaulos) rozšírili v roku 724 pred Kr. Prvým víťazom behu na dve stadiá bol Hypénos z Pisy. Vzdialenosť stadia (600 stôp) sa pohybovala približne od 175 do 200 metrov.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Eusebios, *Kronika* 2,193.
2. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 199.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 47.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Orange River**, **Oranje** alebo **Oranjerivier** je najväčšou riekou Južnej Afriky. Pramení v pohorí Dračie vrchy (*Drakensberg*) v Lesothe a tečie smerom na západ do Atlantického oceánu. Do mora sa vlieva pri meste Oranjemund na juhoafricko-namíbijskej hranici.

Tvorí časť hranice medzi Juhoafrickou republikou a Namíbiou a medzi JAR a Lesothom. Preteká cez mestá Upington, Kimberly a Aggeneys. Rieka je dôležitá pre juhoafrickú ekonomiku a poľnohospodárstvo, nakoľko sa využíva na zavlažovanie a stojí na nej viacero vodných elektrární. 

Rieku pomenoval holandský objaviteľ Robert Jacob Gordon podľa vtedajšej holandskej kráľovskej rodiny.

Pre režim rieky sú typické letné záplavy od novembra do marca. Od júla od augusta trvá na rieke nízky zimný stav. Prietok rieky je premenlivý, priemerne dosahuje okolo 800 m³/s. Ročný prietok dosahuje okolo 25 km³. Rieka nie je splavná.

Referencie
----------

1. ↑  Gromyko, A. (editor) Afrika. Enciklopedičeskij spravočnik. Tom 2 K-Ja. Sovietskaja Enciklopedia, Moskva, 1987, s. 278-279

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Orange River**
*Antilochos*, červenofigúrová amfora, cca 470 pred Kr.
**Antilochos** (starogr. *Ἀντίλοχος* – *Antilochos*, lat. *Antilochus*) je v gréckej mytológii syn pylského kráľa Nestora a jeho manželky Anaxibie.(alebo Eurydiky)

Pylský kráľ Nestor bol otcom dcér, Peisidiky a Polykasty a synov, Persea, Straticha, Aréta, Echefróna, Peisistrata, Thrasyméda a Antilocha.

Keď trójsky princ Paris uniesol krásnu Helenu, manželku spartského kráľa Manelaa, mykénsky kráľ Agamemnón vyzval všetkých achájskych kráľov, aby sa pripojili do boja proti Tróji. Kráľ Nestor výzvu prijal a k brehom Tróje prišiel s vojskom na deväťdesiatich lodiach. Antilochos prišiel pred Tróju až v piatom roku vojny a to aj proti želaniu svojho otca.

Antilochos, aj keď bol mladý, vo vojne sa zaradil medzi najstatočnejších achájskych bojovníkov a preslávil sa mnohými hrdinskými činmi, ktorými získal nehynúcu slávu. Bol vynikajúci bežec, obratný vozataj a odvážny bojovník, ktorý bojoval takmer vždy v prvom rade. Vo vojne zabil až desať významných trójskych bojovníkov. Pre jeho odvahu si ho vážil aj najväčší achájsky hrdina Achilles, ktorý ho po Patroklovi považoval za druhého najlepšieho priateľa.

Antilochos sa konca trójskej vojny nedožil. Zahynul na trójskej pláni, keď vlastným telom zachytil oštep, ktorý hodil do jeho otca etiópsky kráľ Memnón. Po pohrebnom žiarovom rituále, Achájci jeho popol zmiešali s Achilleovým a Patroklovým a uložili ho do spoločnej hrobky, nad ktorú navýšili vysokú mohylu z hliny, aby naveky hlásala ich slávu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Apollodoros, *Kronika*, 1,9,9.
2. 1 2 3 4  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 57.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 292-293.
4. ↑  Homér, *Iliada*, 2,591.
5. ↑  Hyginus, *Fabulae* 97.
6. ↑  Filostratos, *Heroicus* 3,2.
7. ↑  Hyginus, *Fabulae* 112.
8. ↑  Homér, *Odysea*, 24,58.

Pozri aj
--------

* Zoznam kráľov Messénie
PaedDr. ThDr. **Ján Valent** Ph.D. (\* 28. máj 1941, Selenča, Srbsko – † 10. október 2008, Selenča) bol evanjelický farár, senior a biskup Slovenskej evanjelickej augsburského vyznania cirkvi v Srbsku.

Život
-----

Narodil sa v roku 1941 v Selenči, v rodine roľníka Jána a Anny roď. Molnárovej. Základnú školu zakončil v rodnej Selenči a v roku 1960 maturoval na Gymnáziu v Báčskom Petrovci. Teologické štúdium začal vo Viedni a pokračoval na teologickej fakulte Univerzity v Erlangene, ktorú skončil 13. februára 1966.

Do stavu manželského vstúpil s Katarínou rod. Pavlíniovou 25. februára 1966. Ich manželstvo zostalo bezdetné.

Najprv pôsobil ako kaplán v Báčskom Petrovci. Biskupom Jurajom Struhárikom bol dňa 1. mája 1966 v Boľovciach ordinovaný za farára. Najprv pôsobil ako farár administrátor a neskôr bol inštalovaný aj za riadneho zborového farára.

V roku 1973 sa stal seniorom pre Sriemsky seniorát Slovenskej evanjelickej a.v. cirkvi v Juhoslávii. Začiatkom roku 1984 prešiel za zborového farára do Kysáča.

V roku 1991 sa stal predsedom Kňazskej konferencie SEAVC.

V roku 1996 na Synode v Starej Pazove bol zvolený za biskupa SEAVC. Do úradu biskupa bol inštalovaný Doc.ThDr. Júliusom Filom v Kysáči 31. októbra 1996. Biskupský úrad zastával do roku 2002 a potom bol farárom administrátorom v Lugu.

Po odchode do dôchodku sa vrátil do rodnej Selenči. Venoval sa teológii a pedagogike. Získal niekoľko doktorátov.

Prispieval do cirkevných časopisov a *Ročenky*, inicioval vydávanie časopisu *Úsvit* v Kysáči, knižne vydal zbierku rozprávok *Obrázky zo života* (1978), zbierky religióznych básní *Spev mojej duše* (1979), *Pod krížom Kristovým* (1991), *Rozhovory s Bohom* (1995), *Každý deň s Pánom* (1999), zbierku náboženských úvah *Tvoje slovo je sviecou mojim nohám* (1996) a monografiu *Príchod Slovákov na Dolnú zem* (2007). Jeho zhudobnená báseň „*Pánu Bohu ja smiem veriť*" sa nachádza zaradená ako číslo 70 vo funebráli Evanjelickej cirkvi a.v. na Slovensku.

Ján Valent zomrel 10. októbra 2008 v Selenči. Pochovaný je v Selenči.

Referencie
----------

1. ↑   *Farári Slovenskej evanjelickej a.v. cirkvi v Juhoslávii v rokoch 1921 - 1996*. Báčsky Petrovec : Úč. s. Knihtlačiareň KULTÚRA, 1996. S. 73.
2. ↑  VOJNIĆOVÁ-FELDYOVÁ, Svetlana. *SLOVENSKÁ evanjelická augsburského vyznania cirkev v Srbsku v slove a v obrazoch*. Nový Sad : Slovenská evanjelická a.v. cirkev v Srbsku, 2017. S. 261.
3. ↑
4. ↑   *Evanjelický funebrál*. Liptovský Mikuláš : Tranoscius, 2002. S. 114.
Elektrická lokomotíva od spoločnosti AEG
**AEG** (celý názov **Allgemeine Elektricitäts-Gesellschaft Aktiengesellschaft**) je nemecký elektrotechnický koncern so sídlom v Berlíne a Frankfurte. Vyrába široké spektrum prístrojov s domácim i priemyselným využitím, kancelársku techniku, komunikačné zariadenia, energetické systémy a ďalšie. 

Spoločnosť bola založená Emilom Rathenauom v roku 1883 pod názvom Deutsche Edison-Gesellschaft für angewandte Elektricität, v roku 1887 premenovaná na AEG. K jej najvýznamnejším technickým inováciám patria prvá plnoautomatická práčka (1958) a prvá kompletne elektronická rúra na pečenie (1976). V roku 1967 spoločnosť fúzovala s firmou Telefunken a až do roku 1985 niesla názov AEG Telefunken. Od roku 2004 je súčasťou Electrolux Group.

Zdroje
------

* AEG Aktiengesellschaft. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 60.
* *AEG history* [online]. [Cit. 2014-05-24]. Dostupné online. (po anglicky)
**Ján Trnovský** (\* 13. február 1886, Riečka - † 22. september 1953, Nové Mesto nad Váhom) bol kníhtlačiar, kníhkupec, vydavateľ, publicista. Pseudonym: Janko Dobreznámy, Riečanský

Rodina
------

* otec Ján Trnovský
* matka Anna rod. Spišiaková

Životopis
---------

Od 1900 sa učil za kníhtlačia v Martine, po úraze prešiel do kníhkupeckého odboru. Pôsobil v Martine a v Modre, od 1916 si v Novom Meste nad Váhom odkúpil tlačiareň. Tlačil knihy, časopisy i množstvo drobných tlačí a úradných tlačív. Intenzívne sa venoval publicistickej tvorbe, písal agitačné články, komentáre, kritické poznámky, nekrológy, oznamy správy a úvodníky, dopisovateľ odborných živnostenských časopisov a periodík. Angažoval sa aj vo verejnom živote a v 
živnostenskom hnutí. Úzko spolupracoval so S.H. Vajanským a J. Škultétym.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Home Location Register** alebo HLR je centrálna databáza, ktorá obsahuje detaily o každom účastníkovi používajúcom mobilný telefón, ktorý je autorizovaný používať siete GSM a/alebo UMTS, známe tiež ako siete 2G, 2.5G a 3G, prípadne siete 900/1800 MHz a pod.

HLR teda ukladá detaily o každej SIM karte vydanej mobilným operátorom. Každá SIM karta má unikátny identifikátor zvaný IMSI, ktorý je jedným z primárnych kľúčov ku každému HLR záznamu.

Ďalším dôležitým prvkom asociovaných dát k SIM karte sú telefónne čísla používané na uskutočnenie a prijatie hovorov na mobilný telefón, známe ako MSISDN. Hlavné MSISDN je číslo používané na uskutočnenie a prijatie hlasových služieb a posielanie a prijatie krátkych správ SMS, príp. multimediálnych správ MMS (manažované cez MMSC), ale je možné mať k SIM karte aj iné sekundárne MSISDN telefónne čísla asociované napríklad k faxovým a dátovým službám. Každé takéto MSISDN číslo je tiež primárnym kľúčom k HLR záznamu.

Príklady údajov uložených v databáze HLR v zázname SIM:

* GSM služby ktoré účastník žiadal a/alebo ktoré mu boli pridelené
* GPRS nastavenia umožňujúce účastníkovi prístup k dátovým resp. paketovým službám
* Momentálna lokalita účastníka (použité najmä pre VLR a SGSN)
* Call forwarding/Call divert nastavenia aplikovateľné pre každé asociované telefóne číslo MSISDN.
* a pod.

HLR údaje sú prevažne ukladané po dobu, kým účastník zostáva u mobilného operátora, tzn. do zrušenia alebo nahradenia iným účastníkom, prípadne prenesením telefónneho čísla k inému operátorovi, alebo Mobile Number Portability – MNP, Local Number Portability – LNP, Global Number Portability – GNP a pod.

Na prvý pohľad HLR vyzerá byť len databázou do ktorej len pristupujú iné sieťové elementy, ktoré následne vykonávaju spracovávanie služieb mobilného telefónu. V skutočnosti HLR je systém, ktorý priamo dostáva a spracováva MAP transakcie a správy.

Ak HLR zlyhá, tak sieť mobilného operátora je zablokovaná, pretože HLR, resp. aj VLR je ten systém, ktorý manažuje aktualizácie lokácií kde sa nachádzajú mobilné telefóny pre potreby prepojenia signálu s „vežami" BTS, ako aj informácie o tom, aké majú služby a prípadne roam služby, resp. účastníkov v roamingu.

Tak ako počet mobilných učastníkov u mobilných operátorov narastal, HLR sa stal viac výkonným počítačovým systémom a v súčasnosti hrá svoju rolu ako server, resp. klaster vysokovýkonných serverov, než len svoju predchádzajúcu tradičnú rolu ako telefónna ústredňa v prvopočiatku GSM.
O veličine pozri *Elektrický prúd (veličina).*

**Elektrický prúd** je usporiadaný pohyb nosičov elektrického náboja (elektrónov, iónov) v látkach v plynnom, kvapalnom alebo v tuhom skupenstve (prípadne aj vo vákuu). Podmienkou vzniku elektrického prúdu v látke je prítomnosť nosičov elektrického náboja (voľných častíc s elektrickým nábojom) a utvorenie elektrického poľa v tejto látke. Keď vodičom tečie elektrický prúd, vodič sa zohrieva a môžu v ňom nastať aj chemické zmeny; v jeho okolí vzniká magnetické pole. Intenzitu elektrického prúdu udáva rovnomenná veličina - pozri elektrický prúd (veličina).

Rozlišuje sa:

* Jednosmerný prúd, t.j. prúd, ktorý v čase nemení ani veľkosť, ani smer.
* Striedavý prúd, t.j. prúd, ktorého veľkosť sa v čase mení s určitou periódou, pričom jeho stredná hodnota je nulová. Časový priebeh (tvar) prúdu môže byť ľubovoľný, najčastejšie sa môžeme stretnúť so sínusovým priebehom. Ďalšími typmi priebehu môžu byť pílovité, obdĺžnikové alebo ľubovoľné iné.

V praxi sa môžu vyskytovať prúdy, ktoré majú aj striedavú aj jednosmernú zložku.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Elektrický prúd (pohyb častíc)**
Tlačidlový hlásič
**Elektrická požiarna signalizácia** (skratka **EPS**) je požiarne zariadenie patriace do kategórie  požiarnotechnických zariadení slúžiace na rozpoznanie príznakov horenia a následné akustické a optické varovanie, príp. aj aktiváciu zariadení na likvidáciu požiaru. Spravidla obsahuje ústredňu, hlásiče požiaru, zariadenie signalizácie požiaru, zariadenie na prenos požiarnej signalizácie a napájacie zariadenie. Úlohou je včasné signalizovanie vznikajúceho požiaru.

Hlásič
------

Hlásič požiaru je zariadenie s najmenej jedným snímačom monitorujúcim nepretržite alebo v opakovaných časových intervaloch aspoň jeden fyzikálny jav alebo chemický jav súvisiaci s požiarom, pričom poskytuje ústredni najmenej jeden zodpovedajúci signál.

Hlásiče EPS sa delia na:

* Tlačidlové hlásiče – je nutné ich mechanické spustenie (zatlačenie tlačidla)
* automatické hlásiče – reagujú automaticky pri zmene fyzikálnych parametrov
	+ automatické tepelné hlásiče (reagujú na tepelnú zložku požiaru)
	+ automatické optické hlásiče (reagujú na vlnovú dĺžku plameňa)
	+ automatické dymové hlásiče (reagujú na dym, spaliny z horenia)
	+ automatické ionizačné hlásiče

Zdroj
-----

* *Vyhláška Ministerstva vnútra Slovenskej republiky č. 726/2002 Z. z.*, ktorou sa ustanovujú vlastnosti elektrickej požiarnej signalizácie, podmienky jej prevádzkovania a zabezpečenia jej pravidelnej kontroly
Súradnice: 49°11′39″S 20°12′36″V﻿ / ﻿49,194061°S 20,209965°V﻿ / 49.194061; 20.209965

**Jordánova cesta** je jedna z výstupových trás na Lomnický štít (2 633 m n. m.). Je prevažne horolezeckého charakteru. Podľa horolezeckej stupnice sa klasifikuje stupňom II-III. Je náročnejšia ako napríklad „Normálka" na Lomnický štít, ale ľahšia ako legendárna cesta „Hokejka" náročnosti V-IX. Je pomenovaná po maďarskom horolezcovi minulého storočia, po Karolovi Jordánovi, ktorý do Tatier chodieval rád a práve touto cestou uskutočnil niekoľko desiatok výstupov.

Popis výstupu
-------------

Cieľ výstupu - Lomnický štít
### Východisko a prístup k nemu

Východiskom tejto túry je Hrebienok (1 285 m n. m.). Na Hrebienok sa dostaneme buď po  červenej značke Tatranskou magistrálou od Sliezkeho domu (1 666 m n. m.) alebo po  zelenej značke zo Starého Smokovca (1 001 m n. m.). Popri tejto trase vedie aj pozemná lanovka Starý Smokovec – Hrebienok.

### Nástup

Z Hrebienka nastupujeme smerom Bilíkova chata – Rainerova útulňa – Zámkovského chata až po Téryho chatu. Pri Téryho chate opustíme turistický značený chodník.

### Výstup

Ďalej postupujeme Bachledovou štrbinou až po sedlo pod Pyšným štítom (2 621 m n. m.), začína tu ferrata - zaistená cesta reťazami, stupmi. Pokračuje až na samotný vrchol Lomnického štítu (2 633 m n. m.).

### Zostup

Zostup je možné vykonať:

1. tou istou trasou
2. do Lomnického sedla (2 190 m n. m.) alebo
3. lanovkou až na Skalnaté pleso (1 751 m n. m.) za príplatok.

Pozri aj
--------

* Lomnický štít
* Skalnaté pleso
* Kolový štít

Zdroje
------

* Mapa, ISBN 978-80-97176-3-2
* Turistický sprievodca

Externé odkazy
--------------

Poloha na mape
Rodový erb umiestnený na kaštieli v Humennom
**Mikuláš Druget(h) Horiansky** (maď. *Drugeth Miklós, de Gerény* \* ? - † 1355) bol uhorský šľachtic, vychovávateľ kráľovho syna Ľudovíta. V neskorších rokoch bol županom viacerých uhorských stolíc a od roku 1354 krajinským sudcom. 

Podobne ako jeho otec Ján I. aj on bol v službe kráľa Karola Róberta. Kráľ ho poveril výchovou svojich dvoch synov. Kráľ Karol so svojou rodinou obedoval na hrade Vyšehrad 17. apríla 1330, keď v tom zaútočil na kráľa vražednou zbraňou Felicián Zach, ktorého nazývali aj Merc. Podarilo sa mu ľahko zraniť kráľa na chrbte a jeho manželke Alžbete odťali štyri prsty na ruke. V ďalšom násilí mu už zabránil kráľovský sluha Ján, syn Alexandra z Potockej stolice. Tento sluha ako prvý s veľkou odvahou postavil sa na obranu kráľa. Následne mu prišli na pomoc ostatní členovia kráľovskej stráže. Útočníka hneď usmrtili a rozsekali na kusy. Pri tomto násilníckom čine bol prítomný aj Mikuláš I. Druget, ktorý v kritickej situácii vlastným telom chránil kráľove deti. Kráľ chcel Feliciána Zacha potrestať a požiadal kráľovskú radu o veľmi tvrdý rozsudok. Za tento čin kráľovská rada, v ktorej boli aj Ján I. Druget a Mikulášov brat Viliam, vyniesla rozsudok nad príbuznými Feliciána Zacha až do tretieho pokolenia. Vyvolalo to v Uhorsku veľké pobúrenie.

Po smrti Karola Róberta 1342 Mikuláš zostáva v službách u jeho syna Ľudovíta I.. Ten sa osobne účastnil na neapolskom ťažení, Sicília sa dostáva pod nadvládu uhorského panovníka, ktorý za kapitána mesta Salermo menoval Mikuláša I. Túto funkciu zastával tri roky. V roku 1354 ho kráľ povýšil, dal mu úrad krajinského sudcu. Toto postavenie znamenalo veľkú moc, pretože po palatínovi to bol druhý najväčší post v krajine. Po smrti staršieho brata Viliama 1342 zdedil veľkú časť jeho majetkov. Začala ním horianska vetva drugetovského rodu. Tá si podľa dedinky Horiany (Geren) v Užskej župe, kde si v postavili Drugetovci kúriu a začala dávať prídomok z Horian (de Geren). 

Zomrel medzi 18.februárom a 14. júnom 1355. Mal syna Jána III. a Ladislava I.

Autoritné údaje: * PIM: PIM38266
* VIAF: 7135156565732423500009