**Béla Bartók** (\* 25. marec 1881, Nagyszentmiklós, Rakúsko-Uhorsko – † 26. september 1945, New York, New York, USA), bol svetovo známy maďarský hudobný skladateľ, jeden z najoriginálnejších a najprínosnejších predstaviteľov hudby 20. storočia. Svetový význam získal nielen ako skladateľ, ale zároveň ako výborný klavirista a uznávaný hudobný vedec - etnomuzikológ. Od roku 1940 žil v exile v USA. Spoločne s Leošom Janáčkom, Zoltánom Kodályom, neskôr Eugenom Suchoňom patria k skladateľom, ktorých výrazným zdrojom inšpirácie bola ľudová hudba.

Život a dielo
-------------

Béla Bartók sa narodil v rodine riaditeľa poľnohospodárskej školy a hudobného nadšenca Belu Bartóka (nom. Belo Bartók) a Pauly, rodenej Voitovej, učiteľky a rodáčky z Turčianskeho svätého Martina. Otec mu krátko po narodení zomrel a spolu s matkou odišli z rumunského Sânnicolau Mare a usadili sa v Bratislave, kde bývali na Špitálskej ulici č. 3. Tu aj študoval od roku 1893 na gymnáziu. Matka bola učiteľkou a zabezpečila mu výučbu klavíra a harmónie u László Erkela (maďarský pedagóg a zbormajster, od roku 1871 pôsobil v Bratislave). V rokoch 1899 – 1903 pokračoval Bartók v štúdiu na hudobnej akadémii (Zeneakadémia) v Budapešti; v kompozícii bol žiakom J. Koesslera. 

Odpor k habsburskej nadvláde, obdiv k Franzovi Lisztovi, príklad Straussovej symfonickej básne *Život hrdinu* a snaha komponovať v národnom štýle viedli k vzniku symfonickej básne *Kossuth* (1903; 1904 v Manchesteri uviedol tiež Hans Richter – nemecký dirigent maďarského pôvodu, dirigoval napr. v Bayreuthe premiéru Prsteňa Nibelungov). V decembri 1904 dokončil Bartók v Bratislave lisztovskú *Rapsódiu pre klavír a orchester op. 1.* Keď zistil, že „maďarské piesne, mylne pokladané za ľudové, sú v skutočnosti viac či menej triviálnymi prostonárodnými umelými piesňami …", začal v roku 1905 spolu so Zoltánom Kodálym na maďarskom vidieku zber ľudovej hudby (3700 zápisov). Neskôr z porovnávacích dôvodov zbieral i piesne slovenské (3200), rumunské (3500); vydané v roku 1967), ale i arabské (65 z 1913), turecké (89 z 1935), ukrajinské, valašské, a iné. Stal sa v tomto svetovo uznávanou autoritou, jeho štúdie vyšli vo viacerých štátoch. Zo starobylých tonálnych a rytmických štruktúr východoeurópskeho folklóru čerpal podnety pre svoju vlastnú skladateľskú tvorbu, ktorú chcel vymaniť z tradičných klišé dur–molového systému. Povzbudením mu bolo i poznanie diel Claudea Debussyho, rovnako uplatňujúceho päťtónové a celotónové tóniny. 

Štýlová premena sa uskutočnila najprv v klavírnej tvorbe (*14 bagatel, Dva rumunské tance* aj.); dodatočnou inštrumentáciou vznikol z častí týchto skladieb cyklus *Obrázky z Maďarska* (1931). Klavírne *Allegro barbaro* (1911) šokovalo svojimi harmóniami a údernými rytmami. Bartókova jediná opera, baladicky ladená jednoaktovka *Hrad kniežaťa Modrofúza* (1911) sa ako všetky Bartókove javiskové skladby vysporiadava v symbolickej rovine s problémom osamelosti muža a s jeho konfliktným vzťahom k žene a krutému svetu; rozvíja lohengrinovský motív otázok, ktoré nemá žena klásť mužovi. V tejto línii pokračuje i tanečná hra vo forme jednoaktovky *Drevený princ* (1917) a jednoaktová pantomíma *Zázračný mandarín* (1919, neúspešná javisková premiéra v Kolíne nad Rýnom. (1926, definitívna verzia 1931). Toto vrcholné dielo, vyjadrujúce v dynamickej gradácii životodarnú silu milostného citu, tragicky ničeného neľudskou spoločnosťou, mohlo byť v Maďarsku uvedené až po roku 1945, avšak úplne umelecky rehabilitovaná bola až v roku 1956. 

V období Maďarskej republiky rád (1919) tvoril Bartók spolu s Kodálym a Ernstom von Dohnányim (maďarský klavirista, skladateľ a dirigent) jej hudobné direktórium. Aby unikol domácim útokom, vyžiadal si Bartók v roku 1920 na hudobnej akadémii, na ktorej od 1907 vyučoval hru na klavír, dovolenku a podnikol početné zahraničné turné ako klavirista, pri ktorých s ohlasom uvádzal vlastné skladby (v Česko-Slovensku v rokoch 1925, 1927, 1929, 1930). 

V roku 1923 vznikla pri príležitosti 50. výročia spojenia Budapešti (z Budy a Pešti) *Tanečná suita*, ktorá v prevedení Českej filharmónie (dirigent Václav Talich na pražskom festivale Medzinárodnej spoločnosti pre súdobú hudbu v máji 1925 obrátila k Bartókovi pozornosť svetovej verejnosti. V októbri 1927 hral Bartók v Prahe s Českou filharmóniou svoj *1. klavírny koncert* (1926). V roku 1928 koncertoval a prednášal v USA, 1929 v ZSSR. 

V roku 1934 zanechal Bartók výučbu na hudobnej akadémii a ako pracovník akadémie vied sa venoval príprave edície maďarských, rumunských a slovenských ľudových piesní, ktoré spolu s Kodálym niekoľko rokov zbierali priamo medzi obyvateľstvom. Objavy nových možností hudobného zvuku priniesla *Hudba pre sláky, bicie nástroje a čelestu* (1936) a *Sonáta pre dva klavíry a bicie nástroje* (1937). Klasicky vyrovnaný *2. husľový koncert* (1938) a mužné *Divertimento pre sláčikový orchester* (1939) uzavreli Bartókovu európsku tvorbu. V októbri 1940 opustil fašistické Maďarsko a odišiel do New Yorku, kde sa na univerzite ujal spracovania zbierky juhoslovanských ľudových melódií. Ochromený chorobou, dovŕšil svoje dielo *Sonátou pre sólové husle* (1944 na objednávku Yehudu Menuhina), *3. klavírnym koncertom* (1945) a najmä myšlienkovo hlbokým a súčasne virtuóznym *Koncertom pre orchester* (1943). Cennou zložkou Bartókovho diela je šesť sláčikových kvartet (1919 – 39) a novátorsky poňaté klavírne cykly pedagogického zamerania (*Pre deti*, 1909; *Mikrokozmos*, 1926 – 39; *Sonatina*, 1915 aj.).

Ako intelektuálne mimoriadne vybavený autor dokázal Bartók zlúčiť množstvo rôznorodých prvkov v osobitný štýl, nesúci i silný emocionálny náboj. Pre svoj výskum slovenských a rumunských piesní, pre antifašistický postoj a pokrokovú umeleckú orientáciu bol častým terčom útokov horthyovských šovinistov. Jeho zbierka slovenských ľudových piesní vyšla v roku 1959 v Bratislave, kde v ten istý rok vyšiel výber z jeho štúdií *Postrehy a názory*.

Prehľad najvýznamnejších skladieb
---------------------------------

### Klavírna tvorba

* Veľká fantázia pre klavír, 1897
* Allegro barbaro, 1911
* Mikrokozmos, 1932-1939

### Komorná tvorba

* Sláčikové kvarteto č. 1, 1909
* Sláčikové kvarteto č. 2, 1917
* Sláčikové kvarteto č. 3, 1927
* Sláčikové kvarteto č. 4,1928
* Sláčikové kvarteto č. 5, 1934
* Sláčikové kvarteto č. 6, 1939
* Kontrasty pre klarinet, husle a klavír, 1938

### Orchestrálna tvorba

* Scherzo pre orchester, 1901
* Symfónia "Košút", 1903
* Štyri kusy pre orchester, 1921
* Hudba pre sláčiky, bicie nástroje a čelestu (1936)
* Koncert pre orchester, 1943

### Koncertná tvorba

* Rapsódia pre klavír a orchester, 1904
* Scherzo pre klavír a orchester - Burleska, 1904
* Koncert pre klavír a orchester č. 1, 1926
* Koncert pre klavír a orchester č. 2, 1931
* Koncert pre klavír a orchester č. 3, 1945
* Koncert pre husle a orchester č. 1, 1908
* Koncert pre husle a orchester č. 2, 1938
* Koncert pre violu a orchester

### Balet

* Zázračný mandarín, balet-pantomíma 1927
* Drevený princ

### Opera

* Hrad kniežaťa Modrofúza

### Iné

* veľké množstvo aplikácií ľudových piesní a tancov najrôznejšieho pôvodu

Zaujímavosti
------------

* Maďarské slovo „bartók" je výslovnostnou skomoleninou slovenského slova „brtok (brt, brto)", ktoré označuje včelie hniezdo v bútľavom strome. Tento fakt podľa viacerých historikov (napr. Pavol Kubiš) nasvedčuje tomu, že aj predkovia z otcovej strany majú korene na Slovensku.

* Béla Bartók perfektne ovládal slovenčinu a traduje sa, že keď dostal zbierku slovenských ľudových piesní, vrátil ju s opravenými pravopisnými chybami.

Referencie
----------

1. ↑  Bartók, Béla. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 632.
2. 1 2 3 4 5  KUBIŠ, Pavol M.. Geniálneho hudobného skladateľa Bélu Bartóka porodila Slovenka, jeho matka pochádzala z Turca. *MY Turčianske noviny - Nový Život Turca*, január 2016, roč. 25/56, čís. 1, s. 11. Dostupné online [cit. 2016-01-16]. ISSN 0139-6374. Archivované 2016-01-16 z originálu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Béla Bartók**

Autoritné údaje: * abART: 19148
* BnF: 13891198w
* GND: 118506900
* ISNI: 0000 0001 2142 9277
* LCCN: n79109330
* NK ČR: jn19990000488
* PIM: PIM44552
* VIAF: 89006617
* WorldCat: lccn-n79109330