recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Vlajka Pakistanu
**Vlajka Pakistanu** – národná vlajka vznikla v roku 1947 z vlajky politickej strany Všeindická moslimská liga, užívanej od r. 1906.

Na zelenom poli sú symboly islamu, biely polmesiac a biela päťramenná hviezda (pootočené približne od smeru k hornému cípu vlajky). K tomu bol pripojený biely zvislý pruh, zaberajúci štvrtinu dĺžky vlajky, ktorý reprezentuje hinduistov, kresťanov, budhistov, parsov a iné náboženské menšiny a naznačuje tak náboženskú toleranciu, zatiaľ čo zelená je farbou islamu. V roku 1964 dostali jednotlivé prvky túto symboliku: farba biela – mier, zelená – blahobyt, polmesiac – pokrok, hviezda – svetlo a vedenie. Zelená farba má tartanový odtieň.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vlajka Pakistanu**

| * z
* d
* u
Vlajky ázijských krajín |
| --- |
| 
* Afganistan Afganistan
* Arménsko Arménsko
* Azerbajdžan Azerbajdžan
* Bahrajn Bahrajn
* Bangladéš Bangladéš
* Bhután Bhután
* Brunej Brunej
* Cyprus Cyprus
* Čína Čína
	+ Hongkong Hongkong
	+ Macao Macao
	+ Taiwan Taiwan
* Filipíny Filipíny
* Gruzínsko Gruzínsko
* India India
* Indonézia Indonézia
* Irak Irak
* Irán Irán
* Izrael Izrael
* Japonsko Japonsko
* Jemen Jemen
* Jordánsko Jordánsko
* Kambodža Kambodža
* Katar Katar
* Kazachstan Kazachstan
* Kirgizsko Kirgizsko
* Kórejská ľudovodemokratická republika Kórejská ľudovodemokratická republika
* Kórejská republika Kórejská republika
* Kuvajt Kuvajt
* Laos Laos
* Libanon Libanon
* Malajzia Malajzia
* Maldivy Maldivy
* Mjanmarsko Mjanmarsko
* Mongolsko Mongolsko
* Nepál Nepál
* Omán Omán
* Pakistan Pakistan
* Palestína Palestínske autonómne územia
* Rusko Rusko
* Saudská Arábia Saudská Arábia
* Singapur Singapur
* Spojené arabské emiráty Spojené arabské emiráty
* Srí Lanka Srí Lanka
* Sýria Sýria
* Tadžikistan Tadžikistan
* Thajsko Thajsko
* Turecko Turecko
* Turkménsko Turkménsko
* Uzbekistan Uzbekistan
* Vietnam Vietnam
* Východný Timor Východný Timor

 |  |
**Aníbal Augusto Milhais** (\* 9. júl 1895 – † 3. jún 1970) bol portugalský vojak. Milhais si vďaka svojim činom v prvej svetovej vojne vyslúžil prezývku „vojak hodný miliónov iných" (port. *Soldado Milhões*) a bol tiež jediný portugalský vojak bojujúci vo vojne, ktorý obdržal najvyššie štátne ocenenie, Rad veže a meča.

Milhais sa 9. apríla 1918 pri francúzskej rieke Leie zúčastnil prvého dňa bojov v rámci Ludendorffovej rozbiehajúcej sa operácie Georgette. Jeho úlohou bolo pomocou guľometu typu Lewis kryť ustupujúce portugalské a škótske jednotky. Milhais v krvavej bitke, v ktorej v priebehu pár hodín zahynulo 2 000 a zranenia utrpelo vyše 5 000 vojakov, preukázal neobvyklú odvahu, keď intenzívnou krycou paľbou dokázal sám odraziť dva nemecké útoky. Samotný Milhais sa dostal pod ťažký útok, no pre jeho mohutný odpor dospeli Nemci k presvedčeniu, že útočia na dobre opevnenú pozíciu, a tak sa ho rozhodli obísť, čím sa ocitol na nepriateľskom území obkolesený nemeckými vojakmi. Cestou z obkľúčenia zachránil v bažine uväzneného škótskeho majora a spoločne sa im po troch dňoch podarilo dosiahnuť spojenecké línie a tým sa zachrániť.

O niekoľko mesiacov neskôr sa Milhaisovi pomocou jeho guľometu podarilo opäť bez ďalšej pomoci zadržať nemecký útok a umožniť belgickej jednotke ústup do druhej línie zákopov bez toho, aby utrpeli jedinú stratu. Vďaka hláseniam zachráneného škótskeho dôstojníka a veliteľa belgickej jednotky sa o jeho činoch dozvedelo armádne velenie, na základe čoho bol neskôr priamo na bojisku pred zrakmi 15 000 spojeneckých vojakov vyznamenaný portugalským Radom veže a meča a francúzskym Radom čestnej légie.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Aníbal Milhais na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 1070667285
* ISNI: 0000 0004 4590 6623
* LCCN: n2015007102
* VIAF: 314807844
* WorldCat: lccn-n2015007102
**Viliam Talský**, známy tiež pod krycím menom *Láďa* (\* 28. september 1904, Vígľaš – † 3. december 1953, Bratislava) bol slovenský dôstojník. V období 1925 – 1944 príslušník československej a slovenskej armády. Po 2. svetovej vojne nebol prijatý do ČSĽA a bola mu odobraná hodnosť. Roku 1947 pre opustenie a následné odzbrojenie Východoslovenskej armády Národným súdom v Bratislave odsúdený na 15 rokov väzenia. Pre chorobu predčasne prepustený.

Život
-----

Jeho otec bol Anton Talský a matka Ľudmila rod. Gaysslerová. Študoval na Vojenskej akadémii v Hraniciach, na aplikačnej škole pre ženijné vojsko v Litoměřiciach a na Vysokej škole vojenskej v Prahe. Vojak z povolania, príslušník československej armády, 1939 – 1944 slovenskej armády.

Talský pôsobil roku 1944 v hodnosti plukovníka ako náčelník štábu Ministerstva národnej obrany v Bratislave. Od augusta 1944 ako zástupca generála Augustína Malára v Prešove. Veliteľom vojenského ústredia SNR plukovníkom Jánom Golianom bol poverený viesť východoslovenskú armádu do pripravovanej akcie proti Nemcom. Po zachytení signálu k ozbrojenému odporu 29. augusta 1944 však úlohu nezvládol, v noci z 30. na 31. augusta 1944 odletel do Poľska k maršalovi Ivanovi Konevovi dohodnúť koordináciu bojových akcii s Červenou armádou a odložil ich začiatok na 2. september 1944. Nerozhodnosťou a neplánovaným odchodom zo Slovenska sa pričinil o rozpad dvoch divízií a následné odzbrojenie Východoslovenskej armády, ktorá ako celok do ozbrojenej akcie v rozhodujúcej chvíli nezasiahla a Nemci ju odzbrojili. Dňa 15. septembra sa vrátil na Slovensko, na východnom Slovensku sa usiloval organizovať rozptýlených vojakov do partizánskeho boja. Od decembra 1944 sa stal príslušníkom 1. čs. armádneho zboru v ZSSR a krátko velil aj jeho 3. československej brigáde. Ako veliteľ brigády robil všetko pre to aby svoju predošlú vinu napravil a aby sa osvedčil. Sám Ludvík Svoboda bol s jeho činnosťou spokojný. Postupne po prechode činiteľov povstania zo slovenských hôr k Červenej armáde množili sa ich požiadavky na to aby bol Talský zatknutý, čomu nakoniec Svoboda vyhovel.

Po vojne v roku 1947 Národný súd Talského v Bratislave potrestal za zradu SNP a odsúdil ho na 15 rokov väzenia. Talský si však neodpykal celý trest a po piatich rokoch väzenia zomrel.

Zdroje
------

* Slovenský biografický slovník
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Rich Kids** bola krátko fungujúca britská hudobná skupina. Založil ju Glen Matlock (basová gitara) po svojom odchode zo Sex Pistols.

História
--------

Vo februári 1977 Matlock ukončil členstvo v Sex Pistols a bol nahradený hudobným analfabetom Sidom Viciousom. Rozhodol sa založiť vlastnú skupinu, ktorú pomenoval *Rich Kids*. V zakladajúcej zostave hrali okrem neho Rusty Egan (bicie), Steve New a Mick Jones (obaja gitary). Jones však v skupine nevydržal dlho a strieda ho Midge Ure zo skupiny Slik. Zároveň sa stáva po Matlockovi hlavným spevákom.

Skupina nemala veľký komerčný úspech. V roku 1978 vydala svoj jediný album *Ghosts of Princes in Towers*, no koncom roku sa rozpadla. Oficiálne bol rozchod skupiny však oznámený až v polovici roku 1979.

Diskografia
-----------

### Single

* „Rich Kids" / „Empty Words" (január 1978)
* „Marching Men" / „Here Come The Nice" (marec 1978)
* „Ghosts Of Princes In Towers" / „Only Arsenic" (august 1978)

### Albumy

* *Ghosts Of Princes In Towers*, 1978
* *Best Of The Rich Kids*, 2003

Externé odkazy
--------------

* Rich Kids on Myspace
* Final Rich Kids concert, and photos
Súradnice: 32°27′15″S 139°45′44″V﻿ / ﻿32,45417°S 139,76222°V﻿ / 32.45417; 139.76222

**Aogašima** je menší (2,5 × 3,5 km) ostrov vulkanického pôvodu, nachádzajúci sa v Pacifiku asi 358,4 km južne od Tokia a 71,4 km od najbližšieho ostrova Hačijódžima. Ostrov je trvalo osídlený, nachádza sa tu podľa počtu obyvateľov najmenšia obec v Japonsku, v apríli roku 2008 tu žilo len 198 ľudí.

Geologický vývoj
----------------

Ostrov je tvorený prevažne bazaltovými horninami, posledné erupcie sa odohrali koncom 18. storočia. Ostrov vznikol výzdvihom staršieho stratovulkánu *Kurosaki* (súčasný severozápadný koniec ostrova), mladšia fáza predstavovala sformovanie novšieho vulkanického centra v juhovýchodnej časti – súčasný kráter/kaldera *Ikenosawa*. V geologickej minulosti ostrova boli zaznamenané viaceré, prevažne stredne silné erupcie, spojené väčšinou s kolapsom kráterových stien.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **ostrov Aogašima**.

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu – ostrov Aogašima na Global Volcanism Program (po anglicky)
Viliam IV. s manželkou Annou Hannoverskou a deťmi Karolínou a Viliamom
**Viliam IV. Oranžský** (hol. *Willem Karel Hendrik Friso*), \* 1. september 1711, Leeuwarden, Holandsko – † 22. október 1751, Haag) bol oranžský princ a prvý dedičný miestodržiteľ republiky Spojených provincií holandských.

Živitopis
---------

Bol druhým dieťaťom a jediným synom Jána Viliama Frisa, princa oranžsko-nasavského (hlavy frízskej línie dynastie Oranžsko-nasavskej) a jeho manželky Márie Lujzy Hessensko-kasselskej. Narodil sa ako pohrobok šesť týždňov po smrti svojho otca, po ktorom zdedil úrad miestodržiteľa Frízska a miestodržiteľa Groningenu (obe pod regentsvom svojej matky do roku 1731) a v roku 1722 bol zvolený takisto miestodržiteľom provincie Geldern.

V roku 1733 sa stal rytierom Podväzkového rádu. V roku 1739 zdedil územia patriace formálne línii Nassau-Dillenburg, v roku 1743 zdedil aj územie línie Nassau-Siegen.

V apríli 1747 vpadla do Flámska francúzska armáda. S cieľom potlačiť vnútorné konflikty medzi rôznymi frakciami bol Viliam menovaný dedičným generálnym miestodržiteľom všetkých siedmich Zjednotených provincií (ako v mužskej, tak v ženskej línii). Viliam spolu s rodinou presídlil z Leeuwardenu do Haagu. Hoci mal dovtedy len málo skúseností so záležitosťami správy a vlády, získal vzápätí u Holanďanov značnú popularitu. Zrušil dodatkové dane, ktoré dávali príležitosť k nelegálnemu obohacovaniu. Stal sa generálnym riaditeľom Východoindickej spoločnosti a podporoval najbohatšiu vrstvu, čo ešte viac prehĺbilo rozdiely medzi bohatými a chudobnými.

Úrad generálneho miestodržiteľa celého Holandska zastával až do svojej smrti v roku 1751 v Haagu.

Manželstvo a potomkovia
-----------------------

25. marca 1734 sa oženil s Annou Hannoverskou, *Princess Royal*, najstaršou dcérou britského kráľa Juraja II. a jeho manželky Karolíny z Ansbachu. Z manželstva vzišlo päť potomkov, štyri dievčatá a najmladší chlapec, z nich iba tretia dcéra a syn sa dožili dospelosti:

* Mŕtvo narodená dcéra (19. december 1736)
* Mŕtvo narodená dcéra (22. december 1739)
* Karolína (\* 28. február 1743 – † 6. máj 1787) ∞ 1760 knieža Karol Kristián Nasavsko-weilburský
* Anna (\* 15. november 1746 – † 29. december 1746)
* Viliam V. (\* 8. marec 1748 – † 9. apríl 1806) ∞ 1767 princezná Vilhelmína Pruská

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Viliam IV. Oranžský**

Externé odkazy
--------------

* Princovia Nassau-Dietz a princovia Oranžskí
* Kráľovský dom Veľkej Británie a kráľovský dom Írska

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Vilém IV. Oranžský na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 162213375
* GND: 119357585
* ISNI: 0000 0000 6674 9007
* LCCN: n84091093
* ULAN: 500353640
* VIAF: 24574846
* WorldCat: lccn-n84091093
**Iulius Obsequens** (4. storočie) bol rímsky historik, autor monografie *Liber de prodigiis* (Kniha zázrakov) založenej celej na výťahu z Livia. Iulius Obsequens vytvoril toto zaujímavé dielo ako protiváhu k rozmáhajúcej sa kresťanskej historiografii, ktorá poukazovala na nezmyselnosť starých pohanských kultov. Obsequentovo dielo malo byť dôkazom, že bohovia skutočne a opakovane zasahovali na strane Rimanov vo významných historických okamihoch.

Prvé tlačené kritické vydanie Iulia Obsequenta vydal roku 1508 humanista Aldus Manutius na základe dnes strateného rukopisu patriaceho Jodocovi z Verony. 

Ufologovia považujú prácu Iulia Obsequenta za antický záznam o pozorovaní neidentifikovateľných lietajúcich objektov (UFO) na základe viacerých zmienok a pozorovaní kruhovitých lietajúcich objektov v jeho diele.

Externé odkazy
--------------

* *Prodigiorum Liber* na The Latin Library

Literatúra
----------

* CONTE, Gian Biagio. *Dějiny římské literatury*. Preklad Dagmar Bartoňková et al. Vyd. 1. Praha : KLP, 2003. 790 s. ISBN 80-85917-87-4.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Julius Obsequens na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 120201511
* GND: 100314244
* ISNI: 0000 0000 8169 4665
* LCCN: n79063433
* NK ČR: mzk2003200503
* VIAF: 100202247
* WorldCat: lccn-n79063433
Akademik, MUDr. **Viliam Thurzo**, DrSc. (\* 13. november 1912, Komárno, Slovensko – † 2. marec 1984, Bratislava, Slovensko) bol lekár-onkológ, vysokoškolský pedagóg, akademik ČSAV a SAV.

Jeho otec Viliam Thurzo, matka Leopoldína rod. Brunnová, manželka Mária rod. Rozsívalová.

Životopis
---------

Jeho korene siahajú do prachárskeho rodu Thurzovcov v Banskej Bystrici-Radvani (1650). S rodičmi sa presťahoval do Banskej Bystrice (1925). Dokončil ľudovú školu v Banskej Bystrici. Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici (maturoval 1932). Medicínu vyštudoval na Lekárskej fakulte UK v Bratislave, 1940 MUDr. Zakladateľ onkologického výskumu a onkovirológie na Slovensku. Riaditeľ ústavu experimentálnej onkológie SAV, súčasne vedúci Katedry onkológie, rádiológie a nukleárnej medicíny Lekárskej fakulty UK v Bratislave. Spoluobjaviteľ vtáčieho nádorového vírusu B77. Autor publikácií, štúdií odborných článkov v domácich a zahraničných časopisoch a spoluautor vysokoškolských skrípt. Spolupracoval s filmom, televíziou a rozhlasom. Člen medzinárodných vedeckých spoločností, expert Svetovej zdravotníckej organizácie, člen Predsedníctva Svetovej rady mieru a iné.

Entomologické aktivity
----------------------

Akademik Thurzo sa okrajovo venoval i užitej entomológii a ako lekár-parazitológ sa zaoberal prevažne štúdiom dvojkrídlovcov (Diptera), hlavne komármi (Culicidae). Spracoval a publikoval údaje o výskyte komárov rodu *Theobaldia* z okolia Bratislavy a Banskej Štiavnice v svojej práci z roku 1955, ktorá vyšla v časopise Biológia pod názvom: "Výskyt komára *Theobaldia glaphyroptera* Schiner na Slovensku".

Ocenenia
--------

Nositeľ medzinárodných uznaní, čestných doktorátov, vysokých vyznamenaní: 

* Rad SNP I. stupňa (1945)
* Rad práce (1972)
* laureát Štátnej ceny Klementa Gottwalda (1973)
* Čs. cena mieru (1955)
* Medaila J. E. Purkyně (1962)
* Strieborná plaketa ČSAV Za zásluhy o vedu a ľudstvo (1977).

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*
* Kolektív: 1982, *Encyklopédia Slovenska VI. zv. (T-Ž)*. (Thurzo, V.: p. 76 + portrét), Veda, SAV, Bratislava.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5807 5292
* NK ČR: nlk20000089580
* SNK: 162585
* VIAF: 84808382
**Iura novit curia** (lat. "súd pozná právo") je zásada rímskeho práva (ktorá je ale platná dodnes), podľa ktorej počas (občianskeho súdneho) konania právne predpisy nie sú predmetom dokazovania, pretože ich súd musí poznať. Dokazovať sa musia len relevantné skutočnosti.

Táto veľmi dôležitá zásada sa nevzťahuje len na predmet dokazovania zákonných noriem, ale určuje aj zodpovednosť súdu za jeho konanie a úradný postup - teda aj prípadné pochybenia. Jednoducho povedané, súd si musí byť vedomý toho, aký účinok a dopad majú jeho jednotlivé rozhodnutia resp. úradný postup na hmotnoprávne a procesnoprávne postavenie účastníka konania. 

Z judikatúry Ústavného súdu Slovenskej republiky:

*S ohľadom na zásadu **iura novit curia** sa ústavný súd nemôže považovať za viazaného právnou kvalifikáciou, ktorú skutkovému základu veci dal navrhovateľ alebo druhý účastník konania. Nemôže sa preto vzdať posúdenia návrhu podľa článku ústavy alebo jeho odseku len preto, že ho navrhovateľ výslovne neoznačil. Tým viac tak nemôže urobiť, ak systematika ústavy nevyžaduje nevyhnutne taký výklad, že každým jej ustanovením sa osobe priznáva osobitné právo alebo sloboda (PL. ÚS 43/95).*

*Súd musí pri rozhodovaní o zastavení konania o návrhu takéhoto navrhovateľa z dôvodu litispendencie podľa § 83 Občianskeho súdneho poriadku prihliadať aj na to, aké dôsledky toto jeho rozhodnutie môže mať s ohľadom na súvisiace hmotné (§ 149 ods. 4 Občianskeho zákonníka) a procesné predpisy (§ 96 ods. 1 a 3 Občianskeho súdneho poriadku) a na jeho vlastnícke právo k veciam, ktoré boli predmetom bezpodielového spoluvlastníctva. Zásada **iura novit curia** totiž neznamená len to, že súd pozná právo, ale aj to, že si je zároveň vedomý účinkov, ktoré právo v podobe, v ktorej ho súd aplikuje, vyvoláva vo vzťahu k procesnoprávnemu alebo hmotnoprávnemu postaveniu nositeľa práva na súdnu ochranu svojich práv.(Nález Ústavného súdu Slovenskej republiky sp. zn. I. ÚS 59/00 z 20. decembra 2001)*
**Bret Easton Ellis** (\* 7. marec 1964, Los Angeles) je americký spisovateľ.

Patrí do Generácie X a zaradil sa do literárneho zoskupenia *Brat Pack* (po slov. *Svorka chuligánov*). Sám seba nazýva moralistom, aj keď býva označovaný ako nihilista. Jeho postavy sú mladí ľudia, ktorí sú si vedomí svojej skazenosti, ale rozhodli sa žiť s ňou.

Život
-----

Vyrástol v Sherman Oaks v údolí San Fernando. Vyštudoval hudbu a hral v skupinách až do vydania svojej prvej knihy *Less Than Zero* (*Menej než nula*). V roku 1987 sa presťahoval do New Yorku.

Jeho najkontroverznejším dielom je novela *American Psycho*, ktorú vydavateľstvo *Simon & Schuster* odmietlo vydať a neskôr vyšla vo vydavateľstve *Vintage*. Hlavným hrdinom novely je Patrick Bateman, materialistický yuppie a sériový vrah. Bret Ellis sa vyjadril, že postavu Patricka Batemana napísal podľa svojho otca Roberta Ellisa. Dielo sa neskôr stalo kultovým. 

Bret Easton Ellis bol známy svojou bisexuálnou orientáciou, až kým v auguste 2005 nepovedal v interview pre noviny *New York Times*, že v januári 2004 zomrel vo veku 30 rokov jeho najlepší priateľ a milenec Michael Wade Kaplan, s ktorým žil 6 rokov. Novelu *Lunar Park* (slov. *Mesačný park*) venoval Michaelovi Kaplanovi a svojmu otcovi. Píše v nej otvorene o svojom vzťahu.

Bibliografia
------------

* 1985 *Less Than Zero*
* 1987 *The Rules of Attraction* (v češtine Pravidla vášně)
* 1991 *American Psycho* (v češtine Americké psycho)
* 1994 *The Informers* (v češtine Informátori)
* 1998 *Glamorama* (v češtine Glamorama)
* 2005 *Lunar Park*

Filmy
-----

* *Less Than Zero*, 1987, réžia Marek Kanievska
* *American Psycho*, 2000, réžia Mary Harron
* *The Rules of Attraction*, 2002, réžia Roger Avary

### Filmy o Bretovi Eastonovi Ellisovi

* *This Is Not an Exit: The Fictional World of Bret Easton Ellis*, 2000

Autoritné údaje: * BnF: 12050677q
* GND: 119234440
* ISNI: 0000 0001 2131 8972
* LCCN: n84126827
* NK ČR: xx0011635
* VIAF: 49243962
* WorldCat: lccn-n84126827
MUDr. **Ivan Belan** (\* 26. jún 1945, Banská Bystrica) je lekár-gynekológ.

Jeho otec Oskár Belan, jeho sestra Alica Frühwaldová rod. Belanová

Životopis
---------

Študoval na Jesseniovej lekárskej fakulte v Martine odbor všeobecné lekárstvo (1963-1969), v roku 1974 absolvoval atestácie prvého stupňa, v roku 1979 aj druhého stupňa v odbore gynekológia-pôrodníctvo na ILF Bratislava. Pracoval v KÚNZ v Banskej Bystrici ako sekundárny lekár (1969-1979). Od r. 1979 pôsobí v KÚNZ v Banskej Bystrici, resp. Nemocnici s poliklinikou FDR ako starší sekundárny lekár a od r. 1998 ako ordinár detskej gynekológie. 

Je členom redakčnej rady časopisu Good News - Noviny Rotary distriktu č. 2240 - Česká republika a Slovenská republika (od r. 1999). Členom Rotary International je od r. 1991. V r. 1991-1993 znovuzaložil a stal sa zakladajúcim prezidentom Rotary klubu v Banskej Bystrici. Založil a bol prezidentom Nadácie Zdravé mesto.

Ocenenie
--------

* Cena primátora mesta Banská Bystrica za rok 2001

Dielo
-----

* Nemocnica F.D.Roosevelta v Banskej Bystrici od minulosti po súčasnosť 1901-1947-1997. Dunajská Streda, 1997 (spoluautor)

Referencie
----------

1. ↑  SLOVENSKO, Komenského 21 Banská Bystrica 97401. *História* [online]. Komunitná nadácia Zdravé mesto, [cit. 2020-11-27]. Dostupné online.

Literatúra
----------

* Kto bol kto v Banskej Bystrici v roku 2001

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Vírivé prúdenie** alebo **vírové prúdenie** je prúdenie, ktorého vír rýchlosti v celej sledovanej oblasti nie je rovný nule. Zjednodušene povedané teda ide o prúdenie (pohyb skupiny častíc), pri ktorom jednotlivé častice zároveň rotujú.

Termíny opisujúce vírivé prúdenie
---------------------------------

Veličina vír rýchlosti (nazývaná aj vorticita či vírnatosť) má značku {\displaystyle {\vec {\Omega }}} a vzorec {\displaystyle {\vec {\Omega }}=\nabla \times {\vec {v}}=2\cdot {\vec {\omega }}}, kde {\displaystyle \nabla \times =\operatorname {rot} } je operátor rotácie, {\displaystyle {\vec {v}}} je rýchlosť a {\displaystyle {\vec {\omega }}} uhlová rýchlosť. Definícia vírového prúdenia je {\displaystyle {\vec {\Omega }}\neq {\vec {0}}}. 

Analógiou k pojmu prúdová čiara (prúdnica) je pojem vírová čiara. Vírová čiara je krivka, ku ktorej je vír rýchlosti ({\displaystyle {\vec {\Omega }}}) vždy dotyčnicou.

Analógiou k pojmu prúdová trubica je pojem vírová trubica. Vírová trubica je myslená trubica, ktorej površky tvoria vírové čiary.

Analógiou k pojmu prúdové vlákno je pojem vírové vlákno. Vírové vlákno je vírová trubica, ktorej prierez je taký malý, že vír rýchlosti cez tento prierez možno považovať za konštantný (termín vírové vlákno má ale ešte inú, odlišnú definíciu). 

Krivkový integrál rýchlosti ({\displaystyle {\vec {v}}}) pozdĺž uzavretej krivky v poli prúdenia sa nazýva cirkulácia pozdĺž tejto krivky (alebo cirkulácia rýchlosti) a značí sa {\displaystyle \Gamma }.

Tok víru rýchlosti prierezom vírovej trubice sa volá intenzita vírovej trubice alebo intenzita víru.

Vírivé prúdenie v tvare víru
----------------------------

Príkladom vírivého prúdenia je (vy)nútený vír (angl. rotational vortex, forced vortex), teda vír (definovaný ako kruhovitý presun množstva hmotných častí v tekutine)), ktorý je zároveň vírivým prúdením.

Pozri aj
--------

* vír

Zdroje
------

* zdroje uvedené v článku vír
**Boiótos** (starogr. *Βοιωτός*) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 124 pred Kr.

Boiótos zo Sikyónu si na 164. olympijských hrách vybojoval víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia sa v Olympii zaviedol už na počiatku hier, t. j. podľa tradície v roku 776 pred Kr. a bol hlavným pretekom aj po zavedení ďalších súťažných disciplín. Boiótos dal 164. olympiáde meno, pretože menom víťazov tejto disciplíny sa olympiády označovali.

Olympijské víťazstvo Boióta zaznamenal staroveký historik Eusebios z Kaisareie vo svojom diele Kronika (gr. Chronografia), a to v zozname olympijských víťazov, ktorý vyhotovoval z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Eusebios, *Kronika* 2,193.}
2. 1 2  James Lynch, *The Ancient Olympiads*
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 377.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.
6. ↑  Josef Šusta. *Dějepisectví*. Praha : Nákl. Historického klubu, 1933. S. 9.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Protireformácia** (alebo *rekatolizácia* v širšom zmysle) bola cieľavedomá snaha katolíckej cirkvi o zastavenie šírenia reformácie v 16.- 18. storočí. Jej hlavnou úlohou bolo pripútať protestantské krajiny ku katolíckej cirkvi. V tom jej pomáhali rozpory medzi jednotlivými prúdmi reformácie.

Protireformáciu organizovala pápežská kúria a cirkevná hierarchia v spolupráci s katolíckymi panovníkmi. Najmä po tridentskom koncile (pozri nižšie) sa podarilo zlikvidovať protestantizmus na Apeninskom a Pyrenejskom polostrove, z veľkej časti v Poľsku a v prevažnej miere v Česku a Uhorsku. Čiastočné "úspechy" sa dosiahli aj v Nemecku, Švajčiarsku a Holandsku, tu však protestanti zostali pomerne silní. 

Významnými faktormi protireformácie boli: Jezuiti, tridentský koncil, inkvizícia a hon na čarodejnice.

Jezuiti
-------

Hlavnými šíriteľmi katolíckej reformy bol rád jezuitov, založený v roku 1534 španielskym šľachticom a bývalým cisárskym dôstojníkom Ignácom z Loyoly. Reformy uskutočňovali najmä zakladaním škôl a prostredníctvom misií. Jezuiti (Spoločnosť Ježišova) sú známi svojimi misiami v zámorí. Príslušníci jezuitského rádu nesmeli prijímať žiadne cirkevné hodnosti. Významným jezuitom bol napríklad František Xaverský. Bol to mužský rád.

Tridentský koncil
-----------------

Vyvrcholením úsilia o protireformáciu bol Tridentský koncil, ktorý sa konal v rokoch 1545 až 1563 v talianskom mestečku Trident a zúčastnilo sa ho 255 biskupov. Zvolal ho Karol V. Habsburský ktorý chcel dosiahnuť kompromis medzi katolíkmi a protestantmi. Jezuiti ale o kompromise nechceli ani počuť. Dôraz kládli na prísnu rekatolizáciu a úplnú autoritu pápeža. Koncil bol napokon víťazstvom jezuitov.

**Výsledky koncilu:**

* systematizácia cirkevných dogiem a vierouky
* začiatok prudkého šírenia inkvizície
* zrušenie predávania odpustkov a cirkevných úradov

Protireformácia na Slovensku
----------------------------

Slovensko bolo vo včasnom novoveku prevažne protestantská krajina (miestami 90% obyvateľov), ale postupne sa podarilo premeniť ju opäť na prevažne katolícke územie (dnes 70% rímskych katolíkov), na čo sa používali od začiatku 17. storočia veľmi často aj násilné prostriedky (tzv. rekatolizácia v užšom zmysle).

V Uhorsku je začiatok protireformácie spojený s menom ostrihomského arcibiskupa Mikuláša Oláha, ktorý v polovici 16. storočia zavolal do Uhorska jezuitov. Významným protireformátorom bol aj arcibiskup Peter Pázmaň. Protireformácii sa venovali aj štátne a kráľovské orgány. Protireformátormi boli samotní Habsburgovci. Odpor proti protireformácii bol jedným z hlavných motívov protihabsburských stavovských povstaní na Slovensku. 

Protireformácia a rekatolizácia sa v Uhorsku skončila až vydaním tolerančného patentu v roku 1781.

Pozri aj
--------

* inkvizícia
* hon na čarodejnice
**Mounitos** alebo **Múnitos** (starogr. *Μούνιτος* – *Mounitos*/iný prepis:*Múnitos*, lat. *Munitus*) je v gréckej mytológii syn Akamanta a Faidry, dcéry krétskeho kráľa Minoa.

Keď Paris uniesol krásnu Helenu, odišiel Diomédes v sprievode Akamanta do Tróje vyzvať kráľa Priama a jeho syna Parida, aby ju vrátili. Kráľ Priamos ich prijal, pohostil a začali vyjednávania počas ktorých uvidel Akamas jeho dcéru Laodiku a na prvý pohľad sa do nej zamiloval. Aj Laodike sa Akamas páčil a zverila sa so svojou láskou Filobii, manželke dardanského kráľa Persea, ktorý bol tiež na rokovaniach.

Filobia sa rozhodla Laodike pomôcť a presvedčila svojho manžela, aby ich pozval do Dardanie, kde im pripravili veľkolepú hostinu. Pri tejto príležitosti Akamas a Laodika naplnili svoju lásku a časom sa im narodil syn Mounitos, ktorého potom vychovávala Théseova matka Aithra, ktorá bola do Tróje odvedená v sprievode Heleny ako otrokyňa.

Po páde Tróje sa Mounitos s Aithrou vrátili domov. Neskôr Mounitos zomrel počas poľovačky pri Olynte v Trákii na uhryznutie hadom.

Homér sa o ňom a o jeho otcovi v Iliade nezmieňuje. Tieto postavy sú výtvorom z neskorších čias.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Parthenios, *Erotica pathemata*, 16.
2. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 38.
3. ↑  Lykofrón z Chalkidy, *Alexandra*, 2,1.
**Admitancia** je v elektrotechnike prevrátená hodnota impedancie. Vyjadruje zdanlivú elektrickú vodivosť elektrotechnických súčiastok a fázový posun napätia voči prúdu pri prechode harmonického striedavého prúdu danej frekvencie.

*Značka*: {\displaystyle Y\,\!}

*Základná jednotka*: Siemens, skratka S 

*Ďalšie jednotky*: rovnaké ako pre vodivosť

*Výpočet*: {\displaystyle Y=1/Z\,\!}, kde **Z** je impedancia súčiastok

Ďalšie významy
--------------

Všeobecne vyjadruje prenosovú vlastnosť; napríklad v mechanických systémoch je to miera úmernosti medzi vynaloženou silou a reakciou systému. Iný význam je admitancia medzi gravitačným poľom a topografiou v gravimetrii. Z pozorovanej admitancie v geofyzike a planetológii je možné usudzovať vnútornú stavbu planetárnej kôry alebo štruktúry plášťa.

*Výpočet*: {\displaystyle Z\_{l}=C\_{lm}/t\_{lm}\,\!}, kde **C** reprezentuje gravitačný potenciál, **t** topografiu a **l** meradlo signálu.

Referencie
----------

1. ↑  Admitancia. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 55.

Pozri aj
--------

* Elektrina
* Impedancia
* Induktancia
* Reaktancia
* Kondenzátor
* Cievka
* Elektrický odpor
**Protipápež** alebo **vzdoropápež** je osoba, ktorá sa verejne dožaduje uznania svojho nároku na úrad pápeža, ale nie je uznaná vedením katolíckej cirkvi. Historickí protipápeži boli charakterizovaní podporou niektorej z častí cirkvi napr. skupiny biskupov, ale chýbalo im legitímne zvolenie do pápežského úradu.

V súčasnosti sa v katolíckej cirkvi opäť vyskytujú osoby, ktoré o sebe vyhlasujú, že majú nárok na úrad pápeža[chýba zdroj], ale v porovnaní s historickými protipápežmi je ich podpora klérom a veriacimi minimálna. Takéto osoby sú považované za heretikov.

Dejiny
------

Za prvého protipápeža je považovaný Hyppolitos (3. storočie). Najviac protipápežov je evidovaných od 11. do začiatku 15. storočia. V tomto období boli voľby pápeža pod silným mocenským tlakom a stávalo sa, že boli naraz zvolení niekoľkí pápeži. Obdobie protipápežov skončilo v roku 1417 zvolením pápeža Martina V.

Pozri aj
--------

* Zoznam pápežov
* Zoznam protipápežov

Iné projekty
------------

CommonsWikislovník
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Protipápež**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Protipápež****

Externé odkazy
--------------

* Katolícka encyklopédia, pojem protipápež
**Protokol komunikácie v reálnom čase** (angl. *real-time transport protocol*), skr. **RTP protocol** alebo **RTP**, je transportný protokol, ktorý zabezpečuje doručovanie interaktívnych dát (najčastejšie je to video a audio) v reálnom čase. Presnejšie zaisťuje doručenie segmentov v správnom poradí pomocou časových pečiatok (timestamp), sekvenčných čísel a pod. Protokol poskytuje služby na identifikáciu obsahu (payload), sekvenčné číslovanie, časové pečiatky a monitorovanie doručenia. RTP typicky beží na UDP protokole, môže byť ale použitý aj v iných sieťových a transportných protokoloch. 

RTP sám o sebe neposkytuje žiadny mechanizmus na zaistenie včasného doručenia dát alebo poskytovanie QoS (Quality of Service), ale spolieha sa na služby nižších úrovní. Sekvenčné číslo obsiahnuté v RTP umožňuje prijímateľovi rekonštruovať postupnosť segmentov od odosielateľa, môže byť ale tiež použité na určenie správnej pozície segmentu, napr. pri dekódovaní videa bez nutnosti dekódovať predchádzajúce segmenty. 

Pri prenose informácií v reálnom čase je možné zanedbať určitú stratu paketov, prípadne ich doručenie v nesprávnom poradí, ak takto dosiahneme menšie oneskorenie pri samotnom prenose dát.
Poloha ostrova Sandoy
**Sandoy** (dán.: *Sandø*) je Faerský ostrov. Má rozlohu 110,8 km² a žije na ňom 1 407 obyvateľov.

Geografia
---------

Mesto Sandur na ostrove Sandoy
Sandoy leží medzi ostrovmi Skúvoy a Hestur. Na ostrove je 19 vrchov, z toho najvyšší Tindur s výškou 479 metrov. Do kraja Sandoy patria tiež ostrovy Skúvoy a Stóra Dímun.

### Sídla

* Sandur 596 obyvateľov
* Skopun 484 obyvateľov
* Skálavík 182 obyvateľov
* Húsavík 88 obyvateľov

1,5 % rozlohy ostrova tvorí voda. Veľký podiel má jazero Sandsvatn, ktoré má rozlohu 0,8 km² a je tretie najväčšie na Faerských ostrovoch. Ďalšími jazerami sú Stóravatn, Lítlavatn a Gróthúsvatn.

Doprava
-------

Z ostrova do hlavného mesta Tórshavn je možno sa dostať dvoma spôsobmi. Prvá možnosť je trajekt, druhá možnosť je tunel Sandoyartunnilin postavený roku 2004, ktorý vedie z mesta Skupon na ostrov Hestur a ďalej na ostrov Streymoy do osady Gamlarætt.

Šport
-----

V najväčšom meste na ostrove sa nachádza futbalový klub B71 Sandur, ktorý sa v roku 2007 dostal do prvej Faerskej ligy potom čo vyhral v roku 2006 druhú Faerskú ligu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sandoy**

| * z
* d
* u
Faerské ostrovy |
| --- |
| Borðoy ·  Eysturoy ·  Fugloy ·  Hestur ·  Kalsoy ·  Koltur ·  Kunoy ·  Lítla Dímun ·  Mykines ·  Nólsoy ·  Sandoy ·  Skúvoy ·  Stóra Dímun ·  Streymoy ·  Suðuroy ·  Svínoy ·  Vágar ·  Viðoy | Vlajka Faerských ostrovov |
**Quintus Sammonicus Serenus** bol rímsky vzdelanec, autor didaktickej skladby o lekárstve *Liber medicinalis* (Lekárska kniha). Sammonicus býva stotožňovaný s významným lekárom, ktorého nechal popraviť roku 212 na hostine cisár Caracalla, alebo s jeho synom toho istého mena, vychovávateľom cisára Gordiána II. Sammonicus Starší bol majiteľom knižnice o 62 000 zväzkoch, jeden z najvzdelanejších osôb svojej doby. Jeho knižnicu zdedil i jeho syn a ten ju odkázal cisárovi.

Sammonicova báseň o 1115 hexametroch sa zmieňuje o veľkom počte tradičných rímsky liečiv a lekárskych postupov, ktoré sú prevzaté od Plínia Staršieho a Dioskurida Pedania z Anazarb. Že ide predovšetkým o básnické dielo dokladá veľké množstvo citátov z rímskych klasikov – Plauta, Lucretia, Horatia a ďalších. Medzi inými sa v *Liber medicinalis* objavuje napríklad aj známe zaklínadlo abrakadabra ako zariekadlo proti horúčke a malarickým záchvatom. Pravdepodobne nedokončené dielo končí popisom slávneho protijedu, ktorý použil pontský kráľ Mithridates. Sammonicus je zaujímavý tiež ako predstaviteľ lekárstva, ktorý obhajoval rovnakú dostupnosť lekárskych prostriedkov pre chudobných aj bohatých.

*Liber medicinalis* si udržala pomerne vysokú popularitu počas stredoveku, ale nemožno ju inak považovať za viac než umelecké dielo podávajúce obraz o ľudovej medicíne v antike.

Referencie
----------

1. ↑  App. Mith. 111, Dio Cass. XXXVII 13

Literatúra
----------

* CONTE, Gian Biagio. *Dějiny římské literatury*. Preklad Dagmar Bartoňková et al. Vyd. 1. Praha : KLP, 2003. 790 s. ISBN 80-85917-87-4.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Serenus Sammonicus na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Autoritné údaje: * BnF: 12384357c
* GND: 102405794
* ISNI: 0000 0001 0837 7222
* LCCN: n84140345
* NK ČR: nlk20000091159
* VIAF: 83157548
* WorldCat: lccn-n84140345
Antoninián cisára Quintilla z roku 270,  
 razený v milánskej mincovni
**Quintillus** alebo **Marcus Aurelius Claudius Quintillus**, narodený okolo roku 230, bol rímsky cisár, ktorý vládol v roku 270 po Kr. Jeho rodičia nie sú známi, podľa nie príliš dôveryhodného prameňa bol ženatý a mal dve deti.

Quintillus sa stal cisárom asi v septembri 270, kedy jeho brat Claudius Goticus (268 – 270) zomrel na mor. Aj keď Quintilla obratom uznal senát a s ním aj väčšina ríše, po správe, že légie na Balkáne zvolili za panovníka energického Aureliana, sa jeho postavenie stalo beznádejným. Nie je jasné, či spáchal samovraždu alebo ho zabili vlastní vojaci, každopádne už v októbri alebo novembri zahynul v Aquileii. Údaj, že panoval len 17 dní, je iste nesprávny, pretože sa zachovali jeho mince z Malej Ázie aj z Egypta, teda z pomerne vzdialených oblastí od centra impéria. Možno že 17 dní trvala jeho samostatná vláda pred Aurelianovou proklamáciou, ktorá sa uskutočnila tiež niekedy v septembri, určitý čas však museli obaja cisári pôsobiť paralelne.

Externé odkazy
--------------

* Quintillova biografia (po anglicky)

Pozri aj
--------

* Zoznam rímskych cisárov

Autoritné údaje: * GND: 119117037
* VIAF: 232346397
**Sandinovská revolúcia** je proces, ktorý začal v roku 1978 v Nikarague pod vedením Sandinovského frontu národného oslobodenia (FSLN) a ktorý znamenal koniec diktatúry rodiny Somozovcov v tejto krajine. FSLN prevzal moc obsadením Managuy 19. júla de 1979. Ideologické pozadie tohto procesu bolo socialistické, so silným vplyvom marxizmu.

FSLN zaviedol v krajine povinnú vojenskú prezenčnú službu a vyvlastnil veľkých majiteľov pôdy. Bankový sektor bol zoštátnený a vláda kontrolovala zahraničný obchod. Začala sa zdĺhavá partizánska vojna. Keď sa FSLN obrátil so žiadosťou o pomoc na Kubu a Sovietsky zväz, s ktorým podpísal zmluvu o vzájomnej pomoci, ktorá sa realizovala predovšetkým formou vojenskej pomoci, začali jeho odporcov, známych ako **contras**, materiálne a vojensky podporovať v súlade s Reaganovou politikou zadržovania komunizmu, aj USA. Situácia v Nikarague bola počas Reaganovej éry prioritou zahraničnej politiky USA v Strednej Amerike.

V roku 1988 sa začali rokovania medzi znepriatelenými stranami, ktoré vyvrcholili voľbami vo februári 1990, v ktorých sa proti FSLN postavila koalícia všetkých opozičných strán vedená Violetou Chamorrovou. Jej nástup k moci sa považuje za koniec Sandinovskej revolúcie.

FSLN ako jedna z politických strán ovláda krajinu i dnes Daniel Ortega, protagonista Sandinovskej revolúcie, je jej prezidentom. V praxi sa však jeho politický model už nepresadzuje úplným vyvlastňovaním súkromných firiem; ekonomika krajiny naďalej spočíva na súkromnom sektore, ale priestor pre slobodné podnikanie sa nerozširuje tak, ako sa to deje vo väčšine ostatných krajín Strednej Ameriky za posledné dve desaťročia. Hoci nejde o totalitný model komunizmu tak, ako je dnes aplikovaný o. i. na Kube a existuje tu aj politická opozícia, zásahy štátu do ekonomiky sú oveľa rozsiahlejšie ako v susedných krajinách. FSLN má pod kontrolou aj väčšinu odborových organizácií. Podobná situácia je v súdnictve.
Súradnice: 39° 55′ 32″ s.š. 32° 50′ 15″ v.d.

Anitkabir, mauzóleum Kemala Atatürka, v Ankare, Turecko
**Anıtkabir** (v preklade *pamätníková hrobka*) je mauzóleum Mustafu Kemala Atatürka, vodcu Tureckej vojny za nezávislosť a prvého prezidenta Turecka. Nachádza sa v Ankare a bolo vytvorené podľa návrhu architektov Emina Onata a Orhana Ardu, ktorí vyhrali v roku 1941 súťaž. Je to tiež miesto posledného odpočinku druhého tureckého prezidenta İsmet İnönü, ktorý sem bol presunutý po jeho smrti v roku 1973. Jeho hrobka sa nachádza oproti Atatürkovmu mauzóleu, na opačnej strane obrovského monumentálneho ceremoniálneho námestia.

Architektúra
------------

Anıtkabir je postavený v typickom tureckom stavebnom štýle z rokov 1940 až 1950, ktorý vykazuje mnohé monumentálne prvky, budovy sú stavané z kameňa, symetrické a na stenách sa objavujú prvky robotníkov a pracujúcich.

Anıtkabir je postavený na takom mieste, aby ho bolo možné vidieť zo všetkých častí Ankary. Stavba Anıtkabiru začala položením základného kameňa 9. októbra 1944. Trvala 9 rokov a mala štyri etapy.

Časti Anıtkabiru
----------------

* Ulička Levov- 262 metrov dlhá monumentálna cesta, popri ktorej sú sochy ležiacich levov.
* Ceremoniálne námestie dlhé 129 a široké 84 metrov umožňuje zhromaždenie 15 000 ľudí.
* Čestná sieň- miesto uloženia Atatürkovej hrobky.
* Park mieru sa nachádza všade okolo Anıtkabiru.

V areáli Anıtkabiru sa nachádza 10 veží, ktoré sú špecializované na rôzne odvetvia tureckého života.

Nachádza sa tu aj *Múzeum Anıtkabir Atatürk*, ktoré bolo otvorené v roku 1960 a špecializuje sa na život G.M.K. Atatürka a na Tureckú vojnu za nezávislosť.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Anıtkabir**
**MTV Video Music Awards** sú hudobné ceny, za videoklipy, ktoré sa udeľujú stabilne od roku 1984 na televíznej stanici MTV. MTV Video Music Awards mali pôvodne konkurovať cenám Grammy Awards. Sú vysielané na televíznych kanáloch MTV a kanadskej CTV. V minulosti sa udeľovali v New Yorku, Los Angeles alebo v Miami.

Voliť sa začína vždy 1. júla. Kedysi sa ceny udeľovali vždy v prvý septembrový štvrtok, ale po 
Teroristických útokoch z 11. septembra 2001 sa udeľujú o týždeň skôr. Naposledy - v roku 2006, sa ceny udeľovali 31. augusta v New Yorku.

Kategórie
---------

|  |  |
| --- | --- |
| * Videoklip roka
* Najlepší mužský videoklip
* Najlepší ženský videoklip
* Najlepší videoklip skupiny
* Najlepší rapový videoklip
* Najlepší R&B videoklip
* Najlepší hip-hopový videoklip
* Najlepší tanečný videoklip
* Najlepší rockový videoklip
* Najlepší popový videoklip
* Najlepší nový umelec
 | * Cena divákov
* Mobilné zvonenie roka
* Najlepší soundtrack ku hre
* Najlepšia réžia
* Najlepšia choreografia
* Najlepšie zvláštne efekty
* Najlepší umelecký smer
* Najlepšia úprava
* Najlepšia kinematografia
* Cena MTV2
* Najlepšie avantgardné video
 |
Súradnice: 34° 2′ 57″ s.š. 118° 15′ 25″ v.d.

Aon Center
**Aon Center** (predtým známa aj ako **United California Bank Building** alebo **First Interstate Tower**) je a moderný kancelársky mrakodrap na Wilshire Boulevard v Los Angeles v Kalifornii. Ide o čiernu budovu s bielymi hranami. 

Mrakodrap má 262 metrov a má 62 poschodí. Architektom bol Charles Luckman z The Luckman Partnership. Využitie má pre komerčné priestory (väčšinou kancelárie, sídla firiem; 1626 m2 na poschodie).

Budova má tvar kvádra (s podstavou 38 × 56 metrov, s nepatrným skosením cca 2 metre v poslednom poschodí) a vzdialene pripomína bývalé „dvojičky" Svetového obchodného centra, s ktorými má spoločný aj návrh vo forme robustného jadra a oceľových stĺpov spevňujúcich steny budovy; viacsegmentovú štruktúru (dolný a horný segment, pričom horný segment je ľahší a tenší než ten dolný). 

Keď bol na prelome rokov 1973/74 dokončený, bol najvyššou budovou na západ od Mississippi (o 2 m prekonal Transamerica Pyramid), ale v roku 1982 ho výškou prekonala budova Texas Commerce Tower. Teraz je druhou najvyššou budovou v Los Angeles (po U.S. Bank Tower, ktorý bol dokončený v roku 1989). 

4. mája 1988 krátko pred pol jedenástou večer v 12. poschodí budovy vznikol požiar, ktorý sa podarilo (s veľkým úsilím a nasadením veľkého množstva ľudí a techniky) uhasiť až v 2:19 nasledujúceho dňa. Požiar bol skomplikovaný tým, že nefungoval protipožiarny systém, ktorý bol v tú dobu vo výstavbe. Bolo aj riziko, že sa požiar nepodarí skrotiť a tým dôjde ku strate celej budovy.

Oheň poškodil päť poschodí a škody sa vyšplhaly na 50 miliónov dolárov. Horšie bolo, že zranil 40 ľudí a vyžiadal si jednu obeť. Bol to najhorší požiar výškovej budovy v histórii Los Angeles. Toto neštastie si vynútilo zmenu v legislatíve, aby všetky výškové budovy mali nainštalované protipožiarny systém (predtým to platilo len pre tie novopostavené).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Aon Center (Los Angeles)**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Aon Center (Los Angeles) na českej Wikipédii.*

Pozri aj
--------

* Aon Center, rovnomenný mrakodrap v Chicagu

| Rekordy |
| --- |
| Predchodca**City National Plaza213 m** | **Najvyššia budova Los Angeles****Aon Center**1974-1989262 m | Nástupca**U.S. Bank Tower310 m** |
**Dancing Pallbearers** (slov. *Tancujúci nosiči rakiev*; známi aj ako Dancing Coffin) je ghanská skupina nosičov rakiev z oblasti Ashanti v Ghane.

Pôvod
-----

Dancing Pallbearers, vedení Benjaminom Aidooom, začali svoju skupinu ako službu nosičov rakiev. Neskôr dostal nápad pridať choreografiu k ich nosičskej práci. Extra poplatky sa účtujú za tancovanie s truhlou počas pohrebu. Dancing Pallbearers sa prvýkrát dostali na vrchol v roku 2017, keď boli uvedení v novinovom príbehu BBC.

V populárnej kultúre
--------------------

V apríli 2020 sa skupina stala internetovým mémom čierneho humoru, kedy videá ľudí, ktorí utrpeli rôzne nehody, nasledovali klipy tancujúcich nosičov rakiev s truhlami (implicitne obeťami predchádzajúcich klipov), boli široko nahrané na YouTube, Reddit a TikTok. Klipy sú zvyčajne spárované so skladbou „Astronomia" od ruského hudobníka Tonyho Igyho. Mnohé použitia tohto mému sa bežne spájajú s pandémiou ochorenia COVID-19, ktorá prebiehala, keď sa mém stal populárnym.

Referencie
----------

1. ↑  BROBIBLE. *Comedy May Have Officially Peaked With The 'Dancing Pallbearers' Meme And It Couldn't Have Happened At A Better Time* [online]. BroBible. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑   *Dancing Pallbearers* [online].. Dostupné online.
3. ↑   *The dancing pallbearers meme showcases failures of epic proportions* [online]. 2020-04-05. Dostupné online. (po anglicky)
4. ↑   *Ghanaians really know how to celebrate when someone dies* [online]. Metro, 2017-07-27. Dostupné online. (po anglicky)
5. ↑  KAUR, Loveleen. *Ghana’s Dancing Pallbearers Inspire Memes & Jokes Online* [online]. Storypick, 2020-04-04. Dostupné online. (po anglicky)
6. ↑   *Here's the story behind the 'coffin dance crew' we see on the internet every day* [online]. InqPOP!, 2020-04-13. Dostupné online. (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Dancing Pallbearers na anglickej Wikipédii.*
**Sandra Russo**, známa aj ako **Sabina Rush**, **Katja Schone**, **Michaella**, **Petra Olmi**, **Stefania Guerritore**, **Sandra Rossa**, **Michaelle**, **Sandra Ruso**, **Sandra Shield** (\* 28. júl 1974, Humenné) je slovenská pornoherečka.

Kariéra
-------

Sandra Russo sa dostala do pornopriemyslu v roku 1999, vo veku 25 rokov, vďaka režisérovi Pierrevi Woodmanovi, keď sa objavila v jednej časti zo série *Private Castings*. Filmy nakrúcala prevažne v Európe. Na svojom konte má takmer 150 pornofilmov. Kariéru pornoherečky ukončila v roku 2006.

Časť filmografie
----------------

* 2005 *Bolero*
* 2005 *Private Life of Julie Silver*
* 2004 *Measure For Measure*
* 2003 *Private Reality 15: Never Say No*
* 2003 *Cleopatra 2: Legend Of Eros*
* 2002 *Private Tropical 3: Tropical Heat*
* 2001 *Luciano's Lucky Ladies 5*
* 2001 *Blowjob Adventures Of Dr. Fellatio 40*
* 2000 *Assman 14*
* 1999 *Babette’s Saftbienen*
* 1999 *Virgin Territory 3*

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑

Externé odkazy
--------------

* Sandra Russo - na iafd
* Sandra Russo - na imdb
* Sandra Russo - na fdb
**Apache Subversion** (pôvodný názov **Subversion**) je systém pre správu zdrojových kódov. Pôvodne bol vyvinutý ako náhrada za starší CVS. Snaží sa zachovať podobný spôsob a štýl práce, ale odstrániť nedostatky CVS ako napríklad nemožnosť presunu alebo kopírovania adresárov, časová a priestorová náročnosť vetvenia a tagovania a podobne.

Jednou z výhod systému Subversion je existencia veľmi dobrej dokumentácie (zatiaľ iba angličtine), ktorá má názov *Version Control with Subversion* a ktorá je voľne dostupná. Ďalšou je existencia viacerých prístupových metód k repozitáru. Subversion je podobne ako CVS založený na princípe centrálneho repozitára.

Referencie
----------

1. ↑  Subversion becomes Apache Subversion

Externé odkazy
--------------

* subversion.apache.org - Domovská stránka projektu Subversion
* svnbook.red-bean.com - Domovská stránka knihy Version Control with Subersion.
* better-scm.berlios.de - iniciatíva pre lepší SCM, prehľad alternatív k CVS.