recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lydia Koidula** (\* 24. december 1843, Vändra, Estónsko – † 11. august 1886, Kronštadt, Rusko), vlastným menom **Lydia Emilis Florentine Jannsen** bola estónska poetka a dramatička, predstavujúca hnutie národného obrodenia v estónskej literatúre.

Život
-----

Narodila sa v meste Vändra v Estónsku v roku 1843. Spolu s rodinou sa v roku 1850 presťahovala do mesta Pärnu. Jej otec Johann Voldemar Jannsen, hoc predstaviteľ nemeckej komunity začal vydávať noviny v domácom estónskom dialekte, stanúc sa tak prakticky zakladateľom estónskej žurnalistiky. Vydával časopis *Perno postimees*, kde mu Lydia pomáhala v redakcii. Tam sa naučila estónskemu jazyku, napriek tomu, že jej rodnou rečou bola nemčina. Študovala na univerzite v Tarte. Po dokončení štúdia sa stala domácou učiteľkou, a zároveň prvou estónskou spisovateľkou a žurnalistkou. Počas štúdia v Tarte sa zoznámila s mladšou vlasteneckou generáciou, zvlášť s Carlom Robertom Jacobsonom, ktorý ju inšpiroval k používaniu pseudonymu *Koidula*, lebo „Koit" znamená po estónsky Zornička, čo vcelku vystihuje jej úlohu v estónskej literatúre. V roku 1873 sa vydala za estónskeho lekára Eduarda Michelsona a presťahovala sa do Kronštadtu, kde si však nikdy nezvykla, a tak každé leto trávila v Estónsku. V Kronštadte aj zomrela na rakovinu. Jej ostatky boli v roku 1946 premiestnené do Tallinnu, kde je pochovaná na Lesnom cintoríne.

Tvorba
------

Svoje vlastenecké cítenie najlepšie vyjadrila v lyrických zbierkach *Vaine-lilled* (Poľné kvety) z roku 1866 a *Emajöe ööbik* (Slávik od Emajö) z roku 1867. Z jej dramatickej tvorby je najvýznamnejšia hra *Saaremaa Onupoeg* (Bratranec zo Saaremaa) z roku 1870. Mnohé jej básne v Estónsku zľudoveli.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Lydia Koidula**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Lydia Koidula na českej Wikipédii.*
* *Malá encyklopédia spisovateľov sveta*

Autoritné údaje: * BnF: 122677072
* GND: 119190737
* ISNI: 0000 0001 0902 2490
* LCCN: n79118052
* NK ČR: jo2003190749
* VIAF: 54206085
* WorldCat: lccn-n79118052
Mgr. **Pavel Soukup**, Ph.D. (\* 1976, Praha) je český historik.

V rokoch 1994 až 1999 vyštudoval históriu na Filozofickej fakulte Karlovej Univerzity v Prahe, kde v roku 2007 na Ústave českých dejín dokončil aj doktorandské štúdium s dizertačnou prácou *Reformní kazatelství v pozdněstředověkých Čechách.* *Studie o nejstarších kázáních Jakoubka ze Stříbra*.

Pracuje v Centre medievistických štúdií pri Filozofickom ústave Akadémie vied ČR, ktoré tiež vedie ako riaditeľ.

Odborne sa zameriava na problematiku neskoro stredovekých herézií, husitstva, stredovekú náboženskú literatúru, svätú vojnu a krížové výpravy a na teologickú polemiku.

Referencie
----------

1. ↑  Profil v databázi Národních autorit ČR. [cit. 6. 5. 2021]
2. 1 2  Životopis na internetových stránkách Centra medievistických studií FLÚ AV ČR. [cit. 6. 5. 2021]
3. ↑  Pavel Soukup na portálu Databáze knih. [cit. 6. 5. 2021]

Externé odkazy
--------------

* Zoznam prác v *Bibliografii dějin českých zemí* (Historický ústav AV ČR)
* Historik Pavel Soukup, autor knihy Jan Hus, život a smrt kazatele. Český rozhlas Plus, 6. července 2015

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Pavel Soukup (historik) na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje:
Hrob Abraháma Bodona na cintoríne v Gemerských Michalovciach
**Abrahám Bodon** (prídomok *Bodon de Mihályfalva*; maď. *Bodon Ábrahám*; \* 1810 Gemerské Michalovce – † 31. január 1871, Rimavská Sobota, bol uhorský statkár, politik a poslanec.

Životopis
---------

Školské vzdelanie ukončil v Sárospataku. Pôvodne chcel byť inžinierom a až do vysokého veku sa zaoberal matematickými problémami. Právnické vzdelanie získal ukončením štúdia na univerzite v Pešti v roku 1839. V roku 1840 sa zúčastnil ako člen parlamentnej mládeže zasadnutia parlamentu v Bratislave, kde sa spriatelil s Ľudovítom Košútom. Redigoval rukopisný časopis o snemovnej činnosti Országgyűlési Tudósítások. V rokoch 1842 až 1847 bol podnotárom Gemerskej župy. V roku 1848 bol vyslancom okresu Kameňany v uhorskom sneme.

Po porážke revolúcie sa utiahol na svoje panstvo v rumunskej Boarte. Písal učebnice pre deti a snažil sa výchovne vplývať na pospolitý ľud. V roku 1861 sa po obnovení žúp stal hlavným notárom. Bol zvolený za volebný obvod Kavečany do uhorského snemu. V roku 1867 bol zvolený za druhého podžupana Gemerskej župy.

V rokoch 1854 až 1856 bol aj hlavným dozorcom reformovaného cirkevného dištriktu vo Valiciach.

Jeho diela
----------

V časopise Pesti Hírlap (1842–47) publikoval početné články a správy o dianí v župnom sneme. Ďalšie články mu vyšli v rokoch 1839 a 1840 v časopise Sárospatak Füzeteki, Vasárnapi Ujság (1866). 

* A felső vályi reformált egyház története 1550–1860. (História reformovanej cirkvi v Horných Valiciach 1550–1860) Sárospatak, 1860.
* Vergíliova báseň o hospodárení. (Georgicon) 1867.

Externé odkazy
--------------

* Szinnyei József: Magyar írók élete és munkái I. Budapest: Hornyánszky. 1891
* Z dobovej tlače o šľachtických kratochvíľach.
* Z dobovej tlače o činnosti A, Bodona ako druhého podžupana.
* *Bodon Ábrahám (mihályfalvai),* [online]. arcanum.com, [cit. 2022-12-19]. Dostupné online.
* Pamätná doska vo Vyšných Valiciach

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bodon Ábrahám na maďarskej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * PIM: PIM47867



1. ↑  BODON, Abrahám. In:  *Slovenský biografický slovník*. Zväzok I. A – D. Martin : Matica slovenská, 1986. 544 s. S. 275.
2. ↑
**Zubáč veľkoústy** alebo staršie **zubáč obyčajný** (lat. *Sander lucioperca*, syn. *Stizostedion lucioperca*) je druh ryby z čeľade ostriežovité.

Z hospodárskeho (udržuje populácie drobných rýb a má chutné mäso) aj športového hľadiska je to cenný druh (bojovná ryba).

Opis
----

Telo je pretiahnuté, z bokov sploštené. Hlava je zakončená koncovými ústami. Vo veľkej tlame sa nachádza rad drobných zúbkov a na začiatku čeľuste má veľké tzv. psie zuby – *caniny*. Na chrbte sa nachádzajú dve chrbtové plutvy, prvá vystužená tvrdými lúčmi, druhá mäkkými. Brušné plutvy sú umiestnené hneď za úrovňou prsných. Telo je sfarbené šedo s odtieňmi zelenej. V mladosti sú na bokoch zreteľné zvislé tmavé pruhy do čierna. Dorastá do dĺžky až 130 cm a hmotnosti 1 kg (iný zdroj uvádza 8 až 15 kg). Bežne sa dožíva 15 rokov. Najstarší známy exemplár mal 25 rokov.[chýba zdroj]

Výskyt
------

Pôvodnou domovinou zubáča je povodie Dunaja a Volgy. Odtiaľ sa postupne rozšíril do strednej a ďalej do západnej Európy. Obýva predovšetkým veľké, pomaly tečúce úseky riek, údolné nádrže a rybníky. Ide o druh, ktorý je veľmi chúlostivý na kvalitu vody a stredne náročný na obsah kyslíka.

Žije aj v slanej vode Kaspického a Čierneho mora, trie sa v sladkej vode.

Potrava
-------

V mladosti sa živí predovšetkým planktónom, mäkkýšmi a ďalšími bezstavovcami (hlavne perloočkami). V dospelosti prijíma výhradne drobnejšie druhy rýb. Dôležité sú *Acerina cernua*, *Perca fluviatilis* a *Alburnus alburnus*.

Rozmnožovanie
-------------

Zubáč veľkoústy pohlavne dospieva vo veku 3 – 5 rokov. Trie sa v období od apríla do mája. V tomto období samec vyčistí v plytčinách určitý úsek dna a vytvorí hniezdo. Naň potom samica nakladie ikry. Samec znášku stráži a chráni pred prípadnými predátormi až do vyliahnutia poteru a potom chráni aj vyliahnutú mlaď.

Galéria
-------

* zubáč veľkoústy, Cyprus, 2007zubáč veľkoústy, Cyprus, 2007
* zubáč veľkoústy po prvom lete, akváriumzubáč veľkoústy po prvom lete, akvárium
* Pohľad na ústaPohľad na ústa

Referencie
----------

1. ↑  Freyhof, J. & Kottelat, M. 2008. Sander lucioperca. The IUCN Red List of Threatened Species 2008: e.T20860A9231839.. Prístup. 16. február 2020.
2. 1 2  ANDĚRA, Miloš. *Velká kniha živočichů : hmyz, ryby, obojživelníci, plazi, ptáci, savci : [1582 barevných ilustrací]*. 3. vyd. Bratislava : Príroda, 2001. 344 s. ISBN 80-07-00863-2. S. 222.
3. 1 2 3 4 5 6 7  Holčík J. Hensel K.. *Ichtyologická príručka*. 1971. vyd. Bratislava : Obzor. (126)
4. ↑   *Příroda České republiky (průvodce faunou)*. [s.l.] : Academia, 2007. 439 s. ISBN 978-80-200-1569-3.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Zubáč veľkoústy**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Zubáč veľkoústy**
**George Zweig** (\* 30. máj 1937, Moskva, Rusko) je americký fyzik a neurobiológ. Nezávisle od Murraya Gell-Manna postuloval kvarky.

Životopis
---------

Zweig vyštudoval v roku 1959 Univerzitu v Michigane, následne pokračoval na Caltechu v Pasadene u Richarda Feynmana. Potom pracoval dlhoročne v MIT a v Los Alamos National Laboratory. V súčasnej dobe (2004) pracuje pre finančnú spoločnosť Renaissance Technologies na Long Islande v New Yorku.

Nezávisle od Murraya Gell-Manna predpovedal v roku 1964 existenciu kvarkov, ktoré však vo svojej práci nazval „Aces" (z anglického slova eso). Gell-Mann v roku 1969 dostal Nobelovú cenu za fyziku za svoje príspevky a objavy ohľadne klasifikácie elementárnych častíc a ich interakcií. Kvarkový model nebol explicitne spomenutý, pretože v dobe udeľovania ceny neexistovali experimentálne údaje, ktoré by potvrdzovali alebo vyvracali existenciu kvarkov. 

Zweig sa neskôr začal venovať neurobiológii, študoval transdukciu zvuku na nervové impulzy prebiehajúcu v slimáku ľudského ucha. Pričom vyvinul v roku 1975 tzv. kontinuálnu vlnkovú transformáciu (angl. Wavelet-Transformation). 

V roku 1981 získal ocenenie MacArthur Prize Fellowship a v roku 1996 bol zvolený do Národnej akadémie vied Spojených štátov amerických (National Academy of Sciences).

Referencie
----------

1. ↑  G. Zweig: *An SU(3) Model for Strong Interaction Symmetry and its Breaking* CERN Report No.8181/Th 8419
2. ↑  G. Zweig: *An SU(3) Model for Strong Interaction Symmetry and its Breaking II* CERN Report No.8419/Th 8412

Autoritné údaje: * ORCID: 0000-0001-8690-7890
Provensalsko – poloha v rámci Francúzska
Typické levanduľové pole
**Provensalsko** (príp. menej vhodne (bohemizmus) **Provensálsko**) alebo **Provence** (okcitánsky *Provença*, *Prouvènço*, francúzsky *Provence*) je historické územie v juhovýchodnom Francúzsku. Pôvodne bolo osidlené Ligurmi, pobrežie od 6. storočie pred Kr. kolonizovali grécki Ióni s centrom v
Massalii (Marseille). Od 4. storočia pred Kr.
sa tu usádzajú Kelti, v 2. storočí pred Kr. ovládli časť Provensalska Rimania a založili tu prvú zaalpskú provinciu – *Provincia Romana*, ku ktorej bolo 49 pred Kr. pripojené územie Massalie.

Začiatkom 6. storočia územie Provensalska ovládli Ostrogóti a v roku 537 Frankovia. V 8. storočí až 10. storočí boli časté vpády Arabov. V roku 843 Verdunskou zmluvou pripadlo Lotárovi I. 855 kráľovstvo jeho syna Karola Ml. po jeho smrti 863 sa stalo súčasťou Západofranskej ríše. Od roku 879 do 928 bolo Provensalsko nezávislé a v 928 splynulo s Burgundským kráľovstvom.

Galéria
-------

* Provensalský erbProvensalský erb
* Ďalší provensalský erbĎalší provensalský erb

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Svätý **Ménas I.** (iné tvary pozri pod Ménas; \* I. pol. 8. stor. Egypt – † 776, Egypt) bol 47. koptský alexandrijský patriarcha v rokoch 767 – 776. V etiópskom synaxári sa jeho meno spomína 30. tira, v koptskom synaxári sa ako svätec nespomína.

Život
-----

Pôvodne bol mníchom v Kláštore svätého Makaria (arab. *Dajr anbá Makár*) a žiakom patriarchu Michala I. (arab. *Chá'íl I.*), ktorý taktiež pôsobil v kláštore. Po patriarchovej smrti bol jednomyseľne zvolený za nového patriarchu. Ménas sa plne podriadil moslimským vládcom a Kopti počas jeho patriarchátu zažívali pokojné obdobie.

Väčší spor mal Ménas iba s ambicióznym mníchom Petrom (kop. *Putrus* alebo *Butrus*), ktorý túžil stať sa biskupom. Ménas Petrovu požiadavku pre jeho nevhodný charakter odmietol. S falošnými listinami preto Peter odišiel do sýrskej Antiochie, kde podvodom vyzbieral veľké množstvo peňazí, vďaka ktorým sa dostal až k abbásovskému kalifovi al-Mansúrovi. Kalif presvedčený Petrovými lžami uzavrel s mníchom dohodu. Výmenou za peniaze a zlato, ktoré mali Kopti (a zvlášť patriarcha) podľa Petrových lží „kúzlami" nazbierať, ho dosadil na alexandrijský patriarchálny stolec. Egyptský správca 'Abd al-Rahmán ibn Hudajdž (769 – 772), ktorý mal kalifove príkazy uskutočniť, povolal Ménu na dvor a patriarcha kalifov dekrét prijal. Proti rozhodnutiu sa však postavil vysoký koptský klér, ktorý Petra odmietol. Potom, čo vyšlo najavo, že Kopti žiadne zlato nemajú, sa Peter správcovi vyhrážal, že v prípade, ak kalifov dekrét nesplní, bude sa naňho sťažovať. Egyptský správca Petra následne zajal spor s Ménom ukončil.

Referencie
----------

1. 1 2 3  SWANSON, Mark N. *The Coptic Papacy in Islamic Egypt (641-1517)*. Cairo, New York : American University in Cairo Press, 2010. ISBN 978-977-416-093-6. S. 29, 38.
2. ↑  Úmrtie 30. tira podľa etiópskeho kalendára) uvádza etiópsky synaxár: *„A v tento deň zomrel Abba Minas, štyridsiaty siedmy arcibiskup mesta Alexandrie. Veľké súženie prišlo na tohto svätého muža počas obdobia jeho úradu. Skončil a dobrý boj a znášal mnohé súženia a páčil sa Bohu a chránil jeho stádo deväť rokov a zomrel v pokoji. Pozdravy Minovi"*. Dostupné online [cit. 3-8-2022]
3. ↑  Porovnaj koptský synaxár. Dostupné online [cit. 3-8-2022]
4. 1 2  LABIB, S. Y. MĪNĀ I. In:  *The Coptic Encyclopedia*. Ed. Aziz S. Atiya. Vol. 5. Jo – Mu. New York : Macmillan Publishing Company, 1991. ISBN 0-02-897025-X. S. 1531 – 1632.
**Sándor Bujanovics** (prídomok *Bujanovics de Aggtelek*; \* 2. november 1837, Prešov – † 16. február 1918, Budapešť) bol statkár a poslanec uhorského snemu.

Životopis
---------

Gymnázium absolvoval v Tate a v Prešove. Právo začal študovať v Košiciach a univerzitný diplom z práva získal v Pešti. V roku 1861 sa stal podnotárom Šarišskej župy. V roku 1865 bol zvolený za poslanca uhorského snemu vo volebnom obvode Prešov, ktorý zastupoval do roku 1881. V rokoch 1881 až 1887 bol riaditeľom správy majetkov grófa Alajosa Károlyiho. Aj vďaka úspešnému pôsobeniu v tejto náročnej funkcii si získal povesť jedného z najlepších hospodárskych odborníkov v celom Uhorsku. Súčasne sa však aktívne podieľal na založení a činnosti viacerých celouhorských hospodárskych organizácií.

V roku 1887 bol znovu zvolený za poslanca uhorského snemu, kde patril k opozícii. „... Vyhlásil som pred troma rokmi, pri voľbách poslancov otvorene a úprimne, snáď práve z tohto miesta, že k práve vzniknutej "liberálnej„ strane sa nepripojím, hoci som vedel to, že názory, ktoré som dovtedy predstavoval, nenájdu v rámci krajiny odozvu a hoci som vedel, že v parlamente s podobne zmýšľajúcimi budem predstavovať iba málo početnú menšinu."

Rodinný život
-------------

Oženil sa s Hermínou Gertrúdou Pechy (1844 – 1920) a začal hospodáriť na vidieckom statku. V Pečovskej Novej Vsi sa im v nasledujúcich rokoch narodili dve deti: Gyula Bujanovics (1862 – 1946), neskorší župan Šariša a poslanec a Mária Bujanovicsová (1863 – 1941).

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑

Literatúra
----------

* Szinnyei József: Magyar írók élete és munkái I. (Aachs–Bzenszki). Budapest: Hornyánszky. 1891.
	+ Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái. Bp. Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete, 1939-2002. 7. kötettől sajtó alá rend. Viczián János.
	+ Új Országgyűlési Almanach 1887-1892. Szerk. Sturm Albert. Bp. Ifjabb Nagel Ottó, 1888.
	+ A Pallas nagy lexikona, az összes ismeretek enciklopédiája. 1-16 k. (17-18. pótk. Szerk. Bokor József). Bp. Pallas-Révai, 1893-1904.
	+ Toth, Adalbert: Parteien und Reichtagswahlen in Ungarn 1848-1892. München, R. Oldenburg Verlag, 1973.
	+ DERFIŇÁK, Patrik. Barón Imrich Ghillány, šarišský župan v rokoch 1904 – 1905. In Annales historici Presovienses, 14, 2014, č. 1, s. 72 – 105.
	+ Bujanovics Sándor. In Eperjesi Lapok, 43, 1918, č. 8, s. 1.
	+ Bujanovics Sándor. In Naša Zastava, 12, 1918, č. 8, s. 2, 10.
	+ Új országgyülési almanach 1887 – 1892. Szerk. Sturm Albert. Budapest 1888, s. 186 – 187

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sándor Bujanovics**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bujanovics Sándor na maďarskej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * PIM: PIM49201
**Dianión** alebo **dvojmocný anión** je anión, ktorého celkový formálny náboj je −2. Existuje mnoho stabilných molekulárnych dianiónov, napríklad BeF42− and MgF42−, zatiaľ ale nebol objavený žiadny stabilný dvojatómový dianión, pretože elektrónové tienenie a ďalšie kvantovo-mechanické efekty spôsobujú, že pridanie ďalšieho elektrónu k atómovému aniónu nie je stabilné.

Niekedy sa týmto pojmom označujú špecificky organické zlúčeniny. Takéto dianióny môžu vznikať pôsobením veľmi silných zásad napríklad na karboxylové kyseliny alebo dikarbonylové zlúčeniny.

Najštudovanejším dianiónom je hydridový anión, H2-, zvyčajne v podobe rezonančnej štruktúry medzi elektrónom a vodíkovým atómom s krátkou dobou života. V roku 1976 bol jeho polčas života experimentálne určený ako 23 ± 4 nanosekundy.

Vo fyziológii hrajú molekulárne dianióny dôležitú úlohu, napríklad hydrogenfosforečnan HPO42-, ktorého koncentrácia v krvi a bunkách je asi 1 mM a plní úlohu tlmivého roztoku.

Referencie
----------

1. ↑  MIDDLETON, Roy; KLEIN, Jeff. Experimental verification of the existence of the gas-phase dianions BeF42− and MgF42−. *Physical Review A*, 1999-11-01, s. 3515–3521. Dostupné online. DOI: 10.1103/PhysRevA.60.3515.
2. 1 2  ANDERSEN, T.. Atomic negative ions: structure, dynamics and collisions. *Physics Reports*, 2004-05-01, s. 208–209. Dostupné online. ISSN 0370-1573. DOI: 10.1016/j.physrep.2004.01.001. (po anglicky)
3. ↑  dianióny. In: BÍNA, Jaroslav. *Malá encyklopédia chémie*. 3. vyd. Bratislava : Obzor, 1981. S. 186.
4. ↑   Double-negative hydrogen ion found. *Chemical & Engineering News Archive*, 1976-02-16, s. 8. Dostupné online. ISSN 0009-2347. DOI: 10.1021/cen-v054n007.p008. (po anglicky)
5. ↑   Phosphate homeostasis in critical care. *BJA Education*, September 2016, s. 305–309. DOI: 10.1093/bjaed/mkw033.

Pozri aj
--------

* Dikatión

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Dianion na anglickej Wikipédii.*
Ing. **Ivan Dobrakov**, DrSc. (\* 30. november 1940, Senec – † 18. september 1997, Bratislava) bol slovenský matematik.

Životopis
---------

Narodil sa v Senci, jeho rodičia boli roľníci. Otec pochádzal z Bulharska a matka bola maďarskej národnosti. Základnú školu v rokoch 1947–1955 a posledné tri ročníky jedenásťročnej strednej školy v rokoch 1955–1958 absolvoval v Senci. Prísny otec mu zakazoval štúdium na vysokej škole. Napriek tomu po maturite študoval jadrovú fyziku a matematiku na Fakulte technickej a jadrovej fyziky Českého vysokého učenia technického v Prahe, kde r. 1964 získal titul inžiniera technickej fyziky. Už počas štúdia inklinoval k vedeckej práci a osobitne sa uňho vyhranil záujem o moderné matematické disciplíny.

Po absolvovaní vysokej školy nastúpil na Matematický ústav Slovenskej akadémie vied v Bratislave a tomuto pracovisku zostal verný až do konca svojho života. Tu absolvoval vedeckú prípravu pod vedením školiteľa prof. RNDr. Ladislava Mišíka, DrSc. Silný vplyv na jeho vedeckú orientáciu mal prof. Ing. Igor Kluvánek, CSc. Najmä jeho zásluhou I. Dobrakov zameral svoju pozornosť na teóriu miery a integrálu a v tejto tematike sa celoživotným dielom prepracoval do popredia dnešnej svetovej matematiky. Vedeckú hodnosť kandidáta fyzikálno-matematických vied získal r. 1969, vedeckú hodnosť doktora vied r. 1991. 

Vedecká reputácia priniesla I. Dobrakovovi pozvania na prednáškové pobyty do viacerých popredných matematicky rozvinutých krajín (Nemecko, Poľsko – Banachovo centrum, býv. Sovietsky zväz, Španielsko, Maďarsko a i.). Ako hosťujúci profesor pôsobil od septembra 1990 do apríla 1991 na Kalifornskej univerzite (University of California, Riverside) v USA a na jeseň 1992 na Andskej univerzite (Universidad de los Andos, Merida) vo Venezuele.

V domácich pomeroch bol „osamelým bežcom" a početnejšia vedecká škola sa okolo neho neutvorila. V sedemdesiatych rokoch prednášal niekoľko semestrov funkcionálnu analýzu na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach. Bol členom česko-slovenskej komisie pre obhajoby doktorských dizertačných prác v odbore matematická analýza. Napriek zjavnému postupnému zhoršovaniu jeho zdravotného stavu v poslednom období života bola jeho náhla smrť nečakaná. Zomrel 18. septembra 1997 v Bratislave.

Práca
-----

Vedecky pracoval vo funkcionálnej analýze a v teórii miery a integrálu. Hlavným prínosom jeho vedeckej práce je vypracovanie teórie lineárnej integrácie Lebesgovho typu v Banachových priestoroch a jej zovšeobecnenia – teórie multilineárnej integrácie v Banachových priestoroch. Jeho originálne výsledky vzbudili značný ohlas v zahraničí a našli pokračovateľov v mnohých krajinách sveta (India, Španielsko, Poľsko, Nemecko, Kanada, USA, Venezuela a i.). Oni nazvali objekty tejto teórie jeho menom (Dobrakovov integrál, dobrakovovsky integrovateľná funkcia a pod.).

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.
**Ján Bolla** alebo aj **Johann Bolla**, prípadne **János Bolla** de Csáfordjobaháza (\* 29. máj 1806, Bačka Topola, Srbsko – † 7. február, 1881, Bratislava, Slovensko) bol známy mykológ, botanik, pedagóg a entomológ, hlavne koleopterológ juhoslovanského (srbského) pôvodu.

Biografia
---------

Sobášny záznam (1839)
Ján Bolla sa narodil v zemianskej rodine pôvodom zo Šopronskej stolice (Bolla de Csáfordjobaháza). Po ukončení školského vzdelania pracuje ako profesor na gymnáziu vo Svätom Jure. Tu sa aj v roku 1839 oženil s Karolínou Annou Zellingerovou (\* 18. august 1816, Svätý Jur). Jej rodičmi bol Anton Zellinger, mestský komorník vo Svätom Jure a Terézia Franková. Jeho synom bol Koloman Bolla (\* 5. október 1840, Svätý Jur – † 6. júl 1906), poľný maršal a generál v službách rakúsko-uhorskej monarchie.

V rokoch 1847 – 1880 pôsobil ako riaditeľ meštianskej školy v Bratislave. Vykonával tiež funkciu hlavného inšpektora bratislavských meštianskych škôl. V tomto období vykonával tiež funkciu hlavného inšpektora bratislavských meštianskych škôl. Zaoberal sa hlavne botanikou – skúmal machy a huby. Zaoberal sa aj entomológiou a počas svojho života spracoval zoznam chrobákov okolia Bratislavy. Bol jedným zo spoluzakladateľov Bratislavského lekársko-prírodovedného spolku, kde od roku 1865 pôsobil ako predseda jeho botanickej sekcie. Venoval sa hlavne botanike, pričom prieskum prevádzal prevažne v okolí Bratislavy, o čom napísal i niekoľko floristických príspevkov a mykologických prác.

Záznam o narodení Kolomana (1840)

Zdroje informácií o autorovi
----------------------------

* BUJNÁK, Pavel, ed.: 1932. *Slovenský náučný slovník I. Príručná encyklopédia vedomostí v troch dieloch*. Litevna, Bratislava-Praha, p. 102.
* Anonym: 1977. *Encyklopédia Slovenska* I. zväzok (A - D). Veda, Bratislava, p. 220.
* Lizoň, P.: 1982. Johann Bolla (1806 - 1881). Čes. Mykol. Praha 36: p. 248 - 250.
* Okali, I. et al.: 1996. *Slovník slovenských zoológov a zoológov so vzťahmi k územiu Slovenska*. Bratislava, Stimul, p. 20.
* BOLLA, Ján. In:  *Biografický lexikón Slovenska*. Zväzok I A – B. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2002. 638 s. ISBN 80-89023-16-9. S. 496 – 497.
* Groll, E. K. [ed.]: 2006. Entomologen der Welt (Biografien, Sammlungsverbleib). Datenbank, DEI Eberswalde im ZALF e. V.: „Bolla, Johann": (internet).

Bibliografia
------------

* Bolla, J.: 1856. Beiträge zur Flora Pressburgs. In: Verhandlungen des Vereins für Naturkunde zu Pressburg, Pozsony.
* Bolla, J.: 1859, Beitrag zur Kenntnis der Koleopteren–Fauna Pressburg´s. In: Verhandlungen des Vereins für Naturkunde zu Presburg, 4, p. 23 - 44.

* Bolla, J.: 1875. Néhány uj gombafaj Pozsony környékén. In: Mathem. és Term. Közlemények, Budapest, XII. 6.

Autoritné údaje: * PIM: PIM76926
Vnútrozemské štáty: 42 vnútrozemských (zelená), 2 susediace len s vnútrozemskými štátmi (fialová)
**Vnútrozemský štát** je taký štát, ktorého štátna hranica sa nedotýka mora. Väčšinou sa za nevnútrozemské považujú len tie štáty, ktoré majú spojenie so svetovým oceánom. V súčasnosti je 44 suverénnych a 5 medzinárodne čiastočne uznaných štátov vnútrozemských. Za vnútrozemské sa teda považujú napríklad štáty okolo Kaspického mora (Kazachstan, Azerbajdžan a Turkménsko), pokiaľ nemajú spojenie so svetovým oceánom inde (Irán, Rusko).

Zoznam
------

| Afrika | Ázia | Európa | Južná Amerika |
| --- | --- | --- | --- |
| * Botswana Botswana
* Burkina Faso Burkina Faso
* Burundi Burundi
* Čad Čad
* Etiópia Etiópia
* Južný Sudán Južný Sudán
* Lesotho Lesotho
* Malawi Malawi
* Mali Mali
* Niger Niger
* Rwanda Rwanda
* Stredoafrická republika Stredoafrická republika
* Svazijsko Svazijsko
* Uganda Uganda
* Zambia Zambia
* Zimbabwe Zimbabwe
 | * Afganistan Afganistan
* Arménsko Arménsko
* Azerbajdžan Azerbajdžan
* Bhután Bhután
* *Južné Osetsko Južné Osetsko*
* Kazachstan Kazachstan2
* Kirgizsko Kirgizsko
* Laos Laos
* Mongolsko Mongolsko
* Nepál Nepál
* Tadžikistan Tadžikistan
* *Tibet Tibet*
* Turkménsko Turkménsko2
* Uzbekistan Uzbekistan1
 | * Andorra Andorra
* Bielorusko Bielorusko
* Česko Česko
* *Kosovo Kosovo*
* Lichtenštajnsko Lichtenštajnsko1
* Luxembursko Luxembursko
* Maďarsko Maďarsko
* Moldavsko Moldavsko
* Macedónsko Macedónsko
* Rakúsko Rakúsko
* San Maríno San Maríno
* Slovensko Slovensko
* Srbsko Srbsko
* Švajčiarsko Švajčiarsko
* Vatikán Vatikán
 | * Bolívia Bolívia
* Paraguaj Paraguaj
 |

**^1**  Štáty susediace iba s vnútrozemskými štátmi

**^2**  Štáty ležiace na brehu Kaspického mora

*kurzívou* sú napísané štáty s čiastočným medzinárodným uznaním
**Peak signal-to-noise ratio** (skratka **PSNR**, doslova *špičkový pomer signálu k šumu*) je pojem ktorý vyjadruje pomer medzi maximálnou možnou hodnotou signálu a výkonom šumu, ktorý skresľuje hodnotu signálu.

PSNR sa používa napríklad na meranie úrovne skreslenia pri kompresii obrázkov. Meria kvalitu komprimovaného obrázku v porovnaní s originálnym obrázkom.

Čím vyššia je hodnota PSNR, tým lepšia je kvalita komprimovaného obrázku.

Meranie
-------

Keďže väčšina signálov má široký dynamický rozsah, meria sa PSNR na logaritmickej stupnici v decibeloch.

Meranie úrovne skreslenia sa robí pomocou špičkového pomeru signálu k šumu (PSNR) a strednej kvadratickej chyby (MSE, anglicky Mean Sqare Error).

PSNR predstavuje mieru maximálnej chyby, zatiaľ čo MSE predstavuje kumulatívnu štvorcovú chybu medzi komprimovaným a originálnym obrázkom. Inými slovami sa MSE používa na kontrolu zhody komprimovaného obrázku voči originálu.

Čím nižšia je hodnota MSE, tým nižšia je chyba (inak povedané, tým viac je komprimovaný obrázok zhodný s originálom).

Výpočet
-------

Za predpokladu, že porovnávame monochromatický obrázok I bez šumu a jeho približnú kópiu K, tak sa PSNR na logaritmickej stupnici v decibeloch vypočíta pomocou rovnice:

{\displaystyle \mathrm {PSNR} =10\cdot \log \_{10}\left({\frac {\mathrm {MAX} \_{I}^{2}}{\mathrm {MSE} }}\right)=20\cdot \log \_{10}\left({\frac {\mathrm {MAX} \_{I}}{\sqrt {\mathrm {MSE} }}}\right)}

kde sa MSE vypočíta pomocou vzorca:

{\displaystyle \mathrm {MSE} ={\frac {1}{mn}}\sum \_{i=0}^{m-1}\sum \_{j=0}^{n-1}\|I(i,j)-K(i,j)\|^{2}}

MAX je maximálne možná hodnota pixelov v originálnom obrázku (I). Počíta sa pomocou rovnice:

MAX = (2n) – 1

Kde sa n rovná počtu bitov v pixeli.

Napríklad, keď počítame MAX pre obrázok s 8 bitmi na kanál, vypočítame hodnotu takto:

MAX = (28) – 1

MAX = 256 – 1

MAX = 255

I a K sú matice veľkosti MxN, ktoré reprezentujú porovnávané obrázky. I je referenčný obrázok (originálny obrázok) a K je testovací obrázok (komprimovaný obrázok). Písmenká I a J predstavujú hodnoty pixelov obrázku.

Pri farebných obrázkoch sa PSNR počíta rôznymi spôsobmi. Rozdiel je ten, že farebný obrázok má viac farebných kanálov a preto je zložitejší na výpočet.

Jedným zo spôsobov výpočtu je prevedenie obrázku do farebného modelu, ktorý obsahuje okrem iného aj komponent luma – jas. Medzi tieto farebné modely patrí napríklad YCbCr. PSNR sa potom počíta iba na luma kanále.

Referencie
----------

1. 1 2 3   *Compute peak signal-to-noise ratio (PSNR) between images - Simulink* [online]. www.mathworks.com, [cit. 2023-04-27]. Dostupné online.
2. 1 2   *How to Calculate PSNR* [online]. Sciencing, [cit. 2023-04-27]. Dostupné online. (po anglicky)
**Adaptácia v psychológii** je proces aktívneho prispôsobovania sa človeka (v tomto prípade jeho osobnosti, resp. sociálneho správania) zmeneným podmienkam vonkajšieho prostredia a následným životným situáciám tak, aby dokázal v danom prostredí ideálne žiť a pracovať. Adaptácia na konkrétnu zmenu je vysoko individuálna a závisí od genetických dispozícií, výchovy, vzdelania, momentálneho fyzického i psychického stavu jedinca a mnohých ďalších faktorov. Adaptácia prebieha na mnohých úrovniach - od molekulárnej až po sociálnu, pričom hlavným riadiacim centrom je centrálny nervový systém. Nepriaznivé vplyvy pôsobiace na jedinca sa označujú všeobecne ako stres. Úlohou psychológie je pomáhať človeku tieto stavy zvládnuť (ak to sám nedokáže), adaptovať sa na novú situáciu.

Adaptácia na určitú životnú situáciu môže byť:

* *primeraná*
* *neprimeraná*

Neprimeraná adaptácia môže mať rôzne formy; od miernych, ktorým sa venuje klinický psychológ, až po závažnejšie psychické poruchy, ktorých liečbou sa zaoberá psychiater.

Zdroj
-----

* adaptácia. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 47.
**Kotrčiná** je potok v Kysuckej vrchovine v okrese Žilina.

Opis toku
---------

Potok pramení severne od obce Kotrčiná Lúčka, na južných svahoch *Kučerovky* (744 m n. m.) v nadmorskej výške asi 600 m n. m.. Priamo v obci priberá dva väčšie prítoky a tečie južným smerom popod Straník do Nededze. Pokračuje areálom automobilky Kia Motors a pri Mojši ústi do Gbelianskeho potoka.

Externé odkazy
--------------

* Poloha ústia na turistickej mape

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Váhu (od Strečnianskeho prielomu po Kysucu a Rajčanku) |
| --- |
| 
* Breznícky potok
* Gbeliansky potok
* Chotárny potok
* Javorina
* Kotrčiná
* **Kysuca**
* Lipovec
* **Rajčanka**
* Rosinka
* Stráňavský potok
* Teplička
* Trnovka
* **Varínka**
* Všivák
* Zlatný potok

 |
| 
Súvisiace šablóny
Vodné toky v povodí Kysuce
Vodné toky v povodí Rajčanky
Vodné toky v povodí Váhu (3. časť) a (5. časť)
Vodné toky v povodí Varínky
 |

Súradnice: 49°11′56″S 18°49′53″V﻿ / ﻿49,198997°S 18,831284°V﻿ / 49.198997; 18.831284
**Michael Hutchence** (\* 22. január 1960, Sydney, Austrália – † 22. november 1997, Sydney) bol austrálsky hudobník a spevák skupiny INXS.

Životopis
---------

Narodil sa v Sydney a vyrastal v Hongkongu. Neskôr sa ako tínedžer s rodičmi vrátil, navštevoval školu *Davidson High School*, kde stretol aj Andrewa Farrissa. Spolu s ním a jeho bratom Timom a Johnom a Garry Gary Beersom a Kirkom Pengillom si založili svoju vlastnú skupinu, neskôr známu pod názvom INXS. V roku 1979 sa rodina Farrissovcov presťahovala do Perthu aj so zvyškom skupiny. O rok neskôr sa vrátili do Sydney a vydali svoj prvý album *INXS*. Hutchence sa stal frontmanom skupiny a skupina sa neskôr stala populárnejšia. Spoločne s Farrissom Hutchence napísal väčšinu skladieb skupiny.

V roku 1987 po viacerých úspechoch skupiny si zahral vo filme *Dogs in Space* režiséra Richarda Lowensteina. V roku 1989 vydal spolu s post-punkovým hudobníkom Olliem Olsenom album *Max Q*. V roku 1990 si zahral v horore *Frankenstein Unbound*, ktorý režíroval Roger Corman. V súkromí sa často stýkal s viacerými slávnymi ženami, ako Kylie Minogue alebo dánska modelka Helena Christensenová.

V roku 1990 vyšiel album *X*, ktorý obsahoval viaceré hity ako napr. *Suicide Blonde*, *Disappear* a *Bitter Tears.* O rok neskôr skupina vydala koncertný album *Live Baby Live*.

Album *Welcome To Wherever You Are*, ktorý vyšiel v roku 1992 nebol v hudobných rebríčkoch veľmi úspešný. Ten rok mal Hutchence konflikt s dánskym taxikárom, dostal úder do hlavy v dôsledku ktorého stratil čuch a sčasti aj chuť. Upadal do depresií a stával sa ešte viac agresívnejší. Nasledujúci rok počas nahrávania albumu vytiahol nôž na spoluhráča Garryho Beersa a vyhrážal sa mu smrťou.

Po dlhšom čase vydala skupinna album *Elegantly Wasted* v apríli 1997. Po svetovej šnúre ho našli mŕtveho v hoteli *Ritz-Carlton* v Sydney. Jeho smrť nie je dodnes jasná, na mieste činu sa našiel opasok, čo znamená že Hutchence spáchal samovraždu obesením sa. Mal iba 37 rokov.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Michael Hutchence**

Externé odkazy
--------------

* Portrét na Biography.com
* Michael Hutchence na AllMusic.com
* Michael Hutchence na Fdb.cz

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Michael Hutchence na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 13998125j
* GND: 122728505
* ISNI: 0000 0000 6302 7164
* LCCN: n91036299
* NK ČR: ola2002152135
* VIAF: 70567671
* WorldCat: lccn-n91036299
**Joseph Fiennes** (rod. *Joseph Alberic Twisleton-Wykeham-Fiennes*; \* 27. máj 1970, Salisbury, Wiltshire, Spojené kráľovstvo) je anglický herec. V roku 1999 bol nominovaný za svoj herecký výkon vo filme *Zamilovaný Shakespeare* na filmové ocenenie BAFTA.

Detstvo a mladosť
-----------------

Fiennes sa narodil v roku 1970 v Salisbury, Wiltshire, v Anglicku, ako syn Marka Fiennesa (1933 – 2004), farmára a fotografa, a spisovateľky Jennifer Lash (1938 – 1993). Má pan-britských predkov. Jeho starí otcovia boli priemyselník Sir Maurice Fiennes (1907 – 1994) a brigádny generál Henry Alleyne Lash.

Jeho súrodenci sú herec Ralph Fiennes; režisérky Martha Fiennes a Sophie Fiennes; skladateľ Magnus Fiennes; a ochranca prírody Jacob Fiennes (dvojča Fiennesa).

Kariéra
-------

Fiennes bol členom Royal Shakespeare Company. V roku 1998 sa objavil vo filme *Zamilovaný Shakespeare*, po boku herečky Gwyneth Paltrow. Jeho herecký výkon bol pozitívne ohodnotený filmovými kritikmi a v rovnakom roku si zahral aj v historickom filme *Kráľovná Alžbeta*. Oba filmy boli nominované na Academy Awards. Pripojil sa tiež k hereckému obsadeniu ako Jude Law, Rachel Weisz, Ed Harris a Ron Perlman, vo filme *Nepriateľ pred bránami* z roku 2001.

V roku 2002 si zahral po boku Heather Graham a Natashy McElhone v dráme *Zabi ma nežne*. O rok neskôr sa objavil vo filme *Luther*, kde stvárnil hlavnú postavu, Martina Luthera. V roku 2007 stvárnil hlavnú úlohu vo filme *Zbohom, Bafana*.

V rokoch 2009 až 2010 sa objavil v televíznom seriály *FlashForward*. O dva roky neskôr stvárnil vedľajšiu rolu Monsignora Timothyho Howarda v televíznom seriály *American Horror Story*. Objavil sa tiež vo filme *V meste Krista* z roku 2016. Od roku 2017 do roku 2021 stvárnil Commandera a manžela Yvonne Strahovski, v televíznom seriály *Príbeh služobníčky*.

Súkromný život
--------------

V roku 2009 sa oženil so švajčiarskou modelkou Maríou Dolores Diéguez. Majú spolu dve dcéry. Spoločne s hercami ako Rachel Weisz, Jo Brand, Tom Hiddleston a Rachel Riley podpísal kartu, ktorá bola vydražená na eBay v roku 2014 v prospech charitatívnej organizácie *Thomas Coram Foundation for Children*.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Joseph Fiennes**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Joseph Fiennes na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 14177261s
* GND: 129578282
* ISNI: 0000 0001 2148 6618
* LCCN: no99071044
* NK ČR: pna2006322524
* VIAF: 117030282
* WorldCat: lccn-no99071044
**Kristin Bauer van Stratenová** (\* 26. november 1966, Racine, Wisconsin, USA) je americká herečka, známa z televíznych seriálov *True Blood: Pravá krv* (2008-2014) a *Kde bolo, tam bolo* (2011-2018).

Detstvo a mladosť

Bauer van Stratenová sa narodila ako Kristin Neubauer v meste Racine, v štáte Wisconsin. Je nemeckého pôvodu. Počas detstva športovala, jazdila na koni a strieľala z brokovnice. Vyštudovala The Prairie School vo Wind Point. V mladosti tiež študovala výtvarné umenie na Washingtonskej univerzite v St. Louis, ako aj v Bostone a na Parsons The New School for Design v New Yorku, ale rozhodla sa stať herečkou a presťahovala sa do Los Angeles, kde žije od roku 1994. 

Kariéra

V roku 1995 mala Bauer van Stratenová svoju prvú pravidelnú rolu v televíznom seriáli *The Crew*. V roku 2000 si zahrala po boku Sandry Oh, Daryl Hannah a Jennifer Tilly vo filme *Tanečnice od Modrého leguána*, kde stvárnila pornohviezdu. 

V roku 2004 mala menšiu úlohu vo filme *50x a stále po prvý raz*, v ktorom hral Adam Sandler. Počas svojej hereckej kariéry hosťovala vo viacerých televíznych seriáloch, ako napríklad *Seinfeld*, *Dva a pol chlapa*, *Star Trek: Enterprise*, *Zúfalé manželky* a iné. 

Od roku 2008 do roku 2014 hrala Bauer van Stratenová upírku Pamelu Swynford De Beaufort vo fantasy dramatickom seriáli *True Blood: Pravá krv*. Od roku 2009 sa stala stálou súčasťnou hereckého obsadenia. V roku 2011 bola obsadená do fantasy televízneho seriálu Kde bolo, tam bolo ako zlá víla Maleficent. 

Súkromný život

Bauer van Stratenová vykonáva ochranárske práce na zlepšenie zaobchádzania so zvieratami. V roku 2011 sa spojila s Animal Legal Defense Fund v neúspešnom boji za oslobodenie Tonyho, sibírsko-bengálskeho tigra, ktorý je od roku 2000 držaný ako atrakcia pri ceste na Tiger Truck Stop v Grosse Tête v Louisiane. Spolupracovala s Physicians Committee for Responsible Medicine na propagácii kozmetiky, ktorá nie je testovaná na zvieratách. Je vegetariánka.

Bauer van Straten tiež povzbudzuje ľudí, aby žili udržateľnejšie a boli šetrnejší k životnému prostrediu.

Od detstva sa venuje kresleniu a maľovaniu. Vytvára portréty na objednávku. Od 1. augusta 2009 je vydatá za hudobníka Abri van Stratena, po ktorom prijala aj priezvisko van Straten.

Iné projekty
------------

Externé odkazy
--------------

* Kristin Bauer van Straten v Internet Movie Database (po anglicky)
* Kristin Bauer van Straten v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kristin Bauer van Straten na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje:
Potok pred ústím do Rosinky
**Jarok** alebo **Višňové** je malý potok na Hornom Považí, v okrese Žilina v obci Višňové. Je to pravostranný prítok riečky Rosinka. 

Pramení v močaristej kotlinke lúky pri areáli Poľnohospodárskeho družstva Višňové v nadmorskej výške 460 m n. m. Prietokom malý potok bol v minulosti často zneužívaný ako stoka biologických odpadov živočíšnej výroby družstva, čím sa z neho takmer vytratil život. Od prameňa pokojne tečie SZ smerom neďaleko obce, do ktorej vstupuje až tesne pred vtokom do riečky Rosinka. Potok lokálneho významu sa po 2 km toku vlieva do väčšej sestry takmer na hranici obcí Višňové a Rosina vo výške 420 m n. m.

Referencie
----------

1. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-03-09]. Dostupné online.

Zdroj
-----

* Prameň na turistickej mape

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Rosinky** |
| --- |
| *Rosinka* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Breznícky potok
* Chotárny potok
* Jarok
* Malá voda
* Mlynárov potok
* **Rosinka**
* Trnovka

 |

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Váhu (od Strečnianskeho prielomu po Kysucu a Rajčanku) |
| --- |
| 
* Breznícky potok
* Gbeliansky potok
* Chotárny potok
* Javorina
* Kotrčiná
* **Kysuca**
* Lipovec
* **Rajčanka**
* Rosinka
* Stráňavský potok
* Teplička
* Trnovka
* **Varínka**
* Všivák
* Zlatný potok

 |
| 
Súvisiace šablóny
Vodné toky v povodí Kysuce
Vodné toky v povodí Rajčanky
Vodné toky v povodí Váhu (3. časť) a (5. časť)
Vodné toky v povodí Varínky
 |

Súradnice: 49°10′16″S 18°46′15″V﻿ / ﻿49,171015°S 18,770913°V﻿ / 49.171015; 18.770913
**Bogomilstvo** bolo kacírske hnutie v ortodoxnej cirkvi. Založil ho v 10. storočí kňaz Bogomil. Vyvinulo sa z manicheizmu 3. storočia. Bogomilstvo zakorenilo medzi Bulharmi a križiacke výpravy ho preniesli na Západ, kde sa udomácnilo ako katarstvo, resp. v južnom Francúzsku ako albigénstvo. 

Bogomil, zakladateľ tejto herézy, bol vidieckym kňazom v Bulharsku v 10. storočí. Jeho meno, ktoré znamená „milujúci Boha", bolo pravdepodobne pseudonymom. Pôvodní bogomilovia odmietali Starý zákon a riadili sa iba Novým zákonom. Neskorší byzantskí bogomilovia urobili výnimku pri starozákonných Žalmoch a Knihách prorokov. Neprijímali však Písmo doslovne. Základom ich učenia bolo presvedčenie, že to, čo je viditeľné, je zlé. Samotné ľudské telo je výtvorom padlého anjela Satana, ktorý prepadol zlu. To, čo je neviditeľné, je spirituálne. Bogomilovia považovali Satana za prvorodeného syna Božieho a Ježiša Krista za jeho mladšieho brata. Satan bol síce božím protivníkom, ale bol od Boha závislý. Pýcha spôsobila Satanov pád, a keď bol spolu s buričskými anjelmi zvrhnutý z nebies, vytvoril nové nebo, zem a tiež telesnú schránku človeka. Život však do tela vdýchol Boh výmenou za sľub, že ľudské duše po smrti poputujú do skutočného neba. Satan súhlasil, ale bol žiarlivý na božský potenciál človeka, a tak zviedol Evu a dohnal Kaina k vražde svojho brata. Neskôr nahovoril židovskému národu, že on je tým najvyšším Bohom, a nazval sa Jahvem. Mojžiš sa stal nevedomky jeho nástrojom. Druhorodený Ježiš vstúpil do sveta, aby porazil bratove pozemské kráľovstvo. Satan síce spôsobil Ježišovu fyzickú smrť, ale po jeho zmŕtvychvstaní priznal porážku. Stratil svoju božskú silu a Ježiš potom prevzal jeho miesto na nebesiach.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bogomilstvo**

Externé odkazy
--------------

* Bogumilska Crkva
Pápežský biblický inštitút na námestí Piazza della Pilotta v Ríme
**Pontificio Istituto Biblico** alebo lat. **Pontificium Institutum Biblicum** (dosl. *Pápežský biblický inštitút*) je vysokoškolská inštitúcia Svätej stolice sídliaca v Ríme, ktorá je zameraná predovšetkým na štúdium biblistiky. Výučba prebieha v talianskom a anglickom jazyku. Po celú dobu svojej existencie je inštitút vedený Spoločnosťou Ježišovou.

Rím
---

Inštitút bol založený 7. mája 1909 konštitúciou pápeža Pia X. V začiatkoch nemal právomoc udeľovať akademické tituly, ale len pripravoval študentov ku skúškam pred Pápežskou biblickou komisiou. Od roku 1916 inštitút udeľoval licenciát menom Pápežskej biblickej komisie a v roku 1930 sa úplne osamostatnil, pričom mu bolo súčasne priznané oprávnenie udeľovať doktorát.

Pôvodne sa inštitút nečlenil na fakulty, no v roku 1932 bola založená Fakulta pre štúdium starovekého Blízkeho východu, pričom pôvodná časť školy sa začala označovať ako Fakulta biblických štúdií. Veľkým kancelárom inštitútu je prefekt Kongregácie pre katolícku výchovu. Vicekancelárom je generálny predstavený Spoločnosti Ježišovej.

Jeruzalem
---------

Od roku 1927 má Pontificio Istituto Biblico pobočku v Jeruzaleme tvorenú zázemím pre ubytovanie vyučujúcich a študentov, knižnicou a múzeom. Študenti inštitútu môžu v rámci svojho štúdia v Jeruzaleme navštevovať tiež kurzy na Hebrejskej univerzite, Francúzskej biblickej a archeologickej škole (Jeruzalemskej biblickej škole) alebo absolvovať kurzy v inštitúte Studium Biblicum Franciscanum.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka Pontificio Istituto Biblico
* Vinea Electa pápeža Pia X.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Papežský biblický institut na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
JUDr. **Vladimír Krno** (\* 21. jún 1874, Čerenčany – † 10. marec 1955, Partizánska Ľupča) bol slovenský právnik, politik agrárnej strany a bývalý primátor hlavného mesta Bratislavy.

Životopis
---------

Pochádzal z Čerenčian v okrese Rimavská Sobota z rodiny evanjelického farára. Gymnaziálne štúdia absolvoval Rimavskej Sobote a v Bratislave. Právnickú fakultu študoval na univerzite v Budapešti. Počas štúdia v hlavnom meste Uhorska sa aktívne zapájal do slovenského národného života a bol podpredsedom Slovenského spolku, ako aj predsedom jeho literárneho odboru. Neskôr sa usídlil v Pezinku, kde pôsobil ako advokát. Od roku 1923 pôsobil v Bratislave. Okrem advokácie sa venoval aj hospodárskym otázkam a bol členom skúšobných komisií na Univerzite Komenského. Bol tiež prísediacim na štátnom súde.

V parlamentných voľbách v roku 1929 kandidoval vo volebnom kraji Turčiansky Sv. Martin za agrárnu stranu do senátu. V tomto období pôsobil ako predseda Zväzu vinohradníckych spolkov. Senátorom sa stal až dodatočne, v novembri roku 1933 po smrti senátora Cyrila Pivka. Senátorom bol do konca volebného obdobia.

15. marca 1930 bol ministerskou radou v Prahe vymenovaný za bratislavského starostu. Stalo sa tak po niekoľko mesiacoch trvajúcom stave, kedy Bratislava nemala starostu. Dovtedajší primátor Ľudovít Okánik v októbri 1929 nečakane podal demisiu (pre rozpory s agrárnou stranou a údajný príklon k politike HSĽS). Vo voľbách do obecných zastupiteľstiev v roku 1931 bol zvolený za poslanca mestského zastupiteľstva Bratislavy za agrárnu stranu. Za mestského poslanca bol zvolený aj v obecných voľbách v roku 1938. Funkciu bratislavského starostu vykonával Vladimír Krno viac ako osem a pol roka. Vo funkcii ho potvrdilo novozvolené zastupiteľstvo v roku 1931 i roku 1938. Svoje účinkovanie na bratislavskej radnici ukončil 26. októbra 1938, kedy bol výnosom Krajinského úradu Slovenskej krajiny uvoľnený zo svojej funkcie a mestské zastupiteľstvo bolo rozpustené. Funkcia starostu bola nahradená funkciou vládneho komisára, ktorým sa stal dovtedajší mestský poslanec za HSĽS Belo Kováč.

Referencie
----------

1. 1 2   Dr. Vladimír Krno bratislavským starostom. *Slovák* (Bratislava), 16.3.1931, roč. XII, čís. 63, s. 1.
2. ↑   Aké sú agrárne kandidátky. *Slovák* (Bratislava), 11.10.1929, roč. XI, čís. 231, s. 6.
3. ↑   *Digitálna knižnica - dokument* [online]. www.nrsr.sk, [cit. 2021-08-04]. Dostupné online.
4. ↑  Veľký úspech čs. strán v Bratislave. *Slovenský denník*, 29.9:1931, roč. XIV, čís. 223, s. 1.
5. ↑  Kto bol v Bratislave zvolený. *Slovenský denník* (Bratislava), 14.6.1938, roč. XXI, čís. 137, s. 2.
6. ↑   Mestské zastupiteľstvo v Bratislave rozpustené. *Slovák* (Bratislava), 27.10.1938, roč. XX, čís. 245, s. 1.

Autoritné údaje: * SNK: 176329