**Priemyselná architektúra** je architektonický štýl, ktorý nadväzoval a využíval priemyselný rozvoj na začiatku 19. storočia. 

Už koncom 18. storočia zažal v malom proces nahradzovania tradične stavaných budov masovou produkciou nových materiálov, dekoratívnych a konštrukčných prvkov. Priemyselná revolúcia nastala s objavom pary a parných strojov, ktorá zrevolucionalizovala strojové zariadenia a inžiniersky priemysel. Rokom 1840 sa začali používať výrobky zo železa 
(a neskôr ocele), zo skla, z tehál a betónu.

Železo a sklo
-------------

Most Iron Bridge
Začiatkom 19. storočia boli vyskúšané prvé pokusy masovej produkcie so železom a sklom hlavne v konštrukciách tovární, mostov a textiliek. Železný most v *Coalbrookdale* (Iron Bridge) bol jedným zo známych príkladov v roku 1779, Paxtonova železobetónová sklená konštrukcia pre Svetovú výstavu v roku 1851, Kryštálový palác bol prvý príklad kompletne prefabrikovanej budovy.

1. svetová vojna
----------------

Nárast industrializácie v stavbách začalo pomaly v polovici 19. storočia, ale iba od roku 1945 dosiahol totálnu dominanciu ako dôsledok úbytku prácovných síl a kvalifikovanej práce.

Prvé veľké úbytky nastali hneď po 1. svetovej vojne a v dvadsiatych rokoch 20. storočia, keď vznikla veľká potreba tovaru. Nedostatok budov v tomto čase viedol k prijatiu štandardných a prefabrikovaných stavebných metód. Príkladmi boli oceľové okenné rámy na mieru vkladané do okenných otvorov, prefabrikované betónové panely a strechy so svetlíkmi a oceľové rámy pre stavebné konštrukcie.

2. svetová vojna
----------------

Ešte väčšia potreba stavať narástla po roku 1945, po spustošení miest kvôli 2. svetovej vojne, čo viedlo k širokej prefabrikácii v rôznych častiach Európy. Britská vláda sponzorovala niekoľko firiem a návrhy na stavenie dočasných stavieb. Jednou z takých firiem bola *Arcon*, ktorej meno vzniklo z architektonickej firmy.
Jednoposchodové sídlo Arconu pozostávalo z 2500 častí vyrobených 145 rôznymi manufaktúrami. Boli navrhnuté tak, aby sa zo skladu na stavenisko dostala celá konštrukcia len štyrmi nákladnými autami. Prvé nieslo oceľové konštrukcie a panely, druhé krytinu a drevené podlahy, tretie vnútorné priečky a posledné kuchynské a kúpeľňové jadrá, konečné úpravy a doplnky. Konštrukcia pozostávala z ľahkého oceľového rámu obloženého z exteriéru azbesto-cementovými tabuľami a z interiéru sadrokartónom. Podlahy, dvere a zárubne boli drevené.

Sedemdesiate roky
-----------------

Ako naliehavá povojnová potreba stavebného programu klesala, prefabrikácia sa vyžívala menej. Zmena nastala v sedemdesiatych rokoch 20. storočia, kedy ceny stavieb rýchlo narástli a opäť sa začali využívať továrňovo - vyrábané prvky. Na začiatku stačila výroba prefabrikovaných oddelených stavebných častí, ale neskôr vznikla potreba kompletných, trojdimenzionálnych stavebných prvkov. Anglicko postupne prijalo tento systém, známy ako *modulárny systém*, ktorý zaistil presné skladanie stavebných častí z akýchkoľvek materiálov s možnosťou kdekoľvek alebo kýmkoľvek poskladať. Modulárna spoločnosť bola sformovaná v Anglicku v roku 1953 ako podpora systému uniformity. Jej členovia boli zo stavebného priemyslu, od architektov po klientov a pracovníkov. Le Corbusier, francúzsky architekt, použil tiež v roku 1951 určité systémové proporcie navrhnuté na základe ľudských proporcií, tzv. modulor, ktorý používal vo svojich stavbách.

Materiály
---------

Lever House
Počas dvadsiateho storočia došlo k rôznym technickým posunom, ktoré sa využívali vo výrobe materiálov a nových možných stavebných metód. Už v roku 1918 v San Franciscu, Willis Polk, predstavil *curtain wall,* transparentnú fasádu z ocele a skla zaveseného na prednej časti stavebnej nosnej konštrukcie. Po roku 1945 sa sklenené transparentné fasády začali používať skoro na celom svete, keď architekti začali napodobňovať známe americké príklady z New Yorku: *United Nations Headquarters Building (Wallace K. Harrison, 1947-50), Lever House (Skidmore, Owings and Merrill, 1950-2) a Seagram Building (Mies van der Rohe and Philip Johnson 1955-8).*S objavom vystužovania a predpínania, sa betón stal všadeprítomným stavebným materiálom 20. storočia. Jeho prijatím od roku 1950 veľkými stavebnými firmami a prefabrikovanými metódami zlacnel betón v transporte aj manipulácii.

Iné technické výhody po roku 1945 zahŕňali floatové a solárne sklá, azbesto-cementové panely, sadrokartón, plasty a lamináty, hliníkové, oceľové a konštrukcie z lepeného dreva.

Literatúra
----------

* Doreen Yarwood, *Encyklopedia of architecutre*, B. T. Batsford Ltd, London