recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Londýnska zmluva z roku 1359**, tiež známa ako **druhá Londýnska zmluva** bola podpísaná v roku 1359.

Predohra
--------

Prvá Londýnska zmluva (1358) mala za následok aj druhú Londýnsku zmluvu. 

Po tom, ako anglický kráľ Eduard III. v roku 1356 zvíťazil nad Francúzmi v bitke pri Poitiers, počas ktorej sa Angličanom podarilo dostať do zajatia francúzskeho kráľa Jána II. sa podpísala prvá Londýnska zmluva, ktorá vypovedala o tom, že vykúpenie Jána II. bude stáť Francúzsko 4 miliónov ékusov.

Obsah zmluvy
------------

25. mája 1359 Francúzsko vyhlásilo, že im bolo odobratých priveľa územia. Eduarda III. toto vyhlásenie vyprovokovalo, preto začal obiehať na Calais. Jeho plán dobyť Paríž a Reims nevyšiel podľa očakávaní, preto bol nútený pristúpiť k mierovému rokovaniu. 

Nakoniec Angličanom odobrali Normandiu a Brestónsko, pričom im ponechali Akvitánsko a Calais. Taktiež boli nútený znížiť výkupné za Jána II.

Referencie
----------

1. 1 2  TOUT, T. F.. *The Political History of England: The history of England from the accession of Henry III to the death of Edward III, 1216 – 1377 Dostupné online*. Spojené kráľovstvo : AMS Press, 1905. S. 395.

|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Politický portál |
**Fantes** alebo **Fantés** (starogr. *Φάντης* – *Fantes/iný prepis: Fantés*) je v gréckej mytológii syn egyptského kráľa Aigypta a jeho manželky Kaliadny.

Fantes bol jedným z päťdesiatich synov egyptského kráľa Aigypta. Jeho otec sa rozhodol, že svojich synov ožení s päťdesiatimi dcérami svojho brata Danaa, ktorý bol kráľ susednej Líbye. Keďže Danaos s tým nesúhlasil, vypovedal mu Aigyptos vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.

Keď sa potom konala hromadná svadba a Fantes si bral za manželku Theano, ani netušil, že Danaos prikázal dcéram, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem najmladšej Hyperméstry, všetky dcéry príkaz otca splnili a za tento hrozný skutok si po smrti vyslúžili od bohov večný trest nosiť v podsvetí do deravého suda vodu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,1,5.
2. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 32.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 314.
**Georgij Timofejevič Dobrovoľskij** (rus. Георгий Тимофеевич Добровольский; \* 1. jún 1928, Odessa – † 29. jún 1971, Sojuz 11, kozmický priestor) bol sovietsky kozmonaut.

V roku 1971 bol veliteľom kozmickej lode Sojuz 11. Posádka tejto lode uskutočnila prvý prechod do orbitálnej stanice Saľut 1. Spoločný let komplexu Saľut - Sojuz trval 23 dní. G. T. Dobrovoľskij zahynul pri pristávaní kozmickej lode, v dôsledku poruchy na hermetickom uzávere kabíny lode.

Život
-----

Dobrovoľskij vyrastal v Odesse a sníval o námorníckom živote. Bol ruskej národnosti. Na námornú školu však prijatý nebol, dostal sa na špeciálnu leteckú školu. Otec z rodiny zmizol, keď mal Georgij dva roky, matka, ktorú nesmierne miloval, bola celý život upratovačkou. Na začiatku II. svetovej vojny bol v Odese zatknutý a za prechovávanie revolveru odsúdený na 25 rokov väzenia. Odtiaľ sa mu podarilo v marci 1944 utiecť. Po vojne sa cez deň učil a po nociach sa živil vykladaním nákladných lodí v prístave. Dostal sa na Čugujevské vojenské letecké učilište, nastúpil do leteckého útvaru stíhacích lietadiel, naučil sa lietať na jakoch, lavočkinoch, migoch všetkých modifikácií. Po dokončení akadémie sa stal politickým pracovníkom, ale lietal ďalej. Oženil sa, mal dve deti. V roku 1962 mu ponúkli možnosť stať sa kozmonautom a tak nastúpil do Hviezdneho mestečka. Bohužiaľ už prvý jeho let na Sojuze 11 skončil v roku 1971 katastrofou. Pri zostupovej fáze všetci traja kozmonauti zahynuli.

Autoritné údaje: * GND: 1160217483
* ISNI: 0000 0000 5751 2278
* NK ČR: mzk2006356195
* VIAF: 84682489
Rímsky legionár v pancieri Lorica hamata bez ramenného zdvojenia, 3. stor. po Kr.
**Lorica hamata** (krúžkový pancier) bola súčasť rímskej uniformy približne od 3. stor. pred Kr.

Vývoj a vzhľad
--------------

Krúžkový pancier Lorica hamata vymysleli galskí Kelti okolo roku 300 pred Kr. no tí ju vo veľkom nepoužívali, nakoľko bojovať s brnením bola pre bežného Kelta istá zbabelosť. Lorica hamata u Keltov nosili predovšetkým náčelníci.

Rímsky kavalérista v pancieri Lorica hamata, 2. - 3. stor. po Kr.
Detail panciera *Lorica hamata*
Rimania tento pancier (spolu s pancierom Lorica squamata) prevzali a upravili ho podľa gréckych pancierov. Charakteristické bolo hlavne ramenné zdvojenie, typické pre italo-grécke panciere. Spočiatku si mohli dovoliť nosiť tento pancier iba bohatší hastati a principes, no po mariovej reforme sa stala Lorica hamata bežným pancierom každého legionára.

Začiatkom 1. stor. po Kr. sa však objavil nový, účinnejší pancier, Lorica segmentata, ktorý teraz nahradil Loricae hamatae. Avšak Lorica segmentata nikdy úplne nepotlačila Loricae hamatae, ktoré sa naďalej používali hlavne u centúrionov, práporčíkov, kavaléristov a pomocných zborov (auxilia). Existujú dôkazy, že aj niektorí bežní legionári nosili Loricae hamatae. Loricae segmentatae sa používali až do polovice 3 stor. potom sa vyradili, pričom sa Loricae hamatae a Loricae squamatae vrátili medzi hlavnú zbroj legionárov. V tej dobe sa však Lorica hamata zvykla označovať ako Cataphractae, podľa obrneného perzského jazdca (Cataphractus). Panciere z tejto doby už nemali tradičné ramenné zdvojenie. Ramenné zdvojenie sa však nepoužívalo ani u auxílií v predošlej dobe cisárstva.

Lorica hamata bola v neskorších obdobiach cisárstva používaná aj u Germánov či Peržanov. Toto brnenie sa ďalej používalo aj v stredovekej Európe a Byzancii.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Lorica hamata**
Mapa Sárskeho územia (1920-1935).
**Sársky plebiscit** bolo referendum o územnom štatúte Sárskeho územia, ktoré sa konalo 13. januára 1935. 

Po skončení prvej svetovej vojny bolo územie Sárska (bohaté na ložiská uhlia) na základe versaillskej zmluvy odčlenené od územia Nemecka a spravované Francúzskom (ako mandátne územie Spoločnosti národov). Po 15 rokoch sa podľa zmluvy malo na území konať referendum o jeho ďalšom smerovaní. Voliči sa v ňom mohli vyjadriť či by mal byť zachovaný status quo alebo či si želajú opätovné pripojenie k Nemecku alebo spojenie s Francúzskom. Vyše 90 % sa v referende v januári 1935 vyjadrilo za pripojenie k Nemecku, čo bolo v samotnom Nemecku prijaté veľkými oslavami nacistickej vlády. Pripojenie k Ríši bolo zavŕšené 1. marca toho roku a Sársko sa tak opäť stalo súčasťou Nemecka.

Po druhej svetovej vojne bolo územie Sárska opäť odtrhnuté od Nemecka a stalo sa francúzskym protektorátom. K Nemecku bolo opäť pričlenené v roku 1955.

Výsledky
--------

| Možnosť | Počet hlasov | % |
| --- | --- | --- |
| Zjednotenie s Nemeckom | 477 089 | 90,73 |
| Status quo | 46 613 | 8,87 |
| Zjednotenie s Francúzskom | 2 124 | 0,40 |
| Neplatné hlasy | 2 161 | – |
| **Celkom** | **527 987** | **100** |
| Volebná účasť | 539 542 | 97,99 |
| Zdroj: Direct Democracy |

Pozri aj
--------

* Sárske územie
* Monnetov plán

Externé odkazy
--------------

* Sársky plebiscit na stránke Direct democracy (po nemecky)
* Článok o Sársku v 20. storočí na sme.sk

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Saar status referendum, 1935 na anglickej Wikipédii.*
**Lori okuliarnatý** alebo **lori vlnkovaný** (*Trichoglossus johnstoniae*) je druh papagája z podčeľade loriorodé a z čeľade papagájovité.

Opis
----

Lori vlnkovaný obýva ostrov Mindanao, druhý najväčší z Filipínskych ostrovov. Tento lori dosahuje dĺžky okolo dvadsať cm a vytvára dva poddruhy, z ktorých jeden žije v strednej a juhovýchodnej časti ostrova, zatiaľ čo druhý v západnej oblasti okolo hory Malindang. Samica sa od samca líši len nepatrne, a to menšou hlavou a žltejším sfarbením tvári. Mladý jedinci majú okružie oka biele, dospelí šedé, zobák mláďat je černastý, dospelých oranžovo červený.

### Poddruhy

Lori vlnkovaný vytvára dva poddruhy:

* *Trichoglossus j. johnstoniae*
* *Trichoglossus j. pistra*

Ekológia a biotop
-----------------

Lori vlnkovaný sa vyskytuje v horských lesoch v nadmorskej výške od 1 000 do 2 500 m. V mimohniezdnom čase vytvára menšie skupiny, ktoré sa potuľujú po okrajoch lesov, hlavne v údoliach riečok a potokov. Vtáci sa živia nektárom z kvetov, peľom, mäkkým šťavnatým ovocím a bobuľami, občas si prilepšujú hmyzom a drobnými semenami.

Doba hniezdenia pripadá na marec až máj. Jednotlivé páry si vyhľadajú dutinu v kmeni stromu, najčastejšie opustené ďatlie hniezdo. Samica potom znáša dva vajcia, na ktorých sedí sama po 22 dní. Mladé opúšťajú hniezdo skôr, už po šiestich týždňoch. V zajatí je chovaný vzácne aj keď chov nie je obťažný. Je to vzácny endemit, ohrozený v súčasnosti na Filipínách ničením lesných porastov.

Zdroj
-----

* časopis ABC

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Lori okuliarnatý**

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Lori okuliarnatý**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Lori okuliarnatý**
**Lorica musculata** (Svalový pancier), bol pancier gréckeho pôvodu, používaný ako súčasť rímskej uniformy. 

Basreliéf Barberini, 6. storočie: Justinián I. alebo Anastasios I. na koni a vojak vedľa neho majú zbroj typu Lorica musculaAugustus v pancieri Lorica muscula, 1. stor.

História a vzhľad
-----------------

Gréci tento typ panciera vymysleli pravdepodobne niekedy medzi 7. - 5. stor. pred Kr. a keď založili svoje mestá v južnej Itálií, tento pancier prevzali aj Italické kmene a Etruskovia. Tak sa zároveň dostal aj do rímskeho vojska, hoci tu ho používali iba bohatší občania, spolu s gréckou Korintskou prilbou a gréckym mečom. Tento raný typ panciera Lorica musculata bol bronzový, pričom presne kopíroval hrudné a brušné svalstvo. Tento pancier používali iba vysokí velitelia. Niekedy pred Púnskymi vojnami sa k vybaveniu panciera Lorica musculata dostali aj kožené strapce, ktoré chránili slabiny a ramená, ale ich funkcia bola viacmenej dekoratívna. 

V 2. stor. pred Kr. sa objavili aj panciere Lorica musculata vyrobené z viacerých vrstiev tvarovanej hrubej kože. Tento kožený pancier sa stal veľmi obľúbený. V srdcovej časti sa medzi koženými vrstvami nachádzala kovová platnička. Kožená verzia panciera bola veľmi silná a chránila proti zraneniu možno i viac ako kovové verzie. V neskorých obdobiach republiky mal často pancier na sebe rôzne umelecké motívy a charakteristickú červenú stuhu. Zopínal sa pomocou charakteristických ramenných zdvojení. Takýto ostal pancier počas celého cisárstva. Nosili ho cisári, tribúni, legáti a iní vysokí velitelia. Na umeleckých dielach je prisudzovaný aj bežným vojakom a pretoriánom. Išlo však iba o umelcovu hellenistickú predstavu. Nie je presne známe, kedy sa tento pancier vyradil, predpokladá sa, že sa používal až do pádu Byzantskej ríše v r. 1453. 

Dôkazy naznačujú, že bol súčasťou generálskej a cisárskej uniformy aj v 5. a 6. stor. hoci sa preferovali aj iné neskororímske panciere. Dokazujú to cisárske vyobrazenia na minciach a aj sochy (napr. busta cisára Leva). Najslávnejšie je zobrazenie byzantského cisára Justiniána I. sediaceho na koni v tomto pancieri. Aj v nasledujúcich obdobiach sú dôkazy o používaní tejto zbroje v byzantskej armáde. Ide tak o najdlhšie používaný typ zbroje v histórií armády [chýba zdroj]. Používal sa približne od 5. stor. pred Kr. do 15. storočia, hoci od pádu Západorímskej ríše ostal iba na východe.
Logo Internet Archive.
**Internet Archive** je nezisková digitálna knižnica a databáza, sídliaca v San Franciscu v USA, ktorej cieľom je „*umožniť univerzalny prístup ku všetkým poznatkom*". Poskytuje voľný a verejný prístup k zbierkam zdigitalizovaných materiálov, vrátane stránok, softvérových aplikácií a hier, hudby a videa, a takmer troch miliónov voľne prístupných kníh. V októbri 2016 mala kolekcia Internet Archive 15 petabajtov dát. Okrem funkcie digitálneho archívu sa organizácia zaoberá aktivitami na propagáciu slobodného a otvoreného internetu.

Internet Archive umožňuje verejnosti nahrávať a sťahovať digitálny materiál zo svojej databázy. Väčšina jeho údajov je však zhromažďovaná automaticky webovými robotmi, ktoré pracujú na zachovaní čo najviac z verejného obsahu siete ako je to len možné. Archív s názvom Wayback Machine obsahuje viac ako 406 miliárd webových stránok (stav január 2020). Archív tiež dohliada na jeden z najväčších svetových projektov digitalizácie kníh.

Archív založil Brewster Kahle v máji 1996 ako neziskovú organizáciu v USA. Sídli v San Franciscu, dátové centrá sa nachádzajú 3 Kalifornských mestách San Francisco, Redwood City a Richmonde. Kvôli snahe zálohovať informácie sa kópie niektorých kolekcií umiestňujú aj do Bibliotheca Alexandrina v Egypte a do Amsterdamu v Holandsku. Organizácia má približne 200 zamestnancov, z ktorých väčšina pracuje v centrách zameraných na skenovanie kníh. Ročný rozpočet organizácie je 10 miliónov amerických dolárov, ktoré sú získavané z rôznych zdrojov a príjmov, partnerstiev, grantov, darov a Kahle-Austinovej nadácie.

Referencie
----------

1. ↑   *About the Internet Archive* [online]. archive.org, [cit. 2017-04-17]. Dostupné online. (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Internet Archive**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Internet Archive na anglickej Wikipédii.*
**Landecká venuša** alebo **Petřkovická venuša** je venuša vyrobená z krveľu (hematitu), ktorú objavil archeológ Bohuslav Klíma 14. júla 1953 v lokalite mladšieho gravettienu na ostravskom vrchu Landek.

Opis
----

Táto 4,6 centimetra vysoká soška je torzo (t. j. nemá hlavu). Výnimočnosťou tohto nálezu sú jej netypické, štíhle proporcie, pripomínajúce sošku vytvorenú v štýle kubizmu a aj to, že táto soška bola vytvorená bez hlavy zámerne.

Miesto nálezu
-------------

Soška bola nájdená pod mamuťou stoličkou na mieste sídliska lovcov mamutov. V jej blízkosti sa nachádzalo množstvo kamenných artefaktov a kostrových úlomkov. Vek sošky sa odhaduje na 23 000 rokov.

Muzeálny exponát
----------------

Hoci táto soška pochádza z Ostravska, trvalo je umiestnená v Archeologickom ústave AV ČR v Brne. Prvýkrát bola v Ostrave vystavená až na výstave, ktorá sa konala na Černej louke 15. novembra 2002. Vystavená bola len jeden deň, počas ktorého sa na ňu prišlo pozrieť okolo 4 000 návštevníkov. Aj keď magistrát mesta usiluje o navrátenie vzácnej pamiatky do svojho vlastníctva, brniansky Archeologický ústav to odmieta a po jednaniach iba súhlasil s tým, aby sa soška požičiavala Ostrave častejšie.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Petřkovická venuše na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
**Internetová reklama** je jeden z nástrojov internetového marketingu využívaný na propagovanie ponúkaných zdrojov.

Druhy reklamy
-------------

Internet poskytuje rôzne druhy reklamy. Dôležitejší druh reklamy je bannerová reklama. Ďalej textová, lištová, alebo menej príjemná pop-up reklama a taktiež hromadné rozposielanie zväčša komerčne zameraných e-mailov, tzv. spam. V dnešnej dobe sa u nás do popredia dostáva PPC reklama, ktorá dosahuje najlepšie výsledky,lebo je dopredu naplánovateľná. Odhady jej rastu v najbližších rokoch v Európe sú niekoľko nasobné. Často je negatívne vnímaná používateľmi, hlavne z dôvodu na Slovensku rozšírených neštandardných formátov, ktoré prekrývajú text, či zavadzajú na stránkach. Veľa inzerentov tento fakt reflektuje a postupne prechádzajú na menej agresívne formy reklamy.

Trendom v novodobej internetovej reklame je využívať jej výhodu lokálneho zacielenia. Inzerenti tak smerujú svoje bannery na špecializovaných weboch, prípadne lokalizovaných. Vďaka geografickej dostupnosti sa stáva reklama účinnejšou a pomáha tak najmä menším živnostníkom, ktorých rozpočty na reklamu sú obmedzené. Naopak veľké spoločnosti nakupujú priestory cez mediálne agentúry na najväčších portáloch s celoslovenskou pôsobnosťou.

* Reklamné formáty

Základné reklamné formáty sú:

* Full banner (468x60)
* LeaderBoard (728x90)
* Square (336x280), (300x250), (250x250)
* Skyscraper (160x600), (120x600)
* Small Skyscraper(120x240)
* Flat Skyscraper(240x400)
* Half banner (234x60)
* Rectangle (180x150)
* Square Button (125x125)
* Button (88x31)

Typ reklám:

* *Banner* = základný formát reklamy, ktorý sa zobrazuje hore a dole na obrazovke zariadenia.
* *Intersticiálna reklama* = reklama na celú obrazovku, ktorá sa zobrazuje v prirodzených prestávkach a prechodoch, ako je napríklad dokončenie úrovne. Podporuje videoobsah.
* *S odmenou* = reklama odmeňujúca používateľov za sledovanie krátkych videí a interakciu s hrateľnými reklamami a prieskumami. Tento formát je vhodný na speňaženie neplatiacich používateľov. Podporuje videoobsah.
* *Natívna reklama* = prispôsobený formát reklamy, ktorý zodpovedá vzhľadu a štýlu vašej aplikácie. Reklamy sa zobrazujú vložené do obsahu aplikácie. Podporuje videoobsah.
Súradnice: 44°49′54″S 20°26′59″V﻿ / ﻿44,831667°S 20,449722°V﻿ / 44.831667; 20.449722

**Sáva** je 947 km dlhá balkánska rieka, prameniaca v Slovinsku, v Júlskych Alpách. Je pravým a najvodnatejším prítokom Dunaja, do ktorého ústi v Belehrade. Povodie rieky ma rozlohu 95 700 km² a rieka odvodňuje časť územia Slovinska, Chorvátska, Bosny a Hercegoviny a Srbska.

Priebeh toku
------------

Rieka vzniká sútokom zdrojníc Sava Dolinka a Sava Bohinjka v Júlskych Alpách v Slovinsku. Až po Záhreb tečie v horách úzkym údolím, stredný a dolný tok vedie južným okrajom Stredodunajskej roviny. Tu rieka meandruje a jej tok zovieraju hrádze, zabraňujúce povodniam. Šírka koryta je v Záhrebe 100 a v ústí 280 m. *Sáva* vytvára na dlhom úseku prirodzenú hranicu medzi *Chorvátskom* a *Bosnou a Hercegovinou*.

### Prítoky

* sprava - Lublaňka, Kupa, Una, Vrbas, Ukrina, Bosna, Tinja, Drina, Kolubara
* zľava - Česma

Vodný režim
-----------

Sáva je s priemerným prietokom 1 760 m³/s najvodnatejším prítokom Dunaja. Maximálne prietoky okolo 5 000 m³/s rieka dosahuje koncom zimy a na jar. Splavná je pre osobné lode po mesto *Šabac*, pre nákladnú dopravu po Sisak.

Osídlenie
---------

Povodie rieky je husto osídlené a na Sáve sa nachádzajú tri hlavné mestá: Ľubľana (Slovinsko), Záhreb (Chorvátsko) a na sútoku s Dunajom Belehrad (Srbsko).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sáva (rieka)**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Sava na českej Wikipédii.*
**Myšiak hrdzavochvostý** alebo **myšiak jarabý, myšiak červenochvostý** (*Buteo jamaicensis*) je stredne veľký dravý vták z čeľade jastrabovitých. Hniezdi takmer na celom území Severnej Ameriky, v rozmedzí od západnej Aljašky a severnej Kanady až po Panamu a Karibik. Patrí medzi najrozšírenejšie severoamerické myšiaky. Vyskytuje sa v 14 poddruhoch, ktoré sa medzi sebou líšia sfarbením a areálovým rozšírením.

Popis
-----

Myšiak hrdzavochvostý dorastá do výšky 45 – 65 cm a rozpätie krídel sa pohybuje od 110 cm do 145 cm, samice pritom bývajú o 25 % väčšie než samci. Hmotnosť u dospelých jedincov sa obvykle pohybuje medzi 690 – 1 600 g. Zvrchu je hnedý, spodok má svetlejší s výraznými hnedými fľakmi a chvost charakteristicky tehlovo sfarbený.

Obýva širokú paletu lokalít v rôznych nadmorských výškach, vrátane púští, pastvín, ihličnatých, listnatých i tropických dažďových pralesov, poľnohospodárske pôdy a mestské oblasti. V Kanade, Mexiku a Spojených štátoch je chránený.

Živí sa najmä malými cicavcami, ale tiež vtákmi, plazmi a vzácnejšie i netopiermi, hadmi, rybami, kôrovcami a hmyzom. Zloženie jeho potravy sa mení podľa oblasti a ročného obdobia, až 85 % z jeho potravy však zvyčajne zaberajú hlodavce. Je monogamný. Kladie 2 – 3 vajcia, na ktorých sedí po dobu 28 – 35 dní.

Vďaka jeho zatiaľ pomerne vysokej početnosti a ľahkému výcviku sa často využíva v sokoliarstve. Má tiež význam u niektorých pôvodných severoamerických kmeňov, ktorí jeho perá považovali za posvätné a využívali ich pri náboženských obradoch.

Referencie
----------

1. ↑  KOVALIK, Peter, et al. *Slovenské mená vtákov sveta* [online]. Bratislava: SOS/BirdLife Slovensko, 2010 (2018), rev. 2018-01-27, [cit. 2020-02-26]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Myšiak hrdzavochvostý**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Káně rudoocasá na českej Wikipédii.*
**Sázava** je rieka v stredných Čechách. Je to významný pravostranný prítok Vltavy, meria 218,2 km, povodie zaberá plochu 4 349 km² a v ústí dosahuje priemerný prietok 25,2 m³/s.

Tok rieky
---------

Vzniká v Žďárskych vrchoch, kde vyteká z rybníka Velké Dářko v močaristej oblasti pri obci Škrdlovice. Určenie pramennej oblasti je sporné, nakoľko zdrojnica vytekajúca z rybníka už pod názvom Sázava sa v minulosti označovala ako *Polnička*. A naopak súčasná zdrojnica *Stržský potok* bol v minulosti označovaný ako Sázava, čo má aj opodstatnenie z hľadiska väčších prietokov i plochy povodia v mieste sútoku oboch zdrojníc. Odtiaľ potom tečie juhojuhovýchodným smerom, napája vodnú nádrž Pilská a v meste Žďár nad Sázavou sa stáča a pokračuje na západ. Až k mestu Přibyslav preteká údolím s množstvom kaskád. Za mestom Havlíčkův Brod tečie severozápadným smerom, za Světlou nad Sázavou preteká najmalebnejšou časťou toku, vytvára kaskády Stvořidla. Medzi Šternovom a Sázavou tečie ďalej severným smerom a odtiaľ k ústiu opäť prevažne západným smerom. Do Vltavy ústi pri obci Davle. Na celom toku rieka intenzívne meandruje, no najmä na strednom toku medzi mestami Ledeč nad Sázavou a Sázava. Na dolnom toku v okolí obce Krhanice vytvára hlboké údolie so strmými stenami.

Prítoky
-------

Významnejšími prítokmi Sázavy sú:

* zľava: Šlapanka, Žabinec, Perlový potok, Pstružný potok, Želivka (najväčší prítok), Zdislavický potok, Blanice, Křešovský potok, Benešovský potok, Konopišťský potok, Janovický potok
* sprava: Losenický potok, Borovský potok, Břevnický potok, Lučický potok, Sázavka, Olešenký potok, Hodkovský potok, Losinský potok, Vlkančický potok, Jevanský potok a Kamenický potok

Obyvateľstvo
------------

Sázava preteká cez Žďár nad Sázavou, Sázavu, Ronov nad Sázavou, Přibyslav, Havlíčkův Brod, Okrouhlice, Světlú nad Sázavou, Ledeč nad Sázavou, Zruč nad Sázavou, Kácov, Ledečko, Sázavu, Chocerady, Čerčany, Poříčí nad Sázavou, Týnec nad Sázavou, Kamenný Přívoz.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sázava (rieka)**
**Etatizmus** (z franc. *état* – štát) je politický postoj, ktorý sa snaží spoločenské problémy riešiť hlavne štátnymi zásahmi. V širšom zmysle ide o prehnané zdôrazňovanie významu štátu v spoločnosti, jeho zásahov do hospodárskeho a politického života spoločnosti, ktoré môžu vyústiť až do prerastania štátu so spoločnosťou .

Podľa etatizmu sa štát považuje za jediný zdroj hybných síl spoločenského pokroku, hospodárstvo krajiny má byť vo výraznej miere riadené centrálne, buď priamym vplyvom na podniky alebo silnou štátnou reguláciou. Etatizmus často požaduje obmedzené súkromne vlastníctvo, aby umožnil štátnu intervenciu. Termín sa používa najmä v ekonómii a sociológii.

Referencie
----------

1. ↑  Blaser, Markus (2003), „Etatismus", *Wörterbuch der Sozialpolitik*, Bern: Schweizerische Vereinigung für Sozialpolitik
2. ↑  „etatizmus", *Encyclopaedia Beliana*, 4. Eh – Gala, Bratislava: Veda; Encyklopedický ústav SAV, 2005, str. 178-179, ISBN  8022408476

Externé odkazy
--------------

* Liberálny ekonóm Ludwig von Mises o etatizme (po anglicky)
Kresba ilustrujúca internet vecí
**Internet vecí** (angl. *Internet of things*, skratka **IoT**) je v informatike označenie pre prepojenie zariadení/objektov/ľudí s internetom. Pri tomto type zariadení sa často využíva pripojenie Wi-Fi a/alebo Bluetooth. Prepojené zariadenie by malo byť najmä bezdrôtové a malo by priniesť nové možnosti vzájomnej interakcie nielen medzi jednotlivými systémami a tiež priniesť nové možnosti ich ovládania, sledovania a zabezpečenie pokročilých služieb.

Problémom však sú rôzne existujúce štandardy pre komunikáciu rôznych skupín výrobcov, medzi ktoré patria Open Interconnect Consortium (Intel, Samsung, Dell, Broadcom…), AllSeen Alliance (Cisco, LG, Microsoft, Qualcomm, Sharp…), Industrial Internet Consortium a OGC Sensor Web Enablement.

Príklady
--------

Novo schválený protokol Bluetooth 4.2 definuje protokol 6LoWPAN, ktorým komunikujú „múdre žiarovky". Ak bude televízor schopný nadviazať kontakt so žiarovkou, bude možné zaistiť optimálne nastavenie farebnej teploty svetla, ktorou žiarovka svieti vo vzťahu k aktuálnemu nastaveniu jasu a farebnej teploty obrazovky televízora. Vo výsledku tak zlepší používateľský zážitok.

V roku 2014 už môže inteligentná váha pomocou bezdrôtového prenosu oznámiť nameraný údaj aplikácii v mobilnom telefóne. Aplikácia môže mať vďaka vstavaným snímačom prehľad o denne nachodených krokoch, intenzite fyzickej aktivity (chôdza, beh, cvičenie), prekonanej vzdialenosti a prevýšení (pomocou pozičného systému GPS), cez športový náramok potom môže byť sledovaný tep, teplota tela i okolia, vlhkosť a podobne. Zo všetkých získaných údajov je potom možné človeku odporučiť zmenu intenzity záťaže, návštevu lekára, ale aj zdieľať všetko na sociálnych sieťach na zvýšenie motivácie a ďalšie povzbudenie.

Odhaduje sa, že v blízkej budúcnosti bude prepojených 200 miliárd zariadení a trhová hodnota sa odhaduje na 80 miliárd dolárov.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑  Toptal -Domáce inteligentné domáce: domestikovanie internetu vecí

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Internet věcí na českej Wikipédii.*
**Väzba génov** je jav spočívajúci v tom, že viacero sledovaných génov je zložkou tej istej väzbovej skupiny, pričom väzbová skupina je súbor génov uložených v tom istom chromozóme resp. párov alel nesených tým istým párom homologických chromozómov (tieto gény/páry alel sú teda viazané).

Základné predstavy o väzbe génov formulovali hlavne W.Bateson, R.C. Punnett a T.H. Morgan začiatkom 20. storočia.

Morgan sformuloval aj zákony väzby génov:

1. Gény sú lineárne usporiadané v chromozóme
2. Gény lokalizované v jednom chromozóme tvoria väzbovú skupinu. Počet väzbových skupín sa rovná počtu párov chromozómov
3. Medzi génmi lokalizovanými v chromozóme môže prebiehať výmena génov tvoriacich allelový pár AA.
Väzba môže byť:

1. totálna – gény tejto väzby sa prenášajú na potomstvo, väzba je veľmi blízko lokalizovaných génov
2. parciálna – väčšia vzdialenosť génov, dochádza k rekombináciám
Rekombinácie vznikajú v meióze bunkového delenia – redukčné bunkové delenie – vznik pohlavných buniek 

Meióza pozostáva z dvoch častí:
- horná – prvé meiotické delenie
- dolná – druhé meiotické delenie
**Štefan Hrušovský** (\* 7. január 1848, Nové Mesto nad Váhom - † 9. september 1893, Nové Mesto nad Váhom) bol slovenský právnik a osvetový pracovník.

Jeho otec bol Štefan Hrušovský, matka Alžbeta rod. Geržová, manželka Oľga rod. Pauliny-Tóthová.

Životopis
---------

Študoval v Banskej Bystrici, do 1868 v Revúcej, právo v Bratislave. Roku 1876 zložil v Pešti advokátsku skúšku. Od roku 1876 pôsobil ako advokát v Novom Meste nad Váhom, od roku 1890 inšpektor miestnej evanjelický cirkvi. Mecén slovenských kultúrnych podujatí, roku 1868 spoluzakladateľ študentského spolku *Napred* na právnickej akadémii v Bratislave. Podporoval chudobných klientov („advokát chudobných"). Spoluorganizoval voľby slovenských národných kandidátov, sám kandidoval do uhorského snemu.

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 3 - evanjelická cirkev Novom Meste nad Váhom; pokrstený ako Johann Martin Slovenszky
**Štefan Hanus** (\* 27. november 1905, Hriňová - † 2. máj 1968, Sásová) bol slovenský dôstojník, príslušník protifašistického odboja, účastník SNP.

Rodina
------

* otec Ján Hanus
* matka Anna rod. Luptáková
* dcéra Angela Hanusová - Houdková

Životopis
---------

Navštevoval odbornú kovorobnú školu v Banskej Bystrici (do 1926), 1926-1930 študoval na Vyššej priemyselnej škole v Košiciach, do 1932 na Vojenskej kadetnej škole v Hraniciach na Morave. V roku 1933-1937 pracovník Krajského súdu v Košiciach, do 1939 poštového úradu v Krompachoch a v Poprade, od 1939 dôstojník z povolania, po odchode z armády pracovník dopravného podniku v Prahe a Pamätníka SNP v Nemeckej. Organizátor príprav SNP v Banskej Bystrici, člen dôstojníckej odbojovej organizácie Victoire a náčelník zbrojnej služby Hlavného štábu protivzdušnej obrany v Banskej Bystrici (pred SNP). Počas Povstania náčelník HŠPO, po ústupe SNP do hôr zajatý nacistami a väznený v koncentračných táboroch v Nemecku. Po oslobodení dôstojník ČSĽA.

Ocenenie
--------

* Roku 1945 vyznamenaný Radom SNP I. tr. a medailami
* Roku 1945 vyznamenaný Radom SNP I. tr. a pamätnými medailami

Galéria
-------

* Pochvalné uznanie od gen. Goliana.Pochvalné uznanie od gen. Goliana.
* Štefan Hanus s rodinou v Prahe.Štefan Hanus s rodinou v Prahe.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Čiapočkovce** alebo **čiapočky** (lat. Monoplacophora) sú trieda schránkovcov. Oválne telo majú z chrbtovej strany kryté jednodielnou čiapkovitou schránkou, ktorá je spojená s telom ôsmimi pármi dorzoventrálnych svalov. 

Hlava je malá, ale zreteľne oddelená, ústna dutina je už s radulou. Anus má ešte terminálnu polohu (čo u ostatných tried už nikdy nepozorujeme). Nervová sústava je podobná ako u chitónov, je v podstate rebríčková. Z receptorov pozorujeme statocysty, pár predústnych tentakúl a subradulárny senzorický orgán. Niektoré vnútorné orgány – žiabre, metanefrídie, komisúry nervovej sústavy – majú výrazne segmentálne usporiadanie, ide však o orgány ektodermálneho pôvodu. Problémy ale môžu nastať, keď zistíme, že segmentácia sa týka aj niektorých orgánov mezodermálneho pôvodu: majú 2 páry gonád (čo je v živočíšnej ríši zriedkavý stav) a 6 párov metanefrídií, z nich však 1. pár nie je spojený s coelomom. Takáto stavba tela by mohla zvádzať k predstavám o bližšom príbuzenstve s obrúčkavcami. Coelom čiapočkovcov však nevzniká rastom postlarválnych článkov na konci tela metatrochofóry, ale druhotným rozpadom. 

Dnes sa trieda jednoznačne považuje za veľmi starobylú slepú vývojovú vetvu. Čiapočkovce boli dlhú dobu známe len z vzácnych, veľmi starých fosílií z kambria až devónu (živočíchy, čo sa nám týmto spôsobom zachovali, žili pred 400 – 550 miliónmi rokov). Objavenie recentných druhov preto spôsobilo zoologickú senzáciu, takmer porovnate1nú s nálezom *Latimeria chalumnae*. V hlbočinách západného pobrežia Mexika bola r. 1952 objavená *Neopilina galatheae* a neskôr ďalšie 3 – 4 druhy, viazané tiež prevažne na abysál amerického kontinentu.

Systematika
-----------

trieda čiapočkovce (Monoplacophora):

* rod †Cyclomya
* rod Tergomya
* rad †Cyrtonellida
* rad Monoplacophorida/Tryblidiida resp. nadčeľaď Tryblidioidea/Tryblidiacea

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Čiapočkovce**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Čiapočkovce**

Zdroje
------

1. ↑  Systema Naturae 2000 in:  (prístup september 2012)

* PaedDr. Valerián Franc CSc.: Systém a fylogenéza živočíchov – bezchordáty – zdroj, z ktorého (pôvodne) úplne alebo čiastočne čerpal tento článok.
**Štefan Hatvani** (\* 21. november 1718, Rimavská Sobota – † 16. november 1786, Debrecín, Maďarsko) bol maďarský prírodovedec, lekár a polyhistor slovenského pôvodu.

Životopis
---------

Narodil sa 21. novembra 1718 v Rimavskej Sobote. Študoval na viacerých západoeurópskych univerzitách (Basel, Leiyden, Utrecht, Magdeburg), okrem iných aj u Johanna a Daniela Bernoulliovcov. Získal doktorát filozofie i medicíny. 

Po odmietnutí viacerých zahraničných ponúk sa usadil v Debrecíne, kde v rokoch 1749 – 1786 pôsobil ako profesor reformovaného kolégia na ktorom predtým aj sám študoval. Stal sa jedným z najvýznamnejších učiteľov tejto školy, svojimi modernými výukovými metódami, najmä demonštračnými pokusmi z chémie a fyziky, osobitne elektrostatiky, si vyslúžil nielen seriózne uznanie, ale aj mystickú povesť a prívlastok uhorský Faust.  
 
Ako prírodovedec stál na báze osvietenského racionalizmu, uprednostňoval newtonovskú fyziku pred karteziánskou, dôraz kládol na experiment a už v svojej inauguračnej prednáške hovoril o dôležitosti štúdia matematiky. Bol priekopníkom výuky chémie, zároveň autorom prvého matematického spisu z teórie pravdepodobnosti v Uhorsku.  

Viedol aj vlastnú lekársku, resp. lekárnickú prax, zostavoval pritom napr. tabuľky dojčenskej úmrtnosti a ich štatistické vyhodnocovanie používal pri argumentácii v prospech lekárskej starostlivosti, výuky pôrodných babíc a pod. Bol autorom viacerých knižných prác a kratších spisov z oblasti filozofie, prírodných vied, medicíny a teológie.

Zomrel 16. novembra 1786 v Debrecíne.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Štefan Hatvani**

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.

Autoritné údaje: * BnF: 10355679v
* GND: 1015878245
* ISNI: 0000 0000 7908 2862
* LCCN: no93026610
* PIM: PIM57616
* SNK: 169561
* VIAF: 38948253
* WorldCat: lccn-no93026610
Prof. Ing. **Štefan Glézl**, DrSc. (\* 10. jún 1923, Banská Štiavnica – † 20. február 2007, Bratislava) bol strojársky vedec a vysokoškolský profesor.

V roku 1941 maturoval na gymnáziu v Banskej Štiavnici. V roku 1948 absolvoval Strojnícku fakultu SVŠT v Bratislave. Po skočení štúdia zostal pracovať na škole ako asistent. Na Strojníckej fakulte pôsobil takmer 50 rokov. Prednášal technické predmety nielen na Strojníckej fakulte, ale aj na Elektrotechnickej fakulte a Fakulte ekonomického inžinierstva. Vedecky pôsobil najmä v oblasti častí strojov a tribológie. Bol autorom 32 výskumných správ prevažne z oblasti klzných uložení a tribológie, 59 publikácií vedeckého charakteru a množstva vysokoškolských skrípt. V roku 1964 získal pedagogickú hodnosť docent a v roku 1969 bol menovaný za profesora. V roku 1975 získal vedeckú hodnosť doktora technických vied DrSc.

Bol ženatý, s manželkou Alicou mali synov Rajmunda a Silvia.

Referencie
----------

1. ↑  
 *Štefan Glézl* [online]. www.osobnosti.sk, [cit. 2013-12-09]. Dostupné online.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5863 2351
* NK ČR: jn20000601878
* SNK: 161607
* VIAF: 84025029
|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Sárske územie*SaarbeckengebietLe Territoire du Bassin de la Sarre***

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ← Nemecké cisárstvo (1871 – 1918) | **1920 – 1935** | Nacistické Nemecko → |

|  |  |
| --- | --- |
| Vlajka štátuvlajka | Štátny znakznak |

 |
| **Geografia**

|  |
| --- |
| Mapa štátu Mapa Sárska (fialová oblasť). |

 |
| Hlavné mesto | Saarbrücken |
| Rozloha | 1 912 km²  |
| **Obyvateľstvo** |
| Počet obyvateľov | 812 000 (1933) |
| Jazyky | nemčina |
| **Štátny útvar** |
| Štátne zriadenie | mandátne územie |
| Mena | sársky frank |
| Vznik | Versaillská zmluva |
| Zánik | Sársky plebiscit |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Predchádzajúce štáty:**

|  |  |
| --- | --- |
| Nemecké cisárstvo (1871 – 1918) | Nemecké cisárstvo (1871 – 1918) |

 | **Nástupnícke štáty:**

|  |  |
| --- | --- |
| Nacistické Nemecko | Nacistické Nemecko |

 |

 |

**Sárske územie** (starším pravopisom: *Saarske územie* , iný názov: **Sárska oblasť**; nem. *Saargebiet*) alebo presnejšie **Územie sárskej panvy** (nem. Saarbeckengebiet, fr. Le Territoire du Bassin de la Sarre) bolo teritórium spravované Spoločnosťou národov v rokoch 1920 – 1935.

Dejiny
------

Sársko bolo počas prvej svetovej vojny súčasťou Nemecka. Po kapitulácii 11. novembra 1918 bolo na parížskej mierovej konferencii rozhodnuté, že Sársko bude odčlenené od Nemecka a odovzdané do správy komisárom Spoločnosti národov. Po nástupe nacistov v Nemecku v roku 1933 prišlo do Sárska veľa odporcov nacistov. Po plebiscite, v ktorom sa väčšina obyvateľov vyjadrila pre pripojenie k Nemecku, bolo v roku 1935 Sársko včlenené do Nemeckej ríše.

Po druhej svetovej vojne bolo Sársko opäť odtrhnuté od Nemecka a stalo sa francúzskym protektorátom. K Nemecku bolo opäť pričlenené v roku 1955.

Pozri aj
--------

* Sársko
* Sársky plebiscit

Zdroj
-----

1. ↑  Saarske územie. In:  *Slovenský náučný slovník : príručná encyklopedia vedomostí v troch dieloch*. Ed. Pavel Bujnák. Zväzok III N – Ž. Bratislava; Praha : Litevna, literárne a vedecké nakladateľstvo Vojtech Tilkovský, 1932. 348 s.

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Sárské teritorium na českej Wikipédii.*
**Richard Martin Stern** (\* 17. marec 1915, Fresno, Kalifornia – † 31. október 2001, Santa Fe, Nové Mexiko) bol americký spisovateľ (románopisec, poviedkar) kriminálnej a detektívnej literatúry a techno-trileru s prvkami literatúry faktu.

Život
-----

V rokoch 1933 – 1936 absolvoval štúdium na Harvardovej univerzite. Pracoval ako marketingový zamestnanec v mediálnom konglomeráte Hearst Corporation (1936 – 1937), predák sušenia ovocia v spoločnosti Boothe Fruit Company v kalifornskom Modeste (1938 – 1939), inžinier Lockheed Aircraft Company v Burbanku (1940 – 1945). Od roku 1945 pôsobil ako profesionálny spisovateľ.

V roku 1937 sa zosobášil s Dorothy Helen, rod. Atherton, s ktorou vychovali jednu adoptívnu dcéru.

Dielo
-----

Stern je autorom vyše 20 románov a množstva poviedok, ktoré vyšli v časopisoch *Colliers* a *The Saturday Evening Post*. Debutoval kriminálnym románom *The Bright Road to Fear* (dosl. „Svetlá cesta k strachu", 1958), za ktorý získal Edgarovu cenu za najlepší románový debut (1959). Jeho najznámejším dielom je román *Vežiak* (orig. *The Tower*, 1973), techno-triler s prvkmi literatúry faktu, ktorý spolu s románom *Sklenené peklo* (orig. *The Glass Inferno*, 1974) od Thomasa N. Scortiu a Franka M. Robinsona tvoril predlohu katastrofického filmu *Sklenené peklo* (1974). Dej *Vežiaka* sa točí okolo požiaru 125-poschodového mrakodrapu, ktorý na najvyššom poschodí uväzní vyše stovku osôb, účastníkov otváracej recepcie. Tím záchranárov spolu s architektmi budovy Natom Wilsonom a Willom Giddingsom postupne odhaľuje mieru úmyselného zanedbávania bezpečnostných opatrení, ktoré viedlo ku katastrofe.

Referencie
----------

1. 1 2  Reilly, John M. ed. (c1980), „STERN, Richard Martin", *Twentieth-century crime and mystery writers*, London; Basingstoke: The Macmillan Press, str. 1346, doi:10.1007/978-1-349-81366-7, ISBN  978-1-349-81366-7, dost. 2020-04-17
2. ↑  „Richard Martin Stern; Writer, 86", *The New York Times*: 25, 2001, 2001-11-14, dost. 2020-04-17
3. ↑  *Search the Edgars Database*, [New York, NY]: Mystery Writers of America, [s. a.], dost. 2020-04-17
4. ↑  Na prebale slovenského vydania románu *Most* (1986): *„Autorov posledný román Most možno podobne ako Vežiak označiť za technický thriller s mnohými prvkami literatúry faktu."* Stern, Richard Martin (1986), *Most*, Spoločnosť priateľov krásnych kníh, zv. 465, Preklad Rudolf Lesňák, Bratislava: Slovenský spisovateľ
5. ↑  Stern, Richard Martin (1983), *Vežiak*, Retro, zv. 31, Preklad Peter Kerlik (2. vyd.), Bratislava: Slovenský spisovateľ

Autoritné údaje: * BnF: 119255376
* GND: 1064606679
* ISNI: 0000 0001 1004 251X
* LCCN: n79090044
* NK ČR: ola2003174994
* SNK: 155094
* VIAF: 110348490
* WorldCat: lccn-n79090044
**Lomná** (poľ. Łomna) je horská rieka v Moravsko-sliezskom kraji, ľavostranný prítok rieky Olše, ktorý odvodňuje juhovýchodnú časť okresu Frýdek-Místek. Vyše 13 kilometrov dlhé horské údolie Lomnej bolo pre svoju odľahlosť a lesnatosť osídlené pomerne neskoro, až v 17. storočí.

Popis toku
----------

Lomná pramení v Moravsko-sliezskych Beskydách v nadmorskej výške 920 m n. m. medzi horami Malý Polom a Burkov vrch, ktorých hrebeňom prechádza zároveň štátna hranica so Slovenskom a hlavným európskym rozvodím Odra-Dunaj. Celý nasledujúci tok Lomnej smeruje zhruba k severovýchodu. Necelé dva kilometre od prameňa sa v údolí Lomnej nachádza prírodná pamiatka Kyčmol, chránená časť rašelinnej lúky. Z hornej časti údolia Lomnej sa až do začiatku 20. storočia splavovalo po vode drevo do Jablunkova. Riečka preteká obcou Horní Lomná, kde priberá okrem iných Přelačský (Jelitovský) a Úplazský potok, vysoko nad jej pravým brehem se vypína vrch Velká Polana (893 m n. m.) s národnou prírodnou rezerváciou Mionší, chrániacu rozsiahly jedľobukový prales. Pod Horní Lomnou riečka postupne priberá ďalšie drobné prítoky – zľava Tatínský potok, sprava Menší potok. Nasleduje obec Dolní Lomná, kde sprava pritekajú Jestřábí potok a Skřinovský potok. Za Dolní Lomnou cez vodný tok prechádza železničný most Košicko-bohumínskej železnice a Lomná vystupuje ze zovretého údolia a pokračuje do Jablunkovskej brázdy. Posledným významnejším prítokom je potok Ošetnice, ústiaci sprava na okraji mesta Jablunkov. V centre Jablunkova se Lomná v nadmorskej výške 380 m n. m. vlieva zľava do rieky Olše, ktorá jej vody odnáša ďalej do Odry.

Hlásny profil
-------------

| miesto | riečne km | plocha povodia | priemerný prietok | najvyšší prietok |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Jablunkov | 0,47 | 70,27 km² | 1,46 m³/s | 151 m³/s |

Hlavné prítoky
--------------

(Ľ = ľavý, P = pravý)

* Přelačský potok (P)
* Úplazský potok (P)
* Tatínský potok (Ľ)
* Menší potok (P)
* Jestřábí potok (P)
* Skřinovský potok (P)
* Ošetnice (P)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Lomná (prítok Olše)**

Referencie
----------

1. ↑   *Lomná - Atlas vodních toků povodí Odry* [online]. Povodí Odry, státní podnik, [cit. 2019-12-25]. Dostupné online.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Lomná (přítok Olše) na českej Wikipédii.*
Žena v sárí
**Sárí** alebo **sári** (po hindsky साड़ी [saṛī], po anglicky *sari* alebo *saree*) je vrchný ženský odev, nosený na celom indickom subkontinente; skladá sa z pruhu látky, obtočeného okolo tela. V Indii sa nosí už od čias harappskej kultúry, hovoria o ňom Védy, eposy Rámájana i Mahábhárata alebo starotamilská poézia. V epose Mahábhárata sa rozpráva o tom, ako boh Kršna zázračne predĺžil sárí princeznej Draupadí na nekonečný pruh látky práve vtedy, keď chceli nepriatelia Kuruovci zhanobiť jej česť vyzlečením na verejnosti. Materiály – hodváb, bavlna, viskóza, polyester a rôzne zmesi. Samotné slovo pochádza zjavne zo sanskritského výrazu *sati*, čo v preklade znamená pruh látky.

Popis
-----

Sárí samo o sebe je pruh látky zvyčajne dlhý okolo 4 až 7 metrov a široký približne 100 až 130 cm. Po celej dĺžke je po oboch stranách zdobený pruhom výraznejšieho tkania (často so zlatými vzormi, či zobrazeniami obľúbených pávov) – portou, lemom – a na jednom konci dĺžky je taktiež zdobený (často veľmi bohato) kus tohoto pruhu látky – pallu, vlečka – ten sa nosí vyvesený dopredu či dozadu cez rameno, alebo iným z mnohých spôsobov (podľa druhu uviazania sárí). Existuje veľké množstvo viazania sárí (uvádza sa až 200) závislých na oblasti pôvodu ženy, jej statuse v spoločnosti, príležitosti, na ktorej sa oblieka, nálade, atď. Pod sárí sa zvyčajne nosí dlhá spodná sukňa na šnúrku, hore krátke tričko (čoli, po hindsky (चोली). Novodobé trendy menia čoli, takže má často aj dlhé rukávy nebo je naopak redukované na najmenšiu možnú plochu.

### Regionálne zvyky

Existuje viacero regionálnych zvykov, ako sa sárí nosí (obtáča okolo tela (oblieka)), okrem toho:

* v štýle *nivi*, pôvodne z Ándhrapradéša, je jeden koniec zastrčený do spodnej sukne a raz obtočený okolo spodnej časti tela a zvlnený pod pásom
* v Gudžaráte visí koniec sárí (prehodený cez zvyčajne pravé rameno) vpredu namiesto (zvyčajne) vzadu
* štýl pôvodom z Maháraštra, kde stredná časť sárí je položená zvislo na chrbte, kým sa oba voľné konce neobtáčajú okolo tela
* dravidský štýl so zvlnenou rozetou okolo pásu
* v štýle *gond* zo strednej Indie, kedy je sárí najprv zriasené okolo ľavého ramena, a až potom sa aranžuje po tele
* sárí z dvoch častí, nosené v Kerale

Existuje však veľa ďalších možností a typických zvykov, ako sárí nosiť, a taktiež veľa spôsobov dekorácie, okrem Indie je sárí obľúbené na Srí Lanke, v Bangladéši, v Nepáli či v Pakistane. Sárí sa najnovšie teší veľkej popularite nielen v Indii. Jeho nosenie popularizovali bollywoodske herečky, ktoré sa najčastejšie prezentujú v drahých sárí. Mnohé z nich vážia niekoľko kilogramov a sú vytvorené špeciálne pre danú scénu vo filme. K najznámejším herečkám patrí Aishwarya Rai Bachan, najmä vďaka spolupráci s hollywoodskými štúdiami.

Referencie
----------

1. ↑  Sárí – Saree, oriental.cz
2. ↑  Co je sárí?, ganga.cz

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sárí (odev)**

Externé odkazy
--------------

* Jak obléct sárí?, hedvabnastezka.cz
*Aglauros, jej sestry a boh Hermes*, autor:Jean-Baptiste Marie Pierre (1714–1789)
**Aglauros** alebo **Agraulos** (starogr. *Ἄγλαυρος, Ἄγραυλος* – *Aglauros, Agraulos*, lat. *Aglauros, Agraulos*) je v gréckej mytológii dcéra aténskeho kráľa Kekropa I. a jeho manželky Aglaury.

Aglauros a jej sestry Pandrosos a Hersé sa stali kňažkami aténskeho chrámu zasväteného bohyni Aténe.

Keď sa potom bohyňa Aténa ujala malého Erichthonia, syna boha Héfaista, odniesla ho v uzavretom koši do svojej svätyne na aténsku Akropolu, kde ho potom dala strážiť dvom hadoma Aglaure aj jej sestrám prikázala, aby kôš v žiadnom prípade neotvárali.

Sestry však boli veľmi zvedavé a len striehli na vhodnú príležitosť, aby mohli do koša nazrieť. Táto príležitosť sa im naskytla, keď bohyňa Aténa odišla na Pallénu, aby odtiaľ prieniesla vrch, ktorý mal slúžiť na lepšiu ochranu Akropoly.Nanešťastie ich ale pri otváraní koša spozorovala vrana, ktorá to ihneď Aténe oznámila. Aténa sa veľmi nahnevala a aby sa čo najrýchlejšie vrátila, pustila vrch a ponáhľala sa do svojej svätyne. Keď ju sestry uvideli, zo strachu pred jej pomstou skočili z Akropoly do priepasti.

Podľa antického autora Apollodora z Atén, Aglauros a boh Ares boli rodičmi dcéry Alkippy. Keď chcel potom Aglauru znásilniť Halirrhothios, syn boha Poseidóna, Ares ju ochránil a Halirrhothia na mieste zabil.Za túto vraždu ho bohovia predvolali pred súd Areopagos, kde ho po súdnom procese omilostili.

V starovekých Aténach bohovi Areovi zasvätili pahorok Areopagos, kde mal potom sídlo najvyšší súd Areopág.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 1,2,6.
2. 1 2 3 4  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,14,2.
3. 1 2 3  Ovidius, *Metamorphoses*, 2,542.
4. 1 2 3  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 130.
5. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,14,6.
6. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 1,18,2.
7. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 64.
8. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 1,28,5.
Rukopis *Rigvédy*, napísaný v dévanágarí začiatkom 19. storočia
**Védy** (jednotné číslo **véda** alebo zriedkavo **védah** či **véd**; sanskritský kmeň: वेद - *véda*, sanskritský nominatív: *védah*, hindská výslovnosť sanskritského slova: *védy*; význam slova: "vedenie, poznanie") sú najstaršie indické literárne pamiatky (základné posvätné knihy) nábožensko-rituálneho a filozofického charakteru z asi 16.–9. storočia pred Kr. Védy pozostávajú z nasledujúcich textových vrstiev:

* štyri sanhity (zbierky), ktoré sú najstaršie (13.–10. storočie pred Kr.) a tvoria jadro véd:
	+ Rigvéda
	+ Jadžurvéda – Biela (*Šukla Jadžurvéda*) a Čierna (*Krišna Jadžurvéda*)
	+ Sámavéda
	+ Atharvavéda
* ich mladším pokračovaním (9.–6. storočie pred Kr.) sú:
	+ brahmany obsahujúce védistické obrady
	+ áranjaky (tzv. "lesné texty")
	+ upanišády

Védy zachytávajú védske náboženstvo.

V užšom zmysle sa ako védy označujú len sanhity tradované brahmanmi.

Externé odkazy
--------------

FILIT Zdroj, z ktorého (pôvodne) čerpal tento článok

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Véda**