recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Mariner 4** (*Mariner-Mars 1964*) bola štvrtá americká sonda k Marsu zo série Mariner, ktorá 15. júla 1965 úspešne preletela okolo Marsu a odoslala 22 kvalitných snímok marťanského povrchu. Jej takmer identické dvojča Mariner 3, ktoré malo rovnakú úlohu, zlyhalo hneď po štarte, keď sa nepodarilo odhodiť aerodynamický kryt chrániaci sondu pri prelete atmosférou. 

Sonda s hmotnosťou 260,68 kg bola vypustená 28. novembra 1964 pomocou nosiča Atlas-Agena. Na fotografiách, ktoré sonda vyhotovila počas preletu vo vzdialenosti 9 846 km okolo Marsu, boli viditeľné až trojkilometrové detaily, okrem iného boli pomocou nich objavené krátery na povrchu Marsu. Pri lete za Marsom (pri pohľade zo Zeme) bol podľa zmien v rádiových signáloch určený tlak atmosféry, ktorý bol osemkrát menší oproti predpokladu a dosahoval hodnotu asi 1 % z pozemského.

Po prelete okolo Marsu sonda pokračovala v činnosti. 5. septembra 1965 preletela rojom mikrometeoritov a zaznamenala až sedemnásť zásahov. 1. októbra 1965 bol signál sondy stratený, aby bol neskôr nakrátko obnovený. Naposledy sa podarilo zachytiť signál sondy 21. decembra 1967. Celková cena sondy bola 83,2 miliónov dolárov a získala 5,2 miliónov bitov informácii.

Vybavenie sondy
---------------

* televízna kamera určená na snímkovanie povrchu Marsu
* magnetometer na zistenie rozloženia magnetického poľa Marsu
* spektrálny reflektometer na meranie teploty povrchu planéty
* iónová komora na meranie ionizujúceho žiarenia počas letu a v blízkosti planéty
* detektor slnečnej plazmy na meranie plazmatického obalu Zeme a prúdov častíc v priestore
* detektor mikrometeoritov na meranie energií hmotných častíc, s ktorými sa sonda stretne počas letu

Referencie
----------

1. ↑   *Spacecraft Specifications* [online]. NASA. Dostupné online.
2. 1 2  Tomáš Přibyl. *Spanilá jízda po Marsu*. [s.l.] : [s.n.], 2004. S. 27.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mariner 4**

Externé odkazy
--------------

* Sonda v databáza SPACE40

| * z
* d
* u
Program Mariner |
| --- |
| 
* Mariner 1
* Mariner 2
* Mariner 3
* Mariner 4
* Mariner 5
* Mariner 6
* Mariner 7
* Mariner 8
* Mariner 9
* Mariner 10

 | Mariner 2 |
| Predchádzajúca misia: **Mariner 3**                    Nasledujúca misia: **Mariner 5** |
**Venera-4** (po rusky: Венера-4) bola sonda sovietskeho programu Venera na výskum Venuše.

Veneru-4 (67-058A) spolu s ďalšími nevyhnutnými zariadeniami vyniesla na obežnú dráhu okolo Zeme raketa typu Molnija-M. Hneď na to bola navedená pomocou plošiny Ťažolyj Sputnik (67-058B) na medziplanetárnu dráhu k Venuši, ktorej atmosféru mala preskúmať. 18. októbra 1967 vstúpila sonda do Venušinej atmosféry a uvoľnila pristávacie puzdro s dvoma teplomermi, barometrom, rádiovýškomerom, meračom hustoty atmosféry, 11 analyzátormi plynov a dvoma rádiovými vysielačmi operujúcimi v decimetrovom pásme. Hlavná časť sondy, ktorá okrem korekčného motoru a slnečných batérií obsahovala magnetometer, detektory kozmického žiarenia, indikátor kyslíka a vodíka a iónové pasce, zhorela v atmosfére, ale predtým poskytla cenné informácie o pomeroch v okolí Venuše. Pristávací modul po vstupe do atmosféry zabrzdil svoj let s preťažením asi 300 G, rozvinul systém padákov (brzdiaci z rýchlosti zhruba 300 m/s na rýchlosť 10 m/s) a po dobu 94 minút vysielal signály o uskutočnených meraniach priamo na Zem, dokiaľ sa neodmlčal vo výške 24,96 km. Približné miesto pristátia je niekde na súradniciach 19° S, 38° V.

Venera-4 bola prvá úspešná sonda, ktorá uskutočnila vnútrovesmírnu analýzu prostredia inej planéty. Uskutočnila prvú chemickú analýzu atmosféry Venuše, ktorej hlavným prvkom je oxid uhličitý s malým percentom dusíka. Zistila tiež, že atmosféra Venuše je oveľa hustejšia, ako sa pôvodne predpokladalo.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Venera-4**

Externé odkazy
--------------

* Sonda v encyklopédii Space 40 (po česky)
* Stručná zmienka na webe Encyclopedia Astronautica (po anglicky)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Predchádzajúca misia:**Venera-3** | '***Venera-4'*** | Nasledujúca misia:**Venera-5** |

  


| * z
* d
* u
Program Venera |
| --- |
| 
* 1VA
* Venera-1
* Sputnik 19
* Sputnik 20
* Sputnik 21
* Kosmos-21
* Venera-1964A
* Venera-1964B
* Kosmos-27
* Venera-2
* Venera-3
* Kosmos-96
* Venera-1965A
* Venera-4
* Kosmos-167
* Venera-5
* Venera-6
* Venera-7
* Kosmos-359
* Venera-8
* Kosmos-482
* Venera-9
* Venera-10
* Venera-11
* Venera-12
* Venera-13
* Venera-14
* Venera-15
* Venera-16
* Venera-D

 |
**Imperio** bola rakúska tanečná eurodance skupina založená v roku 1994, Norbertom Reichartom.

Hudobná kariéra
---------------

V roku 1995 vydala skupina svoj prvý album *Veni Vidi Vici* kde bol spevákom Manuela Ray a raperom Michael Harris. Najúspešnejší singel z tohto albumu bol *Veni Vidi Vici* ktorého sa predalo takmer 250 000 kópií. Ich druhý album *Return to Paradise* bol vydaný v roku 1996 kde tentoraz skupinu prezentoval profesionálny tanečník a raper Lawrence Madia. Tretí album skupiny nebol nikdy vydaný, posledný promo singel bol uvedený v roku 2001 pod názvom „Voices Of Eternity".

Najpopulárnejšimi skladbami tejto skupiny boli „Quo Vadis", „Nostra Culpa", „Veni Vidi Vici", „Return To Paradise", „Atlantis" a „Wings Of Love".

Diskografia
-----------

### Albumy

* 1995 *Veni Vidi Vici* – K-tel, CD, MC
* 1996 *Return To Paradise* – EAMS, CD, MC

### Single

* 1994 „Veni Vidi Vici"
* 1994 „Quo Vadis"
* 1995 „Nostra Culpa"
* 1995 „Amor Infinitus"
* 1996 „Cyberdream"
* 1996 „Atlantis"
* 1996 „Return To Paradise"
* 1997 „Wings Of Love"
* 2001 „Voices Of Eternity"

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2014-08-03]. Dostupné online. Archivované 2009-04-29 z originálu.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Imperio (band) na anglickej Wikipédii.*
**Inozinát sodný**, prípadne **inozinát disodný** alebo **E631**, je disodná soľ kyseliny inozínovej (inozinátu). Používa sa ako prídavná látka v potravinách a bežne sa nachádza v ochutených rezancoch, čipsoch alebo iných pochutinách. Dá sa získať bakteriálnou fermentáciou cukrov, ale komerčne sa typicky získava zo živočíšnych produktov.

Použitie ako aditívum
---------------------

Inozinát sodný je zvýrazňovač chuti, ktorý spolu s glutamanom sodným (MSG) tvorí chuť umami. Často sa do jedál pridáva s guanylátom sodným a táto zmes je známa ako disodné ribonukleotidy.

Keďže je relatívne drahý, málokedy sa používa bez glutamanu. Ak sa v zozname prísad nachádza inozinát sodný, ale glutaman uvedený nie je, tak je glutaman zvyčajne súčasťou iných ingrediencií, napríklad zemiakov, parmezánu alebo výťažku z kvasníc.

Pôvod
-----

Inozinát sodný sa zvyčajne získava z mäsa, vrátane kuraťa. Aj keď je to normálne nevegetariánsky produkt, dá sa získať i z tapiokového škrobu ako vegetariánsky variant. Producent môže upresniť pôvod inozinátu a produkty môžu byť označené ako vegetariánske, ak pochádzajú z rastlinných zdrojov.

Toxikológia a bezpečnosť
------------------------

V USA je priemerný príjem pridaných ribonukleotidov asi 4 mg na deň. Oproti tomu je príjem prírodných purínov asi 2 g na deň. Review literatúry komisiou FDA nenašla žiadne dôkazy karcinogenity, teratogenity alebo iných nepriaznivých účinkov na reprodukciu.

V rokue 2004 bol inozinát sodný odstránený zo zoznamu prídavných látok v potravinách Komisiou Codex Alimentarius, ale stále sa spomína v poslednom zozname codex alimentarius z roku 2009.

Referencie
----------

1. ↑  ZDRAVOPEDIA. *Zoznam Éčiek* [online]. Zdravopedia, 2021-12-20, [cit. 2021-12-21]. Dostupné online.
2. ↑  FOOD STANDARDS AUSTRALIA NEW ZEALAND. *Food Additives- Numerical List* [online].. Dostupné online. Archivované 2009-06-25 z originálu.
3. ↑   *Vegetarian Society - Fact Sheet - E Numbers - Derived from both plant and animal sources, Animal derived carriers* [online].. Dostupné online.
4. ↑   *E-numbers : E631 : Sodium inosinate* [online]. Food-Info.net, 1998-09-27. Dostupné online.
5. ↑   *All PepsiCo India food products and their ingredients are 100% vegetarian* [online].. Dostupné online. Archivované 2013-05-12 z originálu.
6. ↑  Disodium 5′-guanylate and Disodium 5′-inosinate, K. Ekelman and K. C. Raffaele, Additives Evaluation Branch, Division of Health Effects Evaluation, Center for Food Safety and Applied Nutrition, Food and Drug Administration, Washington, DC, USA and other
7. ↑  CODEX ALIMENTARIUS COMMISSION. *Report of the 36th Session of the Codex Committee on Food Additives and Contaminants* [online].. Dostupné online. [nefunkčný odkaz]
8. ↑   *Class Names and the International Numbering System for Food Additives* [online].. Dostupné online. Archivované 2010-09-05 z originálu.

Pozri aj
--------

* Guanozínmonofosfát

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Disodium inosinate na anglickej Wikipédii.*
Súradnice: 48°40′01″S 16°58′16″V﻿ / ﻿48,667°S 16,971°V﻿ / 48.667; 16.971

**Dyjsko-moravská niva** je geomorfologický podcelok Dolnomoravského úvalu.

Vymedzenie
----------

Podcelok leží na dolnom toku rieky Morava, od Skalice po sútok s Dyje neďaleko Sekúl. Je plošne identický so slovenskou časťou krajinného celku Dolnomoravský úval, ktorý pokračuje na území Česka. Severný a západný okraj tak vymedzuje štátna hranica (vedená korytom rieky), južným a juhovýchodným smerom leží Borská nížina s podcelkami Dolnomoravská niva, Záhorské pláňavy, Myjavská niva a Gbelský bor. Východným smerom nadväzuje Chvojnická pahorkatina a jej podcelok Unínska pahorkatina.

Chránené územia
---------------

Južná časť podcelku je súčasťou CHKO Záhorie, z maloplošných chránených území tu leží:

* Kátovské jazero – chránený areál
* Mŕtve rameno Lipa – chránený areál
* Kátovské rameno – prírodná pamiatka
* Ivanské rameno – prírodná pamiatka

Turizmus
--------

Turisticky atraktívna je najmä severná časť v okolí Skalice, kde je tiež niekoľko značených chodníkov. Okrem mesta sú obľúbeným cieľom turistov najmä Baťov kanál a Kostol svätej Margity Antiochijskej. Práve okolie Kopčian bolo súčasťou veľkomoravskej aglomerácie Mikulčice-Valy.

Doprava
-------

Územie križuje niekoľko významných ciest. V južnej časti vedie diaľnica D2 i železničná trať Bratislava – Břeclav, strednou časťou cesta I/51 a železničná trať Holíč – Hodonín a v severnej časti cesta II/426 a železničná trať Kúty – Sudoměřice.

Referencie
----------

1. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2018-09-02]. Dostupné online.
2. ↑   *mapový portál HIKING.SK* [online]. mapy.hiking.sk, [cit. 2018-09-10]. Dostupné online.
**Bod rovnodennosti** alebo **ekvinokciálny bod** je bod (na nebeskej sfére), v ktorom sa pretína ekliptika so svetovým rovníkom. Existujú celkovo dva také body: tzv. **jarný bod** a **jesenný bod**.

Jarný bod
---------

Jarný bod je bod rovnodennosti, v ktorom sa Slnko nachádza v čase jarnej rovnodennosti. 
Ide o jeden z najdôležitejších bodov na oblohe, pretože sú naň naviazané rovníkové súradnice (ekvatoriálne súradnice), ekliptikálne súradnice a znamenia zvieratníka.

Je to základný bod dvoch súradnicových sústav. Tomu zodpovedajú aj jeho rovníkové súradnice: rektascenzia = 0 hodín, 0 minút, 0 sekúnd, deklinácia = 0 stupňov, 0 minút, 0 sekúnd. Podobne je na tom aj ekliptikálna dĺžka a šírka, ktorej hodnoty sú v jarnom bode tiež nulové. 

V súčasnosti sa jarný bod nachádza v súhvezdí Rýb, v jeho juhovýchodnej časti. V dôsledku precesie sa však pohybuje rýchlosťou 50,26 oblúkových sekúnd smerom do súhvezdia Vodnár. Ide o smer oproti zdanlivému ročnému pohybu Slnka. Preto je tropický rok o niečo málo kratší ako siderický rok. Zároveň sa jarný bod nachádza v znamení Barana, preto sa označuje symbolom tohoto znamenia. Znamenia zvieratníka sa na rozdiel od súhvezdí pohybujú spolu s ním, preto tento bod ostane v znamení Barana už navždy.

Jesenný bod
-----------

Jesenný bod je bod rovnodennosti, v ktorom sa Slnko nachádza v čase jesennej rovnodennosti. Je opakom jarného bodu a leží v súhvezdí Panna.

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Fyzikálny portálAstronomický portál |

* Rovnodennosť
* bod slnovratu
**Pavol Molnár** (\* 13. február 1936, Bratislava – † 6. november 2021) bol slovenský futbalista. Bol jedným zo štyroch slovenských futbalistov, ktorí hrali na majstrovstvách Európy a dvoch svetových šampionátoch (ďalšími sú Ján Popluhár, Titus Buberník a Andrej Kvašňák). Zúčastnil sa majstrovstiev sveta vo Švédsku v roku 1958, kde nastúpil v troch zápasoch. Získal bronzovú medailu na majstrovstvách Európy 1960, kde hral vo víťaznom zápase o tretie miesto s domácim Francúzskom. Je taktiež držiteľom striebornej medaily z majstrovstiev sveta v Čile z roku 1962, kde však nenastúpil ani raz.

Hral na pozícii stredného útočníka, spojky alebo ofenzívneho stredopoliara. Vyznačoval sa nevysokou postavou, rýchlosťou, vyspelou loptovou technikou i presnou strelou. Bol známy pod prezývkou Paličko.

V česko-slovenskej reprezentácii odohral medzi rokoch 1956 – 1960 20 zápasov a strelil 3 góly. V česko-slovenskej lige hral v rokoch 1955 – 1956 a 1959 – 1965 za Slovan Bratislava, s ktorým získal v roku 1955 majstrovský titul a v dvoch stovkách zápasoch strelil spolu 65 gólov. V rokoch 1956 – 1958 strávil vojenskú službu v ČH Bratislava (podieľal sa na zisku titulu v sezóne 1958/59, avšak odišiel pred skončením ligového ročníka) a v rokoch 1965–1968 pôsobil v jej nástupníckom klube Inter Bratislava. V roku 1968 odišiel do zahraničného angažmánu v austrálskom FC Prague Sydney a rakúskom WSV Alpine Donawitz. Kariéru ukončil vo veku 34 rokov.

Pracoval ako technik v podniku Elektromontážne závody Bratislava. Má syna Pavla a dcéru Danku, ktorá žije v USA.

Referencie
----------

1. ↑   *Pavol Molnár* [online]. worldfootball.net, [cit. 2021-11-08]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑  ZEMAN, Michal. Futbal musíš ľúbiť ako rezeň, vraví legenda. Puskás jej dal v Čile darček. *Pravda* (Bratislava: Perex), 2016-02-13. Dostupné online [cit. 2021-11-08]. ISSN 1336-197X.
3. ↑  FUKATSCH, Peter. Žiaril v reprezentácii. Aj tak musel byť o šiestej ráno v práci. *SME* (Bratislava: Petit Press), 2018-02-02. Dostupné online [cit. 2021-11-08]. ISSN 1335-4418.
4. ↑  FUKATSCH, Peter. Volali ho Paličko, mal striebro i bronz. Zomrel slávny Molnár. *SME* (Bratislava: Petit Press). Dostupné online [cit. 2021-11-08]. ISSN 1335-4418.
5. ↑  ZEMAN, Peter. *Pavol Molnár oslavuje životné jubileum – 85 rokov* [online]. futbalsfz.sk, 2021-02-13, [cit. 2021-11-08]. Dostupné online.
6. ↑  TASR. *Rok 1961: Útočník Slovana Pavol Molnár v centre pozornosti verejnosti* [online]. vtedy.sk, [cit. 2021-11-08]. Dostupné online.
**Daniela** „**Dana**" **Gudabová** (\* 4. marec 1960, Trnava) je slovenská divadelná a televízna herečka.

Životopis
---------

Absolvovala Strednú poľnohospodársku technickú školu v Holíči, odbor ekonomika poľnohospodárstva. Od roku 1979 do roku 1982 pôsobila na Vojenskej politickej akadémii Klementa Gottwalda v Bratislave na Katedre taktiky a operačného umenia a od roku 1982 tridsať rokov pracovala ako ekonomická pracovníčka v Spoločnom poľnohospodárskom podniku (neskôr Biogale) v Špačinciach. Okrem divadla DISK, v ktorom strávila 29 rokov, pôsobila aj v divadle SkRAT v Bratislave, a v posledných troch rokoch aj v Divadle Pôtoň v Bátovciach, jedinom profesionálnom divadle pôsobiacom na vidieku. V televízii hrala napríklad v seriáli *Oteckovia*, *Ordinácia v ružovej záhrade*, *Horúca krv*, *Chlapi neplačú* alebo *Horná Dolná*, kde stvárnila postavu dedinčanky Blažkovej. Objavila sa aj na doskách činohry Slovenského národného divadla v Bratislave.

Filmografia
-----------

### Filmy

* 2007: Muzika
* 2015: Domáca opatera
* 2016: Zázračný nos
* 2017: Krátky film o pomáhaní
* 2019: Amnestie
* 2023: Invalid
* 2023: A máme, čo sme chceli

### Seriály

* 2007: Ordinácia v ružovej záhrade
* 2008: Profesionáli
* 2010: Aféry
* 2012: Mesto tieňov
* 2012: Horúca krv
* 2013: Pravdové príbehy s Katkou Brichtovou
* 2013: Kolonáda
* 2013: Chlapi neplačú
* 2014: Ochrancovia
* 2015: Susedské prípady
* 2015: Horná Dolná
* 2016: Skutočné príbehy
* 2019: Oteckovia
* 2020: Bola raz jedna škola

Referencie
----------

1. 1 2   *Daniela Gudabová chodí na javisko s iskrou v oku a so srdcom na dlani | Novinky z radnice* [online]. nzr.trnava.sk, [cit. 2020-08-16]. Dostupné online. Archivované 2016-04-28 z originálu.

Externé odkazy
--------------

* Daniela Gudabová v Česko-Slovenskej filmovej databáze
**Metabolická alkalóza** je porucha acidobázickej rovnováhy, ktorá vzniká na základe zníženia koncentrácie vodíkových katiónov v extracelulárnej tekutine (tekutine obklopujúcej bunky tela) a zvýšením pH nad 7,44, a nadmerným príjmom alkalických látok, zvýšenými stratami chloridových aniónov alebo draselných katiónov, napríklad pri podávaní diuretík alebo zvracaní.

Vznik a príčiny
---------------

Presnú etiológiu (príčinu) metabolickej alkalózy, ak nie je známa alebo nie je zrejmá, možno čiastočne objasniť hodnotením chloridu v moči.

Metabolická alkalóza je rozdelená do 2 hlavných kategórií: reagujúca na chloridy (s chloridom v moči menej ako 10 mEq/l) a rezistentná na chloridy (s chloridom v moči väčším ako 20 mEq/l). MAL reagujúca na chloridy zahŕňa stratu vodíka cez tráviaci trakt, syndróm vrodenej chloridovej hnačky, kontrakčnú alkalózu, diuretickú terapiu, syndróm post-hyperkapnie, cystickú fibrózu a použitie exogénnych alkalotických látok. MAL rezistentná na chloridy zahŕňa retenciu bikarbonátu, posun vodíka do intracelulárnych priestorov, hyperaldosteronizmus, Bartterov syndróm a Gitelmanov syndróm.
Príčiny MAL môžu byť spojené s vnútrobunkovým posunom vodíkových iónov, stratou vodíkových iónov tráviacim traktom alebo obličkami, zadržiavaním alebo pridaním bikarbonátových iónov aj objemovou kontrakciou okolo konštantného množstva známeho extracelulárneho hydrogén uhličitanu ako kontrakčná alkalóza.

Klinický obraz
--------------

U osôb s metabolickou alkalózou môže byť prítomná hypoventilácia (kompenzačná), dysrytmie, závrat, parestézy, strnulosť a pálenie, hypertonicita svalov, kŕče, hypokaliémia, hypokalcémia. Kompenzačný mechanizmus: dochádza ku kompenzačnému zvýšeniu arteriálneho pCO₂ prostredníctvom hypoventilácie.

Následky
--------

Zníženie kontraktility myokardu, arytmie, znížený prietok krvi mozgom, zmätenosť, zvýšená neuromuskulárna excitabilita, či zhoršené periférne vyprázdňovanie kyslíka.

Referencie
----------

1. ↑  DOBROTA, Dušan, a kol. *Lekárska biochémia*. 2. vyd. Martin : Osveta, 2016. 799 s. ISBN 978-80-8063-444-5. S. 575 – 583.
2. 1 2   *Alkalóza* [online]. , 2016, [cit. 2023-10-24]. Dostupné online.
3. ↑  BRINKMAN, JOSHUA .E; SHARMA, SANDEEP. *Physiology, Metabolic Alkalosis* [online]. , 2023, [cit. 2023-11-11]. Dostupné online.
4. ↑  BRINKMAN, JOSHUA .E; SHARMA, SANDEEP. *Physiology, Metabolic Alkalosis* [online]. , 2023, [cit. 2023-11-11]. Dostupné online.
5. ↑  LOVÁSOVÁ, EVA. *Poruchy acidobázickej rovnaváhy*. , Neznáme, [cit. 2023-10-24].
6. ↑  BRINKMAN, JOSHUA .E; SHARMA, SANDEEP. *Physiology, Metabolic Alkalosis* [online]. , 2023, [cit. 2023-11-11]. Dostupné online.
**Pavol Ivičič**, známy pod umeleckým menom **Palky**, je slovenský reper a člen bratislavskej formácie 5R a bývalý člen skupiny Reálna podoba. So skupinou Reálna podoba v roku 2011 vydal album (*S pravdou von*), pričom táto skupina po albume zanikla a ako sólový interpret vydal v roku 2013 debutový album *Niet času*. V roku 2014 vyšiel jeho druhý sólo album v spolupráci s producentom Deryckom s názvom *Útek*. V polovici roka 2014 sa Palky spojil so skupinou Kontrola stavu a Pekom a vytvorili zoskupenie 5R, s ktorými následne koncom roka 2015 vydali album *Potomok rodu*. Po skončení prác na albume Potomok Rodu, začal Palky ďalej spolupracovať s DJom MikroManom. Ich práce vyvrcholili v roku 2018 kedy vydali album Údolie Kráľov. Album Údolie Kráľov obsahoval 21 skladieb a bolo k nemu natočených 9 videoklipov. Momentálne pracuje Palky a DJ MikroMan na spoločnom EP, ktorý bude niesť názov *7 Hriechov* a do obehu sa dostane v prvej polovici roka 2020.

Diskografia
-----------

| Názov | Detaily |
| --- | --- |
| *S pravdou von* | Dátum vydania: 11. mája 2011Vydavateľstvo: ZávodskýFormát: CD |
| *Niet času* | Dátum vydania: 2013Vydavateľstvo: Bottleshop recordsFormát: CD |
| *Útek* | Dátum vydania: 2014Vydavateľstvo: PeterPann productionFormát: CD |
| 5R - *Potomok rodu* | Dátum vydania: 15. decembra 2015Vydavateľstvo: 5RFormát: CD |
| Palky & DJ MikroMan - *Údolie Kráľov* | Dátum vydania: 26. február 2018Vydavateľstvo: 5RFormát: CD |

Zdroje
------

* 
* Archivované 2014-03-06 na Wayback Machine
* 
* 
* 
*
**TAM 272 A 180 M** je typ slovinského mestského kĺbového autobusu. Vyrábala ho spoločnosť TAM do roku 1996.

TAM 272 A 180 M je autobus používaný hlavne na vyťažené linky MHD. Svojim vzhľadom pôsobi moderne. Čelné sklo je zaoblené a v strede predelené. Má dva veľké stierierače. Pred osadením displejov mali vozidlá cedule. Vozidlo má 5 informačných displejov, 3 vonkajšie a 2 vnútorné. Nad čelným sklom sa nachádza veľký LED diodový transparent. Zaberá 1/5 čela vozidla. Staršie typy neboli podsvietené. Znamená zmenu v informovanosti cestujúcich. Má 4 páry dvojkrídlových dvier. Prvé boli rozdelené pre cestujúcich a vodiča. Cestujúci mali na nástup/výstup ľavú časť prvých dverí. Vodič mal pravú časť prvých dverí. Aj keď vozidlo bolo moderne pre cestujúcich boli drevené sedadla nepohodlné, ktoré boli neskôr nahradené vyplnenými sedadlami potiahnutou textíliou. Vozidlá znamenali aj zmenu v zabezpečovaní autobusov, keďže pod svetlom pri 1. dverách bolo tlačidlo na otvorenie/zatvorenie 1. dverí.

Technické parametre vozidla
---------------------------

* Dĺžka vozovej skrine - 17 905 mm
* Šírka vozovej skrine - 2 500 mm
* Výška vozovej skrine - 3 020 mm
* Hmotnosť vozidla - 14 400 kg
* Počet miest na sedenie - 41 osôb
* Počet miest na státie - 139 osôb
* Celková obsaditeľnosť - 180 osôb

Výskyt
------

**Bratislava**

* **TAM 272 A 180 M** - 34 kusov

**Banská Bystrica**

* **TAM 272 A 180 M** - 1 kus

**Košice**

* **TAM 272 A 180 M** - 1 kus

**Prešov**

* **TAM 272 A 180 M** - 4 kusy

**Děčín**

* **TAM 272 A 180 M** - 1 kus
Hans Haas s potápačskou maskou a šnorchlom
Celotvárová potápačská maska
**Potápačská maska** je základná súčasť potápačského výstroja, ktorá umožňuje potápačom, nádychovým potápačom, a šnorchlistom vidieť pod vodou.

Ľudské oko je prispôsobené na videnie vo vzduchu, ktorý má odlišné optické vlastnosti než voda. V priamom kontakte s vodou sa svetlo dopadajúce do oka sa láme v odlišnom uhle a oko nie je schopné správne zaostriť. Potápačská maska vytvára pred očami priestor naplnený vzduchom, vďaka ktorému je oko schopné správne zaostriť.

Na rodziel od plaveckých okuliarov zakrýva potápačská maska i nos potápača. Pri potápaní sa tlak okolitého prostredia (vody) zvyšuje a v maske tak vzniká podtlak, ktorý môže poškodiť oči. Zakrytý nos umožňuje potápačovi výdychom vzduchu do masky vyrovnať v nej tlak, takisto sa pomocou výdychu môže z masky odstrániť voda, ktorá do nej náhodne vnikla. Prvú potápačskú masku zakrývajúcu nos vyrobila firma Cressi v roku 1952. 

Potápačské masky sa skladajú zo: 

* zorníka z plastu alebo tvrdeného skla,
* lícnice z gumy alebo zo silikónu, ktorá slúži zabráneniu prieniku vody do masky v miestach, ktoré sa priamo dokýkajú tváre potápača. Väčšina lícnic sa dnes vyrába výhradne zo silikónu, vďaka jeho dlhej trvanlivosti. Výrobcovia dnes ponúkajú i masky s priehľadnými lícnicami, ktoré potápačovi pod vodou umožňujú lepšie periférne videnie.
* remienka (alebo upevňovacieho pásu), ktorý sa upevňuje okolo hlavy a drží tak masku na mieste

Celotvárová potápačská maska
----------------------------

Celotvárová maska vytvára priestor naplnený vzduchom pred celou tvárovou časťou hlavy; to sa používa na ochranu tváre pred **Celotvárová potápačská maska** je typ potápačskej masky, ktorá zakrýva celú tvárovú časť hlavy potápača. Býva s ňou pevne spojený druhý stupeň potápačského dýchacieho prístroja.

Celotvárová maska má niekoľko funkcií:

* umožňuje potápačovi zreteľne vidieť pod vodou
* poskytuje ochranu tváre pred zimou a/alebo znečistenou vodou
* vytvára vzduchom vyplnený priestor pre vybavenie, ktoré potápačovi umožňuje komunikáciu s ďalšími potápačmi alebo podporným tímom na hladine

Celotvárové potápačšké masky môžu byť bezpečnejšie, než dýchanie z nezávislého náustka. V prípade, ak sa potápač dostane do bezvedomia alebo podľahne kŕčom z otravy kyslíkom, nemôže mu náustok dýchacieho prístroja vypadnúť z úst.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Potápačská maska**
**Karosa B 841** je model mestského kĺbového autobusu, ktorý vyrábala spoločnosť Karosa Vysoké Mýto v rokoch 1997 až 1999.

Konštrukcia
-----------

Vozidlá B 841 konštrukčne vychádzajú z klasického typu B 741. Ide teda o trojnápravový kĺbový autobus s polosamonosnou karoseriou panelovej konštrukcie. Skladá sa z dvoch častí, ktoré sú navzájom spojené kĺbom a krycím mechom. Hnacia je zadná náprava, za ktorou sa priestore zadného panelu nachádza motor. Vzhľadovo je autobus prakticky zhodný s typom B 741. V pravej bočnici sa nachádzajú štyri dvojkrídle výklopné dvere, v každom článku vždy dvoje. Prvé a posledné sú užšie než ostatné dve. Od typu B 741 sa B 841 líši červenými držadlami v interiéri, kvalitnejším zateplením vozidla a hlavne zasklenou prepážkou pred prvými sedadlami, ktorá oddeľuje vodiča od priestoru pre cestujúcich. Sú v nej umiestnené dvere, ktoré môže vodič v otvorenom stave zaistiť, takže cestujúci môžu v tomto prípade používať i predné dvere autobusu.

Výroba a prevádzka
------------------

Autobusy B 841, ktoré boli vyrábané medzi rokmi 1997 a 1999, boli určené predovšetkým pre export do krajín bývalého Sovietskeho zväzu, kde boli problémy so schválením autobusov novej rady 900. Preto sa Karosa rozhodla pre tieto štáty pokračovať vo výrobe mierne modifikovaných vozidiel rady 700, ktoré označila novou radou 800. „Deväťstovková" rada začala byť do týchto krajín dodávaná v roku 1999 a produkcia rady 800 bola v tomto roku ukončená. Medzi rokmi 1997 a 1999 bolo vyrobených celkom 110 autobusov B 841.

Referencie
----------

1. ↑  JELEN, Tomáš. Autobusy Karosa – 13. díl – městské a meziměstské kloubové autobusy řady 700. *Československý dopravák*, 2009, čís. 1, s. 27–34.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Karosa B 841 na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Karosa B 841**

| * z
* d
* u
Autobusy vyrábané podnikom Karosa (teraz Iveco Czech Republic) vo Vysokom Mýte |
| --- |
| 
* Škoda 706 RO
* Tatra 500 HB
* Karosa SB
* Karosa A 30

 |
| Mestské | 
* 706 RTO MTZ
* 706 RTO MEX
* ŠM 11
* B 731
* B 732
	+ B 732.1670 Legobus
* B 831
* B 832
* B 931
* B 932
* B 951
* B 952
* Citybus 12M
* Citelis 10.5M
* Citelis 12M
* Crossway LE
* Urbanway 12M
* Urbanway 10.5M
* Streetway 12M

 |
| Prímestské | 
* 706 RTO CAR
* ŠL 11
* C 733
* C 734
* C 735
* C 834
* C 835
* C 934
* C 935
* C 954
* C 955
* C 956 (Axer)
* Récréo
* Ares
* Crossway
* Récréo
* Crossway LE

 |
| Diaľkové | 
* 706 RTO LUX
* ŠD 11
* LC 735
* LC 736
* LC 737 (HD 11)
* LC 757 (HD 12)
* LC 936
* LC 937 (GT 11)
* LC 956
* LC 957 (HD 12)
* Arway

 |
| Kĺbové | 
* 706 RTO-K
* ŠM 16,5
* B 741
* C 744
* B 841
* B 941
* B 961
* C 943
* Citybus 18M
* Citelis 18M
* Urbanway 18M
* Streetway 18M

 |
| Karosa radu Š · Karosa radu 700 · Karosa radu 800 · Karosa radu 900 |
**Igor Janev** (Игор Јанев, (\* 29. september 1964, Belehrad, Srbsko) je macedónsky diplomat.

Kariéra
-------

Igor Janev bol zvláštnym poradcom ministra zahraničných vecí Macedónskej republiky v roku 2002. V súčasnej dobe je vedeckým poradcom medzinárodného práva a medzinárodných vzťahov (politických vied) na Inštitúte politických štúdií v Belehrade. Podľa srbského zákona je pozícia vedeckého poradcu v štátnom ústave zhodná s postavením/titulom riadneho profesora verejnej (štátnej) vysokej školy.

Janevom navrhované riešenie macedónskej otázky názvu krajiny v Organizácii Spojených národov bolo v roku 2012 oficiálne prijaté macedónskym prezidentom Georgeom Ivanovom.  Vláda republiky Macedónsko teda oficiálne podporovala stanovisko a vyhlásenie Janeva, že Organizácia Spojených národov v procese vstupu Macedónska do OSN porušila Chartu OSN a vytvorila tak „*ultra vires*" akt.

Publikácie
----------

Janev publikoval viac ako 160 vedeckých článkov, 17 monografií a kníh z oblasti politológie, medzinárodného práva a medzinárodných vzťahov. Posledná monografia s názvom *Diplomacia* bola publikovaná Inštitútom politických štúdií v Belehrade v roku 2013.

Referencie
----------

1. ↑   *Profil Igora Janeva* [online]. [Cit. 2013-05-12]. Dostupné online. Archivované 2013-09-21 z originálu.

Externé odkazy
--------------

* Igor Janev, American Journal of International Law, Vol.93, nie. 1. januára 1999  Archivované 2013-09-21 na Wayback Machine
* / Archivované 2013-09-21 na Wayback Machine
* 
* 
* 
* 

Autoritné údaje: * GND: 1189097354
* ISNI: 0000000385660616
* LCCN: n2003115433
* VIAF: 242613905
* WorldCat: lccn-n2003115433
**Zákopčianka** je potok na Strednom Považí, v južnej časti okresu Považská Bystrica. Je to pravostranný prítok Pružinky, meria 4,6 km a je tokom IV. rádu.

Pramení v Žilinskej kotline, v podcelku Domanižská kotlina, na severozápadnom svahu Stankova (538,6 m n. m.) v nadmorskej výške približne 480 m n. m. Od prameňa tečie sprvu na sever, sprava priberá krátky prítok (449,5 m n. m.) a pokračuje západným smerom. Následne preteká obcou Ďurďové, zľava priberá prítok pretekajúci touto obcou a stáča sa na severozápad, pričom sa esovito stáča. Za obcou vstupuje do Súľovských vrchov, kde vytvára hlboko zarezanú dolinu Zákopčie. Postupne sa stáča najprv západným smerom, z pravej strany priberá prítok z južného svahu Roháča (780,2 m n. m.) a ďalej tečie juhozápadným smerom. Severozápadne od obce Pružina sa v nadmorskej výške cca 347 m n. m. vlieva do Pružinky.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Pružinky |
| --- |
| *Pružinka* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Beluša
* Biely potok
* Dlhý potok
* Kamenický potok
* Konopný potok
* Podskalský potok
* **Pružinka**
* Slopniansky potok
* Strážovský potok
* Sverepec
* Visolajský potok
* Zákopčianka

 |
Východ slnka nad Mŕtvym morom, pohľad z vrcholku pevnosti Masada
Voda s vysokým obsahom soli umožňuje aj takéto pohodlné čítanie
Vysychanie Mŕtveho mora v rokoch 1989-2001
**Mŕtve more** je slané bezodtokové jazero, ktoré leží na hraniciach Jordánska a Izraela.

Prírodné pomery
---------------

Jeho rozloha je 1 050 km² a je vôbec najnižšie položenou vodnou plochou na zemskom povrchu. Povrch jazera leží 392 metrov pod hladinou mora a jeho dno ďalších 398 metrov pod hladinou svetového oceánu. Nie je však len najnižšie položeným jazerom na Zemi, ale je aj najslanšie. Obyčajná morská voda obsahuje asi 35 promile soli (teda 3,5%), no Mŕtve more jej obsahuje takmer 10 x toľko. Mŕtve more vzniklo v časti Veľkej priekopovej prepadliny El Ghor a tvorí obrovskú nádrž, v ktorej prúdi voda. Je zásobované najmä riekou Jordán, ktorá mu dodáva asi 80% vody ale aj niekoľkými sladkovodnými prameňmi. Teplota vody je však tak vysoká, že takmer všetka voda, ktorá doň vteká z Jordánu (3,4 miliardy litrov denne), sa vyparí, čím sa more ďalej presáľa. Vody s vysokým obsahom solí a minerálov sa vlievajú do Mŕtveho mora z horských minerálnych prameňov. Následkom suchého púštneho ovzdušia je neustále odparovanie vody a koncentrácia solí a minerálov sa tak zvyšuje. Voda je sýtobelasá, veľmi pokojná a až taká nasýtená soľou, že sa v nej nedá plávať ani ponoriť. Ak sa chcete namočiť, musíte sa pomaličky zosúvať dozadu, kým neležíte celkom rovno. Na niektorých miestach na pobreží vytvorila morská voda nánosy bahna, ktoré má blahodarné účinky na ľudský organizmus. Čierne morské bahno je veľmi zvláštny produkt Mŕtveho mora. Obrovské množstvo jódu a brómu v bahne, vode a vzduchu pôsobí priaznivo na celý nervový systém. Síra a horčík pomáhajú liečiť kožné choroby a draslík pôsobí priaznivo na artritídu a reumu.

###### Geológia

Tvorí ho pull-apart panva, ktorá vznikla pred asi 3 miliónmi rokov v dôsledku smerného posunu pozdĺž tzv. 
zlomu Mŕtveho mora.

Vysychanie
----------

Mŕtve more pomerne rýchlo vysychá. V roku 1965 bola hladina mŕtveho mora 395 metrov pod hladinou mora. Teraz je hladina už 413 metrov, a v strede sa objavil suchý pás pevniny, ktorý delí more na dve časti. Jedným nápravným opatrením, ktoré je v súčasnosti predmetom diskusií, je výstavba 190 kilometrového kanála, ktorým by sa privádzala voda z Červeného mora. Voda by sa musela vytlačiť do výšky 120 metrov a potom by stekala do hĺbky 530 metrov až do Mŕtveho mora.

Zaujímavosti
------------

Podľa Biblie tu ležia zrúcaniny Sodomy a Gomory. Podľa nej tieto dve mestá spálil Boh, aby potrestal ich hriešnych obyvateľov. Iba Lót s rodinou smel opustiť mesto, no Lótova žena neposlúchla božie príkazy, obzrela sa dozadu a premenila sa na soľný stĺp.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mŕtve more**
**Karol Kristián Nasavsko-weilburský** (\* 16. január 1735, Weilburg, Nemecko – †28. november 1788, Münster-Dreisen) bol do roku 1753 nasavsko-weilburský gróf a od roku 1753 prvý nasavsko-weilburský knieža.

Životopis
---------

Narodil sa ako posledné dieťa, a jediný syn, grófa Karol Augusta a princeznej Augusty Frederiky Nasavsko-idsteinskej.  
 
Jeho učiteľom bol Charles de la Pottrie, ktorého poveril politickým vedením v čase svojej služby v nizozemskej armáde. Bol veľmi dobrým vojvodcom a o niekoľko rokov neskôr sa stal veliteľom nizozemskej jazdy. Od roku 1769 velil aj ako poľný maršal. Neskôr sa stal generálom nizozemskej pechoty a guvernérom Bergen op Zoom a Maastrichtu.

Titul grófa zdedil po svojom otcovi a neskôr sa mu podarilo zjednotiť svoje územie s územiami nasavsko-saarbrückenskými, nasavsko-usingenskými a nasavsko-dietzskými. Od roku 1753 bol oficiálne prvým kniežaťom nasavsko-šeilburským. Už ako gróf podporoval vznik dôchodkových fondov pre duchovných a učiteľov.

Zomrel v roku 1788 a jeho nasledovníkom sa stal jeho najstarší syn Fridrich Viliam (1788-1816). Ten neskôr vládol spoločne s bratrancom Fridrichom Augustom a po nich vládol syn Fridricha Viliama Viliam.

Manželstvo a potomkovia
-----------------------

Dňa 5. marca 1760 sa v Haagu oženil s princeznou Karolínou Oranžský-Nassavskej, dcérou Viliama IV. princa oranžského. Spolu mali celkom 15 detí.

* Georg Wilhelm (\* 18. december 1760 – † 27. máj 1762)
* Wilhelm Ludwig (\* 12. december 1761 – † 16. / 26. apríl 1770)
* Augusta Carolina (\* 5. február 1764 – † 25. január 1802)
* Vilhelmína Lujza (\* 28. september 1765 – † 10. október 1837) ∞ 1786 knieža Heinrich XIII. Reuß-Greiz (\* 1747 – † 1817)
* mŕtva dcéra (\*/† 1767)
* Fridrich Viliam (\* 25. október 1768 – † 9. január 1816) ∞ 1788 grófka Lujza Izabela z Kirchbergu (\* 1772 – † 1827)
* Karolína Lujza (\* 14. február 1770 – † 8. júl 1828) ∞ 1787 princ Karl Ludwig zu Wied (\* 1763 – † 1824)
* Karl (\*/† 1772)
* Karl Wilhelm (\* 1. máj 1775 – † 11. máj 1807)
* Amália (\* 7. august 1776 – † 19. február 1841) ∞
* 1/ 1793 knieža Viktor II. Karl Friedrich Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoym (\* 1767 – † 1812)
* 2/ 1813 barón Friedrich von Stein-Liebenstein zu Barchfeld (\* 1777 – † 1849)
* mŕtve dieťa (\*/† 1778)
* mŕtve dieťa (\*/† 1779)
* Henrietta (\* 22. apríl 1780 – † 2. január 1857) ∞ 1797 vojvoda Ľudovít Württemberský (\* 1756 – † 1817)
* Karl (\*/† 1784)
* mŕtve dieťa (\*/† 1785)

Po smrti manželky Karolíny sa pravdepodobne znovu oženil s Barbarou Giesen, avšak toto morganatické manželstvo nedokazujú žiadne dokumenty ani záznamy, je teda pravdepodobné, že nikdy neexistovalo.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Karol Kristián Nasavsko-weilburský**

Externé odkazy
--------------

* Karl Christian, Fürst zu Nassau-Weilburg Archivované 2016-03-04 na Wayback Machine (PDF; 2,9 MB)
* Tripota – Trierer Porträtdatenbank

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Karel Kristián Nasavsko-Weilburský na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 11688410X
* ISNI: 0000 0000 2009 6872
* VIAF: 775414
Jenské sklo
**Jenské sklo** je tepelne a chemicky odolné borosilikátové sklo, ktoré vyvinul Otto Schott v roku 1887. V súčasnosti sa pod značkou Jenaer Glas distribuuje tovar pre domácnosť na základe licencie spoločnosti Zwiesel Kristallglas AG. Pod značkou Trendglas Jena pokračuje vo výrobe originálnych foriem a strojov firma Csonka és Fiai GmbH v Maďarsku.

História
--------

"Ohňovzdorné" sklo bolo distribuované v Jene od roku 1920 pod značkou JENAer GLAS. Používa sa v priemysle aj domácich spotrebičoch.

Hlavní tvorcovia, ktorí od roku 1920 tieto produkty navrhovali Gerhard Marcks, Wilhelm Wagenfeld, Heinrich Löffelhardt, Bruno Maudera, Ilse Decho a Hans Merz. K úspechu významne prispela reklamná kampaň, ktorú inicioval umelec László Moholy-Nagy v 30. rokoch. V NDR bolo jenské sklo vyhľadávaným výrobkom určeným na vývoz a zdrojom cenných devízových príjmov.

Csonka és Fiai GmbH je od roku 1996 partner spoločnosti SCHOTT Jenaer Glas GmbH pri výrobe tepelne odolných výrobkov zo skla. Po tom, čo Schott prestal s výrobou úžitkového skla, Csonka založil s bývalým vedúcim oddelenia skla do domácnosti sklárne Trendglas Jena GmbH a vedie od roku 2005 pod značkou Trendglas Jena výrobu tepelne odolného skla v pôvodných formách a strojovom zariadení. Spoločnosť sa tak stala jedným z najväčších výrobcov tepelne odolných sklenených výrobkov v Európe.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jenaer Glas na nemeckej Wikipédii.*
**Ras Algethi**| Pozorovacie dátaEpocha 2000,0 |
| --- |
| **Súhvezdie** | Herkules |
| **Rektascenzia** | 17h 15m 07s |
| **Deklinácia** | 14° 22′ 51″Súradnice: Hviezdna mapa 17h 15m 07s; 14° 22′ 51″ |
| **Zdanlivá magnitúda (V)** | +2,78 |
| Astrometria |
| **Radiálna rýchlosť (Rv)** | -33 km/s |
| **Vlastný pohyb (μ)** |  RA: ? mas/r  Dek.: ? mas/r |
| **Paralaxa (π)** | 8.530 ± 3.06 mas |
| **Vzdialenosť** | približne 400 ly (približne 120 pc) |
| **Absolútna magnitúda (MV)** | ? |
| Spektrálne charakteristiky |
| **Spektrálny typ** | M5 II |
| **U-B farebný index** | - |
| **B-V farebný index** | - |
| **R-I farebný index** | - |
| **Typ premennosti** | polopravidelná |
| Fyzikálne charakteristiky - |
| **Hmotnosť** |  ? *M*☉ |
| **Polomer** | 400 – 600 *R*☉ |
| **Svietivosť** |  ? *L*☉ |
| **Teplota** | 2500 K |
| **Metalicita** | - |
| **Rotácia** | - |
| **Vek** | - rokov |
| Iné označenia |
|  SAO 102681,SC 990:2134, HIP 84345, HD 156015  |

**Ras Algethi** (Alfa Herculis / α Her / α Herculis), známa aj ako **Rasalgethi**, je hviezda v súhvezdí Herkules. Jej Flamsteedovo označenie je *64 Herculis*.

Nazýva sa aj *Caput ingeniculi*, čo takisto znamená hlava kľačiaceho. V mnohých názorných vyobrazeniach totiž Herkules býva zobrazovaný v kľačiacej polohe s hlavou smerujúcou na juh. Ras Algethi sa nachádza blízko hranice so súhvezdím Hadonos.

Je to vizuálna dvojhviezda, pričom jej jasnejšia zložka, červený nadobor, je jedna z najväčších hviezd, aké poznáme. Jej priemer je asi 800 miliónov kilometrov, čo je 600-krát viac, ako slnečný priemer. Iné odhady hovoria „len" o 400-násobku slnečného priemeru. Ak by sme túto gigantickú hviezdu umiestnili do slnečnej sústavy namiesto Slnka, pohltila by všetky jeho planéty až po Jupiter (vrátane Jupitera). Ako iní červení nadobri, aj Ras Algethi má extrémne nízku hustotu – len desaťmilióntinu gramu na cm2. Povrchová teplota je taktiež na hviezdu veľmi nízka – 2500 K. Je to polopravidelná premenná hviezda, pričom jej jasnosť kolísa od 3,0 do 4,0 mag. v perióde okolo 90 až 100 dní. Do svojho okolia vyvrhuje mračná plynov rozpínajúce sa rýchlosťami až 10 km/s.

V malom ďalekohľade možno uvidieť vo vzdialenosti 4,3" žltého obra jasnosti 5,39 mag. ktorý sa však v kontraste s nadobrom javí nazelenalý alebo modrastý. Je zahalený do oblakov plynov z hlavnej hviezdy. Zmeny v spektre ukazujú, že je to spektroskopická dvojhviezda s periódou 52 rokov. Vzdialenosť tejto trojhviezdy nie je určená presne, odhady sú 282 až 430 svetelných rokov, niekde dokonca 700 svetelných rokov.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portálHviezdny portál |
**Nevesta hôľ** je román Františka Švantnera, pôvodne vydaný Maticou slovenskou v roku 1946 a považovaný za popredné dielo slovenského naturizmu. Je poňatý ako rozprávanie hájnika Libora, ktorý sa po rokoch vracia do rodnej obce, fiktívnych Prietržín, kde „stretáva svoju detskú lásku, divú a tajomnú Zunu. Aby ju získal, musí nielen prekonať svojich sokov, ale aj preniknúť do jej sveta, pretože Zuna je spätá s kráľovstvom horskej prírody, skalných stien, zvierat, tulákov a zatratených duchov".

Román bol znovuvydaný v roku 1973 v cenzúrovanej podobe. Po roku 1989 sa objavil v rámci publikácie *Nevesta hôľ a iné prózy* (Kalligram, 2007). V roku 2021 vychádza nové vydanie od vydavateľstva Sol Noctis, ktoré sa drží predlohy z roku 1946.

Nevesta hôľ bola sfilmovaná v roku 1971. Dvakrát ju dramatizoval režisér Roman Polák, prvýkrát insenáciou roku 1986 v DSNP Martin, druhýkrát roku 2015 v SND.

Referencie
----------

1. ↑   *Sol Noctis* [online]. [Cit. 2021-03-31]. Dostupné online.

Ďalšia literatúra
-----------------

* ŠVANTNER, František (1912 – 1950) NEVESTA HÔL. In:  *Slovník diel slovenskej literatúry 20. storočia*. 1. vyd. Bratislava : Kalligram a Ústav slovenskej literatúry SAV, 2006. 528 s. (Knižnica slovenskej literatúry; zv. 3.) ISBN 80-7149-918-8. S. 421 – 425.
**Konstal 102N** je typ dvojčlánkovej električky, ktorá bola vyrábaná v rokoch 1967 až 1969 v podniku Konstal a ktorá bola odvodená od vozidla Konstal 13N. Úzkorozchodná verzia bola označená ako 802N. Celkovo bolo vyrobených 47 vozidiel tejto prvej sériovo vyrábanej poľskej kĺbovej električky, ktorá našla uplatnenie u tamojších dopravných podnikov. Vo výrobe bol vozeň nahradený modernejším typom Konstal 102Na. Medzi dopravnými fanúšikmi sa im prezýva „kanciaki".

Konštrukcia
-----------

Konstal 102N je jednosmerný šesťnápravový motorový električkový vozeň skladajúci sa z dvoch častí – článkov. Po mechanickej stránke je zhodný so svojím predchodcom, električkou 13NS. Vozňová skriňa električky je usadená na troch dvojnápravových podvozkoch, z ktorých prvý a posledný sú hnacie, prostredný, na ktorom sa nachádza kĺbové spojenie oboch článkov, je bezmotorový. V každom článku sa v pravej bočnici nachádzajú dvoje skladacie dvere ovládané elektricky. Elektrický prúd je z trolejového vedenia odoberaný pantografom umiestneným na streche predného článku. V prednej časti vozidla sa nachádza oddelená kabína vodiča, ktorý ovláda električku jazdným a brzdovým pedálom. Do tohto typu je možné montovať podvozky pre normálny rozchod koľají 1 435 mm, tak aj pre rozchod 1 000 mm.

Typy
----

* **102N**
* **802N** (rozchod: 1 000 mm)

Dodávky električiek
-------------------

V rokoch 1967 až 1969 bolo vyrobených celkom 42 vozňov 102N a 5 vozňov 802N. Boli určené výhradne pre Poľsko (Krakov, Gdansk, Katovice a priľahlý región GOP, Poznaň, Vroclav, Bydgoszcz a Lodž).

Galéria
-------

* Historická električka 102N v KrakoveHistorická električka 102N v Krakove
* Historická električka 102N vo VroclaveHistorická električka 102N vo Vroclave
* Interiér električky 102NInteriér električky 102N
* Pult električky 102N v PoznaniPult električky 102N v Poznani

Referencie
----------

1. ↑  
Lubka Arkadiusz, Stiasny Marcin. *Atlas tramwajów*. Poznaň : Kolpress. S. 64. (poľský)
2. 1 2  
Phobos. *Konstal 102N* [online]. mkm.szczecin.pl, [cit. 2018-01-02]. Dostupné online. (poľský)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Konstal 102N**

| * z
* d
* u
Električky vyrábané spoločnosťou Konstal |
| --- |
| Štandardné | 
* N
* ND
* 2N
* 2ND
* 4N
* 4ND
* 5N
* 5ND
* 13N
* 14N
* 105N
* 105NW
* 805N
* 105Na
* 105NaW
* 805Na
* 105N2k/2000
* 106N
* 106Na
* 111N

 |
| Kĺbové | 
* WPK
* PN
* 2PN
* 15N
* 102N
* 102NW
* 802N
* 102Na
* 102NaW
* 803N

 |
| Kĺbové nízkopodlažné | 
* 112N
* 114Na
* 116N
* 116Na
* 100
* X-04

 |
Petrohradská LVS-93
**LVS-93** (rus. ЛВС-93, podľa unifikovaného označenia **71-139**) je model ruskej električky. 

Ide o dvojkĺbový, trojčlánkový, vysokopodlažný, osemnápravový a šesťdverový vozeň. Vznikli celkom dva prototypy v závode PTMZ v rokoch 1993 a 1994 (podľa prvého roku má typ svoje označenie). Vozeň tohto typu poskytoval 64 miest k sedeniu a cez 400 miest k státiu. Vozeň bol dlhý 29 500 mm a prázdny vážil 40 ton. Jeden z prototypov bol určený pre Petrohrad, druhý pre Volgograd; sú teda oba širokorozchodné a testované boli iba v týchto dvoch mestách.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **LVS-93**

Externé odkazy
--------------

* Informácie na stránke Tramvajnyje vagony Archivované 2007-02-12 na Wayback Machine

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku LVS-93 na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Električky PTMZ |
| --- |
| Sériovo vyrábané | LM-33 • LM-47 • LM-49 • LM-57 • LM-68 • LM-68M • LVS-86 • LM-93 • LVS-97 • LM-99 • LVS-2005 • LM-2008 • LVS-2009 |  |
| Prototypy a experimenty | LM-36 • LVS-66 • LM-67 • LVS-80 • LP-83 • LVS-89 • LVS-93 • LM-2000 |
Súradnice: 48°59′49″S 21°49′41″V﻿ / ﻿48,997°S 21,828°V﻿ / 48.997; 21.828

**Ohradzianska kotlina** je geomorfologickou časťou Ondavskej vrchoviny. Leží v jej južnej časti, približne 8 km severozápadne od mesta Humenné v rovnomennom okrese.

Polohopis
---------

Kotlina sa nachádza v juhovýchodnej časti Ondavskej vrchoviny, v údolí riečky Ondavka a potoka Lieskovčík. Zjednodušene má mierne podlhovastý tvar a rozprestiera sa v okolí obcí Ohradzany, Slovenská Volová, Karná, Gruzovce a Víťazovce. Obklopuje ju len Ondavská vrchovina.

Územie Ohradzianskej kotliny leží v povodí rieky Ondava, ktorej odvádza prebytkovú vodu najmä prostredníctvom riečky Ondavka. Tá má v tejto časti Ondavskej vrchoviny viacero prítokov, z významnejších to sú najmä Lieskovčík, odvodňujúci západnú polovicu kotliny, Mutelka a Záhumienka vo východnej časti a potok Hatka na severnom okraji, smerujúci do rieky Oľka.

Doprava
-------

Centrálnou časťou kotliny vedie sieť lokálnych komunikácii, ktoré prepájajú tunajšie sídla medzi sebou a vytvárajú spojenie s okresným mestom Humenné (napojenie na cestu I/74). Výnimkou je obec Karná v juhozápadnej časti, do ktorej vedie prístup len z juhu cez obec Lieskovec, odbočením z cesty II/558.

Chránené územia
---------------

Ohradzianska kotlina leží mimo veľkoplošných chránených území a neležia tu ani žiadne osobitne chránené lokality.

Turizmus
--------

Táto časť Ondavskej vrchoviny leží mimo atraktívnejších lokalít a turistický ruch je tu zastúpený len veľmi okrajovo. Nenáročné chodníky na pahorky nevyžadujú špeciálnu prípravu ani výbavu a sú vhodné pre kondičnú turistiku i cyklistiku. V tejto časti Ondavskej vrchoviny sa nachádzajú len nižšie vrchy, z nich najvýznamnejšie sú Lazná (292 m n. m.) a Veľký Laz (345 m n. m.) na východe, Pahorok (341 m n. m.) na juhu, Hrb (391 m n. m.), Paseky (395 m n. m.) a Butová (354 m n. m.) na západe a Bujalov vrch (283 m n. m.) na severe.

Referencie
----------

1. 1 2  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2019-04-17]. Dostupné online.
2. 1 2 3 4   *mapový portál HIKING.SK* [online]. mapy.hiking.sk, [cit. 2019-04-18]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Ondavská vrchovina
* Zoznam kotlín na Slovensku
* Geomorfologické členenie Slovenska