**Stefan Lazar I. Hrebeljanović** (okolo 1329, Prilepac, Kosovo – 28. jún 1389, Kosovo pole) alebo **knieža Lazar** (po srbsky *Кнез Лазар* / *Knez Lazar* - knieža Lazar) alebo **cár Lazar** bol srbský despota, knieža (1371–1389) a cár (1389). V Srbsku sa stal legendárnou postavou a pravoslávna cirkev ho uznáva ako svätca.

Meno
----

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Stefan*
*Stefan* je meno s významom *ovenčený*, ktorý používali vládcovia Srbska ako čestný titul. Priezvisko *Hrebeljanović* pochádza z neskoršieho podania, podľa ktorého predkom rodiny bol *Hrebalj*, respektíve rodina pochádzala z Grbalja v Kotorskom zálive.

Život
-----

Socha Lazara Hrebeljanovića v meste Kruševac.
Princov otec menom Pribac bol nižší šľachtic na dvore cára Stefana Uroša IV. Dušana a Lazar vyrastal na dvore v Prizrene. V roku 1362 sa spomína ako dvoran Dušanovho následníka Stefana Uroša V. ktorý ho okolo roku 1371 povýšil na knieža.

Neskôr Lazar opustil Prizren a konsolidoval svoju moc na severe Srbska. Aj keď bol vazalom cára Stefana Uroša V. odmietol sa zúčastniť bitky pri rieke Marica, v ktorej osmanské sily porazili väčšiu časť srbskej armády a ovládali oblasti južne a východne od Kosova. Čoskoro na to cár Stefan Uroš zomrel ako posledný mužský potomok dynastie Nemanjićovcov. Lazar sa vďaka diplomacii, vojenským víťazstvám a v neposlednom rade vďaka dynastickému manželstvu s Milicou Nemanjićovou stal najsilnejším srbským šľachticom. Prisvojil si cisárske tituly *Stefan* a *autokrat* a povýšil sa aj nad svojho spojenca, bosnianskeho bána Tvrtka Kotromanića, ktorý používal titul *Stefan kráľ Srbov a Bosny* a bol po otcovej matke potomok Nemanjićovcov, takže jeho dynastické nároky boli každopádne legitímnejšie.

Lazar si vybojoval silnú pozíciu na Balkáne a ovládal dnešné centrálne Srbsko a časť Kosova. Hlavným mestom jeho kniežatstva bolo mesto Kruševac. Kládol silný odpor postupujúcej Osmanskej ríši, napríklad vo víťaznej bitke pri Pločniku v roku 1387. Lazarovo kniežatstvo sa stalo útočiskom mnohých mníchov, spisovateľov, architektov a umelcov z Bulharska, Grécka a južného Srbska, ktoré boli pod kontrolou Turkov. Aj keď jeho rozloha bola asi štvrtinová v porovnaní s Dušanovým cisárstvom, zjednotil centrálne Srbsko so severnými provinciami Mačva, Kučevo a Braničevo. Jeho územie chránili vazalskí vládcovia, ktorých si zaviazal manželstvom so svojimi dcérami. Patrili k nim Mikuláš Gorjanský v Mačve, Đurađ II. Balšić v Zete (Čierna Hora), Vuk Branković v Raške (Kosovo).

V predvečer bitky pri Kosovom poli ho korunovali za cára, ale v bitke ho Turci zajali a po bitke popravili.

Ortodoxná cirkev ho vyhlásila za svätého mučeníka.

Rodina
------

* otec Pribac, dvoran cára Stefana Uroša IV.
* manželka Milica, dcéra princa Vratka z rodu Nemanjićovcov (od 1353)
	+ dcéra Mara
		- neskôr manželka Vuka Brankovića
	+ syn Stefan Lazarević, Lazarov následník, srbské knieža a despota
	+ syn Vuk (popravený 6. júla 1410)
	+ dcéra Mara alebo Dragana
		- neskôr manželka bulharského cára Ivana Šišmana
	+ dcéra Teodora
		- neskôr manželka Mikuláša II. Gorjanského (iné pramene udávajú, že jeho manželkou bola jej mladšia sestra Jelena)
	+ dcéra Jela alebo Jelena,
		- neskôr manželka čiernohorského kniežaťa Đurađa Stracimirovića z rodu Balšićovcov (Đurađ II. Balšić)
		- neskôr manželka Sandalja Hranića, synovca Vlatka Vukovića
	+ dcéra Olivera Despina
		- neskôr „manželka" (t. j. zaradená do háremu) tureckého sultána Bajazida I.

Externé odkazy
--------------

* Prologue to Kosovo: The Era of Prince Lazar Archivované 2008-05-18 na Wayback Machine (en)
* Sveta loza kneza Lazara (sr)

Autoritné údaje: * BnF: 12223222s
* GND: 119287188
* ISNI: 000000009391950X
* LCCN: n88271278
* NK ČR: js2010592546
* VIAF: 76368092
* WorldCat: lccn-n88271278