recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Theopropos** (starogr. *Θεόπροπος* – *Theopropos*) bol grécky sochár v 5. storočí pred Kr.

Theopropos, grécky sochár (bronziar) z Aiginy, tvoril na začiatku 5. storočia pred Kr. Nezachovali sa od neho žiadne sochy, len jeho menom signované podstavce zo sôch, objavené v Delfách. Podľa Pausania bol autorom sochy bronzového býka, jedného z najpamätnejších votívnych diel v Delfách: „*Ak vstúpiš do posvätného okrsku, uvidíš kovového býka, dielo aigínskeho Theopropa, dar Korkyrčanov. V Korkyre sa kedysi oddelil býk od ostatného dobytka v stáde a zostúpil z pastvy až k moru, kde začal bučať. Keď to potom to isté robil deň čo deň, vybral sa k moru i pastier a tu uvidel nespočetné množstvo tuniakov. Ihneď to oznámil Korkyrčanom v meste, ale oni sa zbytočne pokúšali tuniakov chytiť, i opýtali sa na to v Delfách. Keď potom obetovali Poseidónovi tohto býka, hneď po obeti ryby pochytali. Z desiatku lovu potom umiestnili votívny dar v Olympii a v Delfách.*"

Z uvedenej sochy sa zachoval len jej vysoký vápencový podstavec aj so zlomkovitým nápisom. Stojí v Delfách vpravo od vstupnej brány (hlavný vchod do posvätného okrsku sa nachádzal v juhovýchodnom rohu, ostatné vchody boli len malé brány v múre). Jeho nápis hlása:

|  |  |
| --- | --- |
| *[Κορκυραῖοι ∶] τὠπόλλωνι ∶ ἀνέθε[ν].[Θ]εόπροπος ∶ ἐποίε(ι) ∶ Αἰγινάτας.*  | preklad: *Korkyrčania Apolónovi venovali, Theopropos z Aiginy zhotovil* |

- text v starogréčtine - *Hranaté zátvorky znamenajú doplnenie medzier (lacunae) a označujú písmená, ktoré sú nečitateľné alebo úplne stratené.*

Kým delfský nápis (BCH 105 (1981) 444B) z podstavca jeho sochy znalci datujú do 5. stor. pred Kr. (teda do obdobia keď tvoril) tento nápis bol podľa typu písma zhotovený v 4. stor. pred Kr. Tu však ale nemusí ísť o chybný záver, lebo z typu písma sa nie vždy dá určiť doba zhotovenia sochy, pretože podstavce sa v staroveku nezriedka menili alebo opravovali (poškodený nápis sa mohol prepísať v aktuálnom type písma).

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Theopropos*
2. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 376.
3. ↑  Alain Bresson. *The Making of the Ancient Greek Economy*. Princeton : Princeton University Press, 2015. ISBN 978-14-0085-245-1. S. 178.
4. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 280-281.
5. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 412.
6. ↑  Inscriptiones Graecae, *FD III 1:2*
7. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 268.
8. ↑  Inscriptiones Graecae, *BCH 105 (1981) 444B*
9. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 264.
Kontajnerový žeriav v prístave mesta Emmerich am Rhein na rieke Rýn
**Portálový kontajnerový žeriav** alebo **kontajnerový portálový žeriav** je portálový žeriav na nakladanie a vykladanie kontajnerov, najčastejšie z kontajnerových lodí v kontajnerových termináloch.

V súčasnosti je najväčší kontajnerový žeriav v prístave JadeWeserPort v meste Wilhelmshaven. Má hmotnosť 1750 ton a je vysoký 83 metrov. Je dlhý 69 metrov a dokáže zdvihnúť 120 ton.

Pohon
-----

Žeriav je poháňaný dvoma typmi napájacích zdrojov; generátorom poháňaným dieselovým motorom, ktorý sa nachádza na vrchu žeriavu alebo elektrickou energiou z prístavu. Najčastejšie je elektrická energia napájaná z prístavu. Potrebný výkonový rozsah je od 4000 do 13 200 voltov.

Referencie
----------

1. ↑  *Brücken sind fest verschweißt*. In Wilhelmshavener Zeitung vom 7. März 2012 S. 7

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Portálový kontajnerový žeriav**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Container crane na anglickej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

*
Súradnice: 61°58′48″S 6°45′Z﻿ / ﻿61,98000°S 6,750°Z﻿ / 61.98000; -6.750

**Argir** (dánsky: *Arge*) je dedina na Faerských ostrovoch, konkrétne na ostrove Streymoy. Názov dediny vznikol pravdepodobne zo slova *airge*, čo v staroírčine znamená *letná pastvina*.

V posledných rokoch došlo k nárastu počtu obyvateľov a aj vďaka tomu mesto patrí od roku 1997 do aglomerácie hlavného mesta ostrova Tórshavn. Najzadnejšia časť Argiru je dokonca od hlavného mesta tak vzdialená, že je potrebné použiť auto. V roku 2007 obývalo obec 1 907 obyvateľov.

Z obce je pekný výhľad na more a takisto na hlavné mesto. Nachádza sa tu kostol a malebný prístav. Takisto tu môžeme nájsť futbalový klub Argja Bóltfelag.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Argir**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Argir na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

Argir na faroeislands.dk
**Dr. Milan Turčák, CSc.** 1897 (Zlatno) - 1979 (Bratislava) 

Známy slovenský pravotár, bonviván, filantrop a rentiér. Člen slovenskej intelektuálnej obce. Študoval vo Viedni, Bratislave a v Paríži na slávnej Sorbone. Reálku v Zlatých Moravciach ukončil ako premiant ročníka. Počas bratislavských štúdií na filozofickej fakulte redigoval slávny intelektuálsky časopis Bázeň. Študoval aprobáciu estetika a filozofia u uznávaneho českého profesora doktora Josefa Podivína. Po krátkom čase však svoje posobenie na katedre filozofie prerušil, aby sa venoval štúdiám na prestížnej právnickej fakulte Univerzity Koménskeho. Neskôr pôsobil na vysokej škole ako pedagóg. V Bratislave sprvu obýval luxusnú petržalskú manzartku odkiaľ sa presťahoval do lukratívnej bratislavskej štvrti v blízkosti primaciálneho paláca.

Venoval sa aj publikačnej činnosti. Vo svojich článkoch a dielach písal o rozdielnosti obyčajneho vidieckeho ľudu od vyspelej meštanskej spoločnosti. Azda najznámejší román Gazdovia v metropole napísal v období tzv. normalizácie. Bol perzekvovaný vtedajšími mocipánmi za jeho uštipacné texty proti vidiecko-roľníckej pospolitej spoločnosti. 

V tých časoch sa utiahol do ústrania a písal prevažne články publikované v samizdatoch. Bol členom podzemného hnutia Korene, ktoré malo za úlohu šíriť filozofiu inteligentnej spoločnosti s dôrazom na vyzdvyhnutie intelektuálneho potenciálu, ktorá je v súčasnosti známa pod pojmom znalostná spolocnosť.

Pochádzal zo zámožnej šľachtickej rodiny grófa Migazziho, ktorý bol jeho prastarým otcom. Jeho otec bol známy bratislavský bohém a básnik ktorý tradične sedával v historkami opradenej kaviarni Slávia a v známej partii inetelektuálov vychutnával obvyklú rannú šálku kávy a čital čerstvé noviny.

Prínos doktora Turčana bol hlavne v jeho neobvyklej uvedomelosti a jasnému prihláseniu sa k mešťanskej spoločnosti ako elitnej sučasti chodu každej vyspelej krajiny. Na margo jeho vedecko-výskumenej činnosti musíme pripomenúť 23 patentov z oblasti metód kvatitatívneho sociologického výskumu. Diela ako Socioekonomické perspektívy vidieckeho spoločenstva na hodnoty človeka - mešťana dávajú punc jeho vynikajúcemu rozhľadu a nesmierne sofistikovanému pohľadu na vtedajšie umelo pestované rovnotárstvo.

Do roku 1948 bol členom rôznych spolkov a združení, ktorých členovia tvorili smotánku vtedajšieho kultúrno-politického života v meste.
*Tento článok sa týka bridžu a používa špecifickú bridžovú terminológiu. Pozri článok Bridžová terminológia pre vysvetlenie neznámych slov a fráz. Pokiaľ tam nejaký termín nenájdete, upozornite na to prosím v diskusii.*
**Timbuktu** je bridžová konvencia používaná proti otvoreniu silným trefom. Niektoré páry ju používajú aj proti viacznačnému trefu, ale tam je menej účinná. Nejde o konštruktívnu hlášku, účelom je narušiť licitáciou súperom, keďže im uberá licitačný priestor. Zásah môže byť už zo štvorlistami a od 0 HCP.

Zásahy:

* 1♦ - zasahujúci má srdcia alebo má piky a kára
* 1♥ - zasahujúci má piky alebo má srdcia a trefy
* 1♠ - má piky a trefy alebo kára a srdcia
* 1BT - má trefy a srdcia alebo kára a piky

Odpovede sú: zalicitovanie najbližšej možnej farby je hľadanie farby partnera, ak sme ju našli, pasuje, inak licituje jednu z vlastných farieb na najnižšom možnom stupni.

Nevýhodou konvencie je, že pokiaľ súperi rovno zalicitujú konečný záväzok, tak partner často nevie, ktorý z variantov vlastne druhý partner má.
Súradnice: 15°30′12″S 61°23′50″Z﻿ / ﻿15,50333°S 61,39722°Z﻿ / 15.50333; -61.39722

**Morne Diablotins** je pomerne neznámy stratovulkán, nachádzajúci sa v severnej časti Dominiky. S výškou 1 447 m je to zároveň najvyšší vrch ostrova a druhý najvyšší v Malých Antilách. Vrchol je tvorený komplexom piatich lávových dómov, ďalšie dómy sa nachádzajú na juhovýchodnom svahu vulkánu.

Vek poslednej erupcie nie je známy, no predkolumbovské lávové bloky a popolové vrstvy vyzerajú sviežo a nezvetrane, čo poukazuje na ich relatívne mladý vek (vzhľadom na to, že proces zvetrávania v tropickej oblasti, kde leží aj Dominika, je značne rýchly). V okolí, prevažne na severozápadných svahoch a v okolí osady Glanvillia, sa nachádzajú aj početné horúce pramene.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Morne Diablotins**.

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu - Morne Diablotins na Global Volcanism Program (po anglicky)
**Timasitheos** (starogr. *Τιμασίθεος* – *Timasitheos*) bol olympijský víťaz v zápasení v roku 512 pred Kr.

Timasitheos z Krotónu zvíťazil v zápasení na 67. olympijských hrách v roku 512 pred Kr. Zápasenie (*palé*) sa podobalo nášmu „*grécko-rímskemu"*; aby súťažiaci zvíťazil, musel súpera trikrát zvaliť na zem, takže sa jej dotkol kolenom, alebo ho prinútiť, aby sa vzdal. Súperi sa od prvého až do posledného kola určovali žrebom a zápasili vylučovacím systémom.

Staroveký autor Pausanias uvádza, že Timasitheos vo finálovom zápase zdolal svojho krajana Milóna, vtedy už takmer štyridsaťpäťročného naslávnejšieho zápasníka starovekého Grécka.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Mark Golden, *Sport in the Ancient World from A to Z* str. 166.
2. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 248.
3. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 66-602-22-8.6. S. 459.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 113.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 179.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Peter Joseph Andrew Hammill** (\* 5. november 1948, Londýn, Anglicko) je anglický spevák, hudobný skladateľ a zakladajúci člen rockovej skupiny Van der Graaf Generator.

Hammillova skladateľská práca zahŕňa množstvo rôznych piesňových foriem: jednoduché krátke piesne založené na riffe, ale aj dlhé kusy. Väčšina jeho hudby znie veľmi energicky a drsne, žánrovo je zaraďovaná predovšetkým do progresívneho rocku, vo svojom diele sa však dotkol napríklad aj opery (*Zánik domu Usherů*), avantgardnej elektronickej hudby (*Loops and Reels* a *Unsung*), improvizácie (*Spur of the Moment*) či filmovej hudby (*Sonix*).

Jeho charakteristický hlas je významnou súčasťou jeho hudobného prejavu. Spieva veľmi emocionálne, dynamika sa pohybuje od tichého, pokojného tónu až k dramatickému jačaniu, ktoré je však dobre kontrolované. Poloha jeho hlasu potom kolíše od hlbokého barytónového registra po vysoký falzet. Často býva jeho spôsob spevu prirovnávaný ku gitarovej hre Jimiho Hendrixa.

Oceňovaná je tiež jeho práca v oblasti piesňových textov. Okrem bežnejších tém ako láska a medziľudské vzťahy, náboženstvo, politika, starnutie a smrť sa zaoberá tiež neobvyklými námety z oblasti fyziky a často vkladá do piesní odkazy na vedecké, literárne či historické pojmy.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Peter Hammill na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 138949337
* GND: 122489187
* ISNI: 0000 0000 7823 0421
* LCCN: n93004135
* NK ČR: xx0064620
* VIAF: 69115659
* WorldCat: lccn-n93004135
**Mornár krúžkovaný** (lat. Emydocephalus annulatus) je jedovatý morský had z čeľade koralovcovitých.

Opis
----

Tento morský had dorastá do dĺžky 60 až 120 cm a váži zvyčajne do 1,5 kg. Je pozoruhodný rozmanitosťou sfarbenia, ktoré je zväčša modrosivé. V častiach Veľkej koralovej bariéry žije forma s výraznými prstencami na tele. Na východe, na izolovaných útesoch v Koralovom mori žije tmavá forma. Má veľmi drobné zuby, ktoré sú menšie ako 1 mm a len zriedka s nimi hryzie. Je jedovatý, ale jeho jed je jedným z najslabších v porovnaní s ostatnými morskými hadmi.

Výskyt
------

Obýva moria Australoázie, konkrétne Indický oceán a Tichý oceán, od severnej Austrálie až po Fidži. Preferuje koralové útesy a pieskové lavice.

Správanie
---------

Mornár krúžkovaný je plachý, v prípade útoku predátora reaguje únikom a ukrytím sa do štrbín útesov. Pri hľadaní potravy, ikier prilepených na koraly alebo v piesku, sa pohybuje pomaly a systematicky prehľadáva morské dno.

Rozmnožovanie
-------------

Rozmnožovanie tohto druhu je málo zdokumentované, vie sa len, že rodia živé mláďatá.

Potrava
-------

Strava mornára krúžkovaného je špecializovaná na ikry. Keď ich nájde, začne ich odškrabávať zväčšenou šupinou na spodnej čeľusti, ktorá má funkciu ostrej škrabky. Väčšina rýb si svoje ikry nechráni, čo mu umožňuje pokojné kŕmenie.

Zdroje
------

* DORLING KINDERSLEY, Dorling Kindersley Publishing Staff; BOHUŠ, Mirko, a kol. *Oceán: Odkrývanie tajomstiev poslednej divočiny sveta*. Bratislava : Ikar, 2007. ISBN 978-80-551-1443-9. S. 512.
* Emydocephalus annulatus na stránke Reptárium.cz Reptile Database.
**Operácia Pierce Arrow** bola vojenská operácia Spojených štátov počas Vietnamskej vojny.

V reakcii na incident v Tonkinskom zálive, kedy sa dostali do vzájomného konfliktu americká USS Maddox so severovietnamskými torpédovými člnmi, pričom americká loď utrpela poškodenie od jedinej strely z guľometu po tom, čo vyprovokovala severovietnamské lode 2. augusta 1964 a údajne aj 4. augusta počas svojej špionážnej misie, nariadil americký prezident Lyndon B. Johnson *Operáciu Pierce Arrow* (v preklade *Prenikajúci šíp*), ktorá sa uskutočnila 5. augusta 1964.

Priebeh
-------

Operácia pozostávala zo 64 leteckých útokov z lietadlových lodí *Ticonderoga* a *Constellation* proti severovietnamským prístavom torpédových člnov na Hon Gai, Loc Chao, Quang Khe, a Ben Thuy, a petrochemickú továreň v pobrežnom meste Vinh.

Severovietnamská protilietadlová obrana pritom zostrelila dve americké lietadlá, pričom jeden z pilotov bol zabitý a druhý, Everett Alvarez bol prvým americkým zajatcom Severného Vietnamu. Americkí piloti tvrdili, že zničili 90 percent palivových zásob továrne vo Vinh a zničili alebo poškodili 25 torpédových člnov triedy P-4.

Následky
--------

Operácia Pierce Arrow znamenala začiatok amerických leteckých operácií nad Severným Vietnamom a Juhovýchodnou Áziou, ktoré mali za cieľ ničiť infraštruktúru, vojenský materiál a jednotky, ktoré Severný Vietnam a povstalci potrebovali na vedenie partizánskej vojny v južnom Vietname.

V reakcií na tento prepad povolala Vietnamská demokratická republika (Severný Vietnam) svojich stíhačov z Číny a 6. augusta sa na základňu Noi Bai presunul celý 921. stíhací pluk a okamžite bol uvedený do bojovej pohotovosti. Do ostrej pohotovosti boli postavené dva páry strojov MiG-17.

Poznámky
--------

1. ↑  Tim Weiner, Legacy of Ashes: The History of the CIA (New York: Doubleday, 2007), s. 241.
2. ↑   Boyne, W. J.: The influence of air power upon history. Pelican publishing company, Luisiana s. 322 (ISBN 1-58980-034-6)
3. ↑  valka.cz

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Operation Pierce Arrow na anglickej Wikipédii.*
**Eva Repková** (\* 16. január 1975, Stará Ľubovňa) je slovenská šachová veľmajsterka (WGM) a zároveň medzinárodný majster (IM mužov). Na šampionáte ČSFR žien 1990 bola druhá, 1991 prvá. Na majstrovstvách sveta junioriek do 18 r. v Bratislave 1993 druhá, o dva roky v Halle 3.-6. do 20 r. Na ženských olympiádach ešte stihla reprezentovať ČSFR v Manile 1992, v období 1994-1996 reprezentovala Slovensko. Koncom r. 1996 sa vydala za libanonského šachistu a podnikateľa a v r. 1997 s ním odišla do jeho vlasti. Po rozpade manželstva sa začiatkom milénia vrátila na Slovensko so synom Christopherom a stala sa znova oporou našej ženskej reprezentácie na olympiádach od r. 2004 podnes. Opäť sa vydala za šachistu z cudziny, majstra FIDE Erica Petersona z USA. Ten sa presťahoval na Slovensko, posilnil východoslovenský šach (s manželkou hrajú za Kežmarok) a podniká so švagrom Mariánom Repkom. Syn Christopher Repka sa už prepracoval do slovenskej seniorskej reprezentácie.

Eva Repková vyhrala napr. chorvátske turnaje: Rijeka 2003, Punat 2003, Malinska 2005. V roku 2004 dosiahla rating 2411, v septembri 2010 mala svoj vôbec najvyšší: 2447, čím sa prepracovala do svetovej ženskej päťdesiatky.[chýba zdroj] Reprezentovala Česko-Slovensko a Slovensko aj na ME družstiev žien a na Mitrope.

Externé odkazy
--------------

* Ženské olympiády Evy Repkovej
* Majstrovstvá Európy družstiev Evy Repkovej
**Elena Holéczyová** (rod. Hollá) (\* 23. január 1906, Moravské Lieskové – † 5. december 1983, Praha) bola textilná výtvarníčka, dramatička, scenáristka.

Životopis
---------

V roku 1917–1922 študovala na gymnáziách v Bratislave a v Prahe, kde 1922–1926 pokračovala v štúdiách na Umeleckopriemyselnej škole. V roku 1927–1929 návrhárka výšivkárskeho družstva Detva v Bratislave, 1929–1948 slobodná umelkyňa v Brezne, od 1956 samostatná výtvarníčka v Bratislave a v Prahe. Všestranne orientovaná umelecká osobnosť zakladateľského významu, popri textilnom výtvarníctve, čipkárstve a i. činnosti sa venovala aj písaniu odbornej a umeleckej literatúry. V tomto smere sa ako dramatická autorka prezentovala vlastnými i upravenými rozhlasovými hrami a filmovými scenármi. Pre rozhlas upravila populárnu ľudovú veselohru svojho otca Jozefa Hollého Kubo (1944, 1950). Autorka filmových scenárov, rozhlasových prednášok o obliekaní, bývaní, ľudovom umení a umeleckom priemysle, kostýmov a choreografických príprav pre divadlo a filmy. Od roku 1945 členka Zväzu slovenských výtvarných umelcov.

Ocenenie
--------

* Roku 1976 Národná umelkyňa

Literatúra
----------

* *Slovník slovenských spisovateľov 20. storočia*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 7309
* GND: 174222211
* ISNI: 0000 0000 7871 1268
* LCCN: n86822078
* NK ČR: jn20000602980
* SNK: 154202
* ULAN: 500103872
* VIAF: 50721537
* Web umenia: 4006
* WorldCat: lccn-n86822078
**Elena Krššáková** (\* 2. marec 1946, Banská Bystrica) je slovenská poetka, prekladateľka.

Životopis
---------

V roku 1964-1968 študovala francúzštinu a ruštinu na Univerzite 17. novembra v Prahe, 1969-1970 na Filozofickej fakulte univerzity vo francúzskom Rennes.  
 
V roku 1970-1973 pracovníčka Mininsterstva kultúry SSR, 1974-1975 redaktorka Československého rozhlasu, 1976-1992 literárneho mesačníka Romboid v Bratislave. Neskôr pôsobila v diplomatických službách, od roku 1999 ako pracovníčka Stálej misie SR pri Rade Európy v Štrasburgu. Básne a sporadicky aj poviedky publikovala časopisecky, samostatne vydala zbierku občianskej lyriky *Nesmelo sa teším* (1980). Potom sa preorientovala na prekladovú tvorbu, z francúzštiny preložila okolo 15 prozaických prác, okrajovo drámu, pričom sa sústredila na súčasnú francúzsku, ako aj frankofónnu kanadskú a alžírsku literatúru. Ceny Jána Hollého získala roku 1989 za preklad diela A. Djebarovej *Láska a tanec smrti* a 1994 za psychologický román J. Rouauda *Polia cti*. Elena Krššáková je aj autorkou prekladu výberu z diela A. Gidea (1993).

Literatúra
----------

* *Slovník slovenských spisovateľov 20. storočia*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5696 0001
* NK ČR: ola2002151762
* SNK: 159595
* VIAF: 84963855
**Jan Nepomuk Woldřich** (\* 15. jún 1834, Zdíkov – † 3. február 1906, Praha) bol český geológ, paleontológ a archeológ.

Životopis
---------

Narodil sa v Zdíkove okres Prachatice. Najskôr študoval na piaristickom gymnáziu v Českých Budějoviciach. Po maturite odišiel do Viedne, kde pokračoval v štúdiu prírodných vied na viedenskej univerzite, kde získal v roku 1859 doktorát filozofie. Potom pôsobil ako stredoškolský profesor v Prešove, v Banskej Štiavnici a v Salzburgu. Neskôr pôsobil ako profesor na akademickom gymnáziu vo Viedni.

Pre stredné školy napísal *Rukoväť zoológie* a tiež *Telovedu človeka*. Hlavnými odbormi jeho vedeckej činnosti boli geológia, paleontológia a paleoantropológia. Je autorom dodnes uznávanej vysokoškolskej trojdielnej učebnice *Všeobecná geologie se zvláštním zřetelem k zemím koruny české*. Hoci vyštudoval a tiež vyučoval prírodné vedy, jeho záujem bol zameraný už od mladosti na históriu a archeológiu svojho rodného kraja. Archeológia sa nakoniec stala jeho hlavnou životnou náplňou aj oborom, v ktorom najviac vynikol. Svojimi archeologickými výskumami nemalou mierou prispel k poznaniu pravekého osídlenia Čiech, predovšetkým svojho rodného Českobudejovicka.

V roku 1893 bol menovaný za mimoriadneho profesora geológie a paleontológie na Karlovej univerzite v Prahe a v roku 1899 riadnym profesorom. V roku 1905 sa vzdal pedagogickej činnosti a venoval sa spracovávaniu archeologického materiálu, no o rok neskoršie zomrel.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jan Nepomuk Woldřich**

Externé odkazy
--------------

* Nekrológ v Národní politice

Autoritné údaje: * abART: 125809
* GND: 11761419X
* ISNI: 0000 0001 0991 2397
* LCCN: n87150874
* NK ČR: jk01151754
* VIAF: 77830911
* WorldCat: lccn-n87150874
**Jan Pieterszoon Sweelinck** (\* 1562, Deventer, Nizozemsko – † 16. október 1621, Amsterdam, Nizozemsko) bol nizozemský hudobný skladateľ a organista, jeden z najväčších virtuózov hry na klávesové nástroje 16. a 17. storočia. Ako skladateľ tvorí spojnicu medzi vrcholnou renesanciou (posledná veľká osobnosť nizozemskej vokálnej polyfónie) a začínajúcim barokom.

Život
-----

Narodil sa na jar roku 1562 v rodine organistu *Pietra Swybbertszoona Sweelincka*. Jeho otec sa skoro odsťahoval do Amsterdamu, aby sa stal organistom v Oude Kerk, kde potom bude celý život pôsobiť aj Jan Pieterszoon. Prvé hudobné vzdelanie získal zrejme od otca, ktorý však zomrel roku 1573, o jeho ďalších štúdiách nie sú známe žiadne vierohodné informácie. Od roku 1580 až do svojej smrti pôsobil ako organista v amsterdamskom kostole Oude Kerk. Roku 1590 sa oženil s *Claesgen Puynerovou*, splodil s ňou šesť detí. Zomrel 16. októbra 1621. Väčšinu svojho života strávil v Amsterdame, zriedka cestoval do susedných miest. Jeho vplyv šírili predovšetkým jeho žiaci, ktorí za ním prichádzali z celého Nizozemska, Holandska a severného pobrežia Nemecka. Sweelinckov vplyv sa prejavuje v tzv. severonemeckej škole, ktorá zahŕňala skladateľov pre klávesové nástroje severonemeckej oblasti: Heinrich Scheidemann, Matthias Weckmann, Nicolaus Bruhns, Dieterich Buxtehude.

Dielo (výber)
-------------

V svojich skladbách sa inšpiruje talianskymii vplyvmi (renesančná polyfónia, benátska technika dvojzborovosti), ktoré kombinuje s vplyvmi anglických virginalistov (melodické ozdoby a diminúcie).

### Klávesové skladby

Zachovali sa iba v opisoch Sweelinckových žiakov:

* 13 chorálových variácií
* 10 (veľkých) fantázií (niektoré zdroje uvádzajú 14 monotematických fantázií)
* 4 (niektorí uvádzajú 6) echo-fantázie
* 15 tokát
* 8 variácií na svetské piesne (inšpirované Johnom Bullom)

### Vokálne skladby

(viac ako 250):

* 3 knihy šansónov (vydané 1592-1594)
* žalmy (v 4 dieloch 1604,1613,1614 a 1621)
* madrigaly
* motetá

Známe diela pre organ
---------------------

* Echo-fantázie: iónska (SwWV 253) a aiolská (SwWV 275)
* Ballo del Granduca (SwWV 319)
* Toccata Malle Sijmen (SwWV 323)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jan Pieterszoon Sweelinck**

Zdroje
------

* česká, holandská a dolnosaská Wikipédia
* Petrucci Music Library
* KLINDA, Ferdinand. *Organ v kultúre dvoch tisícročí*. 1. vyd. Bratislava : Hudobné centrum, 2000. 274 s. ISBN 80-88884-19-5.

Autoritné údaje: * BnF: 13900214c
* GND: 118799517
* ISNI: 0000 0001 1075 9430
* LCCN: n80005110
* NK ČR: jn19990008379
* VIAF: 89618631
* WorldCat: lccn-n80005110
**Jan Paroubek** (\* 28. máj 1970) je český manažér, člen predstavenstva a prevádzkový riaditeľ dráhové spoločnosti RegioJet.

Životopis
---------

Koncom osemdesiatych rokov sa stal zamestnancom Česko-slovenských štátnych dráh. Pracoval v depe koľajových vozidiel Praha, ako strojvodca na rýchlikových lokomotívach radu 150.

V roku 1994 bol prijatý na štúdium na pražskom ČVUT, ešte pred jeho dokončením prešiel v roku 2000 z DKV Praha na generálne riaditeľstvo Českých dráh. Tu pracoval na odbore koľajových vozidiel hlavne ako špecialista pre projekty v medzinárodnej doprave. Od roku 2005 pracoval na odbore koncepcie a stratégie štátne organizácie Správa železničnej dopravnej cesty. V marci 2005 sa stal spolumajiteľom a konateľom spoločnosti ŠK Slovan Bratislava, PRAHA s.r.o, v ktorej pôsobil spolu tri roky.

V septembri 2007 sa stal manažérom v spoločnosti Veolia Transport Česká republika, kde však zotrval len niekoľko mesiacov. Rozhodol sa pre návrat do Českých dráh, kde 1. februára 2008 nastúpil ako riaditeľ odboru koľajových vozidiel. K rovnakému dátumu nastúpil aj terajší generálny riaditeľ ČD Petr Žaluda. V auguste 2008 bol poverený vedením odpratávacích a nakoľajovacích prác po tragickom železničnom nešťastí v Studénke.

V januári 2009 nastúpil do spoločnosti Student Agency, o mesiac neskôr sa stal predsedom predstavenstva a prevádzkovým riaditeľom jej novozaloženej dcérskej spoločnosti RegioJet, ktorá 26. septembra 2011 začala pravidelnú osobnú dopravu na trase Praha-Havířov.

Na konci septembra 2011, štyri dni po začatí prevádzky, dal vo firme RegioJet výpoveď. Mladá Fronta Dnes citovala zdroj, podľa ktorého príčinou odchodu bola nespokojnosť s nesystémovými zásahmi vedenia a zlým systémom riadenia, čo však Paroubek na priamu otázku odmietol komentovať. 10. novembra 2011 prenikla do médií správa, že nastupuje do podobnej funkcie ku konkurenčnému dopravcovi LEO Express, kde má tiež pripraviť rozjazd linky Praha-Ostrava. Do firmy Leoša Novotného nastupuje k 1. decembru.

Jan Paroubek je tiež viceprezidentom Slovenskej šípkovej organizácie a členom Športovo disciplinárnej komisie Únie šípkových organizácií.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jan Paroubek na českej Wikipédii.*
**Jišuv** (hebrejsky: ישוב, doslova „obyvateľstvo, osídlenie" alebo „miesto kultúry a civilizovaných spôsobov", celým názvom הישוב היהודי בארץ ישראל; ha-Jišuv ha-Jehudi be-Erec Jisra'el „Židovské osídlenie v zemi Izraelskej") je termín sionistického hnutia, ktorý pred vytvorením štátu Izrael v roku 1948 označoval obyvateľstvo na území Palestíny. Obyvatelia a noví osadníci boli kolektívne označovaní ako **„jišuv"**. Tento termín začal byť používaný v 80. rokoch 19.storočia, kedy na území Palestíny žilo zhruba 25 000 Židov. Bol používaný až do roku 1948, kedy sa na území Palestíny nachádzalo pred založením štátu Izrael približne 700 000 Židov.

Jišuv možno rozdeliť na „starý jišuv" a „nový jišuv".

* **Starý jišuv** zahrnuje všetko židovské obyvateľstvo na území Palestíny pred alijou v roku 1882. Ortodoxní Židia žili prevažne v Jeruzaleme, Safede, Tiberii a Hebrone. Menšie komunity boli v Haife, Jaffe, Nábuluse, Akko, Šfarame, Peki'ine a do roku 1779 tiež v Gaze. Väčšia časť starého jišuvu sa zaoberala štúdiom Tóry a jeho donátormi boli Židia z diaspóry.

* **Nový jišuv** zahrnuje tých, ktorí opustili múry Starého mesta v Jeruzaleme v 60. rokoch 19.storočia, zakladateľa mesta Petach Tikva a prvú aliju z roku 1882, ktorú nasledovali prví osadníci až do založenia štátu Izrael v roku 1948.

Poznámky
--------

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jišuv na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
Jo Menell a Angus Gibson v roku 2008
**Jo Menell** (\* 1938, Johannesburg) je juhoafrický filmový režisér.

Životopis
---------

Po štúdiu v Anglicku získal titul z antropológie na Trinity College v Cambridge. V nasledujúcich rokoch pracoval ako televízny reportér a neskôr začal natáčať vlastné dokumentárne filmy pre BBC. V roku 1981 režíroval film *The Life and Times of Bob Marley* o spevákovi Bobovi Marleyovi. V roku 1996 spolu s Angusom Gibsonom režíroval film *Mandela*, za ktorý bol nominovaný na Oscara v kategórii najlepší dokumentárny film. Film získal niekoľko ocenení, napríklad Pare Lorentz Award od Medzinárodnej asociácie dokumentaristov. Roku 2010 nakrútil film *Thembi* o Juhoafričanoch nakazených Aids.

Filmografia
-----------

* *The Life and Times of Bob Marley* (1981)
* *Jasone Modjadji* (1983)
* *Kosi Bay* (1985)
* *Haiti - Dreams of Democracy* (1985)
* *Freedom Square & Back of the Moon* (1987)
* *Singing the Changes* (1989)
* *Dick* (1989)
* *Nowhere to Play - Conversations with Sowetan Golfers* (1990)
* *Soweto, A History* (1994)
* *Mandela* (1996)
* *Blank* (2000)
* *SHAG* (2006)
* *Zone 14* (2007)
* *Street Talk* (2008)
* *Thembi* (2010)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jo Menell na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Jo Menell v Internet Movie Database (po anglicky)

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 4117 9028
* LCCN: no2001098299
* VIAF: 43957973
* WorldCat: lccn-no2001098299
**Moročuk** (iné zápisy: **Morochuk**, **Barotuch**, **Morochuk**, **Morochko**) bol uhorský stoličný hodnostár žijúci v 14. storočí.

Narodil sa v rodine poľského šľachtica Jána Moročuka. V roku 1339 dostal od kráľa Karla I. všetky majetky patriace predtým Ladislavovi, príbuznému Feliciána Zacha, ktorý 17. apríla 1330 spáchal pokus o atentát na kráľovskú rodinu, za čo ho na mieste zabili, popravili všetkých jeho príbuzných prvého stupňa a skonfiškovali majetky všetkým členom rodu Zach. Ďalší, pravdepodobne vyženený majetok mal pri Dudváhu v chotári dnešnej dediny Beš (od roku 1948 Gabčíkovo). V rokoch 1340 – 1346 zastával funkciu župana Hontianskej stolice. V rokoch 1349 – 1359 bol hlavným koniarnikom kráľovnej Alžbety a županom Berežskej stolice.

Referencie
----------

1. ↑  ZACH, Felicián. In *Slovenský biografický slovník : (od roku 833 do roku 1990)*. VI. zväzok, T – Ž. Martin : Matica slovenská, 1994. ISBN 80-7090-111-X, s. 392.
2. ↑  MOROČUK. In *Slovenský biografický slovník : (od roku 833 do roku 1990)*. IV. zväzok, M – Q. Martin : Matica slovenská, 1990. ISBN 80-7090-070-9, s. 223.
**Robert Allan Monroe** (\* 30. október 1915, Lexington, Kentucky, USA – † 17. marec 1995) bol americký podnikateľ a výskumník psychiky.

Bol synom lekárky a univerzitného profesora. Svoju školskú dochádzku začal už v štyroch rokoch svojho veku v meste Lexington, v štáte Kentucky. Štúdium ukončil na Štátnej univerzite v Ohiu v odbore zdravotnícka technika, umenie a veda. Do roku 1956 pôsobil v New Yorku v spoločnosti s názvom RAM Enterprises, ktorej bol zakladateľom a ktorá sa zameriavala na rozhlasovú produkciu. V rokoch 1956 až 1962 jeho spoločnosť odkúpila tri nezávislé rozhlasové stanice a premenovala sa na Monroe Industries, Inc.

Robert Monroe je autorom kníh, ktoré popularizujú mimotelesné zážitky. Svoj prvý mimotelesný zážitok mal v roku 1956. Po rokoch experimentovania založil Monroeov inštitút, v ktorom vyvinul metódu mozgovej synchronizácie známej pod názvom Hemi-Sync na princípe použitia binaurálnych signálov.

Bibliografia
------------

Robert Monroe je autorom týchto kníh:

* *Cesty mimo tělo*, Triton, ISBN 978-80-7254-817-0
* *Daleké cesty*, Lott, s.r.o. Praha, ISBN 80-903193-3-5
* *Návrat k pramenům*, Lott, s.r.o. Praha, ISBN 80-903193-5-1

Externé odkazy
--------------

* The Monroe Institute
* The Monroe Products - Hemi-Sync

Autoritné údaje: * BnF: 120508100
* GND: 118583557
* ISNI: 0000 0003 5809 8234
* LCCN: n50003794
* NK ČR: xx0010585
* VIAF: 205758991
* WorldCat: lccn-n50003794
**Tlačová správa** (iné názvy: **PR správa**, **vyhlásenie pre médiá**) je písaný alebo nahraný komunikačný prostriedok určený pre novinárov za učelom oznámenia informácie s hodnotou pre médiá. Obvykle sa posielajú poštou, faxom alebo e-mailom vybraným novinárom v novinách, časopisoch, rozhlasových a televíznych staniciach. Na distribúciu tlačových správ sa použivajú aj spravodajské agentúry. 

Používanie tlačových správ je bežné v oblasti vzťahov k verejnosti (public relations), ktorých cieľom je získať priaznivú pozornosť médií ku klientovi PR agentúry a/alebo publicitu pre produkty alebo podujatia tohto klienta. Tlačová správa poskytuje novinárom základ, na ktorom môžu postaviť svoj článok. Tlačové správy môžu oznámiť napríklad: plánované podujatia, zmeny v manažmente, ocenenia, nové produkty a služby, finančné výsledky, atď. 

Tlačová správa sa odlišuje od novinového článku. Novinový článok je kompilácia faktov spracovaných novinárom a uverejnená v médiách, kým tlačová správa je vytvorená, aby novinárov povzbudila k napísaniu článkov o danej téme. Tlačová správa je vo všeobecnosti ovplyvnená cieľmi autora.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tlačová správa**

Slovenské portály tlačových správ
---------------------------------

* ; OTS(TASR)
* ; SITA PR Servis
* ; informuje.com
* ; infoline.sk
* ; tlacovespravy.sme.sk - centrála pre zverejňovanie PR článkov na weboch Sme.sk
O iných významoch výrazu *Tlaková níž* pozri *Tlaková níž (rozlišovacia stránka)*.
Cyklóna pri Islande
**Tlaková níž** alebo **cyklóna** alebo **depresia** je oblasť nízkeho tlaku vzduchu. V jej strede je tlak vzduchu nižší ako na jej okrajoch. Vzduch preto prúdi z okrajov do stredu, z vyššieho tlaku smerom k nižšiemu. Rotácia Zeme spôsobuje, že prúdenie nie je priamočiare, ale stáča sa proti smeru hodinových ručičiek na severnej pologuli a v smere hodinových ručičiek na južnej pologuli. V oblastiach s tlakovou nížou prevláda oblačné počasie často sprevádzané zrážkami, čo je výsledkom výstupných pohybov vzduchu, predovšetkým na poveternostných frontoch, s ktorými bývajú cyklóny spojené. Predná strana býva charakterizovaná prílevom teplejšieho vzduchu a prináša trvalejšie a rozsiahlejšie zrážky. Na zadnej strane panuje prehánkové počasie a z vyšších zemepisných šírok sem preniká chladnejší vzduch.

Namerané hodnoty stavu tlaku sa zakresľujú na poveternostnú (alebo synoptickú) mapu uzavretými koncentrickými izobarami nepravidelného okrúhleho alebo oválneho tvaru. Na označenie oblasti nižšieho tlaku vzduchu sa v meteorológii na Slovensku používa písmeno N. Normálny tlak pri morskej hladine má hodnotu 1013,25 hPa.

Pozri aj
--------

* Tlaková výš

Externé odkazy
--------------

* Aktuálna synoptická mapa na stránke SHMÚ


|  |  |
| --- | --- |
|  | Portál vedy o Zemi |
**Tlač z plochy** patrí dnes medzi najpoužívanejšie tlačiarenské techniky. Pri tomto type tlače sú tlačiace a netlačiace prvky tlačovej formy v jednej rovine. Prenos farby z formy na potláčaný podklad zabezpečujú rozdielne fyzikálno-chemické vlastnosti tlačiacich(olejofilné) a netlačiacich(hydrofilné) prvkov. Netlačiace prvky neprenášajú farbu v dôsledku existencie povrchovej vrstvy odpudzujúcej farbu. 

V súčasnosti tlač z plochy existuje ako ofsetová tlač. Pri tlači s vlhčením sa na netlačiace miesta nanesie tenký film vlhčiaceho roztoku na vodnej báze, ktorý zabraňuje priľnutiu obvykle mastnej farby pri navaľovaní na tlačovú formu. Pri tlači bez vlhčenia (bezvodný ofset) sa prenosu farby netlačiacimi miestami formy zabraňuje použitím vrstvy silikónovej gumy na netlačiacich miestach a ochranným filmom silikónového oleja. 

Prenos farby z tlačovej formy sa nerealizuje priamo, ale pomocou prenosového valca. Potláčaný povrch je zovretý medzi prenosový (potláčací) a prítlačný valec.

Ofsetová tlač je dnes najrozšírenejšou technikou tlače s univerzálnym použitím.

Pozri aj
--------

* Tlač z hĺbky
* Tlač z výšky
* Ofsetová tlač
* Prietlač
**Vladimír Vestenický** (\* 14. december 1919, Chrenovec-Brusno – † 20. február 1979, Bratislava) bol slovenský maliar.

Životopis
---------

Jeho otec bol Jozef Vestenický a matka Anna rod. Rizoniová. Študoval na gymnáziu v Prievidzi, 1941 – 1943 na Odd. kreslenia a maľovania na SVŠT v Bratislave. Absolvoval študijné pobyty v Madride a v Paríži. Politicky prenasledovaný, väznený. Od roku 1952 žil v Bratislave. Umelecké začiatky nachádzal v sociálne cítiacich prácach. V povojnovom období hlavnou témou jeho diel sa stalo SNP a budovateľské námety, ale aj mestské veduty a krajiny. Maľoval aj portréty a autoportréty. Maľoval pre významné spoločenské inštitúcie v Bratislave, v Prahe v Banskej Bystrici a i. V Banskej Bystrici aj vystavoval (1979). Jeho diela sú v Slovenskej národnej galérii (SNG) v Bratislave, Galérii mesta Bratislava (GMB), Stredoslovenskej galérii v Banskej Bystrici, a v Krajskej galérii v Nitre.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Diela autora v katalógu Web umenia Slovenskej národnej galérie
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 6535
* GND: 11935411X
* ISNI: 0000 0000 1350 7135
* SNK: 170988
* VIAF: 20488859
* Web umenia: 11342
**Vladimír Valach** (\* 26. apríl 1937, Tekovské Nemce, Slovensko – † 5. marec 2006, Bratislava) bol slovenský diplomat, ekonóm a spisovateľ, ktorý významným spôsobom prispel k rozvoju slovenského bankovníctva a francúzsko-slovenských vzťahov.

Životopis
---------

Vyštudoval Ekonomickú univerzitu v Prahe (1955 až 1960). V rokoch 1968 – 1976 pôsobil vo funkcii riaditeľa pobočky Československej obchodnej banky v Bratislave. Následne pracoval na poste námestníka generálneho riaditeľa Štátnej banky československej. Skúsenosti v oblasti bankárstva a monetárnej politiky zúročil v 90. rokoch, keď bol v roku 1990 menovaný za prvého viceguvernéra Emisnej banky ŠBČS v Prahe. Zaslúžil sa o proces premeny koruny československej na menu s vnútornou a neskôr aj vonkajšou vymeniteľnosťou (3 devalvácie Kčš začiatkom 90. rokov), ako aj pri oddeľovaní mien po rozpade federácie a neskoršom vzniku Slovenskej koruny.

V 90. rokoch sa angažoval pri vytvorení Slovenskej záručnej banky ako prvej banky svojho typu v ČSFR. Rovnako stál pri vzniku Credit Lyonnais Bank Slovakia, stal sa jej generálnym riaditeľom a zároveň aj predsedom jej dozornej rady. Vladimír Valach bol zakladajúcim prezidentom Francúzsko-Slovenskej obchodnej komory a svoj pozitívny vzťah k Francúzsku zúročil aj v roku 1997, keď bol vymenovaný za slovenského veľvyslanca v Paríži. Za svoje zásluhy a príspevok k rozvoju slovensko-francúzskych vzťahov bol roku 1996 ocenený rádom Rytiera čestnej légie Francúzskej republiky. Na Slovensku sa aj naďalej venoval rozvoju bankového sektora a začiatkom 21. storočia zastával pozíciu riaditeľa Asociácie bánk Slovenska, čo prispelo k jeho pozícii ako prominenta ekonomiky SR. Zároveň sa venoval prednášaniu diplomacie na Fakulte medzinárodných vzťahov Ekonomickej univerzity v Bratislave a literárnej tvorbe.

Zomrel 5. 3. 2006 v Bratislave po ťažkej chorobe.

Tvorba
------

**Odborné publikácie**

* Adaptácia – kritérium úspešnosti ekonomiky, 1990
* Nové dimenzie rizík na zahraničných trhoch a devízová návratnosť, 1981
* Riziká na zahraničných trhoch a devízová návratnosť, 1986
* Medzinárodné hospodárske vzťahy v kapitalizme, 1986 – spoluautor
* Medzinárodný platobný styk a menové vzťahy, 1997 – spoluautor

**Iné**

* Paris – Bratislava, alebo, Prečo mám rád Francúzsko?, 2002
* Paris – Bratislava, ou, Pourquoi j'aime la France?, 2005

Zdroje
------

* Vladimír Valach na osobnosti.sk
* Vladimír Valach na snk.sk

| * z
* d
* u
Veľvyslanci Slovenska vo Francúzsku, Monaku a Alžírsku |
| --- |
| 
* František Lipka (1993 – 1997)
* Vladimír Valach (1997 – 2001)
* Mária Krásnohorská (2001 – 2007)
* Ján Kuderjavý (2007 – 2010)
* Marek Eštok (2010 – 2017)
* Igor Slobodník (2017 – súčasnosť)

 |

Autoritné údaje: * GND: 170806510
* ISNI: 0000 0000 5758 559X
* NK ČR: ola2004220038
* VIAF: 85012969
Súradnice: 13° 31′ 12.47″ j.š. 71° 58′ 32.62″ z.d.

Coricancha - chrám.
Coricancha, pohľad od rieky.
**Coricancha** (z keču. **Qurikancha** – Zlatý dvor), pôvodne veľký chrám Slnka, bol najvýznamnejší chrám Inkov plný zlata. Chrámové steny boli pokryté sedemsto kusmi zlatých dosiek. Na dvore bola tráva, kvety a kukurica celé z čistého zlata, zo zlata boli aj vtáky a pasúce sa lamy, zlaté slnko žiarilo nad zlatými postavami žien a detí. Na opačnej strane tohto Slnka boli uložené múmie bývalých inkských kráľov zachované na toľko, až sa zdalo, že sú živé. Sedeli na zlatých trónoch a hľadeli priamo na návštevníka. Podľa legendy tieto telá Indiáni ukryli spolu s ďalšími pokladmi vysoko v horách a doposiaľ neboli nájdené. Uprostred Coricanchy sa na nádvorí pod šírym nebom nachádzalo symbolické pole osiate symbolickou "kukuricou" vyrobenou z rýdzeho zlata. Uprostred tohto poľa bola umiestnená osemhranná truhlica, ktorá bola svojho času pokrytá 55 kg zlata a ktorá označovala miesto známe ako Qusqu Qara Rumi (Obnažený pupočný kameň), kde podľa mýtov deti Slnka vtĺkli do zeme celý Virakočov prút.

Keď španielski dobyvatelia dobyli Cusco, Coricanchu prestavali na kostol Santo Domingo, väčšinu inkských múrov však nechali nedotknutú.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Coricancha**
**Bazálny elektrický rytmus (BER)** je efekt spontánnej depolarizácie a repolarizácie, ktorá je vytváraná v pacemakerových bunkách (*Cajalove bunky*) hladkej svaloviny gastrointestinálneho traktu (GIT).

Fyziológia BER
--------------

Pomocou tejto aktivity je ovládaná frekvencia sťahov hladkej svaloviny GIT. Vlna depolarizácie a repolarizácie je z oblasti *Cajalových buniek* prenášaná do ostatných buniek hladkého svalstva GIT pomocou bunkových spojení, ktoré umožňujú prechod iónov a malých molekúl tzv. *Gap junctions*. Nastáva tak masívna depolarizácia a repolarizácia v rozsiahlych oblastiach GIT, ktorá má charakter šíriacich sa vĺn. Vlna BER sa prejavuje ako kolísanie napätia na bunkovej membráne medzi hodnotami -65mV a -45mV. BER nie je pôvodcom kontrakcii a ani *akčných* *potenciálov* (AP), ide len o "možnosť" vzniku AP pričom pôvodcom je signál nervový alebo humorálny a pochádza zväčša z enterického systému. Zjednodušene sumarizované - BER umožňuje vznik AP, ktorý umožňuje vznik kontrakcií a motility ako takej.Pri vyššej hodnote membránového napäťia (-45mV) je membrána lahšie depolarizovateľná cez AP (zvyšuje sa excitabilita) a pri nižších hodnotách je excitabilita znížená. Touto formou je regulovaná frekvencia kontrakcii hladkej svaloviny v GIT. Frekvencia týchto vĺn sa mení podľa lokality GIT.

* *gaster* - 3 za minútu
* *duodenum* - 12 za minútu
* *ileum a jejunum* - 9 za minútu
* *colon* - 1 slabá kontrakcia za 30 minút a doplnkové individuálne (3-4 najčastejšie) masívne kontrakcie, ktoré posúvajú chymus až do vzdialenosti 20cm

Referencie
----------

1. ↑   *Přehled lékařské fyziologie*. 19. vyd. [s.l.] : galen, 2005. ISBN 80-7262-311-7. S. 890.
2. ↑   *Medical Physiology*. druhé. vyd. [s.l.] : elsevier, 2012. ISBN 978-0-8089-2449-4. S. 1337.
„**Highwayman**" je dvanásta skladba z albumu *Plagues of Babylon* americkej metalovej skupiny Iced Earth. Skladba je cover verzia skladby „The Highwayman" od Jimmyho Webba z roku 1977, ktorú o dva roky neskôr prespieval Glenn Campbell na svojom albume *Highwayman* a v roku 1985 bol názov inšpiráciou pre americkú country superskupinu The Highwaymen, ktorá ju aj prespievala na svojom rovnomennom albume. Verzia od skupiny Iced Earth bola vydaná 6. januára 2014. 

Je naspievaná vo formáte skupiny The Highwaymen so štyrmi rôznymi spevákmi. V tomto prípade je to Jon Schaffer zo skupiny Iced Earth, ktorý spieva časť Willieho Nelsona, Russell Allen zo skupiny Symphony X spieva časť Krisa Kristoffersona, Stu Block zo skupiny Iced Earth, ktorý spieva časť Waylona Jenningsa a Michael Poulsen zo skupiny Volbeat, ktorý spieva časť Johnnyho Casha.

Text skladby
------------

Skladba rozpráva príbeh ducha, reinkarnujúceho sa viackrát v priebehu histórie. Reinkarnoval sa na štyroch rôznych miestach v čase a histórii: ako lupič, námorník, stavebný robotník na priehrade Hoover Dam a nakoniec ako kapitán vesmírnej lode. Skladba bola ovplyvnená reálnym životom obeseného lupiča Jonathana Wilda. Verš staviteľa priehrady odkazuje na smrť viac ako sto mužov pri výstavbe priehrady Hoover Dam v blízkosti Boulder City v štáte Nevada.

Obsadenie
---------

* Stu Block – hlavné a sprievodné vokály
* Jon Schaffer – rytmická a sólová gitara, akustická gitara, sprievodné a hlavné vokály
* Troy Seele – sólová gitara
* Luke Appleton – basgitara

Hosťujúci hudobníci
* Michael Poulsen – hlavné a sprievodné vokály
* Russell Allen – hlavné a sprievodné vokály

Referencie
----------

1. ↑   *Iced Earth – Highwayman Lyrics* [online]. Genius, [cit. 2019-03-24]. Dostupné online.
**Morona pruhovaná** (iné názvy: **morčiak pruhovaný**, **okúň pruhovaný**; lat. *Morone saxatilis*) je druh ryby z rodu morona (*Morone*) z čeľade Moronidae, tradične zaraďovanej do radu ostriežotvaré. 

Vyskytuje sa v povodí riek Minas a Gaspereau v Novom Škótsku v Kanade a rieky Miramachi v New Brunswicku v Kanade.

Morona pruhovaná je typický člen čeľade Moronidae. Má podlhovastý, striebristý trup s pozdĺžnymi tmavými pásmi, ktoré vedú od žiabier ku koreňu chvosta. Maximálna nameraná hmotnosť je 57 kg. Bežná veľkosť v dospelosti je 120 cm. Zvyčajne sa dožívajú až 30 rokov. Maximálna dĺžka je 1,8 metra. Priemerná veľkosť je približne 67-100 cm a 4,5-14,5 kg.

Zdroje
------

1. ↑  Zoznam obchodných názvov produktov rybolovu ...
2. ↑
3. ↑
4. ↑  NARIADENIE RADY (EHS) č. 3880/91 zo 17. decembra 1991 o predkladaní štatistických údajov o jednotlivých výlovoch členských štátov vykonávajúcich rybolov v severovýchodnom Atlantiku
5. ↑  Svet živočíšnej ríše. 1984. S. 328

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Morona pruhovaná**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Morona pruhovaná**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Striped bass na anglickej Wikipédii.*
**Ville Valo**, celým menom **Ville Hermanni Valo** (\* 22. november 1976, Helsinki) je spevák a skladateľ fínskej rockovej skupiny HIM. 

Vie hrať na basgitare, gitare a dokonca aj na bicích. Keď bol malý, jeho koníčkom bolo judo. Neskôr ho viac zaujal skateboarding. V detstve rád počúval kapelu Kiss. Mala vplyv aj na jeho tvorbu. Jeho najobľúbenejšia kapela je Black Sabbath. Nemá rád The Beatles. Jeho vlastná skupina niesla názov B.L.O.O.D. Nebola však jeho poslednou neznámou kapelou. Kým sa dopracoval k HIM, vystriedal ešte viacero skupín.

Ville je známy mnohými neresťami. Najväčšou sú vraj cigarety, ktorých vyfajčí denne cez 80. Ale nedá sa veriť všetkým jeho slovám keďže rád vtipkuje. Skutočnosťou sú však jeho tetovania, ktorých ma veľa. Snáď najnovšia informácia, ktorá prišla roku 2005, bolo zasnúbenie s Jonnou Nyrgen. Ich zasnúbenie bolo v nezvyčajnom štýle. Namiesto prsteňov si nechali vytetovať na prstenník prvé písmená slov vety „*Do I look like I give a fuck?".* Pretože veľa cestoval kvôli turné, nepodarilo sa mu udržať vzťah s Jonnou a tak sa ich vzťah skončil.

Villeho tetovania
-----------------

Ma ich veľké množstvo. Najväčším a najvýraznejším tetovaním sú ornamenty na ľavej ruke. Jeho prvým tetovaním bolo srdce na pravej ruke. Ma niekoľko heartagramov, pričom najnovším tetovaním je hlava fínskeho spisovateľa.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ville Valo**

Autoritné údaje: * GND: 133075400
* ISNI: 0000 0000 7875 9755
* LCCN: n2015020533
* NK ČR: ola2002152791
* VIAF: 6112574
* WorldCat: lccn-n2015020533