recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kraje
**Kraj** je typ subjektu Ruskej federácie. Kraje sú takisto ako oblasti zriadené v prevažne ruských častiach federácie, ale okrajových a spravidla redšie osídlených.Rovnako ako republiky majú vlastný parlament a právo vydávať vlastné zákony. Na čele kraja stojí gubernátor volený obyvateľstvom.

V súčasnosti existuje 9 krajov:

1. Altajský kraj (Barnaul)
2. Zabajkalský kraj (Čita)
3. Kamčatský kraj (Petropavlovsk-Kamčatskij)
4. Krasnodarský kraj (Krasnodar)
5. Krasnojarský kraj (Krasnojarsk)
6. Permský kraj (Perm)
7. Prímorský kraj (Vladivostok)
8. Stavropoľský kraj (Stavropoľ)
9. Chabarovský kraj (Chabarovsk)

Zväčšovanie regiónov a zmena oblastí na kraje
---------------------------------------------

Permský kraj (ru: Пермский край) ako nový subjekt vznikol 1. decembra 2005 na základe Federálneho ústavného zákona z 25. marca 2004 číslo 1-FKZ (ru: № 1-ФКЗ) spojením Permskej oblasti s Komijsko-permským autonómnym okruhom.

Krasnojarský kraj (ru: Красноярский край) sa zväčšil 1. januára 2007 na základe Federálneho ústavného zákona z 14. októbra 2005 číslo 6-FKZ (ru: № 6-ФКЗ) spojením Krasnojarského kraja s Tajmýrskym (Dolgansko-neneckým) autonómnym okruhom a Evenkovským autonómnym okruhom. 

Kamčatský kraj (ru: Камчатский край) ako nový subjekt vznikol 1. júla 2007 na základe Federálneho ústavného zákona z 12. júla 2006 číslo 2-FKZ (ru: № 2-ФКЗ) spojením Kamčatskej oblasti s Koriackym autonómnym okruhom.

Zabajkalský kraj (ru: Забайкальский край) ako nový subjekt vznikol 1. marca 2008 na základe Federálneho ústavného zákona z 21. júla 2007 číslo 5-FKZ (ru: № 5-ФКЗ) spojením Čitskej oblasti s Agským buriatskym autonómnym okruhom.

V uplynulom období je v Rusku tendencia zväčšovania regiónov. Z oblastí a autonómnych okruhov vznikajú kraje ovládané gubernátormi.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Ruský portál |

| * z
* d
* u
Subjekty Ruskej federácie |
| --- |
| Republiky | 
* Adygejsko
* Altajsko
* Baškirsko
* Buriatsko
* Čečensko
* Čuvašsko
* Dagestan
* Chakasko
* Ingušsko
* Jakutsko
* Kabardsko-Balkarsko
* Kalmycko
* Karačajsko-Čerkesko
* Karelsko
* Komijsko
* Krym
* Marijsko
* Mordviansko
* Severné Osetsko
* Tatársko
* Tuviansko
* Udmurtsko

 | Ruská zástava |
| Kraje | 
* Altajský
* Chabarovský
* Kamčatský
* Krasnodarský
* Krasnojarský
* Permský
* Prímorský
* Stavropoľský
* Zabajkalský

 |
| Oblasti | 
* Amurská
* Archangeľská
* Astrachánska
* Belgorodská
* Brianska
* Čeľabinská
* Irkutská
* Ivanovská
* Jaroslavlianska
* Kaliningradská
* Kalužská
* Kemerovská
* Kirovská
* Kostromská
* Kurganská
* Kurská
* Leningradská
* Lipecká
* Magadanská
* Moskovská
* Murmanská
* Nižnonovgorodská
* Novgorodská
* Novosibirská
* Omská
* Orenburská
* Oriolska
* Penzianska
* Pskovská
* Riazanská
* Rostovská
* Sachalinská
* Samarská
* Saratovská
* Smolenská
* Sverdlovská
* Tambovská
* Tomská
* Tulská
* Tverská
* Ťumenská
* Ulianovská
* Vladimírska
* Volgogradská
* Vologdská
* Voronežská

 |
| Mestá federálneho významu | 
* Moskva
* Petrohrad
* Sevastopoľ

 |
| Autonómne oblasti | 
* Židovská autonómna oblasť

 |
| Autonómne okruhy | 
* Čukotka
* Chantyjsko-Mansijsko
* Jamalsko
* Nenecko

 |
| ***^1**  medzinárodne uznávané ako súčasť Ukrajiny* |
Kódy **ISO 3166-2** pre Maroko identifikujú 16 ekonomických regiónov a 51 provincií. Prvá časť (MA) je medzinárodný kód pre Maroko, druhá časť pozostáva z dvoch čísel identifikujúcich región a z troch písmen identifikujúcich provinciu.

Spravodaje
----------

* 2002-05-21
* 2004-03-08

Zoznam kódov
------------

```
MA-01 Tanger-Tétouan
      MA-CHE Chefchaouene
      MA-LAR Larache
      MA-TET Tétouan
      MA-TNG Tanger
MA-02 Gharb-Chrarda Beni Hssen
      MA-KEN Kénitra
      MA-SIK Sidi Kacem
MA-03 Taza-Al Hoceïma-Taounate
      MA-HOC Al-Hoceïma
      MA-TAO Taounate
      MA-TAZ Taza
MA-04 L'Oriental
      MA-BER Berkane
      MA-FIG Figuig
      MA-JRA Jerada
      MA-NAD Nador
      MA-OUJ Oujda
MA-05 Fès-Boulemane
      MA-BOM Boulemane
      MA-FES Fès
      MA-SEF Sefrou
MA-06 Meknès-Tafilalet
      MA-ERR Errachidia
      MA-IFR Ifrane
      MA-HAJ El-Hajeb
      MA-KHN Khenifra
      MA-MEK Meknès
MA-07 Rabat-Salé-Zemmour-Zaer
      MA-KHE Khemisset
      MA-RBA Rabat-Salé
MA-08 Grand Casablanca
      MA-CAS Casablanca
MA-09 Chaouia-Ouardigha
      MA-BES Ben Slimane
      MA-KHO Khouribga
      MA-SET Settat
MA-10 Doukhala-Abda
      MA-JDI El Jadida
      MA-SAF Safi
MA-11 Marrakech-Tensift-Al Haouz
      MA-CHI Chichaoua
      MA-ESI Essauoira
      MA-KES Kelaat Sraghna
      MA-MAR Marrakech
MA-12 Tadla-Azilal
      MA-AZI Azilal
      MA-BEM Beni Mellal
MA-13 Sous-Massa-Draa
      MA-AGD Agadir
      MA-BAH Aït Baha
      MA-MEL Aït Mellouol
      MA-OUA Ouarzazate
      MA-TAR Taroudannt
      MA-TIZ Tiznit
MA-14 Guelmim-Es Smara
      MA-ASZ Assa-Zag
      MA-ESM Es-Smara
      MA-GUE Guelmim
      MA-TAT Tata
      MA-TNT Tan-Tan
MA-15 Laâyoune-Boujdour-Sakia el Hamra
      MA-BOD Boujdour
      MA-LAA Laâyoune
MA-16 Oued ed Dahab-Lagouira
      MA-OUD Oued ed-Dahab
```

Pozri aj
--------

* ISO 3166-2, zoznam kódov územno správnych celkov všetkých krajín.
* ISO 3166-1, zoznam kódov všetkých krajín, používaných súčasne ako ich doménové mená na internete.
**Silanizácia** je metóda povrchovej úpravy kovov nahrádzajúca chromátovanie a fosfátovanie kovových povrchov s vytváraním medzivrstvy zlepšujúcej chemickou cestou priľnavosť plastov, lakov a farieb k povrchu materiálu.

Technológia využíva oligomérne alkoxysilány s reaktívnymi amínovými a nenasýtenými skupinami. Hydrolýzou trialkoxysilánov vznikajú reaktívne silántrioly reagujúce s kovovým povrchom, pričom vzniká povlak s reaktívnymi skupinami pre celý rad plastov, lakov, farieb, tmelov a lepidiel. Reakciou na povrchu vzniká kovalentná väzba, ktorá pevne zviaže k povrchu siloxány, ktoré zároveň reagujú aj medzi sebou za vzniku zosieťovaného povlaku. Technológia sa používa na železné, oceľové, hliníkové a pozinkované povrchy. Modifikovaný povrch slúži ako ochrana pred koróziou a podklad pred lakovaním či plastovaním. 

Silanizácia sa realizuje postrekom, ponorom, alebo náterom. Metóda zvyšuje odolnosť povrchu voči alkáliám, hlavne pre výrobky na báze hliníka. Silanizácia je nevratný proces, povrch sa nedá odstrániť rozpúšťadlami. Účinok je porovnateľný s chromátovaním alebo fosfátovaním. Výhodou je možnosť mechanického tvarovania už chemicky upraveného povrchu.
Stanovisko Saleziáni
**WhiteBikes** je nekomerčný komunitný systém verejných bicyklov v Bratislave, ktorého testovacia prevádzka začala v roku 2014.

V roku 2016 má k dispozícii okolo 100 bicyklov a 50 stanovíšť.[1] Používa open source systém Open Source Bike Share založený na SMS a webovej aplikácii.

Používa mestské bicykle, ktoré boli vyradené z Holandska a zadarmo venované Bratislave. Systém zatiaľ funguje bezplatne. Podmienkou používania je iba registrácia na webovej stránke a absolvovanie krátkeho školenia, pri ktorom prebehne fyzická registrácia a podpis zmluvy.

Princíp je založený na rozmiestnení stanovíšť, kde sa bicykle zamykajú kódovou zámkou, pričom kód používateľ dostane cez SMS alebo webové rozhranie aplikácie. Stanovištia sú rozmiestnené na frekventovaných miestach v meste a bicykel je nutné vrátiť výlučne na jedno z daných stanovíšť. Maximálny čas na vypožičanie bicykla je určený na 24 hodín. Komunita dbá na dodržiavanie vlastných pravidiel a pravidelne vykonáva údržbu bicyklov. Na odloženie nepojazdných alebo inak poškodených bicyklov slúžia špeciálne zberné stanovištia.

Pozri aj
--------

* Slovnaft Bajk

Referencie
----------

1. ↑

Externé odkazy
--------------

* Webové rozhranie
* Open Source Bike Share
**Olga Gennadijevna Jukina** (rus. О́льга Геннáдьевна Ю́кина; \* 23. október 1953, Moskva, ZSSR – † 29. január 2005, Moskva, Rusko) a **Taťjana Gennadijevna Jukina** (rus. Татья́на Генна́дьевна Ю́кина; \* 23. október 1953, Moskva, ZSSR – † 31. marec 2011, Moskva, Rusko) boli sovietske detské herečky-dvojičky.

Životopis
---------

Matka sa rozhodla, že Taťjana ani jej sestra-dvojička Olga Jukina nebudú herečky. Vyštudovali strojárenskú priemyselnú školu a potom spoločne pracovali v cestovnej kancelári Inturist, sprevádzali ruských turistov na cestách do zahraničia. Od roku 1995 pracovali vo Vojenskom komisariáte. Sú pochované v Moskve na Pokrovskom cintoríne.

Filmografia
-----------

* *Kráľovstvo krivých zrkadiel* (1963)
* *Mrázik* (1964)

Referencie
----------

1. ↑  S.R.O. (FDB.CZ), 2003-2019, Filmová databáze. *Taťjana Jukina* [online]. FDb.cz, [cit. 2020-07-20]. Dostupné online. (po česky)
2. ↑  S.R.O. (FDB.CZ), 2003-2019, Filmová databáze. *Olga Jukina* [online]. FDb.cz, [cit. 2020-07-20]. Dostupné online. (po česky)
O železničnom zabezpečovacom zariadení pozri *žezlo (železnica).*
Rakúske cisárske žezlo
**Žezlo** (zo staroslovanského žьzlъ = palica, prút) je súčasť korunovačných klenotov. Je to „na jeden lakeť dlhá" palica z drahého kovu, väčšinou bohato zdobená a osadená drahokamami. Je symbolom svetskej moci panovníka, najmä cisára a kráľa, neskôr i kniežaťa.

Žezlo ako symbol moci
---------------------

Poľské *berło* je insignia odvodená od palcátu, ktorá sa drží podobne ako žezlo – tradičný symbol najvyššej vojenskej hodnosti. Dnes je symbolom poľského maršala.

Aj prezident Ukrajiny obdrží pri uvedení do funkcie spoločne s úradnou reťazou tzv. *Bulavu* (Булава), ktorá dosiaľ slúži ako symbol moci.

Z bojových bakulí (palcátov) je odvodená úradná berla (*ceremonial maces*), ktorá sa používa v britskom parlamentnom systéme i na angloamerických univerzitách.

Jednu zvláštnosť má aj Francúzsko: francúzsky kráľ so sebou nosil dve žezlá: jedno do výšky hlavy a jedno kratšie, symbolizujúce spravodlivosť („main de justice").

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Žezlo**

Pozri aj
--------

* Biskupská berla

Externé odkazy
--------------

* České kráľovské žezlo na stránkach Hradu

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Žezlo na českej Wikipédii.*
**Sesklo** (gr.: Σέσκλο, arum. *Sheshclu-čítaj Šešklu*) je dedina v blízkosti gréckeho mesta Volos v kraji Tesália v Grécku. Koncom 19. stor. tu bola objavená neolitická osada, jedna z najstarších v Grécku. Prvé výskumy viedol grécky archeológ Christos Tsountas, v roku 1957 D. R. Theocharis.

Dejiny
------

Neolitické osídlenie v Seskle dalo pomenovanie pre najstaršiu neolotickú kultúru v Európe. Najstaršie osídlenie možno datovať do rokov 6850 +/− 660 rokov. Obyvateľstvo rozvíjalo pomerne vyspelú poľnohospodársku výrobu, vyrábalo si úžitkovú keramiku a udržiavalo kontakty s vyspelými civilizáciami Malej Ázie. Osady boli budované na vyvýšeninách v blízkosti úrodných údolí, kde pestovalo obilie a strukoviny, chovalo ovce, ošípané a psov. Drevené domy boli malé s jednou alebo dvomai izbami. V 6. tisícročí pred Kr. sa objavujú dvojposchodové domy s kamennými základmi. Okolo osady bola vybudovaná mohutná kamenná hradba. Mladšiu vrstvu kultúry Sesklo prekryla kultúra Dimini.

V 18. stor. počas Osmanskej ríše sa tu usadili aj Arumuni z dnešného Albánska a Sesklo tak patrí k jednej z mála obcí s čiastočným arumunským osídlením v okolí mesta Volos. Arumunčina je dodnes hlavným jazykom miestnych arumunských obyvateľov a ovládajú ju aj pôvodní gréckohovoraci obyvatelia.

Literatúra
----------

* Sesklo. In: NOVOTNÝ, Bohuslav, et al. *Encyklopédia archeológie*. 1. vyd. Bratislava : Obzor, 1986. 1032 s. S. 786.
**Tošio Kató**, jap. 加藤 敏夫 – Kató Tošio (\* 25. august 1917, Kanuma, prefektúra Točigi, Japonsko – † 2. október 1999, Oakland, Kalifornia, USA) bol japonský matematik. Zaoberal sa predovšetkým parciálnymi diferenciálnymi rovnicami, funkcionálnou analýzou a matematickou fyzikou. V roku 1980 dostal Wienerovu cenu za aplikovanú matematiku.

Život
-----

Tošio Kató sa narodil 25. augusta 1917 v meste Kanuma v prefektúre Točigi. Pred druhou svetovou vojnou začal štúdium fyziky na Tokijskej univerzite, kde prvý stupeň ukončil v roku 1941. Druhá svetová vojna však znemožnila jeho ďalšie štúdium a jej zvyšok strávil v zlých podmienkach prácou na vidieku. Počas tohto obdobia niekoľkokrát bojoval o život a dostal aj tuberkulózu.

Po druhej svetovej vojne Kató pokračoval na doktorandskom štúdiu, ktoré ukončil v roku 1951, kedy aj začal učiť na Tokijskej univerzite. V rokoch 1954 až 1955 po prvýkrát navštívil Spojené štáty, pričom istý čas strávil aj na Kalifornskej univerzite v Berkeley. V roku 1958 sa stal profesorom fyziky na Tokijskej univerzite a v roku 1962 sa vďaka pozvaniu Františka Wolfa stal profesorom matematiky v Berkeley, kde zotrval až do odchodu do dôchodku v roku 1988. S vedeckou činnosťou však pokračoval aj po tomto dátume. Zomrel 2. októbra 1999 na náhle zlyhanie srdca.

Práca
-----

Tošio Kató venoval pravdepodobne najväčšiu časť svojho tvorivého života štúdiu metód funkcionálnej analýzy (presnejšie teórie operátorov a spektrálnej teórie) a ich využití v kvantovej mechanike. Považuje sa za zakladateľa modernej teórie Schrödingerových operátorov, zaoberal sa však aj spektrálnou teóriou ďalších operátorov vyskytujúcich sa v kvantovej mechanike. V roku 1966 vydal knihu *Perturbation theory for linear operators,* ktorá je v tejto oblasti považovaná za klasiku.

Zaoberal sa aj parciálnymi diferenciálnymi rovnicami, predovšetkým dosiahol niekoľko dôležitých výsledkov ohľadom Navierových-Stokesových rovníc, ktorá sa využívajú v mechanike tekutín a ohľadom Kortewegovej-de Vriesovej rovnice na opis vlnenia na plytkej vode. Zaoberal sa aj žiarením gama.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Tosio Kato
2. 1 2  Cordes, H. et al.: *Tosio Kato (1917-1999)*. In: Notices of the AMS, roč. 47, č. 6, str. 650-657, 2000.

| * z
* d
* u
Nositelia Wienerovej ceny |
| --- |
| 
* Richard Bellman (1970)
* Peter Lax (1975)
* Tošio Kató / Gerald Whitham (1980)
* Clifford Gardner (1985)
* Michael Aizenman / Jerrold Marsden (1990)
* Hermann Flaschka / Ciprian Foias (1995)
* Alexandre Chorin / Arthur Winfree (2000)
* James Sethian (2004)
* Craig Tracy / Harold Widom (2007)
* David Donoho (2010)
* Andrew Majda (2013)
* Constantine Dafermos (2016)

 |

Autoritné údaje: * BnF: 12476093v
* GND: 17218083X
* ISNI: 0000 0001 0909 1285
* LCCN: n82090887
* NK ČR: osd2015853365
* VIAF: 64105756
* WorldCat: lccn-n82090887
Stredná Európa po uzavretí mieru v Campo Formio
**Mier z Campoformia** (iné názvy: **mier v Campoformiu**, **mier v Campo Formiu**) ukončil 17. októbra 1797 vojnu medzi Francúzskom a Rakúskom a potvrdil nové východné hranice Francúzska až k ľavému brehu Rýna. Rakúsko uznalo stratu svojho vplyvu v Taliansku a vzdalo sa Lombardska a Belgicka výmenou za Benátsko, Istriu a Dalmáciu.

Priebeh rokovania
-----------------

Rokovania o mierovej zmluve mali prebiehať v Udine. Hoci to mal Napoleon Bonaparte z Milána kúsok, nechal cisárovho splnomocnenca, najlepšieho rakúskeho diplomata grófa Ludwiga Cobenzla, deň čakať. 

Rokovania začali 27. septembra. Postupovali veľmi pomaly a Napoleon musel vyvinúť veľké diplomatické úsilie. Pokúsil sa Cobenzla zastrašiť, že rokovania budú prerušené, Cobenzl bol však neústupný. Už počas predbežných leobenských rokovaní narazil na slabé miesto rakúskej diplomacie – Prusko.

Spoločne čeliť Prusku, rakúskemu rivalovi, sa Cobenzlovi pozdávalo. Napoleonovi na Prusku nezáležalo a splnenie tejto zmluvy tiež nepovažoval za záväzné. Cobenzl sa napriek tomu dohadoval o každý bod zmluvy a rokovania preťahoval. Z Paríža prichádzali každým dňom nové smernice, tá posledná prikazovala prerušiť rokovania a pokračovať na Viedeň do 29. septembra. Napoleon potreboval koniec výpravy a ponáhľal sa. Rozhodol sa teda riskovať. Nótu o „ultimáte do 29. septembra" ukázal Cobenzlovi, ktorý ňou bol úplne zaskočený. Napoleon mohol prerušiť rokovania a jeho vláda by bola len spokojná. Vydesený Cobenzl bol ochotný súhlasiť so všetkým.

Bolo to otvorené delenie koristi. Benátska republika bola rozdelená medzi Rakúsko, Francúzsko a Cisalpinskú republiku. Mainz a ľavý breh Rýna pripadol Francúzsku. Rakúsko uznalo nové talianske republiky. Všetky otázky boli vyriešené, a tak sa 11. októbra obe strany zišli, aby zmluvu podpísali. 

Vyskytli sa však nečakané ťažkosti. Napoleonovi sa nepáčil článok o Mainzi a rýnskej hranici a navrhol ho opraviť podľa seba, Cobenzl mal námietky. O dva dni bol text oficiálne schválený. Obe strany sa dohodli, že zmluvu podpíšu v mestečku Campo Formio, na polovičnej ceste medzi rezidenciami oboch strán. Keď bola zmluva 17. októbra hotová, gróf Cobenzl, ktorý sa obával ďalších Napolonových kúskov, nečakal v Campo Formio a odišiel do Codroipo za ním. Tam bola nakoniec zmluva 18. októbra podpísaná.

Hoci Napoleon ani Cobenzl v Campo Formia neboli, zmluva, ktorá ukončila päťročnú vojnu medzi Francúzskom a Rakúskom, vošla do dejín ako mier z Campo Formia.

Referencie
----------

1. ↑  Benátska republika. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 2001. 686 s. ISBN 80-224-0671-6. Zväzok 2. (Bell – Czy), s. 23.
2. ↑  Harenberg, B. (ed.), Beier, B. et al.: *Kronika ľudstva*, 1994. ISBN 80-7153-038-7. s. 636.
3. ↑  Slovensko: vojenská kronika

Externé odkazy
--------------

* Francúzsky originál texte bez tajných klauzúl
* Anglický skrátený text s tajnými doložkami

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Mír v Campo Formio na českej Wikipédii.*
Mercedes 600 Pullman
**Limuzína** je obyčajne štvor- až šesťdverový automobil s trojpriestorovou karosériou s priestorom pre 6 až 9 cestujúcich s pevnou strechou. Priestor pre cestujúcich je obyčajne oddelený medzistenou od priestoru šoféra umiestnenou za prednou radou sedadiel. Najväčšou sériovo vyrábanou limuzínou bol Mercedes 600 Pullman, ktorý mal vo verzii limuzína 6 dverí a dĺžku 6,24 metra. Rozdielom od sedanu, ktorý má tiež pevnú strechu, je vo veľkosti (limuzína má väčší rázvor kolies ako 3 metre čo spĺňa aj luxusný automobil) ale aj to, že limuzína bývala riadená profesionálnym šoférom.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Limuzína na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Automobilové karosérie |
| --- |
| otvorené | 
* Roadster
* Kabriolet
* Targa

 |
| zatvorené | 
* Sedan
* Hardtop
* Kupé
* Limuzína
* Notchback

 |
| zadné dvere | 
* Kombi
* Hatchback
* Liftback
* Shooting Brake

 |
| ostatné | 
* SUV
* Leisure activity vehicle
* Minibus
* Dodávkový automobil
* Pick-up
* Crossover
* MPV
	+ kompaktné MPV
	+ mini MPV

 |
Poloha
**Midwest** (doslova *Stredozápad*) je región Spojených štátov, ktorý zahŕňa štáty Illinois, Indiana, Iowa, Kansas, Michigan, Minnesota, Missouri, Ohio, Nebraska, Severná Dakota, Južná Dakota a Wisconsin. V roku 2010 tu podľa sčítania ľudu žilo 66 927 001 obyvateľov.[1] Je to geografické a populačné centrum Spojených štátov. Región sa delí na East North Central States (hlavne Great Lakes States) a West North Central States (hlavne Great Plains States), hoci Minnesota, ktorá patrí medzi West North Central states, nepatrí medzi Great Plains states.

Najväčšie mesto regiónu je Chicago, nasleduje Detroit a Indianapolis. Ďalšie dôležité mestá sú Cincinnati, Cleveland, Columbus, Des Moines, Kansas City, Madison, Milwaukee, Minneapolis, Omaha, St. Louis a Wichita.

Termín Midwest sa používa vyše 100 rokov. Ďalšie označenia sú "Northwest" alebo "Old Northwest" (podľa Northwest Territory), "Mid-America," alebo "Heartland".

Referencie
----------

1. ↑  Resident Population Data - 2010 Census

  


| * z
* d
* u
Geografické regióny Spojených štátov |
| --- |
| Northeast | Nové Anglicko - Mid-Atlantic • East Coast - Atlantic Northeast |
| Midwest | E North Central - W North Central • Upper Midwest • Veľké kanadské jazerá - Veľké prérie |
| Juh | Upland South - Deep South - Gulf Coast • South Atlantic - Southeast - South Central • West South Central • East South Central |
| Západ | Pacific/West Coast - Mountain • Northwest - Southwest • Pacific Northwest - Veľká panva |
| Ostatné | Sever - Východ - Central • Coastal - International Border |
**Jozef Figura** (\* 21. apríl 1906, Šenkvice – † 31. august 2001, Beppu-Soencho, Japonsko) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, salezián, misionár.

Životopis
---------

Ľudovú školu vychodil vo svojom rodisku. Gymnázium navštevoval na súkromnom Slovenskom gymnáziu v Taliansku v obci Perosa Argentina a v Šaštíne (1924 – 1926). Saleziánsky noviciát si vykonal v rokoch 1926 – 1927 v Radne (Slovinsko). Teologické štúdiá absolvoval v Turíne v Taliansku (1932 – 1935). Za kňaza bol vysvätený 7. júla 1935. 
Ako misionár pôsobil v Japonsku v Mijazaki, Mijakonodžó, Oita, Kawasaki, Kitsuki, Tokio a Beppu-Soencho. V úlohe direktora saleziánskych diel pôsobil v Mijazaki v rokoch 1932 – 1935, v Tokiu-Suginami v rokoch 1954 – 1959, v Tokiu-Kokubunji v rokoch 1960 – 1964 a v Kawasaki v rokoch 1964 – 1966.

Počas druhej svetovej vojny bol určitý čas i väznený. Bol i publikačne činný a prispieval do viacerých exilových slovenských časopisov. Vďaka finančnej pomoci amerických Slovákov postavil a opravil viacero kostolov, škôl a saleziánskych budov (opísal to vo svojej autobiografii, ktorá vyšla pod názvom *Spod Tatier pod Fudžijamu*). Bol starším bratom saleziánskeho misionára Antona Figuru, ktorý pôsobil na Kube, Haiti a v Dominikánskej republike. Misionárom bol 65 rokov.

Dielo
-----

* 1987 – *Spod Tatier pod Fudžijamu* (Záhreb)

Literatúra
----------

* KUBANOVIČ, Zlatko: *Historický náhľad do dejín slovenských saleziánov (Od dona Bosca do roku 1924)*. Bratislava: Don Bosco, 2019. ISBN 978-80-8074-436-6. S. 236 – 237.
* FIGURA, Jozef, SDB. In:  *Lexikón katolíckych kňazských osobností Slovenska*. 1. vyd. Bratislava : Lúč, 2000. 852 s. ISBN 80-7114-300-6. S. 335 – 336.

Autoritné údaje: * NK ČR: ola2009531545
* VIAF: 101590959
**Michal Elefant** (\* 1816, Aszód – † 2. september 1872, Pešť) bol slovenský (uhorský) evanjelický kňaz (farár), náboženský spisovateľ a cirkevný historik.

Pochádzal z meštianskej rodiny. Absolvoval štúdium na Evanjelickom lýceu v Banskej Štiavnici a v Bratislave (pozri Evanjelické lýceum v Bratislave), následne študoval na univerzite v Berlíne, Halle a v Jene. V roku 1839 pôsobil ako vychovávateľ u Podmanických, neskôr ako kaplán v Aszóde, farár v Czegléde (1840), Tápiószentmártone (1842), Nyíregyháze (1855), Ácsi (1860) a v slovenskej evanjelickej obci v Pešti (1867), kde bol od roku 1868 seniorom. Napísal viacero náboženských diel a prácu z cirkevných dejín, ktorá ale zostala v rukopise.

Personálna bibliografia
-----------------------

* *A hivő sziv ömledezésci imádságokban*, Kecskemét, 1843
* *Hit remény szeretet*, Pest, 1855
* *Szent Lant*, Sárospatak, 1860
* *Dávid szent lantja*, Sárospatak
* *Poznamenání o příbuzných augšpurského vyznání zvlášť v Uhřích*, Košice, 1860
* *Előkészület a confirmátióhoz*, Pest, 1870
* *A reformácziő története; Lutheriás* , rukopis

Referencie
----------

1. ↑  „ELEFANT, Michal", *Slovenský biografický slovník : (od roku 833 do roku 1990)*, II. zväzok, E – J (1. vyd.), Martin: Matica slovenská, 1987, str. 13
**Miera** sa vo filozofii chápe napr. ako kvalitatívne určený interval kvantitatívnych zmien, v hraniciach ktorého môže existovať daná kvalita či podstatná určenosť objektu.

Pojmy alebo predstavy miery závisia od významových útvarov, ktoré intervenujú v priebehu ich tvorby a značne sa líšia. Napr. v gréckej mytológii je symbolom miery bohyňa spravodlivosti Themis, jej dcéra Diké (ochrankyňa mieru, pokoja a práva) a Nemezis (bohyňa spravodlivej odplaty). V antických tragédiách miera vystupuje ako druh kozmickej miery (nepísaný zákon, ktorý nemožno beztrestne prekročiť, nevratné striedanie dňa a noci). 

Filozofickú kategóriu miery vymedzil po prvý raz Hegel, a to ako jednotu kvalitatívnej a kvantitatívnej určenosti vecí.

Pojem miery v niektorých disciplínach
-------------------------------------

* estetika – miera je hranica estetična. Špeciálne v umení sa týka množstva a povahy použitých výrazových prostriedkov, kompozičných pravidiel a pod. Všeobecne označuje estetická miera to, že nejaký jav vstupuje do estetickej funkcie alebo z nej vystupuje.
* etika – mierou je umiernenosť.

Miera podľa Šindelářa
---------------------

Podľa Šindelářa je miera hranica premenlivosti a prechodu stavov, javov, procesov z jedných do druhých, organická jednota kvantity a kvality. Každý predmet alebo jav má určité hranice premenlivosti, za ktorými kvantitatívne zmeny vedú ku kvalitatívnym zmenám. Práve tieto hranice sú mierou. Pre zachovanie miery treba určitú stabilitu podmieňujúcich článkov, účastníkov a pod. rovnováhu kvantity a kvality (napr. výrazná zmena v počte účastníkov nejakej akcie môže podstatne zmeniť aj jej výsledok alebo aspoň jej priebeh.

Zdroje
------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Mieroslav Hysko** (\* 18. február 1917, Obišovce – † 6. apríl 1977, Bratislava) bol novinár a spisovateľ.

Jeho pseudonymy boli Jožko Prútik, Miloslav Zúbek, M. Peter, M. Rohoň, Obišovský, Peter Tŕň.

Jeho otec bol Ján Hysko, matka Mária rod. Degrová.

Životopis
---------

Do 1936 študoval na gymnáziu v Martine, 1936 – 1940 na Právnickej fak. UK v Bratislave, 1951 JUDr. 1962 CSc. 1961 doc. 1968 mimoriadny prof. V r. 1940 – 1944 pôsobil ako redaktor Nár. novín v Martine, v septembri 1944 šéfredaktor a politický komentátor povstaleckej Pravdy, 22. januára 1945 – 4. februára 1945 redaktor denníka Partizán v Banskej Bystrici, neskôr Pravdy v Košiciach a v Bratislave, 1948 – 1949 právnik čs. veľvyslanectva vo Varšave, šéfredaktor Nového slova, vedecký pracovník a riaditeľ Novinárskeho študijného ústavu, od 1961 prednášal teóriu novinárstva, 1972 – 1976 vedecký pracovník Inštitútu pre výskum masovokomunikačných prostriedkov v Bratislave. Venoval sa novinárstvu a publicistike. Od 1933 publikoval poviedky, humoresky, skeče a jednoaktovky, knižne publikoval beletristické satiry. Od polovice 50. rokov sa sústredil na hist. práce a na dejiny a teóriu novinárstva. Od 1945 člen a funkcionár Zväzu slov. novinárov, 1949 Zväzu slovenských novinárov, účastník medz. novinárskych sympózií.

Ocenenie
--------

* R. 1945 vyznamenaný Radom SNP i.tr. 1955 Za zásluhy o výstavbu

Dielo
-----

* Po fronte, Bratislava r. 1948
* Prekrútené poriadky, Bratislava r. 1953
* Veselá fajta, Bratislava r. 1955
* Z veľkých dní boja slovenského ľudu 1938 – 1945, Banská Bystrica r. 1959 (s → M. Kropilákom)
* Kapitoly z teórie novinárstva, Bratislava r. 1966

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 170076
* GND: 108231532X
* ISNI: 0000 0003 5609 511X
* NK ČR: skuk0000617
* SNK: 166469
* VIAF: 85153520
**Lokálne magnitúdo** (iné názvy: **lokálne magnitudo, lokálna magnitúda (zemetrasenia), miestne magnitúdo/magnitudo, Richterovo magnitúdo/magnitudo**) je druh magnitúda; je to dekadický logaritmus pomeru amplitúdy a periódy seizmickej vlny (zo seizmografu). 

Súhrn všetkých možných lokálnych magnitúd, najmä ak sú rozdelené na "stupne" podľa účinkov na zemský povrch, sa niekedy nazýva **stupnica lokálne magnitúdo/magnitudo, Richterova magnitúdová stupnica, Richterova stupnica** či **Richterova škála**. Výraz "stupnica" sa v tejto súvislosti niekedy považuje za nevhodný, pretože ide o veličinu, ktorá nadobúda (takmer) kontinuálne hodnoty, a teda to nie je stupnica v pravom slova zmysle. Problematický je aj atribút "Richterov" v názve veličiny či stupnice, pretože Richterovo magnitúdo je prísne vzaté len názov lokálneho magnitúda platného pre geologické podmienky južnej Kalifornie. Pre iné oblasti Zeme je teda vhodné hovoriť len o "lokálnom magnitúde", napr. na Slovensku sa používa lokálne magnitúdo pre Západné Karpaty. Okrem toho aj sám Richter hovoril len o "magnitude local" (lokálna magnitúda).

Charakteristika
---------------

V roku 1935 Charles F. Richter a Beno Gutenberg z California Institute of Technology vypracovali metódu merania zemetrasení analýzou seizmogramov zaznamenaných Wood-Andersonovým torzným seizmometrom. Richter pôvodne zaokrúhľoval namerané hodnoty k najbližším štvrtinám jednotiek, neskôr sa však hodnoty zaokrúhľovali na desatiny. Príčinou vytvorenia tejto stupnice bola snaha o oddelenie predtrasov a dotrasov od hlavného otrasu. Inšpiráciou Richterovi bola stupnica hviezdnych magnitúd používaná v astronómii na opis magnitúdy (hviezdnej veľkosti) a ďalších objektov na oblohe.

Richter vybral za magnitúdu 0 otras, ktorý by na seizmograme zaznamenanom Wood-Andersonovým torzným seizmometrom umiestneným 100 km od epicentra zemetrasenia ukázal maximálny vodorovný posun 1 mikrometer. Richterova škála kvôli spôsobu svojho výpočtu pomocou logaritmu nemá žiadnu hornú ani dolnú hranicu. 

| Richterova stupnica |
| --- |
| Názov | Magnitúda | Účinky | Frekvencia výskytu |
| mikro | < 2 | Mikrozemetrasenie, nepocítiteľné | Niekoľko miliónov za rok |
| veľmi malé | 2,0 – 2,9 | Nepocítiteľné, ale zaznamenateľné | Viac ako milión za rok |
| malé | 3,0 – 3,9 | Dá sa pocítiť, ale bez spôsobených škôd | Viac ako 100 000 za rok |
| slabé | 4,0 – 4,9 | Cítiť trasenie vecí v domoch, bez významných škôd | 10 000 až 15 000 za rok |
| stredné | 5,0 – 5,9 | Zle postavené budovy môžu spadnúť | 1 000 až 1 500 za rok |
| silné | 6,0 – 6,9 | Veľké škody až na ploche 100 km2 | 100 až 150 za rok |
| veľké | 7,0 – 7,9 | Veľké škody na veľkých oblastiach | 10 až 20 za rok |
| veľmi veľké | 8,0 – 8,9 | Škody na niekoľko sto kilometroch | Jedno za rok |
| masívne | 9,0 – 9,9 | Veľké škody na niekoľko tisíc kilometroch | Jedno za 10 až 50 rokov |
| meteorické | 10+ | doposiaľ nezaznamenané | Extrémne zriedkavo |

Pozri aj
--------

* magnitúdo

Externé odkazy
--------------

* Zemetrasenia na Slovensku. Enviromagazín 5/2008


|  |  |
| --- | --- |
|  | Portál vedy o Zemi |
**Pasívne agresívne správanie** je pasívna obštrukcia, vyhýbanie sa alebo pasívny vzdor (rezistenicia) v medziľudských vzťahoch alebo aktivitách. Je to prenikavá osobnostná črta, ktorá sa prejavuje negatívnym postojom, popieraným vzdorom v medziľudských alebo pracovných situáciách. Naučená bezmocnosť, tvrdohlavosť alebo hnev môžu poukazovať na pasívne agresívne správanie. Je to obranný mechanizmus a väčšinou iba z časti vedomý.

Znaky pasívnej agresie
----------------------

* dvojzmyselnosť
* chronická roztržitosť a meškanie
* tendencia sťažovať sa
* neschopnosť prejavovať nepriateľstvo alebo hnev
* strach z autority
* strach zo súťaženia
* strach zo závislosti
* strach z dôvernosti
* vymýšľanie si ospravedlnení

* strácanie predmetov
* klamanie
* obštrukcionizmus
* odkladanie povinností
* sarkazmus
* tvrdohlavosť
* mrzutosť

Pasívne agresívna osoba samozrejme nemusí mať všetky tieto črty, alebo môže mať nejaké iné.

Tieto osoby reagujú so skrytým strachom na požiadavky a neskôr zvyknú rebelovať maskovaným hnevom. Často odpovedajú na zadané úlohy ospravedlňovaním sa alebo na ne zabúdajú. Namiesto dokončenia práce sa vyhovárajú a sťažujú na vlastné problémy. Môžu obviňovať druhých, aby sa vyhli zodpovednosti. Pasívni agresori bývajú tichí a tajomní. Nie sú schopní vysvetliť prečo sa takto správajú, môžu byť veľmi kreatívni v racionalizácii ich správania.

Títo ľudia sa správajú pasívne alebo ako obete aby sa vyrovnali s problémami. Aj keď občas zneužívajú druhých, neubližujú im zámerne pretože ani vlastné správanie si niekedy neuvedomujú. Obávajú sa následkov vyjadrenia svojich emócií.
Hliníkový chladič s rebrovaním, aktívna plocha z medi, šedá plocha je vrstva silikonoveho tmelu
**Pasívny chladič** v elektrotechnike označuje chladič bez aktívnych prvkov (prvkov vykonávajúcich nejakú činnosť, a spotrebúvajúcich energiu). Je to súčiastka vyrobená z dobrého vodiča tepla (kovu).

Chladiče sa používajú tam, kde súčiastka produkujúca teplo nie ja sama schopná odviesť teplo do prostredia (hlavne kvôli malým plošným rozmerom). Princíp pasívneho chladiča spočíva v tom, že preberie teplo z chladenej súčiastky, rozvedie ho do svojho tela a rebrovaním (ktoré už má plochu rádovo väčšiu ako chladená súčiastka) teplo odvedie do okolia. Nutnou podmienkou pre účinný pasívny chladič je teda čo najväčšia chladiaca plocha. Zväčšenie plochy sa dosahuje rebrovaním (vytvorenie plochých výstupkov). Pasívne chladiče sa vyrábajú obvykle z hliníka (dobrý vodič tepla, dobrá cena), medi (lepší vodič tepla, ale vysoká cena) pre menej náročné aplikácie z ocele (horšie vedenie tepla, najnižšia cena). Kompromisne sa vyrábajú hliníkové chladiče, ktorých plocha prichádzajúca do styku so zdrojom tepla je vyrobená z medi (lepšie odvedenie tepla a jeho rozšírenie do chladiča).

Súčiastka a chladič nemajú ideálne dosadacie plochy (nerovnosti, jemné výstupky). Medzi nimi sa preto nachádza vrstvička vzduchu (vzduch je zlý vodič tepla), ktorá čiastočne prechod tepelne izoluje. Pre zlepšenie prestupu tepla zo súčiastky do chladiča sa aktívna plocha (dotyk súčiastky a chladiča) pokrýva materiálom vytláčajúcim izolačnú vrstvu vzduchu. Na to sa používajú silikónové vazelíny, pasty a tmely (silikón má vysokú odolnosť voči tepelnému zaťaženiu).
Mlyn Jakubov na rieke Ohře, riečny kilometer 150,0
**Vodné koleso** alebo **mlynské koleso** je jedným z najstarších zariadení na získanie energie prúdiacej vody.

Sila vodného prúdu bola jedným z prvých využívaných zdrojov energie. Vodné koleso bolo široko využívané v staroveku, stredoveku, i na začiatku novoveku, a to najmä na pohon vodných mlynov. Neskôr bolo používané i na pohon mechanizmov v kováčskych dielňach – hámroch a na pílach. V niektorých krajinách je vodné koleso dodnes využívané napríklad pre čerpanie vody.

Typy vodných kolies
-------------------

Vodné koleso býva zvyčajne vyrobené z dubového dreva a po obvode má radu drevených lopatiek alebo vreciek. Principiálne možno vodné kolesá rozdeliť na tri druhy: 

* Koleso na spodnú vodu využíva len kinetickú energiu vody prúdiacej pod ním.
* Koleso na strednú vodu využíva i potenciálnu energiu vody, ktorá je k nemu privádzana vyššie, než je hladina odtekajúcej vody. Oba druhy kolies sa otáčajú spodnou časťou v smere toku vody.
* Koleso na vrchnú vodu je zalievané zhora a otáča sa v smere prúdu vody vrchnou časťou. Využíva najmä potenciálnu energiu vody.

* Koleso na spodnú vodu
* Koleso na strednú vodu
* Koleso na vrchnú vodu

Kolesá na lodných mlynoch sa stavali na lodiach a išlo o kolesá na spodnú vodu. Pri poklese vody klesal celý mlyn a nehrozilo vyschnutie.

Vodné koleso bolo v 20. storočí nahradené oveľa účinnejšou vodnou turbínou. Možno ho ale vidieť v činnosti v niektorých zachovalých múzejných prevádzkach. Na princípe vodného kolesa pracoval aj voľakedy veľmi obľúbené detské hračky našich predkov – vodné mlynky, ktoré si často stavali na potoku.

Pozri aj
--------

* Hámor
* Kolesový parník
* Vodný kolesový mlyn

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Vodní kolo na českej Wikipédii.*
**Pat O'Brien** (\* 15. december 1965, Northern Kentucky, Kentucky, USA) je gitarista death metalovej skupiny Cannibal Corpse. Momentálne žije na Floride. Podieľal sa na skladaní náročnejších skladieb pre skupinu Cannibal Corpse, ako napríklad „Hatchet to the Head", „Systematic Elimination", „Frantic Disembowelment" a „Blunt Force Castration". Figuruje na albumoch *Gallery of Suicide*, *Bloodthirst*, *Gore Obsessed*, *Worm Infested*, *The Wretched Spawn*, *Kill*, *Evisceration Plague*, *Torture*, *Skeletal Domain* a *Red Before Black*.

V 80. rokoch hral kratší čas v death/thrash metalovej skupine Ceremony.

Členom skupiny Cannibal Corpse sa stal v roku 1997 po nahratí albumov *In Memory* a *The Politics of Ecstasy*, v kapele Nevermore pôsobil v rokoch 1995 - 1996, kde vystriedal na poste gitaristu Roba Barretta.

Používa gitary značky B.C. Rich, model Jr.V's a príležitostne gitary značky Jackson, model Randy Rhoads, na ozvučenie používa hlavy a kombá firmy Mesa Boogie, EMG gitarové snímače a brnkadlá značky Dunlop. 

Je celoživotným členom amerického združenia National Rifle Association, vlastní kolekciu zbraní.

Referencie
----------

1. ↑   Metal Archives
2. ↑   Metal Archives

Externé odkazy
--------------

* stránka Cannibal Corpse (po anglicky)
* Cannibal Corpse na Myspace (po anglicky)

Autoritné údaje: * NK ČR: xx0199154
* VIAF: 2998154260905624480000
**Robert Christgau** (\* 18. apríl 1942, New York, New York, USA) je americký esejista a hudobný kritik.

Narodil sa v newyorskom Queense a študoval na Dartmouth College, kde získal diplom z angličtiny. Najprv písal poviedky, ale onedlho sa začal venovať športovej žurnalistike. Neskôr sa začal venovať hudobnej tematike a svoje články publikoval napríklad v novinách *The Village Voice*, *Esquire* alebo *New York*. Označil Louisa Armstronga, Thelonious Monka, Chucka Berryho, The Beatles a New York Dolls za päť najväčších hudobných umelcov všetkých čias.

Referencie
----------

1. ↑   *Robert Christgau, Dean of American Rock Critics* [online]. robertchristgau.com, [cit. 2009-10-10]. Dostupné online.
2. ↑  O'DAIR, Barbara. *A conversation with Robert Christgau* [online]. May 9, 2001, [cit. 2008-04-13]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Robert Christgau na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 172510503
* ISNI: 0000 0000 8399 8419
* LCCN: n81018914
* NK ČR: jn20020716187
* VIAF: 91295400
* WorldCat: lccn-n81018914
**Cyklón na Samoe** bola tropická cyklóna, ktorá v marci roku 1889 zasiahla Samou. Bolo zničených veľa prístavov vrátane hlavného prístavu v Apii, ktorý bol zasiahnutý 15. marca 1889. Búrka potopila sedem lodí a zomrelo viac ako 200 ľudí, zväčša námorníci.

Cyklón
------

Nemecká stroskotaná loď SMS Adler.
V marci 1889 v prístave prevládali nemecké a americké lode. Veľmi sa im darilo obchodovať na ostrovoch Samoa. Taktiež sa tu objavovali britské lode, ktorých ale bolo pomenej.
V dňoch prichádzajúcej katastrofy sa zahraniční námorníci nevedeli zmieriť s menším ziskom, tak aj napriek tomu, že sa blížil cyklón, neposlúchli rozkaz na opustenie prístavu. Keďže prístav v Apii má voľný výbežok do Tichého oceánu lode, ktoré neboli ukotvené, ale ktoré obchodovali, odplavilo. Stalo sa tak 15. marca 1889. Lode „hádzalo" z jednej strany na druhú. 

Keď cyklón udrel výsledok bol katastrofálny. Miestni ľudia si vzali všetky veci do bezpečia, keďže zažili už podobné cyklóny. Sťahovali sa viac do vnútrozemia.

Potopených bolo šesť lodí zo siedmich. Tri lode *USS Trenton*, *USS Nipsic* a *USS Vandalia* patrili USA a tri lode *SMS Olga* *SMS Eber* a *SMS Adler* patrili Nemecku. Posledná siedma loď odplávala skôr, ako cyklón zaútočil v plnej sile. Bola to loď *Calliope*, britského pôvodu. 
Pri katastrofe zomrelo najmenej 200 ľudí z toho väčšina boli námorníci lodí.
Táto katastrofa sa často poukazuje ako príklad zmyslu života pred ctižiadostivou závislosťou po zisku.
Aj napriek tejto katastrofe sa zahraniční obchodníci nepoučili a tvrdohlavo obchodovali naďalej.

### Lode a ich stavy

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| *USS Trenton* | Spojené štáty americké | Stroskotala. | 1 mŕtvy |
| *USS Nipsic* | Spojené štáty americké | Zničená na brehu. | 8 mŕtvych |
| *USS Vandalia* | Spojené štáty americké | Stroskotala. | 43 mŕtvych |
| *HMS Calliope* | Veľká Británia | loď bola zachránená | - |
| *SMS Olga* | Nemecko | Zničená na brehu. |  ? mŕtvych |
| *SMS Eber* | Nemecko | Stroskotala a potopila sa. | 73 mŕtvych |
| *SMS Adler* | Nemecko | Stroskotala a potopila sa. | 20 mŕtvych |

Galéria
-------

* 
* 
*

Referencie
----------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Samojský portálPortál vedy o Zemi |

1. ↑  The New York Times, 30. marec 1899 (po anglicky)
2. ↑  The New York Times - Trouble in Samoa (po anglicky)
**Paul de Senneville**, celým menom **Paul Marie André de Senneville** (\* 30. júl 1933, Paríž, Francúzsko – † 23. jún 2023) bol francúzsky novinár, hudobný skladateľ, producent a podnikateľ.

Kariéru začal ako novinár vo francúzskych denníkoch *France Soir* a *Paris-Presse*. Neskôr sa stal televíznym producentom. V roku 1976 založil s Olivierom Toussaintom nahrávaciu spoločnosť *Delphine Productions* nazvanú po jeho prvej dcére *Delphine*.

Spolupracoval s najlepšími francúzskymi umelcami, ako sú Mireille Mathieu, Michel Polnareff, Dalida, Claude François

Okrem skladania a komponovania hudobných diel skladá aj hudbu k filmom. Najznámejšia skladba, ktorú zložil sa volá Ballade pour Adeline. Zložil ju v roku 1976 pri príležitosti narodenia jeho dcéry *Adeline*. Túto skladbu veľmi úspešne interpretuje klavirista Richard Clayderman. V jeho interpretácii tejto skladby sa predalo niekoľko miliónov albumov po celom svete.

Referencie
----------

1. ↑  Obituary: Delphine Software founder Paul de Senneville died at age 89

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Paul de Senneville**

Externé odkazy
--------------

* Hudba z filmov - imdb.com
* Biografia Paula de Sennevilla - clayderman.co.uk
* Diskografia - discogs.com


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Francúzsky portál |

Autoritné údaje: * BnF: 148352594
* GND: 134519728
* ISNI: 0000 0000 7731 5650
* LCCN: no97022600
* NK ČR: xx0186497
* VIAF: 22328731
* WorldCat: lccn-no97022600
**Brožúra** alebo pamflet je papierová forma reklamy. Brožúry môžu propagovať miesta, udalosti, hotely, produkty, služby, atď. Sú väčšinou stručné po jazykovej stránke a využívajú pútavý dizajn. Direct-mail a obchodné prezentácie sú zvyčajné spôsoby distribúcie brožúr oboznamujúcich s produktom alebo službou. V hoteloch a na iných miestach, kde je vysoká frekvencia pohybu turistov, brožúry visiace alebo vystavené v stojanoch vyzývajú k návšteve zábavných parkov, podnikov, alebo iných zaujímavých miest. Dva najčastejšie používané štýly brožúr sú jednoduchý list a malá knižka. 

Najpoužívanejšie jednolistové brožúry sú známe ako dvojzložkové (jediný list, potlačený na obidvoch stranách a zložený na dve polovice) a trojzložkové (to isté, ale zložené na tretiny). Dvojzložkové brožúry ponúkajú štyri plochy (panely), trojzložkové šesť.
Sú možné aj ďalšie spôsoby preloženia: harmonika, "Z-preloženie", "C-preloženie", atď. Veľké listy, ako tie s detailnými mapami alebo rozkladacími fotografiami sú preložené na štyri, päť alebo šesť panelov.

Brožúry sú tlačené použitím štvorfarebného procesu na hrubší lesklý papier, ponúkajúci dojem kvality. V porovnaní s letákom alebo plagátom používajú brožúry vysokokvalitný papier, viac farieb a sú preložené.
**Brtáňov potok** je potok na hornom Liptove, vo východnej časti okresu Liptovský Mikuláš. Je to pravostranný prítok Hybice, meria 3,7 km a je tokom IV. rádu.

Prameň
------

Tečie v Liptovskej kotline, v geomorfologickej časti Hybianska pahorkatina, kde pramení v lokalite Nad Peňažným v nadmorskej výške približne 810 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie sprvu juhojuhozápadným smerom, následne na krátkom úseku juhozápadným smerom a sprava priberá krátky prítok z lokality Breziny. Ďalej pokračuje juhojuhovýchodným smerom, podteká diaľnicu D1 a na severnom okraji obce Hybe sa stáča na juhozápad. Z pravej strany následne priberá prítok od Vyšného Brezia, definitívne sa stáča juhojuhozápadným smerom a preteká západnou časťou intravilánu Hýb. V obci ešte priberá ďalší pravostranný prítok prameniaci juhovýchodne od kóty 764,5 m a na okraji tejto obce sa v nadmorskej výške cca 682 m n. m. vlieva do Hybice.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-08-21]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-08-20]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Hybice |
| --- |
| *Hybica* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Brtáňov potok
* Hlboký jarok
* **Hybica**
* Jariabkov potok
* Mrlianov potok
* Pasienkový potok
* Rakovský potok

 |
Grafika je druh výtvarného umenia, ktorý prenáša kresbu do hmoty rôznymi technickými postupmi.

Druhy grafiky
-------------

1. Pôvodná,originálna grafika
2. Voľná grafika
3. Úžitková grafika ilustrácia,knihy,plagát,exlibris

Metódy tlače výtvarnej grafiky
------------------------------

1. Technika tlače z výšky
2. Technika tlače z hĺbky
3. Technika tlače z plochy
4. Grafika a súčasná technika

Technika tlače z výšky alebo vysoká tlač
----------------------------------------

Najstaršia tlačiarenská technika. Jej princíp spočíva v tom, že sa obraz nakreslí na formu a miesta, ktoré sa nemajú otláčať mechanicky, prípadne chemicky odstraňujú. Na ostatné nevyhĺbené miesta sa nanesie tlačová farba a tieto miesta sa za primeraného tlaku otlačia na papier. Tlačová forma môže byť z najrôznejšieho materiálu. Techniky tlače z výšky sú drevorez, drevoryt (xylografia), rytina do Mässrovej dosky, linorez, linoryt razená technika atď.

Technika tlače z hĺbky
----------------------

Reprodukuje stopu, ktorú zanecháva ihla v matrici, po nanesení a vyčistení farby uchová v ryhách a pod tlakom lisu odtláča jemné línie. Plocha zostáva čistá. V miestach, kde je slabo vyčistená farba, objaví sa jemný farebný tón.
Uplatnenie tlače z hĺbky je podmienené len tlačou v grafickom lise a na navlhčený papier.
príkladmi sú papieroryt a suchá ihla.

Technika tlače z plochy
-----------------------

Miesta, ktoré sa tlačia sú v rovnakej rovine ako miesta, ktoré sa netlačia.
Pri tlači bez vlhčenia (bezvodný ofset) sa prenosu farby netlačiacimi miestami formy zabraňuje použitím vrstvy silikónovej gumy na netlačiacich miestach a ochranným filmom silikónového oleja.

Prenos farby z tlačovej formy sa nerealizuje priamo, ale pomocou prenosového valca. Potláčaný povrch je zovretý medzi podložkou a valcom.

Grafika a súčasná technika
--------------------------

Xerox, počítač
**Jozef Forgáč** (\* 19. február 1904, Bánovce nad Bebravou – † 14. september 1966, Buenos Aires, Argentína) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, salezián, misionár, pedagóg, provinciál.

Životopis
---------

Ľudovú školu vychodil vo svojom rodisku. Gymnázium navštevoval na súkromnom Slovenskom gymnáziu v Taliansku v obci Perosa Argentina. Saleziánsky noviciát si vykonal v meste Foglizze Canavese (Taliansko) v rokoch 1923 – 1924. Prvé rehoľné sľuby skladal 4. októbra 1924. Po skončení noviciátu odišiel na misie (1924). Jeho prvým misijným pôsobiskom sa stalo prístavné mesto Punta Arenas v Čile. Za kňaza bol vysvätený 25. januára 1931. Po kňazskej vysviacke ešte rok zostal v Čile, potom odišiel do Argentíny. 

V Argentíne pôsobil v Río Gallegos ako vychovávateľ mládeže na základnej škole a saleziánskom mládežníckom stredisku (1932 – 1936), a vychovávateľ mládeže na internáte v Puerto Deseado (1937 – 1942). Úlohu saleziánskeho provinciála zastával v rokoch 1942 – 1946. Po skončený úlohy provinciála zastával ešte v troch saleziánskych domoch úlohu direktora: v Puerto San Julián, Puerto Deseado a Ushuaia. Posledné tri roky života strávil v Río Grande (1963 – 1966) ako učiteľ náboženstva (katechéta). 

Veľmi aktívne udržiaval styky so slovenskými krajanmi a krajanskými spolkami a organizáciami. Po jeho kňazskej vysviacke ho jeho rehoľný nadriadený poveril i duchovnou starostlivosťou o slovenských vysťahovalcov v Argentíne. Rozvíjal priateľstvo zo saleziánom Gorazdom Zvonickým, básnikom katolíckej moderny, ktorý pôsobil v Argentíne v rokoch 1951 – 1963. Misionárom bol 42 rokov.

Literatúra
----------

* KUBANOVIČ, Zlatko: *Historický náhľad do dejín slovenských saleziánov (Od dona Bosca do roku 1924)*. Bratislava: Don Bosco, 2019. ISBN 978-80-8074-436-6. S. 237 – 238.
* FORGÁČ, Jozef, SDB. In:  *Lexikón katolíckych kňazských osobností Slovenska*. 1. vyd. Bratislava : Lúč, 2000. 852 s. ISBN 80-7114-300-6. S. 352 – 353.