Súradnice: 34°39′S 50°57′V﻿ / ﻿34,650°S 50,950°V﻿ / 34.650; 50.950

**Kumm** (iné mená: **Kum**, **Kom**, **Komm**, v perzskej výslovnosti skôr: *Ghom*) je historické mesto v centrálnom Iráne, hlavné mesto rovnomennej provincie, významné náboženské centrum šiitizmu.

Nachádza sa brehu rieky Rúd-e Kumm, v Dašt-e Kavír, aridnej panvovej oblasti Iránskej náhornej plošiny, asi 120 kilometrov južne od Teheránu. Neďaleko sa nachádzajú dve slané jazerá. Zimy v meste nie sú veľmi chladné, ale letné teploty často presahujú 40 °C. Zrážky sú zriedkavé a veľmi nepravidelné.

Kumm je miestom odpočinku viac ako desiatky perzských panovníkov a štyroch stoviek šiitskych svätcov. Veľkú úctu mesta v islamskom svete dokladajú aj tituly dar *al-mu’minin*, *dar al’ilm*, *dar al’ibada* a iné, ktoré mu prislúchajú.

V roku 2016 malo mesto 1 201 158 obyvateľov. V meste a jeho okolí okrem Arabov a Peržanov býva aj turkická minorita hovoriaca chaladžštinou.

História
--------

Svätyňa Fátimy bint Músá
### Predislamské obdobie

Historické počiatky Kummu sú nejasné. Neďaleko mesta však bolo objavené nálezisko z doby železnej (Šamširgah). Podľa legendy bol Kumm založený legendárnym kráľom Tachmurasom. O histórii regiónu v najstaršom období staroveku, ako aj v období vlády Achajmenovcov sa mnoho nevie, početnejšie sú archeologické pozostatky z dôb Seleukovcov a Partov. V staroveku sa malo sídlo na mieste dnešného Kummu nazývať **Kumandan** alebo ako **Kumidán** a bolo známe pre obchod so šafranom. Názov Kumandan môže byť odvodený od osobného mena jedného z jeho zakladateľov alebo od slova *kúma*, druhu chatrče. V 4. storočí pred Kristom bolo mesto zničené Alexandrom Veľkým a následne obnovené perzským veľkokráľom Kavádom I. Pred príchodom islamu v 7. storočí slúžil Kumm ako regionálne centrum starovekej zoroastrijskej viery, keďže sa v ňom nachádzal ohňový chrám.

### Islamské obdobie

Masdžid-Azam, mešita postavená v roku 1961
Islamské pramene sa v rozprávaní o ranej histórii mesta líšia. Podľa Al-Baládhurího bolo mesto dobyté Arabmi v roku 644, kniha *Kumm Námeh* tvrdí, že bolo založené Arabmi z Kúfy, ktorí na miesto prišli v dôsledku prenasledovania sunnitmi. Isté je, že v meste po smrti imáma Alího a imáma Hussajna v 7. storočí, našlo útočisko množstvo šiitom prenasledovaných Umajjovcami. Postupne sa mesto islamizovalo, hoci naďalej v ňom žili aj prívrženci pôvodného kultu. V 8. storočí sa mesto stalo prosperujúcim teologickým centrom a v počte učencov predbehlo aj an-Nadžaf. Podľa hadíthu pripisovanému Dža'farovi as-Sádikovi, získalo svoj názov mesto preto, že jeho ľud povstane spolu s príchodom al-Ká'ima, teda mahdího (*jakúmúna ma'ahu*). V roku 816 bola v meste pochovaná Fátima, sestra ’Alí Rezu, ôsmeho imáma šiitskeho islamu. Na jej počesť bola v meste v roku 965 pod patronátom Bújovcov postavená svätyňa so zlatou kupolou, významné pútnické miesto šiitských moslimov. Za vlády šiitských Bújovcov (950 – 1055) Kumm prosperoval a v boli v ňom zriadené viaceré teologické semináre. V centre šiitskeho islamu sa narodil Hassan-i Sabbáh, zakladateľ rádu (či sekty) asasínov. Zdá sa, že sláva Kummu, ako centra vzdelanosti sa vytratila po 11. storočí, teda po príchode sunnitských Seldžukovcov, keď sa šiitska vzdelanosť presunula do Rejju a ďalších severoperzských miest.

Kummský bazár
### Kumm v neskorom stredoveku

Niekedy v rokoch 1027/1028 mesto obsadil vojvodca z rodu Kákújovcov, no už o tri roky neskôr ho dočasne získali Ghaznovci. Kákújovci mesto znovu získali v roku 1040 a udržali ho až do príchodu Seldžukovcov v polovici 11. storočia (1050/1051). O histórii mesta za vlády Seldžukovcov sa mnoho nevie. Koncom 11. storočia a začiatkom 12. storočia mesto viackrát zmenilo vlastníka v dôsledku vnútroštátnych bojov v Seldžuckej ríši. Mestu sa za vlády Seldžukovcov hospodársky relatívne darilo. Napriek odlišnému náboženstvu nebolo mesto zvlášť prenasledované a bolo v ňom vystavaných viacero náboženských budov.

V roku 1224 obyvateľov mesta zmasakrovali Mongoli a preživší museli podobne ako iné mestá platiť Mongolom dane. Z tejto pohromy sa mesto nespamätalo ani v roku 1340, keď ho navštívil historik Mustaufí. Po páde Ílchanátu sa vlády v meste ako vazali Čúpánovcov, Džálájírovcov a neskôr aj Muzaffárovcov držali emíri z rodu Ṣafi(s)ovcov (rod „Ṣafis"). Na konci 14. storočia mesto obľahol Tímúr, no ponechal ho v správe domáceho rodu. Po vyhnaní Tímúrovcov sa mesto dostalo do sféry zväzu Kara Kojunlu a neskôr Ak Kojunlu. Turkménske ríše Kumm využívali ako zimoviská pre panovníkov. Najmä za nadvlády Ak Kojunlu mesto počas zím fungovalo ako kvázi-hlavné mesto a Uzun Hasan v ňom prijímal vyslancov.

Mešita imáma Hassana al-Askariho v Kumme
### Novoveké dejiny

Interiér hrobky Abbása II. v Kumme
Safíjovci Ismá'íl a Tahmásp podobne ako vládcovia Ak Kojunlu využívali Kumm ako svoje hlavné zimné sídlo. Zároveň výrazne podporovali jeho prestavbu a kult miestnych svätýň. V meste tiež nechali vystavať viaceré hrobky, v ktorých boli pochovaní sáfíjovskí panovníci vrátane Safího I. Abbása II. a Sulejmana. Rovnako bolo v meste pochovaných aj viac ako štyri stovky šiitskych svätcov a ulámov. Okolo roku 1722 Kumm vyplienili Afgánci a neskôr Uzbekovia. Druhý kádžárovský vládca, Fath Alí Šáh nechal obnoviť Fátiminu hrobku i kráľovské pamiatky. Okrem Safíjovcov tak práve Kádžárovci prispeli k súčasnému vzhľadu mesta. Kádžárovci tiež v meste vybudovali vlastnú hrobku. Celkovo však bolo 19. storočie pre mesto skôr obdobím úpadku. Úroveň miestnej vzdelanosti výrazne poklesla po smrti učenca Mírzá Kummího v roku 1804. Následne v Kumme vyučovalo len málo vynikajúcich teológov a miestne semináre a vysoké školy boli zväčša nečinné. Veľký dopad mal na mesto hladomor v rokoch 1870 – 1871, ktorý bol spojený s nepokojmi i kanibalizmom. Počet obyvateľov Kummu klesol z 25 000 na 14 000. V roku 1904 v meste zase vypukla epidémia cholery.

Priestory madrasy Masumíjeh v Kumme 
### Moderné dejiny a islamská revolúcia

Nový rozvoj priniesla Kummu islamská teologická univerzita založená v roku 1920. Dodnes najväčšia univerzita v Iráne (Perzii) sa špecializuje na islamské právo, filozofiu, teológiu a logiku. Univerzita prilákala do mesta mnohých prominentných šiitskych teológov prichádzajúcich z irackých šiitskych centier. Spolu s vyučujúcimi, ktorí sa necítili v sunnitskom a britskom prostredí konformne prišli do Kummu aj noví študenti. Významný vplyv na rozvoj akadémie mal ajatolláh Há’eri. Teologické centrum sa v 20. storočí stalo vplyvným oponentom dynastie Pahláví (1925 – 1979), ktorá podporovala antiklerikalizmus a sekularizmus.

Priestory kummského semináru (hawza) založeného v roku 1922

|  |
| --- |
| „Pre mnohých Iráncov je Kumm skutočným hlavným mestom islamskej republiky. Matka islamskej revolúcie, mesto krvi a povstania, toto alter ego Teheránu sleduje svoje dedičstvo ako pútnické miesto staré dve tisícročia a ako vyzývateľ politických elít takmer rovnako dlho. Rovnako ako jeho iracké náprotivky Nadžaf a Karbala, aj toto sväté mesto šiitov má vzdelávaciu a výcvikovú úlohu, ktorú možno vysledovať 1000 rokov dozadu. Mesto hostilo vzostup ajatolláha Chomejního, podporilo odpor cisárskych mocností a vztýčilo červenú vlajku mučeníctva. Dnes jeho moc ovplyvňuje Libanon a Irak a dotýka sa miliónov šiitov po celom svete prostredníctvom webu, pútí a absolventov seminárov." |
| DUMPER, Michael. Qom. In:  *Cities of the Middle East and North Africa: A Historical Encyclopedia*. Ed. Michael R. T. Dumper; Bruce E. Stanley. Santa Barbara etc. : Abc-Clio, 2007. ISBN 1-57607-919-8. S. 301.  |

Z tohto dôvodu sa Kumm tiež spája s vodcom islamskej revolúcie, ajatolláhom Rúholláha Chomejním, ktorý v meste študoval. V meste došlo aj k samotnému vypuknutiu revolúcie po tom, čo došlo k smrti demonštrujúcich študentov teológie v januári 1978. O rok neskôr sa práve v Kumme perzská armáda vzdala islamským revolučným milíciám. Po revolúcii sa ajatolláh Ruholláh Chomejní opäť usadil v Kumme z ktorého urobil svoje sídlo. Hoci hlavné mesto zostalo v Teheráne, Kumm bol považovaný za duchovné srdce revolúcie a islamskej republiky. V dôsledku toho sa doň vynaložili značné finančné prostriedky na renováciu mešít, seminárov, svätýň a verejných budov. Rovnako sa rozšírila miestna univerzita. Kým v roku 1975 teologickú školu navštevovalo len okolo šesťtisíc študentov, v roku 1991 to bolo až tridsaťšesťtisíc študentov. Miestne duchovné centrum má pritom dodnes vplyv na politickú situáciu v Iráne, ba jeho vplyv presahuje aj do zahraničných šiitskych centier.

### Najnovšie dejiny a súčasnosť

Interiér mauzólea Bagh-e Gonbád-e Sabz
V roku 1956 boli blízko mesta (v Sarádžehu) objavené ropné polia a medzi Kummom a Teheránom bola postavená veľká rafinéria. V 70. rokoch 20. storočia bolo na hornom toku Rúd-e Kumm dokončených niekoľko priehrad. Dodnes je Kumm regionálnym centrom pre distribúciu ropy a ropných produktov. Vedú cezeň významné ropovody a plynovody.

Od 80. rokov 20. storočia mesto prešlo rozsiahlym rozvojom. Bola vystavaná kvalitná dopravná infraštruktúra, mesto bolo napojené na železnice a diaľnice. Počet obyvateľov sa zvýšil zo 424 048 v roku 1986 k 777 677 v roku 1996. Podľa odhadov sa len do roku 2001 populácia ďalej zvýšila na viac ako 873 000 v roku 2001.

Madrasa Feizíjeh
Poľnohospodárska produkcia Kummu v poslednom období upadla, hoci región naďalej zostáva regionálnym producentom olejnatých rastlín, obilia, niektorých druhov zeleniny, bavlny a ópia. Priemysel sa v posledných desaťročiach zameriaval na výrobu bavlneného textilu, obuvi, keramiky a skla. Veľké zisky mestu poskytujú výroba produktov a poskytovanie služieb súvisiacich s náboženskými púťami do mesta. Moderné mesto má najväčšiu madrasu (teologickú fakultu) v Iráne.

V roku 2000 bol Kumm miestom opatrení a násilia proti súfijom. V septembri 2005 ajatolláh Ḥusajn Núrí-Hamadání vyhlásil súfíjov za nebezpečenstvo pre islam a vyzval na represívne opatrenia voči nim. Ďalší významní duchovní žiadali, aby „bola zo svätého mesta vyhladená každá stopa súfizmu". 13. februára 2006 usporiadali v Kumme stúpenci rádu ni'matulláhí pokojnú demonštráciu na protest proti mestskému nariadeniu, ktoré ich vyzývalo, aby opustili svoje centrum. Guvernér ʿAbbás Mohtadž obvinil dervišov z destabilizácie krajiny a z prepojenia na zahraničné vlády. Demonštrácia bola násilne potlačená a stovky demonštrantov bolo zranených alebo zatknutých. Väčšina zatknutých bola prepustená pod podmienkou, že ukončia svoje aktivity v súfijskom hnutí. Na druhý deň bezpečnostné zložky zbúrali pietne miesto a priľahlé domy.

Pamiatky
--------

Svätyňa Fátimy bint Músá 
Najvýznamnejšou mestskou pamiatkou je Svätyňa Fátimy bint Músá (H*aram-e Fáteme-je Masúme*), komplex budov a nádvorí z rôznych historických období. Svätyňa so zlatou kupolou a jej priestranné nádvorie sa denne zapĺňajú pútnikmi. Vstup do svätyne tvorí zrkadlový portál z roku 1883. Po stranách nádvoria stoja hrobky šľachticov a ministrov z obdobia kádžárovskej dynastie. V mešite sú pochovaní aj štyria sáfíjovskí šáhovia. Súčasná kupola bola postavená za Sáfijovcov a pozlátená Kádžárovcami. Za svätyňou sa nachádza nová mešita Masdžid-Azam alebo Borudžerdi s modrou kupolou. Dvaja Kádžárovci sú pochovaní napravo od svätyne na Starom nádvorí, za ktorým sa nachádzajú ďalšie dve nádvoria, ktoré Safijovci premenili na madrasy. Nádvorie svätyne a mešita Borudžerdi sú dôležitými miestami pre spoločné modlitby a kázne.

Maghabere Gonbáde Sabz, mauzóleum
V meste je pochované množstvo významných osobností z perzských (iránskych) dejín. Šáh Abbás II. je pochovaný v bohato zdobenom mauzóleu z roku 1666. Na južnej strane mesta sa nachádza skupina piatich mauzóleí, ktoré sa vyznačujú pozoruhodnými polychrómovanými štukovými ornamentmi. Väčšina z nich pochádza zo 14. storočia.

Mešita Džamkarán
Kumm bol významný i pre svoju blízkosť k dedine Džamkarán, ktorá sa nachádza asi šesť kilometrov od centra mesta a je známa pre rovnomennú mešitu. Mešita bola pravdepodobne postavená koncom 10. storočia na žiadosť skrytého dvanásteho imáma (Muhammada al-Mahdího). V mešite sa nachádza studňa, do ktorej sú návštevníci vyzývaní, aby vložili žiadosti o modlitby, pričom mnohí veria, že skrytý imám každú žiadosť číta.

Významné osobnosti
------------------

* Fátima bint Músá (†816), dcéra siedmeho imáma šiitskeho islamu
* Hassan-i Sabbáh (\*11. stor. – † 1124), zakladateľ hnutia nizárijskych ismá'ílitov (rádu asasínov)
* Safíjovci
* Kadžárovci
* Abd al-Karím al Há'irí al-Jazdí (\*1859 – †30. január 1937), šiitsky učenec, zakladateľ islamského seminára (hawzy) v Kumme
* Hossein Borudžerdi (\*23. marec, 1875 – † 30. marec 1961), šiitsky učenec, mardža, zomrel v Kumme
* Ruholláh Chomejní (\* 1902 – † 1989), šiitsky náboženský vodca a ajatolláh, iránsky politik; študoval a pôsobil v meste

Galéria
-------

* Imámzádeh Šáh Džamal, mauzóleumImámzádeh Šáh Džamal, mauzóleum
* Imámzádeh Alí ibn Džafar, mauzóleumImámzádeh Alí ibn Džafar, mauzóleum
* Imámzádeh Ibrahím, mauzóleumImámzádeh Ibrahím, mauzóleum
* Lapače vzduchu (bádgiry) v KummeLapače vzduchu (bádgiry) v Kumme
* Imámzádeh Musá al-Mubarraká, mauzóleumImámzádeh Musá al-Mubarraká, mauzóleum
* Kummský bazárKummský bazár
* Dom Hadžiho Alího Chána Zanda, iránska národná kultúrna pamiatkaDom Hadžiho Alího Chána Zanda, iránska národná kultúrna pamiatka
* Chomejního dom v KummeChomejního dom v Kumme
* Imámzádeh Ahmad ibn Kásem, mauzóleumImámzádeh Ahmad ibn Kásem, mauzóleum
* Masdžid-Azam, mešita postavená v roku 1961Masdžid-Azam, mešita postavená v roku 1961

Panoráma mesta
Panoráma mesta

Referencie
----------

1. ↑  Iné [medzinárodné] prepisy: **Qum**, **Qom**

Referencie
----------

1. ↑  islamská filozofia. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 2013. 682 s. ISBN 978-80-970350-1-3. Zväzok 7. (In – Kalg), s. 218. Dostupné online.
2. ↑  iránska architektúra. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 2013. 682 s. ISBN 978-80-970350-1-3. Zväzok 7. (In – Kalg), s. 180. Dostupné online.
3. 1 2  Kum. In:  *Ottův slovník naučný: Illustrovaná encyklopædie obecných vědomostí*. Patnáctý díl Krajčij – Ligustrum. Praha : J. Otto, 1900. S. 353. (po česky)
4. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  QUM. In:  *Historical dictionary of Iran*. 2nd Ed. Lanham etc. : The Scarecrow Press, 2007. (Historical Dictionaries of Asia, Oceania and the Middle East; zv. 62.) ISBN 978-0-8108-5330-0,  0-8108-5330-2. S. 261 – 262.
5. 1 2   *Sborník Československé společnosti zeměpisné*. Sv. 44 – 45. Praha : Československá společnost zeměpisná, Československá akademie věd, 1938. S. 116. (po česky)
6. 1 2 3 4 5 6 7 8  Qom In:  *Encyclopaedia Britannica* [online]. [Cit. 2021-11-13]. Dostupné online. (po anglicky)
7. 1 2  Komm. In:  *Malá slovenská encyklopédia*. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV, 1993. ISBN 978-80-85584-12-7. S. 348.
8. 1 2  CALMARD J. KUM. In:  *The Encyclopaedia of Islam*. 2nd Ed. Vol. 5. KHE – MAHI. Leiden, New York : Brill, 1986. ISBN 90-04-07819-3. S. 369 – 372. (po anglicky)
9. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16  DUMPER, Michael. Qom. In:  *Cities of the Middle East and North Africa: A Historical Encyclopedia*. Ed. Michael R. T. Dumper; Bruce E. Stanley. Santa Barbara etc. : Abc-Clio, 2007. ISBN 1-57607-919-8. S. 301 – 303.
10. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15  STARKEY, Janet. QUMM. In: NETTON, Ian Richard. *Encyclopaedia of Islam*. London : Routledge, 2013. ISBN 978-1-135-17960-1. S. 531 – 532. (po anglicky)
11. 1 2 3 4 5 6  DRECHSLER, Andreas. QOM i. History to the Safavid Period. In: Encyclopædia Iranica. Dostupné online. [cit. 2022-12-26]
12. 1 2  EVERETT-HEATH, J. Qom. In *Concise Oxford Dictionary of World Place Names*. Oxford : Oxford University Press. Dostupné online. [cit. 2022-12-26]
13. 1 2 3 4 5 6 7 8  FISCHER, M. & GHAEMMAGHAMI, O. Qom In: *The Oxford Encyclopedia of the Islamic World*. Oxford : Oxford University Press. Dostupné online. [cit. 2022-12-26].
14. 1 2 3  JA’FARIYAN, Rasool. QOM. In:  *Encyclopedia of Islam and the Muslim World*. Vol. 2. M – Z. New York [etc.] : Thomson Gale, 2004. ISBN 0-02-865605-9. S. 561 – 562.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kumm**

| * z
* d
* u
Provinčné mestá v Iráne |
| --- |
| 
* Ahváz
* Arák
* Ardabíl
* Bandar-e Abbás
* Birdžand
* Bodžnord
* Búšehr
* Gorgán
* Hamadán
* Ílám
* Isfahán
* Karadž
* Kermán
* Kermánšáh
* Chorrámabád
* Mašhad
* Kazvín
* Kumm
* Rašt
* Sanandadž
* Sárí
* Semnán
* Šahr-e Kord
* Širáz
* Tabríz
* Teherán
* Orumíje
* Jásúdž
* Jazd
* Zahedán
* Zandžan

 |