recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lukas Ridgeston** alebo **Juraj Vrzgula** (\* 5. apríl 1974, Bratislava) je slovenský pornoherec. Patrí k prvým a najznámejším hviezdam pracujúcim pre značku Bel Ami.

Jeho pseudonym vznikol vlastne náhodou. V začiatočnej fáze produkovalo Bel Ami pre americký trh. V tomto čase herci v Bel Ami ešte nedostávali pseudonymy. Pri zverejnení jednej fotosérie v americkom magazíne vydavateľ teda pomenoval chlapca *Lucas Ridgeston*, aby tým pre čitateľov vznikol dojem, že ide o mladého atraktívneho študenta americkej high school. Bel Ami toto meno ponechalo, len prispôsobilo spôsob písania amerického mena *Lucas* na európske *Lukas*.

Kariéra
-------

Ešte predtým ako sa stal exkluzívnym modelom Bel Ami bol Lukas Ridgeston hercom v nemeckej produkčnej spoločnosti Gero. Už v roku 1992 sa jeho fotky objavili v americkom magazíne *Freshmen*. Prelomom v jeho kariére sa stala po ňom pomenovaná trilógia *Lukas Story*. V jej prvej časti hral s Johanom Paulikom. Aj v jej ďalších častiach účinkovali herci z dielne Bel Ami, no keďže Lukas hral len aktívnu rolu, boli kombinácie s ďalšími hercami ako Ion Davidov alebo Eric Kovac čiastočne obmedzené. Po trojročnej pauze sa Lukas v roku 2001 vracia vo filme *Coverboys* na scénu a v tomto filme je v piatich scénkach. Potom nasleduje ďalšia prestávka až do roku 2005, v ktorom sa stane titulnou hviezdou dvojdielneho filmu *Lukas in Love* a objaví sa aj následne vo filme *Private Life of Tim Hamilton*. 

Celosvetová cestovateľská príručka pre homosexuálov Spartacus International Gay Guide si ho v roku 2006 vybrala ako modela na titulnú stránku.

Filmografia
-----------

* 2005 *Private Life of Tim Hamilton*
* 2005 *Lukas in Love časť 1 a 2*
* 2001 *All about Bel Ami*
* 2001 *Coverboys*
* 1998 *Lucky Lukas*
* 1997 *Frisky Summer 2*
* 1994 *Tender Strangers*
* 1994 *Lukas Story časť 1 až 3*
* 1993 *Boytropolis časť 1 a 2*

Ocenenia
--------

* GayVN Award - Hall of Fame (2000)
* GayVN Awards - Najlepší herec v zahraničnom filme (za *Lukas in Love*, 2006)

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Lukas Ridgeston na nemeckej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Externé odkazy
--------------

Lukas Ridgeston v anglickej filmovej internetovej databáze
***Vertigo*** je americký filmový psychologický thriller z roku 1958, ktorý režíroval a produkoval Alfred Hitchcock. Príbeh bol založený na románe D'entre les morts z roku 1954 od Boileau-Narcejaca. Scenár napísali Alec Coppel a Samuel A. Taylor.

Film hovorí príbeh o bývalom detektívovi Johnovi "Scottiem" Fergusonovi. Scottie je nútený odísť do predčasného dôchodku, pretože sa u neho vyvinula akrofóbia (extrémny strach z výšok) a vertigo (falošný pocit rotačného pohybu). Neskôr si ho najme Gavin Elster ako súkromného detektíva, ktorý ho žiada, aby sledoval Gavinovu manželku Madeleine, ktorá má samovražedné sklony.

Film bol natočený v San Franciscu v Kalifornii a v štúdiách Paramount v Hollywoode. Je to prvý film, ktorý používa dolly zoom, efekt in-camera, ktorý skresľuje perspektívu, aby vytvoril dezorientáciu a aby lepšie priblížil Scottiovu akrofóbiu. V dôsledku jeho použitia v tomto filme sa tento efekt často označuje ako „Vertigo efekt".

Film získal pozitívne recenzie a opakovane sa objavil v anketách o najlepších filmoch Amerického filmového inštitútu.

V roku 1989 bol film Vertigo jedným z prvých 25 filmov, ktorý knižnica kongresu Spojených štátov označila ako kultúrne, historicky a estetický významný film.

Vo filme hrajú Kim Novak, James Stewart, a Tom Helmore a iní.

Casting
-------

Herečka Vera Miles, bola prvou voľbou do role Madeleine. Dokonca sa objavila aj na filmových plátnach k filmu. Film sa však musel na nejaký čas odložiť kvôli Hitchcockovým s problémamom so žlčníkom a medzičasom Milesová otehotnela a tak musela odstúpiť od úlohy. Režisér odmietol čakať na to, kým Milesová porodí a našiel si náhradnú herečku, ktorou bola Kim Novak. Novak však mala záväzky so spoločnosťou Columbia Pictures, s ktorými uzavrela zmluvu a kým si vybavila povolenie hrať vo filme inej spoločnosti, Milesová porodila a mohla sa zúčastniť na natáčaní. Hitchcock však už naďalej spolupracoval s Novakovou.

Obsadenie
---------

* James Stewart
* Kim Novak
* Barbara Bel Geddesová
* Henry Jones
* Tom Helmore

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Vertigo na anglickej Wikipédii.*
Súradnice: 48°56′29″S 20°29′01″V﻿ / ﻿48,9415°S 20,4836°V﻿ / 48.9415; 20.4836

**Čingov** (504 m n. m.) je oblasť v Slovenskom raji a významné turistické stredisko. Nachádza sa na jeho severnom okraji, v kotlinovitom rozšírení rieky Hornád v blízkosti Spišskej Novej Vsi a Smižian. Okrem Podleska na severnej strane a Dediniek na južnej strane Slovenského raja je oblasť Čingova najväčšie turistické centrum ležiace nad ľavým brehom Hornádu a v dolnej časti Prielomu Hornádu.

Je zároveň východiskovým bodom pre mnohé turistické trasy ako sú napr. Tomášovský výhľad, Sokolia dolina, Klauzy, Kláštorisko, Prielom Hornádu, turistickej trasy, ktorá patrí k najväčším turistickým lákadlám Slovenského raja. a pod. Čingovom prechádza osobitne vyznačený 15 km dlhý náučný chodník. Na blízkej vyvýšenine Hradisko je významné archeologické nálezisko slovanského osídlenia. Nájdené pamiatky na lokalite Hradisko potvrdzujú osídlenie z mladšej doby kamennej. Prvé turistické objekty tu vznikajú v r. 1932. Samotné stredisko Čingov dnes poskytuje stravovacie aj ubytovacie služby (súkromné chaty, podnikové chaty, penzión). Je tam umiestnený Dom Horskej služby Slovenský raj, terénna stanica Správy Národného parku Slovenský raj (len v letných mesiacoch). Dopravné spojenie do Čingova je dostupné pravidelnou autobusovou dopravou.

Časti
-----

Časti rekreačného strediska Čingov k 1. januáru 1987:

* Čingov – Stred
* Čingov – Prelom Hornádu
* Čingov Ďurkovec
* Čingov Hradisko
* Malý Čingov
* Starý Čingov
* Dolina

Referencie
----------

1. 1 2   *Čingov* [online]. [Cit. 2023-11-16]. Dostupné online.
2. 1 2   *turistické lákadlo* [online].. Dostupné online.
3. ↑   *Východiskový bod-Čingov* [online].. Dostupné online.
4. ↑  PALKOVIČOVÁ, E. Rekreačné stredisko Čingov M 1:10 000. Spišská Nová Ves : Správa NP Slovenský raj.

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej mape

| * z
* d
* u
Slovenský raj |
| --- |
| Rokliny | 
* Kláštorská roklina
* Kyseľ - bývalý
* Malý Kyseľ
* Piecky
* Prielom Hornádu
* Sokolia dolina
* Suchá Belá
* Tomášovská Belá
* Veľký Kyseľ
* Veľký Sokol
* Zejmarská roklina

 | Tomášovská Belá v Slovenskom raji |
| Miesta | 
* Čingov
* Kláštorisko
* Klauzy
* Letanovský mlyn
* Podlesok

 |
| Vodné toky | 
* Biely potok
* Hornád
* Kyseľ
* Veľká Biela voda

 |
**Vraždy podľa abecedy** (angl. *The A.B.C.Murders*) je detektívny román britskej spisovateľky Agathy Christie. Vystupuje v ňom jej slávny fiktívny detektív Hercule Poirot so svojim priateľom kapitánom Arthurom Hastingsom, ktorý je aj rozprávačom príbehu.

Román bol po prvýkrát vydaný v Anglicku v roku 1936 vo vydavateľstve Collins Crime Club. V roku 1992 bol podľa knihy Vraždy podľa abecedy natočený rovnomenný film v hlavnej úlohe s britským hercom Davidom Suchetom.

Slovenské vydanie
-----------------

V slovenčine vyšla kniha v roku 1965 v edícii „Labyrint" vo vydavateľstve Smena.

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

V prímorských letiskách na južnom pobreží Anglicka vyčíňa sériový vrah. Celá krajina je v strehu. Tentoraz páchateľa okrem neznámeho motívu bezpochyby vedie aj iná pohnútka. Anonymné listy, vopred upozorňujúce známeho detektíva na miesto najbližšej vraždy, sú rukolapným dôkazom, že márnomyseľnosť je jednou z hlavných vlastností nebezpečného zabijaka. Aj výber obetí podľa abecedy, inšpirovaný vlakovým cestovným poriadkom, svedčí o dôslednej, metodickej mysli, čo sa rozhodla hodiť rukavicu samému Herculovi Poirotovi. Slávny detektív už môže rátať len s tým, že sebavedomie rastúce s každou vraždou časom oslabí protivníkovu pozornosť a vrah začne robiť chyby ...

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Externé odkazy
--------------

* Agatha Christie: Vraždy podľa abecedy

Zdroj
-----

* CHRISTIE, Agatha. *Vraždy podľa abecedy*. 1. vyd. Bratislava : Smena, 1965. (Labyrint; zv. 5.) S. 242.
Bombardér B-52 pri bombardovaní komunistických pozícií vo Vietname.
**Bombardovanie** je ničenie vojsk, techniky či iných vojenských, priemyselných, ale aj civilných objektov pomocou leteckých bômb alebo inej upravenej munície vypúšťanej lietadlami. V minulosti sa termín používal i pre delostrelecké ostreľovanie, od začiatku 20. storočia sa však pod týmto pojmom obyčajne rozumie letecké bombardovanie.

Pred bombardovaním by podľa medzinárodného práva, hlavne Haagskych dohovorov a Ženevskej konvencie, mali byť chránení civilisti a civilné ciele, keďže obe bojujúce strany v ozbrojených konfliktoch nedisponujú neohraničeným právom používať prostriedky na likvidáciu svojho nepriateľa.

História
--------

K prvým leteckým útokom na pozemné ciele došlo počas taliansko-tureckého konfliktu v oblasti Tripolisu v roku 1911. Prvé rozšírenie bombardovania nepriateľských pozícií, ale aj civilných objektov však nastalo počas prvej svetovej vojny (1914-1918). Prvé významnejšie nálety boli vykonané nemeckými vojenskými vzducholoďami. Počas vojny boli vyvinuté prvé letecké bomby, ako aj prvé bombardovacie lietadlá.

Rozvoj letectva v medzivojnovom období umožnil nielen pokročenie presnosti leteckých úderov, ale aj vznik nových spôsobov bombardovania, napr. strmhlavé bombardovanie.

Bombardovanie počas druhej svetovej vojny nadobudlo obrovské rozmery a stalo sa významným faktorom vedenia vojny, ktorý mohol výrazne ovplyvniť výsledky bojových operácií. Okrem bombardovania vojenských a priemyselných cieľov či dopravnej infraštruktúry však nadobudlo veľký význam i bombardovanie civilných cieľov, vrátane obytných oblastí. Obe bojujúce strany pôvodne predpokladali, že nálety budú mať demoralizujúce účinky na obyvateľstvo a budú vyvolávať paniku. Rozsiahle plošné nálety na mestá však počas vojny nikdy rozhodným spôsobom nepodlomili morálku ani jednej z bojujúcich strán. Medzi najväčšie nálety počas vojny patrilo bombardovanie Varšavy, Rotterdamu, Londýna či Stalingradu Nemcami alebo nálety na Hamburg, Drážďany a Berlín západnými spojencami. Ničivý rozmer však nadobudlo aj bombardovanie Japonska, napr. nálety na Tokio, alebo bombardovanie miest Hirošima a Nagasaki jadrovými zbraňami.

V povojnovom období bolo intenzívne bombardovanie zaznamenané hlavne počas konfliktov vedených Spojenými štátmi americkými. K najintenzívnejšiemu bombardovaniu došlo v oblasti Juhovýchodnej Ázie počas Vietnamského konfliktu. Intenzívne vzdušné údery boli vedené i voči Iraku, Republiky srbskej a Srbsku. Nasadenie strategických bombardérov sprevádzala sovietska intervencia v Afganistane. Oblasť Afganistanu bola bombardovaná i neskôr počas bojov medzinárodných síl s vojskami Talibanu.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál letectvo |
**Jelena Olegovna Serovová** (rus. Елена Олеговна Серова, \* 22. apríl 1976, Vozdviženka) je ruská politička, inžinierka a bývalá kozmonautka. V rokoch 2006 až 2016 bola kozmonautkou spoločnosti RKK Energija, od januára 2011 bola členkou oddielu kozmonautov Strediska prípravy kozmonautov. Od decembra 2011 sa pripravovala na svoj prvý a zároveň jediný vesmírny let na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS) ako členka Expedície 41/42, ktorý trval od septembra 2014 do marca 2015.

Životopis
---------

### Mladosť, inžinierka

Jelena Olegovna Serovová pochádza z dedinky Vozdviženka v Prímorskom kraji na ruskom Ďalekom východe. Roku 2001 získala titul inžinier po absolvovaní štúdia na fakulte letectva a kozmonautiky Moskovského leteckého inštitútu, roku 2003 dokončila štúdium ekonómie na Moskovskej štátnej akadémii výroby prístrojov a informatiky. Od augusta 2001 pracovala v spoločnosti RKK Energija, pridelená bola do Strediska riadenia letov Roskosmosu v Koroľove.

### Kozmonautka

V roku 2005 sa prihlásila k výberu kozmonautov, 26. februára 2006 získala súhlas Hlavnej lekárskej komisie a 11. októbra 2006 ju Štátna medzirezortná komisia odporučila na zaradenie do oddielu kozmonautov RKK Energija. Počnúc februárom 2007 prešla dvojročnou všeobecnou kozmickou prípravou v Stredisku prípravy kozmonautov v Hviezdnom mestečku a 9. júna 2009 získala kvalifikáciu „skúšobný kozmonaut".

V súvislosti s rozhodnutím Roskosmosu o sústredení ruských kozmonautov do jedného oddielu odišla zo spoločnosti RKK Energija a od 22. januára 2011 bola kozmonautkou Strediska prípravy kozmonautov.

Dňa 15. decembra 2011 bola vymenovaná palubným inžinierom posádky kozmickej lode Sojuz TMA-14M a členkou Expedície 41/42 na Medzinárodnú vesmírnu stanicu s plánovaným štartom v septembri 2014. Vymenovanie oficiálne oznámil riaditeľ Roskosmosu, Vladimir Popovkin, 21. decembra 2011. Do vesmíru vzlietla 25. septembra 2014 na palube Sojuzu TMA-14M. Po necelých šiestich hodinách letu sa Sojuz spojil so stanicou ISS a jeho posádka sa zapojila do práce Expedície 41. 

Serovová je 58. kozmonautka sveta, avšak len štvrtá z Ruska a bývalého Sovietskeho zväzu, po Tereškovovej (1963), Savickej (1982 a 1984) a Kondakovovej (1994/95 a 1997). 

Manžel Jeleny Serovovej, Mark Serov, bol v rokoch 2003 – 2011 kozmonautom RKK Energija, od roku 2011 pracoval v Energiji, majú dcéru.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jelena Olegovna Serovová**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jelena Serovová na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |
**Šimocuki** (jap. 霜月) bol siedmy torpédoborec triedy *Akizuki* imperiálneho loďstva počas druhej svetovej vojny.

Opis
----

*Šimocuki* patril k druhej sérii torpédoborcov triedy *Akizuki*. Tá bola pôvodne navrhnutá ako trieda protilietadlových sprievodných plavidiel, s hlavnou výzbrojou ôsmich 100 mm/65 diel typu 98 (4xII). Bol prvým torpédoborcom z druhej série tohto typu, postavený v rámci rozšírenia programu z roku 1941 (výstavba číslo 360).

Lodný kýl bol položený na výstavbu 6. júla 1942 v lodeniciach Micubiši v Nagasaki, trup sa začal budovať 7. apríla 1943, a loď vstúpila do služby 31. marca 1944. Názov, rovnako ako ostatné torpédoborce ​​v sérii, bol spájaný s Mesiacom a znamenal *Mrazivý Mesiac*.

Služba
------

Po započatí služby začala jeho posádka cvičiť v japonských vodách. V júni 1944 bol pridelený k 10. eskadre torpédoborcov 3. loďstva (spolu so sesterskými Akizuki, Hacuzuki a Wakacuki). Zúčastnil sa teda námornej bitky vo Filipínskom mori, kde 19. - 20. júna 1944, sprevádzal lietadlové lode v skupine admirála Ozawu. V dňoch 4. - 15. augusta 1944 sprevádzal konvoj HI-70 zo Singapuru do Moji (Kitakjúšú).

*Šimocuki* sa zúčastnil bojov 25. októbra 1944 v blízkosti mysu Engaño, v zväze lietadlových lodí admirála Ozawu. V 8. - 16. novembra robil sprievod bojovým lodiam "Ise" a "Hjúga" z Kure do Manily.

24. novembra 1944 v Singapure sa stal vlajkovou loďou 31. flotily admirála Heitaró Edo. Deň nato, 25. novembra 1944 bol torpédovaný dvoma torpédami na západ od Bornea, 220 námorných míľ východne od Singapuru, americkou ponorkou USS Cavalla a potopil sa aj s väčšinou posádky, štábom i dôstojníkmi, vrátane veliteľa 41. divízie - admirála Kiichira Wakidu a Eda, v polohe 2° 21′ N 107° 20′ E.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Shimotsuki na poľskej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
**Búdkoviansky potok** je potok na Záhorí, preteká územím okresu Skalica. Je to ľavostranný prítok Chvojnice, má dĺžku 6,5 km a je tokom IV. rádu. 

Pramení v Chvojnickej pahorkatine, v podcelku Unínska pahorkatina, pod kótou 262,9 m severne od obce Radimov v nadmorskej výške okolo 265 m n. m. Najprv tečie severozápadným smerom popri osade Búdkovany na pravom brehu a vstupuje do močaristého územia chráneného areálu Búdkovianskych rybníkov s dvoma vodnými plochami a porastom tŕstia. Ochraňuje sa refúgium vodnej a močiarnej fauny, z juhu ústi občasný prítok z oblasti Holíčskych dielov. Z rybníkov vyteká pri osade Gombár a ďalej pokračuje na sever, popod vrch Hrebeň (230,4 m n. m.), južne od mesta Holíč, kde sa stáča na východ. Preteká obcou Trnovec a na jej území sa v nadmorskej výške cca 177 m n. m. vlieva do Chvojnice.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Chvojnice (Morava) |
| --- |
| *Chvojnica* → *Morava* → *Dunaj* |
| Vodné toky | 
* Búdkoviansky kanál
* Búdkoviansky potok
* Čaňov
* Havraní potok
* Hlboký potok
* Chropovský potok
* **Chvojnica**
* Koválovecký potok
* Močidliansky potok
* Pavlovský potok
* Raková
* Richtárka
* Rúbaniskový potok
* Vlčí dol

 |
| Vodné plochy | 
* Búdkovianske rybníky
* vodná nádrž Radošovce

 |
**Lakšársky potok** je potok na Záhorskej nížine, na území okresov Senica a Malacky. Je to pravostranný prítok Rudavy s dĺžkou 23 km a je tokom IV. rádu. Od osady Horné Valy tečie rozšíreným a zregulovaným korytom. Za osadou Dolné Valy sa sprava oddeľuje bočné rameno, ústiace do vodnej nádrže Horná Studená Voda. Koryto križujú viaceré vodné kanály, na dolnom toku Topoľný potok a Levársky potok.

*Prameň:* na Borskej nížine, v podcelku Lakšárska pahorkatina, na území obce Lakšárska Nová Ves v nadmorskej výške cca 220 m n. m.

*Smer toku:* na západ, pri osade Ciglát sa stáča na juh

*Geomorfologické celky:* Borská nížina, podcelky Lakšárska pahorkatina, Bor, Záhorské pláňavy a Dolnomoravská niva

*Prítoky:* sprava prítok vytekajúci z Červeného rybníka, Studená voda, zľava prítok z oblasti Na ohradách, Grgás, z oblasti Otcovskej a Porec

*Ústie:* do Rudavy pri obci Malé Leváre v nadmorskej výške okolo 148 m n. m.

*Obce:* osady Šišulákovci, Horné Valy, Dolné Valy, Tomky (okrajom), Hladík, Húšky (okrajom), Trajlinky, Ciglát a okrajom obce Malé Leváre

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Lakšársky potok**

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Lakšárskeho potoka |
| --- |
| *Lakšársky potok* → *Rudava* → *Morava* → *Dunaj* |
| 
* Figaš
* Grgás
* Hošták
* Hrabovec
* **Lakšársky potok**
* Plaviská
* Porec
* Studená voda
* Tomky
* Topoľový potok
* Zelenáčik

 |

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Rudavy |
| --- |
| *Rudava* → *Morava* → *Dunaj* |
| Vodné toky | 
* Ančin potok
* Čierny jarok
* Čulanka
* Dubnický kanál
* Habánka
* Hlavina
* Holičov
* Hraničný kanál (prítok Kráľovho potoka)
* Hraničný kanál (prítok Rudavy)
* Hrudky
* Chotár
* Kilometrový potok
* Kráľov potok
* Kremenica
* ***Lakšársky potok***
* Libuša
* Mikulášsky potok
* Nový kanál
* Plavecký kanál
* Plavecký potok
* Rohožnícky potok
* **Rudava**
* **Rudavka**
* Smrekovec
* Sokoldský kanál
* Sološnický potok
* Stará Rudavka
* Studiensky potok
* Štefanka
* Trstienka
* Vajar
* Vápenný potok
* Veľkolevársky náhon
* Vývrat
* Zámocký kanál
* Žliabok

 |
| Vodné plochy | 
* vodná nádrž Buková
* Rohožnícke rybníky
* Rudavné jazero
* Tančibocký rybník
* vodná nádrž Vývrat

 |
Veža riadenia letovej prevádzky (ATC v Amsterdame
**Riadenie letovej prevádzky** (angl. *Air traffic control*, skr. ATC) je služba poskytovaná na zemi pracovníkmi riadenia letovej prevádzky, ktorí riadia a koordinujú lietadlá na zemi i vo vzduchu. Túto činnosť vykonáva riadiaci letovej prevádzky, ktorý riadi aj pohyb po letiskových plochách a zodpovedá za plynulosť toku letovej prevádzky vo vzdušnom priestore. Na Slovensku túto činnosť vykonáva štátny podnik Letové prevádzkové služby Slovenskej republiky.

Najdôležitejším celosvetovým cieľom systémov riadenia letovej prevádzky je vzájomne oddeliť lietadlá, aby sa predošlo kolíziám, organizovať a vykonávať prúd vzdušnej premávky a poskytovať informácie a ďalšiu podporu pre pilotov, keď je potrebná. V niektorých krajinách môže riadenie letovej prevádzky hrať aj bezpečnostnú alebo obrannú rolu (ako v napr. v USA) alebo dokonca môže byť prevádzkované armádou (napr. ako Brazília).

Riadenie letovej prevádzky bolo prvýkrát predstavené na londýnskom Croydonovom letisku v roku 1921. Archie League, ktorý riadil prevádzku lietadiel používaním farebných vlajok, je často považovaný za prvého pracovníka riadenia letovej prevádzky.
Zamedzovanie kolíziam je vyjadrené ako *separácia* a tento termín znamená zabezpečenie bezpečnej vzdialenosti medzi jednotlivými lietadlami, pričom sa používajú postranné, vertikálne a pozdĺžne separačné minimá; veľa lietadiel má v súčasnosti nainštalovaný protikolízny systém ako rezerva za pozorovanie a inštrukcie od ATC. Okrem toho je to ich hlavná funkcia a ATC môže poskytovať dodatočné služby ako poskytovanie informácií pre pilotov o počasí, navigáčných informácií a NOTAMy.

V mnohých krajinách sú služby ATC poskytované v takmer celom vzdušnom priestore a tieto služby sú dostupné pre všetkých užívateľov (súkromné, vojenské a komerčné letectvo). V prípade, že pracovníci riadenia letovej prevádzky sú zodpovední za riadenie všetkých lietadiel v určitom vzdušnom priestore, tento vzdušný priestor sa nazýva riadený vzdušný priestor (nad 2 450 m n. m.). Naopak v neriadenom vzdušnom priestore (pod 2 450 m n. m.) lietadlá letia bez poskytovanej služby systému ATC. Zavislé od typu letu a klasifikácie vzušného priestoru, ATC môže vystaviť inštrukcie, ktoré piloti musia vykonať, alebo iba letové informácie k napomáhaniu pilotom vykonávať činnosť vo vzdušnom priestore. Vo všetkých prípadoch, pilot má svojím rozhodnutím konečnú zodpovednosť za bezpečnosť letu a môže vybočiť od inštrukcií ATC v mimoriadnej situácií. K zabezpečeniu vzájomnej komunikácií je požadované, aby všetci piloti a riadiaci pracovníci letovej prevádzky boli schopní rozprávať a porozumieť angličtine. Národný jazyk pre daný region môže byť tiež normálne používaný.

Referencie
----------

1. ↑   *Letové prevádzkové služby* [online]. Bratislava: Letové prevádzkové služby Slovenskej republiky, [cit. 2011-04-20]. Dostupné online. Archivované 2012-07-30 z originálu.

Externé odkazy
--------------

* História riadenia letovej prevádzky na území Slovenska Archivované 2012-07-23 na Wayback Machine


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál letectvo |
**Jaseň** (*Fraxinus*) je rod listnatých stromov z čeľade olivovité. Zahŕňa približne 60 druhov, ide o stredné až väčšie opadavé stromy, aj keď niektoré subtropické druhy sú neopadavé.

Na území Slovenska sa vyskytujú dva druhy: najrozšírenejší jaseň štíhly (*Fraxinus excelsior*) a jaseň mannový (*Fraxinus ornus*). Mohutné jasene ešte v 90-tych rokoch min. st. rástli v masíve Popričného (995 m n. m.; Vihorlatské vrchy). Jaseň s obvodom cca 5 m v prsnej výške rastie dodnes na stratovulkáne Bradlo v (840 m n. m.; Slanských vrchoch, neďaleko prameniska *Zimného potoka*. Plošne väčšie porasty jaseňov pokrývajú miestami južné svahy planiny Horný vrch a Zádielskej planiny v Slovenskom krase.

Mytológia
---------

V eddických piesňach z 13. storočia a ďalších dokumentoch a povestiach týkajúcich sa severskej mytológie existoval mýtický jaseň zvaný Yggdrasil, ktorý spájal rôzne svety (napr. Asgard, Midgard, Jotunheim, atď.), a teda plnil funkciu akéhosi "centra kozmu". Pri jeho koreňoch sedávali tri sudičky (Norny) a spriadali vlákna osudu.

Referencie
----------

1. ↑   *Fraxinus* [online]. efloras.org, [cit. 2011-01-05]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑  Nada Machkova a Zuzana Kmeťová. *Jasene* [online]. SAZP, [cit. 2011-01-05]. Dostupné online. Archivované 2011-01-13 z originálu. (po slovensky / po anglicky)

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jaseň (rod)**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Jaseň (rod)**
**Ľudovít Šimko** (\* 6. september 1859, Martin – † 13. august 1945, Senica) bol slovenský lekár, politik, signatár Martinskej deklarácie.

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Martine, kde sa zapojil do národno-kultúrnej práce v rámci činnosti Slovenského spevokolu. 21. septembra sa oženil s Irenou rod. Gavurovou (1869 - 1916). Po zrušení martinského gymnázia v roku 1874 študoval v Prešove. Študoval medicínu na univerzite vo Viedni, ktorú ukončil v roku 1883. Počas štúdií vo Viedni bol v rokoch 1880 – 1881 pokladníkom a v rokoch 1882 – 1883 predsedom slovenského akademického spolku Tatran. 

Od roku 1884 pôsobil ako súkromný lekár v Senici, neskôr, v rokoch 1924 – 1936 ako okresný lekár. Bol osobným lekárom Jozefa Miloslava Hurbana. 

Ako člen Slovenskej národnej strany sa zúčastnil volebných bojov na podporu slovenských kandidátov za poslancov do Uhorského snemu, za čo bol súdne stíhaný. Bol členom Slovenskej národnej rady a v rokoch 1918 – 1920 poslancom Revolučného národného zhromaždenia. Zastával aj viacero funkcií v evanjelickej cirkvi: od roku 1899 zastával funkciu dozorcu nitrianskeho seniorátu, po roku 1918 dozorcu západného dištriktu. 

Bol predsedom správy Roľníckej vzájomnej pokladnice v Modre a Hospodárskeho družstva v Senici. Bol propagátorom včelárstva. Po roku 1918 prispieval do rôznych časopisov článkami o politike, cirkevnej problematike a hospodárení.

Referencie
----------

1. ↑  Záznam o sobáši, č. 6.
2. ↑  Zprávy , s. 165.

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000
* Zprávy. *Cirkevné listy*, 1916, s. 165. Dostupné online [cit. 2019-03-23].

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrike riadok 54 - evanjelická cirkev v Martine
* Záznam o sobáši riadok 6 - evanjelická cirkev v Senici
* www.izahorie.sk Archivované 2008-05-01 na Wayback Machine

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5779 1246
* NK ČR: nlk20000088964
* SNK: 158028
* VIAF: 84806625
genmjr. v.v. JUDr. **Michal Vaľo**, CSc. je slovenský prokurátor. Od 31. januára 1995 do 31. januára 1999 bol generálnym prokurátorom SR.

Životopis
---------

Po skončení štúdia na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave veľmi krátku dobu pracoval ako asistent na Právnickej fakulte Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach. Po absolvovaní vojenskej základnej služby sa stal právnym čakateľom a neskôr vyšetrovateľom Vojenskej obvodnej prokuratúry v Prešove. Odtiaľ bol premiestnený na Hlavnú vojenskú prokuratúru do Prahy, kde prešiel postupne viacerými funkciami. V roku 1989 mu vedecká rada Univerzity Karlovej udelila hodnosť kandidáta právnych vied v odbore trestného práva. V októbri 1990 bol ustanovený do funkcie zástupcu hlavného vojenského prokurátora ČSFR, ktorú zastával až do zániku ČSFR, kedy bol na vlastnú žiadosť premiestnený na Vojenskú obvodnú prokuratúru Bratislava. Po vzniku Hlavnej vojenskej prokuratúry Slovenskej republiky bol ustanovený do funkcie náčelníka oddelenia, neskôr riaditeľa odboru prokurátorského dozoru Generálnej prokuratúry Slovenskej republiky - Hlavnej vojenskej prokuratúry.

Generálny prokurátor
--------------------

V decembri 1994 bol Michal Vaľo ustanovený do funkcie námestníka generálneho prokurátora Slovenskej republiky. Následne bol 25.januára 1995 hlasmi 79 poslancov navrhnutý na vymenovanie do funkcie generálneho prokurátora, do ktorej ho prezident dňom 31. januára 1995 vymenoval. Počas jeho obdobia sa na generálnej prokuratúre riešili viaceré známe kauzy, ako napr. kauza Triptich alebo zavlečenie M. Kováča ml. do cudziny. Činnosť Generálnej prokuratúry bola vnímaná v tomto období pomerne kontroverzne. Po nástupe novej vlády v roku 1998 boli snahy odvolať Michala Vaľa z funkcie, avšak v NR SR sa proti tomu postavili viacerí poslanci. Dňa 18. decembra 1998 sa sám vzdal funkcie. Michal Vaľo vykonával funkciu generálneho prokurátora 4 roky, od 31. januára 1995 do 31. januára 1999. Po nástupe nového generálneho prokurátora Milana Hanzela pracoval Michal Vaľo ešte rok ako prokurátor Generálnej prokuratúry Slovenskej republiky, potom sa vzdal aj funkcie prokurátora a odišiel do advokácie. V roku 2012 dostal M. Vaľo ponuku opäť sa vrátiť na Generálnu prokuratúru SR.

Referencie
----------

1. ↑   *genmjr. v.v. JUDr. Michal VAĽO, CSc. : Klub Generálov Slovenskej Republiky* [online]. www.kgsr.sk, [cit. 2020-09-15]. Dostupné online.
2. ↑   *JUDr. Michal Vaľo CSc.* [online]. [Cit. 2020-09-15]. Dostupné online. Archivované 2020-09-16 z originálu.
3. ↑   *genmjr. v.v. JUDr. Michal VAĽO, CSc. : Klub Generálov Slovenskej Republiky* [online]. www.kgsr.sk, [cit. 2020-09-15]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Generálna prokuratúra Slovenskej republiky |
| --- |
| Generálny prokurátor | 
* Maroš Žilinka (od 2020)

 |
| Úrad špeciálnej prokuratúry | 
* Špeciálny prokurátor: Daniel Lipšic (2021 – *2028*)

 |
| Bývalí generálni prokurátori | 
* Vojtech Bacho (1990 – 1994)
* Ľudovít Hudek (1994 – 1994)
* Michal Vaľo (1995 – 1999)
* Milan Hanzel (1999 – 2004)
* Dobroslav Trnka (2004 – 2011)
* Jaromír Čižnár (2013 – 2020)

 |
| Pozri aj | 
* Prokuratúra
* K: Slovenskí prokurátori

 |
JUDr. **Viera Kováčiková** (\* 1954, Vrádište) je bývalá slovenská prokurátorka. Od 11. augusta 2020 do 14. decembra 2020 bola po odchode vtedajšieho generálneho prokurátora Jaromíra Čižnára zastupujúca generálna prokurátorka SR. V tom čase bola tiež prvou námestníčkou Generálnej prokuratúry SR, od 30. novembra do 14. decembra ju však počas jej práceneschopnosti zastupoval Jozef Szabó.

Profesijný životopis
--------------------

V rokoch 1973 až 1978 študovala na Právnickej fakulte Univerzity Komenského. Od roku 1978 pôsobí v prokuratúre, začínala ako právna čakateľka na Okresnej prokuratúre v Trenčíne. Do funkcie prokurátorky bola vymenovaná v roku 1980. V rokoch 1995 až 1996 vykonávala funkciu okresnej prokurátorky v Trenčíne, od roku 1997 bola krajskou prokurátorkou v Trenčíne. Pôsobila v Justičnej akadémii ako členka skúšobnej komisie pre oblasť ústavného práva.

V máji 2019 Kováčiková nahradila vo funkcii Petra Šufliarskeho, ktorý požiadal o uvoľnenie zo svojho postu k 1. aprílu 2019 po medializácii jeho komunikácie s podnikateľom Marianom K. Následne Jaromír Čižnár jeho rezignáciu prijal. Kováčikovú do funkcie námestníčky vymenoval Čižnár v prvej polovici mája 2019.

Po odchode generálneho prokurátora Čižnára od 11. augusta 2020 do 30. novembra 2020 z titulu prvej námestníčky Generálnu prokuratúru dočasne viedla. 

Kováčiková sa 24. novembra 2020 vyjadrila, že z dôvodu opakovaných osobných útokov na jej osobu a vyvodenia osobnej zodpovednosti za svoje nesprávne konanie po zistení pozitívneho výsledku testu na COVID-19 (išla ešte na GP odovzdať agendu), odíde k 30. novembru 2020 z generálnej prokuratúry a tým pádom aj z postu prvej námestníčky a zastupujúcej generálnej prokurátorky SR.

Napokon sa postu prvej námestníčky GP a postu prokurátorky vzdala až 15. decembra 2020, avšak od 1. decembra bola práceneschopná, pričom ju na všetkých jej postoch zastupoval počas tohto obdobia Jozef Szabó.

Referencie
----------

1. 1 2   *Generálna prokuratúra - prvý námestník generálneho prokurátora Slovenskej republiky* [online]. Generálna prokuratúra SR, [cit. 2020-08-09]. Dostupné online. [nefunkčný odkaz]
2. 1 2  A.S, Petit Press. *Prokuratúru dočasne povedie prvá námestníčka Kováčiková* [online]. domov.sme.sk, [cit. 2020-08-09]. Dostupné online.
3. ↑  A.S, Petit Press. *Prokuratúru dočasne povedie prvá námestníčka Kováčiková* [online]. domov.sme.sk, [cit. 2020-11-28]. Dostupné online.
4. ↑   *Potvrdené. Zástupkyňa generálneho prokurátora Kováčiková končí* [online]. TA3.com, [cit. 2020-11-28]. Dostupné online. [nefunkčný odkaz]
5. ↑  AKTUALITY.SK. *Prvá námestníčka GP Kováčiková je ešte vo funkcii, zastupuje ju J. Szabó* [online]. Aktuality.sk, [cit. 2020-11-30]. Dostupné online.
***Z pekla*** je americký triler, z roku 2001. Film je natočený podľa komiksovej predlohy s rovnakým názvom od Alana Moora, ktorá bola inšpirovaná príbehom o Jackovi Rozparovačovi. Film režírovali bratia Hughesovci - Albert a Allen. V hlavnej úlohe sa objavil Johnny Depp a vo vedľajších úlohách Ian Holm, Robbie Coltrane či Heather Graham. Film získal zmiešané recenzie, no filmoví kritici chválili prevažne herecké výkony Johnnyho Deppa a Heather Graham. 

Natáčania sa začalo v júni 2000, v Prahe v Česku a v štúdiu Barrandov. Ďalej sa natáčalo v Spojenom kráľovstve. 

Do hlavnej úlohy detektíva Abberlineho bol pôvodne zvažovaný Daniel Day-Lewis, Sean Connery či Brad Pitt. Neskôr rolu získal Depp. Do role Sira Williama Gulla, bol pôvodne zvažovaný herec Nigel Hawthorne, ktorý musel z projektu odstúpiť kvôli podlomenému zdraviu. Rolu neskôr získal Ian Holm.

Obsadenie
---------

Johnny Depp

Heather Graham

Robbie Coltrane

Jason Flemyng

Katrin Cartlidge

Ian Holm

Joanna Page

Ian Richardson

Lesley Sharp

Annabelle Apsion

Estelle Skornik

Terence Harvey

Mark Dexter

Susan Lynch

Paul Rhys

Samantha Spiro

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku From Hell na anglickej Wikipédii.*
***Zlatá priadka*** je rozprávka od *Pavla Dobšinského* z prvého zväzku Prostonárodných slovenských povestí. Aj keď slovenská písomná verzia vznikla až v rokoch 1880 až 1883, samotný námet je starší, pretože je súčasťou ľudovej slovesnosti. Rozprávku s rovnakým motívom nachádzame aj u *bratov Grimmovcov* pod názvom *Rumpelstilzchen*.

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Mladá Hanka má za jednu noc upriasť z konope a slamy zlatú priadzu. Ak sa jej to podarí, môže sa vydať za pána, no ak nie, dajú ju zmárniť. Na pomoc jej prichádza *Martinko Klingáč*, ktorý ju síce naučí robiť zlatú priadzu, no má podmienku: presne o rok má Hanka buď uhádnuť jeho meno, alebo si ju odvezie na fúriku preč a zoberie si ju za ženu. *Martinko Klingáč* sa napokon prezradí sám, keď v lese tancuje okolo ohňa a spieva si pesničku, v ktorej spomína svoje meno. Hankin manžel, ktorý ho pri tom spozoruje prezradí jeho meno ustarostenej Hanke.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Televízna inscenácia
--------------------

V roku 1975 vznikla aj rovnomenná televízna inscenácia tejto rozprávky.

Iné
---

V roku 2005 bol námet Zlatej priadky použitý vo vianočnej reklame firmy Slovak Telekom.

Externé odkazy
--------------

* Pavol Dobšinský: Zlatá priadka
* www.csfd.cz
* Reklama s námetom Zlatej priadky
**Rybnícky potok** je krátky potok na Záhorí, vo východnej časti okresu Senica. Je to pravostranný prítok Rovenského potoka, meria 1,8 km a je tokom VI. rádu.

Prameň
------

Pramení v Chvojnickej pahorkatine, v podcelku Senická pahorkatina, juhovýchodne od kóty 278,4 m v lokalite Záhumenice západne od obce Rovensko, v nadmorskej výške približne 216 m n. m.

Opis toku
---------

Sprvu tečie na krátkom úseku severojužným smerom a sleduje cestu č. 51 na pravom brehu. Ďalej už tečie juhojuhovýchodným smerom odlesnenou poľnohospodárskou krajinou na katastrálnom území Rovenska. Juhojuhozápadne od tejto obce, v lokalite Papánkovo, sa v nadmorskej výške cca 203,5 m n. m. vlieva do Rovenského potoka. Nepriberá žiadny prítok.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Teplice (Myjava) |
| --- |
| *Teplica* → *Myjava* → *Morava* → *Dunaj* |
| 
* Bôrik
* Častkovský potok
* Haluzníkov potok
* Jarkovec
* Kratnov
* Liešťanský potok
* Lulovský potok
* Pasecký potok
* Priečny potok
* Rohovský potok
* Roncková
* Rovenský potok
* Rybčiansky potok
* Rybnícky potok (prítok Rovenského potoka)
* Rybnícky potok (prítok Teplice) (ČR)
* **Teplica**
* Valúchovský potok
* Žabí potok

 |
**April Flores** (\* 30. apríl 1976, Los Angeles County) je americká pornoherečka a modelka.

Mladosť
-------

Podľa vlastného prehlásenia pochádza z hlboko veriacej rodiny. Po otcovi je ekvádorsko-amerického a po matke mexicko-amerického pôvodu, sama sa nazýva „Mexidorian". V detstve si priala byť plastickým chirurgom, jednoducho preto, že zarábajú veľa peňazí. Od detstva bojovala s nadváhou a priala si byť štíhla, ale keď na strednej škole schudla, zistila že život „je stále rovnaký", a preto sa s touto myšlienkou rozlúčila.

Kariéra modelky a filmová kariéra
---------------------------------

Kariéru modelky začala erotickými fotografiami pre časopisy venované BBW modelkám: *Bizarre*, *Juggs* a *Big Butt Magazine* (tu sa objavila na titulnej stránke dokonca dvakrát).

V roku 2001 začala spolupracovať s fotografom Carlosom Battsom, za ktorého sa neskôr vydala. S ním nakoniec prešla od fotografií k amatérskym filmom. V rovnakej chvíli sa jednou z jeho modeliek stala Belladonna. Belladonna a Flores sa začali objavovať na fotografiách spoločne a spoločne sa objavili vo filme *Evil Pink 2*, ktorý sa stal Floresinou prvou oficiálnou sexuálnou filmovou scénou, rovnako prvou sexuálnou skúsenosťou s rovnakým pohlavím (s Belladonou). Nehľadiac na to, sama Flores považuje *Alter Ego* za jej prvý film. Tiež sa považuje skôr za „erotickú umelkyňu" než za pornohviezdu.

Súkromie
--------

Flores sa cíti byť bisexuálkou a pornografickú kariéru začala v dievčenských scénach, ale neskôr nebola tak vyberavá. Vydala sa za Carlosa Battsa a zmieňuje Jeana Val Jeana ako najobľúbenejšiu pornohviezdu s ktorou spolupracovala. Tiež priznala, že hrdzavá farba vlasov nie je jej vlastná.

Referencie
----------

1. 1 2  Fatty D » About  Archivované 2011-12-20 na Wayback Machine. Retrieved December 7, 2011.
2. ↑  April Flores Sex Toy! | Latest News | Weird News | Bizarre Magazine UK. Retrieved December 7, 2011.
3. ↑  April Flores DVDs, VOD, Blu-Ray Videos at Adult Film Database. Retrieved December 6, 2011.
4. 1 2 3 4 5 6 7  April Flores | Cover Girls | Bizarre Girls | Bizarre Magazine UK Archivované 2014-07-22 na Wayback Machine. Retrieved December 7, 2011.
5. ↑  AVN – Big Is Beautiful (and Profitable) for the Adult Marketplace Archivované 2015-10-02 na Wayback Machine. Retrieved December 7, 2011.
6. 1 2 3 4  Behind the Scenes with April Flores – Behind the Scenes. Retrieved December 7, 2011.
7. 1 2 3 4 5  20 Questions With April Flores | HotmoviesforHer.com. Retrieved December 7, 2011.
8. ↑  . Dostupné online.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku April Flores na českej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **April Flores**

Externé odkazy
--------------

* fattyd.com – oficiálna stránka
**Štefanovský potok** je potok na Záhorí, preteká územím okresov Skalica a Senica. Je to pravostranný prítok Myjavy, meria 7,6 km a je tokom IV. rádu. 

Pramení v Chvojnickej pahorkatine, v podcelku Unínska pahorkatina, na južnom úpätí Zámčiska (434,1 m n. m.) v nadmorskej výške približne 290 m n. m. juhovýchodne od obce Unín. Sprvu tečie juhozápadným smerom, na hornom toku je koryto sprevádzané porastom lužného lesa, esovito sa stáča, sprava priberá prítok z lokality Za humnami od Unína a stáča sa na juh. Z pravej strany priberá prítok z oblasti Sobotskej hory a preteká obcou Štefanov. Napokon sa na dolnom toku stáča viac na juhovýchod, preteká Myjavskou nivou a južne od spomenutej obce ústi v nadmorskej výške cca 179 m n. m. do Starej Myjavy.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Starej Myjavy |
| --- |
| *Stará Myjava* → *Myjava* → *Morava* → *Dunaj* |
| 
* Bahenský potok
* Bištava
* Bzovec
* Dolinský potok
* Holubinka
* Kadlubkovský potok
* Obrádznovský potok
* Rehákov kanál
* **Stará Myjava**
* Štefanovský potok

 |
***Divoké kočky*** (v orig. *Coyote Ugly*) je americký film z roku 2000. Režisérom je David McNally.

Ústrednou postavou je 21-ročná Violet Sanfordová (hrá ju Piper Perabová), ktorá žije len s otcom (John Goodman) v malom meste v New Jersey (South Amboy). Rozhodne sa odísť do New Yorku, kde sa snaží presadiť v hudobnej brandži. Zamestná sa v bare zvanom Coyote Ugly, ktorého majiteľkou je nekompromisná Lil (Maria Bellová) a kde pracujú srdečná Cammie (Izabella Miková), nepriateľská Rachel (Bridget Moynahanová) a Zoe (Tyra Banksová). Stretáva nádejného hudobného producenta, z ktorého sa vykľuje pomocník v kuchyni (Kevin O'Donnell, hrá ho Adam Garcia). Po prekonaní počiatočnej nevraživosti sa do seba zaľúbia, pričom Kevin pomôže prekonať Violet jej strach zo spievania na verejnosti. Jej veľký sen, aby sa jej piesne objavili v repertoári známej speváčky, sa jej napokon splní. Vo filme znejú viaceré skladby speváčky LeAnn Rimesovej, ústrednou skladbou je hit Can’t Fight the Moonlight.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Divoké kočky**

Externé odkazy
--------------

* *Coyote Ugly* v Internet Movie Database (po anglicky)
* *Divoké kočky* v Česko-Slovenskej filmovej databáze
**Telomeráza** je enzým, ktorý slúži na replikáciu telomér, koncov eukaryotických chromozómov. Replikačný mechanizmus, ktorý zreplikuje takmer celý chromozóm, totiž nie je schopný zreplikovať jeho koniec. Problém nastáva v tzv. "zaostávajúcom vlákne" (lagging strand), pre ktoré sa na konci chromozómu už nemôže vytvoriť primer. Na účely jeho doreplikovania preto existuje osobitný enzým telomeráza s vlastnosťami reverznej transkriptázy. To znamená, že vytvára DNA podľa matrice vo forme RNA. Táto RNA matrica je štruktúrnou súčasťou samotnej telomerázy.

Telomerázu objavili v roku 1984 Carol Greiderová a Elizabeth Blackburnová.

Funkcie
-------

Bez telomerázy by sa konce eukaryotických chromozómov pri každej replikácii DNA skracovali. Po určitom počte delení, ktorý nazývame Hayflickov limit, sa preto bunky bez aktivity telomerázy už nemôžu ďalej deliť. Telomeráza preto pracuje v bunkách, ktoré potrebujú väčší počet delení než dovoľuje Hayflickov limit, čo sú napríklad embryonálne bunky. 

Umelá stimulácia tvorby telomerázy by mohla byť jedným z faktorov, ktoré by pomohli oddialiť starnutie organizmu. Na druhej strane, až 90 % nádorov sa vyznačuje telomerázovou aktivitou, vďaka čomu majú nádorové bunky prakticky neobmedzený počet delení. Inhibícia telomerázy by preto naopak mohla pomôcť pri liečbe rakoviny.

Niektoré organizmy môžu mať viac bunkových delení, ako dovoľuje aj v neprítomnosti telomerázy. Takéto organizmy využívajú alternatívne riešenia replikácie koncov chromozómov. Kvasinky *Schizosaccharomyces pombe* napríklad svoje chromozómy cirkularizujú, čím sa stávajú podobnými bakteriálnym chromozómom, ktoré telomerázu nepotrebujú.

Časť telomerázy je u ľudí kódovaná génom s označením TEP1. Nachádza sa na chromozóme 14. Gén sa exprimuje v niektorých tkanivách vyvíjajúpceho sa embrya, v neskoršom vývoji v zdravých tkanivách tvorba enzýmu celkom ustane.

Referencie
----------

1. 1 2  RIDLEY, Matt. *Genóm*. Bratislava : Remedium, 2004. ISBN 80-88993-72-5. Kapitola Nesmrteľnosť, s. 231-242.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portálBiologický portál |
**Podenky** *(Ephemeroptera)* sú rad hmyzu. Do tohto radu patria podenky dlhé len 3 mm, ale aj podenky s dĺžkou až 35 mm. Prapredkovia podeniek lietali už od konca prvohôr (karbón) a z tejto doby je zachovaná aj fosílna larva. S postupujúcim vývojom u nich dochádzalo k redukcií 2. páru krídel a k redukcii žilnatiny na krídlach. Celosvetovo je známych asi 1800 druhov, v Strednej Európe je to asi necelá stovka.

Opis
----

Na malej hlave je zakrpatené ústne ústrojenstvo, krátke tykadlá a veľké zložené oči. Ich končatiny sú tenké, predné končatiny sú obvykle najdlhšie. Krídla sú obvykle bezfarebné, len niekedy sú zafarbené (napr. podenka dvojkrídla *(Cloeon dipterum)*). Zadný pár je menší a pri niektorých druhoch chýba. Na konci ich tela sú dva štety. Premena podeniek je nedokonalá. Nymfy žijú vo vode a dýchajú žiabrami. Ich potravou sú rôzne vodné rastliny alebo povlaky na kmeňoch, niektoré požierajú drobné živočíchy. Vo vode žijú 1 alebo 2 roky, zriedkakedy 3. Niektoré majú dve generácie ročne. Na subimágo (predposledná fáza dospievania u hmyzu - polodospelý jedinec) sa premení len na krátku dobu (minúty). Potom sa zvlečie zo svojej starej kože. Dospelé jedince potravu neprjímajú a žijú iba dni alebo hodiny.

Rozšírenie
----------

Podenky sú rozšírené po celom svete v čistých sladkovodných stanovištiach okrem Antarktídy. Nevyskytujú sa hlavne na oceánskych ostrovoch alebo sa tam vyskytuje iba veľmi obmedzený počet druhov, ktoré sem prileteli z blízkej pevniny. Malá váha umožňuje podenkám alebo ich vajíčkam transport vetrom. Jednotlivé čeľade alebo podčeľade uprednostňujú rôzne biotopy: *Baetidae* - larvy uprednostňujú teplú vodu; *Heptageniidae* - žijú pod kameňmi a dávajú prednosť rýchlo tečúcej vode; *Ephemeridae* - vyhľadávajú piesčité jazerá alebo vodné stanoviská s piesčitou pôdou.

Ekológia
--------

Podenky sú veľmi dôležitou súčasťou potravinového reťazca. Vo vode sa ich larvami živí rôzny dravý hmyz alebo ryby a obojživelníky; na suchu sú to hlavne vtáky. Môžu slúžiť ako bioindikátor čistých vôd.

Systematika
-----------

Čeľade a druhy podeniek na Slovensku:

* Heptageniidae
	+ podenka bystrinná *(Rhithrogena semicolorata)*
	+ podenka kaskádová *(Epeorus assimilis)*
	+ *Heptagenia flava*
* Palingeniidae
	+ podenka veľká - podenka dlhochvostá *(Palingenia longicauda)*
* Ephemeridae
	+ podenka obyčajná *(Ephemera vulgata)*
	+ podenka škvrnitokrídla *(Ephemera danica)*
	+ *Ephemerella ignita*
* Beatidae
	+ podenka skorá *(Baetis rhodani)*
	+ podenka dvojkrídla *(Cloeon dipterum)*
* Polymitarcidae
	+ podenka nížinná *(Ephoron virgo)*

Použitá literatúra
------------------

* Z. Laštůfka: Roztoči, malé řády hmyzu, motýli. In: Příroda české republiky průvodce faunou, 2007
* L. Korbel: Hmyz. In: Veľká kniha živočíchov, 1993 Bratislava
* I. von Brandt: Hmyz a motýle, SVOJTKA&Co s. r. o. 2016
* J. Zahradník: JEJICH ŽIVOT JE VELICE KRATIČKÝ. JEPICE. In: ŠESTINOŽCI, 2011 ISBN 978-80-7442-017-7
**Renata Scottová** (\* 24. február 1934, Savona, Taliansko – 16. august 2023, New York, USA) bola talianska operná speváčka, sopranistka, neskôr operná režisérka. Ako speváčka sa špecializovala na bel canto a Verdiho repertoár. Spievala 45 operných rolí od osemnástich skladateľov.

Život
-----

Debutovala v osemnástich rokoch rolou Violetty vo Verdiho *La traviata*. V La Scale prvýkrát spievala v roku 1953. Do zahraničia prenikla v septembri 1957, to keď na festivale v Edinburghu musela zaskočiť za slávnu Mariu Callasovú v Belliniho *La sonnambula* a zožala úspech. Jej kariéra kulminovala v 60. rokoch 20. storočia. Roku 1964 spievala s ansámblom La Scaly aj v Bolšojom teatru v Moskve, išlo o prvé vystúpenie západných operných umelcov v Sovietskom zväze v ére Studenej vojny. O rok neskôr debutovala v Metropolitnej opere v New Yorku v *Madama Butterfly*. Na tejto scéne potom stvárnila 26 rolí vo viac ako 300 predstaveniach.

Spevácku kariéru ukončila v roku 2002 a potom sa úspešne obrátila k réžii (o. i. Ceny Emmy za televíznu réžiu *Gioconda* a *Traviaty*) a pedagogickej činnosti na *Accademia Nazionale di Santa Cecilia* v Ríme a na *Juilliard School* v New Yorku. Žije v USA, spolu so svojím manželom, huslistom Lorenzo Anselmim.

Referencie
----------

1. ↑  Redazione ANSA. *Addio al soprano Renata Scotto, morta a New York* [online]. ansa.it, 2023-08-16, [cit. 2023-08-16]. Dostupné online.
2. ↑  REDACCIÓN. *Fallece con 89 años la célebre soprano italiana Renata Scotto* [online]. Platea Magazine, 2023-08-16, [cit. 2023-08-16]. Dostupné online. (po španielsky; kastílsky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Renata Scottová**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Renata Scottová na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 13899602b
* GND: 133661423
* ISNI: 0000 0001 1440 9403
* LCCN: n80144556
* NK ČR: xx0075152
* VIAF: 32184637
* WorldCat: lccn-n80144556