recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Haluzníkov potok** je potok na Kopaniciach, v severozápadnej časti okresu Myjava. Je to pravostranný prítok Teplice, meria 3,9 km a je tokom V. rádu.

Pramení v Bielych Karpatoch, v podcelku Žalostinská vrchovina, na severovýchodnom svahu Troch kopcov (584,4 m n. m.) v lokalite Bukovina, v nadmorskej výške približne 470 m n. m. Od prameňa tečie najprv na východ popri osade Križanovci na ľavom brehu a ďalej sa stáča juhovýchodným smerom. Pri osade Rovienky priberá najprv ľavostranný prítok spod sedla Tri kamene (459,6 m n. m.), potom pravostranný prítok z južného svahu Troch kopcov a na krátkom úseku tečie severojužným smerom. Na dolnom toku opäť tečie juhovýchodným smerom a nepriberá už ďalšie prítoky. Severovýchodne od obce Vrbovce sa v nadmorskej výške cca 323 m n. m. vlieva do Teplice.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Teplice (Myjava) |
| --- |
| *Teplica* → *Myjava* → *Morava* → *Dunaj* |
| 
* Bôrik
* Častkovský potok
* Haluzníkov potok
* Jarkovec
* Kratnov
* Liešťanský potok
* Lulovský potok
* Pasecký potok
* Priečny potok
* Rohovský potok
* Roncková
* Rovenský potok
* Rybčiansky potok
* Rybnícky potok (prítok Rovenského potoka)
* Rybnícky potok (prítok Teplice) (ČR)
* **Teplica**
* Valúchovský potok
* Žabí potok

 |
**Tom Watson** (\* apríl 1859 – † 6. máj 1915) bol anglický futbalový tréner, ktorý trénoval Sunderland a Liverpool na prelome 20. storočia. Bol prvým trénerom v Anglicku, ktorý vyhral ligový titul s dvomi rôznymi klubmi. Watson je najdlhšie slúžiacim trénerom Liverpoolu, celkovo strávil v klube devätnásť rokov.

Watson bol trénerom Sunderlandu šesť sezón počas obdobia od roku 1889 do roku 1996. Pod jeho vedením vyhral Sunderland tri ligové tituly v sezónach 1891/92, 1892/93 a 1894/95, čím sa stal najúspešnejším manažérom v ich histórii. William McGregor,  zakladateľ ligy, vyhlásil tím Watson's Sunderland po víťazstve 7:2 proti Aston Ville za „Tím všetkých talentov".

Liverpool
---------

V roku 1896 odišiel Watson do Liverpoolu a tam sa tešil z ďalších úspechov až do svojej smrti v roku 1915. Najdlhšie slúžiaci tréner Liverpoolu počas svojich devätnástich rokov vo vedení vyhral dvakrát ligový titul a to v sezónach 1900/01 a 1905/06. Boli to prvé ligové tituly v histórii Liverpoolu. Stal sa teda prvým trénerom, ktorý doviedol dva rozdielne kluby k výhre ligového titulu. Odvtedy to dokázali len traja ďalší; Herbert Chapman, Brian Clough a Sir Kenny Dalglish.

Úspechy
-------

### Trénerské

#### Sunderland (1889 – 96)

* Football League First Division
	+ Víťaz: 1891/92, 1892/93, 1894/95
	+ Druhé miesto: 1893/94

#### Liverpool (1896 – 1915)

* Football League First Division
	+ Víťaz: 1900/01, 1905/06
	+ Druhé miesto: 1898/99, 1909/1910
* Football League Second Division
	+ Víťaz: 1904/05
* FA Cup
	+ Druhé miesto: 1913/14
* Sheriff of London Charity Shield
	+ Víťaz: 1906/07

Referencie
----------

1. ↑  . Dostupné online.
2. ↑   Long may they reign - Liverpool FC's longest-serving managers. *Liverpool Echo*. Dostupné online [cit. 2021-03-24].
3. ↑   *Liverpool's longest serving managers* [online]. [Cit. 2021-03-24]. Dostupné online.
4. 1 2  Days, p 21.
5. 1 2  Kelly, Stephen F. (1988). *The Official Illustrated History of Liverpool FC: You'll Never Walk Alone*. p. 19. London: Queen Anne Press
Pohorie Moel Eilio
**Snowdonia** (walesky *Eryri*) je národný park v severnej časti Walesu v blízkosti mesta Conwy. Jeho rozloha je 2 170 km² a bol vyhlásený v roku 1951. Pozostáva z viacerých menších pohorí – od západu Moel Hebog, Mynydd Mawr, Nantlle Ridge, masív Snowdon, Glyderau a Carneddau. Najvyšší vrch, Snowdon, ktorého vrchol dosahuje výšku 1 085 m n. m. je zároveň najvyšším vrchom Walesu a je aj vyšší ako najvyšší vrch Anglicka Scaffel Pike (977 m n. m.). Takmer k jeho vrcholu sa dá pohodlne dostať úzkorozchodnou železnicou.

Rovnako ako väčšina rozlohy Britských ostrovov, národný park sa vyznačuje takmer nulovým zalesnením. V nižších polohách rastú menšie dreviny, vo vyšších traviny, machy a lišajníky, najvyššie vrcholy sú často pokryté len kamením. Na území národného parku, ktorý je tretím najnavštevovanejším parkom v celom Spojenom kráľovstve, žije viac ako 26 000 ľudí, z ktorých 62 % hovorí walesky.

Referencie
----------

1. ↑   *Eryri National park lake names to only be referred to in Welsh* [online]. ITV, 2023, [cit. 2023-11-19]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Snowdonia**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Snowdonia na českej Wikipédii.*
**Bitka pri Zente** (popoludní 11. septembra 1697) bola poslednou veľkou bitkou medzi kresťanskou Európou a Osmanskou ríšou v 17. storočí a predstavuje jednu z najdrvivejších porážok tureckej histórie. Príčinou stretnutia bola snaha tureckého sultána získať späť územia v Uhorsku a Sedmohradsku, ktoré stratil po bitke pri Viedni. 

Sultán Mustafa II. vytiahol pozdĺž Dunaja na sever. Eugen Savojský ho očakával pri Petrovaradíne, ale osmanské vojská pri sútoku Tisy a Dunaja zmenili smer a pozdĺž západného brehu Tisy vyrazili na sever. Zásadnú úlohu zohral fakt, že obe strany tápali v hmle a mali skreslené predstavy o tom, kde je a čo robí protivník. Sultán plánoval, že niekde v oblasti Zenty prejde cez Tisu a vpadne do Sedmohradska. Tým by pred ním ležala prakticky nechránená oblasť a od hlavných nepriateľských síl, ktoré tušil niekde za chrbtom, by ho delila veľká rieka. Problém však bol, že Eugenovým vojakom sa podarilo zajať vysokého tureckého dôstojníka, ktorý plán prezradil. 

Eugen využil pravú chvíľu, nezaváhal a vyrazil rýchlym pochodom močiarmi pozdĺž Dunaja a Tisy. Prialo mu šťastie aj hrubá chyba sultána, ktorý bol natoľko presvedčený, že Eugen je dosiaľ ďaleko za ním, že nepovažoval za nutné riadne rozostaviť hliadky a vyslať prieskumníkov. Tak sa stalo, že asi 2 km od Zenty zaskočil Eugen Mustafovu armádu pri prechode Tisy v tej najzraniteľnejšej situácii – turecká jazda už bola na druhom brehu a delá práve prechádzali po moste alebo brode, ktorý je vyznačený v strede obrázku. Pechota, ktorá stále ešte stála na západnom brehu Tisy, a krylo ju poľné opevnenie, bola nečakaným útokom šokovaná tak, že sa nezmohla na vážnejší odpor. Tureckí pešiaci boli zmetení do Tisy, niektorí dokázali preplávať, ďalší sa utopili. Odhaduje sa, že v boji padlo 20 000 Turkov a ďalších 10 000 zahynulo v rieke. Tí čo preplávali, boli pochopiteľne bez zbraní a rozpŕchli sa. 

Zobrazenie *bitky pri* Sente, Jan van Huhtenburg, 1725, medené gravírovanie
Dopad tak drvivej porážky bol obrovský. Hlavná osmanská armáda bola rozprášená. V boji zahynul veľkovezír Elmas Muhammad a niekoľko ďalších vezírov. Medzi bohatou korisťou bol sultánov stan, sultánov hárem, osmanská vojnová pokladňa, šesť konských chvostov a štátna pečať. Turecké vojská sa už do konca roku v patričnej miere nezhromaždili, takže Eugen mohol vyčleniť zo svojho vojska menšiu časť, s ktorou vpadol do Bosny a vypálil Sarajevo. O rok neskôr potom Turci pristúpili na rokovania o mieri, ktoré vyústili do tzv. Karlovackého mieru.

Literatúra
----------

Vít Vlnas: Princ Evžen Savojský. Život a sláva barokního válečníka, Ladislav Horáček - Paseka a Národná galéria v Prahe 2001, ISBN 80-7185-380-1

  


| * z
* d
* u
Bitky Eugena Savojského |
| --- |
| 
* Bitka pri Zente (1697)
* Bitka pri Chiari (1701)
* prepad Cremony (1702)
* Bitka pri Luzzare (1702)
* Druhá bitka pri Höchstädte (1704)
* Bitka pri Cassane (1705)
* Bitka pri Turíne (1706)
* Bitka pri Oudenaarde (1708)
* Bitka pri Malplaquet (1709)
* Bitka pri Petrovaradíne (1716)
* Bitka pri Belehrade (1717)

 |
*Slovo neoklasicizmus je aj zriedkavé označenie neoklasickej ekonómie, pozri neoklasická ekonómia.*
Rakúsky parlament
**Neoklasicizmus** alebo **novoklasicizmus** je umelecký smer v hudbe, literatúre, divadle a architektúre. Vychádza z obdobia romantizmu (hlavne z konca obdobia), ktorý kladie dôraz na intelekt, na prísne vyváženú formu a na svojrázny tvar umeleckého diela. Podporoval ho popredný kritik F. X. Šalda, ktorý v tej dobe smeroval od individualizmu k poriadku, k nadosobnému poslaniu umenia.

Literatúra
----------

Autori v literatúre sa svojimi témami obyčajne vracali do minulosti, neusilovali sa ale zachytiť dobový kolorit, išlo o spodobenie nadčasových, základných rysov osudu človeka vo svete. Ich cieľom neboli osobné dojmy, ani psychologická analýza, ale neosobné rozprávanie.

Typické rysy: tvarová kázeň, štylová jednota, presnosť a precíznosť vyjadrenia, kompozičná vyváženosť; nevyzdvihujú cit, ale intelekt, nadčasové javy.

Typické žánre pre novoklasicizmus boli poviedka a novela.

Hudba
-----

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Neoklasicizmus (hudba)*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Neoklasicizmus**

Externé odkazy
--------------

* Neoclassicism in the "History of Art" Archivované 2021-01-26 na Wayback Machine
* Neoclassicism Style Guide, British Galleries

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Umelecký portál |

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Neoklasicismus na českej Wikipédii.*
Chán Krum, obraz z prvej polovice 20. storočia
**Obliehanie Konštantínopola** v roku 813 bolo vojenské ťaženie bulharského chána Kruma, ktoré skončilo neúspešným pokusom o získanie byzantského hlavného mesta Konštantínopol. Chán dorazil k mestu 17. júla 813. Tu vykonal pred zrakmi konštantínopolských obyvateľov stojacích na hradbách pohanský rituál, pri ktorom došlo k obetovaniu zvierat a ľudí. Pravdepodobne predpokladal, že sa vďaka tomu Konštantínopol vzdá. K ničomu takému ale nedošlo. Keď Krum zistil, že mohutné konštantínopolské hradby predstavujú pre jeho vojenské sily príliš veľkú prekážku, rozhodol sa s byzantským cisárom Leonom V. uzavrieť mier. Leon sa pokúsil využiť príležitosť a chána zajať, bulharský vládca sa ale do pasce vlákať nenechal a ako odplatu za cisárove jednanie vypálil konštantínopolské predmestia a okolité oblasti. Na ceste späť potom dobyl mesto Adrianopol a odviedol odtiaľ do bulharskej ríše na 10 000 zajatcov. Ďalšiemu ťaženiu na Konštantínopol zabránila Krumova smrť roku 814.

Literatúra
----------

* RYCHLÍK, Jan a kol. *Dějiny Bulharska*. Praha : Nakladatelství Lidové noviny, 2000. ISBN 80-7106-404-1.

Referencie
----------

1. 1 2 3  RYCHLÍK, Jan a kol. *Dějiny Bulharska*. Praha : Nakladatelství Lidové noviny, 2000. ISBN 80-7106-404-1.
2. ↑  DRŠKA, Václav; PICKOVÁ, Dana. *Dějiny středověké Evropy*. Praha : Nakladatelství Aleš Skřivan ml. 2004. ISBN 80-86493-11-3.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Obléhání Konstantinopole (813) na českej Wikipédii.*

Pozri aj
--------

* Obliehanie Konštantínopola
* Prvá bulharská ríša
**Prochairétéria** (iné názvy: **Proschairétéria, Procharistéria**; starogr. Προχαιρητήρια, Προσχαιρητήρια, Προχαριστήρια) bola staroveká aténska slávnosť (alebo obeta) usporadúvaná na pamiatku návratu Persefony. Obetovalo sa pravdepodobne bohyni Démeter (iné lexikografické zdroje spájajú túto obetu s Aténou). Konala sa na jar zrejme koncom atického mesiaca antestérión.

Byzantský lexikón Suda uvádza, že na konci zimy, keď sa príroda už prebúdzala, konala sa obeta k pocte bohyne Atény zvaná *Procharistéria*. Lykurgos však vo svojom prejave o kňazskom úrade uviedol, že keď začali rásť plodiny pripomínal sa počas
*Prochairétérie* návrat bohyne. Iba jedna bohyňa sa „vracala", a tou bola Persefoné. Podľa znalcov by zrejme Aténčania nevzdávali obety Aténe za príchod Persefony. Pravdepodobnejšie je, že si starovekí lexikografi pomýlili jednu bohyňu s druhou. V takom prípade bola Procharétéria ďalším sezónnym obradom bohyne Démeter (Chloé - „mladý výhonok, púčik", bol epiteton známy len pre bohyňu Démeter ).

Zdá sa, že iónska Prochairétéria známa z Atén mohla mať súvislosť so sviatkom (alebo obetou), ktorý sa konal na dórskom Rodose. Až 21 nápisov z Lindosu, datovaných medzi 5. a 3. storočím pred Kr. uvádza výraz *προσχάραιος θυσία* (proscharaios thysia), ktorý vedci interpretujú ako dórsku kontrakciu pre výraz πρὸ τᾶς ἐσχάρας (pro tas escharas). Obeta sa tu prinášala bohyni Aténe na eschare, obetnom oltári spojenom so špecifickými rituálmi, je preto možné, že tu išlo skôr o obetu než ako o sviatok.

Referencie
----------

1. 1 2  Søren Dietz, Ioannis Papachristodoulou. *Archaeology in the Dodecanese*. Copenhagen : National Museum of Denmark, Department of Near Eastern and Classical Antiquities, 1988. ISBN 978-87-4800-626-3. S. 126.
2. ↑  Karl Kerényi. *Eleusis: Archetypal Image of Mother and Daughter*. Princeton : Princeton University Press, 1991. ISBN 978-06-9101-915-4. S. 149.
3. ↑  Robert Parker. *Polytheism and Society at Athens*. Oxford : OUP Oxford, 2005. ISBN 978-01-9153-452-2. S. 479.
4. ↑   *Klasické Atény*. Bratislava : Tatran, 1970. 61-057-70. S. 153.
5. ↑  Lynette Mitchell, P.J. Rhodes. *The Development of the Polis in Archaic Greece*. London : Routledge, 2003. ISBN 978-11-3475-471-7. S. 90.
6. ↑  Georgia Petridou. *Divine Epiphany in Greek Literature and Culture*. Oxford : Oxford University Press, 1988. ISBN 978-01-9872-392-9. S. 162.
7. ↑  Gunnel Ekroth. *The Sacrificial Rituals of Greek Hero-Cults in the Archaic to the Early Hellenistic Period*. Liège : Presses universitaires de Liège, 2013. ISBN 978-28-2182-900-8. S. 31-33.
Doc. Ing. **Jozef Makúch**, PhD. (\* 26. august 1953, Podhájska) bol od 12. januára 2010 do 31. mája 2019 guvernér Národnej banky Slovenska.

Životopis
---------

### Vzdelanie a akademická kariéra

Jozef Makúch absolvoval SVŠ v Nových Zámkoch, pokračoval v štúdiu na Národohospodárskej fakulte Vysokej škole ekonomickej v Bratislave, študijnom odbore financie. "Štúdium ukončil štátnou záverečnou skúškou v roku 1976. Od roku 1978 pracoval na domácej katedre ako asistent a odborný asistent. Vedeckú ašpirantúru ukončil v roku 1985. Za docenta bol vymenovaný v roku 1989." V rokoch 1991 – 1994 bol dekanom Národohospodárskej fakulty Ekonomickej univerzity.

### Štátna banka československá a Národná banka Slovenska

Od roku 1989 pôsobil v Štátnej banke československej ako úverový inšpektor pobočky Bratislava – mesto.

V novozaloženej Národnej banke Slovenska bol od 1. januára 1993 do 31. decembra 1996 členom Bankovej rady Národnej banky Slovenska, od februára 1994 zároveň zastával funkciu vrchného riaditeľa výskumného úseku NBS. 

Od novembra 2000 pracoval ako predseda Úradu pre finančný trh, od apríla 2002 do decembra 2005 ako predseda Rady Úradu pre finančný trh.

Členom Bankovej rady Národnej banky Slovenska bol opäť od 1. januára 2006 a bol ním až do svojho vymenovania za guvernéra Národnej banky Slovenska. Od 1. februára 2007 zastával funkciu výkonného riaditeľa. Prezident Slovenskej republiky ho vymenoval do funkcie guvernéra Národnej banky Slovenska na päť rokov od 12. januára 2010. Opätovne bol vymenovaný na šesť rokov od 12. januára 2015.

Jozef Makúch zastáva funkcie aj v iných subjektoch, niektoré ex-officio: je členom Rady guvernérov Európskej centrálnej banky, guvernérom v Medzinárodnom menovom fonde a alternátom guvernéra v Európskej banke pre obnovu a rozvoj (guvernérom je Ivan Mikloš)."

Referencie
----------

1. 1 2 3 4   *Doc. Ing. Jozef Makúch, PhD.* [online]. Bratislava: Národná banka Slovenska, [cit. 2012-01-24]. Dostupné online. Archivované 2016-06-28 z originálu.
2. ↑   *História fakulty* [online]. Bratislava: Národnohospodárska fakulta Ekonomickej univerzity v Bratislave, [cit. 2012-01-25]. Dostupné online. Archivované 2012-04-23 z originálu.
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑   *Rada guvernérov* [online]. Frankfurt nad Mohannom: Európska centrálna banka, [cit. 2012-01-25]. Dostupné online.
7. ↑   *IMF Members' Quotas and Voting Power, and IMF Board of Governors* [online]. Washington, D.C.: Medzinárodný menový fond, rev. 2012-01-24, [cit. 2012-01-25]. Dostupné online. (angličtina)
8. ↑   *Governors of the EBRD* [online]. Londýn: Medzinárodný menový fond, rev. 2012-01-24, [cit. 2012-01-25]. Dostupné online. (angličtina)

Externé odkazy
--------------

* Webstránka Národnej banky Slovenska

Autoritné údaje: * GND: 170723763
* ISNI: 0000 0000 5835 9471
* LCCN: n96012527
* NK ČR: mzk2009492083
* VIAF: 84774622
* WorldCat: lccn-n96012527
***Be Here Now*** je v poradí tretí album anglickej rockovej skupiny Oasis. Vznikol 21. augusta 1997. Mnohí kritici sa o ňom vyjadrili, že to bola katastrofa, čo sa týka Oasis, pretože nebol taký dobrý, ako predošlé dva albumy a to: Definitely Maybe a (What’s the Story) Morning Glory?. Aj napriek kritike sa stal tento album *najpredávanejším albumom v Spojenom Kráľovstve* (najrýchlejšie sa vypredal) a prekonal tak albumy od skupín, ako sú Led Zeppelin, Pulp, Queen, či ich rivalov, skupinu Blur. Všetkých 12 piesní albumu, zložil gitarista, spevák a najmä skladateľ Noel Gallagher. V jednej piesni (Fade In-Out) z albumu Noela Gallaghera zastúpil v hraní na gitaru Johnny Depp; údajne bol Noel Gallagher taký opitý, že nedokázal zahrať túto pieseň.

Zoznam skladieb
---------------

1. „D'You Know What I Mean?" – 7:44
2. „My Big Mouth"– 5:02
3. „Magic Pie" – 7:19
4. „Stand By Me" – 5:56
5. „I Hope, I Think, I Know" – 4:22
6. „The Girl In The Dirty Shirt" – 5:49
7. „Fade In-Out" – 6:52
8. „Don't Go Away" – 4:48
9. „Be Here Now" – 5:13
10. „All Around The World" – 9:20
11. „It's Getting Better (Man!!)" – 7:00
12. „All Around The World (Reprise)" – 2:08
Por. Ing. **Alexandr Sergejevič Kuchtarov** (rus. Александр Серге́евич Кухтаров; \* 1905, Nazarevo, Moskovská oblasť – † 9. december 1944, Sečovce) bol sovietsky strojársky inžinier a dôstojník Červenej armády.

Životopis
---------

Pôvodne pracoval v moskovskej továrni na výrobu ťažkej techniky. Počas druhej svetovej vojny bol veliteľom palebnej čaty 3. batérie 1. delostreleckého oddielu 852. delostreleckého pluku 276. streleckej divízie 11. streleckého zboru 1. gardovej armády 4. Ukrajinského frontu Červenej armády.

Zomrel na západnom okraji Sečoviec ppod. 9./10. decembra 1944 v bitke o Dargovský priesmyk, na palebnom stanovišti 3. batérie, počas delostreleckého prepadu delostrelectva protivníka. Spolu s ním boli zabití ďalší 2 príslušníci batérie, ďalších 5 utrpelo zranenia. Bol pochovaný pravdepodobne na mieste smrti, blízko delostreleckej batérie, neskôr v roku 1945 exhumovaný a prenesený na miestny kresťanský cintorín. V roku 1946 boli jeho pozostatky na základe nariadenia Povereníctva vnútra ČSR exhumované a prenesené na ústredný vojenský cintorín Červenej armády v Michalovciach.

Referencie
----------

1. ↑  КЛЮЕВ, Михаил Иванович, et al. *ЛЮДИ И ВОЙНА*. Санкт-Петербург : Инsтитuт sтuдии Великой Отечественной войны, 1972. 436 s. S. 247-249.
2. ↑   *История Саши* [online]. Košice: Regionálne stredisko dokumentovania bojov sovietskej armády na Slovensku, [cit. 2014-03-01]. Dostupné online. Archivované 2014-03-02 z originálu. (po rusky)

Externé odkazy
--------------

* Alexandr Sergejevič Kuchtarov v Ústrednej evidencii vojnových hrobov Ministerstva vnútra SR Archivované 2014-03-02 na Wayback Machine
* Alexandr Sergejevič Kuchtarov v registri ruského projektu ОБД Мемориал (po rusky)
Ing. **Janka Buršáková** (\* 6. január 1951) je televízna herečka známa zo seriálu *Súdna sieň* ako sudkyňa JUDr. Ela Melchová.

Janka Buršáková vyštudovala ZFVŠP v Brne (dnes Mendelova univerzita v Brne). Do roku 1993 vystriedala viacero zamestnaní. Od roku 1993 bola príslušníčkou Zboru väzenskej a justičnej stráže a až do roku 2008 pracovala v Ústave na výkon trestu odňatia slobody v Nitre - Chrenovej.

Ako televízna sudkyňa v *Súdnej sieni* účinkuje od roku 2008. Vo volebnom období 2014 – 2018 je Janka Buršáková poslankyňou mestského zastupiteľstva mesta Nitra.

Janka Buršáková žije v Nitre, je vydatá, má dvoch dospelých synov.

Herecká filmografia
-------------------

* 2014: *Ochrancovia* (dráma) (Jana Némethová - 1 epizóda)
* 2012: *Extrémne prípady* (reality-tv)
* 2008 – 2020: *Súdna sieň* (reality-tv / dráma) (sudkyňa JUDr. Ela Melchová)

Referencie
----------

1. ↑   *Jana Buršáková* [online]. www.tv-archiv.sk, [cit. 2022-09-23]. Dostupné online.
2. ↑
3. ↑  Zoznam poslancov mesta Nitra  Archivované 2017-11-08 na Wayback Machine
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Réžia* pozri *Réžia (rozlišovacia stránka)*.
**Réžia** je tvorivá umelecká činnosť zameraná na koordináciu a intergráciu jednotlivých zložiek a prvkov dramatickej štruktúry a na ich pretváranie do ideovo a štýlovo jednotného, celistvého diela (divadelného, filmového, televízneho a rozhlasového).

Je samostatnou umeleckou disciplínou vo všetkých dramatických umeniach: v
divadle divadelná réžia, vo filme filmová réžia, v televízii televízna réžia, v rozhlase rozhlasová réžia, pričom každé z dramatických umení má vlastné špecifiká režijnej tvorby.

Konečným cieľom réžie je realizácia divadelnej, filmovej, rozhlasovej a televíznej predlohy (dramatického textu, scenára, libreta) podľa vopred stanovenej režijnej koncepcie.

Hlavným tvorcom tejto realizácie je režisér.

Réžia ako uvedomelá a cieľavedomá tvorivá činnosť vznikla začiatkom 19. storočia v najstaršom z dramatických umení v divadle. Z divadelnej réžie sa ako samostatné varianty vyvinuli ostatné druhy réžie. Po 1945 sa réžia v Česko-Slovensku stala samostatným predmetom teoretického a praktického štúdia na vysokých školách múzických umení (AMU v Prahe, Janáčkova akademie múzických umění v Brne, VŠMU v Bratislave a AU v Banskej Bystrici).

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Filmový portál |

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Herman Van Rompuy** Prehrať [ˈɦɛɾmɑn vɑn ˈɾɔmpœy̆], narodený ako **Herman Achille Van Rompuy** (\* 31. október 1947, Etterbeek, Belgicko) je belgický politik, člen Kresťanskodemokratickej flámskej strany (CD&V). Od 30. decembra 2008 do 25. novembra 2009 bol ministerským predsedom Belgicka, kedy v tejto funkcii nahradil Yvesa Letermea. V minulosti zastával niekoľko ministerských funkcií, napríklad ministra financií.

19. novembra 2009 bol na mimoriadnom summite Európskej únie v Bruseli zvolený na 2,5-ročné funkčné obdobie do novovzniknutej funkcie, ktorú zaviedla Lisabonská zmluva, ktorej oficiálny názov je stály predseda Európskej rady, neoficiálny názov je *prezident Európskej únie*. Funkcie sa ujal 1. decembra 2009 a 30. novembra 2014 ju odovzdal Donaldovi Tuskovi. 

Vo funkcii premiéra Belgicka sa okrem miernenia dopadu hospodárskej krízy snažil upokojiť napätú situáciu medzi valónskou a flámskou časťou Belgicka. Je zástancom reštriktívnej rozpočtovej politiky, odporcom extrémizmu, zástancom federalistického smerovania Európskej únie a odporca vstupu Turecka do EÚ.

Okrem rodnej flámčiny hovorí aj po francúzsky a anglicky. Napísal niekoľko kníh o ekonómii a politike a píše básne v štýle japonského haiku. Zúčastňuje sa na zasadaniach Bilderbergskej skupiny.

Referencie
----------

1. 1 2   *Kdo je nový prezident EU Herman Van Rompuy? Hodinář kompromisů* [online]. iHNed.cz, 2009-11-20, [cit. 2009-11-20]. Dostupné online.
2. ↑   *Evropským prezidentem je neznámý Belgičan Herman Van Rompuy* [online]. Lidovky.cz, 2009-11-19, [cit. 2009-11-20]. Dostupné online.
3. ↑   *Zděšení nad panem Nikdo. Evropa se ptá, koho si zvolila* [online]. Aktuálně.cz, [cit. 2009-11-20]. Dostupné online.
4. 1 2   *Nový prezident EU: básník s kupou triků* [online]. iDNES.cz, 2009-11-20, [cit. 2009-11-20]. Dostupné online.

Literatúra
----------

* Paul Beliën: *Seznamte se s prezidentem Evropy* in Te Deum 6/2009, str. 10 - 11

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Herman Van Rompuy**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálnastránka Archivované 2021-04-08 na Wayback Machine
* iDNES.cz - Seznamte se: Herman Van Rompuy, možná i váš budoucí „prezident" (2009/11/02)
* Aktuálně.cz - V čele EU stanul asketa, který rád medituje v klášteře (2009/11/21)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Herman Van Rompuy na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Belgický portálPolitický portálBiografický portál |

Autoritné údaje: * BnF: 162057819
* GND: 142690910
* ISNI: 0000 0001 0652 8728
* LCCN: n79103141
* NK ČR: mub2012695971
* VIAF: 3756351
* WorldCat: lccn-n79103141
Armádny generál Ing. **Karel Pezl** (\* 14. september 1927, Domažlice – † 10. október 2022) bol československý a český vojak, v rokoch 1991 – 1992 posledný náčelník československého generálneho štábu a v roku 1993 prvý náčelník Generálneho štábu Armády Českej republiky.

Vojakom z povolania sa stal v roku 1948, v neskorších dobách pôsobil na rôznych štábnych funkciách. Z politických dôvodov bol v roku 1971 z armády prepustený. Po nežnej revolúcii sa stal poradcom a následne aj námestníkom ministra obrany. V hodnosti generálporučíka nastúpil 1. mája 1991 na post náčelníka Generálneho štábu Československej armády, ktorým bol až do rozdelenia federácie na konci roka 1992. Od 1. januára do 30. júna 1993 pôsobil ako prvý náčelník Generálneho štábu Armády Českej republiky, 24. februára 1993 bol povýšený do hodnosti generálplukovníka. Od júla 1993 bol poradcom prezidenta Václava Havla, ktorý ho 30. septembra 1993 povýšil do hodnosti armádneho generála.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  Ing. Karel PEZL. In: MINAŘÍK, Pavel. *Náčelníci Hlavního štábu čs. branné moci (Generálního štábu čs. armády) v letech 1919 až 1992* [online]. vojenstvi.cz, 2005-01-29, [cit. 2022-10-12]. Dostupné online.
2. 1 2  ČTK. Zemřel první český náčelník generálního štábu Karel Pezl. *České noviny* (Praha: ČTK), 2022-10-12. Dostupné online [cit. 2022-10-12]. ISSN 1213-5003.
3. ↑  JANOŠEC, Josef; MAREK, Jindřich; PERNICA, Bohuslav. *Armáda České republiky. Symbol demokracie a státní suverenity 1993–2012*. Praha : Ministerstvo obrany ČR, odbor komunikace a propagace, 2013. Ďalej len Janošec-Marek-Pernica.. Dostupné online. ISBN 978-80-7278-614-5. S. 18. Archivované 2014-05-12 z originálu. (po česky)
4. ↑  Janošec -Marek-Pernica, s. 37.
5. ↑  Janošec-Marek-Pernica, s. 153.
6. 1 2  Janošec-Marek-Pernica, s. 187.

Externé odkazy
--------------

* Stručný životopis

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Karel Pezl na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5660 9924
* NK ČR: js20020128011
* VIAF: 84211258
Promócia v Prahe
**Promócia** je slávnostný akademický akt, pri ktorom sa kandidátovi udeľuje vedecká hodnosť, titul či diplom.

Možnosti
--------

Ide o významnú a slávnostnú udalosť v živote každého jednotlivca. Je spojená s odovzdávaním získaného akademického titulu už prvého stupňa, a to Bc. – bakalár, pričom môže ísť o inžiniersky smer, s pokračovaním na druhom stupni štúdia dosiahnutím titulu Ing. alebo o magisterský smer, s dosiahnutím titulu Mgr. Udeleniu titulu Bc. Mgr. alebo Ing. predchádza úspešné vykonanie štátnej skúšky a obhajoby záverečnej práce k príslušnému stupňu a titulu.

Promótor
--------

Promótor je osoba, ktorá zodpovedá za vykonanie priebeh celých promócií. Je to určená alebo zvolená osoba príslušnou vysokou školou.

Charakter a miesto konania
--------------------------

Udalosť má verejný charakter. To znamená, že je prístupná širokej verejnosti. Tou sa hlavne myslia príbuzní a blízki promovaného absolventa, avšak nie je vylúčená ani prítomnosť verejnosti, ktorá nie je v žiadnom vzťahu s účastníkmi promócie. Odovzdávanie získaných vysokoškolských titulov prebieha vo vhodných spoločenských priestoroch. Obvykle v aule, to však nemusí byť pravidlom. Priestory auly môžu byť nahradené aj priestormi inej vysokej školy, inštitúcie alebo môžu byť nahradené s priestormi divadla, kina, katedrály a iných vhodných priestorov (zvyčajne napr. vzhľadom na počet poslucháčov, alebo predpokladaný počet zúčastnených a pod.).

Oblečenie
---------

Na promócie je výber oblečenia slávnostný a formálny zároveň. Štandardom pri výbere oblečenia mužov je oblek, pri ženách blúzka alebo spoločenské šaty. Na takéto spoločenské akcie je vhodné použiť spoločenské topánky, najlepšie lodičky, pričom sa odporúča model s uzatvorenou špičkou aj pätou. Farba topánok by mala ladiť s farbou šiat. Pánske spoločenské topánky by mali ladiť s oblekom.

Referencie
----------

1. ↑   *Ako sa obliecť na promócie* [online].. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Promócia**
***Parazit*** (kór. 기생충, angl. *Parasite*) je juhokórejská čierna komédia z roku 2019. Réžie sa ujal Bong Joon-ho, ktorý sa podieľal aj na produkcii a písaní scenára spolu s Jin-won Han. Hlavné roly obsadili Song Kang-ho, Lee Sun-kyun, Cho Yeo-jeong, Choi Woo-shik a Park So-dam.

Film mal premiéru na Medzinárodnom filmovom festivale v Cannes dňa 21. mája 2019, kde sa mu podarilo ako prvému juhokórejskému filmu získať cenu Zlatú palmu. Film mal premiéru v Južnej Kórei dňa 30. mája 2019. Na Slovensku mal premiéru dňa 5. decembra 2019.

Vo februári 2020 celosvetovo zarobil 204 miliónov dolárov a stal sa tak najzárobkovejším filmom Bong Joon-hoa a aktuálne je devätnástym najzárobkovejším filmom v histórii Južnej Kórey.

Film získal dve ceny Critics' Choice Movie Awards, cenu Zlatý glóbus, tri nominácie na cenu Satellite Awards, Cenu Združenia filmových a televíznych hercov a mnoho ďalších cien. Film bol tiež nominovaný na šesť Oscarov a štyri nominácie vyhral - Oscar za najlepší pôvodný scenár, Oscar za najlepšiu réžiu, Oscar za najlepší cudzojazyčný film a Oscar za najlepší film. Ocenenie za najlepší film tak bolo prvýkrát udelené neanglicky hovorenému filmu. Film bodoval aj na domácej pôde a to na 56. udeľovaní cien Baeksang Arts Awards, kde získal hneď 3 ceny.

Dej
---

Rodina Kim býva v pivničnom byte a nemá zrovna moc dobré obdobie. Rodičia Ki-taek a Chung-sook prežívajú vďaka nízkopríjmovým prácam, ich deti Ki-woo a Ki-jung nemôžu ísť z finančných dôvodov na vysoké školy. Ako spása sa ukáže návšteva Ki-woova kamaráta Min-hyuka, ktorý odchádza študovať do zahraničia a chce, aby po ňom kamarát prevzal brigádu - doučovanie študentky Da-hye z bohatej rodiny Park. Rodina Kim sa potom postupne vynaliezavými spôsobmi infiltruje do rodiny Park ako ich zamestnanci. Všetko sa zamotá vo chvíli, keď rodina Park odchádza kempovať a do domu sa vracia ich bývalá gazdiná.

Obsadenie
---------

* Song Kang-ho ako Kim Ki-taek - otec z rodiny Kim
* Lee Sun-kyun ako Park Dong-ik - otec z rodiny Park
* Cho Yeo-jeong ako Park Yeon-kyo - matka z rodiny Park
* Choi Woo-shik ako Kim Ki-woo - syn z rodiny Kim
* Park So-dam ako Kim Ki-jung - dcéra z rodiny Kim
* Lee Jung-eun ako Moon-gwang - gazdiná rodiny Park
* Jang Hye-jin ako Choong-sook - matka z rodiny Kim
* Park Myung-hoon ako Geun-se - manžel Moon-gwang
* Jung Ji-so ako Park Da-hye - dcéra rodiny Park
* Jung Hyun-jun ako Park Da-song - syn rodiny Park
* Park Keun-rok ako Yoon - šofér rodin Park
* Park Seo-joon ako Min-hyuk - kamarát Kim Ki-wooka

Externé odkazy
--------------

* *Parazit (film)* v Česko-Slovenskej filmovej databáze
* *Parazit (film)* v Internet Movie Database (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Parazit (film) na českej Wikipédii a Parasite (2019 film) na anglickej Wikipédii.*
Súradnice: 42°52′04.7″S 25°29′36.8″V﻿ / ﻿42,867972°S 25,493556°V﻿ / 42.867972; 25.493556

**Dom Stefana Pandurského** (bulh. Къща на Стефан Пандурски‎ – *Kăšta na Stefan Pandurski*), alebo **Dom Stefana Christova Pandurského** (bulh. Къща на Стефан Христов Пандурски‎ – *Kăšta na Stefan Christov Pandurski*) je dom z druhej polovice 19. storočia, ktorý sa nachádza v meste Triavna v Gabrovskej oblasti v severnom Bulharsku.

Budova má pridelený štatút kultúrnej pamiatky miestneho významu.

Lokalita
--------

Dom Stefana Pandurského sa nachádza v historickej časti mesta Triavna na ulici „Angel Kănčev" (bulh. улица „Ангел Кънчев", doslovne: *ulica Angela Kănčeva*) č. 56.

Dejiny
------

Výstavba budovy sa začala v roku 1860 a bola ukončená v roku 1866.

V roku 1967 získal dom štatút kultúrnej pamiatky miestneho významu. V roku 1970 prebehli na budove reštauračné práce.

Charakteristika
---------------

Autorom budovy je trevnenský staviteľský majster Dimităr Sergiuv.

Dom je postavený na úrovni ulice, je dvojposchodový so skeletom z drevených trámov, medzi ktorými sa nachádza výplň. V prízemnej časti domu sa nachádzajú dva ďukiany (druh obchodu so skladom v bulharských obrodeneckých domoch) s naklonenými okenicami, na nadzemnom poschodí sa nachádzajú obytné miestnosti.

Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany
----------------------------------

Kategória: kultúrna pamiatka miestneho významu (súčasť historického námestia a pamiatkovo chráneného architektonického ansáblu Centralnijat ploštad.

Rok vyhlásenia: 1967

Dôvod pamiatkovej ochrany: architektonicko-staviteľská hodnota budovy

Oficiálny názov na zozname kultúrnych pamiatok: *Kăšta na Stefan Christov Pandurski s dvora i vătrešnite sgradi* (bulh. Къща на Стефан Христов Пандурски с двора и вътрешните сгради, doslovne Dom Stefana Christova Pandurského s dvorom a vnútornými budovami)

Zaujímavosť
-----------

* V dome žil Rajko Jonkov, ktorý sa podieľal na vyhnaní Turkov z mesta v roku 1876.

Galéria
-------

* celkový pohľad na budovu z juhovýchoducelkový pohľad na budovu z juhovýchodu
* južná fasáda budovyjužná fasáda budovy
* južná fasáda budovyjužná fasáda budovy
* západná fasáda budovyzápadná fasáda budovy
* západná fasáda budovyzápadná fasáda budovy
* detail zo západnej fasádydetail zo západnej fasády
* pohľad na ohradenie dvora budovypohľad na ohradenie dvora budovy

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16  DIMITROVA, Irina. *Na razchodka iz văzroždenska Triavna*. Varna : Izdatelstvo "Slavena", 2018. 72 s. ISBN 978-619-190-128-9. S. 51.
2. 1 2 3 4 5 6   *Регистри | Община Трявна* [online]. tryavna.bg, 2017-06-26, [cit. 2023-07-05]. Dostupné online.
3. 1 2 3 4   *АРХИТЕКТОН ДИМИТЪР СЕРГЮВ И НЕГОВИТЕ „ЧЕДА" ИЗ БЪЛГАРИЯ* [online]. tryavna-museum.eu, [cit. 2023-07-07]. Dostupné online.
4. 1 2 3 4  ЦОНЕВ, Момчил. *Къщите и мостовете на архитектон Димитър Сергюв в Трявна* [online]. stornik.org, 2020-11-23, [cit. 2023-07-07]. Dostupné online.
5. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10   *НИНКН: Област Габрово* [online]. ninkn.bg, [cit. 2023-11-14]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dom Stefana Pandurského**
Plk. Ing. **Pavol Nereča** (\* 21. február 1971, Nové Zámky) je slovenský hasič a riadiaci pracovník v oblasti požiarnej ochrany, ktorý od 27. augusta 2019 pôsobí vo funkcii prezidenta Hasičského a záchranného zboru (HaZZ).

Život
-----

V rokoch 1985 – 1989 absolvoval štúdium na Vojenskej strednej odbornej škole oznamovacej techniky v Novom Meste nad Váhom. Po vyštudovaní pracoval ako požiarnik (1990 – 1991) a následne ako starší požiarnik (1992 – 1996) na Okresnej správe zboru požiarnej ochrany v Nitre. V nadchádzajúcich dvoch rokoch pôsobil ako operačný dôstojník odboru požiarnej ochrany Krajského úradu v Nitre a v rokoch 1998 – 2001 zastával funkciu náčelníka oddelenia operatívno-technického príslušného odboru. Zároveň v rokoch 1996 – 2001 vyštudoval odbor riadenie v poľnohospodárstve so študijnou špecializáciou na krízový manažment na Slovenskej poľnohospodárskej univerzite v Nitre. V rokoch 2001 – 2010 bol vedúcim oddelenia operatívno-technického Krajského riaditeľstva (KR) HaZZ v Nitre a jeho právnych predchodcov. 1. októbra 2010 bol vymenovaný do funkcie riaditeľa KR HaZZ v Nitre. 27. augusta 2019 ho ministerka vnútra Denisa Saková vymenovala do funkcie prezidenta HaZZ, čím nahradil gen. Alexandra Nejedlého, ktorý bol prezidentom od 1. mája 2012 do odchodu z funkcie na vlastnú žiadosť 26. augusta 2019.

Referencie
----------

1. 1 2  *Vedenie Hasičského a záchranného zboru*, Bratislava: Ministerstvo vnútra Slovenskej republiky, c2019, dost. 2019-10-18
2. ↑  *Novým prezidentom Hasičského a záchranného zboru je plk. Ing. Pavol Nereča*, Bratislava: Ministerstvo vnútra Slovenskej republiky, 2019-08-27, dost. 2019-10-18
3. ↑  „Hasičský zbor má nového šéfa, Saková vymenovala Nereču", *Teraz.sk* (Bratislava: Tlačová agentúra Slovenskej republiky), 2019-08-27, dost. 2019-10-18
4. ↑  SITA (2019-08-27), „Hasičský zbor má nového šéfa, Saková vymenovala Nereču", *SME* (Bratislava: Petit Press), dost. 2019-10-18
**Rockabilly** je jeden z prvých hudobných podštýlov rock and rollového hudobného žánru, ktorý vznikol na juhu Spojených štátov na začiatku 50. rokov 20. storočia. 

Termín *rockabilly* vznikol zložením slov *rock* (v tomto prípade ide o pôvod v žánri rock and roll) a *hillbilly*, ktorý poukazuje na vplyv country music, žánru, ktorý bol v 40. a 50. rokoch často nazývaný *hillbilly music*. V hudobnom štýle rockabilly sú badateľné silné vplyvy swingu, blues a boogie woogie.
Rockabilly je štýl, ktorý bol základom pre vznik neskorších žánrov populárnej hudby od 60. rokov. 

Koncom 70. a začiatkom 80. rokov došlo k oživeniu tohto štýlu. Rockabilly má dodnes svoju stabilnú fanúšikovskú základňu, ktorá je subkultúrou v súlade so životným štýlom sprevádzajúcim tento hudobný žáner.

Okrem hlavných predstaviteľov, ktorých tvorba priamo vychádza z tohto žánru (napríklad Jerry Lee Lewis, Roy Orbison, Elvis Presley, Bill Haley, Carl Perkins, Johnny Cash, Buddy Holly, Neil Young, Roy Orbison, Shakin' Stevens, Chuck Berry, Hank Williams), môžeme nájsť vplyvy a rockabilly aj v niektorých skladbách a albumoch u umelcov ako sú Freddie Mercury (singel „Crazy Little Thing Called Love" od skupiny Queen), Jimmy Page, Jeff Beck, Robert Plant, John Fogerty (jeden zo zakladateľov skupiny Creedence Clearwater Revival), The Who, či členov The Beatles (Paul McCartney, John Lennon, George Harrison, Ringo Starr), ale aj u Bruce Springsteena (skladba „Born to Run"). 

Za vzor kultúry a životného štýlu rockabilly je považovaný idol mládeže 50. rokov, herec James Dean.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Rockabilly**

| * z
* d
* u
Rock – Rockové žánre |
| --- |
| 
* aboriginal rock
* acid rock
* a capella rock
* alternatívny rock
* anatolian rock
* arena rock
* art rock
* bigbít
* blues rock
* boogaloo
* britpop
* britská invázia
* canterbury sound
* cello rock
* chicano rock
* christian rock
* comedy rock
* country rock
* dance-rock
* Detroit rock
* elektronický rock
* experimentálny rock
* folk rock
* funk rock
* garage rock
* glam rock
* gothic rock
* grunge
* hard rock
* heartland rock
* heavy metal
* indie rock
* industriálny rock
* inštrumentálny rock
* jam band
* jangle pop
* jazz rock
* južanský rock
* krautrock
* latin rock
* math rock
* merseybeat
* New Wave
* No Wave
* noise rock
* piano rock
* pop rock
* Post-Britpop
* post-punk
* post rock
* power pop
* progresívny rock
* psychedelický rock
* pub rock
* punk rock
* punta rock
* raga rock
* rap rock
* reggae rock
* rockabilly
* rock and roll
* rocková opera
* samba rock
* soft rock
* space rock
* stoner rock
* sufi rock
* surf rock
* superskupina
* swamp rock
* symfonický rock

 |
K. S. Malevič: *Čierny štvorec*, 1913
**Abstraktné umenie** je nefiguratívne umenie, ktoré nezobrazuje žiadny predmet, človeka, krajinu, vyjadruje sa len zostavou farebných škvŕn, plôch, čiar, geometrických prvkov ap. Prvá výstava abstraktného umenia bola usporiadaná v roku 1930 v Paríži, prvé múzeum vzniklo roku 1937 v USA. Základnými priekopníkmi abstraktného umenia boli Kazimir Severinovič Malevič a František Kupka. Malevičov obraz **Čierny štvorec na bielom pozadí** je na svoju dobu radikálnou redukciou námetu, v ktorom sa usiloval spodobiť nič. František Kupka sa zasa inšpiroval hudbou a vedou.

Niektorí umelci a kritici navrhujú hovoriť tu skôr o konkrétnom umení, čím by sa podčiarklo, aký dôraz diela kladú na vlastný materiál, a zdôraznilo sa, že takto chápané dielo sa nevzťahuje na nijaký vonkajší vzor a stáva sa svojbytným konkrétnym predmetom.

Abstraktné umenie tvorí viacero prúdov, základné delenie je na lyrickú abstrakciu a geometrickú abstrakciu.

Pozri aj
--------

* Abstraktné výtvarné umenie
* Abstraktný expresionizmus

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

  


| * z
* d
* u
Západné umelecké smery |
| --- |
| 
* Románske umenie
* Gotika
* Renesancia
* Manierizmus
* Barok
* Rokoko
* Klasicizmus
* Romantizmus
* Realizmus
* Preraffaelisti
* Akademizmus
* Impresionizmus
* Postimpresionizmus

**20. storočie**
* Moderna
* Kubizmus
* Expresionizmus
* Abstraktný expresionizmus
* Abstrakt
* Neue Künstlervereinigung München
* Der Blaue Reiter
* Die Brücke
* Dadaizmus
* Fauvizmus
* Secesia
* Bauhaus
* De Stijl
* Art deco
* Popart
* Futurizmus
* Suprematizmus
* Surrealizmus

* Color Field
* Minimalizmus
* Lyrická abstrakcia
* Postmoderna
* Konceptuálne umenie
* Young British Artists

 |
Prototyp KTM-30
**KTM-30** (podľa unifikovaného označenia **71-630**) je prototyp ruskej električky, navrhnutej a vyrobenej spoločnosťou UKVZ. Na verejnosti sa prvýkrát objavila 20. augusta 2006.

Ide o tojčlánkový, obojsmerný a zo 70 % nízkopodlažný vozeň. Osobám so zníženou pohyblivosťou sú k dispozícii dve nájazdové rampy. V električke je 58 miest na sedenie, ktoré sú usporiadané pozdĺžne. Električka je navrhnutá pre rýchlodrážnu premávku v Moskve. Tam sa nachádza tiež jediný prototyp, ktorý je deponovaný vo Vozovni Krasnopresnenskoje.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **KTM-30**

Externé odkazy
--------------

* Fotogaléria Archivované 2008-06-16 na Wayback Machine
* Výkres električky

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku KTM-30 na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Električky UKVZ |
| --- |
| Sériovo vyrábané | 
* KTM-1
* KTM-2
* KTM-5 (71-605)
* KTM-8 (71-608)
* KTM-19 (71-619)
* KTM-23 (71-623)
* KTM-31 (71-631)

 |  |
| Prototypy a experimenty | 
* KTM-3
* KTM-6 (71-606)
* KTM-16 (71-616)
* KTM-21 (71-621)
* KTM-24 (71-624)
* KTM-25 (71-625)
* KTM-30 (71-630)

 |
Mgr. art. **Andrej Dúbravský** (\* 30. júl 1987, Nové Zámky) je slovenský maliar a príležitostný herec

Životopis
---------

Počas rokov 2004 – 2008 študoval na škole umeleckého priemyslu Josefa Vydru, v odbore kameňosochárstva. Neskôr v rokoch 2008 – 2014 študoval na Vysokej škole výtvarných umení v Bratislave. Svoje štúdium absolvoval pod vedením prof. Ivana Csudaia a prof. Daniela Fischera. V roku 2011 sa umiestnil na druhom mieste v súťaži Maľba 2011, ktorú každoročne usporadúva Nadácia VÚB. V nasledujúcom roku sa mu podarilo umiestniť na prvom mieste. Jeho diela sú v súčasnosti zastúpené v Slovenskej národnej galérií a v Galérií mesta Bratislavy.

Jeho partnerom je slovenský režisér, producent, herec a scenárista Peter Bebjak s ktorým spolupracoval na námete filmu Zlo (2012), kde si zahral jednu z hlavných postáv. Otec Andreja Dúbravského je novinár, moderátor spravodajstva Jozef Dúbravský. Andrej Dúbravský žije a tvorí v Rastislaviciach.

Ocenenia
--------

* Maľba 2011 – Cena Nadácie VÚB, 2. miesto (2011)
* Maľba 2012 – Cena Nadácie VÚB, 1. miesto (2012)

Referencie
----------

1. ↑   *Andrej Dúbravský* [online]. csfd.sk, [cit. 2022-02-18]. Dostupné online.
2. ↑  A.S, Petit Press. *Výtvarník Dúbravský: Ľudí zaujíma hypotéka a seriály. Dôležité veci sa od nich odrazia* [online]. kosice.korzar.sme.sk, [cit. 2022-11-28]. Dostupné online.

Autoritné údaje: * abART: 69150
* GND: 1052811981
* NK ČR: xx0181662
* VIAF: 305951960
* Web umenia: 1010802
Modrý banán
**Modrý banán** (angl. *Blue Banana*, nazývaný aj *Hot Banana, European Megalopolis* a *European Backbone*) je nesúvislý koridor urbanizácie a hlavný európsky jadrový priestor v západnej Európe. Tiahne sa od severozápadného Anglicka na severe, cez priemyselný uzol Benelux - sever Francúzska, vedie cez západné Nemecko (Porúrie, Porýnie), zasahuje aj do Bavorska, potom prechádza cez Švajčiarsko a západné Rakúsko (Tirolsko) a končí v priemyselnej aglomerácii severného Talianska. V koridore sa nachádzajú najvýznamnejšie mestá Európy ako napríklad Londýn, Brusel, Amsterdam, Kolín nad Rýnom, Frankfurt nad Mohanom, Zürich a Miláno. Dokopy tvoria jednu zo svetových najväčších koncentrácií obyvateľstva a patria k finančným a priemyselným svetovým centrám. Toto označenie vymyslela v roku 1989 skupina francúzskych geografov RECLUS, vedená Rogerom Brunetom. Na území, ktoré tvorí modrý banán žije okolo 110 miliónov ľudí, t.j. zhruba 15% európskeho obyvateľstva. 

Dôvodom, prečo bola táto oblasť označená ako modrý banán súvisí so zakrivením koridoru, ktorý pripomína rovnomennú tropickú plodinu. Samotná farba je referenciou na farbu vlajky Európskej únie, či skutočnosť, že zamestnanci v miestnych továrňach nosia rovnošaty prevažne modrej farby.

Referencie
----------

1. ↑   *Dopravné plánovanie na lokálnej a medzinárodnej úrovni* [online]. old.silnice-zeleznice.cz, [cit. 2023-12-13]. Dostupné online.
2. ↑   *Dopravné plánovanie na lokálnej a medzinárodnej úrovni* [online]. old.silnice-zeleznice.cz, [cit. 2023-12-13]. Dostupné online.
3. ↑   *Ekonomická a sociální geografie*. [s.l.] : [s.n.], 2008. ISBN 978-80-7380-114-4. S. 115.
**Da Vinciho kód** (angl. The Da Vinci Code, čes. Šifra mistra Leonarda/*Da Vinciho kód*, nem. Sakrileg) z roku 2003 je dobrodružný román s prvkami fantázie amerického spisovateľa Dana Browna. Brown má podpísanú zmluvu na dve ďalšie pokračovania.

Knihy sa predalo po celom svete niekoľko miliónov výtlačkov a údajne ide o doteraz najväčší bestseller 21. storočia. Spôsob podania faktov viedol rôzne inštitúcie a činiteľov katolíckej cirkvi, proti ktorej je román čiastočne namierený, ku kritike románu alebo dokonca k odporúčaniam nekupovať ho.

V súvislosti s týmto románom musel autor čeliť obvineniu z plagiátorstva, ktoré proti nemu vzniesli Michael Baigent a Richard Leigh, dvaja z troch autorov knihy *Svätá krv a svätý grál* z roku 1982, v ktorej sa zaoberajú teóriami, že Ježiš a Mária Magdaléna boli manželia, mali dieťa a ich potomkovia dodnes žijú. Britský Najvyšší súd ich žalobu v roku 2006 zamietol.

Obsah
-----

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Kniha nás spoločne s hlavnými postavami zaťahuje stále hlbšie do minulosti, až sa nakoniec dostaneme na prelom starého a nového letopočtu.

Uznávaný profesor náboženskej symbológie Robert Langdon je jedného dňa zaskočený správou, že odborník na kresťanstvo a správca múzea v Louvri Jacques Saunière (pozri Bérenger Saunière) bol zavraždený, a ani sa nenazdá, je vtiahnutý do veľkej nebezpečnej hry, kde sa nehrá len o jedno z najväčších tajomstiev ľudstva, ale aj o jeho život. Nie je v tom však sám, spolupracuje so správcovou vnučkou Sophiou Neveuovou.

Podstatou poslania, ktoré im prenechal Sophiin starý otec, je objavenie Svätého grálu a jeho tajomstva. Čím bližšie sú však k cieľu, tým sa úloha stáva nebezpečnejšou. Grál mal byť totiž pod ochranou tzv. Priorstva Sionu, ale do organizácie sa dostal zradca a celý systém sa rúca. Navyše nejde len o grál, dvojica sa dozvedá, že grál nebol v skutočnosti pohár, ale žena, a to Mária Magdaléna.

Keďže sa cirkev snaží túto skutočnosť zatajiť, uniká Sophia s Robertom smrti niekoľkokrát skutočne iba o vlások. Celý príbeh končí neočakávaným uschovaním grálu, v skutočnosti teda zostatkov Márie Magdalény, a listín, ktoré prezrádzajú pravdu o jej živote. Sophia s Robertom nakoniec zistia, kde sa posvätné relikvie nachádzajú, ale pre pokoj sveta sa ich rozhodnú nechať na pokoji a pod obnovenou ochranou Priorstva Sionu.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Pozri aj
--------

* Da Vinciho kód (film)

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka Dana Browna
* v češtine - Alexandr Schick: Šifra mistra Leonarda - nesvatý nonsens o Ježíši Kristu

| * z
* d
* u
Knihy Dana Browna |
| --- |
| 
* *Digitálna pevnosť* (1998)
* *Anjeli a démoni* (2000)
* *Bod klamu* (2001)
* *Da Vinciho kód* (2003)
* *Stratený symbol* (2009)
* *Inferno - Peklo* (2013)
* *Pôvod* (2018)

 |

Autoritné údaje: * BnF: 14580209w
* VIAF: 187562820