recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pučanie** (iné názvy: **gemiparia**, **gemácia**) je druh nepohlavného rozmnožovania u živočíchov a kvasiniek. Spočíva vo vytváraní špeciálnych útvarov (pupeňov), schopných vyvinúť sa v nový organizmus.

U jednobunkovcov ide o zvláštny spôsob tzv. binárneho delenia. Vyskytuje sa u cicaviek (*Suctoria*) a veľmi vzácne aj u niektorých koreňonožcov (*Sarcodina*), bičíkovcov a nálevníkov. Na povrchu materského jedinca (u niektorých druhov smerom dovnútra) sa vytvoria bunkové výrastky, do ktorých prechádzajú dcérske jadrá. Keď tieto „pupene" dosiahnu určitú veľkosť osamostatňujú sa, nejaký čas volne plávajú, potom prisadajú a postupne nadobúdajú tvar materských jedincov.

U mnohobunkovcov pri pučaní vzniká nový jedinec v podobe pupeňa, ktorý postupne rastie a nakoniec sa oddelí. Materský organizmus pritom neprestáva existovať a môže vytvárať ďalšie pupene. Môže sa vyskytovať u polypovcov (*Hydrozo*a), machoviek (*Bryozoa*), a dokonca aj u najprimitívnejších chordát, u plášťovcov (*Urochordata*, *Tunicata*). Pučaním na centrálnom stvole (stolon, cenosac) vznikajú aj kolónie niektorých polypovcov (rúrovníky – *Siphonophora*). Špeciálnym prípadom je vnútorné pučanie (gemulácia), ktorým vznikajú hibernačné
štádiá sladkovodných hubiek (gemuly) a hibernačné štádiá machoviek (statoblasty). Takto vzniknuté útvary sú veľmi odolné proti nepriaznivým vplyvom prostredia. Keď nastanú vhodné podmienky, zárodok sa uvoľní a vyvíja sa na nového živočícha.

Externé odkazy
--------------

Radovan Malina: Všeobecná zoológia – zdroj, z ktorého (pôvodne) čerpal tento článok.
5-dolárová bankovka (5 USD)
Vývoj symbolu dolára
**Dolár** je mena používaná vo viacerých štátoch. Americký dolár je najpoužívanejšia mena na svete.

Názov
-----

Názov vznikol takto: americké *dollar* < dolnonemecké *daler* (s čiarkou nad a) resp. staroholandské *daler* < *Joachimsdaler* (= doslova „Jáchymovčan") < *Joachimsdal* (= Jáchymov)

Názov teda pochádza z historického mena nemeckých strieborných mincí, ktoré po slovensky nazývame toliar, ktoré sa pôvodne označovali „Joachimsdaler", pretože sa svojho času razili hlavne v Jáchymove („Joachimsdal") v Česku od roku 1515. Hornonemecký ekvivalent pre toliar bol/je *Thaler* alebo *Taler*.

Toliar sa šíril ako **daalder** v Holandsku, ako **daler** vo Švédsku, Dánsku a Nórsku v súčasnosti bolo slovo toliar používané pre bývalú Slovinskú menu.

Z Holandska sa dolár šíril po svete vzhľadom na čulý obchodný styk a to ako na Stredný východ, tak sčasti v Nemecku, v talianskych mestách vrátane Benátok. Populárnym sa stal aj v Holandskej Východnej Indii a v holandskej kolónii v Amerike Nový Amsterdam teraz New York City.

V anglických kolóniách v Severnej Amerike sa holandský dolár používal ešte v 17. storočí, a dokonca i počiatkom 18. storočia.

Dolár vo svete
--------------

* Americký dolár
* Austrálsky dolár
* Bahamský dolár
* Barbadoský dolár
* Belizský dolár
* Bermudský dolár
* Brunejský dolár
* Fidžijský dolár
* Guayanský dolár
* Hongkonský dolár
* Jamajský dolár
* Dolár Kajmaních ostrovov
* Kanadský dolár
* Libérijský dolár
* Namíbijský dolár
* Novozélandský dolár
* Dolár Šalamúnových ostrovov
* Singapurský dolár
* Surinamský dolár
* Nový taiwanský dolár
* Dolár Trinidadu a Tobaga
* Východokaribský dolár
* Zimbabwiansky dolár

Pozri aj
--------

* Medzinárodný dolár

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Dolár**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dolár**
Tri japonské scenérie (Nihon sankei)  
1. Macušima   
2. Amanohašidate   
 3. Svätyňa Icukušima
**Tri scenérie Japonska** (jap. 日本三景 – *Nihon sankei* - Nihon=Japonsko, san=tri, kei=scenéria, výhľad) je zoznam troch najslávnejších pohľadov na miesta v Japonsku, ktoré by mal každý Japonec aspoň raz v živote uvidieť. Tento zoznam je obvykle pripisovaný učencovi Hajaši Razanovi, ktorý ho mal zostaviť v roku 1643.

Tri japonské scenérie sú:

* Macušima, prefektúra Mijagi
* Amanohašidate, prefektúra Kjóto
* Svätyňa Icukušima, prefektúra Hirošima

* Most do neba AmanohašidateMost do neba Amanohašidate
* Brána torii pri svätyni IcukušimaBrána torii pri svätyni Icukušima
* Sosnové ostrovčeky MacušimaSosnové ostrovčeky Macušima

Túto slávnu trojicu napodobujú aj ďalšie zoznamy typu „Tri naj …". K najvýznamnejším patria **Tri slávne parky/záhrady** (三名園; *Sanmeien* - san=tri, meien=slávny/význačný park/záhrada):

* Kairaku-en (偕楽園) v meste Mito
* Kenroku-en (兼六園) v meste Kanazawa
* Kóraku-en (後楽園) v meste Okajama

* Kairaku-enKairaku-en
* Kóraku-enKóraku-en

a **Tri hrady Japonska**:

* hrad Himedži
* hrad Kumamoto
* hrad Macumoto

* Hrad HimedžiHrad Himedži
* Hrad KumamotoHrad Kumamoto
* Hrad MacumotoHrad Macumoto

Podobné články
--------------

* Sedem divov sveta

Externé odkazy
--------------

* Japan's Top 3 cestovný sprievodca z Wikivoyage

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tři slavné japonské scenérie na českej Wikipédii.*
vodné dielo Palcmanská Maša a v pozadí obec Dedinky
**Palcmanská Maša** je miestnou časťou obce Mlynky. V sídle prevláda rekreačná funkcia nad rezidenčnou.

Dejiny
------

Prvá písomná zmienka o osídlení Palcmanskej Maše pochádza z roku 1812. V roku 1800 dochádza k výstavbe vysokej pece a hámrov ako aj budovy správy závodu (kaštiel). Závod na spracovanie železnej rudy vlastní rodina Paltzmann, ktorá ho v roku 1842 predáva Ferdinandovi Jurajovi Coburgovi. Ten, aby posilnil postavenie svojich železiarni na Horehroní, postupne výrobu utlmuje a nakoniec zastavuje.

V roku 1900 má 39 obyvateľov, v roku 1950 86 obyvateľov, v roku 2000 45 obyvateľov.

Najväčší rozvoj miestnej časti je spojený s výstavbou vodného diela Dobšiná a jeho súčastí vodnej nádrže Palcmanská Maša, ktorá je situovaná nad miestnou časťou. V súvislosti so stavbu bolo v obci vystavaných 9 objektov slúžiacich na ubytovanie pre robotníkov, jedáleň, kancelárske priestory a garáže. Po skončení výstavby boli objekty odpredané podnikom, ktoré v nich zriadili podnikové rekreačné zariadenia. 
  
Administratívne priestory získalo výrobné družstvo Vzorodev Spišské Podhradie, ktoré tu v rokoch 1954 - 2004 prevádzkovalo šicie dielne, zamerané spočiatku na doplnkovú výrobu, neskôr aj konfekciu. 

V Palcmanskej Maši bol v prevádzke do roku 1991 pioniersky tábor Družstevník, jeho objekty boli VD Vzorodev odpredané a bola v nich zriadená turistická ubytovňa, poskytujúca v letných mesiacoch detské tábory.

Súradnice: 48°51′13″S 20°23′16″V﻿ / ﻿48,85349°S 20,387707°V﻿ / 48.85349; 20.387707
**Machovky** (*Bryozoa*) sú trieda chytadlovcov. Sú to drobné vodné živočíchy s pohárikovitým až červovitým telom, veľké len niekoľko milimetrov. Sladkovodné machovky vytvárajú na princípe pučania agregácie z rovnakých jedincov, ale u morských druhov pozorujeme aj kolónie s diferencovanými jedincami. V oboch prípadoch jedince spolu súvisia telovými dutinami. Tielka jednotlivých machoviek sú ukryté v chitinóznych puzdierkach, ktoré u morských druhov bývajú často inkrustované CaCO3, takže pripomínajú koraly. Sú to hermafrodity, vývin morských druhov prebieha cez obrvenú guľovitú larvu (bugula) alebo cez zvončekovitú larvu (cyfonautes), larválne štádium u sladkovodných machoviek je potlačené. Sladkovodné machovky mierneho pásma na jeseň zahynú, zimu prečkávajú len hibernačné púčiky – statoblasty, ktoré vznikajú vnútorným pučaním, podobne ako gemuly u hubiek. Stavba tela je vďaka drobným rozmerom zjednodušená: majú len 1 nervovú uzlinu a chýba im obehová, dýchacia i vylučovacia sústava. Exkréciu zabezpečujú zrejme chlorakogénne bunky coelomového peritonea. Veľká väčšina machoviek žije v moriach, v strednej Európe sa vyskytuje iba asi 10 druhov. U nás sú časté machovka plazivá (*Plumatella repens*) a machovka hubovitá (*Plumatella fungosa*).

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Machovky**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Machovky**

Externé odkazy
--------------

* PaedDr. Valerián Franc CSc.: Systém a fylogenéza živočíchov – bezchordáty – zdroj, z ktorého (pôvodne) úplne alebo čiastočne čerpal tento článok.
**Tri červené vlajky** (čín. 三面红旗 – pchin-jin: *Sānmiàn hóngqí*) bol ideologický slogan na konci 50. rokov, ktorý vyzýval čínsky ľud k vybudovaniu socialistického štátu. Slogan pozostával z Generálnej línie pre socialistickú výstavbu, Veľkého skoku vpred a ľudových komún.

Po 5 ročnom pláne pokračovala Čínska ľudová republika vo svojej socialistickej výstavbe zavedením „Hnutia troch červených vlajok". Všeobecná línia nariadila čínskemu ľudu, aby: „išiel naplno, mieril vysoko a vybudoval socializmus s väčšími, rýchlejšími, lepšími a hospodárnejšími výsledkami." Do konca roku 1958 boli takmer všetci čínski roľníci zoorganizovaní do tzv. komún (v každej bolo v priemere 5 000 domácností). Všetok majetok, ktorý bol v súkromnom vlastníctve bol buď zhabaný pre obce alebo pridelený jednotlivým komúnam. Ľudia nemali povolené variť si vlastné jedlo a namiesto toho jedli v spoločných jedálňach.

Veľký skok vpred, ktorý sa začal v roku 1958, bol plán na rýchlu modernizáciu vtedajšej Číny s využitím obrovských čínskych pracovných zdrojov v poľnohospodárskych a priemyselných projektoch. Skok namiesto toho však viedol k hospodárskej deštrukcii a desiatkam miliónov úmrtí, ktoré boli spôsobené hladomorom. Začiatkom roku 1962 bol plán z väčšej časti zastavený. Začiatkom 60. rokov sa členstvo v komúnach postupne obmedzovalo, pričom bolo opäť povolené určité súkromné ​​vlastníctvo majetku a tiež podnikanie. Komúny pokračovali, až pokým neboli začiatkom 80. rokov 20. storočia za vlády Tenga Siao-pchinga zrušené.

Referencie
----------

1. ↑  Woo, X. L. ; Two Republics in China: How Imperial China Became the PRC; Algora Publishing, New York, (2014) p. 155
2. 1 2  Yang Jisheng (2012). Tombstone: The Great Chinese Famine, 1958–1962 (Kindle edition). Farrar, Straus and Giroux. p. 87. ISBN 978-1466827790.
3. ↑  The Other China: Hunger Part I - The Three Red Flags of Death

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Three Red Banners na anglickej Wikipédii.*
Hrad Dinan
Donjon pri pohľade z hradieb
**Hrad Dinan** je francúzsky hrad v obci Dinan, v Bretónsku.

Donjon s bránou sú súčasťou 2 600 metrov dlhých stredovekých hradieb obklopujúcich historickú časť mesta.
Je nazývaný aj *Donjon de la duchesse Anne* (Donjon vojvodkyne Anny), a stojí blízko brány sv. Ľudovíta. V rokoch 1382 - 1383 ho dal postaviť vojvoda Ján IV. Bretónsky, zvaný Dobyvateľ. Obytnú vežu tvoria dve spojené veže kruhového pôdorysu; okolo hradu je vodná priekopa.

Hrad bol v roku 1886 vyhlásený za monument historique (historickú pamiatku). Je majetkom obce a sídli v ňom miestne múzeum súčasného umenia.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hrad Dinan**

Externé odkazy
--------------

Fotografie na stránkach Ministerstva kultúry

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Château de Dinan na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Francúzsky portálArchitektonický portál |
**Machovka obyčajná** (lat. *Clitopilus prunulus*) je jedlá huba z čeľade hodvábnicovitých (*Entolomataceae*).

Opis
----

Plodnica machovky obyčajnej má 3 – 10 cm široký klobúk, najprv polguľovitý, neskôr vankúšikovito klenutý s podvihnutým okrajom, napokon plochý, v strede často prehĺbený, hladký, jemne plstnatý, matný, suchý, biely alebo bledosivý. Lupene sú 2 – 4 mm široké, husté, zbiehavé, najprv biele, neskôr s mäsovoružovkastým odtieňom. Hlúbik je 3 – 6 cm dlhý, 0,7 – 2 cm hrubý, takmer valcovitý, dolu zúžený, plný, často trochu excentrický, belavý. Dužina je biela, mäkká, na reze intenzívne vonia po surových uhorkách a čerstvej múke, aj chuť má podobnú. Výtrusy sú vretenovité, so šiestimi pozdĺžnymi rebierkami, bledožltkasté, s ružovým odtieňom, 8 – 14 × 5 – 6 μm veľké. Výtrusný prach je ružovkastý.

Výskyt
------

Machovka obyčajná rastie od júla do novembra, v ihličnatých aj listnatých lesoch a na lesných lúčkach. Najčastejšie ju hubári nachádzajú v mladých trávnatých či machnatých smrečinách a na ich okrajoch. Na miestach, kde sa vyskytujú machovky, často rastú aj hríby.

Praktický význam
----------------

Je to dobrá jedlá huba, vhodná na úpravu začerstva.

Možnosť zámeny
--------------

Zámena je možná s jedovatými belavými druhmi strmuliek, ktoré sa však dajú odlíšiť podľa tuhej dužiny a neružovejúcich lupeňov.

Galéria
-------

* mladé plodnicemladé plodnice
* typické znaky plodnicetypické znaky plodnice
* staršie plodnicestaršie plodnice
* lupene plodnicelupene plodnice

Referencie
----------

1. ↑  IUCN Red list 2018.02. Prístup 12. september 2022
2. 1 2  Aurel Dermek. *Huby lesov, polí a lúk*. Martin : Osveta, 1985. 70-003-85. S. 312.
3. 1 2 3  Aurel Dermek. *Atlas našich húb*. Bratislava : Obzor, 1983. 65-001-83. S. 308.
4. ↑  Mirko Svrček, Bohumil Vančura. *Huby*. Bratislava : Príroda, 1987. 64-021-87. S. 187.
5. ↑  Antonín Příhoda. *Hubárov rok*. Bratislava : Príroda, 1973. 64-127-73. S. 53.
6. 1 2 3  Ladislav Hagara. *Atlas húb*. Martin : Osveta, 1987. 70-042-87. S. 334.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Machovka obyčajná**
**Ofelestes** alebo **Ofelestés** (starogr. *Ὀφελέστης* – *Ofelestes*/iný prepis *Ofelestés*) je v gréckej mytológii obranca Tróje v trójskej vojne.

Ofelestes, obranca rodnej Tróje, je jednou z mnohých vedľajších postáv Homérovej Iliady. Jeho meno zaznie len v ôsmom speve Iliady, kde je usmrtený šípom najlepšieho lukostrelca achájskeho vojska Teukra, strážiaceho achájsky táborový múr.

V ôsmom speve Iliady do bojov zasiahol opäť najvyšší boh Zeus, ktorý sa rozhodol pomáhať Trójanom. Trójania sa tak pod velením hlavného veliteľa Hektora dostali až k hradbám achájskeho tábora, kde však narazili na tvrdý odpor Achájcov. V následnom urputnom boji Telamónov syn Teukros zabil svojimi šípmi až ôsmich Trójanov a dva razy vystrelil aj na Hektora. Prvý šíp ho minul, dráhu druhého mu vychýlil boh Apolón a tretí už vystreliť nestihol, lebo ho Hektor zasiahol ostrým kameňom do pleca. Ranený Teukros potom klesol do kolien a luk mu vypadol z rúk.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Homér, *Iliada*, 8,274.
2. ↑  Homér, *Iliada*, 8,273-278.
3. ↑  Aleksander Krawczuk. *Trójska vojna*. Bratislava : Obzor, 1990. ISBN 80-215-0044-1. S. 143.
4. ↑  Homér, *Iliada*, 8,1-56.
5. ↑  Homér, *Iliada*, 8,157-329.
**Hrad** v českej a slovenskej historiografickej, politologickej a publicistickej rétorike bolo metaforické pomenovanie mocenského centra. Táto metafora sa vzťahovala na rôzne obdobia československých dejín.

Charakteristika
---------------

Hrad bol generátorom politických ideí neformálnej mocenskej frakcie alebo priamo prezidenta počas niektorých období existencie česko-slovenského štátu. Metafora Hrad bola odvodená od reálneho sídla hlavy československého štátu prezidenta republiky na Pražskom hrade. Za prvej Československej republiky metafora označovala vplyvnú časť československej politiky - hrad, hradné krídlo, hradná politika - sústredenej okolo T. G. Masaryka, E. Beneša, A. Švehlu, J. Malypetra, J. Šrámka a i. a podporovanej niektorými polictikými stranami, spolkami (Československá obec legionárska, Sokol) a vplyvnými intelektuálmi (K. Čapek, F. Peroutka). "Hrad" aktívne zasahoval do spoločenského diania republikánskych, liberálno-demokratických a sociálno - reformistických pozícií a v duchu Masarykových mravných a politických ideálov. Osobitnú "hradnú" politickú líniu, dištancovanú od politického straníctva v zmysle ideálov tzv. občianskej spoločnosti, udržiaval počas svojej prezidentúry V. Havel a okruh jeho politických priateľov. V českej politike osobitnú "hradnú líniu" razil aj prezidenti V. Klaus a M. Zeman. V slovenskej politickej rétorike sa označenie "Hrad" naďalej príležitostne používa, nemá však nijakú ideovú ani vecnú náplň a metaforicky označuje len úrad prezidenta SR.

Referencie
----------

1. 1 2  ŠÚTOVEC, Milan. *Politické Slovensko : encyklopedická príručka : aktéri, dokumenty, inštitúcie, politické strany, udalosti*. 1. slov. vyd. Bratislava : SLOVART, 2019. 487 s. ISBN 978-80-556-3894-2. S. 156.
**Machiavelizmus** je súhrn názorov N. Machiavelliho, politická zásada, ktorá hovorí o politickom boji v mene tzv. vyššieho cieľa (musí viesť k zabezpečeniu väčšieho blaha a šťastia v prospech spoločnosti) s použitím akýchkoľvek prostriedkov vrátane násilia bez ohľadu na akékoľvek morálne princípy.

Machiavellismus je dnes považovaný za označenie pragmatického a cynického konania v politike. Ako machiavelista sa označuje ten, kto uznáva, že účel svätí prostriedky, a je ochotný dopúšťať sa morálne pochybného konania v snahe dosiahnuť všeobecne prospešný cieľ. Pojem ako taký má pôvod od Niccolò Machiavelliho, predovšetkým pre jeho dielo Vladár. Hoci Machiavelli uznával iba svet reálny, plný vrtošivej ľudskej povahy, jeho ciele vždy boli morálne odôvodniteľné - fungujúci silný štát. Základom Machiavelliho názoru je fakt, že politika sa odohráva v reálnom svete a nie vo svete morálnom.

V politickej filozofii
----------------------

Politická filozofia machiavelizmu považuje samu seba za politický realizmus a zastáva názor, že vládca si má zabezpečiť moc prostredníctvom:

* neobmedzenej moci vynútenej silou,
* nekontrolovaného využívania moci,
* neobmedzeného nadobúdania moci.

Jeho politické činy by podľa tejto filozofie nemali podliehať žiadnym morálnym ani etickým kritériám. Kategórie pravdivosti a dobra v konaní sú eliminované alebo redukované na kategórie užitočnosti.

Za „najlepšiu" alebo „najvhodnejšiu" formu vládnutia sa považuje taká, v rámci ktorej sa primerane realizujú politické ciele vládcu. Vo všeobecnosti platí, že „účel svätí prostriedky".

Machiavelliho princípy sú však podľa tejto filozofie prospešné len vtedy, ak vládca disponuje potrebným strategickým myslením.

V psychológii
-------------

Machiavelizmus je tiež chápaný ako osobnostná črta na základe charakteristík načrtnutých v Machiavelliho diele Vladár.

Túto osobnostnú črtu charakterizujú 4 vlastnosti:

* relatívne nízka miera afektivity v rámci medziľudských vzťahov,
* nízka miera vzťahu ku konvenčným morálnym hodnotám (morálke),
* realizmus,
* nízka miera vzťahu k ideológii (ideológiám).

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

1. ↑  MACHIAVELLI, Niccolò. *Vladař*. Praha : Argo, 2012. (Vyd. v tomto překladu 2. V Argu 1.) Dostupné online. ISBN 978-80-257-0736-4.
2. ↑  Machiavellismus in DORSCH Lexikon der Psychologie
Hrad Litice
**Litice** sú zrúcanina hradu na hradnom kopci v obci Litice nad Orlicí, asi 7 km na západ od mesta Žamberk.

Dejiny hradu
------------

Hrad Litice bol založený koncom 13. storočia za posledných Přemyslovcov v rámci kolonizácie riedko osídleného pohraničného pralesa severovýchodných Čiech, ktorý bol kráľovským majetkom. Povodie Divokej i Tichej Orlice osídlili členovia rodu Drslavicov, ktorí zakladali osady v juhozápadných Čechách a vybudovali najstaršie hrady na Plzeňsku - Litice a Potštejn. 
Mená svojich pôvodných rodových sídiel preniesli i do svojej novej dŕžavy, kde vybudovali sieť nových hradov, okrem Chocne a Kostelce to bol mocný hrad Potštejn v susedstve hradu Litice.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hrad Litice**

Galéria
-------

* 
* Vstupná brána hradu LiticeVstupná brána hradu Litice
* 
* 
*

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky správcu hradu
* Virtuálna prehliadka
Súradnice: 50°29′25″S 15°08′06″V﻿ / ﻿50,49028°S 15,13500°V﻿ / 50.49028; 15.13500

**Kost** je jeden z najzachovalejších hradov vrcholnej gotiky v Čechách. Leží na katastrálnom území obce Libošovice (časť Podkost) v okrese Jičín v Královohradeckom kraji.

Na rozdiel od iných, dominantne sa vypínajúcich hradov, je Kost ukrytý v údolí pieskovcových skál Českého raja.

Dejiny
------

Hrad bol postavený na pôdoryse nepravidelného päťuholníka v polovici 15. storočia Benešom z Vartembergu. Na konci storočia ho dostaval jeho syn Petr. Asi v roku 1414 získali hrad Zajícovia z Hazmburgu a vlastnili ho až do roku 1497.

V ďalšom období hrad viackrát zmenil svojich majiteľov. V rokoch 1497 - 1524 ho vlastnili Šelmberkovci, na panstvo ktorých ostala pamiatka vo forme Šelmberského paláca. Ďalšími majiteľmi boli Bibrštejnovci, vlastniaci hrad do roku 1551. Za ich panstva bol hrad renesančne prestavaný. V roku 1556 hrad pripadol rodu Lobkovicovcov, ktorí dali postaviť palác, hospodárske budovy a pivovar. Ďalším majiteľom bol v rokoch 1632 - 1634 známy vojvodca Albrecht z Valdštejna, ktorý plánoval prestavať hrad na rozsiahlu pevnosť. Realizáciu týchto zámerov však zmarila Valdštejnova smrť.
V priebehu tridsaťročnej vojny bol hrad obsadený Švédmi, ktorí odtiaľto strpčovali okolitému obyvateľstvu život.

Po druhej svetovej vojne bol hrad po vykonaní nutných reštaurátorských prác opravený a čiastočne adaptovaný na obrazovú galériu.

Opis
----

Hradu dominuje päťposchodová hranolová Biela veža lichobežníkového pôdorysu, slúžiaca k obranným i obytným účelom. Je vsadená ho nárožného hradobného múru vybudovaného z pieskovcových kvádrov. Hrad má ešte menšiu valcovitú vežu z konca 14. storočia pri vnútornej stupnej bráne. Tri brány oddeľujú predhradie a nádvorie vnútorného hradu obklopeného vežovitým palácom, hradnou kaplnkou, sallou terrenou, Bielou vežou a obytnými Vartemberským a Šelmberským palácom. Vnútorný hrad chránili mohutné hradby s cimburím, okolo obiehal parkán a na okraji pieskovcových skál stálo ešte vonkajšie opevnenie.

Veľmi dobre zachovaný hrad je verejnosti prístupný a sú tu umiestnené zbierky rodiny Kinských, ktorým bol hrad v rámci reštitúcií v roku 1990 vrátený. Majiteľom je Giovanni Kinský dal Borgo, syn poslednej majiteľky.

Hrad bol v roku 2008 zaradený do zoznamu českých národných kultúrnych pamiatok.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hrad Kost**

Externé odkazy
--------------

* 
* DoPřírody.com: Výlet na hrad Kost a do údolia Plakánek
* Podrobný popis histórie hradu
* Sprievodca hradom Kost - história, expozície, ubytovanie, fotografie, diskusie
* Virtuálna prehliadka
Mount Roraima vo Venezuele.
**Tepuy** alebo **tepui** je označenie pre stolové hory, ktoré sa nachádzajú v Guyanskej vysočine, hlavne vo Venezuele. 

Tepuy tvoria najčastejšie izolované stolové hory, ktoré nevytvárajú samostatné hrebene. Vystupujú strmo nad tropický prales a často vyčnievajú z hmly a oblakov. Vyvolávajú tak praveký obraz, ktorý pravdepodobne inšpiroval A. C. Doylea v jeho knihe *Stratený svet*.

Aj vďaka tomu sa na nich uchovali, mnohé endemické rastlinné a živočíšne druhy. Najznámejšími stolovými horami sú Autana, Auyán Tepui a Mount Roraima (najznámejšia nachádzajúca sa na hranici Venezuely, Brazílie a Guyany), nachádza sa na nich i nachádza sa na nej aj najvyšší vodopád na svete Angelov vodopád. Tvoria ich najčastejšie rozsiahle súvrstvia prekambrických kremencov, ktoré sú síce odolnejšie erózii ako okolité horniny, ale postupne sú rozrezávané vodnými tokmi.

Referencie
----------

1. 1 2  HOBBS, Joseph J.. *World regional geography*. 6.. vyd. Belmont : Brooks/Cole, 2009. ISBN 9780495389507. S. 574.
Hrad Hohenzollern
**Hrad Hohenzollern** je hrad nachádzajúci sa 50 kilometrov južne od nemeckého mesta Stuttgart. 

Hrad bol od postavenia v 11. storočí dedičným sídlom nemeckého šľachtického rodu Hohenzollernovcov, neskorších nemeckých cisárov. Hrad je situovaný na vrchole kopca Hohenzollern vo výške 855 metrov nad morom. Roku 1423 bol hrad po 10 mesačnom obliehaní úplne zničený. Na mieste pôvodného zámku bol v rokoch 1454 až 1461 postavený väčší a monumentálnejší hrad. V tejto podobe hrad pretrval až do konca 18. storočia, kedy sa zmenil na ruinu. Zo stredovekej podoby hradu sa do súčasnosti zachovala iba hradná kaplnka. Hrad bol znova prestavaný v rokoch 1846 až 1867 z iniciatívy pruského kráľa Fridricha Viliama IV. do vtedy módnej neogotickej podoby.

Hrad slúžil rodu Hohenzollernovcov ako ceremoniálne sídlo a pripomienka slávy a starobylosti rodu, ale nie na bývanie, preto zostal hrad až do roku 1945 neobývaný. V súčasnosti patrí hrad do zoznamu kultúrnych pamiatok Nemecka. Hrad je jednou z najznámejších a najnavštevovanejších turistických pamiatok spolkového štátu Bádenska-Württemberska. V hrade sa nachádza cisárska koruna nemeckých cisárov.

Referencie
----------

1. ↑  Herbert Gers. Hohenzollern Castle. 5th ed. Hechingen: Administration of Hohenzollern Castle, 1984.
2. ↑  Kennzeichen BL Heimatkunde für den Zollernalbkreis; Herausgeber:Waldemar Lutz, Jürgen Nebel und Hansjörh Noe; Lörrach, Stuttgart, 1987 ISBN 3-12-258310-0; S.121/2

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hrad Hohenzollern**

Externý zdroj
-------------

Súradnice: 48°19′22.76″S 8°58′5.99″V﻿ / ﻿48,3229889°S 8,9683306°V﻿ / 48.3229889; 8.9683306

* Oficiálna stránka hradu
**Preraďovanie** nákladných vozňov a vlakov sa uskutočňuje v uzlových, odbočných a zriaďovacích staniciach. Tu sa nákladný vlak rozradí podľa staníc určenia zásielky, alebo prázdneho vozňa a znovu sa vytvorí vlak pre ďalšiu stanicu určenia. Tieto sú očíslované číslami od 101 do 199. V smerovacích predpisoch sú určené čísla posl. zriaďovacích staníc, alebo stanice určenia pre jednotlivé uzlové stanice a zároveň aj obsah čísel, ktoré má takýto vlak obsahovať. To sa nazýva relácia vlaku a je zvlášť určená pre jednotlivý vlak a jednotlivú stanicu. Napríklad zo st. Štúrovo sa z nakládky, alebo z príchodzích vlakov tvoria vlaky relácie Nové Zámky, Bratislava – východ, Kúty a prech. ČD, Žilina, Zvolen a p. 

Podobne sa môže prevádzať preraďovanie vozňov aj v osobnej doprave, kedy sa tzv. kurzové vozne, ktoré sú smerované ďalej ako je konečná stanica vlaku, zaradia do iného vlaku v tomto smere. Používa sa tento systém v prípadoch letných a rekreačných spojov, lôžkových a jedálnych, a lehátkových vozňov, pri preprave pošty, alebo v minulosti v preprave spešnín. Ale daňou za tento systém je zníženie rýchlosti prepravy, preto sa používa len vtedy, keď záujem o cestovanie po danej trase nie je tak veľký, aby bolo ekonomické odoslať daným smerom ucelený vlak bez preraďovania.
**Vladimír Polívka** (\* 26. máj 1893, Zdice - † 3. apríl 1938, Spišská Belá-Strážky) bol verejný činiteľ, pedagóg, publicista.

Rodina
------

* otec Stanislav Polívka
* matka Veronika rod. Merhautová
* manželka Oľga rod. Hajtšová

Životopis
---------

Študoval na reálke v Příbrami, 1912 maturoval na učiteľskom ústave, získal spôsobilosť pre meštianske, 1920 v Prahe pre stredné školy. Učil v Čechách, po roku 1919 v Lučenci a v Banskej Bystrici. Člen Mestského zastupiteľstva v Lučenci, stúpenec T. G. Masaryka a čechoslovakizmu, funkcionár Čs. národnosocialistickej strany na Slovensku. Jednateľ a starosta Sokola v Lučenci. Vydal korešpodenciu M. R. Štefánika a jeho Ekvádorský zápisník. Prispieval do novín a časopisov. Roku 1929-1938 poslanec Národného zhromaždenia.

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 161080
* BnF: 12218425c
* GND: 1140647628
* ISNI: 0000 0000 5510 369X
* LCCN: n85228845
* NK ČR: jk01100517
* SNK: 163799
* VIAF: 44348748
* WorldCat: lccn-n85228845
Súradnice: 42°01′20.4″S 24°22′30.0″V﻿ / ﻿42,022333°S 24,375000°V﻿ / 42.022333; 24.375000

**Popovov dom** (bulh. Попова къща – *Popova kăšta*) je budova z obdobia bulharského národného obrodenia nachádzajúca sa v komplexe etnografického múzea v tesnej blízkosti Kănevovho domu v starej časti mesta Bracigovo v Pazardžickej oblasti v južnom Bulharsku. Má štatút kultúrnej pamiatky.

Charakteristika
---------------

Budova je postavená v roku 1847 bratmi Zafirom a Michailom Popovými, reštaurovaná bola v roku 1981. Nachádza sa tu etnografické múzeum s expozíciou venovanou bracigovskej architektonicko-staviteľskej škole v období bulharského národného obrodenia. Počiatky bracigovskej architektonicko-staviteľskej školy sa dajú umiestniť do obdobia 18. storočia po prisťahovaní 150 rodín presídlencov z kosturského regiónu egejského Macedónska.

Bracigovskí stavitelia boli skutočnými majstrami svojho remesla, stavali z kameňa a dreva a boli pozývaní do mnohých oblastí Bulharska. Medzi najvýznamnejšie stavby postavené bracigovskými majstrami patria napríklad: metropolitný chrám svätej Maríny v Plovdive, katedrála svätej Nedele v Sofii, chrám svätého Jána Krstiteľa v Bracigove, chrám svätého Mikuláša v Karlove, katolícka katedrála svätého Ľudovíta v Plovdive, a mnoho iných sakrálnych aj svetských budov (najmä škôl, iných verejných budov a nespočetne obytných domov) predovšetkým v Plovdive, Sofii, Karlove, Elchove, Pazardžiku, Bracigove a mnohých iných mestách.

V expozícii múzea sa nachádza mnoho dobových materiálov, dokumentácie (vrátane originálov staviteľského kódexu - zákonníku a dobového slovníku špecifických staviteľských výrazov bracigovských majstrov) a fotografií a sú tu zhotovené modely najvýznamnejších stavieb postavených bracigovskými majstrami.

Galéria
-------

* Celkový pohľad od vchodu do komplexuCelkový pohľad od vchodu do komplexu
* Celkový pohľad zo severnej časti dvoraCelkový pohľad zo severnej časti dvora
* Vo dvore komplexuVo dvore komplexu
* Pohľad do dvora z terasyPohľad do dvora z terasy
* Vstupná brána do komplexuVstupná brána do komplexu
* Pohľad z terasy smerom k vstupnej bránePohľad z terasy smerom k vstupnej bráne

Referencie
----------

1. 1 2  opoznai.bg
2. 1 2  bratsigovo.net
***Thor: Láska a hrom*** (v anglickom origináli ***Thor: Love and Thunder***) je americký akčný film z roku 2022 od režiséra Taiku Waititiho, natočený na motívy komiksov od vydavateľstva Marvel Comics o superhrdinovi Thorovi. Jedná sa o 29. film filmovej série Marvel Cinematic Universe.

Natáčanie filmu začalo v januári 2021. Dátum uvedenia filmu bol pôvodne stanovený na 5. november 2021, avšak z dôvodu prebiehajúcej pandémie covidu-19 bola premiéra niekoľkokrát presunutá. Film mal nakoniec premiéru 8. júla 2022.

Obsadenie
---------

* Chris Hemsworth ako Thor
* Christian Bale ako Gorr kat Bohov
* Natalie Portman ako Jane Fosterová / Mighty Thor
* Tessa Thompson ako Valkýra
* Jaimie Alexander ako Sif
* Taika Waititi ako Korg
* Russell Crowe ako Zeus
* Chris Pratt ako Peter Quill / Star-Lord
* Dave Bautisa ako Drax ničiteľ
* Pom Klementieff ako Mantis
* Karen Gillan ako Nebula
* Vin Diesel ako Groot
* Bradley Cooper ako Rocket
* Sean Gunn ako Kraglin
* India Hemsworh ako Love, Gorrova dcéra
* Simon Russell Beale ako Dionysus
* Jonathan Brugh ako Boh Rapu

V ďalších úlohách sa objavili: Matt Damon, Sam Neill, Luke Hemsworth a Melissa McCarthy ako divadelný herci Lokiho, Odina, Thora a Hely z Asgardu. Ben Falcone ako režisér divadla. Elsa Pataky ako vlčia žena. V cameo úlohách sa objavili: Stellan Skarsgård ako Erik Selvig a Kat Dennings ako Darcy Lewisová. V medzititulkovej scéne sa obajvil Brett Goldstein ako Hercules a v potitulkovej scéne Idris Elba ako Heimdall.

Externé odkazy
--------------

* 
* 
* 
*

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Thor: Láska jako hrom na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
**Thor Steinar** (**TS**) je nemecká značka prémiového oblečenia, ktorú vyrába spoločnosť International Brands General Trading so sídlom v Dubaj. Spoločnosť má zastúpenie aj na Slovensku.

V Nemecku sa značka spája s krajnou pravicou a neonacizmom, keďže ju nosia stúpenci tejto ideológie a obchodná politika výrobcu je zameraná na túto skupinu. Z tohto dôvodu je oblečenie značky Thor Steinar zakázané v Bundestagu, parlamentoch Meklenburska Pomoranska a Saska a na mnohých futbalových štadiónoch.

V roku 2012 spôsobili veľký škandál, keď svoj obchod v nemeckom Chemnitzi pomenovali „Brevik", čo sa nápadne podobá na meno nórskeho neonacistického teroristu Andersa Behringa Breivika. Spoločnosť poprela, že by tento názov vznikol práve tam. Obchod bol nakoniec premenovaný na „Tønsberg".

Spoločnosť Thor Steinar predáva najmä športové oblečenie a oblečenie na voľný čas vrátane tričiek, mikín, džínsov, búnd, kabátov a plaviek. Neskôr sa sortiment rozšíril o tričká s golierom, košele, spodnú bielizeň a ďalšie doplnky, ako sú tašky a slnečné okuliare. Každý rok sa vydávajú dve nové kolekcie, jedna v zime a druhá v lete. Oblečenie sa navrhuje v Nemecku, ale vyrába sa v Číne a Turecku.

Referencie
----------

1. ↑   *Domov - Thorsteinar* [online]. www.thorsteinar.sk, 2023-01-18, [cit. 2023-04-27]. Dostupné online.
2. ↑   *Far-right's favourite outfitter opens shop in Jewish community* [online]. The Independent, 2014-04-17, [cit. 2023-04-27]. Dostupné online. (po anglicky)
3. ↑  NOLAN, Rachel. Neo-Nazi Fashion: Thor Steinar and the Changing Look of the German Far Right. *Der Spiegel*, 2008-11-20. Dostupné online [cit. 2023-04-27]. ISSN 2195-1349. (po anglicky)
4. ↑   „Thor Steinar"-Laden umbenannt: „Brevik" heißt jetzt „Tonsberg". *Die Tageszeitung: taz*, 2012-03-07. Dostupné online [cit. 2023-04-27]. ISSN 0931-9085. (po nemecky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Thor Steinar**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny web (po nemecky)
* Oficiálny web slovenského distribútora
**Jánošíkovo nábrežie** je ulica v Liptovskom Mikuláši. Nachádza sa v mestskej časti Staré Mesto na pravom brehu Váhu, je súčasťou cesty II. triedy č. 584.

Patrí medzi najviac frekventované ulice v meste, je súčasťou hlavného ťahu z Demänovskej doliny do Aquaparku Tatralandia a ďalej do Tvrdošína. Prebieha v smere z juhu na sever od svetelnej križovatky s ulicami Štúrova a Palúdžanská ku križovatke so Štefánikovou ulicou. Pri areáli bývalej Vojenskej strednej školy sa stáča na severozápad a od križovatky so Štefánikovou pokračuje ako Revolučná ulica.

Na ulici stojí areál miestnej polikliniky, hotel Jánošík a areál bývalej Vojenskej strednej školy. Po Jánošíkovom nábreží premávajú niektoré autobusové linky miestnej MHD (č. 1, 6 v smere do Ondrašovej) a tiež prímestské autobusy (v smere z autobusovej stanice). Ulica sa križuje (v smere na sever) s Jilemnického a Komenského ulicou (obe stykové križovatky, sprava).

Pozri aj
--------

* Zoznam ulíc v Liptovskom Mikuláši

Súradnice: 49°05′18″S 19°36′12″V﻿ / ﻿49,088429°S 19,603209°V﻿ / 49.088429; 19.603209
**Three Days Grace** (skratkami sú 3DG alebo TDG) je kanadská hardrocková kapela, ktorá vznikla v roku 1997. Členovia skupiny sú Matt Walst, Neil Sanderson, Brad Walst a Barry Stock.

História skupiny
----------------

Prvýkrát sa skupina ako štvorica sformovala v roku 1992, ešte pod názvom *Groundswell*. Až roku 1997 si zmenili už ako trio meno na Three Days Grace (po slov. *Trojdňová milosť*). Kapela v tom istom roku prišla z Norwoodu do Toronta a tam sa stretla s producentom Gavinom Brownom. Brown im v roku 2003 pomohol nahrať ich debutový album *Three Days Grace*, ktorý sa dostal do *top ten* najlepších amerických albumov. Po nahratí tohto albumu sa ku kapele pridal gitarista Barry Stock. Pieseň „I Hate (Everything About You)" z albumu *Three Days Grace* bola aj na prvom mieste v americkom rebríčku rockových piesní, a na druhom v kanadskom. Druhá pieseň z albumu - „Just like you" sa stala druhou v rovnakom americkom rebríčku a prvou v kanadskom. Skupina Three Days Grace bola nominovaná aj na cenu *najlepšia hudobná skupina roku*, no predbehla ich punková formácia Billy Talent. V roku 2006 vydali 3DG svoj druhý album *One-X*. Album *Life Starts Now* vydali 22. septembra 2009 .
Ich najnovší album má názov *Transit of Venus* a vyšiel v októbri 2012.
Začiatkom roka 2013 kapelu oficiálne opustil jej leader a hlavný spevák Adam Gontier, ktorého dočasne nahradil spevák kapely My Darkest Days, Matt Walst.

Diskografia
-----------

* *Three Days Grace*
	+ vydaný - 22. júl, 2003
	+ predaných v USA - 1 500 000
	+ single - „I Hate (Everything About You)", „Wake Up", „Just Like You", „Home"

* *One-X*
	+ vydaný - 13. jún, 2006
	+ predaných v USA - 850 000
	+ predaných v Kanade - 1 000 000
	+ single - „Animal I Have Become", „Pain", „Never Too Late"

* *Life Starts Now*
	+ vydaný - 22. september, 2009
	+ predaných v USA - ?
	+ predaných v Kanade - ?
	+ single - „Break, Good Life

* *Transit of Venus*
	+ vydaný - 2. october, 2012
	+ single - „Chalk Outline
* Outsider
	+ vydaný - 9. marca 2018
* Explosions
	+ vydaný - 6. mája 2022

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Three Days Grace**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka kapely
**Sedem** (v origináli ***Se7en***) je americký kriminálny film, ktorého režisérom bol David Fincher. 

Detektív William Somerset(herec Morgan Freeman) a detektív David Mills (herec Brad Pitt) vyšetrujú sériu brutálnych vrážd, ktoré sú motivované siedmimi hlavnými hriechmi. 

Rolu Sommerseta písal scenárista pre Williama Hurta, neskôr bol zvažovaný aj Al Pacino, ktorý sa ale rozhodol pre film *Vyšší záujem*. Režisér mal na konte film *Votrelec 3* a k scenáru *Sedem* sa vyjadril ako o dokumente nehumánnosti. Spracovanie filmu skutočne ani tak nevysvetľuje prečo bola vražda spáchaná, ale ako bola prevedená.

Dej sa odohráva v neupresnenom meste, plnom hluku, smogu a neprestávajúceho dažďa. Dokreslovalo to násilnosť, surovosť deja, depresie a zlé nálady postáv. Tmavý vzhľad bol dosiahnutý aj pomocou tzv. "bleach bypass", ktorý prehlbuje tmavé odtiene, začo bol kameraman nominovaný na Academy Awards (nominácia filmu aj za strih).

Zápletka
--------

Somerset odchádza do výslužby a stretáva sa s novo nastupujúcim Millsom pri prípade vraždy, ktorá podľa staršieho určite nie je vhodná pre "nováčika". Sám odmieta ďalej pracovať na brutálnom prípade, ktorý je zrejme počiatkom série vrážd a nejasného uzatvorenia.

Mills sa drzo a hrubo vyjadruje ku všetkým udalostiam a situáciam, neustále odmieta pozíciu "nováčika". Somerset je typ detektíva, ktorý má rozhľad, skúsenosti, znalosť hraníc zákona. Vysvetlenie motívu vrážd, ktoré spájajú hriechy : OBŽERSTVO, LAKOMSTVO, PÝCHA, LENIVOSŤ, SMILSTVO, ZÁVISŤ a HNEV hľadá aj v Danteho *Božskej komédii* (zoradené podľa výskytu v deji).

Externé odkazy
--------------

* Zaujímavosti z filmu na ČSFD

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Seven (film) na anglickej Wikipédii.*
**Securitate** (po rumunsky *Bezpečnosť*), úplný názov **Departamentul Securităţii Statului** (po rumunsky *Úrad pre štátnu bezpečnosť*) bola rumunská tajná služba v období socializmu. Plnila úlohu špionáže a kontrarozviedky. V pomere k počtu obyvateľov Rumunska bola jednou z najvačších tajných služieb Varšavskej zmluvy.

Zriadená bola rozkazom 221/30 30. augusta 1948 aj s pomocou KGB. Jej účelom bola „*ochrana demokratických vymožeností a zaistenie bezpečnosti ľudovej republiky proti vonkajšiemu aj vnútornému nepriateľovi*" Fakticky existovala už od roku 1944 keď Červená armáda vstúpila na územie Rumunska a komunisti postupne začali infiltrovať rumunské ministerstvo vnútra.

Prvým riaditeľom sa stal generál Gheorghe Pintilie, ale skutočná moc bola v rukách dvoch sovietskych generálov Alexandra Nikoľského a Vladimira Mazuru. Pôvodný počet príslušníkov Securitate bol približne 4600 osôb.

V roku 1951 sa počet príslušníkov späťnásobil, súčasne s eskaláciou triednych bojov v Rumunsku. Na podnet Komunistickej strany Rumunska Securitate začala odstraňovať protivníkov režimu. Zriaďovala pre nich väzenské tábory, kde boli zväčša popravení. Roku 1964 vláda vyhlásila všeobecnú amnestiu a približne 10 000 ľudí bolo prepustených z týchto táborov. Po tejto amnestii začala Securitate vo veľkom využívať občanov Rumunska ako informátorov. Posledným hlavným veliteľom Securitate bol jej dlhoročný vodca a jeden z najbližších spolupracovníkov Nicolae Ceusesca generál Iulian Vlad. Ten bol za to po rumunskej revolúcii aj 3 roky vo vykone trestu.

V 80. rokoch začala Securitate masívnu kampaň potlačovania nepokojov v krajine. Napokon v roku 1989 s pádom režimu Nicolaea Ceausesca zanikla aj Securitate.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Securitate**

Autoritné údaje: * BnF: 145557311
* GND: 2120896-7
* ISNI: 0000 0001 2207 5562
* LCCN: n91065713
* VIAF: 145956821
* WorldCat: lccn-n91065713
**Lukáč Mácsai** (maď. *Mácsai Lukács*, \* 1824, Hronské Kosihy – † 9. september 1907, Levice) bol slovenský novinár, najmä novín *Priateľ ľudu*.

Biografia
---------

Študoval v Leviciach a v Bratislave. Právnickú fakultu skončil v Pešti. V revolúcii roku 1849 bol zvolený za poslanca do uhorského snemu vo volebnom okrsku Nová Baňa. Po porážke Maďarov pri Világoši sa skrýval pred cisárskymi vojskami. Od roku 1855 pokračoval vo svojej advokátskej praxi v Pešti. Roku 1861 bol znovu zvolený za novobanský okrsok do uhorského snemu. V roku 1865 spolu s Jánom Váradym založili prvú finančnú inštitúciu v Leviciach - Levickú sporiteľňu. V roku 1875 ho zvolili za primátora Levíc.

Nebol len redaktorom slovenských novín, ale aj dopisovateľom do maďarských peštianskych novín. Osobitný význam majú jeho príspevky v peštianskom *Právnickom týždenníku*.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Mácsay Lukács na maďarskej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * PIM: PIM113561
World Financial Center (naľavo najvyššia)
**Three World Financial Center** je jeden z tridsiatich najvyšších mrakodrapov v New Yorku. Patrí do komplexu Svetového finančného centra a stojí na West Street medzi Liberty Street a Vesey Street v Lower Manhattane. S výškou 225 m je budova najvyššia zo štyroch budov v komplexe Svetového finančného centra. Má podobný dizajn ako budova Two World Financial Center až na strechu, ktorá je v 3WFC pyramída a vo 2WFC kopula.

Budova je okrem iných spoločností hlavné sídlo spoločnosti American Express. Budova je ukážkou postmodernej architektúry, navrhli ju César Pelli & Associates a Haines Lundberg Waehler, výstavba stála $800 000 000 a prebiehala v rokoch 1985 až 1986. Budova disponuje 195 000 m² využiteľného kancelárskeho priestoru a má 51 poschodí.

Budova Three World Financial Center bola kriticky poškodená padajúcimi troskami z veží Svetového obchodného centra 11. septembra 2001. Juhovýchodný roh budovy bol ťažko štrukturálne poškodený, hoci dôsledky neboli dostatočné pre ohrozenie kolapsu budovy. Budova bola uzavretá pre opravu až do mája 2002.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Three World Financial Center**

Súradnice: 40° 42′ 49″ s.š. 74° 00′ 53″ z.d.

Pozri aj
--------

* Two World Financial Center
* Four World Finance Center
* Zoznam najvyšších budov v New Yorku
**Robert Rooba** (\* 2. september 1993, Tallinn, Estónsko) je estónsky hokejový útočník, ktorý nastupuje za JYP Jyväskylä vo fínskej Liige. Rooba taktiež zastáva funkciu kapitána v estónskej hokejovej reprezentácii.

Hráčska kariéra
---------------

Ku športu priviedol Roobu jeho otec Juri, ktorý odohral niekoľko sezón v estónskej najvyššej hokejovej súťaži a v súčasnosti pracuje ako generálny manažér pre estónske národné mužstvo. Robert začínal s hokejom v tallinnskom klube HC Purikad, kde vydržal do roku 2008. Vtedy si jeho talent všimli aj v neďalekom Fínsku, odkiaľ dostal ponuku z klubu Espoo Blues. V mládežníckych štruktúrach klubu pôsobil do roku 2013.

Za Espoo debutoval vo fínskej najvyššej súťaži v sezóne 2011/12, ale v zostave Blues sa natrvalo usadil až v ročníku 2013/14. V klube vytrval až do leta 2016, kedy klub vyhlásil bankrot a zanikol.

Následne sa presunul do tímu JYP, v ktorom vydržal nasledujúcich päť ročníkov. Prelomová bola najmä sezóna 2020-21, kedy v 59 zápasoch nastrieľal rovných 30 gólov a stal sa druhým najlepším strelcom celej súťaže.

Fantastické výkony mu vyniesli zmluvu s klubom Severstaľ Čerepovec, ktorý pôsobí v KHL. Stal sa prvým Estóncom v dejinách súťaže, ktorý strelil gól. Stalo sa tak v deň jeho 28. narodenín v zápase proti SKA Petrohrad. Za Čerepovec napokon odohral 39 stretnutí s bilanciou päť gólov a dve asistencie.

V súvislosti s Ruskou inváziou na Ukrajinu sa rozhodol nepokračovať v kariére v Rusku a zvolil návrat do Fínska. Na dvojročnom kontrakte sa dohodol s JYP, kde už predtým pôsobil.

Reprezentácia
-------------

Rooba reprezentuje Estónsko na majstrovstvách sveta nižších kategórii už od svojich šestnástich rokov. Od sezóny 2021/22 je kapitánom tímu.

Referencie
----------

1. ↑   *Jüri Rooba at eliteprospects.com* [online]. www.eliteprospects.com, [cit. 2023-02-06]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑  ERR. *Robert Rooba tegi Soome kõrgliigas oma debüüdi* [online]. ERR, 2012-01-06, [cit. 2023-02-06]. Dostupné online. (po estónsky)
3. ↑   *The Faceoff: Robert Rooba* [online]. en.khl.ru, [cit. 2023-02-06]. Dostupné online.
4. ↑  ERR. *Eesti parim hokimees Robert Rooba sõlmis lepingu endise koduklubiga* [online]. ERR, 2022-05-12, [cit. 2023-02-06]. Dostupné online. (po estónsky)
**Thourimachos** alebo **Thúrimachos** alebo **Thurimachos** (starogr. *Θουρίμαχος* – *Thourimachos*/iný prepis *Thúrimachos*, lat. *Thurimachos*) je v gréckej mytológii syn a nástupca sikyónskeho kráľa Aigyra.

Thourimachos bol siedmy kráľ Sikyónu, ktorý podľa starovekého autora Hieronyma nastúpil na sikyónsky trón okolo roku 1862 pred Kr. a vládol do roku 1817 pred Kr. Panoval teda 45 rokov  a ako píše historik Augustín z Hippa počas jeho panovania sa Inachos stal prvým kráľom v Argu. Uvedený text je však v rozpore s informáciou uvedenou antickým autorom Apollodorom, ktorý zaznamenal, že Inachos bol otcom Aigialea prvého kráľa Sikyónu. Po Thourimachovi sa kráľom Sikyónu stal jeho syn Leukippos.

Referencie
----------

1. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,5,7.
2. ↑  Hieronymus, *Chronicon*, 16-187.
3. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,175.
4. ↑  Augustín, *De civitate Dei*, 18,3.
5. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,1,1.

Pozri aj
--------

* Zoznam kráľov Sikyónu
**Mario Runco** (\* 26. január 1952, New York, New York, USA) je bývalý meteorológ, dôstojník a americký kozmonaut. Vo vesmíre bol trikrát.

Život
-----

### Štúdium a zamestnanie

V roku 1970 zdarne ukončil strednú školu Cardinal Hayes High School v Bronxe (New York) a potom pokračoval ďalším štúdiom na City College of New York, odbory meteorológia, fyzika oceánografie. To ukončil v roku 1974 a potom pokračoval v štúdiu meteorológie na Rutgers University v New Brunswicku. Doštudoval v roku 1976.

Pracoval na niekoľkých miestach, od roku 1978 bol v armáde.

V rokoch 1987 až 1988 absolvoval výcvik u NASA, od roku 1988 bol zaradený do jednotky kozmonautov.

Oženil sa, s manželkou Susan, rodenou Friessovou má dve deti.

### Lety do vesmíru

Na obežnú dráhu sa v raketoplánoch dostal trikrát a strávil vo vesmíre 22 dní, 23 hodín a 8 minút. Bol 280 človekom vo vesmíre. Absolvoval jeden výstup do kozmu (EVA) v dĺžke 4,5 hodiny.

* STS-44 Atlantis (24. november 1991 – 1. december 1991)
* STS-54 Endeavour (13. január 1993 – 19. január 1993)
* STS-77 Endeavour (19. máj 1996 – 29. máj 1996)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mario Runco**

Externé odkazy
--------------

* Na webe Space
* Na webe MEK-Kosmo

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Mario Runco na českej Wikipédii.*
**Thrasónides** alebo **Thrasónidés** (starogr. *Θρασωνίδης* – *Thrasónides,* iný prepis: *Thrasónidés*) bol olympijský víťaz v jazdeckých pretekoch na žrebcoch v roku 216 pred Kr.

Thrasónides, syn Paianodóra z Élidy, si na 141. olympijských hrách vybojoval víťazstvo v jazdeckých pretekoch na žrebcoch. Kelés na žrebcoch sa stal olympijskou disciplínou v roku 256 pred Kr. Na olympijských hrách býval jazdec v pretekoch zväčša anonymný a olympijský veniec si vždy odniesol len majiteľ víťazného koňa.

Socha olympionika Thrasónida stála kedysi v posvätnom okrsku Olympie. Podstavec tejto sochy i s nápisom (*IvO 182*, IvO = W. Dittenberger a K. Purgold, nápisy Olympia, Berlin 1896.) bol objavený severozápadne od olympijského Prytaneia.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Inscriptiones Graecae, *IvO 182*
2. 1 2  James Lynch, *The Ancient Olympiads: 776 BC to 393 AD*
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 250.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 122.
5. ↑  *American journal of archaeology*, str. 224

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku