**Parrhasios** (starogr. *Παρράσιος*) bol grécky maliar na prelome 5. a 4. storočia pred Kr.

Parrhasios, syn a žiak maliara Euénora, pochádzal z Efezu. Svoje maliarske diela tvoril približne v rokoch 430 až 390 pred Kr. a to hlavne v Aténach. Bol súčasníkom a rivalom slávneho maliara Zeuxida z Hérakleie. Zo starovekých správ je známe, že jeho obrazy postáv boli veľmi realistické a že ich bolo viac ako 20 (ani jeden z nich sa nezachoval). Námetom týchto malieb boli hlavne mytologické postavy. Tiež kreslil na drevo (na vybielenú drevenú tabuľu) a pergamen a písal o maliarstve.

Parrhasios a Zeuxis bývajú často zaraďovaní do tzv. ázijskej školy (aj keď Zeuxis o sebe hovoril ako o mužovi z juhoitalskej Hérakleie). Obaja pôsobili predovšetkým v Aténach, kde patrili k metoikom, ktorí tvorili hlavne v dobe peloponézskej vojny. Medzi aténskym ľudom sa stali hrdinami mnohých historiek, ktorých hlavnou témou bola ich rivalita v súťaži namaľovať svoj obraz čo najrealistickejšie.

Plínius sa pokúsil vystihnúť hlavné Parrhasiove prednosti, ktoré videl skôr vo vynikajúcej kresobnej technike a krehkých kontúrach než v dokonalom tieňovaní. Svoje obratnosti využíval *k odhaľovaniu skrytého* a k živšiemu zobrazeniu tvárí, krásnych úst a pôvabu vlasov. Bol plodným umelcom, ktorý sa príležitostne nebránil ani obscéznym témam. Ohlas si získal svojim farebným obrazom *Théseus* (neskôr zdobil rímsky Kapitol), ale jeho najslávnejším obrazom bol *Aténsky ľud* (Démos), ktorý znázorňoval rozličné vlastnosti Aténčanov (bol ich dokonalou psychologickou štúdiou).

Parrhasios a Zeuxis sa svojim maliarskym majstrovstvom radi chválili. Parrhasios ale v sebechvále svojho rivala predstihol, keď o sebe arogantne tvrdil, že je kniežaťom maliarov, pôvodom božského rodu.

V starovekom Grécku na začiatku 4. storočia pred Kr. dosiahla nástenná a dosková maľba najväčší rozkvet (v aténskej *stoe poikilé* bola napr. nástenná maľba znázorňujúca bitku pri Mantinei namaľovaná tak realisticky, že bolo na nej možné rozpoznať veliteľov oboch armád). Snahy o rekonštrukciu týchto malieb na základe vázového maliarstva z tej doby neuspeli, lebo nástenná a dosková maľba odčerpávala talenty vázového maliarstva, ktoré preto začalo upadať.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 401.
2. 1 2  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Parràsio*
3. 1 2 3  Michael Grant. *Klasické Řecko*. Praha : BB/art, 2004. ISBN 80-7341-404-X. S. 175.
4. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 81.
5. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 396.
6. 1 2 3  Michael Grant. *Klasické Řecko*. Praha : BB/art, 2004. ISBN 80-7341-404-X. S. 176.
7. ↑  Plínius, *Naturalis Historia*, 35,67.
8. ↑  Bemporad Marzocco. *Klasické Atény*. Praha : Tatran, 1970. 61-057-70. S. 31.
9. ↑  Martino Menghi. *Encyklopédia starovekého Grécka*. Bratislava : Perfekt, 2003. ISBN 80-8046-328-X. S. 188.

  

Autoritné údaje: * abART: 59339
* GND: 118739352
* ISNI: 0000 0004 4886 772X
* LCCN: no2005061795
* ULAN: 500023455
* VIAF: 30332124
* WorldCat: lccn-no2005061795