Nositeľ Nobelovej cenyNositeľ Nobelovej ceny
**Nikolaj Nikolajevič Semionov** (rus. *Никола́й Никола́евич Семёнов*; \* 15. apríl 1896, Saratov – † 25. september 1986, Moskva) bol ruský fyzik a chemik. V roku 1956 sa stal nositeľom Nobelovej ceny za chémiu za prácu o mechanizme chemických transformácií.

Život
-----

Prof. Piotr Kapica a prof. Nikolaj Semionov, portrét z roku 1921
Semionov bol promovaný na katedre fyziky Petrohradskej univerzity (1913 – 1917), kde študoval u Abrama Fiodoroviča Ioffeho. V roku 1918 sa presunul do Samary, kde bol poddôstojníkom Kolčakovej „Bielej armády" počas ruskej občianskej vojny.

V roku 1920 sa vrátil do Petrohradu a mal na starosť laboratórium elektronových fenoménov na Petrohradskom fyzikálno-technickom inštitúte, ktorého bol aj riaditeľom. V roku 1921 sa oženil s lingvistkou Mariou Boreiše-Livoreskou (študentkou u Žirmunského), ktorá však o dva roky neskôr zomrela. V roku 1923 si vzal Mariinu neter Natáliu Nikolajevnu Burtsevovou, s ktorou mal syna Nikolaja a dcéru Ľudmilu.

Počas tohoto ťažkého obdobia spoločne s Piotrom Kapicom objavili spôsob, ako merať magnetické pole u atómového jadra (1922). Neskôr tento experimentálny postup vylepšil Otto Stern a Walther Gerlach a je známy ako Stern-Gerlachov experiment.

V roku 1925 študoval spolu s Jakovom Frenkelom kinetiku kondenzácie a adsorpcie vodných par. V roku 1927 študoval ionizáciu v plynoch a vydal významné dielo „Chémia elektrónov". V roku 1928 spoločne s Vladimirom Fockom vytvorili teóriu tepelného prierazu dielektrika.

Prednášal na Petrohradskom Polytechnickom inštitúte, ktorého profesorom bol menovaný v roku 1928. V roku 1931 založil Inštitút chemickej fyziky pri Akadémii vied ZSSR (ktorý bol v roku 1943 presunutý do Černologovky) a stal sa jeho prvým riaditeľom. V roku 1932 sa stal členom Akadémie vied Sovietskeho zväzu.

Významné práce
--------------

Jeho výnimočná práca na mechanizme chemických transformácií zahrnuje dôkladnú analýzu aplikácie teórie reťazenia rozmanitých reakcií (1934 – 1954) a ešte významnejšie, procesy spaľovania. Vytvoril teóriu degenerovaného rozkladu, ktorá viedla k lepšiemu pochopeniu úkazov spojených s periodickým prerušením oxidačného procesu.

O svojej práci napísal dve dôležité knihy. *Цепные реакции* (Reťazové reakcie) bola zverejnená v roku 1934, anglické vydanie vyšlo o rok neskôr. To bola prvá kniha v Sovietskom zväzu, ktorá rozvíjala detailne teóriu nerozvetvených a rozvetvených chemických reťazových reakcií. *О некоторых проблемах химической кинетики и реакционной способности* (O niektorých problémoch chemickej kinetiky a reaktivity) – prvé vydanie bolo v roku 1954, zrevidované v roku 1958; bola vydaná v Anglicku, USA, Nemecku aj v Číne.

Ocenenie
--------

V svojich 36 rokoch (v roku 1932) sa stal členom Akadémie vied ZSSR. V roku 1956 bola jeho práca ocenená Nobelovou cenou za chémiu, spoločne s Cyrilom Normanom Hinshelwoodom). Stal sa tiež dvakrát hrdinom socialistickej práce (1966, 1976), bola mu udelená dvakrát Stalinova cena (1941, 1949), v roku 1976 Leninova cena, bol členom zahraničných akadémií vied, napr. v roku 1963 sa stal zahraničným členom Národnej akadémie vied Spojených štátov amerických a bol nositeľom mnohých ďalších cien.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Nikolaj Nikolajevič Semionov**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Nikolaj Nikolajevič Semjonov na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Nositelia Nobelovej ceny za chémiu |
| --- |
| 
* Edwin M. McMillan / Glenn T. Seaborg (1951)
* Archer J. P. Martin / Richard L. M. Synge (1952)
* Hermann Staudinger (1953)
* Linus C. Pauling (1954)
* Vincent du Vigneaud (1955)
* Cyril N. Hinshelwood / Nikolaj N. Semionov (1956)
* Alexander R. Todd (1957)
* Frederick Sanger (1958)
* Jaroslav Heyrovský (1959)
* Willard F. Libby (1960)
* Melvin Calvin (1961)
* Max Perutz / John C. Kendrew (1962)
* Karl W. Ziegler / Giulio Natta (1963)
* Dorothy M. Hodgkinová (1964)
* Robert B. Woodward (1965)
* Robert S. Mulliken (1966)
* Manfred Eigen / Ronald G. W. Norrish / George Porter (1967)
* Lars Onsager (1968)
* Derek H. R. Barton / Odd Hassel (1969)
* Luis F. Leloir (1970)
* Gerhard Herzberg (1971)
* Christian B. Anfinsen / Stanford Moore / William H. Stein (1972)
* Ernst O. Fischer / Geoffrey Wilkinson (1973)
* Paul J. Flory (1974)
* John W. Cornforth / Vladimir Prelog (1975)

 |
| 
* 1901 – 1925
* 1926 – 1950
* **1951 – 1975**
* 1976 – 2000
* 2001 – 2025

 |

Autoritné údaje: * GND: 11918799X
* ISNI: 0000 0001 1580 2661
* LCCN: n82043675
* NK ČR: nlk20020125591
* VIAF: 110139298
* WorldCat: lccn-n82043675