recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Herculaneum
**Herculaneum** alebo **Herkulaneum** je antické mesto ležiace pod Vezuvom.

Pri erupcii v roku 79, keď sa Vezuv po dlhej dobe prebudil, bolo toto mesto zaliate bahnom, ktoré pochovalo takúto katastrofu neočakávajúce obyvateľstvo mesta. Nešťastie mesto postihlo pravdepodobne o deň neskôr ako Pompeje (25.8.) a bolo iného druhu ako tomu bolo v Pompejach: Herculaneum zasiahol lahár (bahnotok).

Ľudia z Herculanea sa tiež snažili pred bahnotokom utiecť. Nemálo ich kostier sa našlo na pobreží (môžeme sa domnievať, že sa nestihli dostať na lode, lebo lodí tu bolo primálo).

Herculaneum zostáva tak trochu v „tieni Pompejí", možno práve preto, že odkrytá bola omnoho menšia časť mesta, nakoľko v lokalite je zástavba súčasného mesta a diaľnica.

Toto mesto je charakteristické trochu inou architektúrou, ako bola v Pompejach. Domy sú vyššie, poschodové, zdobené krásnou mozaikovou výzdobou.

Literatúra
----------

* Haasová, Jana: *Porta Vesuviana*, vydané vlastným nákladom, Praha, r. 2004, zdrojom je tiež konzultácia s autorkou

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Herculaneum**

Súradnice: 40°48′22″S 14°20′54″V﻿ / ﻿40,806°S 14,3482°V﻿ / 40.806; 14.3482
**Saint Finan's Bay** (angl. aj *St Finan's Bay*, ír. *Bá Fhíonáin*) je záliv Atlantického oceánu na juhozápadnom pobreží Írska. Je súčasťou územia grófstva Kerry.

Na severe, východe a juhovýchode ho obklopuje pevnina polostrova Iveragh, na severozápade ostrov Puffin Island, na západe a juhu je otvorený. Do voľného oceánu prechádza na línii mys Ducalla Head na juhovýchode a mys Black Head na ostrove Puffin Island na severozápade. Pobrežie zálivu je členité, na severozápade a v oblasti mysu Ducalla Head veľmi strmo sa zvažujúce do oceánu. Do zálivu ústi len niekoľko krátkych vodných tokov, z nich najdlhšie sú Ballynahow River a Gillagh Stream ústiace v severnej časti. Priamo v zálive sa nenachádzajú žiadne ostrovy, len drobné skalnaté ostrovčeky pri pobreží (napr. *Cangarriff* pri východnom pobreží) a tri nepatrné ostrovy pri východnom pobreží ostrova Puffin Island: *Flax Island*, *Oats Island* a *Cave Island*. V juhozápadnej časti vybieha do zálivu malý polostrov zakončený mysom Cangarriff Point.

Priamo na pobreží zálivu neleží žiadna obec, vo vzdialenosti do 1 km od pobrežia ležia obce, resp. osady Ballynahow, Cloghanecanuig, Keel, Tooreen. Zachovalo sa tu niekoľko obranných veží (tzv. promontory fort) - jedna na východnom pobreží pri osade Allagheemore, druhá na severnom pobreží pri Cloghanecanuig. 

| * z
* d
* u
Zálivy Írska |
| --- |
| Írske more | 
* Brittas Bay
* Dublinský záliv
* Dundalk Bay
* Dundrum Bay
* Rosslare Bay
* Wexfordský záliv
* Wexford Harbour

 |
| Keltské more | 
* Ballycotton Bay
* Ballyteige Bay
* Clonakilty Bay
* Cork Harbour
* Courtmacsherry Bay
* Dungarvan Harbour
* Kinsale Harbour
* Tramore Bay
* Waterford Harbour
* Youghal Bay

 |
| západné pobrežie | 
* Ballinskelligs Bay
* Bantry Bay
* Bertraghboy Bay
* Blacksod Bay
* Brandon Bay
* Broad Haven
* Clew Bay
* Dingle Bay
* Donegalský záliv
* Dunmanus Bay
* Galwayský záliv
* Kenmare Bay
* Kilkieran Bay
* Killala Bay
* Killary Harbour
* Liscannor Bay
* Mal Bay
* Mannin Bay
* Roaringwater Bay
* St. Finan's Bay
* Shannonský estuár
* Sligo Bay
* Smerwick Harbour
* Tralee Bay

 |
| severné pobrežie | 
* Belfast Lough
* Gweebarra Bay
* Inishfree Bay
* Lough Swilly
* Loughros More Bay
* Mulroy Bay
* Red Bay
* Sheep Haven
* Trawbreaga Bay

 |
Súradnice: 4°12′12″S 9°10′12″V﻿ / ﻿4,20333°S 9,17000°V﻿ / 4.20333; 9.17000

**Kamerun** (miestny názov **Mongo ma Ndemi**) je aktívna sopka v juhozápadnom Kamerune, blízko Guinejského zálivu. S výškou 4 095 m n. m. je to jedna z navyšších sopiek Afriky. Vrchol býva niekedy pokrytý snehom.

Bazaltový až trachy-bazaltový stratovulkán leží v tropickom pralese na prekambrických matamorfitoch pokrytých druhohornými až štvrtohornými sedimentami. V okolí sa nachádza asi stovka parazitických kráterov. Na južnom svahu blízko pobrežia sa nachádza satelitný štít **Etinde** (alebo aj *Malý Kamerun*).

Erupcia sopky bola pozorovaná už v 5. storočí pred Kr. kartáginským navigátorom Hannonom. V roku 1922 dosiahla láva pobrežie Atlantiku, v roku 1999 sa zastavila len 200 m od pobrežia.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kamerun**

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu – Kamerun na Global Volcanism Program (po anglicky)
Hermés, Ió (v podobe kravy) a Argos na starogréckej čiernofigúrovej amfore, cca 540–530 pred Kr.
**Argos** (starogr. Ἄργος – Argos, latinsky *Argus*) je v gréckej mytológii stooký (niekedy uvádzaný ako jednooký, alebo štvoroký) pastier, obor, ktorý vynikal neobyčajnou bdelosťou.

Keď bol najvyšší boh Zeus pristihnutý žiarlivou manželkou Hérou pri záletníctve s kňažkou Ió, aby ju pred Hérou ukryl, premenil ju na kravu. Ale Héra zistila, ako sa veci majú a Dia prehovorila, aby jej kravu daroval. Nechala ju potom strážiť stookým pastierom Argom, obrom z pradávnych čias, konajúcim väčšinou dobro.

Pri tejto službe však Argos prišiel o život, lebo nahnevaný Zeus poslal boha Herma, aby ho zabil. Hermes ho potom monotónnou piesňou uspal a usmrtil. Héra nato vypustila na Ióu obrovského ovada a ten ju potom zahnal až západnému moru, ktoré sa dodnes volá po nej Iónske. Tam ale jej dlhá púť neskončila, nakoniec sa pri úniku pred ovadom dostala až do Egypta, kde po dlhých útrapách porodila Diovho syna Epafa.

Aby sa na Arga nezabudlo, jeho očami Héra ozdobila páví chvost.

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Argos na českej Wikipédii.*
**Argumentačný text** je špecifický druh textu, založený na zámernom pôsobení na adresáta.

Základné funkcie
----------------

* pôsobiť na vedomie adresáta
* vyvolať zmenu stavu v jeho vedomí
* upevniť jeho jestvujúci stav

Podľa jazykovedca a profesora Jána Horeckého treba týmto pôsobením dostať do vedomia adresáta isté myšlienky, tvrdenia, tézy. Aby bolo pôsobenie účinnejšie, tvrdenia treba objasňovať výkladom alebo príkladom a odôvodňovať vhodnými argumentmi. 
Pri istých typoch argumentačných a persuazívnych (ovplyvňujúcich) postupov sa formujú aj osobitné slohové postupy (ovplyvňovací, presviedčací), ale aj slohové útvary (argumentačný útvar, argumentačný text).

Príklad
-------

Víno  

Síra pôsobí na nervy  

Hovorí sa: Vo víne je pravda (In vino veritas) Jedno nám však etiketa na fľašiach neprezrádza: Je v ňom priveľa síry. Zákon o potravinách nariaďuje: "Odsírovať"! Koľko síry môže človek bez obáv skonzumovať? Päťdesiat miligramov, hovorí svetová zdravotnícka organizácia. Avšak len jedna fľaša červeného vína obsahuje približne 200 miligramov síry, suchý biely hroznový výber dokonca 400 miligramov. Síra ničí vitamín B1, ktorý je dôležitý pre nervový systém. Tip: Pite suché vína. Je v nich menej síry. Podľa možnosti nie viac ako štvrť litra.

Vlastnosti
----------

Dá sa povedať, že snaha ,,vyvolať zmenu stavu vedomia" je zámerom každého žurnalistického textu. Napriek vlastnostiam textu argumentačného, môžeme tento žáner zaradiť k výkladovému slohovému postupu. 
Vlastnosti ktorými ďalej oplýva sú objektívnosť, gnómickosť, tie však podliehajú štýlovej a žánrovej norme situácie, v ktorej text komunikuje.

Referencie
----------

1. ↑  Horecký, Ján.: Obsahová štruktúra argumentačného textu. Kultúra slova, 22, 1988d, s. 203
2. ↑  Slančová, Daniela.: Praktická štylistika. Prešov, Slovacontact 1996. s. 153 ISBN 80-901417-9-X
**Alexandr Panajotov Alexandrov** (bulh. Александър Панайотов Александров; \* 1. december 1951, Omurtag, Bulharsko) je bulharský kozmonaut, ktorý sa v roku 1988 na palube kozmickej lode Sojuz dostal na orbitálnu stanicu Mir.

Životopis
---------

Po základnej a strednej škole absolvoval vysokú školu vo Varne, kde získal titul inžiniera elektrotechniky. Potom pokračoval v štúdiu na Vysokej vojenskej škole Georgi Benkovskeho. V roku 1974 sa z neho stal vojenský letec, skúšobný pilot.

V tíme kozmonautov pripravujúcich sa na lety do vesmíru v ZSSR bol od roku 1978, teda 10 rokov pred okamihom, kedy z Bajkonur odštartoval. A po absolvovaní letu z tímu odišiel späť do Bulharska.

Let do vesmíru
--------------

Skafander Alexandrova
Bol druhou návštevou na sovietskej orbitálnej stanici. Z kozmodrómu Bajkonur odštartoval v sovietskej lodi Sojuz TM-5 dňa 7. júna 1988 a bol tak zapísaný ako 206. človek vo vesmíre. V trojčlennej posádke s ním boli Anatolij Soloviov a Viktor Savinych.

Svoju loď pripojili k Miru a doplnili tak jej stálu posádku v zložení Vladimir Titov a Musa Manarov. Pracovali tu na sérii pripravených sovietsko-bulharských experimentov. Potom do lode Sojuz TM-4 preniesli svoje kozmonautické kreslá z lode Sojuz TM-5, s ktorou pricestovali a ktorá tu po ich odlete zostala. Pristáli po bezmála 10 dňoch od štartu v Sojuz TM-4.

* Sojuz TM-5, Mir, Sojuz TM-4, štart 7. jún 1988, pristátie 17. jún 1988.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Alexandr Panajotov Alexandrov na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |

* 
* 
*
**Hatteras** bol domorodý kmeň severoamerických Indiánov zo Severnej Karolíny patriaci do Algonkínskej jazykovej rodiny. Význam kmeňového názvu sa do dnešných čias nezachoval.

Kultúra
-------

Kmeň patril do kultúry juhovýchodných lesov.
Kmeň žil na ostrove Hatteras v Outer Banks v Severnej Karolíne. Hatterasovia boli lovci, rybári a zberači. Živili sa divinou, mäkkýšmi a morskými živočíchmi. Žili tu pokojne viac než 1000 rokov bez hrozby útokov od iných kmeňov.

Dejiny
------

V roku 1524 Španielsky prieskumník Giovanni Da Verrazzano pristál na pobreží Severnej Karolíny, niekde medzi Hatteras Island a Outer Banks a stretol sa tu s priateľskými domorodcami. Pravdepodobne to bol kmeň Hatteras. 

V roku 1585 sa prvý krát objavujú na Anglickej mape pod názvom *Hatterask*.

V roku 1587 boli v kontakte s anglickými osadníkmi, ktorým velil kapitán John White.
Aká bola populácia tohto kmeňa nie je známa, ale spoločne s kmeňom Machapunga sa odhaduje okolo roku 1600 na 1200 ľudí. V roku 1701 mal kmeň len jednu dedinu a čoskoro ako samostatný kmeň zmizol. Zmiešal sa s inými Algonkínskymi kmeňmi. V roku 1701 mal kmeň už len okolo 80 ľudí, z toho bolo 16 bojovníkov. V roku 1711 sa ľudia tohto kmeňa zúčastnili Tuskarorskej vojny (Tuscarora War) proti kmeňu Tuscarora na strane kolonistov.

V roku 1761 reverend Alexander Stewart pokrstil sedem Indiánov a deti z kmeňov Machapunga, Hatteras a Roanoke. O dva roky neskôr pokrstil ďalších 21 Indiánov. 

Jazyk Hatterasov bol podobný jazykom ktorými hovorili kmene Chowanoc, Machapunga, Moratoc, Pamlico, Weapemeoc a Indiáni z konfederácie Powhatan.

Podľa sčítania ľudí v roku 2000 žije v meste Mateo v Severnej Karolíne 83 domorodých ľudí, ktorí môžu byť potomkovia kmeňa Hatteras.

Zdroj
-----

* Kmeň Hatteras na accessgenealogy
* Hatteras indians
**Distribúcia frazém** je okolie frazém, dané sumou všetkých jej výskytov vo vzťahu k iným prvkom. Pri distribúcii frazém možno určiť jej kvantitatívnu zložku – frekvenčnú charakteristiku a kvalitatívnu zložku – sémantickú povahu záväzných valenčných prvkov alebo minimálneho okolia frazém. Niekedy sa rozlišuje tzv. vonkajšia distribúcia frazém (vzťahy komponentov a samotnej frazémy k jej slovnému okoliu) a tzv. vnútorná distribúcia (vzťahy medzi komponentmi frazém navzájom). Ďalej sa niekedy rozlišuje reálna distribúcia (schopnosť frazém vystupovať v reálnom slovnm okolí pri konkrétnej realizácii v reči) a potenciálna distribúcia (schopnosť frazém vystupovať v lexikálnom okolí istého typu alebo štruktúry, napr. v jednoduchej vete a v zloženom súvetí.

Literatúra
----------

* O. S. Achmanova, 1969; V. L. Archangeľskij, 1964.

*Článok pôvodne čerpal z diela ĎURČO, Peter (ed.). Frazeologická terminológia (1995) uverejneného na webe Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied.*
**Thescelosaurus**, 3 až 3,5 m. dlhý dinosaurus, bol veľmi primitívny pevne stavaný ornitopod. Je známy z vyše ôsmich kostier a ďalších pozostatkov. Žil pred 68 až 65 miliónmi rokov, nájdený bol na západe Severnej Ameriky.

Opis
----

Oproti ornitopodom typu hypsilofodona mal Thescelosaurus silnejšie predné končatiny a zrejme chodil zväčša štvornožky. Na zadné končatiny sa vztýčil, iba keď unikal pred nebezpečenstvom, hoci stavba jeho nôh nasvedčuje, že veľmi rýchly nebol. Chýbajúcu agilitu mu snáď vynahradil kostený pancier na chrbte, ktorým zrejme disponoval. Napriek svojej primitívnosti, ktorú prezrádzajú zuby na prednej časti je hornej čeľuste i počet prstov na nohách, býval až zarážajúco hojný a rozšírený, zrejme po celej dnešnej Severnej Amerike na úplnom sklonku éry dinosaurov. U jedného skameneného jedinca tescelosaura sa zachovalo aj srdce, ktoré oveľa viac pripomínalo srdce vtákov než krokodílov, čo indikuje tvora s telesnou teplotou nezávislou od teploty okolia.

Druhy
-----

* *T. neglectus*
* *T. garbanii*
**Ču Si** (čín. 朱熹, pchin-jin: *Zhū Xī*; \* 18. október 1130, Jü-si, Čína – † 23. apríl 1200) bol čínsky filozof, predstaviteľ novokonfuciánskej školy dynastie Sung, zavŕšiteľ novokonfuciánskej scholastiky (akýsi čínsky Tomáš Akvinský alebo arabský al-Gazzálí). Do konfuciánstva začlenil budhistické a taoistické predstavy, vytváral komentáre ku konfuciánskym klasickým spisom a dal im metafyzický a filozofický základ.

Za prvotný považoval ideálny princíp li, za druhotný materiálny princíp čchi. Ideálna substancia li nemá formu, ani kvalitu, je nedostupná zmyslovému vnímaniu. V procese ustavičného striedania pohybu a pokoja vzniká päť praprvkov bytia: voda, oheň, drevo, kov, zem. Z ideálneho princípu li vyplýva vrodená povaha človeka. Základom spoločenského života musí byť prísne dodržiavanie etických a politických zásad konfuciánstva.

Dielo
-----

Napísal vyše 70 prác, založil viac než 50 súkromných vyšších škôl a sám pre ne vyškolil niekoľko tisíc učiteľov.

Na rozdiel od novokonfuciovcov sa nesústredil len na *Knihu premien*. Spolu so svojimi žiakmi napísal obsiahle komentáre k *Štyrom knihám* („…predstavovali až do dvadsiateho storočia záväzný, povinný vzdelanecký kánon, ktorého znalosť bola podmienkou úspechu pri štátnych skúškach. Absolvovanie štátnych skúšok bolo zasa podmienkou akejkoľvek štátnej, byrokratickej či akademickej kariéry."), ktoré sú súčasťou deviatich klasických kníh konfucianizmu a slúžili ako základný text pre úradnícke skúšky v Číne až do roku 1905.

Referencie
----------

1. 1 2  FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
2. ↑  *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Zhu Xi na nemeckej Wikipédii.*
3. ↑  KRÁL, Oldřich. *Čínská filosofie : pohled z dějin*. Vyd. 1. Lásenice : Maxima, 2005. 373 s. ISBN 80-901333-8-X. S. 308.
4. ↑  CHENG, Anne. *Dějiny čínského myšlení*. Preklad Helena Beguivinová; Olga Lomová, David Sehnal, Dušan Vávra. 1. vyd. Praha : DharmaGaia, 2006. 688 s. ISBN 80-86685-52-7. S. 491.

Ďalšia literatúra
-----------------

* ČU SI. In: LIŠČÁK, Vladimír. *Konfuciánství od počátků do současnosti : dějiny, pojmy, osobnosti*. Vyd. 1. Praha : Academia, 2013. 464 s. (Orient; zv. 17.) ISBN 978-80-200-2190-8. S. 96 – 97.
* Zhu Xiova Předmluva k Velkému učení. In:  *Velké učení; Doktrína středu*. Preklad Oldřich Král. Vyd. 1. Lásenice : Maxima, 2008. 168 s. ISBN 978-80-86921-04-4. S. 147 – 152.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ču Si**

Zdroj
-----

* Ču Si

Autoritné údaje: * abART: 132934
* BnF: 11929676b
* GND: 118817620
* ISNI: 0000 0001 2130 9654
* LCCN: n81008179
* NK ČR: jn20031021030
* VIAF: 46768804
* WorldCat: lccn-n81008179
**Elena Antalová** (\* 13. február 1938 Banská Bystrica) je redaktorka, dramatička, osvetová pracovníčka.

Životopis
---------

Pôvodne osvetová pracovníčka, neskôr redaktorka v rôznych časopisoch, od 1984 časopisu Javisko. Ako dramatička debutovala 1959 rozhlasovou hrou Lujza a Lotka. Podľa liter. predlôh napísala viac ako 20 hier pre všetky vekové kategórie mladých poslucháčov. Autorka hier pre dospievajúcu mládež i pre dospelých a spoluautorka rozhl. seriálu Čo nového Bielikovci?

Rozhlasové hry
--------------

1959 - Lujza a Lotka (dramatizácia podľa Ericha Kästnera) 

1965 - Lietajúci kufor (dramatizácia podľa Hansa Christiana Andersena) 

1971 - Dvanásti bratia, trinásta sestra (dramatizácia podľa Pavla Dobšinského)

1971 - Matej veľký kráľ a Uliana veľká kráľovná (dramatizácia podľa Pavla Dobšinského)

1974 - O múdrom Opekancovi

1977 - Pyšná princezná (dramatizácia podľa Boženy Němcovej)

1984 - Bola raz jedna bublinka (spoluautor Kamil Peteraj)

1985 - Horšie ako dvojka z chovania

1986 - Ohrada

1992 - O zlatej fazuľke

1996 - Klietka

2000 - Con te partiro

2002 - O umnej Umke

2003 - Kurz varenia

2006 - Východisko pre vraha 

2007 - Podobizeň

Ocenenie
--------

* Rok 1975 Cena za debut (O múdrom Opekancovi).
* 1983 na 8. festivale pôvodnej slovenskej rozhlasovej hry v Piešťanoch získala Hlavnú cenu.

Literatúra
----------

* *Encyklopédia dramatických umení Slovenska*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0003 7096 8845
* NK ČR: xx0150044
* SNK: 149451
* VIAF: 250398503
Jan Očko z Vlašimi
**Jan Očko z Vlašimi** (\* ? – 14. január 1380) bol český duchovný, olomoucký biskup, druhý pražský arcibiskup a prvý český kardinál. Bol hlavným radcom Karola IV. na ktorého mal veľký vplyv.

Životopis
---------

Jan Očko z Vlašimi pochádzal z vlašimského rodu Janovicov. Od roku 1351 bol olomouckým biskupom; v tom čase sa zblížil s Karolom IV. a stal sa jeho dôverníkom. Roku 1355 sa s Karolom IV. zúčastnil cesty do Talianska.
Dňa 12. júla 1364 bol vymenovaný za pražského arcibiskupa po Arnoštovi z Pardubíc, ktorý zomrel. O štrnásť rokov neskôr, 18. septembra 1378, Jana Očka vymenoval pápež Urban VI. ako prvého Čecha za kardinála a následne 30. novembra 1378, sa zriekol arcibiskupského úradu, ktorý po ňom prevzal Jan z Jenštejna.

Zaujímavosti
------------

* Jan Očko z Vlašimi bol zástavným držiteľom hradu Kašperk.
* 13. marca 1356 posvätil kostol sv. Tomáša na dnešnom Moravskom námestí v Brne.
* 29. marca 1372 vysvätil Emauzský kláštor v Prahe.
* V Roudnici nad Labem založil roku 1378 Nové mesto.
* V roku 1366 dal na niekoľko dní uväzniť Jana Milíča z Kroměříža za jeho kázeň proti Karolovi IV. ktorého označil za Antikrista; pretože však aj napriek tomu Milíčovi Karol IV. zachoval priazeň, prepustil ho a Jan Očko sa stal neskôr tiež jeho stúpencom.
* Je spodobený na jednej zo sôch podstavca pomníku Karola IV. na Křižovnickom námestí v Prahe.

Autoritné údaje: * abART: 99654
* GND: 102571872
* ISNI: 0000 0001 0920 6855
* NK ČR: mzk2005312791
* VIAF: 44696289
**Vyrovnávanie** je pracovná operácia, ktorou odstraňujeme nežiaduci tvar (deformácie) kovových materiálov pomocou príslušného náradia a pomôcok rôznymi pracovnými postupmi bez zmeny prierezu (hrúbky, priemeru) materiálu. Táto operácia je dôležitá z toho dôvodu, pretože správne a dôkladné vyrovnanie drôtu alebo plechu umožňuje ich presne merať, obrysovať i obrábať.

Postup vyrovnávania drôtov
--------------------------

* Poohýbané drôty do priemeru 1 – 1,5 mm z menej tvrdých kovov vyrovnávame takto:

1. Koniec drôtu pevne upneme do čeľustí zveráka;
2. Drôt zovrieme medzi dve doštičky v ich strede. Ich oddiaľovaním od zveráka drôt medzi nimi preklzáva, čím dochádza k jeho vyrovnávaniu. Podľa potreby úkon opakujeme;
3. Drôt ovinieme jedným závitom okolo valčeka z dreva čo najbližšie k zveráku. Valček uchopíme tak, aby drôt pri ťahaní smeroval medzi ukazovákom a prostredníkom chránenými rukavicou. Druhou rukou pridržiavame voľnú časť drôtu;
4. Drôty do priemeru 0,5 – 0,7 mm vyrovnáme, ak ich budeme striedavo ťahaním šmýkať okolo laty zvislo upnutej vo zveráku.
Drôty do priemeru 1 mm môžeme vyrovnávať aj inými spôsobmi, napr. klincom, klincovým hrebeňom.

Postup pri vyrovnávaní plechov
------------------------------

* Tenké plechy, ktorých hrúbka nepresahuje 0,4 mm (fólie), vyrovnávame hladením:

1. Fóliu položíme vodorovne na rovnú hladkú podložku;
2. Hranolčekom z dreva hladíme fóliu dookola v smere od jej stredu k okrajom.
* Plechy s hrúbkou od 0,5 do 1 – 2 mm vyrovnávame kladivami z dreva, farebných kovov, prípadne zámočníckym kladivom. Postupujeme takto:

1. Plech umiestnime na oceľovú platňu vrcholom ohybu smerom nahor;
2. Prvé údery plosky umiestňujeme do začínajúceho okolia ohybu a postupne kruhovito okolo vydutia alebo pozdĺž ohybu smerom k jeho stredu. Údery sú časté, rovnomerné a tesne vedľa seba.
**Tajšok** (-normovaný názov; iný názov: **Krechsengrund**) je vodná nádrž, bývalé banské jazero v Štiavnických Baniach. 

Výstavba hrádze sa začala pod dohľadom Samuela Mikovíniho v roku 1735. Z hlásenia banských úradníkov z 24. septembra 1737 vyplýva, že nádrž je hotová a jej výstavba stála vyše 21 000 zlatých. Nádrž bola pomerne malá a zo skupiny piarskych (Štiavnické Bane) vodných nádrží bola najvyššie položená (730 m n. m.). Mala menší hospodársky význam a slúžila viac-menej len na potreby šachty Königseg (pohon čerpacieho a ťažného stroja, pohon stúp). V prípade potreby tiež slúžila aj pre potreby Siglisberg šachty.

Tajšok je situovaný severne od vodnej nádrže Evička, Vindšachta na okraji osídlenia Štiavnických Baní. Je prístupný miestnou komunikáciou a krátkou odbočkou, ktorá ma charakter poľnej cesty. Pri maximálnej kapacitu má vodná plocha nádrže okolo 0,08 ha. Na telese hrádze nie je výpustný objekt, hladina je regulovaná prepadovým jarkom. Prítok nádrže sa nachádza na jej severnej strane, ktorý sústreďuje vodu z okolitých svahov a je pravdepodobne jediným zdrojom vody.

Referencie
----------

1. ↑   Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2019-06-19]. Dostupné online.
2. 1 2   *Tajch Krechsengrund* [online]. dkubinsky.sk, [cit. 2021-09-23]. Dostupné online.

Zdroje
------

* Zoznam tajchov
* Krechsengrund virtuálne

Súradnice: 48°26′17″S 18°51′17″V﻿ / ﻿48,4381°S 18,8546°V﻿ / 48.4381; 18.8546
**Magnifikat** alebo **Chválospev Panny Márie** je jeden z chválospevov, ktorý je uvedený v Evanjeliu sv. Lukáša (prvá kapitola verše 46 až 55). Svoj názov má zo začiatočných slov v latinčine *Magnificat anima mea* - *Velebí moja duša*. 

Táto modlitba je pevnou súčasťou večernej modlitby kňazského breviáru tzv. vešpier.

Biblický kontext
----------------

Magnifikat je chválospev, ktorý hovorí Mária pri navštívení svojej príbuznej Alžbety, matky Jána Krstiteľa. Táto návšteva sa uskutočnila po tom, čo anjel zvestoval Márii, že počne a porodí syna a zároveň sa dozvedela, že Alžbeta v svojej starobe čaká svoje prvé dieťa.

Popis tohto stretnutia podáva len sv. Lukáš, ostatní novozákonní autori ho nespomínajú.

Text
----

### Latinsky

Magnificat anima mea Dominum,  

et exsultavit spiritus meus in Deo salvatore meo,  

quia respexit humilitatem ancillae suae.  

Ecce enim ex hoc beatam me dicent omnes generationes,  

quia fecit mihi magna,  

qui potens est,  

et sanctum nomen eius,  

et misericordia eius in progenies et progenies  

timentibus eum.  

Fecit potentiam in brachio suo,  

dispersit superbos mente cordis sui;  

deposuit potentes de sede  

et exaltavit humiles;  

esurientes implevit bonis  

et divites dimisit inanes.  

Suscepit Israel puerum suum,  

recordatus misericordiae,  

sicut locutus est ad patres nostros,  

Abraham et semini eius in saecula.

### Slovensky

Velebí moja duša Pána  

a môj duch jasá v Bohu, mojom Spasiteľovi,  

lebo zhliadol na poníženosť svojej služobnice.  

Hľa, od tejto chvíle blahoslaviť ma budú všetky pokolenia,  

lebo veľké veci mi urobil ten,  

ktorý je mocný,  

a sväté je jeho meno  

a jeho milosrdenstvo z pokolenia na pokolenie  

s tými, čo sa ho boja.  

Ukázal silu svojho ramena,  

rozptýlil tých, čo v srdci pyšne zmýšľajú.  

Mocnárov zosadil z trónov  

a povýšil ponížených.  

Hladných nakŕmil dobrotami  

a bohatých prepustil naprázdno.  

Ujal sa Izraela, svojho služobníka,  

lebo pamätá na svoje milosrdenstvo,  

ako sľúbil našim otcom,  

Abrahámovi a jeho potomstvu naveky.

Iné projekty
------------

WikizdrojeCommons
* Spolupracuj na Wikizdrojoch Wikizdroje ponúkajú pôvodné diela od alebo o **Magnifikat**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Magnifikat**

Referencie
----------

1. ↑  Revised Vulgate text
2. ↑   *Liturgia hodín podľa rímskeho obradu*. [s.l.] : Typis Polyglottis Vaticanis, 2012. S. 1479 – 1480.
3. ↑   *Liturgia hodín podľa rímskeho obradu*. [s.l.] : Typis Polyglottis Vaticanis, 2012. S. 551 – 552.
**Agentúra Spojených národov na pomoc a podporu** bola medzinárodná agentúra, ktorá v rokoch 1943-1946 poskytovala pomoc krajinám oslobodeným od okupácie Štátmi Osi.

Program pomoci zahrňoval dodávky výrobkov dennej potreby, surovín a základného zariadenia na obnovu priemyselnej a poľnohospodárskej výroby a taktiež služby expertov. Jednou z aktivít agentúry bola aj súčinnosť zapojených štátov pri repatriácii občanov, ktorí boli v dôsledku vojnových udalostí rozptýlení po svete. Absencia vymedzenia jednotlivcov, ktorým agentúra poskytovala pomoc, sa čiastočne vyriešila rezolúciou 71, schválenou v auguste 1945. Vzťahovala sa na osoby, ktoré museli opustiť svoju krajinu alebo miesto pôvodu či bydlisko. Nepresný a nejasný koncept pojmu osoby vyvolal nebezpečenstvo nejednoznačnej aplikácie, ktoré osoby začleniť do rozsahu znenia rezolúcie. Washingtonská úradovňa agentúry začala aplikovať smernicu v prospech povojnových utečencov, ktorí boli politickými disidentmi. Do poňatia utečenca sa vniesol ideologický pohľad.

Zdroj
-----

* Slovenská terminologická databáza
| Light Tank M2 |
| --- |
| M2A4 britskej armády, 11. marec 1942.M2A4 britskej armády, 11. marec 1942. |
| **Základná charakteristika** |
| Posádka | 4 (vodič, pomocník vodiča, veliteľ/nabíjač, strelec) |
| Dĺžka | 4,42 m |
| Šírka | 2,46 m |
| Výška | 2,64 m |
| Hmotnosť | 11 600 kg |
| **Pancierovanie a výzbroj** |
| Pancierovanie | 6 - 25 mm |
| Hlavná zbraň | 1x 37 mm kanón M5 |
| Sekundárne zbrane | 5x .30-06 (7,62 mm) guľomet Browning M1919A4 |
| **Pohon a pohyb** |
| Pohon | 7 valcový, radový naftový Continental R-670-9A 190 kW (250 k) |
| Odpruženie | vertikálne vinuté pružiny |
| Max. rýchlosť | 58 km/h |
| Pomer výkon/hmotnosť |  |
| Dojazd | 320 km (na ceste) |
| Priechodnosť |  |

**Light Tank M2** (angl. *M2 Light Tank*) bol ľahký tank používaný začiatkom druhej svetovej vojny armádou Spojených štátov amerických. V roku 1922 bolo v USA rozhodnuté o realizácii vývoja nových ľahkých a stredných tankov, ktoré by nahradili zastarané typy. V roku 1933 bol na podklade predchádzajúcich projektov vyvinutý prototyp ľahkého tanku s označením *T2*. Ďalší prototyp *T2E1* bol prijatý do výzbroje americkej armády v roku 1935 ako **M2A1** a v USA sa tak rozbehla prvá sériová výroba tanku od konca prvej svetovej vojny. Druhý prototyp *T2E2* bol v rovnakom roku štandardizovaný ako **M2A2**.

Technické údaje
---------------

Konštrukcia tanku M2A1 bola vyrobená z oceľových plechov. Na vyvýšenej konštrukcii sa nachádzala veža s veliteľskú kopulou. Výzbroj pozostávala z guľometu M2HB kalibru 12,7 mm vo veži, spojeného s guľometom M1919 kalibru 7,62 mm. Ďalší guľomet rovnakého typu bol inštalovaný v guľovitej lafete na čelnej strane korby. Neskorší variant **M2A4** potom niesol ako hlavnú výzbroj 37 mm kanón M5. Podvozok pozostával z dvojice štyroch pojazdových kolies, dvoch kladiek, hnacím a napínacím kolesom. Ako pohonnú jednotku tank používal niekoľko typov motorov Continental R-670 a W-670. Maximálna rýchlosť stroja bola na ceste 58 km/h, v teréne sa pohybovala okolo 30 km/h. Dojazd dosahoval 320 km.

Bojové použitie
---------------

Bojov druhej svetovej vojny sa zúčastnila iba verzia M2A4 a to v Pacifiku v období 1942-43 v bojoch o Guadalcanal. Následne však boli stroje stiahnuté k výcviku a u bojových jednotiek nahradené novým typom ľahkého tanku M3 Stuart. Niekoľko kusov M2A4 boli tiež dodané do Veľkej Británie, kde slúžili ako stroje pre výcvik tankových posádok. Vo svojej výzbroji ich mala v rámci programu Lend-Lease (pôžička a prenájom) tiež austrálska armáda.

Celkovo bolo od roku 1935, kedy sa začala produkcia séria ľahkých tankov typom M2A1, vyrobené 704 kusov všetkých variantov. Výroba bola ukončená v roku 1941.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Light Tank M2**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku M2 Lehký tank na českej Wikipédii.*
**Lighthouse Family** je britská hudobná dvojica, ktorá sa stala populárnou v polovici 90. rokov. Založili ju spevák Tunde Baiyewu a klávesista Paul Tucker v roku 1993 v meste Newcastle upon Tyne potom, ako po štúdiách obaja pracovali v bare. Ich debutového albumu *Ocean Drive* z roku 1995 sa v Spojenom kráľovstve predalo viac ako 1,8 milióna kópií a stali sa tak známou easy listening dvojicou naprieč Európou.

Medzi ich najznámejšie skladby patria „Lifted", „Lost in Space", „Ocean Drive", „Raincloud" a „High", ktorá dosiahla 1. miesto v austrálskom rebríčku ARIA Charts.

Diskografia
-----------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Diskografia skupiny Lighthouse Family*
* *Ocean Drive* (1995)
* *Postcards from Heaven* (1997)
* *Whatever Gets You Through the Day* (2001)

Referencie
----------

1. ↑  JACKSON, Alan. *Beam us up, star-trekkers*. [s.l.] : The Times, 12. máj 1995. S. 1.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna webstránka

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Lighthouse Family na anglickej Wikipédii.*
**Miloslav Takáč** (\* 4. júl , Tisovec – † 6. november 1968, Bratislava) bol právnik.

Rodina
------

* otec Daniel Takáč
* matka Libuša rod. Chorváthová

'*-'***Bratia:** Sámuel; Ján Daniel;
'*-'***Sestra:** Libuša Lupačová
'*+'***Manželka:** Ružena rod.: 
'*&'***Deti:** Libuša,Daniel,Vladimíra.

Životopis
---------

V roku 1926 – 1927 študoval na Lekárskej fak. UJEP v Brne, 1927 – 1931 na Právnickej fak. UK v Bratislave, roku 1931 JUDr. Advokátsky koncipient, úradník Krajského súdu v Novom Meste nad Váhom, sudca Krajského súdu a Št. zastupiteľstva v Banskej Bystrici (1935 – 1938), podpredseda a predseda Najvyššieho kontrolného dvora od 1944 prednášal na Pravnickej fak. v Bratislave. Ľavicovo orientovaný, prívrženec soc. demokracie. Po rozpade republiky príslušník ilegálneho protifašistického hnutia, zúčastnil sa na prípravách SNP, vedúci úradu Povereníctva spravodlivosti SNR v Banskej Bystrici (1944) a v Košiciach. Po oslobodený sa venoval organizácii súdnictva a pravosúdia. Autor právnických monografií a štúdií v Právnickom obzore.

Ocenenie
--------

* Roku 1946 vyznamenaný Radom SNP I.tr.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Autoritné údaje: * SNK: 199500
**Propedeutika** (gr. *pró* pred, *paideúein* vyučovať) označuje predbežné vzdelávanie, predbežné cvičenia, predbežnú výuku alebo úvod do štúdia nejakého odboru. 

V klasickej teórii vedy slúži propedeutika k uvedeniu do vedeckej metodiky a vedeckého jazyka. Za všeobecnú propedeutiku býva považovaná logika. Špecializované kurzy ponúkané na vyšších stupňoch gymnázií bývajú často považované za propedeutiku pre ďalšie vedecké štúdium. Propedeutické semináre na univerzitách sa zase snažia študentom sprostredkovať informácie dôležité pre ich ďalšie štúdium.

V súvislosti s jazykmi sa propedeutike hovorí vtedy, ak má učenie sa určitého jazyka priaznivý vplyv na rozvoj predpokladov pre následne učenie sa ďalších jazykov, alebo všeobecne na rozvoj ďalších intelektových schopností študentov. Najčastejšie sa v tejto oblasti hovorí o propedeutickej hodnote jazyka esperanto.

Literatúra
----------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Propedeutika na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

* Wilhelm Kamlah / Paul Lorenzen: *Logische Propädeutik*. Mannheim u.a.: Bibliografisches Institut, 1987. - ISBN 3-411-05227-9
* Ernst Tugendhat: *Logisch-Sematische Propädeutik* (spoločne s Ursulou Wolfovou). - Stuttgart : Reclam, 1986. - ISBN 3-15-008206-4
* Dietfried Gerhardus, S. M. Kledzik/G. H. Reitzig: Schlüssiges Argumentieren. Logisch-propädeutisches Lehr- und Arbeitsbuch, Göttingen 1975.
* Peter Janich: *Logisch-pragmatische Propädeutik*. Weilerswist: Velbrück, 2001. - ISBN 3-934730-37-x

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Prolog (pj)** PROLOG <PJ> je logický programovací jazyk. Patrí medzi tzv. deklaratívne programovacie jazyky, v ktorých programátor popisuje len cieľ výpočtu, pričom presný *postup*, akým sa k výsledku program dostane, je ponechaný na ľubovôli systému. Prolog sa snaží o pokiaľ možno abstraktné vyjadrenie faktov a logických vzťahov medzi nimi s potlačením imperatívnej zložky. Prolog je využívaný predovšetkým v odbore umelej inteligencie a v počítačovej lingvistike (obzvlášť spracovanie prirodzeného jazyka, pre ktorý bol pôvodne navrhnutý). Syntax jazyka je veľmi jednoduchá a ľahko použiteľná práve preto, že bol pôvodne určený pre počítačovo nie príliš gramotných lingvistov. Prolog je založený na predikátovej logike prvého rádu, konkrétne sa obmedzuje na Hornove klauzuly.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

| * z
* d
* u
Významné programovacie jazyky |
| --- |
| 
* Ada
* ALGOL
* APL
* AWK
* BASIC
* C
* C++
* C#
* COBOL
* D
* Eiffel
* Erlang
* F#
* Forth
* Fortran
* Go
* Haskell
* IDL
* Java
* JavaScript
* JSI
* Kotlin
* Lisp
* Logo
* Lua
* ML
* Objective-C
* Object Pascal (Delphi)
* Pascal
* Perl
* PHP
* PL/I
* PL/M
* PL/SQL
* Prolog
* Python
* R
* Ruby
* Rust
* SAS
* Scratch
* sh
* Scheme
* Simula
* Smalltalk
* SQL
* Swift
* Visual Basic

 |
**Propaganda Due** (P2) bola organizácia pôvodne založená v roku 1887 v Ríme ako slobodomurársky náprotivok Kongregácie pre náuku viery a zanikla s príchodom fašizmu. V roku 1944 ju znovu založil Licio Gelli. Členovia P2 sa zorganizovali z vedúcich osobností hospodárstva, armády, politiky, mafie a tajných služieb. 

Jedným z hlavných cieľov P2 bolo v prípade volebného víťazstva Komunistickej Strany Talianska prevziať moc pomocou štátneho prevratu. Lóža fungovala oficiálne do roku 1976, keď bol odvolaný jej predsedajúci majster, ale operovala ilegálne až do roku 1981 ako pseudo-slobodomurárska alebo "čierna" či "zdanlivá - kamuflážna" lóža.

Založenie
---------

V roku 1944 bola P2 znovu založená ako slobodomurárska lóža továrnikom (vlastníkom továrne na matrace) Liciom Gellim s oficiálnym uznaním veľlóže Grande Oriente d’Italia. Gelli sa stal v roku 1967 „majstrom lóže". Počas obdobia, keď bola lóža vedená Liciom Gellim, bola P2 zapletená do mnohých talianskych zločinov a záhad, vrátane celoštátneho úplatkárskeho škandálu Tangentopoli, kolapsu Vatikánom riadenej Banco Ambrosiano a vrážd žurnalistu Mina Pecorelliho a bankára Roberta Calviho (riaditeľ Banco Ambrosiano). P2 bola odhalená v rámci vyšetrovania kolapsu finančného impéria Michele Sindonu.

Cieľ
----

Cieľom talianskej tajnej lóže P2 bolo po hroziacom volebnom víťazstve Komunistickej Strany Talianska zabrániť prevzatiu moci komunistami. P2 to chcela dosiahnuť pomocou štátneho prevratu a prevziať vládu nad krajinou. O Liciovi Gellim sa tvrdí, že mal spojenie s CIA.

Základná stratégia bola transformovať taliansky štát pomocou spojenia špičkových politikov, veľkopodnikateľov, armádnych a policajných veliteľov ako aj šéfov tajných služieb s cieľom vytvoriť autoritatívny režim.

Najväčšiu aktivitu mala P2 v 70. rokoch, kedy bola vedúca špička zapletená do veľkého množstva kriminálnych a teroristických akcií. Podľa informácií spolupracovnika CIA a Mossadu Richard Brenneke financovala americká vláda lóžu P2 sumou vo výške do 10 miliónov dolárov mesačne.

Odkazy
------

* Antikomunizmus
* Nadnárodný organizovaný zločin
* Operácia Gladio
* Roky olova v Taliansku
Rabi **Šimon Sidon** (1815 - 1891) bol maďarský rabín. Narodil sa v mestečku Nádaš (Trstín) ako syn Jehudy Sidona z rodiny Cigan z Dolných Kounic a Edel Sonnenfeld. V trinástich rokoch vstúpil na ješivu Chatama Sófera v Pressburgu (Bratislava), kde študoval deväť rokov a bol tu ordinovaný na rabína. O svojom učiteľovi napísal, že mu bol veľmi blízky. Roku 1838 sa vrátil do Nádaše, kde sa oženil s Rachel Duschinsky a jeho učiteľom tam bol jeho strýko rabi Šmuel ben David Nadiš Sonnenfeld, dedko hlavného aškenázkého rabína v Jeruzaléme Jozefa Chaima Sonnenfelda. V rokoch 1845 - 1856 bol rabínom v Cíferi a potom sa stal rabínom v novo vzniknutej židovskej komunite v Trnave, odkiaľ boli židia vypovedanie roku 1539. Celú tú dobu mali Židia pobyt v katolíckej Trnave zakázaný. V jeho dobe tu bola založená nová Synagóga Status Quo. Je pochován na židovskom cintoríne v Trnave.

Prežil rozkol v maďarskej židovskej komunite, kedy vznikol neologickej smer, ku ktorému sa prihlásila väčšina vodcov. Na michalovskej synode roku 1865 menšina založila židovskú ortodoxiu, ktorá do tejto doby neexistovala. Patril k tým, ktorí chceli zachovať status quo ante, stav pred rozkolom.

Rabín Šimon Sidon je praprastrýkom rabína Karola Efraima Sidon.

Diela
-----

* *Ot Brit (Znamenie zmluvy)*, 1850
* *Beit Menucha*, Pressburg 1869
* *Ševet Šimon*, Pressburg 1884, Viedeň 1888, Pressburg 1891

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Šimon Sidon na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 6694 7978
* LCCN: nr92013211
* VIAF: 51552244
* WorldCat: lccn-nr92013211
**Šimon Abeles** (\* 1681 - † 1693) bol kresťanský konvertita, zavraždený otcom Lazarom Abelesom a jeho priateľom Loeblom Kurzhandlom. Dôvodom bolo chlapcovo zanechanie židovskej viery a konvertovanie na katolícku vieru.

Tajne navštevoval jezuitov na pražskom Klementíne, čím ich presvedčil o svojej viere a našli mu azyl u konvertovaného Žida Franza Kafku.
Zhrozený otec syna našiel a vylákal ho späť domov. V domácom väzení stále odmietal otcovskú autoritu, a tak si ju otec chcel vydobyť násilím za pomoci priateľa Kurzhandla. Chlapca surovo tĺkli päsťami, škrtili a nakoniec mu zlomili väz. Telo v tajnosti preniesli na cintorín a zakopali. V pražskom gete sa veľmi rýchlo začali šíriť reči o záhadnej smrti a to donútilo otca ujsť aj s rodinou do Poľska. Pravdepodobne na sťažnosť jezuitov pražské miestodržiteľstvo zadržalo Lazara Abelesa a obvinilo ho z vraždy Šimona. Za prítomnosti pražských radných bolo telo exhumované a prítomný lekár potvrdil násilnú smrť. Lazar Abeles v cele spáchal samovraždu, obesil sa na modlitebných ramienkoch, čo sudcovia brali ako priznanie a nakázali katovi, aby vytrhol srdce, telo rozštvrtil a spálil. Spolupáchateľa Kurzhandla zatkli v Manětíne a taktiež odsúdili na trest smrti lámaním v kolese. Počas mučenia sa k činu priznal, oľutoval ho a konvertoval na katolícku vieru, čím si vyslúžil miesto na cintoríne.

Šimonovo telo bolo za prítomnosti tisícov Pražanov pochované v Týnskom chráme, blízko Tycha de Brahe či Jana Rokycany. Ozdobený zlatými a striebornými kvetmi bol asi prvým nepokrsteným Židom pochovaným v kresťanskom kostole.

Autoritné údaje: * GND: 1011991446
* ISNI: 0000 0001 1947 9347
* LCCN: n2003060071
* NK ČR: zmp20201090183
* VIAF: 28908516
* WorldCat: lccn-n2003060071
Pavilón Šunpanró, kde bola podpísaná zmluva
**Šimonosecká mierová zmluva** (jap. 下関条約 – *Šimonoseki Džójaku*; tradičná čínština: 馬關條約, zjednodušená čínština: 马关条约, pchin-jin: Mǎguān tiáoyuē) bola mierová zmluva podpísaná medzi Čínou a Japonskom 17. apríla v roku 1895. Jej podpísaním sa skončila prvá čínsko-japonská vojna.

Zmluva bola podpísaná v pavilóne Šunpanró v japonskom meste Šimonoseki. Zaznamenáva koniec mierovej konferencie, ktorá sa začala 20. marca 1895 medzi čínskou vládou dynastie Čching a vládou Japonskej ríše.

Hlavnými následkami zmluvy bol presun suverenity nad ostrovom Taiwan do Japonska čo znamená, že Čína prichádza o Taiwan. Ďalším následkom je zriadenie japonského protektorátu nad Kórejským polostrovom. Tu Čína stratila všetok svoj vplyv.

Závery zmluvy
-------------

Zmluva ukončila prvú čínsko-japonskú vojnu pričom Japonsko vyhráva. V tejto zmluve Čína uznala nezávislosť Kórey a vzdala sa akýchkoľvek územných nárokov na túto krajinu, a dostáva sa pod vplyv Japonska. Čína tiež prenechala Japonsku polostrov Liao-tung, ktorý bude neskôr nútená prenechať Rusku, Ťin-čou, južný cíp provincie Liao-ning, ako aj ostrov Taiwan a súostrovie Peskadorské ostrovy. Rusko, Francúzsko a Nemecko neskôr prinútili Japonsko vrátiť Liao-ning Číne výmenou za väčšiu kompenzáciu, ako predtým poskytovala zmluva.

Okrem územných strát Čína súhlasila zaplatiť Japonsku dvesto miliónov taelov (v tom čase sa to rovnalo stopäťdesiatim miliónom dolárov) ako vojnovú kompenzáciu. Navyše súhlasila s otvorením prístavov a riek pre medzinárodný obchod. Rusko bolo ochotné poskytnúť Číne pôžičku –– v skutočnosti z francúzskych peňazí, aby mohla zaplatiť kompenzáciu dohodnutú s Japonskom.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Šimonosecká mierová zmluva**

Externé odkazy
--------------

* Text zmluvy (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tratado de Shimonoseki na španielskej Wikipédii.*
**HiiT** je slovenský hudobný producent, pôvodne (v rokoch 2015 – 2018) známy pod menom Steareo. Zameriava sa prevažne na elektronickú hudbu, predovšetkým v štýle trance a EDM. V roku 2019 však vydal aj gitarový album Desire, o ktorom tvrdí, že bol vyprodukovaný bez použitia klávesových hudobných nástrojov.

Skutočné meno hudobníka je Jozef Šebo, žije a pôsobí na Slovensku.

Poprvýkrát bola hudba tohoto autora verejne publikovaná v počítačovaj hre Kilosoft Pacho 98.

Jeho prvou skladbou hranou v rádiach bol titul Space Trip v roku 2015 (Rádio FM). Ďalšie jeho diela sa objavili v amatérskej filmovej tvorbe rôznych autorov a hrajú sa v internetových rádiách.

Diskografia
-----------

### Albumy

* *The Sky* (2015)
* *Tabata Music* (2017)
* *Fire Dancer CLM* (2019)
* *Desire* (2019)

### Single

* *Space Trip* (2015)
* *The Time Is Running* (2019)
* *Popcorn (Cover)* (2019)
* *Lost in Your Eyes* (2019)

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna webstránka HiiT
* Jango
Znak rádu s devízou *Zelo zelatus sum pro Domino Deo exercituum*: *Horlím horlivosťou pre Hospodina, Boha zástupov*.
**Karmelitáni** (lat. Ordo fratrum Beatae Mariae Virginis de monte Carmelo) – aj tzv. *obutí karmelitáni* sú mužský rád založený v druhej polovici 12. storočia na hore Karmel v Palestíne.

Rád bol schválený pápežom Honoriom III. v roku 1224. Je zameraný na kontempláciu a šírenie mariánskej úcty. Pred polovicou 13. storočia sa rozšíril v Európe a bol zaradený medzi žobravé rády. V 15. storočí sa reformoval, v dôsledku čoho sa z neho vyčlenili bosí karmelitáni.

Hlavnou činnosťou rádu je modlitba v kláštoroch a darovanie sa Bohu cez zasvätenie sa v reholi. Po ich príchode do Európy sa ich pôvodné kontemplatívne zameranie vplyvom okolností zmenilo na apoštolsko kontemplatívne.

Sestry karmelitánky sa kvôli prísnemu životu v odlúčenosti od sveta v pápežskej klauzúre, pozostávajúcom z modlitby a obety, nazývajú mníškami.

Odev karmelitánov je tmavohnedý a skladá sa z tuniky, čierneho koženého opasku, škapuliara a kapucne (karmelitánky majú od prvých sľubov čierny závoj). Počas nedieľ a sviatkov ho dopĺňa biely plášť s kapucňou.

Literatúra
----------

* "Řád bratří blahoslavené Panny Marie Karmelské - karmelitáni." In: *ŘEHOLNÍ ŽIVOT V ČESKÝCH ZEMÍCH : Řeholní řády a kongregace, sekulární instituty a společnosti apoštolského života v České republice.* Kostelní Vydří : Karmelitánské nakladatelství, 1997. 52-55 s. EDICE ENCYKLOPEDIE. ISBN 80-7192-222-6
* "Řád mnišek blahoslavené Panny Marie Karmelské - karmelitky." In: *ŘEHOLNÍ ŽIVOT V ČESKÝCH ZEMÍCH : Řeholní řády a kongregace, sekulární instituty a společnosti apoštolského života v České republice.* Kostelní Vydří : Karmelitánské nakladatelství, 1997. 135-138 s. EDICE ENCYKLOPEDIE. ISBN 80-7192-222-6

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Karmelitáni**

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Karmelitáni na Slovensku
Kopijovec je jeden zo živočíchov, ktoré majú chordu dorsalis po celý život; na tejto schéme je pod číslom (2), hnedá
Prierez ľudským embryom. Notochorda je čierne koliesko pod modro vyznačenou nervovou trubicou
**Chrbtová struna** alebo **notochorda** alebo **chorda** (lat. Chorda dorsalis) je spoločný znak chordátov. Vzniká z endodermu a tvorí ju pružné chondroidné tkanivo, ktorá pripomína chrupavku. Počas embryonálneho vývoja je to významné indukčné centrum, pretože stimuluje vývoj osových súčastí zárodku.

Výskyt
------

Pri plášťovcoch s výnimkou vršoviek sa v dospelosti nevyskytuje. Kopijovce ju majú po celý život. Pri stavovcoch je výrazne na ústupe už počas embryogenézy, zatláča ju chrupavka alebo kostné tkanivo. Pri stavovcoch pretrvávajú iba jej zvyšky ako *nucleus pulposus* v medzistavcovej platničke.

Vývoj pri človeku
-----------------

Kľúčom k vzniku notochordy pri ľudskom embryu je pochopenie procesu gastrulácie: zanárajúce sa bunky ektodermu vytvárajú týmto spôsobom endodermálne a mezodermálne tkanivá. Jedným z nich je aj chorda dorsalis. Časť buniek vnikajúcich do spodnej časti embrya primitívnym prúžkom sa stáča smerom k tzv. prechordálnej platničke, o tú sa zastaví a vytvorí hlavový úsek notochordy. Následne síce nakrátko zaniká, ale neskôr sa opäť zvýrazňuje a tvorí pevnú os vedúcu od Hensenovho uzla (na jednom konci primitívneho prúžku) až po prechordálnu platničku. Vďaka procesu neurálnej indukcie neskôr nad chordou vznikne neurálna trubica (os nervovej sústavy) a následne aj základy ďalších štruktúr.

Referencie
----------

1. 1 2  VACEK, Zdeněk. *Embryologie*. [s.l.] : Grada publishing, 2006.
2. ↑  Richard Jelínek, et al. *Histologie embryologie* [online]. 3. lekárska fakulta UK. Dostupné online.

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Struna hřbetní na českej Wikipédii.*
Pohľad zhora na hrudný stavec. Dobre je vidieť stavcový otvor vpredu ohraničený telom, po stranách a vzadu oblúkom a výbežkami.
Jednotlivé stavce na seba nasadajú, vytvárajúc chrbticu. V jej centre prebieha chrbticový kanál, chrániaci miechu.
**Chrbticový kanál** (lat. *canalis vertebralis*) je trubicovitý útvar, ktorý je tvorený stavcovými otvormi (lat. *foramina vertebralia*) krčných, hrudných a driekových stavcov chrbtice (lat. *columna vertebralis*). Kraniálne (hore) je spojený veľkým otvorom (lat. *foramen magnum*) záhlavnej kosti s lebkovou dutinou (lat. *cavitas cranii*) , kaudálne (dole) pokračuje kanálom krížovej kosti (lat. *canalis sacralis*).

Chrbticový kanál obsahuje predovšetkým miechu (lat. *medulla spinalis*).

Zdroje
------

* FENEIS, Heinz. *Anatomický obrazový slovník*. Praha : Avicenum, 1996. ISBN 80-7169-197-6. S. 2. (česky)
* KADLEC, O.. *Slovenské lekárske názvoslovie. Slovak medical terminology. Nomina medica slovaca*. Bratislava : Asklepios, 2007. ISBN 978-80-7167-105-3.