recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Marja Holecyová** (\* 28. august 1988, Nitra) slovenská spisovateľka. Jej dielo patrí do žánru fantasy.

Život
-----

Základnú aj strednú školu vyštudovala v Nitre. Vysokú školu vyštudovala v Bratislave (odbor Ekonomická a finančná matematika, titul Mgr.) a následne získala titul PhD. v odbore Aplikovaná matematika pod vedením prof. Pavela Brunovského. V súčasnosti pôsobí ako konzultantka v bankovom sektore.

Tvorba
------

Marja začala písať vo veku 16 rokov. Ako 17-ročná dokončila svoje prvé dielo, 800- stranové fan fiction zo sveta Harryho Pottera. Knižne bola vydaná až jej tetralógia *Mariotovi dediči*.

### Dielo

* *Mariotovi dediči 1 - Predurčenie*
* *Mariotovi dediči 2 - Blúdenie*
* *Mariotovi dediči 3 - Odhalenie*
* *Mariotovi dediči 4 - Prekliatie*
* *Korene hriechu*

Externé odkazy
--------------

* Mariotovi dediči Archivované 2013-10-09 na Wayback Machine
* holecyova.blog.sme.sk

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0004 2059 650X
* NK ČR: xx0179814
* VIAF: 305465256
**Majstrovstvá Ruskej federácie v ľadovom hokeji žien 2010/2011** boli šestnáste Majstrovstvá Ruska v ľadovom hokeji žien. Svoj štvrtý titul získal HK Tornado Moskovská oblasť sídliaci v meste Dmitrov v Moskovskej oblasti. V kádri tohto majstrovského tímu figurovala aj slovenská hráčka Jana Kapustová. Prvýkrát sa šampionátu zúčastnil Agideľ Ufa, ktorý nezískal ani jediný bod, ale v nasledujúcich dvoch sezónach skončil tretí. V sezóne 2011/2012 sa jeho hráčkou stala slovenská hokejistka Nicol Čupková a v sezóne 2012/13 ďalšia Slovenka brankárka Jana Budajová.

Konečná tabuľka
---------------

Hralo sa systémom každý s každým šesťkolovo (trikrát doma, trikrát vonku, každý účastník odohral 30 stretnutí) bez play-off.

| Poradie a klub | Z | V | VP | PP | P | Skóre | Body |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1Prvé miesto HK Tornado Moskovská oblasť   | 30 | 28 | 0 | 0 | 2 | 268:46 | 84 |
| 2Druhé miesto SKIF Nižný Novgorod   |   30   |   25   |   1   |   0   |   4   |   251:39   |   77   |
| 3Tretie miesto Fakel Čeľabinsk   | 30 | 16 | 2 | 0 | 12 | 116:84 | 52 |
|  4. Lokomotiv Energia Krasnojarsk   | 30 | 8 | 1 | 3 | 18 | 68:144 | 29 |
|  5. Spartak Merkurij Jekaterinburg   | 30 | 8 | 1 | 2 | 19 | 54:178 | 28 |
|  6. Agideľ Ufa   | 30 | 0 | 0 | 0 | 30 | 22:288 | 0 |

Referencie
----------

1. ↑  Tabuľka na stránke HK Tornado Archivované 2012-10-18 na Wayback Machine (po rusky)

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Чемпионат России по хоккею с шайбой среди женщин 2010/2011 na ruskej Wikipédii.*

  


|  |
| --- |
| **Majstrovstvá Ruskej federácie v ľadovom hokeji žien** |
| Predchádza: |  | Nasleduje: |
| **Majstrovstvá Ruskej federácie v ľadovom hokeji žien 2009/2010** | **Majstrovstvá Ruskej federácie v ľadovom hokeji žien 2010/2011** | **Majstrovstvá Ruskej federácie v ľadovom hokeji žien 2011/2012** |
Sv. Anežka Rímska, mučenica čistoty staroveku.
**Mučenica čistoty** je termín pre ženu, ktorá stratila život, keď sa bránila znásilneniu či podobnej forme zneuctenia. Používa sa najmä v rámci katolíckej cirkvi a hovorca ho spravidla môže použiť v rôzne širokom význame: od označenia akejkoľvek takejto ženy, až po najužšie, kedy je tak charakterizovaná iba osoba uznaná katolíckou cirkvou za mučenicu (a priznaním titulu svätá či blahoslavená).

Kritika
-------

Uctievanie a oficiálne vyzdvihovanie mučeníc čistoty kritizujú niektoré (najmä feministické, socialistické a liberálne) skupiny, podľa ktorých je nevhodné, lebo nezaslúžene stigmatizuje ženy, ktoré volili opačne alebo ktoré boli nakoniec násilím premožené, a vlastne prijíma vnímanie, že znásilnenie špiní obeť a nie páchateľa. 

Niektoré skupiny dodávajú, že voľba radšej smrť než znásilnenie je zlá sama už z podstaty a preto by sa nemala uprednostňovať už z tohto dôvodu.

Sv. Maria Goretti, najuctievanejšia a najznámejšia mučenica čistoty.
Ďalší zase argumentujú, že znásilnenie je zlé, ale smrť tiež a v niektorých prípadoch nemusí byť rozhodnutie radšej smrť správne. Napríklad v prípade sv. Marie Goretti sa v tomto smere namieta, že jej smrť bola ťažkou ranou pre celú rodinu - bola najstaršia dcéra a v rodine bez otca a s chorou matkou prakticky viedla domácnosť - a na základe toho jej rozhodnutie kritizujú ako "nemúdre".

Celkovo sa diskusia na túto tému koncentruje na osobu sv. Marie Goretti, ako jednoznačne najznámejšej a najuctievanejšej mučenice čistoty modernej doby.

Známe mučenice čistoty
----------------------

### Sväté

* Anežka Rímska (prelom 3. a 4. storočia)
* Maria Goretti (1890 – 1902)

### Blahoslavené

Bl. Karolina Kózka, *poľská Maria Goretti*
* Karolina Kózka (1898 – 1914)
* Antonia Mesina (1919 – 1935)
* Pierina Morosini (1931 – 1957)
* Albertina Berkenbrock (1919 – 1931)
* Anna Kolesárová (1928 – 1944)

### Ostatné

* Concetta Lombardo (1924 – 1948)
* Brigitte Irrgangová (1943-1954)

Pozri aj
--------

* mučeník
* panna
* znásilnenie
**Luisel Ramosová** (\* 12. apríl 1984 - † 2. august 2006) bola uruguajská modelka.

Dňa 2. augusta 2006 o 21:15 zomrela na módnej prehliadke počas módneho týždňa v Montevideu v Uruguaji. Ramos pocítila nevoľnosť po chôdzi na móle a omdlela na ceste do šatne. Zomrela vo veku 22 rokov na zlyhanie srdca spôsobené mentálnou anorexiou.

Jej otec povedal polícii, že žila niekoľko dní bez akéhokoľvek jedla. Samotná Ramos vyhlásila, že celé tri mesiace pred svojou smrťou držala veľmi prísnu diétu zložené výlučne z hlávkového šalátu a diétnej Coca-Coly. V čase svojej smrti mala index telesnej hmotnosti (BMI) okolo 14,5. Svetová zdravotnícka organizácia pritom považuje za hranicu podvýživy hodnotu BMI 16.

Mnoho významných módnych návrhárov dnes stále vyžaduje ultra tenké modelky (veľkosť 0, BMI 16) ako pekné. Návrhár Giorgio Armani potom zakázal ultra tenké modelky na svojich prehliadkach.

Externé odkazy
--------------

* Uruguayan model dies on the catwalk (anglicky) Archivované 2006-10-18 na Wayback Machine
* Model dies on the catwalk (anglicky)
**Mníchova diera** je jaskyňa v Medzevskej pahorkatine, ktorá sa nachádza priamo v meste Moldava nad Bodvou. Má dĺžku 84 metrov a vstup v nadmorskej výške 226 metrov.

Jaskyňa leží v intraviláne mesta, vo vápencovom svahu v lokalite Hazalutov, v blízkosti Moldavskej jaskyne. Jej názov pochádza z legendy, podľa ktorej priestor obýval premonštrátsky mních, no v literatúre sa jej názov objavuje až v roku 1956. O Mníchovú dieru sa začali zaujímať v roku 1987 jasovskí jaskyniari, ktorí postupne vyčistili niektoré nedostupné a zasypané časti. Tí napokon v roku 1992 vytvorili prepojením priestorov Extrém a Meander uzavretý okruh. V tom období bol zakreslený aj vzniknutý jaskynný systém.

Jaskynné priestory boli v roku 1993 uzatvorené, aby sa zabránilo poškodeniu tak samotnej jaskyne, ako aj zdravia návštevníkov. V jaskyni sa našli úlomky keramiky ľudí Bukovohorskej kultúry.

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej mape

Zdroj
-----

* Základné informácie o jaskyni Archivované 2016-03-04 na Wayback Machine

Súradnice: 48°36′49″S 20°59′29″V﻿ / ﻿48,61355°S 20,991317°V﻿ / 48.61355; 20.991317

| * z
* d
* u
Sprístupnené jaskyne Slovenska |
| --- |
| Sprístupnené jaskyne | 
* Belianska
* Brestovská
* Bystrianska
* Demänovská jaskyňa slobody
* Demänovská ľadová jaskyňa
* Dobšinská ľadová
* Domica
* Driny
* Gombasecká
* Harmanecká (Izbica)
* Jasovská
* Ochtinská aragonitová
* Važecká

 |
| Turisticky a inak sprístupnené jaskyne | 
* Benediktova jaskyňa
* Mŕtvych netopierov
* Krásnohorská
* Zlá diera
* Bojnická hradná
* Prepoštská
* Malá Stanišovská

 |
| Verejnosti voľne prístupné jaskyne | 
* V Skalke
* V Čube
* Elektrárenská
* Hučivá diera
* Komín
* Kamenné mlieko
* Mažarná
* Šarkania diera
* Svoradova
* Čertova pec
* Šarkanova diera
* Babirátka
* Brložná diera
* Brloh
* Čerešňová
* Hradná
* Košútova
* Hájska
* Žernovská
* Pod Jeleňom (Jelenská)
* Nad cestou (Opatovská)
* Deravá skala
* Veľká pec
* Malá dolnosokolská
* Veľká dolnosokolská
* Vešeléniho (Wesselényiho)
* Malá drienčanská
* Mučínska
* Netopieria
* Pružinská Dúpna

 |
**„Modlitba pro Martu"** je česká pieseň z 60. rokov 20. storočia, ktorá sa stala symbolom odporu českého a slovenského národa proti vpádu vojsk Varšavskej zmluvy do komunistického Česko-Slovenska v roku 1968. Hudbu zložil Jindřich Brabec, autorom textu piesne bol textár Petr Rada, naspievala ju Marta Kubišová. Pieseň vyšla celkom v štyroch verziách a neskôr, v čase normalizácie bolo jej vysielanie úplne zakázané v rozhlase aj v televízii.

Pieseň vznikla pre v tom čase populárny televízny seriál *Píseň pro Rudolfa III.* a Marta Kubišová ju naspievala v nahrávacom štúdiu len niekoľko dní po okupácii. Na magnetofónovej páske sa následne dostala do Česko-slovenského rozhlasu, ktorý brojil proti okupantom. Televízia ju odvysielala až v roku 1969 v programe, pre ktorý bola pôvodne určená. Uverejnenie piesne sprevádzalo ospravedlnenie, že nemá nijakú súvislosť s odohrávajúcimi sa politickými udalosťami.

Pre Petra Radu sa pieseň stala istým spôsobom osudnou – po rokoch zákazov a nátlaku emigroval do Austrálie a natrvalo sa vrátil až v roku 1990. „Modlitba pro Martu" zaznela na demonštráciách počas Nežnej revolúcie na Václavskom námestí v podaní Marty Kubišovej.

Referencie
----------

1. 1 2   *Zemřel Petr Rada, autor Modlitby pro Martu* [online]. Idnes.cz, [cit. 2014-02-17]. Dostupné online. (po česky)
2. 1 2   *Hit roku: Modlitba pro Martu* [online]. Česká televize, [cit. 2014-02-17]. Dostupné online. (po česky)
3. ↑   *MARTA KUBIŠOVÁ Nejen o srpnu 1968* [online]. [Cit. 2014-02-17]. Dostupné online. Archivované 2014-02-22 z originálu. (po česky)
4. ↑  DIESTLER, Radek. *„Sametovým" písním kraluje Modlitba pro Martu* [online]. Idnes.cz, [cit. 2014-02-17]. Dostupné online. (po česky)

Externé odkazy
--------------

* Obal singla a hudobná ukážka na stránke Marty Kubišovej

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Modlitba pro Martu na českej Wikipédii.*
**Mark Cornwall**  je profesor modernej európskej histórie na University of Southampton.

Špecializuje sa na stredovýchodnú Európu 19. a 20. storočia. Medzi jeho záujmy patrí neskorá Habsburská monarchia (1780 – 1918), česko-nemecké vzťahy a otázka Sudet a česko-nemecká LGBT otázka na začiatku 20. storočia.

Vyučoval na University of Dundee, University of Exeter, University of Oxford a London School of Economics. Od roku 2004 pracuje na University of Southampton. V rokoch 2006 až 2009 bol vedúcim katedry histórie. V roku 2017 pracoval na All Souls College, Oxford na projekte o velezrade v Habsburskej ríši. Na túto tému v roku 2014 prednášal aj na Royal Historical Society.

Je predsedom Forum for Czech and Slovak Studies in the UK, siete podporujúcej a koordinujúcej výskum českých a slovenských zemí.

Referencie
----------

1. 1 2   *Professor Mark Cornwall* [online]. University of Southampton, [cit. 2018-05-14]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑   *Professor Mark Cornwall* [online]. Oxford University, [cit. 2018-05-14]. Dostupné online. Archivované 2018-05-15 z originálu. (po anglicky)
3. ↑   *RHS lecture – Professor Mark Cornwall ‘Traitors and the Meaning of Treason in Austria-Hungary’s Great War’* [online]. royalhistsoc.org, 2014-09-26, [cit. 2018-05-14]. Dostupné online.
4. ↑   *SD Forum Czeh Slovak Studies — Basees* [online]. basees.org, [cit. 2018-05-14]. Dostupné online. (po anglicky)

Externé odkazy
--------------

* Profil na University of Southampton

Autoritné údaje: * BnF: 12873817x
* GND: 1052697852
* ISNI: 0000 0001 1064 0229
* LCCN: nr92015073
* NK ČR: xx0006873
* VIAF: 56738631
* WorldCat: lccn-nr92015073
Mokrade Turca - Ivančínske močiare
**Mokrade Turca** sú chránená ramsarská lokalita s plochou viac ako 750 ha (vrátane ochranného pásma), pozostávajúcou z niekoľkých menších celkov - národných prírodných rezervácií: Turiec, Kláštorské lúky, Rakšianske rašelinisko a chránených areálov: Jazierko v Jazernici, Ivančinské močiare, Diviacke kruhy, Žarnovica.

Mokrade boli 17. februára 1998 zaradené medzi ramsarské lokality - teda do Zoznamu medzinárodne významných mokradí.

Referencie
----------

1. ↑   *MOKRADE TURCA - Ramsarská lokalita Mokrade Turca* [online]. [Cit. 2010-10-10]. Dostupné online.
2. ↑   *MEDZINÁRODNE VÝZNAMNÉ MOKRADE - Zapísané ramsarské lokality (MRL) / Designated Ramsar sites (MRL)* [online]. Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky, [cit. 2010-10-10]. Dostupné online. (po slovensky, po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mokrade Turca**

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej mape
* Mokrade turca[nefunkčný odkaz] - Turiecfoto.sk
* SZOP - Martin
* Slovenský ramsarský výbor

Súradnice: 48°54′43″S 18°48′09″V﻿ / ﻿48,91203°S 18,80263°V﻿ / 48.91203; 18.80263
Malostranská beseda (prvá vľavo)
**Malostranská beseda** respektíve bývalá **Malostranská radnica** je neskoro renesančná budova v Prahe 1, ktorá sa nachádza na Malostranskom námestí č. 21 v centre Malej Strany. Bývalá radničná budova dnes slúži už po mnoho rokov ako spoločenský klub a koncertná sála. Ide o jedno z kultúrnych centier Malej Strany, ktoré sa nachádza, okrem iného, ​​tiež na hlavnej turistickej trase prechádzajúcej starou Prahou od Prašnej brány cez Staromestské námestie cez Karlov most na Malú Stranu a odtiaľ potom ďalej na Pražský hrad.

Rekonštrukcia 2006 – 2009
-------------------------

Pohľad na Malostranskú besedu v priebehu rekonštrukcie
V rokoch 2006 až 2009 prešla bývalá radničná budova rozsiahlou rekonštrukciou. Podľa pôvodných plánov mala rekonštrukcia začať už v roku 2004 a byť dokončená koncom roka 2005, ale pri prieskumoch vyšlo postupne najavo, že dom je v oveľa horšom stave, ako sa pôvodne predpokladalo a celá rekonštrukcia nakoniec zabrala viac ako tri roky. Vo veľmi zlom stave bol napríklad jedinečný renesančný krov, ktorý sa nakoniec podarilo reštaurátorom za použitia dobových tesárskych techník zachrániť. Veľmi významným zásahom do vzhľadu bola obnova veží, ktoré sa na Malostranskej besede nachádzali od 17. storočia do roku 1828, kedy boli, pravdepodobne kvôli nestabilite, odstránené. Opätovnému umiestneniu veží predchádzala dlhá verejná aj odborná diskusia o zmysluplnosti a správnosti takéhoto zásahu do vzhľadu Malostranského námestia. Problematické bolo aj samotné technické riešenie osadenia veží, pretože pôvodná budova z 15. storočia nebola konštruovaná tak, aby veže uniesla a až v 17. storočí bol inštalovaný drevený systém, ktorý roznášal hmotnosť veží do celej konštrukcie budovy. Tento systém bol pri poslednej rekonštrukcii odstránený a nahradený systémom oceľovým.

Literatúra
----------

* BROŽ, Václav. *Nástin dějin Malostranské Besedy : K oslavě jejího jubilea třicetiletého*. Praha : vl.n. 1898. Založení zábavního spolku malostranských měšťanů a jeho činnost v letech 1868 – 1898.. Dostupné online.
* PETERKA, Josef. *Malostranská beseda v Praze 1868 – 1928*. Praha : Malostranská beseda, 1928. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Staromestská radnica
* Novomestská radnica
* Hradčanská radnica

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Malostranská beseda**

Externé odkazy
--------------

* Všetko o vzniku a histórii bývalej radničnej budovy
* Malostanská beseda na stránkach Pražskej informačnej služby
* Informácie o oprave budovy na serveri ARCHIWEB
* Článok na stránkach Radia Praha

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Malostranská beseda na českej Wikipédii.*
**Boédromia** (starogr. *Βοηδρόμια*) bol staroveký aténsky sviatok.

Boédromia bol starogrécky sviatok na počesť boha Apolóna *Boédromia*, ktorý sa oslavoval v Aténach 7. boédromiona, t. j. v treťom mesiaci atického kalendára (v septembri). Apolón bol s epitetónom *Boédromios* označovaný aj na iných miestach gréckeho sveta, ale oslavovaný bol len v Aténach (jeho sochu videl napr. Pausanias v Boiótii: „*V blízkosti sa týči socha Apolóna s prímenom Boédromios – Náhliaci sa na pomoc*" ). 

Počas osláv tohto sviatku sa zrejme kládol dôraz na jeho vojenský charakter, ktorý bol spojený s pomocou prinesenou v boji. Jedinými známymi obradmi, ktoré sa počas neho konali, sú procesia a obety (procesiu spomína aténsky štátnik Demostenes, ktorý sa s pohŕdaním vyjadril o rečníkoch [politikoch] vystupujúcich počas sviatku.). Podľa Plutarcha sa Boédromia začala v Aténach oslavovať po bitke Thésea s Amazonkami, odohranej v mesiaci boédromion. Podľa inej tradície praotec Iónov Ión pomáhal Erechteovi v boji proti tráckemu kráľovi Eumolpovi, čo sa pripomenulo na jej oslavách.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Simon Hornblower, Antony Spawforth, Esther Eidinow. *The Oxford Classical Dictionary*. Oxford : OUP Oxford, 2012. ISBN 978-01-9954-556-8. S. 236.
2. ↑   *Klasické Atény*. Bratislava : Tatran, 1970. 61-057-70. S. 153.
3. ↑  Phillip Harding. *From the End of the Peloponnesian War to the Battle of Ipsus*. Cambridge : Cambridge University Press, 1985. ISBN 978-05-2129-949-7. S. 95.
4. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 212.
5. ↑  Démosthenes, *Olynthiakoi*, 3, 31.
6. ↑  Robert Parker. *Polytheism and Society at Athens*. Oxford : OUP Oxford, 2005. ISBN 978-01-9153-452-2. S. 463.
7. ↑  Plutarchos, *Bioi paralléloi, Théseus*, 27.
8. ↑  Maria Fragoulaki. *Kinship in Thucydides*. Oxford : OUP Oxford, 2013. ISBN 978-01-9166-694-0. S. 235.
Súradnice: 40°46′S 21°6′V﻿ / ﻿40,767°S 21,100°V﻿ / 40.767; 21.100

**Malé Prespanské jazero** (novogr. Λίμνη Μικρή Πρέσπα *Limni Mikri Prespa*, albán. Prespa e Vogël) je jazero nachádzajúce sa na hraniciach Albánska (kraj Korçë) a Grécka (Západná Makedónia). Nachádza sa vo vnútrozemí Balkánskeho polostrova, neďaleko od Veľkého Prespanského jazera, s ktorým tvorí jeden celok. Z celkovej plochy jazera leží 42,5 km² (138 km² povodia) v Grécku a 4,3 km² (51 km² povodia) v Albánsku.

Na sever od Malého Prespanského jazera, na hraniciach Albánska (kraj Korçë), Grécka (Západná Makedónia) a Severného Macedónska, sa nachádza Veľké Prespanské jazero. 

21. augusta 1975 bolo zaradené do Rámsarského zoznamu mokradí medzinárodného významu, najmä pre dôležitosť územia pre hniezdenie a rozmnožovanie ohrozených vtáčích druhov.

Rámsarská lokalita
------------------

V roku 1975 bolo zaradené na Rámsarský zoznam mokradí medzinárodného významu, v rámci ktorého bolo v rokoch 1990–1999 na Montreuxskom zozname, v ktorom sú vedené lokality ohrozené ľudskou činnosťou. V tomto období bol miestny ekosystém ohrozovaný vysúšaním, nadmerným spásaním pasienkov v bezprostrednom okolí a výlovom rýb. Vegetáciu tvorí rozmanitá vodomilná flóra, ktorá rastie na nivách v oblasti. Územie je významnou lokalitou pre prezimovanie a rozmnožovanie ohrozených vtákov, najmä pelikánov: Pelikán kučeravý (200 párov); Pelecanus onocrotalus (70 párov); a Phalacrocorax pygmeus (100 párov).

Referencie
----------

1. 1 2 3 4   *Summary Description: GREECE 3GR008* [online]. [Cit. 2013-02-19]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Malé Prespanské jazero**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Small Prespa Lake na anglickej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Geografia oblasti Prespanských jazier
* Malé Prespanské jazero na stránke Gréckeho centra pre biotopy a mokrade (po anglicky)
Súradnice: 49°10′27.6″S 20°6′13.9″V﻿ / ﻿49,174333°S 20,103861°V﻿ / 49.174333; 20.103861

**Malý Ganek** (nesprávne **Malý Gánok**, poľ. *Mały Ganek*, nem. *Kleiner Ganek*, maď. *Kis Ganek*) je severozápadný satelit (Veľkého) Ganku vo Vysokých Tatrách. Od masívu Vysoká ho delí Rumanovo sedlo, od Prostredného Ganku Malá Ganková štrbina a na severe z neho vybieha samostatný bočný hrebeň medzi Ťažkú a Bielovodskú dolinu. Z južnej strany leží pod Malým Gankom severovýchodné odvetvie Zlomísk a Rumanova dolinka.

Názov
-----

Gang, „gánok" znamená ľudový zastaraný slovenský pojem pre verandu, v regionálnom dialekte sa vyslovuje „ganek". Vzťahuje sa na typickú terasu, sutinovú rampu, ktorá pozdĺžne pretína severozápadnú stenu Malého Ganku vo výške takmer 300 metrov nad Ťažkou dolinou. Nazývame ju Galériou Ganku. Názov prešiel do literatúry a kartografie vo svojej miestnej nárečovej forme. Nakoľko známejšia a správnejšia forma názvu „gánok" je už archaická, rešpektuje sa všeobecne ľudový názov „ganek" aj v ustálenej tatranskej zemepisnej nomenklatúre. Adjektívum „malý" diferencuje tento vrchol od susedného Prostredného Ganku a od najvyššieho štítu masívu, od Ganku.

Výstupy
-------

Nedá sa predpokladať, že by na jeho vrchole stáli dávni hľadači pokladov, a tak prvými doloženými turistami na jeho vrchole boli Poliaci Karol Potkański s horskými vodcami Jęndrzejom Walom ml. a Janom Bachledom Tajberom. Bolo to 25. augusta 1892, keď sa rozhodli vystúpiť na (Veľký) Ganek západným hrebeňom z Rumanovho sedla. Severovýchodná stena pod Galériou Ganku je však oveľa väčší horolezecký problém.

Turistika
---------

Výstup na štít je možný len s horským vodcom. Najľahšia túra (0+), ale dosť exponovaná, vedie do Gankovej štrbiny, širokého sedla medzi Rumanovým štítom a Gankom a potom po hrebeni na vrchol.

Galéria
-------

* Vľavo hore Prostredný hrot, uprostred Bradavica, vpravo vzadu Gerlach a pod ním Ganek.Vľavo hore Prostredný hrot, uprostred Bradavica, vpravo vzadu Gerlach a pod ním Ganek.
* Zľava Západný železný štít, Zlobivá, Rumanov štít, Ganek, v pozadí vpravo Rysy a Malé Rysy.Zľava Západný železný štít, Zlobivá, Rumanov štít, Ganek, v pozadí vpravo Rysy a Malé Rysy.
* Hviezdoslavov vodopád, sprava Ganek, Rumanov štít a Zlobivá.Hviezdoslavov vodopád, sprava Ganek, Rumanov štít a Zlobivá.
* Pohľad zo severu, zľava Rumanov štít a Ganek, uprostred Vysoká (mrak) a Ťažký štít, vpravo Rysy.Pohľad zo severu, zľava Rumanov štít a Ganek, uprostred Vysoká (mrak) a Ťažký štít, vpravo Rysy.

Referencie
----------

1. 1 2  BOHUŠ, Ivan. *Od A po Z o názvoch Vysokých Tatier*. 1. vyd. Tatranská Lomnica : ŠL TANAPu, 1996. ISBN 80-967522-7-8. S. 457.
2. ↑  BOHUŠ, Ivan. *Tatranské štíty a ľudia*. 1. vyd. Tatranská Lomnica : IaB, 2012. ISBN 978-80-969017-9-1. S. 159.
3. ↑  ANDRÁŠI, Július; ANDRÁŠI, Arno. *Tatranské vrcholy, vysokhorský sprievodca*. Bratislava : Šport, 1973. 77-025-7311-6.

Externé odkazy
--------------

* K názvosloviu Ganek – Gánok a i.
* Na Summitpost.org
* Súpis o nákres najvýznamnejších ciest Galériou Archivované 2017-02-04 na Wayback Machine
* Ganek a jeho Galéria na nfo.sk Archivované 2013-06-03 na Wayback Machine
* Opis normálky
Malý znak Česko-Slovenska
**Malý znak Česko-Slovenska** bol medzi rokmi 1920 – 1938 a 1945 – 1960 jeden zo štátnych symbolov Česko-Slovenska.

Dejiny Malého znaku
-------------------

Malý znak bol 30. marca 1920 podľa *zákona č. 252/1920 Sb.* prijatý spolu so Stredným a Veľkým znakom.

Tento znak sa používal najmä v období Prvej česko-slovenskej republiky (1920 – 1938), údajne pre jeho symboliku, ktorá vystihovala jednotnosť štátu.

Štátny znak sa opäť začal používať až v roku 1945, teda po oslobodení Česko-Slovenska od nacistov. Používal sa do vzniku ČSSR, keď bol 17. novembra 1960 stanovený Štátnym znakom Československej socialistickej republiky.

Opis znaku
----------

Štátny znak Česko-Slovenska mal tvar červeného štítu, v ktorom sa nachádzal dvojchvostý lev s korunou na hlave. Na levovej hrudi sa nachádzal znak Slovenska (tri modré hory symbolizujúce Tatru, Matru a Fatru, dvojramenný kríž znázorňujúci kresťanské hodnoty a červené pozadie). 

Opis znaku bol podľa *zákona č. 252/1920 Sb. § 4* nasledovný:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| „ | Malý znak republiky Československé jest: Na červeném štítě stříbrný dvouocasý lev ve skoku v pravo hledící, úst rozžavených, s jazykem vyplazitým, drápy a čelenkou, vše zlaté barvy, nesoucí na svých prsou červený štítek s třemi modrými vrchy, z nichž na prostředním vyšším vztyčen jest stříbrný kříž patriarší. | "|

Referencie
----------

1. ↑   *Česká a československá vlajka* [online]. web.archive.org, 2005-03-08, [cit. 2020-08-17]. Dostupné online.
2. ↑   *Vlast - Znaky, symboly* [online]. web.archive.org, 2009-05-14, [cit. 2020-08-17]. Dostupné online.
3. ↑  SLOV-LEX. *163/1960 Zb. - Zákon o štátnom znaku a o štátnej v...* [online]. Slov-lex, [cit. 2020-08-17]. Dostupné online.
4. ↑   *Historie státního znaku | Vláda ČR* [online]. www.vlada.cz, [cit. 2020-08-17]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Štátny znak Česko-Slovenska
* Stredný znak Česko-Slovenska
* Veľký znak Česko-Slovenska

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Malý znak Česko-Slovenska**
**Momentum** (skr. Mom; z angl. *hybnosť*) je indikátor v technickej analýze. Ide o jeden z najpoužívanejších indikátorov vôbec. Za jeho tvorcu sa považuje známy obchodník Welles Wilder.

Momentum sa používa na meranie „sily a rýchlosti trendu". Jeho hlavnou výhodou je jednoduchosť výpočtu. Počíta sa dvoma alternatívnymi rôznymi spôsobmi: 

a) Mom = cena n – cena n-x
b) Mom = (cena n / cena n-x) \* 100
pričom *cena n* je aktuálna cena; *cena n-x* je cena x periód späť (najčastejšie nastavenia sú 14 a 20 periód naspäť)

Kladná hodnota znamená, že *aktuálna cena* je vyššia, ako bola *cena x periód späť*. Ak je hodnota indikátora kladná, cenový trend podkladového aktíva je rastúci a čím je vzrast prudší, tým je trend zároveň silnejší. Opačná analógia platí pre klesajúce hodnoty momenta. 

Momentum sa zobrazuje graficky formou histogramu. Jeho hodnota osciluje okolo nulovej línie (pri druhom uvedenom spôsobe výpočtu osciluje momentum okolo hodnoty 100). Často sa zvykne vyhladzovať pomocou kĺzavého priemeru, aby sa dosiahol hladší priebeh oscilátora, a tým jednoznačnejšie signály na nákup a predaj. 

Indikátor sa dá využívať niekoľkými spôsobmi. Najčastejšie sa používa tak, že obchodník nakupuje, keď hodnota momenta prerazí nulovú líniu smerom nahor (trend je rastúci a silnie), predáva, keď hodnota momenta prerazí nulovú líniu smerom nadol. Ďalšie klasické spôsoby jeho využitia sú: 

* vyhľadávanie pozitívnych a negatívnych divergencií,
* vyhľadávanie extrémnych hodnôt oscilátora – vrcholy a dná.

Momentum je obľúbeným indikátorom technických analytikov nielen pre jednoduchosť výpočtu, ale aj preto, že občas dokáže upozorniť na zmenu trendu v predstihu, skôr ako sa zmení samotný cenový trend podkladového aktíva.

Rate of Change
--------------

Variáciou momenta je *indikátor ROC* (*Rate of Change* - "miera zmeny"). Jeho výpočet je takýto:

ROC = ((cena n – cena n-x) / (cena n-x)) \* 100
Oba indikátory (momentum aj rate of change) sú v podstate identické a aj sa používajú rovnakým spôsobom.

Externé odkazy
--------------

* Momentum indikátor na eTrading.sk Archivované 2009-11-04 na Wayback Machine
* Zachyťte ten správný moment: indikátor Momentum - (po česky)
* Momentum (www.metaquotes.net) - (po anglicky)
**Martin & la talpoj** je hudobná formácia, ktorú založil Martin Wiese po tom, ako sa skupina Persone stala neaktívnou. Pozostáva z Martina Wiese a jeho hudobných priateľov zo skupiny Jetpitol. V skupine Persone bol Wiese motorom, písal väčšinu hudby a textov piesní.

Podmienky v Persone sa ale zmenili a už nebolo možné spolu hrať. Wiese sa nechcel stratiť z esperantskej hudobnej scény a začal s nahrávaním sólového albumu. Nahrával ho počas "voľných chvíľ" 2 roky. Hlavnou piesňou sa stala *Pli ol nenio* (*Viac ako nič*). Podľa vyjadrenie Wiese názov zodpovedá podmienkam tvorby, "Lepšie ako nerobiť nič."

Skupina síce vznikla v roku 2005 a prvý album vydala v 2007 ale prvý elektrický koncert mala až na Kultura Esperanto-Festivalo 2009. Samotný Wiese však často koncertuje sám akusticky. Akustické koncerty sú dokonca často obľúbenejšie, lebo jasnejšie počuť hlas.

Zostava
-------

* Martin Wiese
* Jonas Kempe
* Fredrik Kempe
* Johan Öhlund
* Rickard Gustavsson
* Fred Soboonchi
* Anders Grop

Diskografia
-----------

* 2007 - *Pli ol nenio*
* 2014 - *Superbazaro*

Referencie
----------

1. ↑  Videosesio de Martin kaj la talpoj en la studio de Vinilkosmo
2. ↑  Varsovia Vento Elsendoj: La 51a elsendo

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Martin & la talpoj**

Externé odkazy
--------------

* Martin & la talpoj na Myspace
* texty piesní a preklady do slovenčiny Archivované 2010-03-29 na Wayback Machine
**Martin Belluš** (\* 8. október 1911, Slovenská Ľupča - † 26. marec 1977, Liptovský Mikuláš) bol lekár, chirurg.

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, na Lekárskej fakulte UK v Bratislave, 1936 MUDr. 1946 doc.. V rokoch 1943-1944 absolvoval študijnú cestu do Švajčiarska. V rokoch 1936-1937 asistent na chirurgickom oddelení v nemocnici v Banskej Bystrici, 1937-1944 na Klinike chirurgie Lekárskej fakulty UK v Bratislave, chirurg v nemocnici v Podbrezovej (1944-1945) a lekár v Balážoch, primár chirurgickom oddelení nemocnice v Trenčíne, v Ružomberku, 1954-1956 nezákonne väznený v Ružomberku, Žiline, Ilave a v Nitre, 1958-1973 závodný lekár v Žiari nad Hronom, 1973-1975 primár chirurgického oddelenia nemocnice v Novej Bani. Venoval sa najmä chirurgii štítnej žľazy a brušnej dutiny. Publikačne činný, vydal dve samostatné práce, autor odborných štúdií a príspevkov, napísal aj učebnicu pre chirurgov, ktorá ostala v rukopise V r. 1944-1945 účastník druhého čs. odboja a SNP, zaslúžil sa o dislokáciu časti nemocnice v Podbrezovej do hôr. V 50. rokoch prenasledovaný a väznený, 1956 
amnestovaný.

Ocenenie
--------

* R. 1946 vyznamenaný Radom SNP II.tr. Čs. vojnovým krížom 1939 a i.

Dielo
-----

* *Indikácia na chirurgickú liečbu v internej medicíne*, Bratislava r. 1945
* *Najčastejšie komplikácie pri resekcii žalúdka*, Bratislava r. 1945

Referencie
----------

1. ↑   *Osoby, ktoré získali titul na UK - Martin Belluš* [online]. Bratislava: Univerzita Komenského, [cit. 2023-01-29]. Dostupné online. Archivované 2023-01-27 z originálu.

Literatúra
----------

* BELLUŠ, Martin. In:  *Biografický lexikón Slovenska*. Zväzok I A – B. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2002. 638 s. ISBN 80-89023-16-9. S. 326.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5829 0195
* NK ČR: nlk20010094943
* SNK: 165702
* VIAF: 84820363
**Martin Gablík** (\* 1953) je popredný slovenský výškový horolezec.

Lezenie
-------

S výškovým horolezectvom začal Zvolenčan až v zrelom veku. V roku 1996 na Mount Evereste dosiahol 8050 m. Bol tiež členom expedície na Kančedžongu 1997 (dosiahol 8300 m) a Broad Peak 1998 (pomáhal zostúpiť Petrovi Šperkovi). V tom čase zdolal juhoamerickú Aconcaguu. V roku 2002 v rámci medzinárodnej výpravy vystúpil na Makalu. V r. 2004 na Annapurne dosiahol výšku 7200 m. V r. 2007 vystúpil s A. Suchým na Nanga Parbat ako najstarší, 53-ročný Slovák na osemtisícovku.

Ocenenie
--------

O Broad Peak sa pokúsil aj v roku 2005. Spolu s Rudolfom Bošjakom sa vzdali vlastného výstupu a za cenu veľkého rizika pomáhali zachrániť zraneného poľského horolezca. Slovenský olympijský výbor im udelil cenu Radovana Kaufmana (dnes cena Jána Popluhára). Získali aj cenu Európskeho hnutia Fair Play.

Referencie
----------

1. ↑   *Výročné trofeje Slovenského olympijského výboru* [online]. Bratislava: Slovenský olympijský výbor, [cit. 2011-05-16]. Dostupné online.

* M. Vranka, *Horolezectvo na prelome tisícročí*, Šport 2003.

Externé odkazy
--------------

* Cena Fair Play
* História výškového horolezectva
Maneki Neko
**Maneki Neko** (jap. 招き猫) je druh japonskej sošky, často z keramiky, ktorá má prinášať šťastie a bohatstvo svojmu majiteľovi.

*Neko* v japončine znamená mačka, *maneki* pozvanie. Maneki Neko je teda niečo ako vábiaca mačka. Možno ju obvykle vidieť pred japonskými obchodmi, reštauráciami, pačinko herňami a ďalšími podnikmi. Tradične je zobrazená vo vzpriamenej polohe so vztýčenou prednou labkou. Niektoré verzie tejto sošky vedia kývať labkou. Toto gesto ruky je v japonskej kultúre chápané ako gesto pozvania. Hovorieva sa, že keď mačka dvíha pravú labku priťahuje peniaze, keď ľavú labku priťahuje zákazníkov. Na krku má Maneki Neko vždy červený obojok so zvončekom.

Maneki Neko môže byť v rôznych farbách. Podľa farby prináša šťastie v rôznych oblastiach.
Zlatá, prináša šťastie v podnikaní.
Červená prináša šťastie v zdraví.
Biela šťastie v rodine.

Externé odkazy
--------------

* Maneki Neko na manga.cz Archivované 2016-03-05 na Wayback Machine
* Maneki Neko na miciny.cz

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Maneki Neko na českej Wikipédii.*
Generálmajor **Martin Herem** (\* 17. december 1973, Tallinn, Estónska SSR) je estónsky generál.

V súčasnosti je od 15. júla 2016 Náčelník Štábu Estónskych obranných síl V januári 2018 bol ministrom obrany navrhnutý do funkcie Veliteľa Estónskych obranných síl, ktorú prevezme 5. decembra 2018, dovtedy bude vykonávať svoju doterajšiu funkciu.

Vojenská kariéra
----------------

Svoju vojenskú kariéru v Estónskych ozbrojených silách začal v roku 1992. Ešte predtým sa po obnovení nezávislosti Estónska podieľal na spoluzaložení Obrannej ligy. Po ukončení Estónskej národnej vysokej škole obrany a získaní magisterského titulu pracoval ako veliteľ čaty a v štábnych a veliteľských funkciách na úrovni práporu. Po absolvovaní Baltickej vysokej školy obrany vyučoval taktiku na Estónskej národnej vysokej škole obrany. Zúčastnil sa tiež misii v Iraku.

V roku 2006 bol povýšený na majora. Od roku 2007 bol veliteľom štábu a neskôr veliteľom Severovýchodného obranného veliteľstva. V roku 2009 bol povýšený na podplukovníka. Od roku 2012 bol zástupcom veliteľa Estónskej národnej vysokej školy obrany a od roku 2013 jej veliteľom. V rovnakom roku bol povýšený na plukovníka. Od 15. júla 2016 je Náčelníkom Štábu Estónskych obranných síl, stal sa prvým absolventom Estónskej národnej vysokej školy obrany v tejto funkcii. Od roku 2017 bol brigádnym generálom.

V januári 2018 bol ministrom obrany (Jüri Luik) navrhnutý do funkcie veliteľa Estónskych obranných síl. Po prerokovaní v Rade národnej bezpečnosti estónske parlamentu bol na pozíciu menovaný vládou. Funkcie sa ujme 5. decembra 2018. Súčasný veliteľ je generál Riho Terras. Vo februári 2018 ho prezidentka Kersti Kaljulaidová povýšila na generálmajora.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5   *kindralmajor Martin Herem* [online]. mil.ee, rev. 2018-02-14, [cit. 2018-07-19]. Dostupné online. Archivované 2019-03-31 z originálu. (po estónsky)
2. 1 2 3 4 5   mil.ee, [cit. 2018-07-19]. Dostupné online. Archivované 2018-03-16 z originálu. (po anglicky)
3. 1 2 3 4   *Martin Herem appointed next Defence Forces commander* [online]. news.err.ee, 2018-01-18, [cit. 2018-07-19]. Dostupné online. (po anglicky)
4. ↑   *Kaljulaid promotes Herem, Sirel to major general* [online]. news.err.ee, 2018-02-15, [cit. 2018-07-19]. Dostupné online. (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Martin Herem**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Martin Herem na anglickej Wikipédii.*
Časť hereckého obsadenia
***Líbáš jako ďábel*** je situačná komédia z roku 2012. Režisérka je Marie Poledňáková. Ide o komédiu plnú zvratov sústredenú v deji na výrazné charaktery štyroch postáv zrelého veku. V hlavných úlohách účinkujú Oldřich Kaiser, Jiří Bartoška, Eva Holubová a Kamila Magálová. Odohráva sa v obrazovo bohatých kulisách Orientu.

Dej
---

Známy spisovateľ Karel je konečne z bytu preč a žije si svoj život záletníka, ale niečo v živote začína strácať. Bohunka, bývalá manželka Františka, trpí stále ťažšími depresiami z odchodu svojho manžela. Obaja sa chcú k svojim expartnerom vrátiť.  
 
František a Helena chcú mať pokoj a pohodu a preto odlietajú na zaslúženú dovolenku do Maroka. Ale ani v Afrike sa im problémy nevyhnú, ich bývalí partneri vycítia ako sa im znova vkradnúť do života. Až v Maroku milenci musia podstúpiť veľkú skúšku ich lásky.

Tvorcovia
---------

Režisérka Marie Poledňáková
* Scenár: Marie Poledňáková
* Režisér: Marie Poledňáková
* Kameraman: Vladimír Smutný
* Hudobný skladateľ: Petr Malásek
* Strih: Adam Dvořák

Obsadenie
---------

1. Kamila Magálová - Helena
2. Jiří Bartoška - Karel
3. Oldřich Kaiser - František
4. Eva Holubová - Bohunka
5. Nela Boudová - Kristýna
6. Jiří Langmajer - Láďa
7. Tereza Kostková - Monika
8. Martha Issová - Bela
9. Roman Vojtek - Adam
10. Filip Antonio - Bastík
11. Milan Steindler - Béďa
12. Petr Nárožný - psychiater
13. Sandra Pogodová - Miluška

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Líbáš jako ďábel**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
* *Líbáš jako ďábel* v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Líbáš jako ďábel na českej Wikipédii.*
**Marta Beňačková** (29. august 1953, Bratislava) je slovenská operná speváčka-mezzosopranistka, ktorá pôsobí aj v Česku.

Umelecký profil
---------------

Absolvovala na bratislavskom konzervatóriu hru na klavír, na Vysokej škole múzických umení v Bratislave sa už venovala spevu. Jej široký koncertný repertoár zahrnuje literatúru piesňovú, oratórnu aj vokálnu symfonickú od baroka až po súčasnosť. V oblasti opery vytvorila mnoho hlavných postav svetového repertoáru, predovšetkým z diela Verdiho, Pucciniho a Dvořáka. Jej diskografia obsahuje za posledných päť rokov viac než dvadsať titulov.

Pedagogická činnosť
-------------------

Vedľa spievania sa venuje tiež vyučovaniu mladých spevákov na bratislavskom konzervatóriu, pri medzinárodných interpretačných kurzoch v Piešťanoch (pôsobí ako asistentka Magdalény Hajóssyovej) a hlavne vyučuje na Janáčkovej akademii múzických umění v Brne.

Spolupráca s orchestrami
------------------------

* Česká filharmónia
* Symfonický orchester Českého rozhlasu
* Symfonický orchester hl. m. Prahy FOK

Externé odkazy
--------------

* Štátna opera Praha
* Životopis na stránkach Scéna.cz[nefunkčný odkaz]

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Marta Beňačková na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 128857072
* ISNI: 0000 0000 5515 3793
* LCCN: n95063724
* NK ČR: xx0040800
* SNK: 169347
* VIAF: 2663869
* WorldCat: lccn-n95063724
Prof. Mgr. **Martin Slobodník**, PhD. (\* 10. apríl 1970, Bratislava – † 14. apríl 2019, Bratislava) bol slovenský sinológ, tibetológ, prekladateľ, historik a žurnalista.

Vzdelanie
---------

Martin Slobodník patril k prvej generácií slovenských sinológov vyštudovaných na Slovensku. V rokoch 1988 – 1994 študoval na Filozofická fakulta Univerzity Komenského v Bratislave, odbor sinológia – prekladateľstvo a tlmočníctvo na Katedre jazykov a kultúr krajín Ďalekého východu.

V rokoch 1991 – 1993 absolvoval študijný pobyt na Katedre čínskeho jazyka a kultúry Pekinskej univerzity v ČĽR, štúdium klasickej a modernej čínštiny, čínskych dejín. Od septembra 1996 do júla 1998 absolvoval študijný pobyt na Katedre jazykov a kultúr vnútornej Ázie na univerzite v Bonne, kde sa venoval štúdiu tibetológie.

Od augusta 1998 bol odborným asistentom Kabinetu orientalistiky Slovenskej akadémie vied. V septembri 2000 sa stal odborným asistentom Katedry jazykov a kultúr krajín východnej Ázie Filozofickej fakulty Univerzity Komenského. V októbri 2003 mu bol udelený titul PhD. za prácu *Čínsko-tibetské vzťahy v období 1368 – 1434: dynastia Ming a rod Phag-mo-gru*. V septembri 2007 sa stal vedúcim Katedry jazykov a kultúr krajín východnej Ázie a v októbri 2007 habilitoval v odbore všeobecné dejiny. Od júna 2013 bol prodekanom Filozofickej fakulty UK pre rozvoj fakulty a informačné technológie, neskôr aj pre medzinárodné vzťahy a od 1. februára 2019 bol dekanom fakulty.

Prezident Andrej Kiska ho 16. mája 2016 vymenoval za profesora v odbore orientálne jazyky a kultúry.

Bibliografia
------------

* Slobodník, M. (2007): *Mao a Buddha: náboženská politika voči tibetskému buddhizmu v Číne.* Bratislava: Chronos.
* Slobodník, M. (2011): *Politické, náboženské a ekonomické aspekty čínsko-tibetských vzťahov v 14. – 15. storočí.* Bratislava: Univerzita Komenského.
* Slobodník, M. /text/ – Breier, P. /foto/ (2013): *Labrang – svet tibetského kláštora.* Bratislava: Slovart.

Referencie
----------

1. 1 2   *Zomrel dekan FiF UK prof. Martin Slobodník* [online]. Bratislava: Univerzita Komenského, 2019-04-15, [cit. 2019-04-15]. Dostupné online.
2. 1 2 3  Martin Slobodník In:  *Osoby, ktoré získali titul na UK* [online]. Bratislava: Univerzita Komenského, [cit. 2019-04-15]. Dostupné online.
3. ↑   *Martin Slobodník* [online]. Filozofická fakulta Univerzity Komenského v Bratislave, [cit. 2017-11-26]. Dostupné online.
4. ↑   *Vymenovania a odvolania* [online]. Kancelária prezidenta Slovenskej republiky, [cit. 2016-07-05]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Profil Martin Slobodník

Autoritné údaje: * BnF: 17138730q
* GND: 1137193646
* ISNI: 0000 0000 7105 7590
* LCCN: no2001074374
* NK ČR: xx0084113
* SNK: 169134
* VIAF: 73508872
* WorldCat: lccn-no2001074374
**Martin Branislav Tamaškovič** (niekedy aj **Tomaškovič**) (\* 20. október 1803, Dechtice – † 20. február 1872, Trnava) bol známy slovenský vlastenec, národnokultúrny pracovník, mecén a veršovník. Bol spoluzakladateľ Matice slovenskej.

Život
-----

Narodil sa v rodine Imricha Tomaškoviča a jeho manželky Márie Pôvodne mlynársky majster desať rokov vandroval po strednej Európe. Vrátil sa ako uvedomelý Slovák a Slovan. Po návrate sa usadil v Trnave, kde si v roku 1832 otvoril hostinec a v roku 1835 ho mestský magistrát prijal za mešťana. Jeho hostinec sa stal sídlom slovenského národného života v Trnave. Popri hostinci takisto zriadil aj verejnú čitáreň. Tá sa nachádzala v jeho dome na Františkánskej ulici a návštevníci tam mali k dispozícii knihy z jeho bohatej knižnice a rozličné slovenské i české noviny a časopisy.

Tamaškovič bol veľkým ctiteľom a obdivovateľom básnika Jána Hollého. Venoval mu jednu zo svojich básní. Od roku 1846 bol členom spolku Tatrín, bol aktívnym členom Matice slovenskej, Matice srbskej, členom výboru Spolku sv. Vojtecha, podporoval slovenské gymnáziá i Slovenskú besedu v Trnave, poznal sa so všetkými vtedajšími slovenskými národnými dejateľmi, ktorí ho navštevovali a korešpondovali s ním. Svojou tvorbou i svojimi aktivitami sa po celý život snažil o presadzovanie slovenčiny do verejného a kultúrneho života a o posilnenie národného povedomia medzi slovenským obyvateľstvom. O tom, že to v tých časoch nebolo jednoduché, svedčilo niekoľko fyzických útokov na jeho osobu a majetok. Podľa veľkého obrazu Svätopluka, ktorý visel v podbrání jeho domu a dodnes sa zachoval v Spolku sv. Vojtecha, dostal od svojich neprajníkov prezývku *Trnavský Svätopluk*. Tí to síce pôvodne mysleli ako posmešok, no Tamaškovič to zobral ako poctu a na svoju prezývku, pod ktorou bol známy široko ďaleko, bol veľmi hrdý.

Tamaškovič sa aktívne zapojil do bojov v povstaní v roku 1848, kde pôsobil ako dôstojník Slovenského dobrovoľníckeho zboru a v roku 1849 zastupoval trnavský magistrát v deputácii vyslanej k panovníkovi do Viedne.

Bol pochovaný 22. februára 1872 na Starom cintoríne v Trnave, kde sa dodnes zachoval jeho hrob i s náhrobkom.

Na jeho počesť a prínos mestu je po ňom v Trnave pomenovaná Tamaškovičova ulica.

Literatúra
----------

* *Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000*. Ed. Klimová Anna, Némethová Mária a kol. Banská Bystrica : Štátna vedecká knižnica, 2002. 289 s. ISBN 8085169622.
* Vlastivedný časopis

Externé odkazy
--------------

* Verejná knižnica M. Kováča B. Bystrica - katalóg Clavius - záznam Tomaškovič, Martin, 1803-1872[nefunkčný odkaz]
* Záznam o narodení a krste v matrike - pokrstený ako Martinus Thomaskowits
* Záznam o úmrtí - farnosť Trnava

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Martin Tamaškovič**
Prelát Prof. PaedDr. ThDr. **Ambróz Martin Štrbák**, PhD. O. Praem (\* 6. apríl 1972) je opát premonštrátskeho kláštora v Jasove, jediný aktívny opát na území Slovenska a druhý najmladší opát na svete. Je docentom katedry hudby pedagogickej fakulty Katolíckej univerzity v Ružomberku a externým spolupracovníkom katedry katechetiky a pedagogiky teologickej fakulty. Je autorom viacerých publikácií.

Stručný životopis
-----------------

Rehoľné rúcho prijal dňa 13. novembra 1991 a prvé rehoľné sľuby zložil 13. augusta 1993. Za kňaza bol vysvätený 20.6.1997. Za jasovského ordinára bol na obdobie šiestich rokov zvolený 7. júla 2009. Opátsku benedikciu prijal z rúk Jeho Excelencie Mons. Alojza Tkáča, dňa 30. augusta 2009 za prítomnosti generálneho opáta Thomasa Handgrätigena O.Praem. Dodnes je taktiež riaditeľom premonštrátskeho gymnázia na Kováčskej 28 v Košiciach.

Externé odkazy
--------------

* tlačová správa o benedikcii
* fotografie z benedikcie[nefunkčný odkaz]
**Macko Uško** je poľský televízny seriál a kreslený film pre deti.

Macko Uško pôvodne vznikol v roku 1957 v detskom časopise. Jeho tvorcami boli spisovateľ Czesław Janczarski a ilustrátor Zbigniew Rychlicki. 

Televízny seriál sa začal nakrúcať v roku 1975. V slovenskom znení úspešne nahovoril všetky postavy Michal Dočolomanský.

Originálny seriál vytvorili
---------------------------

* Režiséri: Lucjan Dembiński, Marian Kiełbaszczak, Dariusz Zawilski, Eugeniusz Ignaciuk, Jadwiga Kudrzycka, Eugeniusz Strus, Teresa Puchowska-Sturlis, Janusz Galewicz, Krystyna Kulczycka, Janina Hartwig
* Scenár podľa rozprávok Česlava Janczarského: Janusz Galewicz, Łukasz Czerwiec, Jadwiga Kudrzycka, Janina Hartwig, Eugeniusz Ignaciuk, Marian Kiełbaszczak, Eugeniusz Strus
* Fotky: Eugeniusz Ignaciuk, Stanisław Kucner, Leszek Nartowski, Piotr Jaworski, Bogdan Malicki
* Hudba: Piotr Hertel

Mackova pesnička
----------------

Dobrý večer, na dobrú noc  

Macko z plyšu spieva vám  

volajú ma Macko Uško  

lebo smiešne uško mám  

Huncút som a rád sa hrám  

s humorom je predsa fuška  

všetky deti rád ja mám  

to je heslo Macka Uška.

(Záver)  

Rýchlo do postieľok  
 
veď už mesiac svieti.  

Rozlúčte sa s mackom  
 
dobrú noc vám, deti.

Externé odkazy
--------------

* Múzeum Macka Uška (poľský jazyk) Archivované 2017-06-23 na Wayback Machine
Dr. **Matej Metod Bella** (\* 7. december 1869, Kostolné – † 26. november 1946, Čereňany) bol slovenský evanjelický farár, teológ, právnik a politik.

Životopis
---------

Jeho otec bol Ján Pravdoľub Bella a matka Anna, rod. Fábryová.

Študoval na gymnáziách v Békešskej Čabe a v Sarvaši. Teológiu študoval v Bratislave, Šoprone a Lipsku. Popri zamestnaní vyštudoval aj právo na univerzite v Budapešti, doktorát získal roku 1912.

V rokoch 1894 – 1912 pôsobil ako farár v Liptovskom Trnovci, kde v roku 1905 založil *Čitateľský spolok*. Vo volebnom období 1906 – 1910 bol jedným z troch slovenských poslancov v Uhorskom sneme (za Slovenskú národnú stranu). V rokoch 1911 – 1920 bol farárom v Ružomberku.

Zúčastnil sa budapeštianskych porád o vytvorení Slovenskej národnej rady. Od roku 1918 bol členom výkonného výboru SNR. V októbri 1918 sa stal signatárom Martinskej deklarácie. V rokoch 1918 – 1919 bol podpredsedom Revolučného národného zhromaždenia, predseda Slovenského klubu a referent pre zásobovanie obyvateľstva na Ministerstve s plnou mocou pre správu Slovenska.

V rokoch 1919 – 1928 bol bratislavským županom. V rokoch 1928 – 1938 predsedom Poľnohospodárskej rady pre Slovensko. Od roku 1930 bol ako funkcionár agrárnej strany zástupcom Slovenska v bankovej rade Národnej banky česko-slovenskej. Od roku 1938 žil na svojom majetku v Čereňanoch, ktorý získal v pozemkovej reforme.

Popri pastoračnej práci na Liptove sa podieľal aj na zakladaní osvetových a hospodárskych spolkov. V SNS inklinoval k agrárnemu krídlu vedenému Milanom Hodžom, v jeho intenciách pomáhal budovať slovenské družstevné hnutie. Počas ČSR príslušník agrárnej strany. Bol reprezentantom ideológie agrarizmu a čechoslovakizmu a politiky centralizmu.

Referencie
----------

1. ↑  Záznam o narodení a krste v matrike evanjelického cirkevného zboru v Kostolnom

Externé odkazy
--------------

* pôsobenie v Ružomberku
* Bella Matej Metod na nbs.sk

Autoritné údaje: * abART: 138582
* GND: 1073655237
* NK ČR: jx20051202003
* PIM: PIM45890
* SNK: 150075
* VIAF: 316740331