recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Nemecký hrdina prvej svetovej vojny Karl von Müller bol uvedený ako príklad nordida v Meyers Blitz-Lexikon.
**Nordická rasa** bola v typológiach kaukazskej rasy z konca 19. a prvej polovice 20. storočia jedna z jej podskupín. Jej príslušníci (nordidi) boli opisovaní ako majúci svetlé vlasy (typicky blond), svetlé oči (typicky modré), svetlú pokožku a vysoký vzrast, pričom empiricky prevažovali v krajinách severnej a strednej Európy. 

**Nordicizmus** bola ideológia rasovej nadradenosti, ktorá pokladala príslušníkov nordickej rasy v rámci väčšej kaukazskej rasy za panskú rasu. Táto ideológia bola populárna na sklonku 19. storočia a na začiatku 20. storočia v krajinách strednej a severnej Európy ako aj v Severnej Amerike, pričom najväčšmi schvaľovanou bola v nacistickom Nemecku.

Galéria
-------

* Expanzia nordického obyvateľstva v staroveku, Madison Grant (v knihe *The Passing of the Great Race*, 1916)
* Pohyb rasových podskupín v prvom tisícročí nášho letopočtu, Madison Grant (v knihe *The Passing of the Great Race*, 1916)
* Súčasné rozšírenie európskych rás, Madison Grant (v knihe *The Passing of the Great Race*, 1916)

Pozri aj
--------

* árijská rasa
* biela rasa
* rasová segregácia

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Nordic race na anglickej Wikipédii.*
**Kométa Biela** alebo **Bielova kométa** (oficiálne označenie **3D/Biela**) bola periodická kométa prvýkrát pozorovaná v roku 1772 a identifikovaná ako periodická v roku 1826 Wilhelmom von Bielom. Naposledy bola pozorovaná pri rozpade v roku 1852, a jej pozostatky existovali nejaký čas v podobe meteorického roja.

Objav
-----

Prvýkrát bola zaznamenaná v roku 1772 Charlesom Messierom. Jean-Louis Pons ju pozoroval v roku 1805, ale nespoznal ju. Wilhelm von Biela ju pozoroval 27. februára 1826 počas perihélia, vypočítal jej obežnú dráhu a zistil že je periodická s periódou 6,6 rokov. V tom čase to bola tretia známa periodická kométa po Halleyovej a Enckeho kométe.

Rozpad
------

Pri je priblížení v roku 1846, bola pozorovaná pri rozpade na dve časti, tieto časti boli znovu pozorované v roku 1852 vo vzájomnej vzdialenosti 1,5 miliónov míľ. Časti kométy sa znova objavili v rokoch 1859, 1865 a 1872. 27. novembra 1872 sa uskutočnil meteorický roj (3000 meteorov za hodinu). Bol to dátum, keď obežná dráha Zeme skrížila dráhu kométy. Tieto meteority sa stali známymi ako Andromedidy. Tieto zvyšky kométy boli pozorované ešte v 19. storočí až sa nakoniec úplne vytratili. 

Kométa 207P/NEAT je pokladaná za zvyšok kométy 3D/Biela z dôvodu rovnakej obežnej dráhy.
Biela bola občas pokladaná za zdroj dopadov meteoritov na Zemi.

Pozri aj
--------

* 207P/NEAT

Externé odkazy
--------------

* 3D/Biela
* Zoznam meteoritov
* Kométa 3D/Biela
* 207P/NEAT (2001 J1)
*Saros je aj latinský/maďarský názov pre Šariš.*
**Saros** alebo **Chaldejský cyklus** je obdobie medzi periodickým opakovaním zatmení Slnka a Mesiaca (18 rokov 11 dní, presne 6585 d 7 h 42 min). Potom sa Mesiac vráti do tej istej fázy a k tomu istému uzlu na svojej dráhe. Uzly mesačnej dráhy sa pohybujú proti pohybu Slnka, a preto sa Slnko vráti do toho istého uzla skôr ako za jeden rok, a to za 346,62 d. Perióda opakovania zatmení 346,62 d a 29,530 59 d (synodický mesiac) sa rovná 223 synodickým mesiacom alebo 19 obdobiam po 346,62 d len s malým rozdielom asi 1/2 d, ktorý spôsobuje, že viditeľnosť každého nasledujúceho zatmenia sa posúva asi o 1/3 zemského obvodu západným smerom a súčasne sa posúva trochu na sever. Úplný cyklus, ktorý sa začína čiastočným zatmením Slnka pri južnom póle a končí sa opäť čiastočným zatmením pri severnom póle, trvá okolo 1300 r. Za obdobie saros nastane 29 zatmení Mesiaca a 41 zatmení Slnka. Saros poznali už Chaldejci od 6. storočia pred Kr.

Referencie
----------

1. ↑   Súpis termínov z astronómie. *Kultúra slova* (Bratislava: Jazykovedný ústav Ľ. Štúra SAV a Matica Slovenská), 2017, roč. 51, čís. 2, s. 84. Dostupné online [cit. 2017-07-04]. ISSN 0023-5202.

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portál |

Encyklopédia astronómie
*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*
Poloha ostrova Viðoy
**Viðoy** (dán.: *Viderø*, isl.: *Viðey*) je najsevernejší Faerský ostrov. Má rozlohu 40,4 km² a 596 obyvateľov.

Geografia
---------

Ostrov Viðoy na známke
Ostrov leží medzi ostrovmi Borðoy na juhozápade, Svínoy a Fugloy na východe. Je tu 11 vrchov, z toho najvyšší Villingadalsfjall meria 841 m. Na severnom pobreží ostrova sú najstrmejšie skaly v Európe Enniberg, ktoré sú 754 metrov vysoké.

Na ostrove sú dve osady: Hvannasund na juhozápadnom pobreží s 268 obyvateľmi a Viðareiði na severozápadnom pobreží s 342 obyvateľmi. Viðareiði je najsevernejšia osada na Faerských ostrovoch. Z ostrova do Klaksvíku je možno sa dostať autobusom alebo autom cez most.

Názov do slovenčiny znamená zalesnený ostrov, pritom na ostrove nerastú stromy, je to kvôli drevu na pobreží zo Sibíri a Severnej Ameriky.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Viðoy**

| * z
* d
* u
Faerské ostrovy |
| --- |
| Borðoy ·  Eysturoy ·  Fugloy ·  Hestur ·  Kalsoy ·  Koltur ·  Kunoy ·  Lítla Dímun ·  Mykines ·  Nólsoy ·  Sandoy ·  Skúvoy ·  Stóra Dímun ·  Streymoy ·  Suðuroy ·  Svínoy ·  Vágar ·  Viðoy | Vlajka Faerských ostrovov |
**Iejoši Tokugawa** (jap.: 徳川 家慶, *Tokugawa Iejoši*) bol dvanástym šógunom Tokugawskej dynastie, ktorý zastával úrad od roku 1837 do roku 1853. Bol druhým synom šóguna Ienariho Tokugawu, počas ktorého vlády sa pod vedením šogúnovho poradcu Tadakuniho Mizuna uskutočnili Reformy Tenpo.

Iejoši bol prekvapený, úplne nepripravený a neschopný činu po príjazde lodí kapitána Matthewa Perryho do Tokijského zálivu. 
Možno zo šoku, alebo z iných príčin šógun Iejoši krátko na to ochorel a za krátky čas zomrel.

V kultúre
---------

Iejoši Tokugawa je vedľajšia postava v muzikáli Stephena Sondheima "Pacific Overtures", v ktorom je zavraždený svojou matkou, ktorá na to použila otrávený chryzantémový čaj.

Je tiež vedľajšou postavou v prvých dvoch dieloch Kjoširo Nemuri natočených pre TV, kde so zahral Masakazu Tamura.

Éry *bakufu* Iejošiho
---------------------

Roky, v ktorých bol Iejoši šógunom sú špecificky identifikované viac ako jedným názvom éry alebo *nengó*.

* *Tenpó* (1830-1844)
* *Kóka* (1844-1848)
* *Kaei* (1848-1854)

Referencie
----------

### Poznámky

1. ↑   *Americká námorné vedenie počas príprav expedície do Japonska prezieravo vychádzalo z materiálov od ľudí, ktorí v knihách opisovali informácie o Japonsku zo svojej bezprostrednej skúsenosti. J.W. Spaulding priniesol so sebou knihy od japanológov Engelberta Kaempfera, Carla Peter Thunberga a Isaaca Titsingha.* Screech, T. (2006). *Secret Memoirs of the Shoguns: Isaac Titsingh and Japan, 1779-1822,* str.73.

### Pozri aj

* Screech, Timon. (2006). *Secret Memoirs of the Shoguns: Isaac Titsingh and Japan, 1779-1822.* London: RoutledgeCurzon. ISBN 0-7007-1720-X
* Totman, Conrad. (1967). *Politics in the Tokugawa bakufu, 1600-1843*. Cambridge: Harvard University Press.

  


|  |
| --- |
| Iejoši Tokugawa**Tokugawský šógunát** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Ienari Tokugawa** | **šógun**1837 – 1853 | Nástupca**Iesada Tokugawa** |

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tokugawa Ieyoshi na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
**Ifikles** alebo **Ifiklés** alebo **Ífiklés** (starogr. Ἰφικλῆς – Ifikles/iný prepis Ífiklés, lat. *Iphiclus*) je v gréckej mytológii syn tirynthského kráľa Amfitryóna a jeho manželky Alkmény.

Bol nevlastným bratom najväčšieho hrdinu gréckych mýtov Herakla, ktorého otcom bol boh Zeus. Ten zviedol Alkménu tak, že na seba vzal podobu jej manžela.

Ifikles bol jedným z účastníkov honu na kalydónskeho diviaka, ktorý usporiadal hrdina Meleagros, po boku Herakla bojoval s élidským kráľom Augeiom a zúčastnil sa s ním i vojny proti trójskemu kráľovi Laomedontovi.

Ifikles mal troch synov, z toho dvoch starších mu zabil Herakles, keď na neho bohyňa Héra zoslala šialenstvo. Najmladší syn Iolaos sa stal neskôr Heraklovým priateľom a tiež manželom Heraklovej prvej ženy Megary. Za vraždu detí musel potom Herakles očistiť svoju dušu podľa vyloženej veštby, v službách mykénskeho kráľa Eurysthea, ktorý mu zadal dvanásť ťažkých úloh. Iolaos pomohol Heraklovi pri plnení jeho druhej úlohy, v boji s lernskou Hydrou.

Referencie
----------

1. ↑  Teokritos, *Eidyllion*, XXIV,1.
2. ↑  Apollodoros, *Kronika*, 1,8,2.
3. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 8,14,9.
4. ↑  Diodoros, *Bibliotheca historia*, 4,49,3.
5. ↑  Apollodoros, *Kronika*, 2,4,12.

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ífiklés na českej Wikipédii.*
**5'nizza** (vyslovuje sa [Piatnica]; v preklade „Piatok") bolo ukrajinské akustické duo z Charkova, ktoré pôsobilo v rokoch 2000 až 2007. Skupinu tvorili pôvodne kamaráti Serhij Babkin (Сергій Бабкін) hrajúci na gitare a spevák Andrij Zaporožec (Андрій Запорожець).  

Hudba 5'nizze bola zmesou viacerých vplyvov, prevládali však žánre reggae, hip hopu a folku. Pre skupinu bol príznačný minimalistický štýl, ktorý sa prejavoval ako cez spev, gitaru, tak aj beatbox.   

5'nizza sa preslávila aj napriek chýbajúcemu záujmu veľkých nahrávacích spoločností, pričom kultovou sa stala v mnohých štátoch strednej a východnej Európy, predovšetkým však na Ukrajine v Rusku, Poľsku a Nemecku.

Kariéra
-------

Babkin a Zaporožec začali spoluprácu v r. 1998. Demonahrávka Unplugged vyšla v r. 2002, rýchlo sa však šírila po celom Spoločenstve nezávislých štátov. Bola pozitívne prijatá ako fanúšikmi, tak aj kritikmi.
Oficiálny debutový album Piatnica, pozostávajúci predovšetkým zo skladieb demo albumu Unplugged, vyšiel v r. 2003. Už v tom čase sa však obaja členovia začínali venovať svojim súkromným projektom. V r. 2004 absolvovala 5'nizza turné po Rusku, v rámci ktorého tiež zavítala do Minsku v Bielorusku a na litovský festival Kultūros Tvartas, kde bola jedným z hlavných headlinerov. V tom istom roku začal Babkin pôsobiť aj ako sólový spevák. 5'nizza však vydala aj druhý radový album pod názvom O5 z r. 2005. Tretí album s hosťami Ljukom (Lюk) a Markšajderom Kunstom (Маркшайдер Кунст) vyšiel v r. 2007. Prítomnosť iných hudobníkov sa na albume odráža vo väčšej inštrumentálnosti, ktorá odbieha od typického minimalizmu skupiny. V septembri toho istého roku však členovia skupinu rozpustili. Posledné dva koncerty sa uskutočnili 15. a 16. júna 2007 v poľských mestách Varšava a Krakov. Dvojica sa však znovu po ôsmich rokoch dala dokopy a vydali novú pieseň *I Belive in You.* V roku 2017 vydali nový album **КУ**.

Po rozpade
----------

Serhij Babkin vydal ako sólový spevák štyri albumy: Ura, SN. G, Bis! a Motor. Pôsobí aj ako herec v charkovskej divadelnej skupine Teatr 19. Andrij Zaporožec hosťoval ako vokalista v skupine Ljuk a svoju pozornosť tiež venoval ukončeniu vysokoškolského štúdia v oblasti pediatrie.

Diskografia
-----------

* *Piatnica* (*Пятница*)
* *Unplugged AKA Piatnica* (*Анплаггед АКА Пятница*)
* *05*
* КУ

Referencie
----------

1. ↑  Warszawa.gazeta.pl Prístup: 19.05.2010
2. ↑  wiadomosci.gazeta.pl/Wiadomosci Prístup: 19.05.2010
3. ↑  Warszawa.gazeta.pl Prístup: 20.06.2010
*bohyňa Isis mení pohlavie Ifidy*, autor:Johann Wilhelm Bauer, rytina z roku 1703
**Ifis** alebo **Ífis** (starogr. *Ἶφις* – *Ifis*, lat. *Iphis*) bola v gréckej mytológii dcéra faitského roľníka Ligda a jeho manželky Telethousy, premenéná bohyňou Isidou na muža.

Otec Ifidy hovorieval, že život ženy je veľmi ťažký a nestojí vôbec za nič, a preto si vždy prial mať syna a svojej tehotnej manželke prikázal, že ak porodí dcéru má ju zabiť. Pred pôrodom však navštívila Telethousu egyptská bohyňa Isis a poradila jej, že ak porodí dcéru, nech jej pohlavie zatají. A tak sa aj stalo. Po krátkom čase Telethousa porodila dcéru Ifidu a viedla sa radou bohyne.

Ako dieťa rástlo, obliekala ho a vychovávala ho ako chlapca, a tak to išlo dlhé roky až dospelo. Otec, ktorý stále nič netušil, ju potom zasnúbil s najkrajším dievčaťom v celom kraji, so zlatovlasou Ianthou. Blížil sa deň, keď sa všetko malo prezradiť, deň, ktorý mohol skončiť tragédiou. Nešťastná matka i jej dcéra Ifis preto každý deň v modlitbách úpenlivo prosili bohov, aby urobili nejaký zázrak. Ich prosby nakoniec vypočula Isis a Ifidu premenila na krásneho mládenca, ktorý následne venoval bohyni ďakovný dar s nápisom *„Ifis ako muž venuje, to čo sľúbil ako žena"*.

Príbeh Ifidy, dcéry Ligda sa zo starogréckych zdrojov nezachoval, je známy len z Ovidiových *Premien*.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 223.
2. ↑  Ovidius, *Metamorphoses*, 9,666.
3. ↑  Ovidius, *Metamorphoses*, 9,684.
4. 1 2  Ovidius, *Metamorphoses*, 9,704.
5. ↑  Ovidius, *Metamorphoses*, 9,714.
6. 1 2  Ovidius, *Metamorphoses*, 9,764-781.
**Iesada Tokugawa** (jap.: 徳川 家定 *Tokugawa Iesada*) bol trinásty šógun Tokugawskej dynastie, ktorý zastával úrad iba 5 rokov, od roku 1853 do 1858. Bol druhým synom 12. šóguna Iejošiho Tokugawu. Duševne nebol vhodný na zastávanie úradu šóguna. K moci sa dostal krátko po príchode "čiernych lodí" Matthewa Perryho, čo bolo príčinou choroby a smrti jeho otca Iejošiho. Bol zodpovedný za podpísanie pre Japonsko nevýhodných zmlúv (Kanagawská dohoda, Dohoda o Anglo-Japonskom priateľstve, Harrisova dohoda, Anglo-Japonská dohoda o priateľstve a obchode), ktoré ukončili *sakoku* a otvorili japonské hranice pre vplyv cudziny, čo viedlo k Bakumacu.

Éry *bakufu* Iesadu
-------------------

Roky, v ktorých bol Iesada šógunom, sú špecificky identifikované viac ako jedným názvom éry alebo *nengó*.

* *Kaei* (1848-1854)
* *Ansei* (1854-1860)

V kultúre
---------

Iesada Tokugawa bol zobrazený v roku 2008 v NHK dráme Tiaga Acuhime, ktorá je kronikou života jeho ženy. Jeho predstaviteľom bol Masato Sakai.

Referencie
----------

### Poznámky

### Pozri aj

* Totman, Conrad. (1967). *Politics in the Tokugawa bakufu, 1600-1843*. Cambridge: Harvard University Press.
* Osamu Tezuka. *Hidamari no Ki*
* Mogues, Marquis de. *Recollections of Baron Gros's Embassy to China and Japan in 1857-58*. London and Glasgow: Richard Griffin and Company. 1860.

  

  


|  |
| --- |
| Iesada Tokugawa**Tokugawský šógunát** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Iejoši Tokugawa** | **šógun**1853 – 1858 | Nástupca**Iemoči Tokugawa** |

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tokugawa Iesada na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
**Eudamidas II.** alebo **Eudamidás II.** (starogr. Εὐδαμίδας) bol kráľom Sparty od roku 275 pred Kr. do roku 245 pred Kr. Pochádzal z kráľovskej rodiny Eurypontovcov. Jeho spolukráľmi z kráľovského rodu Agiovcov boli Areus I. (v rokoch 275 – 265 pred Kr.), Akrotatos (v rokoch 265 – 262 pred Kr.), Areus II. (v rokoch 262 – 254 pred Kr.) a Leónidas II. (v rokoch 254 – 245 pred Kr.).

Eudamidas bol synom a následníkom Archidama IV. Oženil sa so svojou tetou Agesistratou a mali spolu dvoch synov Agida a Archidama. Historické záznamy antických autorov, ktoré by nám niečo zachytili z panovania Eudamida II. mlčia aj keď obdobie jeho vlády v Sparte nie je strohé na zaznamenané historické udalosti.

Eudamidas vládol 30 rokov. Na počiatku jeho vlády bola Sparta ohrozená Pyrrhom Epirským, ktorý po svojom nevydarenom pokuse o dobytie Itálie na Apeninskom polostrove obrátil svoju pozornosť na Macedónsko a neskôr aj na Spartu. Pyrrhos na začiatku roku 274 pred Kr. posilnený vojenským oddielom Keltov porazil macedónskeho kráľa Antigona Gonata a obsadil značnú časť Macedónie, kde sa stal kráľom. V roku 274 pred Kr. ho Sparťan Kleonymos, ktorý si nárokoval spartský trón požiadal o pomoc na ovládnutie Sparty. Pyrrhos jeho požiadavke vyhovel, lebo sa mu tým naskytla príležitosť ovládnuť Peloponéz. V Sparte však Pyrrhos narazil na nečakane tvrdý odpor. Sparťania vedení Akrotatom vykopali zákopy okolo mesta a potom ho s veľkým vypätím síl bránili až kým neposilnil obranu Eudamidov spolukráľ Areus I. ktorý bol s oddielom vojska v tom čase na Kréte. Pyrrhos pri dobýjaní mesta neuspel a preto odtiahol. Neskôr pri pouličných bojoch v Argu zomrel.

Ďalšia významná udalosť sa začala rokom 267 pred Kr. keď aténsky politik Chrémonides vytvoril vojenskú alianciu proti Macedónii, ktorej súčasťou sa mimo iných gréckych štátov stala aj Sparta. Vo vojne, ktorá onedlho splanula zomrel okolo roku 265 pred Kr. v bitke pri Korinte Eudamidov spolukráľ Areus I. Vojna sa skončila v roku 261 pred Kr. porážkou protimacedónskej koalície macedónskym kráľom Antigonom Dósónom.

Počas Eudamidovej vlády pôsobil v Sparte stoický filozof Sfairos z Bosporu, ktorý poukazoval na súčasné neduhy v spoločenskom živote Sparty a idealizoval jej niekdajšie staré zriadenie. Sparta sa totiž zmenila tým, že sa odklonila od po stáročia zaužívaného spôsobu života určeného tzv. Lykurgovými zákonmi. Tou najpodstatnejšou zmenou bola majetková nerovnosť medzi Sparťanmi a tá sa za Eudamida veľmi prehĺbila. Medzi Sparťanov, ktorí túžili tieto pomery zmeniť sa zaradil aj Eudamidov syn Agis jeho budúci následník.

Zdroje
------

* Ploutarchos,  *Plutarchovy Životopisy, Melantrich, Praha 1940*
* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Grécky zázrak*. [s.l.] : Perfekt, 2002. ISBN 80-8046-103-1. (slovenský jazyk)
* OLIVA, Pavel. *Svět helénismu*. [s.l.] : Arista, Epocha, 2001. ISBN 80-86328-02-3. (český jazyk)
* *Kronika ľudstva*. [s.l.] : Fortuna print, spol s.r.o. Bratislava, 1995. ISBN 80-7153-090-5. (slovenský jazyk)
* 
* 

  


|  |
| --- |
| Eudamidas II.**Eurypontovci** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Archidamos IV.** | **kráľ**275 pred Kr. – 244 pred Kr. | Nástupca**Agis IV.** |
**Idomeneus** alebo **Ídomeneus** (starogr. *Ἰδομενεύς* – *Idomeneus*/iný prepis:*Ídomeneus*, lat. *Idomeneus*) je v gréckej mytológii syn trójskeho kráľa Priamosa a jednej z jeho mnohých manželiek.

Jeho otec Priamos mal päťdesiat synov a mnoho dcér, niektoré s Hekabou a mnohé ich mal s inými manželkami, alebo konkubínami. Podľa antického autora Apollodora z Atén, bol Idomeneus synom Priama a niektorej jeho manželky.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,12,5.
2. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 342.

  


| * z
* d
* u
Hrdinovia trójskej vojny |
| --- |
| Grécki hrdinovia | 
* Agamemnón
* Achilles
* Aias
* Diomédes
* Epeios
* Filoktétes
* Idomeneus
* Machaón
* Menelaos
* Menestheus
* Neoptolemos
* Nestor
* Odyseus
* Patroklos
* Prótesilaos
* Sinón
* Teukros

 | Achilles nad Hektorovou mŕtvolou |
| Trójski hrdinovia | 
* Aineias
* Anténor
* Hektor
* Helenos
* Memnón
* Pandaros
* Paris
* Priamos

 |
**Eudamidas III.** (iné názvy: **Eudamidás III. Eurydamidas, Eurydamidás**; starogr. Ευδαμίδας) z kráľovského rodu Eurypontovcov bol kráľom Sparty od roku 241 pred Kr. do roku 228 pred Kr. Vládol spolu s Leónidom II. pochádzajúceho z rodu Agiovcov od roku 241 pred Kr. do roku 235 pred Kr. a potom s jeho synom Kleomenom III. od roku 235 pred Kr. do roku 228 pred Kr.

Eudamidas bol synom popraveného kráľa Sparty Agida IV. ktorý sa pokúsil v Sparte zaviesť sociálne reformy. Zavedeniu týchto reforiem bránila silná opozícia na čele ktorej stál jeho spolukráľ Leónidas II. a efori. Celý tento politický boj nakoniec skončil uväznením kráľa Agida IV. a jeho popravou. Agis IV. aj keď mal vtedy len dvadsaťštyri rokov nezomrel bezdetný. Manželka Agiatis mu porodila syna Eudamida a ten sa ako jeho najbližší príbuzný z rozhodnutia eforov stal jeho následníkom. Eudamidas sa stal kráľom keď bol ešte dieťaťom, takže vládol len formálne, ale aj neskôr mal svoje právomoci výrazne obmedzené. V Sparte vládol s podporou eforov jeho spolukráľ Leónidas.

V roku 235 pred Kr. Leónidas II. zomrel a spolukráľom Eudamida sa stal Kleomenes III. Po siedmich rokoch spoluvlády s Kleomenom III. ale mladý Eudamidas za nevyjasnených okolností zomrel. Podľa Pausania ho dal Kleomenes otráviť čo je veľmi pravdepodobné, lebo Kleomenes dal zavraždiť aj jeho strýka Archidama V. po krátkom čase ako sa stal jeho nástupcom. Bola to doba, keď Kleomenes III. pri zavádzaní svojich reforiem odstraňoval odporcov reformy a ľudí čo mu stáli v ceste dosiahnutia absolútnej moci v štáte. Po týchto čistkách dosadil na miesto spolukráľa svojho brata Eukleida, čím porušil stáročnú tradíciu (určenú Lykurgovým zákonom), že spartský trón spolukráľa neobsadil člen kráľovskej rodiny Eurypontovcov, ale člen jeho rodu.

Zdroje
------

* Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,9,1.
* Plutarchos, *Plutarchovy Životopisy*, Melantrich, Praha 1940
* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Grécky zázrak*. [s.l.] : Perfekt, 2002. ISBN 80-8046-103-1. (slovenský jazyk)

  


|  |
| --- |
| Eudamidas III.**Eurypontovci** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Agis IV.** | **kráľ**241 pred Kr. – 228 pred Kr. | Nástupca**Archidamos V.** |
*Aisakos a mŕtva Hesperia*, autor:Jules-Élie Delaunay, 1828 – 1891
 O rovnomennej planétke pozri *17314 Aisakos.*
**Aisakos** (starogr. Αίσακος – Aisakos, lat. *Aesacus*) je v gréckej mytológii syn trójskeho kráľa Priama a jeho prvej manželky Arisby. Iné antické pramene však uvádzajú, že jeho matkou bola nymfa Alexirhoé.

Aisakos bol veštec rovnako ako jeho starý otec Merops, od ktorého sa vešteckému umeniu naučil. Aisakos predpovedal, že sa Priamov ešte nenarodený syn Paris stane príčinou zániku Tróje. Jeho predpoveď dokonca vyústila k požiadavke, aby bol Paris bez meškania po narodení usmrtený. To sa ale nestalo a veštba sa po rokoch naplnila.

Aisakos sa jedného dňa zamiloval do nymfy Hesperie (iná verzia hovorí o Asterope, dcére riečneho boha Kebréna). Keď ju raz prekvapil na úbočí hory Ídy vo chvíli ako si sušila vlasy na slnku, dala sa pred ním na útek. V behu však nešťastne stúpila na jedovatého hada, ktorý ju uhryzol a po chvíli zomrela. Zúfalý Aisakos sa preto vrhol z vysokého útesu do mora. Bohovia sa nad ním však zľutovali a premenili ho na vodného vtáka potápku. Dodnes sa ale so svojou záchranou nezmieril, lebo od tých čias sa neustále opakovane vrhá do vody, potápa sa do hlbín, ale znovu vypláva na hladinu.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  Apollodoros, *Kronika*, 3,12,5.
2. ↑  Ovidius, *Metamorphoses*, 11,749.
3. ↑  Lykofrón z Chalkidy, *Alexandra*, 219.
4. ↑  Ovidius, *Metamorphoses*, 11,764.
5. ↑  Ovidius, *Metamorphoses*, 11,783.

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Aisakos na českej Wikipédii.*
**Rock pod Kameňom** je letný hudobný festival, ktorý sa koná v Snine v rekreačnej oblasti Sninské rybníky, zvyčajne druhý augustový týždeň cez víkend. Prvý ročník sa uskutočnil v roku 2003.

Na festivale každoročne vystupujú slovenské i zahraničné, amatérske aj profesionálne rockové kapely. Za posledné roky tu účinkovali napríklad Sabaton, Within Temptation, Arch Enemy, Arkona, Helloween, Soulfly, Gamma Ray, Alestorm, Lordi, Primal Fear, U.D.O. The Sweet, Gotthard, Tarja Turunen, Guano Apes, Edguy, Sonata Arctica, Die Happy, Eluveitie, Korpiklaani, Pretty Maids, Kabát, Desmod, IMT Smile, Tublatanka, Gladiátor, No Name a ďalší.

História
--------

Prvý ročník festivalu sa uskutočnil v dňoch 19. - 20. júla 2003. Bol špecifickým tým, že sa konal v sobotu a nedeľu (na rozdiel od ostatných ročníkov, ktoré sa konali vždy piatok a sobotu). Organizátorom prvého ročníka bolo mesto Snina a agentúra RockPlus Production.

Prvé tri ročníky festivalu sa niesli v znamení propagácie lyžiarskeho strediska Biele Kamene, tomuto bol podmienený aj výber účinkujúcich. Program bol vyplnený v prevažnej miere komerčnejšími (popovými) kapelami, ktoré boli známe zo slovenských rádií a televízií. Možnosť odprezentovať sa dostali aj amatérske skupiny. Moderátorom prvých štyroch ročníkov festivalu bol Rasťa Sokol.

Piaty ročník festivalu, patril medzi prelomové, pretože sa na ňom prvýkrát vyberalo vstupné. Moderátorom tohto a aj šiesteho ročníka bol Kamil Kobaj.

Siedmy ročník bol charakteristický zásadnou premenou v podobe obsadenia festivalu. Z podujatia zameraného výlučne na slovenskú a českú hudobnú scénu sa stal festival s medzinárodným obsadením. Hlavnými hviezdami tohto ročníka boli Lordi, Primal Fear, U.D.O. The Sweet.

Headlinermi ôsmeho a deviateho ročníka boli Gotthard, Tarja Turunen, Guano Apes, Edguy, Sonata Arctica, Die Happy, Kabát.

Posledný a zároveň doteraz najúspešnejší ročník festivalu sa uskutočnil 10. - 11. augusta 2012. Na javisku sa objavilo 20 interpretov, medzi ktorými boli Sabaton, Eluveitie, Korpiklaani, Pretty Maids, Kabát, Wanastowi Vjecy.

Pozri aj
--------

* Sninské rybníky

Externé odkazy
--------------

* oficiálna stránka

  


| * z
* d
* u
Hudobné festivaly na Slovensku |
| --- |
| Aktívne hudobné festivaly a súťaže | 
* Ars Organi Nitra
* Bratislavské hudobné slávnosti
* Bratislavské jazzové dni
* Bumbershoot
* CampFest
* DobroFest
* Dobrý festival
* Easthetic
* Grape
* Hardfest
* Hip Hop Žije
* Hummel Fest
* Music festival Piešťany
* Organové dni Jozefa Grešáka
* Pohoda
* Punkáči deťom
* Rock pod Kameňom
* Rock pod Sninským kameňom
* Skapal pes fest
* Soaré
* Topfest
* Turbanfest
* Uprising
* Viva Musica! festival
* Vrbovské vetry
* Festival zlej hudby
* ZooM+
* Žákovic Open

 |
| Neaktívne hudobné festivaly a súťaže | 
* Bratislavská lýra
* Festival Hodokvas
* HuRyTan
* Koncert mladosti
* Svätojurský Rámus
* Without Shame Festival

 |
| Pozri aj: Kategória:Hudobné festivaly na Slovensku • Kategória:Folklórne festivaly na Slovensku |

Súradnice: 48°58′28″S 22°11′23″V﻿ / ﻿48,974455°S 22,189851°V﻿ / 48.974455; 22.189851
**Dungeons & Dragons** (D&D) je fantasy hra na hrdinov (RPG), pôvodne navrhnutá Gary Gygaxom a Dave Arnesonom a vydaná spoločnosťou Tactical Studies Rules (TSR). Od roku 1997 hru publikujú Wizards of the Coast.
Vydanie D&D sa všeobecne považuje za začiatok moderných hier na hrdinov a role-playing priemyslu.

D&D sa vyvinulo z tradičného wargamingu, kde hráči ovládali celé armády alebo vojenské oddiely. Namiesto nich tu však hráč dostáva do rúk osud jedinej postavy - hrdinu, ktorý sa vydáva na fantastické dobrodružstvá. Dungeon Master (Pán Jaskyne, Dejmajster) slúži ako rozhodca, rozprávač a stvoriteľ, vytvárajúci a ovládajúci svet, v ktorom sa príbeh odohráva. Postavy hráčov obyčajne tvoria družinu, ktorá tento svet preskúmava, komunikuje s jeho obyvateľmi a koná hrdinské skutky. Spoločnými silami riešia problémy, hádanky a konflikty, vrhajú sa do bojov, zbierajú skúsenosti a zhromažďujú bohatstvo. V priebehu hry získavajú skúsenostné body (experience points), vďaka ktorým sa postupne stávajú silnejšími a získavajú nové zručnosti a schopnosti.

Veľký úspech tohoto systému viedol k vytvoreniu mnohých podobných hier, no D&D si napriek konkurencii stále udržiava dominantné postavenie. V roku 1977 sa systém rozdelil na dve vetvy: voľný a upravovateľný Dungeons & Dragons a prísnejší a štruktúrovanejší Advanced Dungeons & Dragons (AD&D). V 1989 bola publikovaná druhá edícia AD&D.2. V roku 2000, s príchodom 3-tej edície, sa z AD&D stal hlavný systém hry a premenoval sa opäť na Dungeons & Dragons. Tieto pravidlá sa tiež stali základom pre d20 Systém, ktorý je voľne prístupný pod Open Game License aj pre iných vydavateľov. D&D edícia 3.5 bola vydaná v Júni 2003. 4-tá edícia bola vydaná v roku 2008 a zatiaľ najnovšie vydanie, 5. edícia D&D, bola vydaná v druhej polovici roku 2014.

Od roku 2006 je D&D najznámejšou a najpredávanejšou hrou na hrdinov. Odhaduje sa, že ju hralo cez 20 miliónov hráčov a zarobila viac ako 1 miliardu dolárov na predaji kníh a herných doplnkov. Hra je totiž podporovaná množstvom predvytvorených dobrodružstiev a celých svetov, určených pre bežné hráčske skupiny.

D&D je držiteľom mnohých ocenení a bol preložený do viacerých jazykov.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dungeons & Dragons**
**Korey Cooperová**, rodným menom **Korene Marie Pingitorová** (neprechýlene Korene Marie Pingitore; \* 21. júl 1972, Kenosha, Wisconsin, USA), je americká keyboardistka, rytmická gitaristka a sprievodná speváčka kresťansko-metalovej skupiny Skillet. Pred skupinou Skillet pôsobila v skupine Alkeme spolu s už bývalou bubeníčkou skupiny Skillet, Lori Petersovou, jej sestrou a ďalšími z jej kostola.

Korey sa pridala ku skupine Skillet v roku 1999, medzi albumami *Hey You, I Love Your Soul* a *Invincible*. V roku 2003 sa naučila hrať na gitare. Pred príchodom Jen Ledgerovej bola sprievodnou speváčkou skupiny. Je vydatá za frontmana, basgitaristu a speváka skupiny Skillet Johna Coopera, s ktorým má dcéru Alexandriu (\* 2002) a syna Xaviera (\* 2005).

Diskografia
-----------

* 2000: *Invincible*
* 2000: *Ardent Worship*
* 2001: *Alien Youth*
* 2003: *Collide* - nominácia Best Rock Gospel Album Grammy
* 2006: *Comatose*
* 2009: *Awake*
* 2013: *Rise*
* 2016: *Unleashed*
* 2019: *Victorious*

Zdroj
-----

* Korey Cooperová na Skillet Wiki (po anglicky)
**Bernardo di Niccolò Machiavelli** (\* medzi 1426 a 1429 – † 1500) bol občan Florencie a otec Niccola Machiavelliho. Bol doktor práv (z toho jeho titul *Messer*), no dlhy zdedené po otcovi a strýkovi obmedzovali jeho kariéru a bránili mu vstúpiť do oficiálnej gildy (cechu). Je známy vďaka svojmu denníku *Libro di Ricordi*, ktorý chronologicky zachytáva roky 1474-1487. Uložený je v zbierke Biblioteca Riccardiana vo Florencii. Poskytuje cenný pohľad na každodenný život a kultúru uvedeného obdobia a jediné spoľahlivé informácie o ranej mladosti jeho slávneho syna. 

Jeho manželkou bola Bartolommea di Stefano Nelli, s ktorou mal štyri deti: Primavera, Margherita, Niccolò (autor diela *Vladár*) a Totto.

Zdroje
------

* Catherine Atkinson: *Debts, dowries, donkeys. The diary of Niccolò Machiavelli’s father, messer Bernardo, in Quattrocento Florence*, Frankfurt a. M. 2002, ISBN 3-631-38351-7
* Cesare Olschki, Hrsg.: *Bernardo Machiavelli, Libro di Ricordi*, Florenz 1954.

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bernardo di Niccolò Machiavelli na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 14535112p
* GND: 121041433
* ISNI: 0000 0001 0457 3904
* LCCN: n2003046321
* VIAF: 78152860
* WorldCat: lccn-n2003046321
**Zelená politika** je názov politickej ideológie, ktorej cieľom je vytvoriť ekologicky udržateľnú spoločnosť, ktorá spočíva na princípoch sociálneho liberalizmu, environmentalizmu, subsidiarity a občianskej spoločnosti. Počiatky má v 70. rokoch 20. storočia v Európe, keď začali vznikať prvé zelené strany.

Ideológia
---------

Zelenú politiku nie je možné jednoznačne v politickom spektre zaradiť naľavo alebo napravo, no väčšina zelených hnutí a politických strán býva skôr ľavicovo orientovaná a je možné pozorovať antikapitalistickú, antikorporatistickú rétoriku a taktiež volanie po sociálnej spravodlivosti. Zastancovia zelenej politiky takisto kladú veľký dôraz na pacifizmus a ochranu environmentu, čo je práve dôvod, prečo mnohí z nich zastávajú antikapitalistické názory, keďže kapitalizmu pripisujú veľký podiel na deštrukcii životného prostredia.

V roku 1984 v USA v rámci Green Committees of Correspondence došlo k formulácii desatoro kľúčových hodnôt zelenej politiky a to:

* ekologické myslenie
* sociálna spravodlivosť
* účastnícka demokracia
* nenásilie
* decentralizácia
* komunitne orientovaná ekonomika
* postpatriarchálne hodnoty (resp. feminizmus)
* rešpekt k odlišnosti
* globálna zodpovednosť
* zameranie na budúcnosť

Politické smery vychádzajúce zo zelenej politiky
------------------------------------------------

**Ľavicovo orientované**

* Ekofeminizmus
* Ekosocializmus
* Ekoanarchizmus

**Pravicovo orientované**

* Zelený konzervativizmus
* Ekokapitalizmus

Referencie
----------

1. 1 2  VARGA, R. Ideové východiská zelenej politiky. In: Społeczeństwo i Edukacja. Międzynarodowe Studia Humanistyczne. S. 593-594
2. 1 2  WALL, Derek. *The No-Nonsense Guide to Green Politics*. Oxford : New Internationalist Publications, 2010. 144 s. ISBN 978-1-906523-39-8. S. 57. (po anglicky)
**Bazový prútik**, je prútik, ktorý darovala Smrť jednému z troch bratov (13.storočie) bol vytvorený spolu s ,,kameňom oživenia" a ,,neviditeľným plášťom" pre bratov Peverellovcov. Dejinami sa tiahne jeho krvavá stopa, pretože sa dá získať jedine tak, že porazíte jeho predchádzajúceho majiteľa (preto sa mu hovorí aj Smrtonosná palička...). Je to jeden z troch darov Smrti a jeho posledným vlastníkom je Harry Potter, ktorý ho získal odzbrojením Malfoya, ten odzbrojením Dumbledora, ktorý ho získal odzbrojením Grindelwalda v najslávnejšom čarodejníckom súboji. Tento prútik dáva majiteľovi obrovskú moc, dokáže napríklad opraviť iné prútiky. Je vyrobený z bazy. Po Dumbledorovej smrti ho Voldemort ukradol z Dumbledorovej hrobky. Po porážke Voldemorta ho Harry použil na opravu svojho starého prútika s perom fénixa (ktorý sa zlomil pri úniku z Godricovej úžľabiny) a následne vrátil bazový prútik Dumbledorovi. Za predpokladu, že Harry zomrie prirozdenou smrťou, zostane posledný majiteľ bazového prútika neporazený.
**Aischines** alebo **Aischinés** (starogr. *Αἰσχίνης* – *Aischines/iný prepis:Aischinés*) bol v starovekom Grécku dvojnásobný olympijský víťaz v päťboji.

Aischines z Élidy bol v Olympii dvakrát korunovaný olivovým vencom za víťazstvá v päťboji. Dátumy jeho olympijských víťaztiev sú neznáme. Päťboj (penthatlon) sa zaradil do programu na 18. hrách v roku 708 pred Kr. Antický päťboj, ktorý pozostával z hodu oštepom, hodu diskom, behu, skoku a zo zápasu, bol na olympijských i na ostatných hrách jednou z najväčšmi cenených disiplín.

Staroveký grécky cestovateľ a spisovateľ Pausanias zaznamenal, že počas prehliadky olympijskej *Altidy* videl sochy olympionika Aischina. Pausanias o tom uvádza: „*Éliďan Aischines zvíťazil dvakrát v päťboji a má rovnaký počet sôch, koľko mal víťazstiev."*.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,14,13.
2. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
3. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
5. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 438.
6. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 149.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Ulica v centre mesta
Panoráma mesta
**Nikšić** je s takmer 60 000 obyvateľmi druhé najväčšie mesto Čiernej Hory. Nachádza sa asi 50 km severne od čiernohorského hlavného mesta Podgorice, v centrálnej časti krajiny pod vrcholom Trebjesa. Mesto je centrom rovnomennej občiny.

Kultúra
-------

*Nikšić* je mesto s bohatým kultúrnym a historickým dedičstvom, nachádza sa tu mnoho pamiatok z Ilýrie a doby Rímskej. Mnoho dokumentov historických artefaktov je vystavaných v miestnom múzeu, ktoré tvoria spolu s archívom a knižnicou, ktorá je súčasťou Kultúrneho centra. Okrem Kultúrneho centra sa v meste nachádza aj miestne divadlo, verejné inštitúcie Zahumlje, a Centrum pre informačnú činnosť - TV Nikšić, Rádio Nikšić, TV Montena atď.

Vzdelanie
---------

V Nikšič sa nachádza 11 materských, 24 základných a 4 stredné školy. Ďalej je tu jedna hudobná a umelecká škola a Filozofická fakulta.

Hospodárstvo
------------

*Nikšić* je po Podgorice druhé najväčšie priemyselné centrum Čiernej Hory.

V meste je výrazné zastúpený drevársky priemysel a produkuje sa tu jedna z najznámejších značiek piva bývalej Juhoslávie *Nikšićko Pivo*. Ďalšími významnými závodmi sú Nikšićká železiareň (*Nikšićka Željezara*), bauxitová baňa a ďalšie. Nikšićské železiarne boli založené nedlho potom, čo juhoslovanskí komunisti prevzali moc. Niesli meno Borisa Kidriča a patrili k najväčším zamestnávateľom v regióne. Boli však dlhodobo veľmi stratové a stali sa symbolom problematického ekonomického plánovania socialistickej Juhoslávie.

Tieto veľké priemyselné podniky sa usilovne snažia prežiť rozpad socialistického hospodárstva a od tej doby tiež zažili väčší ekonomický rast. Proces privatizácie už u týchto firiem prebehol alebo stále prebieha.

Doprava
-------

Mesto spája so zvyškom Čiernej Hory predovšetkým cesta E762. *Nikšić* je tiež hlavnou križovatkou ciest smerom do Bosny a Hercegoviny. Je možné sa dostať do Foče na sever a do Trebinje na juhovýchod. Je tu tiež cesta do Risanu v Boke Kotorskej. Mesto má ďalej spojenie do Zabljaku a Šavniku.

Nikšić má železničné spojenie iba do čiernohorskej metropoly Podgorica. Jednokoľajová elektrifikovaná trať bola modernizovaná v prvej polovici druhej dekády 21. storočia. Úzkorozchodná trať smerom do Bosny a Hercegoviny nie je v prevádzke od roku 1965.

Nikšićké letisko je pre lety uzavreté. Medzinárodné letisko Golubovci v Podgorici je vzdialené asi 70 km a vedie pravidelné lety do Belehradu, Sarajeva, Budapešti, Zürichu, Frankfurtu, Ľubľany, Paríža, Ríma, Viedne, Istanbulu, Dubrovníka, Bruselu, Kodane, Mníchova, Záhrebu, Moskvy, Londýna a ďalších lokalít.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Nikšić na českej Wikipédii.*
**Island Records** je hudobné vydavateľstvo, ktoré založili britskí producenti na Jamajke. Vydavateľstvo sídlilo dlhodobo v Anglicku, v súčasnosti ho vlastní spoločnosť Universal Music Group zo Spojených štátov a prevádzkuje The Island Def Jam Music Group.

Na prelome 60-tych a 70-tych rokov sa toto vydavateľstvo stalo pojmom v gramofónovom priemysle. Vtedy bol šéfom oddelenia A & R bývalý člen skupiny Spencer Davis Group pán Muff Winwood. Neskôr postúpil na post výkonného riaditeľa. Koncom 70-tych rokov však firmu opustil, aby sa venoval práci s Dire Straits. Ich nahrávky boli excelentné a mnohé z nich sme vtedy zaškatuľkovali do "underground music". Kvalita vynilových nosičov bola prvotriedna a v tej dobe as najkvalitnejšia popri britskej značke Vertigo (patrila do Philips UK) a americkej značke Elektra, ktorú založil Jack Holzman. Medzi najvýznamnejších interpretov Island Records patrili Laurel Aitken, Jimmy Cliff, Bob Marley, Clancy Eccles, Toots & The Maytals, The Wailers, Desmond Dekker (bol na Bratislavskej Lýre, myslím v roku 1970), The Pioneers. V 70-tych rokoch prišiel nástup britských interpretov Traffic, Spooky Tooth, Cat Stevens, Mott the Hoople, Free, Blodwyn Pig, Jethro Tull, King Crimson, Fairport Convention, Emerson, Lake & Palmer, John & Beverly Martyn, Quintessence, Renaissance, Uriah Heep, Roxy Music, Nirvana, McGuinness Flint, Brian Eno, John Cale, Nico, Bad Company, Steve Winwood. V 80-tych rokoch pribudli ďalšie známe mená: U2, Bob Dylan, Tom Waits, Ultravox, Grace Jones, Robert Palmer, Black Uhuru, v 90-tych potom k nim pribudli Cranberries. V roku 2011 s hudobným vydavateľstvom podpísala zmluvu ďalšia významná hudobná osobnosť Robbie Williams.
(V.Mačica)
**Korgalžyn** (kaz. Қорғалжын - Korgalžyn, rus. Кургальджин - Kurgaľdžin) je jazero v Akmolskej oblasti v centrálnej časti Kazachstanu. 

Má rozlohu 330 km², priemernú hĺbku 1,6 m (max. 2 m). Leží v nadmorskej výške 308 m. Dĺžka pobrežia je 187 km. Severné a východné pobrežie je strmé. Na severnej strane dosahuje výšku 4 až 6 m. Západné a južné je mierne zarastené rákosím. Na jazere sa nachádza približne 40 ostrovov. Vyskytujú sa aj plavajúce ostrovy.

Zdroj vody je snehový. Do jazera ústi (jazerom preteká) rieka Nura a na jar, keď je množstvo vody najväčšie, rieka Nura z Korgalžynu odteká do jazera Tengiz. Slanosť vody nie je rovnaká v rôznych častiach. Blízko ústia Nury je voda sladká, v ostatných častiach mierne slaná.

Jazero je bohaté na ryby. Na plávajúcich ostrovoch sa usadzujú hlučné kolónie vtákov. Hniezdia tu potápky a kačice. Jazero je súčasťou Korgalžynskej rezervácie, ktorá má rozlohu 1 935 km². Tá bola vytvorená na ochranu hniezdísk Plameniakov ružových.

Externé odkazy
--------------

* Veľká sovietska encyklopédia (po rusky)
**Nils Wilhelm Gustafsson** (10. máj 1942, Vantaa, Fínsko) je jediný človek, ktorý prežil bodomské vraždy vo Fínsku v roku 1960. Gustafsson bol vodič autobusu a žil normálnym životom do roku 2004, kedy bol zatknutý za podozrenie spáchania vrážd.

Koncom marca 2004, skoro 44 rokov po bodomských vraždách, Gustafsson bol zatknutý políciou, pretože bol podozrivý z vraždy. Začiatkom roka 2005, Fínsky národný vyšetrovací úrad oznámil znovuotvorenie prípadu z dôvodu, že sa objavili nové analýzy krvavých škvŕn. Tieto analýzy potrebovali testovanie DNA, čo bolo technicky nemožné v tej dobe. Podľa teórie policajtov, Gustafsson mal údajný výbuch žiarlivosti zahrňujúc jednu z obetí, Irmeli Björklund, jeho priateľky. Irmeli bola v tú noc bodnutá pätnásťkrát, zatiaľ čo ďalší dvaja tínedžeri boli zabití menej krutšie. Gustafssonove zranenia boli taktiež ťažké.

Súd začal 4. augusta 2005. Žaloba sa dožadovala trestu smrti Gustafssona za tri vraždy. Tvrdili, že nové vyšetrovanie starých dôkazov použíjúc modernú techniku by ukázalo priamo na neho. Obhajoba argumentovala, že vraždy boli prácou jedného alebo viacerých neznámych ľudí, a že Gustafsson utrpel zranenia podobné zraneniam ostatných obetí, a preto by nemohol byť schopný zabiť troch ľudí. Gustafsson sa údajne priznal jednému z policajtov, nasledujúc jeho zadržaním, že sa dopustil vrážd. Povedal: "Čo sa stalo, sa stalo. Dostanem 15 rokov." Avšak súd toto zamietol a vzniklo krivé svedectvo.

7. októbra 2005 bol Gustafsson zbavený všetkých obvinení. Dostal €44 900 za stratu času vo väzení a duševné trápenie, ktoré zažíval, keď bol obvinený.

Externé odkazy
--------------

* Court finds Gustafsson not guilty of 1960 Bodom Lake triple murder (po anglicky)
* No prosecution appeal in Bodom murder case (po anglicky)
**Ning** je prostredie pre vývoj webových aplikácií. Projekt založili Marc Andreessen (zakladateľ Netscape) a Gina Bianchini. Projekt pôvodne bežal vyše roka pod názvom 24 Hour Laundry v prísnom utajení a oficiálne bol spustený v októbri 2005.

Ning je vývojové prostredie pre PHP, ktoré umožňuje užívateľom vytvárať a zdieľať kód a projekty. Obsahuje nástroje pre interakciu medzi užívateľmi a ďalšie pomôcky so zameraním na vývoj sociálnych aplikácií.

Vlastnosti
----------

Jednou z jedinečných vlastností je funkcia „zobraziť zdrojový kód", ktorá umožňuje užívateľom nazerať do zdrojového kódu ktorejkoľvek bežiacej aplikácie. Užívatelia navyše majú možnosť „klonovať" aplikáciu: vziať si zdrojový kód a skopírovať si ho do svojej aplikácie. Toto umožňuje užívateľom vytvárať nové aplikácie na základe už jestvujúcich a tým ich prispôsobovať špecifickým požiadavkám.

Obchodný model
--------------

V súčasnosti je Ning voľne dostupný pre užívateľov a vývojárov a podľa Ning FAQ sa nepredpokladá, že by sa toto malo zmeniť. To však vytvára mnoho otáznikov o tom, ako Ning plánuje vytvárať zisk.

Podľa Ning FAQ firma vykonáva nasledovné toky príjmu:

* jednoduchá, cielená reklama na všetkých aplikáciách bežiacich na bezplatných Ning účtoch
* možnosť objednať si väčší dátový priestor
* voliteľné platené funkcie pre vývojárov ako vypnutie možnosti zobraziť zdrojový kód alebo klonovať aplikáciu, skrývanie alebo zmena vzhľadu bočnej lišty, či mapovanie doménových mien
* pomoc firmám, ktoré majú záujem vytvárať svoje vlastné sociálne aplikácie rýchlo a ľahko
* poskytovanie jednoduchého a bezpečného transakčného nástroja pre aplikácie

Externé odkazy
--------------

* Ning
Inaugurácia prezidenta USA Kennedyho 20. januára 1961
**Inaugurácia** je slávnostná spoločenská ceremónia, ktorá predstavuje verejné uvedenie (inštaláciu) nejakého človeka do jeho novej funkcie, resp. do jeho úradu.

Inaugurácie sa bežne používajú pri uvádzaní do funkcie u novozvolených hláv štátu (napr. slávnostné inaugurácie prezidenta USA), rektorov vysokých škôl a pod. Vlastný ceremoniál inaugurácie môže byť spojený s ďalšími slávnostnými rituálmi a procesnými úkonmi (slávnostný sľub prezidenta republiky, podpis inauguračných listín, symbolické odovzdávanie kľúčov od budovy, slávnostné prejavy a pod.).

Pôvod slova
-----------

Slovo má pôvod zo starovekého Ríma, kde vtedy išlo o symbolické prenášanie božskej sily na novozvolených augurov.

Literatúra
----------

* PETRÁČKOVÁ, Věra; KRAUS, a kol. *Akademický slovník cizích slov A-Ž*. Praha : Academia, 2000. 834 s. ISBN 80-200-0607-9.

Pozri aj
--------

* Inaugurácia Michala Kováča

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Inaugurácia**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Inaugurace na českej Wikipédii.*
**Incident úniku dát z Climatic Research Unit**, je bezpečnostný incident, ktorý sa odohral v novembri 2009, keď došlo k úniku osobnej elektronickej pošty a dokumentov z inštitúcie Climatic Research Unit (CRU) zaoberajúcej sa výskumom klimatických zmien na University of East Anglia.

Následné šírenie dokumentov vyvolalo kontroverziu menom **Climategate**. Podľa klimatoskeptikov je podstatou celej aféry silnejúce podozrenie, že hlavná časť teórie antropogénnej klimatickej zmeny (spôsobenej človekom), ktorá za jedinú príčinu globálneho otepľovania označuje priemyselné emisie CO2, je v lepšom prípade omyl a masmediálny podvod, v horšom prípade dokonca vedecký podvod. Nezávislé vyšetrovanie týchto obvinení, momentálne prebieha.

Referencie
----------

1. ↑  Uniknuté dokumenty - prístupné 1. januára 2010
2. ↑  Článok '**Show Your Working': What 'ClimateGate' means** na stránke BBC - prístupné 1. januára 2010
3. ↑  Článok '**Is ‘Climategate’ Really the Game-Changer Skeptics Say It Is?** na stránke The Washington Independent - prístupné 1. januára 2010
4. ↑  Článok **Climategate e-mails inquiry under way** na stránke BBC prístupné od 11.februára.2010
5. ↑  Článok **Prácu klimatológov budú preverovať** na stránke SME prístupné od 12.februára.2010

Externé odkazy
--------------

* Watts Up With That? blog Anthony Wattsa]
* Climate Audit blog Stephena McIntreho]
* ICECAP stránky organizácie Climate and Environmental Change Assessment Project
Súradnice: 43°43′56″S 24°26′29″V﻿ / ﻿43,7322°S 24,4414°V﻿ / 43.7322; 24.4414

**Iskăr** (bulh. *Искър*) je rieka v Bulharsku, pravostranný prítok Dunaja. Má dĺžku 368 km a povodie s rozlohou 8 646 km².

Priebeh toku
------------

Rieka vzniká v pohorí Rila, asi 50 km južne od Sofie, sútokom zdrojníc Černi Iskăr a Beli Iskăr. Obe horské rieky sa stretávajú asi 5 km južne od mesta Samokov, v nadmorskej výške 1047 metrov. Tečie prevažne severným smerom Samokovskou kotlinou, následne aj Sofijskou kotlinou a hlavným mestom. Západnú časť Starej planiny prekonáva Iskărskú úžinu, kde sa prudko stáča na východ a pokračuje severovýchodným smerom Dolnodunajskou nížinou k Dunaju, do ktorého ústí po 368 km dlhej púti.

Vodný režim
-----------

Najvyššie prietoky dosahuje, tak ako väčšina balkánskych riek, na jar, kedy sa topí sneh z pohorí na hornom a strednom toku. V lete je v prítokoch a teda i samotnom Iskăre vody málo, no počas výdatnejších zrážok sa rieka rozvodňuje a dosahuje až okolo 800 m³/s. Priemerný ročný prietok je približne 55 m³/s a vodný režim ovplyvňujú viaceré priehrady a elektrárne, regulujúce odtok vody.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Iskăr**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Iskar na bulharskej Wikipédii a Iskăr na českej Wikipédii.*