recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Železničná zastávka Rajecké Teplice** je železničná zastávka v Rajeckých Tepliciach.

Zastávka na 15. kilometri trate Žilina – Rajec bola vybudovaná pri jej výstavbe v roku 1899 a nachádza sa na severozápadnom okraji mesta, v susedstve kúpeľného parku. Prístupná je po Staničnej ulici a je využívaná výhradne na osobnú dopravu obyvateľov a návštevníkov kúpeľného mestečka. Vybudovaním trate do Rajca sa na konci 19. storočia výrazne zrýchlila doprava zo Žiliny, zabezpečilo napojenie na Košicko-bohumínsku železnicu a tým sa sprístupnili miestne kúpele širšej klientele.

Pre nákladnú dopravu slúži len niekoľko sto metrov vzdialená nákladná stanica pri zastávke v Konskej s prekladiskom a skladom dreva.

Múzeum dopravy
--------------

V roku 2009 boli pri príležitosti 110. výročia sprevádzkovania trate Žilina – Rajec začaté prípravné práce na zriadení múzea dopravy pod gesciou Považského múzea v Žiline. Nevyužívané priestory stanice v kúpeľnom mestečku boli preto vhodné na zriadenie expozície múzea a už o rok neskôr sa začalo s ich úpravou a obstarávaním výstavného mobiliáru. V roku 2017 došlo k rozšíreniu priestorov i expozície. Autormi expozície sú Peter Šimko a Patrik Lehotský.

Múzeum dopravy predstavuje najmladšiu expozíciu Považského múzea v Žiline, ktorá je spoločným dielom zamestnancov múzea a nadšencov historických motocyklov – Slovenského Arielklubu. Obsahuje prezentáciu vývoja dopravy od najstarších čias po súčasnosť, či už formou panelov, dobových obrazových diel, ale aj trojrozmerných exponátov cestnej a vodnej dopravy po 20. storočie. Železničná časť expozície je zameraná na stručný prehľad vývoja železničnej dopravy, no obsahuje i modely železničných vozidiel, či kancelárie so signálnou, oznamovacou a zabezpečovacou technikou a pomôckami. Prezentované je najmä medzivojnové obdobie (1918 – 1945) a celej prezentácii dominuje modelové koľajisko zjednodušeného žilinského železničného uzla v 20. rokoch 20. storočia.

Exponát motocykla Ariel z r. 1928
Cestná doprava v 20. storočí je zastúpená najmä expozíciou motocyklov, no obsahuje tiež informácie o vývoji automobilizmu, motorizmu, výstavby ciest a verejnej dopravy. Okrem motocyklov značky Ariel sú vystavené viaceré exponáty československej proveniencie, vrátane najstarších motocyklov Jawa či motocykla Manet 90 z Považských strojární.

Trate a doprava
---------------

* Železničná trať Žilina – Rajec (trať č. 126)

Referencie
----------

1. 1 2 3   *Múzeum dopravy Rajecké Teplice – Považské múzeum v Žiline* [online]. pmza.sk, [cit. 2020-08-22]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Železničná zastávka Rajecké Teplice**

Zdroj
-----

* Železničná zastávka Rajecké Teplice

  


| * z
* d
* u
ŽSR Železničná trať 126 (Žilina – Rajec) |
| --- |
| 
* Žilina
* Žilina-Záriečie
* Žilina-Solinky
* Bytčica
* Lietavská Lúčka
* Porúbka
* Poluvsie
* Rajecké Teplice
* Konská
* Zbyňov
* Kľače
* Rajec

 |
**Přehled brouků fauny Československé republiky** je významná koleopterologická práca, ktorej autorom je MUDr. Antonín Fleischer. Vydaná bola v Brne v rokoch 1927 - 1930. Práca bola vydaná s prispením Ministerstva školstva a národnej osvety. Vyšla nákladom Moravského zemského múzea v Brne.

Práca má v úvodnej časti na fotografii portrét MUDr. Antonína Fleischera od Karla Absolona z 28. októbra 1927. V úvodnej časti je krátka biografia autora od Karla Absolona a J. V. Stejskala z 1. septembra 1927. Potom je v časti: "Přehled brouků fauny Československé republiky" krátka spomienka autora na jeho entomologické začiatky a jeho koleopterologickú prácu. Potom - asi od strany č. 10 - je vymenovaný zoznam všetkých autorom zistených druhov chrobákov z územia vtedajšieho Česko-Slovenska, ktoré zistil sám, alebo iní autori. Tieto údaje však Dr. Fleischer uviedol ako overené. Práca má 485 strán. Jej negatívom je fakt, že autor tu neuviedol zoznam prác (bibliografiu), z ktorých čerpal svoje informácie a údaje o výskyte hmyzu. Tento fakt však na konci knihy autor komentuje poznámkou, že by rozsah knihy bol nad rámec ním predpokladanej šírky práce.
**Epichares** alebo **Epicharés** (starogr. *Επιχάρης* – *Epichares*, iný prepis: *Epicharés*) bol olympijský víťaz v behu dorastencov na jedno stadion v roku 396 pred Kr.

Epichara z Atén na 96. olympijských hrách korunovali olivovým vencom za víťazstvo v behu dorastencov na jedno stadion. V Olympii sa táto disciplína zaviedla v roku 632 pred Kr. a jej prvým víťazom bol Polyneikes z Élidy.

Olympionik Epichares bol synovcom aténskeho politika Aristokrata (jedného z veliteľov odsúdeného na smrť po námornej bitke pri Arginúsach v roku 406 pred Kr.) O päťdesiat rokov neskôr Epicharov vnuk, tiež Epichares, vo svojom prejave s hrdosťou pripomína olympijské víťazstvo svojho starého otca, aby zapôsobil na porotu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Mark Golden, *Sport in the Ancient World from A to Z*, str. 61
2. 1 2 3  Demostenes, *Kata Theokrinou*, 58,66.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
5. ↑  Xenofón, *Hellénika*, 1,7,2.
6. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 4,22,7.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**The Crowd** bola charitatívna superskupina vytvorená špeciálne na výrobu charitatívneho singla na počesť požiaru štadióna v Bradford City, pri ktorom 11. mája 1985 zahynulo 56 ľudí. Skupina pozostávala zo spevákov, hercov a televíznych osobností a ďalších.

Gerry Marsden z Gerry and the Pacemakers sa rozhodol urobiť charitatívnu nahrávku na pomoc rodinám obetí katastrofy (*Bradford City Disaster Fund*). Opätovné nahranie hitu číslo 1 z roku 1963, „You'll Never Walk Alone", z Broadway muzikálu *Carousel*, tiež „futbalová hymna" pre priaznivcov klubu Liverpool, vstúpilo do UK Singles Chartu na 52. mieste, nasledujúci týždeň vyskočilo na 4. miesto a 15. júna 1985 sa dostalo na 1. miesto. Nahrávka sa tiež dostala na prvé miesto Irish Singles Chartu. Singel dal Gerrymu Marsdenovi „prvenstvo" v histórii britských nahrávok tým, že sa stal vôbec prvým človekom, ktorý sa dostal na vrchol rebríčkov s dvoma verziami tej istej piesne.

Prispievajúci hudobníci a celebrity
-----------------------------------

Medzi hudobníkov, skupiny a celebrity patrili: Sir Bruce Forsyth, Denny Laine, Jim Diamond, Tony Christie, Rick Wakeman, John Conteh, The Barron Knights, Jess Conrad, Kiki Dee, Foxes, Rolf Harris, Graham Gouldman, Kenny Lynch, Rick Wild z The Overlanders, Keith Chegwin, Tony Hicks, Colin Blunstone, Tim Hinkley, Johnny Logan, Zak Starkey, Girlschool, Black Lace, John Otway, Gary Holton, Peter Cook, Nolans, John Entwistle z The Who, Motörhead, Dave Lee Travis, Graham Dene, Ed Stewart, Phil Lynott, Smokie, Joe Fagin, Eddie Hardin, Gerard Kenny, Tim Healy, John Verity, Rose Marie, David Shilling, Chris Norman, Bernie Winters, Robert Heaton a Frank Allen z The Searchers.[chýba zdroj]

Paul McCartney prispel niekoľkými slovami na B-strane nahrávky s názvom „Messages".

Pozri aj
--------

* Požiar štadióna v Bradford City
* Bradford City AFC

Referencie
----------

1. ↑   *CROWD - full Official Chart History - Official Charts Company* [online].. Dostupné online.
2. ↑   *The Irish Charts - All there is to know* [online].. Dostupné online.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku The Crowd (band) na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
*Přemysl a Libuše*   
autor: Josef Václav Myslbek (1881)
 **Přemysl Oráč**  je mýtický zakladateľ dynastie Přemyslovcov, pôvodnej českej vládnucej dynastie, z rodu Stadicov.[chýba zdroj]

O Přemyslovi
------------

Povesť o kňažnej Libuši a Přemyslovi Oráčovi zachytil kronikár Kosmas na počiatku 12. storočia. Podľa neho boli muži nespokojní s vládou kňažnej Libuše a chceli za vládcu muža.

*„Aj, vyberte ze středu svého posly, nechť jdou na stranu severní, děla kněžna Libuše, za horami oněmi je říčka nevelká Bílina zvaná. Na jejím břehu viděti jest vesnici, jež Stadice slove. Za vsí se úhor nachází - dvanáct kročejů zšíři, dvanáct kročejů zdéli… Ten budoucí kníže váš oře se dvěma voly. Je-li vám libo, vezměte koně, řízu, plášť a přehozy a jděte tomu muži vzkaz vyřídit ode mne i lidu a přiveďte sobě knížete a mně manžela. Muž ten má jméno Přemysl. Jeho potomstvo bude vládnout této zemi na věky věkův…*

*Pak byli určeni poslové, aby tomu muži vyřídili Libušin vzkaz. Když kněžna viděla, že cestu neznajíce zaváhali, pravila: Neváhejte, jen jděte bez starosti a následujte mého koně. On vás povede cestou pravou i zpět dovede, neboť cestu tuto již nejednou šlapal… Lichá se šíří pověst o tom, že paní sama po soumraku cestu tu sama konávala a zpět se za úsvitu vracívala."*

Přemysl bol povolaný na kniežací stolec a oženil sa s Libušou. V Stadiciach dnes túto udalosť pripomína Kráľovské pole s pomníkom Přemysla Oráča z roku 1841. Kniežací pár mal podľa tradície troch synov: Nezamysla, Radobýla a Lidomíra.

Pomník Přemysla Oráča v Stadiciach

Ideológia
---------

Ako zakladateľovi vládnucej dynastie prináležala v Čechách Přemyslovi veľká úcta. Na znak svojho pôvodu si českí vládcovia pri menovaní a korunovácii obúvali jeho údajné črievice a na rameno dávali jeho „mošnu". Často bol zobrazovaný a najstaršie vyobrazenie povesti sa zachovalo v znojemskej rotunde sv. Kataríny z 1. polovice 12. storočia. Od tejto tradície sa odchýlil iba kráľ Václav I. ktorý sa hanbil za jeho sedliacky pôvod.

Sedem mýtických následníkov Přemysla Oráča
------------------------------------------

| Mýtické české kniežatá |
| --- |
| Nezamysl |
| Mnata |
| Vojen |
| Vnislav |
| Křesomysl |
| Neklan |
| Hostivít |

Hostivítovým synom mal byť prvý historicky doložený Přemyslovec Bořivoj I. (aj keď aj on sám je zrejme len vybájenou postavou). Jeho potomkovia síce českej zemi nevládli na *veky vekov*, posledný z rodu Václav III. bol zavraždený v roku 1306, ale ženskou vetvou pokračovala rodová línia i v ďalších dynastiách, ako Luxemburgovci, Jagelovci, Habsburgovci a Habsbursko-lotrinská dynastia.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Přemysl Oráč**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Přemysl Oráč na českej Wikipédii.*
Veľká červená škvrna
Záber zo sondy Voyager 1 v skutočných farbách.
**Veľká červená škvrna** je atmosférický jav v horných vrstvách atmosféry Jupitera. Pozorovali ju už od vynájdenia ďalekohľadov schopných ju rozpoznať, čo znamená, že je staršia ako 300 rokov. V podstate ide o obrovský hurikán – anticyklónu, ale v oveľa väčšom priestorovom a časovom meradle.

Nachádza sa na južnej pologuli Jupitera, približne 22° pod rovníkom. Od severu na juh meria 15 000 km, čo je viac, ako priemer celej Zeme. Vo smere východ-západ sa jej dĺžka mení od 24 000 km do 50 000 km. Okrem rozmerov mení aj farbu, od bledoružovej po tehlovo červenú. Otáča sa v západnom smere (teda proti pohybu hodinových ručičiek), približne raz za týždeň. Jej vznik, pôvod, fyzikálne vysvetlenie a správanie nebolo do súčasnosti spoľahlivo objasnené a pre vedeckú obec je stále veľkou neznámou. Podľa jednej domnienky je spôsobená obrovským ľadovcom z amoniaku, ktorý pláva v mori molekulárneho vodíka, vyčnieva vysoko nad hladinu a narušuje cirkuláciu atmosféry. Aj napriek niekoľkostoročnému trvaniu nejaví búrková oblasť známky toho, že by dochádzalo k jej slabnutiu.

Veľká červená škvrna bola podrobne skúmaná sondami Voyager 1 a 2, ktoré okolo planéty prelietali a neskôr aj Hubbleovým vesmírnym ďalekohľadom, ktorý ju snímal. Pozorovania objavili, že Veľká červená škvrna nie je jediným búrkovým systémom v atmosfére planéty, ale že sa tam nachádza ďalšia červená škvrna a množstvo menších búrkových systémov. Nová červená škvrna je nazývaná *Červená škvrna junior*.

Veľká červená škrvna má najčastejšie vo viditeľnom spektre červenohnedú farbu, ktorá sa ale môže meniť. Nikto zatiaľ nebol schopný presvedčivo vysvetliť jej farbu. Všeobecne sa ale vedci zhodujú na tom, že vo vnútri škvrny sa vetry pohybujú rýchlosťami až 640 km/h. Jedna teória predpokladá, že tieto vetry vynášajú do vyšších oblastí materiál z nižších vrstiev atmosféry, ktorý je potom v kontakte s ultrafialovým žiarením, ktoré vyvoláva chemické reakcie a prejavujúce sa ako sčervenanie. V atmosfére Jupiteru bol detegovaný plyn, ktorý má laboratórne overené podobné vlastnosti v podobe fosfínu (PH3). Chemickou reakciou sa uvoľňuje fosfor vo forme P4, ktorý má červenú farbu. Okrem tejto teórie existujú aj zložitejšie teórie, ktoré predpokladajú zložitejšie reakcie s viacerými zlúčeninami ako je metán, či čpavok. Ďalšie štúdie predpokladajú sírnu alotropiu.

Poloha Veľkej červenej škvrny sa s časom mení. S periódou 90 dní osciluje okolo strednej jovigrafickej šírky 2 000 km na obidve strany. Pozvoľna sa posúva aj v jovigrafickej dĺžke.

Merania ukázali, že Veľká červená škvrna sa postupne zmenšuje. Jej hlavná os mala v minulom storočí dĺžku 40 000 km, no v súčasnosti má približne polovičný polomer. Priečna os sa takmer nezmenšila. Ak bude skracovanie dlhšej osi pokračovať, okolo roku 2040 nadobudne škvrna kruhový tvar.

Iné projekty
------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portálPortál slnečná sústava |

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Veľká červená škvrna**
**Eperastos** (starogr. *Ἐπέραστος* – *Eperastos*) bol víťaz v behu ťažkoodencov na olympijských hrách v roku 292 pred Kr.

Eperastos, syn *Theogona* z Élidy, zvíťazil na 122. olympijských hrách v roku 292 pred Kr. v behu ťažkoodencov (*hoplitodromos*), v súťažnej disciplíne, ktorú v Olympii zaradili do programu hier v roku 520 pred Kr. Hoplitodromos bol športom pre dospelých mužov, ktorí už prešli vojenským výcvikom. Súťažiaci v Olympii bežali so štítom a prilbou (bez meča) na vzdialenosť dvoch alebo štyroch stadií, t. j. 384,5 resp. 769 metrov.

Staroveký autor Pausanias zaznamenal, že v olympijskej *Altide* stála aj socha Eperasta. Nápis na jej podstavci, okrem uvedenia jeho víťazstva na olympijských hrách hlásal, že Eperastos z rodu *Klytiovcov* bol tiež veštec: „*Z rodiny Klytiovcov ja pochádzam, svätých tých veštcov z Melampodovej krvi, sám tiež veštcom som bol."*

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Università cattolica del Sacro Cuore, *Contributi dell'Istituto di storia antica*, str.37
2. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 466.
3. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 248.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 114.
6. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,17,5.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Frazeologické paronymá** sú formálne podobné, ale významovo odlišné frazémy, ktoré stoja voči sebe vo vzťahu formálnej a sémantickej ekvipolentnosti alebo vo vzťahu formalnej privatívnej opozície a sémantickej ekvipolentnosti, resp. sémantickej disjunkcie, alebo vo vzťahu formálnej ekvipolentnosti a sémantickej disjunkcie. Popri existencii pravých paroným sa hovorí aj o tzv. kváziparonymách a f. p. treba taktiež odlišovať od frazeologických kontaminátov. Príklady f. p.: *ísť ako baran – ísť ako baránok; ísť na odpočinok – ísť na večný odpočinok*; angl.: *in time – in good time – in no time*; rus.: *zadať žaru – poddať žaru; smotreť v zuby – smotreť v rot*. Pri f. p. môže ísť formálne o zámenu v slovotvorných prvkoch, pozri *baran/baránok*, v lexikálnom komponente: *stratiť slovo – stratiť pár slov; mať deravú pamäť – mať krátku pamäť*; v syntaktickej štruktúre: *mať pod klobúkom – mať dačo pod klobúkom*; sem patria aj prípady tzv. aditívnych, resp. redukčných f. p.: *ísť na odpočinok – ísť na večný odpočinok, to je pod úroveň – to je pod moju úroveň*. Niektoré f. p. majú blízko k synonymii a preto sa označujú ako synonymizované frazeologické paronymá, napr.: *mať široké/voľné pole pôsobnosti; mať ostrý (britký, štipľavý)/dobre podrezaný jazyk; strkať prsty/nos do niečoho* atď. Protipólom sú tzv. homonymizované frazeologické paronymá, ktoré popri formálnej príbuznosti sú voči sebe vo vzťahu sémantickej disjunkcie. Významový rozdiel je tu daný geneticky, vyplýva z odlišnej frazeologickej motivácie a do kategórie paroným ich oprávňuje zaradiť len ich viac-menej náhodná formálna príbuznosť, analogický štruktúrny model, porov.: *mať dušu na dlani – mať dušu na jazyku; držať na uzde – držať na povrázku* ap. Od f. p. treba odlišovať rôzne paradigmatické transformácie (p.), ktoré vyjadrujú rôzny spôsob slovesného deja a kauzálno-dôsledkové vzťahy medzi aktantmi slovesných frazém, napr.: *mať niečo na krku – mať niečo z krku; vziať si niečo do hlavy – pustiť niečo z hlavy; byť v kaši – dostať sa do kaše – dostať sa z kaše – dostať niekoho z kaše.*

Literatúra
----------

* P. Ďurčo, 1989, 1990.

*Článok pôvodne čerpal z diela ĎURČO, Peter (ed.). Frazeologická terminológia (1995) uverejneného na webe Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied.*
Ing. **Přemysl Coufal**, CSc. (\* 9. január 1932, Hrubčice – † 23. /24. február 1981, Bratislava) bol tajne vysvätený kňaz a údajne tajný benediktínsky opát pôsobiaci v rámci skrytej cirkvi. Štátnou bezpečnosťou bol zavraždený alebo dohnaný k samovražde.

Život
-----

Jeho rodičmi boli Zdeňka a Leopold Coufal. Detstvo prežil v Hrubčicích u Prostějova. Študoval lesnícku fakultu v Brne a externe filozofickú fakultu, tajne študoval teológiu. V roku 1955 sa presťahoval do Bratislavy, kde pracoval ako projektant, a pri zamestnaní vyštudoval stavebnú fakultu.

Jeho aktivita v skrytej cirkvi bola v roku 1960 odhalená. Zaviazal sa k spolupráci s ekonomickou správou ŠtB, ktoré prinášal informácie o nekalých ekonomických machináciach svojho podniku. Nadriadenými dôstojníkmi bol hodnotený kladne.

Pretože ovládal angličtinu, nemčinu, francúzštinu, ruštinu, španielčinu, maďarčinu, latinčinu, starogréčtinu a hebrejčinu, účastnil sa zahraničných konferencií. Tu nadväzoval kontakty najmä s katolíckym exilom a sprostredkovával komunikáciu medzi skrytou cirkvou a Vatikánom.

V roku 1967 ho tajný biskup Peter Dubovský v Prahe v Břevnovskom kláštore skryto vysvätil na kňaza.

V roku 1971 jeho spolupráca s ekonomickým oddelením ŠtB skončila. V decembri 1980 ho dôstojníci ŠtB znova kontaktovali, obvinili ho z protištátnej činnosti, bol vydieraný, odmietol podpísať spoluprácu. Dňa 25. februára 1981 bol vo svojom bratislavskom byte nájdený mŕtvy.

Referencie
----------

1. 1 2  Šárka Horáková Maixnerová: Kdo chtěl zabít tajného kněze z cyklu ČT *Přísně tajné vraždy*, 6. prosince 2010
2. ↑  Luděk Navara: Smrt ve jménu víry? z cyklu ČT *V zajetí železné opony*, 12. listopad 2007
3. ↑  Kněz Coufal nalezen mrtev in Studie, 78/1981 (Číslo: 2008/3 (Panoráma))

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Přemysl Coufal na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 1060676427
* ISNI: 0000 0000 5750 9298
* NK ČR: jz8000150
* SNK: 168705
* VIAF: 84452223
**Frazeologické antonymá** (antonymné frazémy) sú frazémy s protikladným významom, ktoré spája jedna spoločná séma. Antonymné frazémy patria k rovnakému frazeologickému druhu, ale môžu mať rozdielnu vnútornú formu aj štruktúrny základ: *hrať s niekým otvorenú hru – hrať sa s niekým na skrývačku (schovávačku), (ide to) ako po masle – (ide to) ako v lete na saniach, mať zlaté ruky – mať obe (obidve) ruky ľavé*. Osobitnú skupinu antonymných frazém tvoria absolútne frazeologické antonymá. Patria k nim: l. frazeologické antonymá, ktoré sú protikladné vo všetkých svojich významoch, majú zhodnú syntaktickú štruktúru a rovnakú štylistickú platnosť (dostať sa do závozu – dostať sa zo závozu, strácať pevnú pôdu pod nohami – nachádzať pevnú pôdu pod nohami);

* jednoštruktúrne frazeologické antonymá, ktoré vystupujú v kladnej i zápornej forme (je mu to po chuti – nie je mu to po chuti, mať nos na niečo – nemať nos na niečo). Antonymia ako jazykové vyjadrenie logickej kategórie protikladnosti predpokladá binárny, dvojčlenný vzťah, preto antonymá vytvárajú dvojice. Z tohto hľadiska aj antonymické série, ktoré sa vo frazeológii niekedy výčleňujú (Gvozdariov, 1973), ako aj antonymické skupiny, rady a hniezda (Kunin, 1986), na rozdiel od tradičného chápania týchto súborov ako najmenej trojčlenných, pozostávajú ibe z dvoch členov. Frazeologické antonymá sa delia na niekoľko typov: komplementárne (kontradiktórne), kontrárne (polárne, kontrastné), jednoštruktúrne a rôznoštruktúrne (p.).

Literatúra
----------

* A. S. Aksamitau, l978; A. M. Emirova, l972; A. V. Kunin, l986; A. I. Molotkov, l977; A. G. Nazarian, l987; J. A. Gvozdariov, 1973.

*Článok pôvodne čerpal z diela ĎURČO, Peter (ed.). Frazeologická terminológia (1995) uverejneného na webe Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied.*
**Autoritarizmus** je široká kategória, do ktorej možno zahrnúť všetky politické systémy, kde právo konečného rozhodovania v mene spoločnosti spočíva v rukách určitých osôb, privilegovaných tried alebo skupín. Toto postavenie je zväčša dané ich príslušnosťou k istej rodine (najmä v aristokratických či monarchistických zriadeniach), k duchovenstvu (najmä v teokraciách) či mocenskému faktoru iného druhu, napríklad k armáde, statkárom a pod.

Niektoré autoritárske režimy vládnu obyvateľstvu brutálnym spôsobom, iné vytvárajú zdanie demokracie - povoľujú vznik nových politických skupín, ale už nie ich účasť na reálnej moci prípadne aj organizujú voľby, ktoré, vždy vyhrá vládnúca strana. Ako najzákladnejšie kritérium toho, či je režim autoritársky, alebo nie, môže poslúžiť posúdenie, či (a v akej miere) sú vládcovia nútení brať zreteľ na vôľu a záujmy svojich občanov v takom zmysle, v akom si ich sformulovali sami občania. Inak povedané, či má verejnosť možnosť odvolávať na zodpovednosť vládnuce elity za ich rozhodnutia, ktoré prijímajú, alebo či si elity môžu dovoliť verejnosť jednoducho ignorovať.

Ľudia si autoritársku moc často stotožňujú s jej extrémnymi prípadmi napríklad s Nacistickým Nemeckom či Sovietskym zväzom. Na svete však existuje široké spektrum autoritárskych vlád a nie všetky sú extrémistické. Na druhej strane však samo konanie volieb ešte nemusí znamenať, že krajina je demokratická. Voľby prebiehali aj v takých krajinách ako bývalý Sovietsky zväz, Kuba alebo Irak pod vládou Saddáma Husajna.

Referencie
----------

1. ↑   L. TAYLOR, Steven. *30 sekúnd politiky*. Prvé. vyd. Bratislava : Fortuna Libri, 2012. ISBN 978-80-8142-013-9. Kapitola Základná otázka: Kto vládne?, s. 28.

Pozri aj
--------

* Totalitarizmus
* Stranícka diktatúra
* Teokracia

| * z
* d
* u
Autoritárne **formy vlády** |
| --- |
| Autokratické | Absolútna monarchia • Absolutizmus • Osvietenský absolutizmus • Despotizmus • Diktatúra • Tyrania |
| Totalitný | Fašizmus • Nacizmus • Komunistické režimy • Teokracia • Totalitná demokracia |
| Ostatné | Neliberálna demokracia • Vojenská junta • Oligarchia • Štáty jednej strany • Policajný štát |
**Alexis Arquette** (\* 28. júl 1969, Los Angeles, Kalifornia, USA – † 11. september 2016, Los Angeles, Kalifornia) bola americká herečka, speváčka a hudobníčka. Známa bola tiež pod prezývkou „Eva Destruction".

Detstvo a mladosť
-----------------

Arquetteová sa narodila ako Robert Arquette v Los Angeles, v Kalifornii. Herci Rosanna, Richmond, Patricia a David Arquetteoví sú jej súrodencami, z ktorých sa Alexis narodila ako štvrtá najstaršia.

Kariéra
-------

Ako dvanásťročná vystupovala v hudobnom videu *She Is Beautiful* od skupiny The Tubes. V roku 1986 hrala postavu Alexis, androgýnneho priateľa a sexuálne ambivalentného tínedžera vo filme *Down and Out v Beverly Hills*.

Arquetteová sa nasledujúce roky svojej kariéry venovala predovšetkým ženskému napodobňovaniu, často pod názvom „Eva Destruction". Neskôr priznala, že chce podstúpiť operáciu na zmenu pohlavia.

V roku 1994 hrala menšiu rolu vo filme *Pulp Fiction* a v roku 1998 sa objavila v úvodnej scéne hororu *Bride of Chucky*, spoločne s Jennifer Tilly. Hrala tiež v jednej epizóde seriálu *Friends* v epizóde „*The One with Chandler's Dad*", kde sa objavila po boku manželky jeho brata, Courteney Cox.

Súkromný život
--------------

V roku 2004 prejavila záujem o podstúpenie lekárskeho zákroku na zmenu pohlavia vo forme hormonálnej terapie a napokon chirurgického zákroku pri zmene pohlavia, ktorá sa uskutočnila v roku 2006. Tieto skúsenosti boli dokumentované vo filme *Alexis Arquette: She's My Brother*. Arquetteová bola silným zástancom transgender ľudí. Tiež vyvolal škandál o Willovi Smithovi a jeho manželke Jade, o ktorých tvrdila že sú bisexuálni a že Smithovo prvé manželstvo skončilo kvôli tomu, že ho jeho prvá manželka pristihla v posteli s mužom.

Úmrtie
------

Arquetteová sa v roku 1987 nakazila vírusom HIV. Odvtedy mala množstvo zdravotných problémov. V roku 2013 sa začala prezentovať ako muž, na čo sa jej brat David vyjadril, že pochybuje o jeho transrodovosti, pretože sa v rôznych obdobiach cítil ako muž a niekedy ako žena. Arquetteová zomrela v kóme dňa 11. septembra 2016 v nemocnici, v Los Angeles. Nikto okrem jej rodiny ju nesmel navštíviť. Príčinou smrti bola zástava srdca ktorá nastala kvôli infarktu myokardu, ktorý spôsobil vírus HIV.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Alexis Arquette**

Externé odkazy
--------------

* Alexis Arquette v Internet Movie Database (po anglicky)
* Alexis Arquette v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Alexis Arquette na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 14150855d
* GND: 1062054040
* ISNI: 0000 0000 7779 5893
* LCCN: no2001042946
* VIAF: 53800012
* WorldCat: lccn-no2001042946
Súradnice: 48°36′22″S 19°05′53″V﻿ / ﻿48,606°S 19,098°V﻿ / 48.606; 19.098

**Holiday park Kováčová** je rekreačné zariadenie pri obci Kováčová v okrese Zvolen. Akvapark s celoročnou prevádzkou má vybudovanú sieť krytých i vonkajších bazénov, doplnených o tobogan, masáže a reštauračné zariadenie.

Poloha
------

Areál Holiday parku sa nachádza v juhozápadnej časti Zvolenskej kotliny na okraji obce Kováčová, asi 5 km západne od Zvolena. Prístupný je cestou cez obec, odbočením z cesty R1 zo Žiaru nad Hronom do Banskej Bystrice, alebo prímestskou autobusovou dopravou zo Zvolena.

Bazény
------

V areáli sa nachádza celkovo 8 bazénov, z toho 3 sú kryté a prevádzkované celoročne. V rámci budovy je inštalovaný aj 60 m dlhý tobogán. Pätica vonkajších bazénov, vrátane jedného s geotermálnou vodou a tiež celoročnou prevádzkou, je návštevníkom k dispozícii v letnej sezóne. Teplota vody sa pohybuje od 26 do 38°C. Kryté sú relaxačný, detský a tzv. whirpool bazén, v priľahlom areáli je okrem sedacieho s liečivou vodou ešte regeneračný, plavecký, relaxačný a detský bazén.

Služby
------

V hlavnej budove sa okrem prevádzkových priestorov a šatní nachádza tiež reštauračné zariadenie a pri bazénoch aj bar. Ďalší bufet a bar sa nachádza vo vonkajších priestoroch akvaparku. Šatne pre návštevníkov počas letnej sezóny sa nachádzajú aj v druhej budove na okraji zariadenia. Komplexnosť služieb zabezpečuje detské ihrisko, dve volejbalové ihriská, fitpark a masér.

Galéria
-------

* Vonkajší bazénVonkajší bazén
* Vnútorné bazényVnútorné bazény
* Detský bazénDetský bazén
* TobogánTobogán

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Holiday park Kováčová**

Zdroj
-----

* Oficiálna stránka akvaparku
**Brasil Open 2005** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 14. do 21. februára 2005 na otvorených antukových dvorcoch v brazílskom meste Costa do Sauípe. Titul v dvojhre získal Španiel Rafael Nadal, ktorý vo finále porazil krajana Martína. Bol to jeho druhý titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Česi František Čermák a Leoš Friedl, ktorí vo finále porazili argentínsky pár José Acasuso, Ignacio González King. Pre oboch to bol siedmy titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Brasil Open 2005*
**Španielsko Rafael Nadal** vs. Španielsko Alberto Martín 6-0 6-7(2) 6-1

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Brasil Open 2005*
**Česko František Čermák / Česko Leoš Friedl** vs. Argentína José Acasuso / Argentína Ignacio González King 6-4 6-4

Externé odkazy
--------------

| * z
* d
* u
Turnaje Brasil Open |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

 |
**Brasil Open 2009** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 9. do 14. februára 2009 na otvorených antukových dvorcoch v brazílskom meste Costa do Sauípe. Titul v dvojhre získal Španiel Tommy Robredo, ktorý vo finále porazil Brazílčana Bellucciho. Bol to jeho ôsmy titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Španieli Marcel Granollers Pujol a Tommy Robredo, ktorí vo finále porazili argentínsky pár Lucas Arnold Ker, Juan Mónaco. Pre Pujola to bol prvý a pre Robreda tretí titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Brasil Open 2009*
**Španielsko Tommy Robredo** vs. Brazília Thomaz Bellucci 6-3 3-6 6-4

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Brasil Open 2009*
**Španielsko Marcel Granollers Pujol / Španielsko Tommy Robredo** vs. Argentína Lucas Arnold Ker / Argentína Juan Mónaco 6-4 7-5

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka turnaja

| * z
* d
* u
Turnaje Brasil Open |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

 |
Hrob na Národnom cintoríne v Martine
**Igor Thurzo** (\* 5. apríl 1884, Banská Bystrica-Radvaň - † 7. september 1926, Praha, pochovaný v Martine), bol podnikateľ, verejný činiteľ, národohospodár.

Jeho otec Ján Thurzo (1856-1889), matka Božena rod. Hodžová, bratia Ivan Thurzo, Samuel Thurzo (1863-1946), Ján Thurzo (1856-1889), sestry Anna Thurzová, Zuzana Thurzová

Životopis
---------

Študoval rok na gymnáziu v Sarajeve. Vyučil sa za kachliara u M. Brxu v Turanoch a v Martine. Od roku 1920 majiteľ kachliarskej firmy v Martine, od roku 1921 starosta v Martine. Organizátor remeselného hnutia na Slovensku, zakladateľ Veľkonákupného družstva. Významný činiteľ komunálnej politiky na Slovensku. Zaslúžil sa o postavenie viacerých verejných budov a objektov v Martine.

Pamiatky
--------

* hrob s náhrobníkom na Národnom cintoríne v Martine (F. Štefunko)
* pomenovanie ulice v Martine

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 33 - evanjelická farnosť Radvaň; pokrstený ako Igor-György Turzo
* Záznam o úmrtí v matrike záznam číslo 107 - evanjelická farnosť Praha u sv. Klimenta

Autoritné údaje: * SNK: 159580
* VIAF: 3884156565694023500006
**Brasil Open 2008** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 11. do 18. februára 2008 na otvorených antukových dvorcoch v brazílskom meste Costa do Sauípe. Titul v dvojhre získal Španiel Nicolás Almagro, ktorý vo finále porazil krajana Moyu. Bol to jeho tretí titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Brazílčania Marcelo Melo a André Sá, ktorí vo finále porazili španielsky pár Albert Montañés, Santiago Ventura. Pre oboch to bol tretí titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Brasil Open 2008*
**Španielsko Nicolás Almagro** vs. Španielsko Carlos Moyà 7-6(4) 3-6 7-5

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Brasil Open 2008*
**Brazília Marcelo Melo / Brazília André Sá** vs. Španielsko Albert Montañés / Španielsko Santiago Ventura 4-6 6-2 10-7

Externé odkazy
--------------

| * z
* d
* u
Turnaje Brasil Open |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

 |
Po prvej svetovej vojne sa na bývalých územiach Ruského impéria vytvorili nové štáty východnej Európy. Akokoľvek sa to boľševici snažili spravodlivo rozdeliť, menšinové národy sa začali búriť, pretože nie každý národ dostal svoj nový štát. Ani sedemmiliónová menšina Ukrajincov to so svojím osudom nemala jednoduché. Ako jediná veľká menšina, ktorej obyvateľstvo bolo kedysi pričlenené k Habsburskej monarchii, si nedokázala utvoriť svoj vlastný štát. Väčšina Ukrajincov sa tak stalo štátnymi príslušníkmi Poľska, Rumunska a Česko-Slovenska.

Keď pád Rakúsko-Uhorska položil koniec maďarskému útlaku, región Zakarpatskej Ukrajiny sa stal súčasťou Česko-Slovenska. Na rozdiel od násilnej anexie iných západoeurópskych území, jej spojenie s Česko-Slovenskom bolo dobrovoľné. Na základe zmluvy z novembra 1918 podpísanej v Spojených štátoch amerických, ktorou Česko-Slovensko deklarovalo ukrajinským emigrantom zo Zakarpatska po pripojení k jej územiu autonómiu sa Ukrajinci z tejto oblasti k Česko-Slovensku pripojili. Krajina bola totiž zo všetkých krajín východnej Európy najdemokratickejšou a jej politika diskriminácie a asimilácie obyvateľstva bola miernejšia než v Poľsku či Rumunsku.

V snahe modernizácie všetkých regiónov svojej novej krajiny sa Česi snažili zvýšiť úroveň života v oblasti Zakarpatska čím sa podstatne líšili od vlády Poľska a Rumunska, pretože tým aj do nich vkladali viac prostriedkov ako od nich vyberali následkom čoho región prekvital. So začiatkom 30. rokov 20. storočia, kedy na Ukrajine rozšíril hladomor sa u obyvateľov Zakarpatska začalo obdobie depresií.

Z pohľadu vzdelávania a kultúry česká politika pre Ukrajincov predstavovala želanú zmenu po období intezívneho útlaku a maďarizácie. V období rokov 1914 - 1938 vzrástol počet základných škôl z 525 na 581 a gymnázií z 3 na 11. Navyše česká vláda povolila v miestnych vzdelávacích zariadeniach používať jazyk, ktorí si menšina vyberie. Touto liberalizáciou zároveň vzrástol počet kultúrnych spolkov (Vzdelanostný kultúrny spolok Prosveščenie, Spoločnosť rusofilov Alexandra Duchnoviča), divadelých skupín a speváckych zborov a ku skromnej kultúrnej renesancii prispievala aj tvorba spisovateľov Vasilija Grendža-Donského, Andreja Karabeleša či Alexandra Markuša.

Pozri aj
--------

* Divadlo Alexandra Duchnoviča
* Ukrajinci v Poľsku
* Ukrajinci v Rumunsku

Zdroj
-----

* O. Subteľnyj. Ystorija Ukrajiny. Kyjiv, 2006.
**Modrý Níl** (arab. النيل الأزرق‎ – an-Níl al-Azrak, angl. *Blue Nile*) je rieka v Afrike. Spoločne s Bielym Nílom tvorí zdrojnicu rieky Níl. Preteká územím Etiópie a Sudánu a od jazera Tana po sútok s Bielym Nílom meria 1450 km (niektoré zdroje 1 600 km).

Charakteristika
---------------

Hlavnou zdrojnicou je rieka *Malý Abbaj*, ktorá pramení južne od jazera, do ktorého sa vlieva. Z jazera vyteká Modrý Níl, ktorý je miestnymi nazývaný **Abbaj** a tečie v hlbokom kaňone, širokom iba 100 – 200 m. Vytvára veľký oblúk, stáča sa na severozápad a pokračuje územím Sudánu, kde sa už oficiálne nazýva Modrý Níl. V Chartúme sa spája s Bielym Nílom a vytvára rieku Níl.

Vodný režim
-----------

Prietok vody v rieke ovplyvňujú zrážky a počas roka výrazne kolíše. V ústí sa pohybuje od minimálnych 127 m³/s po maximálnych 5 822 m³/s. čo predstavuje priemerný prietok 2 349 m³/s. (iné zdroje 1 600 m³/s.). Práve vzostupy Modrého Nílu spôsobené zrážkami medzi júlom a septembrom spôsobovali známe záplavy, ktoré zúrodňovali pobrežné oblasti rieky.

Vodné nádrže a elektrárne
-------------------------

Na strednom a dolnom toku rieky sa nachádzajú významné vodné elektrárne Roseires a Sennar, ktoré produkujú takmer 80% spotreby elektrickej energie Sudánu. Vodná doprava je možná do vzdialenosti 580 km od ústia.

Pozri aj
--------

* Biely Níl
* Níl
* Tana

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Modrý Níl**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Modrý Nil na českej Wikipédii.*
Súradnice: 25° 41′ 43″ j.š. 54° 26′ 12″ z.d.

Vodopády Iguaçu - pohľad do *Diablových úst* z brazílskej strany
**Vodopády Iguazu** (špa. Cataratas del Iguazú, port. Cataratas do Iguaçu) predstavujú najväčší systém vodopádov na Zemi. Ležia na rieke Iguaçu na hraniciach medzi Argentínou 80% a Brazíliou 20% na 25° 41' južnej šírky a 54° 26' západnej dĺžky. Voda sa tu v prepade dlhom asi 2,7 km rúti cez okraj lávovej plošiny do hĺbky asi 70 metrov. V období dažďov je tu prietok asi 6 500 m³/s vody a asi 270 samostatných vodopádov, v období sucha klesá prietok na 300 m3/s a vodopádov je asi 150. Najväčším vodopádom sú *Diablove ústa*. 

Obidva štáty, na ktorých hraniciach vodopády ležia, okolo nich vytýčili rozsiahle národné parky (Parque Nacional Iguazú na argentínskej strane a Parque Nacional do Iguaçu na brazílskej strane) chrániace ako vodopády, tak aj okolie tvorené z veľkej časti zachovaným pralesom. 

Vodopády sú hojne navštevované turistami, pre ktorých boli pod vodopádmi vybudované špeciálne lávky a observatóriá. Vodopády a oba priľahlé parky boli zaradené na zoznam svetového dedičstva UNESCO.

Vodopády Iguaçu

Referencie
----------

1. ↑  ČEMAN, Róbert. *Neživá príroda*. 1. vyd. Bratislava : MAPA Slovakia Bratislava, 1999. ISBN 80-967723-9-2.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Iguaçu (vodopády)**

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Iguaçu (vodopády) na českej Wikipédii.*
**Igor Vasilievič Kurčatov** (\* 12. január 1903, Simskij Zavod, Ufská gubernia, Ruská ríša – † 7. február 1960 Moskva, ZSSR) bol sovietsky fyzik, vedúci sovietskeho programu na výrobu atómovej bomby.

Život
-----

Igor Kurčatov sa narodil na Urale v meste Simskij Zavod, dnes Sim, v Čeľabinskej oblasti. Onedlho po jeho narodení sa rodina presťahovala na Krym. Tam študoval na gymnáziu č. 1 v meste Simferopol. Následne pokračoval v štúdiu fyziky na Krymskej štátnej univerzite a lodného inžinierstva na Polytechnickom inštitúte v Petrohrade. V rokoch 1924-1925, bol Kurčatov asistentom na fakulte fyziky Polytechnického inštitútu v Baku. V roku 1925 sa presunul na Fyzikálno-technický inštitút, kde pod vedením A.F. Ioffeho študoval problémy rádioaktivity. V roku 1932 získal podporu, vďaka ktorej mohol zostaviť vlastný vedecký tím, ktorý 21. septembra 1939 (podľa iných v roku 1944) zostrojil prvý sovietsky urýchľovač častíc. Kurčatov a jeho žiak Georgij Fľorov v tej dobe objavili podstatu reťazovej reakcie uránu a vytvorili aj koncepciu jadrového reaktora. Jeho tím vytvoril roku 1946 prvý jadrový reaktor v Európe.

Počas druhej svetovej vojny zameral svoj výskum na obranu lodí pred nemeckými námornými magnetickými mínami. Neskôr sa venoval vylepšovaniu pancierovania tankov. V roku 1943 NKVD zachytilo správy o jadrovom programe západných Spojencov. Stalin následne nariadil čo najskôr začať s vlastným výskumom, na ktorý však vojnou nivočená krajina nemohla poskytnúť dostatok prostriedkov. Ioffe poradil svojim nadriadeným aby do zodpovednej funkcie postavili práve Kurčatova.

Sovietsky atómový program mal spočiatku relatívne nízku prioritu. Situáciu zmenili až informácie agenta K. Fuchsa a neskoršie bombardovanie Hirošimy a Nagasaki. Stalin nariadil Kurčatovovi aby postavil bombu do roku 1948 a jeho nadriadeným menoval Lavrentija Beriju. Na programe spolupracovalo mnoho významných sovietskych vedcov ako boli Julij Borisovič Chariton a Jakov Borisovič Zeľdovič. Prvá skúška sa uskutočnila 29. augusta 1949 na Semipalatinskom cvičisku v Kazachstane. Počas výskumu si Kurčatov nechal narásť dlhú bradu, ktorú si často upravoval do rôznych neobyčajných foriem. Vyhlasoval tiež, že si ju neostrihá do konca testov.

Kurčatov pracoval aj na projekte sovietskej vodíkovej bomby, ale neskôr pracoval a trval na mierovom využití jadrovej energie a bol proti testom jadrových zbraní.

Zomrel v Moskve roku 1960 po tom, čo sa mu do mozgu dostala krvná zrazenina. Urna s jeho popolom bola pochovaná na cintoríne pod Kremeľskou stenou na Červenom námestí.

Po Kurčatovovi bol pomenovaný rádioaktívny prvok s protónovým číslom 104 ako Kurčatovium (Ku), dnes sa však preferuje pomenovanie Rutherfordium (Rf) po novozélandskom jadrovom fyzikovi lordovi Ernestovi Rutherfordovi.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Igor Kurchatov na anglickej Wikipédii.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Igor Vasilievič Kurčatov**

Autoritné údaje: * BnF: 133321819
* GND: 118568264
* ISNI: 0000 0001 1655 4487
* LCCN: n83035658
* NK ČR: mzk2005272929
* VIAF: 61692519
* WorldCat: lccn-n83035658
**Modrá bridlica** alebo **glaukofanit** alebo **glaukofánová bridlica** je premenená hornina typická pre vysokotlakovú a nízkoteplotnú metamorfózu, ktorá predstavuje fáciu modrých bridlíc.

Termín *glaukofanit* zaviedol roku 1888 chorvátsky geológ Mihal Kispatič. Termín *modrá bridlica* zaviedol v roku 1962 Američan Edgar Bailey.

Vznik
-----

Modrá bridlica v polarizačnom mikroskope pri rovnobežných nikoloch
Modré bridlice sú príznačné pre subdukčnú metamorfózu, ktorá je spojená so zánikom oceánskej zemskej kôry. Horniny sú pri týchto procesoch vystavené nízkym teplotám v rozmedzí 200 – 500 °C, ale stredným až vyšším tlakom 6 – 18 kbar. Tieto podmienky zodpovedajú hĺbkam okolo 15 – 18 km. Ich protolitom sú najčastejšie mafické horniny, zriedkavejšie i pelitické alebo kremenno živcové.

Prípadným pokračovaním subdukcie a zvýšeniu teploty nad 500 °C dochádza k vzniku eklogitov. Častým javom sprevádzajúcim modré bridlice je dekompresia a nárast teploty, čo má za následok následnú retrográdnu metamorfózu do fácie zelených bridlíc. V novovzniknutých zelených bridliciach môžu potom byť nájdené relikty lawsonitu a glaukofánu, alebo pseudomorfózy klinozoisitu s albitom a paragonitom po lawsonite.

Minerálne zloženie a vlastnosti
-------------------------------

Najvýznamnejším horninotvorným minerálom modrých bridlíc je glaukofán, sodný amfibol s často primiešaným crossitom alebo riebeckitom. Bežnou prímesou sú epidot, rutil, kremeň a iné. Pre modré bridlice je veľmi typická asociácia glaukofanitu s paragonitom, ktorá vzniká reakciou:

* albit + chlorit + kremeň → glaukofán + paragonit + voda

Výskyt
------

V Českom masíve sú modré bridlice prítomné v oblasti Krkonoší, kde majú typickú lokalitu výskytu pri Železnom Brode. Na Slovensku sú modré bridlice pomerne zriedkavé. Možno ich nájsť v príkrove Bôrky blízko Štítnika a Hnúšte, Hačavy, Bôrky, Lúčky a na Radzime.

Využitie
--------

Modré bridlice nemajú pre národné hospodárstvo žiadne významné využitie.

Referencie
----------

1. 1 2 3  http://www.geologie.estranky.cz prístup: 12.9.2008
2. 1 2 3  Putiš, M. 2004; *Petrografia metamorfovaných hornín.* Univerzita Komenského, Bratislava, 132 s.
3. 1 2  Veľký, J. a kolektív, 1978; *Encyklopédia Slovenska II. zväzok písmená E — J.* Veda, Bratislava, s. 167
4. ↑  Klein, C. 2006; *Mineralógia.* Oikos-Lumon, Bratislava, 658 s.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Modrá bridlica**
**Hotelový manažér** je manažér hotela, motela alebo rekreačného zariadenia. Manažérske tituly a povinnosti sa rôznia podľa podniku. Malé hotely môžu mať malý manažérsky tím, ktorý sa skladá len z dvoch alebo troch manažérov, zatiaľ čo väčšie môžu mať často veľký manažérsky tím, ktorý sa skladá z rôznych oddelení a divízií.

Vedenie hotela je profesionálny manažment, ktorý využíva techniky používané v sektore pohostinstva. Tieto techniky sú napríklad správa hotelov, účtovníctvo, marketing, upratovanie, stravovanie a údržba.

Pozadie a potrebné vzdelanie sa líšia podľa manažérskeho titulu a daných povinností. Základná kvalifikácia pre manažérske povolanie v rámci hotela zvyčajne zahŕňa:

* skúsenosti s prácou v sektore (základný faktor)
* vzdelanie

Hoteloví manažéri z dôvodu 24-hodinovej prevádzky hotela vo všeobecnosti dlho pracujú, vrátane neskorých nočných hodín, víkendov a sviatkov. Spoločné pracovisko v hoteloch je rušné prostredie, s vysokou interakciou s hosťami, zamestnancami, investormi a ďalšími manažérmi. Horné vedenie pozostávajúce z vysokopostavených manažérov, vedúcich oddelení a generálnych manažérov má niekedy priaznivejší časový rozvrh práce - pracujú najmä cez pracovné dni.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hotel manager na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
**Cobie Smuldersová** (angl. Jacoba Francisca Maria Smulders; \* 3. apríl 1982, Vancouver, Britská Kolumbia, Kanada) je kanadská herečka známa vďaka postave Robin Sherbatsky z televízneho seriálu *Ako som spoznal vašu mamu*.

Detstvo a mladosť
-----------------

Jej otec je holandského pôvodu a matka anglického. Je z ôsmich detí a pomenovaná bola po svojej pratete z Holandska. O herectvo prejavila záujem počas štúdia na strednej škole, kde vystupovala v niekoľkých školských inscenáciách. Venovala sa tiež modelingu.

Kariéra
-------

Jej prvou veľkou úlohou bola postava Robin Sherbatsky v seriály *Ako som spoznal vašu mamu* z roku 2005. Svoju postavu hrala počas celých 9 sérií a objavila sa tak vo všetkých 208 epizódach. Seriál skončil v roku 2014.

V roku 2012 hrala agentku Mariu Hill z komiksovej série Avengers. Vďaka tejto roli získala špeciálne školenie od trénera tímu SWAT v Los Angeles.

Príležitostne hráva tiež v divadlách. Istý čas účinkovala aj na Broadwayi. Venuje sa tiež dabingu.

Súkromný život
--------------

Od roku 2012 je manželkou herca Tarana Killama s ktorým má dcéru Shaelyn (\* 2009) a Janitu (\* 2015). Od svadby používa jeho priezvisko Killam.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Cobie Smuldersová**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Cobie Smulders na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 15722741g
* GND: 140568107
* ISNI: 0000 0001 1454 5202
* LCCN: no2010092739
* NK ČR: xx0214741
* VIAF: 107250250
* WorldCat: lccn-no2010092739