recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pyroraptor** bol pomerne malý vtákovitý dinosaurus. Známy je z pozostatkov končatín, niekoľkých stavcov a zubov. Žil pred približne 70,6 miliónmi rokov (vrchný kampán a raný mástricht) na území dnešného Francúzska (oblasť Provensalsko). Jediný druh je **Pyroraptor olympius**.

Opis
----

Hoci je Pyroraptor známy len zo skromných pozostatkov, aj tie stačia na jeho zaradenie do čeľade dravých dinosaurov Dromaeosauridae, čo bola čeľaď veľmi blízko príbuzná vtákom, ktorej zástupcovia sa vyznačovali veľkým otáčavým pazúrom na nohách. Hoci disponoval dĺžkou iba 2,5 m, bol väčší než Velociraptor. Medzi jeho korisť zrejme patrili hadrosaury a ak lovil v skupine, možno aj sauropódy. Vedci sa domnievajú, že Pyroraptor mohol byť operený, podobne ako jeho blízky príbuzný Microraptor a Sinornithosaurus.

Meno
----

Jeho meno znamená „zlodej olympijského ohňa" a vychádza z toho, že jeho fosílie boli objavené po lesnom požiari.

V populárnej kultúre
--------------------

Pyroraptor je hlavným aktérom pseudo-dokumentárného snímku z cyklu Dinosaur Planet s názvom „Pod". V rámci deja sa samec Pyroraptora s názvom „Pod" dostáva na izolovaný ostrov Hateg na území dnešného Rumunska, kde sa stretáva s malými ostrovnými formami európskych dinosaurov.

Galéria
-------

* Veľkostné porovnanie s človekomVeľkostné porovnanie s človekom
* Diagram znázorňujúci dostupný fosílny materiálDiagram znázorňujúci dostupný fosílny materiál

Referencie
----------

1. ↑  ALLAIN, R. TAQUET, P.. A new genus of Dromaeosauridae (Dinosauria, Theropoda) from the Upper Cretaceous of France. *Journal of Vertebrate Paleontology*, 2000, roč. 20, s. 404 – 407.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Pyroraptor na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* *Pyroraptor official site* [online]. [Cit. 2012-05-01]. Dostupné online. (francúzsky)
* *Pyroraptor computer animation* [online]. Meteor Studios for Discovery Channel, [cit. 2012-05-01]. Dostupné online. (anglicky)
* *Pyroraptor computer animation stills* [online]. Meteor Studios for Discovery Channel, [cit. 2012-05-01]. Dostupné online. Archivované 2006-06-22 z originálu. (anglicky)
**Imelo biele** (lat. *Viscum album*) je poloparazitická rastlina z čeľade santalovité (v minulosti z čeľade imelovité) cudzopasiaca na stromoch. Hostiteľské stromy však nepoškodzuje.

Opis
----

Imelo je stromovitý ker vysoký 30-50 cm. Má rozkonárené stonky žltozelenej farby. Listy sú kožovité, majú podlhovasto vajcovitý tvar, sú celistvookrajové a neopadavé. Imelo má drobné kvety žltkastej farby umiestnené v rázsochách a tiež na koncoch konárikov. Kvitne skoro, v marci – apríli. Plody sú biele lepkavé bobule.

Obsahové látky
--------------

Obsahuje lektín, živice (napr. viskotoxín, ktorý je však vo väčšom množstve toxický), alkaloidy, flavonoidy, cholín, acetylcholín, histamín, rôzne organické kyseliny, triterpény a iné.

Výskyt
------

Táto rastlina sa vyskytuje v Európe, Ázii a parazituje najmä na listnatých drevinách a z ihličnatých najmä na jedliach. Je to cudzopasná rastlina, ktorá sa prichytáva na kôre stromov. Zo stromov, ktoré sú jej hostiteľom, odoberá rozpustené minerálne živiny. Špecifický výskyt týchto rastlín je v korunách stromov vo výškach. Pre dobré upevnenie sa na svojom hostiteľovi musia zotrvať dlhú dobu a postupne zapúšťať korene - haustórie pod kôru hostiteľského stromu.

Výskyt v kultúre
----------------

História tejto rastliny spadá až do obdobia Keltov. Tí považovali imelo biele ako mocnú a čarovnú rastlinu. Pravdepodobne ju využívali pri rituáloch na odháňanie démonov. Vyobrazenia imela možno vidieť na rôznych predmetoch tohto národa v podobe lístkov a vetvičiek. V priebehu času sa vo Veľkej Británii zaužívalo imelo ako symbol šťastia a ľudia si ho vešali počas vianočných sviatkov nad hlavu, alebo ho ako tento symbol často zobrazovali maliari vo svojich obrazoch.

Galéria
-------

* Imelo na topoliImelo na topoli
* Imelo na jabloniImelo na jabloni
* Kvitnúce imeloKvitnúce imelo
* Kvet imelaKvet imela
* Listy imelaListy imela
* Detail listu imelaDetail listu imela
* Plody imelaPlody imela
* Imelo bieleImelo biele

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Imelo biele**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Imelo biele**

Externé odkazy
--------------

* Archivované 2007-01-12 na Wayback Machine
* 
* Archivované 2007-01-07 na Wayback Machine
Plazmová lampa
**Plazmová lampa** je druh dekoratívneho osvetľovacieho telesa. Ide o sklenenú guľu plnenú inertným plynom (napr. argónom). 

Tlak plynu je nízky, v komerčne vyrábaných plazmových lampách sa pohybuje okolo jednej stotiny atmosféry. Uprostred sa nachádza kovová elektróda pripojená na vysokonapäťový transformátor pracujúci so striedavým prúdom. Po zapnutí vzniká v plyne mnohonásobný výboj medzi elektródou a skleneným povrchom.

Priložený adaptér prevádza striedavé napätie 230 V na bezpečné jednosmerné napätie 5–10 V. V tranzistorovom obvode je potom generované striedavé napätie 5–20 kV s frekvenciou 10–40 kHz, ktoré sa privádza na elektródu. Medzi ňou a povrchom vzniká silné elektrické pole. Elektróny urýchlené poľom sa zrážajú s atómami plynu a spôsobujú ich excitáciu a ionizáciu. V miestach s vyššou koncentráciou ionizovaných častíc vzniká prúdový kanál. V jeho blízkosti nastáva značná excitácia atómov plynu. Hneď ako nastane deexcitácia, vyžiari sa viditeľné svetlo.

Ak priložíme ruku na povrch gule, v dôsledku zvýšenej kapacity v mieste dotyku sa ihneď iniciuje prúdový kanál.

Okrem klasického guľovitého tvaru sa vyrábajú aj iné tvary. Plazmové lampy sú bežne dostupné v obchodnej sieti.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Plazmová lampa**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Plazmová lampa na českej Wikipédii.*
***Red Faction*** je počítačová hra z roku 2001 vyvinutá firmou Volition Inc. a zároveň predstavuje prvý diel série hier s podobným názvom, ktoré boli vyvinuté neskôr (Red Faction II, Red Faction: Guerilla a Red Faction: Armageddon).

Red Faction je klasickou 3D strieľačkou z pohľadu prvej osoby. Rozdiel oproti iným, podobným hrám je v tom, že hra používa Geo-Mod Engine, ktorý umožňuje ničiť aj samotné prostredie (múry, budovy, skaly) v hre, čo jej dodáva nový rozmer.

Príbeh
------

Dej hry sa odohráva vo fiktívnej budúcnosti v roku 2070 na Marse. Nerastné suroviny na Zemi sa míňajú a ľudstvo v záujme prežitia musí ťažiť suroviny aj mimo Zeme. Ťažbu na Marse riadi banská spoločnosť Ultor Corporation, ktorá zle zaobchádza s baníkmi a keď sa v komplexoch začne šíriť neznáme ochorenie nazvané jednoducho "The Plague", tak v baniach vypukne vzbura, ktoré vedie k povstaniu baníkov proti bezpečnostným zložkám spoločnosti Ultor. Hlavnou postavou je baník menom Parker, ktorý pôvodne prišiel na Mars začať nový život, ale chtiac nechtiac bol vtiahnutý do vzbury a stal sa jednou z hlavných postáv povstania. Parker postupne na základe príkazov vedenia hnutia Red Faction plní úlohy, ktoré majú viesť k porážke spoločnosti Ultor.

Externé odkazy
--------------

* www.volition-inc.com Archivované 2013-03-08 na Wayback Machine – oficiálna stránka spoločnosti Volition (po anglicky)
**Ráztoka** je potok na hornej Orave, v západnej časti okresu Tvrdošín. Je to pravostranný prítok Oravy, meria 6,9 km a je tokom IV. rádu.

Prameň
------

Pramení v Oravskej Magure, v podcelku Budín, na severozápadnom svahu Priehýb (978,0 m n. m.) v nadmorskej výške približne 915 m n. m.

Opis toku
---------

V pramennej oblasti tečie juhozápadným smerom, po pribratí pravostranného prítoka prameniaceho východne od kóty 1 058,6 m sa postupne stáča a pokračuje juhovýchodným smerom. Vteká do Oravskej vrchoviny, zľava priberá prítok z južného svahu Priehýb, sprava prítok z východného svahu Budína (1 221,4 m n. m.) a ďalej opäť zľava postupne tri prítoky: krátky prítok (686,8 m n. m.) z lokality Črchľa, prítok z južného svahu Javorového vrchu (1 076,1 m n. m.) a prítok prameniaci severozápadne od kóty Vrch (717,7 m n. m.). Následne preteká cez Zemiansku Dedinu, z pravej strany priberá svoj najvýznamnejší prítok, Hldočín a potok sa stáča na východ, pričom vytvára oblúk prehnutý na juh. Ďalej priberá Suchý potok zľava, mení smer toku na juhovýchod, preteká chatovou oblasťou a medzi Nižnou a Tvrdošínom ústi v nadmorskej výške cca 563 m n. m. do Oravy.

Iné názvy
---------

* Priekopa
* nárečovo: Rástoka

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Oravy** (od Oravskej priehrady po Racibor) |
| --- |
| *Orava* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Biely potôčik
* Blážik
* Cepková
* Čierna mláka
* Čršľa
* Dlžiansky Cickov
* Dolinky
* Dolu Brestovinami
* Dolu Ondrášovým
* Druhý potok
* Dubový potok
* Hanušov potok
* Hlboký potok (prítok Oravy)
* Hlboký potok (prítok Račovej)
* Hlboký potok (prítok Šarého grúňa)
* Hldočín
* Holica
* **Chlebnický potok**
* Klimková
* Kliník
* Krátky potok
* **Krivský potok**
* Kút
* Lukačíkov jarok
* Markov potok
* Martinov potok
* Medvedský potok
* Mlyncový potok
* **Oravica**
* Ostrý potok
* Podbielsky Cickov
* **Pribiš**
* Prvý potok
* Racibor
* Račová
* Ráztoka
* Skalický potok
* Slopový potok
* Stojkov potok
* **Studený potok**
* Suchý potok
* Šarý grúň
* Štefanovský potok
* Tmavý jarok
* Tretí potok
* Trní potok
* Turín
* Vápenný jarok
* Za hutou

 |
**Sústava MKS** (iné názvy: **sústava jednotiek MKS, systém (jednotiek) MKS, systém/sústava (jednotiek) mks, MKS, mks**, zriedkavo **meter-kilogram-sekunda**) je systém fyzikálnych jednotiek, ktorý vyjadruje každé dané meranie použitím základných jednotiek meter, kilogram a/alebo sekunda.

Z historického hľadiska sústava MKS nahradila sústavu CGS a položila základ pre vznik sústavy SI, ktorá sa teraz používa ako medzinárodný štandard. Sústava MKS používala aj iné základné jednotky než meter, kilogram a sekunda a odvodené jednotky.

Externé odkazy
--------------

* Opis MKS systému
* Opis cgs systému

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku MKS system of units na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*


| * z
* d
* u
Sústavy jednotiek |
| --- |
| Metrická sústava | 
* SI
* meter-kilogram-sekunda
* centimeter-gram-sekunda
* meter-tona-sekunda
* Gravitačný metrický systém
* História metrického systému

 |
| Prírodné jednotky | 
* Geometrické
* Planckove
* Stoneyho
* Lorentz–Heaviside
* Jadrové
* Kvantová chromodynamika

 |
| Konvenčné systémy | 
* Astronomické
* Elektrické
* Teplotné

 |
| Obvyklé | 
* Avoirdupois

 |
| Antické systémy | 
* Grécke
* Rímske
* Egyptské
* Hebrejské
* Arabské
* Mezopotámske
* Perzské
* Indické

 |
| Iné systémy | 
* Neštandardné
* Mesures usuelles
* N-teleso

 |
Mapa štátov podľa prístupu k Dohovoru o chemických zbraniach 
     Dohovor podpísali aj ratifikovali
     Na dohovor pristúpili
     Dohovor podpísali, ale neratifikovali
     Dohovor nepodpísali

**Dohovor o chemických zbraniach**, celým názvom **Dohovor o zákaze vývoja, výroby, hromadenia a použitia chemických zbraní a o ich zničení** (angl. Convention on the Prohibition of the Development, Production, Stockpiling and Use of Chemical Weapons and on their Destruction), je medzinárodná zmluva, ktorou sa štáty zaviazali nevyvíjať, nevyrábať, inak nezískavať, nehromadiť, neskladovať alebo nepoužívať chemické zbrane, takisto ich ani priamo či nepriamo komukoľvek poskytovať.

Cieľom dohovoru je dosiahnuť pokrok k úplnému a všeobecnému odzbrojeniu zákazom a zničením zbraní hromadného ničenia. Dohovor potvrdzoval zásady Ženevského protokolu z roku 1925 (*Protokol o zákaze používať vo vojne dusivé, otravné alebo iné podobné plyny a bakteriologické prostriedky*) a Dohovor o biologických zbraniach z roku 1972.

Slovensko podpísalo dohovor 14. januára 1993, deň po jeho slávnostnom otvorení v Paríži. Národná rada Slovenskej republiky s dohovorom vyslovila súhlas svojím uznesením č. 1266 z 8. septembra 1995 a prezident Slovenskej republiky ho ratifikoval 17. októbra 1995. Ratifikačná listina bola uložená u depozitára dohovoru, generálneho tajomníka Organizácie Spojených národov, 27. októbra 1995. Dohovor nadobudol platnosť 29. apríla 1997.

K decembru 2013 k zmluve pristúpilo 190 štátov (poslednou krajinou, ktorá zmluvu ratifikovala je Sýria).

Organizácia pre zákaz chemických zbraní
---------------------------------------

Zmluvné štáty tohto dohovoru vytvorili Organizáciu pre zákaz chemických zbraní (OPCW) (ktorej sa všetci stávajú automaticky členmi), ktorá má za úlohu dohliadať na dosiahnutie obsahu a cieľov vytýčených v dohovore a zabezpečenie realizácie všetkých jeho ustanovení. Sídlom organizácie je Haag. Za svoju dlhoročnú prácu na eliminovaní chemických zbraní bola organizácii udelená Nobelova cena za mier za rok 2013.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Národný orgán SR pre zákaz chemických zbraní:: Dohovor o zákaze vývoja, výroby, hromadenia a použitia chemických zbraní a o ich zničení; cit. 13. 9. 2013
2. ↑   *Ministerstvo zahraničných vecí: Dohovor o zákaze vývoja, výroby, hromadenia a použitia chemických zbraní a o ich zničení; cit. 13. 9. 2013* [online]. [Cit. 2013-09-13]. Dostupné online. Archivované 2013-09-27 z originálu.
3. ↑   *OPCW Member States* [online]. OPCW. Dostupné online. (angličtina)[nefunkčný odkaz]

|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |
**Javier Pérez de Cuéllar Guerra** (\* 19. január 1920, Lima, Peru † 4. marec 2020, tamže) bol peruánsky diplomat, politik a v rokoch 1982 až 1991 5. generálny tajomník OSN.

Kariéra
-------

V roku 1940 vstúpil do peruánskeho ministerstva zahraničia, v roku 1944 do diplomatickej služby. Následne slúžil ako tajomník peruánskych ambasád vo Francúzsku, Spojenom kráľovstve, Bolívii a Brazílii. Neskôr slúžil ako veľvyslanec Peru vo Švajčiarsku, Sovietskom zväze, Poľsku a Venezuele.

Bol člen peruánskej delegácie na prvom Valnom zhromaždení OSN v roku 1946. V roku 1966 bol menovaný zástupcom ministra zahraničia. Bol členom peruánskej delegácie pri OSN v období od 25. valného zhromaždenia do 30. valného zhromaždenia. Roku 1971 sa stal stálym predstaviteľom Peru pri OSN. V rokoch 1973 a 1974 slúžil ako prezident Bezpečnostnej rady OSN. V septembri roku 1975 bol menovaný špeciálnym predstaviteľom generálneho tajomníka na Cypre, kde bol až do roku 1977, kedy sa vrátil ku zahraničnej službe Peru. Vo februári roku 1979 bol menovaný zástupcom generálneho tajomníka pre špeciálne politické záležitosti a v roku 1981 bol menovaný osobným predstaviteľom generálneho tajomníka pre záležitosti týkajúce sa Afganistanu.

V decembri roku 1981 bol zvolený za generálneho tajomníka OSN. Termín mu bol predĺžený o druhé funkčné obdobie v roku 1986. Počas svojej funkcie generálneho tajomníka viedol rokovanie medzi Veľkou Britániou a Argentínou po Falklandskej vojne. Úspešne taktiež rokoval o mieri v Iránsko-irackej vojne v roku 1988, rokoval o nezávislosti Namíbie a o mieri v konflikte v Západnej Sahare medzi Marokom a Frontom Polisario. Jeho druhý termín skončil 31. decembra 1991, odmietol kandidovať na tretí termín.

V roku 1995 neúspešne kandidoval na prezidenta Peru. Od roku 2000 bol do roku 2001 ministrom zahraničia Peru.

Referencie
----------

1. ↑  Profile of Javier Pérez de Cuéllar
2. ↑  PERÚ, Redacción El Comercio. *Javier Pérez de Cuéllar falleció a los 100 años* [online]. March 4, 2020. Dostupné online. (po španielsky; kastílsky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Javier Pérez de Cuéllar**

Externé odkazy
--------------

* Official U.N.S.G. biography

| * z
* d
* u
Generálni tajomníci OSN |
| --- |
| 
* Spojené kráľovstvo Gladwyn Jebb (1945 – 1946)
* Nórsko Trygve Lie (1946 – 1952)
* Švédsko Dag Hammarskjöld (1953 – 1961)
* Mjanmarsko U Thant (1961 – 1971)
* Rakúsko Kurt Waldheim (1972 – 1981)
* Peru Javier Pérez de Cuéllar (1982 – 1991)
* Egypt Butrus Butrus-Gálí (1992 – 1996)
* Ghana Kofi Annan (1997 – 2006)
* Kórejská republika Pan Ki-mun (2007 – 2016)
* Portugalsko António Guterres (od 2017)

 | Vlajka OSN |
| **^1**  dočasne zastupujúci pred prvou voľbou |

Autoritné údaje: * BnF: 120080440
* GND: 119281228
* ISNI: 0000 0001 0868 5006
* LCCN: n86031767
* NK ČR: jn19990006516
* SNK: 166484
* VIAF: 9857700
* WorldCat: lccn-n86031767
Súradnice: 42°38′21.2″S 24°48′20.9″V﻿ / ﻿42,639222°S 24,805806°V﻿ / 42.639222; 24.805806

**Dom Rajna Popoviča** (bulh. Къща „Райно Попович" – *Kăšta „Rajno Popovič"*) je budova z obdobia bulharského národného obrodenia nachádzajúca sa v architektonickej rezervácii Staré Karlovo v centre mesta Karlovo v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.

Charakteristika
---------------

Budova v minulosti slúžila ako dom miestneho učiteľa a knihovníka Rajna Popoviča. Dom je úzko spojený s detstvom Vasiľa Levského, keďže práve na tomto mieste prebiehali jeho prvé hodiny staroslovienčiny. Malá modlitebná miestnosť, ktorá je súčasťou budovy bola zároveň prvým miestom, kde pôsobil ako cirkevný spevák. V budove sa dnes nachádza expozícia venovaná histórii domu samotného a slúži aj ako miesto, kde si návštevníci môžu vyskúšať, ako funguje tzv. vosková tlač ako aj výroba papiera špeciálne aromatizovaného miestnym ružovým olejom.

Galéria
-------

* Celkový pohľad na budovu z juhozápaduCelkový pohľad na budovu z juhozápadu
* Celkový pohľad na budovu zo severozápaduCelkový pohľad na budovu zo severozápadu
* Budova z vnútorného dvoraBudova z vnútorného dvora

Referencie
----------

1. ↑  KĂNČEV, Kănčo; BONEV, Bončo. България. Stará Zagora : Domino EOOD. 312 s. ISBN 9789546511706. S. 216. (bulharsky)
2. ↑  opoznai.bg
3. ↑  starinnokarlovo.com
4. ↑   *karlovo.bg* [online]. [Cit. 2017-08-04]. Dostupné online. Archivované 2017-10-03 z originálu.
***Evanjelium podľa Matúša*** je taliansko-francúzsky čiernobiely film z roku 1964 talianskeho režiséra Piera Paola Pasoliniho, ktorý je pokladaný za jeden z najlepších svetových filmov s biblickou novozákonnou tematikou.

Ako námet poslúžila režisérovi a zároveň autorovi scenára Pier Paolo Pasolinimu kniha Nového zákona Evanjelium podľa Matúša. Pasolini vo svojom filme použil striktne doslovné citácie z Matúšovho evanjelia. Tento postup vysvetlil slovami: „*Slová a obrazy nikdy nemôžu dosiahnuť poetickú hĺbku tohto textu.*" Svoj výber Evanjelia podľa Matúša ako základ pre svoj film odôvodnil tým, že podľa neho Evanjelium podľa Jána je príliš mystické, Evanjelium podľa Marka príliš ľudové a Evanjelium podľa Lukáša príliš sentimentálne. Celý film vznikol v autentickom prostredí zaostalého talianskeho kraja Basilicata a hrali v ňom výhradne neherci, pričom Máriu v staršom veku hrá Pasoliniho matka. V dobe vzniku vyvolal film veľký rozruch, nakoniec však bol prijatý aj v náboženských kruhoch. Je považovaný za jeho najlepší film a to ako kritikou, tak aj publikom. 

Pasoliniho stvárnenie témy nemá nič spoločného s výpravnými biblickými eposmi hollywoodskej produkcie. Napriek tomu, že Pasolini bol ateista a inklinoval k marxizmu, film nie je ani kritikou ani polemikou s náboženským chápaním Krista. Pasolini sa nevyhol ani anjelským zjaveniam, či Ježišovým zázrakom. Ježiš v jeho filme je mladý, netrpezlivý revolucionár, ktorý venuje všetky svoje sily naplneniu svojho poslania a ktorému patrí významné miesto v duchovnom vývoji ľudstva. Preto sa vo filme objavuje vo veľmi dlhých sekvenciách doslovné znenie Ježišových kázní. Pasoliniho Evanjelium podľa Matúša je významným filmom aj kvôli mimoriadne pôsobivej hudbe a vďaka filmárskym postupom, inšpirovaným hlavne neorealizmom.

Film Evanjelium podľa Matúša bol nominovaný v roku 1966 na Oscara za výpravu, kostýmy a pôvodnú hudbu.

Externé odkazy
--------------

* *Il Vangelo secondo Matteo* v Internet Movie Database (po anglicky)
* *Evanjelium podľa Matúša* v Česko-Slovenskej filmovej databáze
**Alexander Ilečko** (\* 25. február 1937, Bratislava) je slovenský sochár.

Život
-----

Narodil sa v roku 1937 v Bratislave. Maturoval na gymnáziu v Revúcej v roku 1954. V rokoch 1954 – 1961 študoval na Vysokej škole výtvarných umení v Bratislave na Oddelení monumentálneho maliarstva u prof. Petra Matejku a prof. Jána Mudrocha a oddelení reliéfneho sochárstva prof. Fraňa Štefunka a prof. Rudolfa Pribiša. V roku 1967 absolvoval postgraduálne štúdium na Akadémii výtvarných umení vo Viedni. Venuje sa sochárstvu.

Ilečkova tvorba je veľmi variabilná, nestereotypná a štýlovo neviazaná na umelecké smery. Ako sám priznáva osudným sa mu stalo drevo a tak vytvoril niekoľko rozmerných priestorových kompozícii z dreva, metamorfózy plastík žien v rôznych fázach života, ako aj subtílne a bizarne deformované plastiky z epoxidu, hliny alebo bronzu.

V roku 1973 vznikol súbor *Hlavy* z kolorovanej a glazovanej hliny. Neskôr svoj vzťah k svojim generačným druhom, ale aj rodinným príslušníkom, vyjadruje práve vytvorením niekoľkých búst (vyše 30) – busta Ivan Popovič, Peter Jaroš a pod.

Alexander Ilečko je jedným zo zakladateľov Sochárskych sympózií v Moravanoch nad Váhom. Vystavoval na samostatných aj kolektívnych výstavách v Bratislave, Prahe, Paríži, Brne, Piešťanoch a pod.

Referencie
----------

1. ↑  Alexander Ilečko. In:  *Web umenia* [online]. Bratislava: Slovenská národná galéria, [cit. 2018-03-05]. Dostupné online.
2. 1 2  ZVARIK, Eduard. Alexander Ilečko – Poézia tvarov. *Pezinčan* (Pezinok: Mestský úrad), december 2017. Dostupné online [cit. 2022-10-24].

Externé odkazy
--------------

* Diela autora v katalógu Web umenia Slovenskej národnej galérie

Autoritné údaje: * abART: 587
* GND: 121315193
* ISNI: 0000 0001 1494 0317
* LCCN: no2001019348
* NK ČR: jx20070828007
* SNK: 163541
* VIAF: 79450214
* Web umenia: 4336
* WorldCat: lccn-no2001019348
**Taurus** (tur. *Toros Dağları*) je pohorie v južnom a východnom Turecku. Jeho presné vymedzenie je sporné. Jedna z možností jeho vymedzenia je nasledovná: Začína na západe pri jazere Eğirdir, severne od Antalye, a tiahne sa najprv pozdĺž pobrežia Stredozemného mora, kde je hrebeň severne od Tarsusu prerušený v staroveku významným priesmykom, takzvanou „Kilikijskou bránou", ďalej severovýchodným smerom až k prameňom Eufratu a Tirgrisu, k jazeru Van a hraniciam Arménska. 

V prevažne vápencovom pohorí sú rozsiahle krasové oblasti s ponornými riekami, vodopádmi a s najväčšou sústavou jaskýň v Ázii. Najvyššie vrcholky sú Demirkazik (3 756 m) a Medetsiz (3 524 m) v severovýchodnej časti pohoria. Pri Kesteli je archeologické nálezisko z doby bronzovej, kedy sa tu ťažil cín. Davraz blízko Eğirdiru je stredisko zimných športov.

Podľa pohoria je pomenovaná hornatá oblasť Montes Taurus na privrátenej strane Mesiaca.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Taurus (pohorie)**

Referencie
----------

1. ↑  Montes Taurus, Gazetteer of Planetary Nomenclature, IAU, USGS, NASA (po anglicky)

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Taurus (pohoří) na českej Wikipédii.*
Pohľad z východu, v pozadí Kysucké Nové Mesto.
Súradnice: 49°17′59″S 18°47′50″V﻿ / ﻿49,299805°S 18,797328°V﻿ / 49.299805; 18.797328
**Budatínska Lehota** je mestská časť mesta Kysucké Nové Mesto a bývalá obec. V roku 2014 mala 611 obyvateľov.

Poloha
------

Nachádza sa východne od Kysuckého Nového Mesta, za riekou Kysuca a cestou I/11. Leží na svahovitej krajine v nadmorskej výške cca od 350 do 500 m n. m.

Opis
----

Má vidiecky charakter a kopcovitý terén. Zachovali sa tu niektoré pôvodné drevenice a hospodárske budovy. Nachádza sa tu zvonica zo začiatku 20. storočia.

Dejiny
------

Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1438 z opisu panstva Budatín. K mestu bola obec pričlenená v roku 1973.

Referencie
----------

1. ↑   *Základné údaje* [online]. Kysucké Nové Mesto, [cit. 2015-09-09]. Dostupné online. Archivované 2015-08-18 z originálu.
2. ↑  KUČÁKOVÁ, Erika. *Metácia Budatínskeho panstva 1438* [online]. kysucke.info, [cit. 2015-09-09]. Dostupné online.
3. ↑  Názvy obcí Slovenskej republiky (Vývin v rokoch 1773 – 1997)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Budatínska Lehota**
**Krkoškovský potok** je krátky potok na hornej Orave, v najzápadnejšej časti okresu Námestovo. Je to ľavostranný prítok Juríkovho potoka, meria 1 km a je tokom V. rádu. Niekedy sa označuje ako *Krkošková*.

Prameň
------

Tečie v Oravských Beskydách v geomorfologickom podcelku Ošust, kde pramení na východnom svahu Krkoškule (1 023,5 m n. m.) v nadmorskej výške približne 970 m n. m. v blízkosti štátnej hranice s Poľskom.

Opis toku
---------

Tečie juhojuhozápadným smerom úpätím masívu Vysokej Magury (1 115,2 m n. m.) na ľavom brehu. Na dolnom toku priberá krátky ľavostranný prítok z juhozápadného svahu Vysokej Magury a SSZ od osady Tanečník, na katastrálnom území obce Zákamenné, sa v nadmorskej výške 864,8 m n. m. vlieva do Juríkovho potoka.

Referencie
----------

1. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-03-03]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Juríkovho potoka |
| --- |
| *Juríkov potok* → *Biela Orava* → *Orava* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Breznický potok
* Bukovinský potok
* Demänovský potok
* **Juríkov potok**
* Korytina
* Krkoškovský potok
* Magurský potok

 |
**Menzdrovka** je potok na hornej Orave, na území okresu Námestovo. Je to významný ľavostranný prítok Klinianky, meria 8,6 km a je tokom V. rádu.

Prameň
------

Pramení v Oravských Beskydách, v podcelku Ošust, na južnom svahu Hrubej bučiny (1 131,8 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 060 m n. m. v blízkosti štátnej hranice s Poľskom.

Opis toku
---------

Na krátkom úseku tečie najprv na juhovýchod, následne sa stáča na juh a sprava priberá Mútňanskú ráztoku. Ďalej pokračuje rozšíreným korytom juhovýchodným smerom, sprava priberá prítok zo severného svahu vrchu Dážďany (934,9 m n. m.), z tej istej strany prítok z východného svahu Dáždian, potom zľava spod Menzdrovky (899,4 m n. m.), opäť z pravej strany spod kóty 876,1 m a zľava spod Gališovho vrchu (878,1 m n. m.). Ďalej už tečie v geomorfologickom celku Podbeskydská brázda, kde najprv priberá pravostranný prítok z oblasti Kopánok, tečie popri osade Menzdrovka na ľavom brehu a sprava vyúsťuje vodný kanál, ktorým je prepojená so susednou Tisoňovkou. Potom pokračuje viac juhojuhovýchodným smerom, z pravej strany priberá prítok zo severného svahu Modlového vrchu (910,0 m n. m.) a preteká popri areáli poľnohospodárskeho družstva na ľavom brehu. Z ľavej strany ešte priberá tri krátke prítoky, najprv z južného svahu vrchu Mikolajove (879,6 m n. m.), potom zo západného svahu Rakovky (873 m n. m.) a napokon z južného svahu Rakovky. Preteká intravilánom obce Novoť a v nadmorskej výške približne 730 m n. m. ústi do Klinianky.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-03-04]. Dostupné online.
2. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2023-10-20]. Dostupné online.
3. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-03-04]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Klinianky |
| --- |
| *Klinianka* → *Biela Orava* → *Orava* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Babinský potok
* Bartošov potok
* Barutovský potok
* Čipecký potok
* Duriak
* Hurtákov potok
* Kaňovka
* **Klinianka**
* Kolenová
* Madejov
* Mastrov potok
* Menzdrovka
* Mútňanská ráztoka
* Novotská ráztoka
* Priehybský potok
* Riečka
* Simušov potok
* Suchý potok
* Tisoňovka
* **Zásihlianka**

 |
|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| << | **Október** | >> |
| Po | Ut | St | Št | Pi | So | Ne |
|  |  |  |  |  |  | 1 |
| 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 |
| 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 |
| 23 | 24 | 25 | 26 | 27 | 28 | 29 |
| 30 | 31 |  |  |  |  |  |
| **2023** |
|

**Október** je desiaty mesiac roka v gregoriánskom kalendári a má 31 dní.

Október (Prebohaté hodinky vojvodu z Berry)
V pôvodnom rímskom kalendári ôsmy mesiac (lat. *octo* = osem) v roku, kým ešte neboli zaradené do kalendára január a február. Bol to mesiac, v ktorom obyčajne končievali vojenské výpravy, preto jedným z hlavných sviatkom bolo tzv. armilustrium – čistenie zbraní a ich ukladanie do chrámu. Názov mesiaca už zostal, hoci po zaradení ďalších dvoch mesiacov na začiatok roka už nesúhlasilo s poradovým číslom. Vzhľadom na zavádzanie gregoriánskeho kalendára v roku 1582 tento mesiac neexistovali dni 5. 10. – 14. 10. v krajinách Taliansko, Poľsko, Portugalsko a Španielsko.

* mesiac ruženca
* mesiac zdravých zubov
* mesiac úcty k starším

Existuje tiež v nárečiach názov **seveň**.

Referencie
----------

1. ↑  František Kopečný, *Základní všeslovanská slovní zásoba*, Praha, Academia, 1981, str. 464

Iné projekty
------------

CommonsWikislovník
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Október**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****október****

| * z
* d
* u
Kalendár |
| --- |
| január • február • marec • apríl • máj • jún • júl • august • september • október • november • december |
| 
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31

 |
**Červený potok** je potok na hornej Orave, v severovýchodnej časti okresu Tvrdošín. Je to pravostranný prítok Jelešne, meria 3,8 km a je tokom V. rádu. 

Je to vodný tok v Oravskej kotline, vzniká sútokom niekoľkých zdrojníc vytekajúcich z rašelinísk na slovensko-poľskom pohraničí, severne od obce Suchá Hora v nadmorskej výške cca 755 m n. m. Tečie viac-menej západným smerom, zľava priberá občasný prítok vznikajúce severne od Suchej Hory a následne pokračuje výraznejšie zvlneným korytom severne od obce Hladovka. Napokon sa stáča na juhozápad a severozápadne od spomenutej obce ústi v nadmorskej výške 679,3 m n. m. do Jelešne.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Jelešne |
| --- |
| *Jelešňa* → *Čierna Orava (Oravská priehrada)* → *Orava* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Bučinský potok
* Červený potok
* Daničný potok
* Doštianka
* Grakovský potok
* Grúničný potok (prítok Jelešne, Osada)
* Grúničný potok (prítok Jelešne, Suchá Hora)
* **Jelešňa**
* Ladiškovský potok
* Medvedí potok
* Mlynská rieka
* Poliansky potok
* Puľka
* Staškov potok
* Tvorkov potok
* Zimník

 |
**Tvorkov potok** je potok na hornej Orave, v severovýchodnej časti okresu Tvrdošín. Je to pravostranný prítok Jelešne, meria 5,2 km a je tokom V. rádu.

Pramení v severovýchodnom výbežku Skorušinských vrchov, v podcelku Oravická Magura, na severozápadnom svahu Kraviarky (906,0 m n. m.) v nadmorskej výške cca 835 m n. m. neďaleko štátnej hranice s Poľskom. Najprv tečie severozápadným smerom, následne sa stáča na sever, vstupuje do Oravskej kotliny a preteká obcou Suchá Hora. Za obcou sa prechodne stáča na severozápad, potom pokračuje západným smerom a zo severu obteká obec Hladovka. Napokon sa stáča na juhozápad, preteká močaristým územím rašelinísk a západne od Hladovky ústi v nadmorskej výške približne 693 m n. m. do Jelešne.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Jelešne |
| --- |
| *Jelešňa* → *Čierna Orava (Oravská priehrada)* → *Orava* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Bučinský potok
* Červený potok
* Daničný potok
* Doštianka
* Grakovský potok
* Grúničný potok (prítok Jelešne, Osada)
* Grúničný potok (prítok Jelešne, Suchá Hora)
* **Jelešňa**
* Ladiškovský potok
* Medvedí potok
* Mlynská rieka
* Poliansky potok
* Puľka
* Staškov potok
* Tvorkov potok
* Zimník

 |
**Electro-Hop** alebo **Electro Hop** (niekedy tiež **electronic hip-hop**, **electronic rap** alebo **robot hip-hop**) je zlúčením žánrov electro, electroclash, electropop, electronica alebo techno so žánrom hip-hop. Hudba je zvyčajne tanečná, avšak niektoré formy sú electronica. Hnutie Electro-Hop vzniklo v undergroundovom electro hnutí na Východnom pobreží a získal si popularitu takými interpretmi ako Mantronix, Man Parrish, Jonzun Crew, Newcleus, Planet Patrol atď. Electro zvuk bol propagovaný skupinou Kraftwerk a bol ďalej rozvíjaný vodcom Universal Zulu Nation a a hip-hopovým krstným otcom, DJom Afrika Bambaataa.[chýba zdroj]

Electro-Hop typicky predstavuje tvrdšie zvuky syntetizátoru oproti iným štýlom hip-hopu, často s využitím skreslených vodiacich a basových zvukov, rovako ako "pípanie" umocnené vodiacimi a drsnými mosadznými digitálnymi efektmi. Bubnové riadenie je typicky viac minimálne ako pri ostatných žánroch a často má charakteristické segmenty, kde kopnutie bubnu sa zastaví alebo je skrátený a krokový štýl vírivého vzoru prevažuje dvom a viac pásiem pred návratom do typického bubnom ovládaného kopu hip-hopového beatu.

História
--------

Hnutie Electro-Hopu začalo a ostalo prominentné v 80-tych rokoch. Z hlavného prúdu sa v 90-tych rokoch ale vytratil. Okolo roku 2003 sa ale vrátil aj je doteraz veľmi populárny predovšetkým kvôli interpretom ako Kid Cudi, Locnville, Flo Rida, LMFAO, Far East Movement, 3OH!3, Uffie, Diddy-Dirty Money, Pitbull, Hyper Crush, Timbaland, Pharrel Williams, Kanye West, Three 6 Mafia a The Black Eyed Peas. Najmodernejšia forma je mix hip-hopu a electro housu. Niektoré skladby môžu byť zamieňané s electropopom, grime či hip housom kvôli vzájomnej zameniteľnosti a podobným štýlom.

Významní interpreti
-------------------

* 3OH!3
* Flo Rida
* Kanye West
* Kid Cudi
* LMFAO
* Pitbull
* The Black Eyed Peas

Pozri aj
--------

* Electro house
* Hip house
* Trip-hop
* Hip-hop

Externé odkazy
--------------

* West Coast Priekopníci
* Allmusic Prehľad[nefunkčný odkaz]
**Kriváň** (poľ. Krzywań) je potok na území slovenskej a poľskej Oravy, tvorí štátnu hranicu. Pôvodne bol potok pravostranným prítokom Čiernej Oravy, po vybudovaní Oravskej priehrady ústi do vodnej nádrže. Súčasná dĺžka vodného toku je 8,1 km, z toho 1,7 km je štátnou hranicou. Kriváň je tokom IV. rádu.

Prameň
------

Pramení na území Poľska na severozápadnom úpätí vrchu Kriváň (poľ. *Krzywań*; 802,8 m n. m.), na štátnej hranici v nadmorskej výške približne 740 m n. m, západne od obce Lipnica Wielka.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie najprv na východ, následne sa prechodne stáča severojužným smerom a zľava priberá prítok prameniaci západne od kóty 762,5 m. preteká lesnatým prostredím geomorfologického celku bezprostredne nadväzujúceho na slovenskú Podbeskydskú vrchovinu a výrazne meandruje. Tu sa stáča juhovýchodným smerom, priberá viaceré pravostranné prítoky zo svahov Kriváňa a zľava dlhší prítok zo západného svahu Bučníka (Góra Bucznik; 808 m n. m.) a tiež dva krátke prítoky spod kóty 738,4 m. Pri samote Winiarczykówka priberá z ľavej strany svoj najdlhší prítok (4,1 km) z východného svahu Bučníka a následne vytvára štátnu hranicu. Z ľavej strany ešte priberá krátky prítok z územia Poľska a v nadmorskej výške cca 600 m n. m. ústi do Oravskej priehrady.

| * z
* d
* u
Vodné toky v medzipovodí Oravskej priehrady |
| --- |
| 
* **Biela Orava**
* Bližšia mláka (Poľsko)
* Bližší Murgas (Poľsko)
* Bobrovec
* Bobrovský Kriváň (Poľsko)
* Brezový potok
* Červený potok
* **Čierna Orava**
* Črchľa
* Grúňový potok
* Hraničný Kriváň
* Hrubášov potok
* Chotársky potok
* Chyžník (I)
* Chyžník (II) (Poľsko)
* Jelení potok
* **Jelešňa**
* Jurčová
* Klinec
* Kripovka (Poľsko)
* Krivánik (Poľsko)
* Kriváň
* Krivina
* Kubošovský potok
* **Lipnica** (Poľsko)
* Malý Chyžník
* Maximov potok
* Michalovka
* Mlynský potok
* Murgas (Poľsko)
* Pálenica
* Pasecký potok
* **Polhoranka**
* Poľančík (Poľsko)
* Poľanový Kriváň
* Skalčaník
* Stančová
* Stavný potok
* Stepkovský potok
* Uhlisko
* Vavrečanka
* Vzdialenejšia mláka (Poľsko)
* Vzdialenejší Murgas (Poľsko)
* Zadný Kriváň
* Žiarový Kriváň

 |
Chrám Nanebovstúpenia Pána v Alma-Ata
Pohľad na katedrálu v zime
**Chrám Nanebovstúpenia Pána** je chrámom Ruskej pravoslávnej cirkvi v kazašskom meste Alma-Ata.

Dejiny
------

Chrám bol postavený v rokoch 1904 až 1907 podľa plánov známeho ruského architekta A. P. Zenkova. Slúžil a slúži početnej komunite pravoslávnych kresťanov, ktorí žijú v tomto mnohonárodnom meste Kazachstanu. V rokoch 1927 až 1995 bol násilne odňatý pravoslávnej cirkvi a využívaný na iné účely (múzeum, výstavná a koncertná sieň). V roku 1995 ho prezident Nursultan Nazarbajev vrátil Ruskej pravoslávnej cirkvi. V súčasnosti sa tu denne konajú pravoslávne liturgie. Chrám je vyobrazený aj na kazašskej minci v hodnote 500 tenge a aj na poštovej známke z roku 2003. Je zaradený medzi štátne a kultúrne pamiatky štátu Kazachstan.

Architektúra
------------

Chrám je vybudovaný v eklektickom architektonickom štýle, ktorý nesie prvky viacerých starších architektonických štýlov. Ide hlavne o staroruské štýly, ktoré boli typické pre ruskú pravoslávnu architektúru. Možno tu nájsť aj prvky neobarokového a neoklasicistického štýlu. Chrám dosahuje výšku 54 metrov. Súčasti interiéru (ikonostas, ikony) boli vytvorené v majstrovských dielniach v Moskve a v Kyjeve.

Externé odkazy
--------------

Свято-Вознесенский кафедральный собор Archivované 2014-01-09 na Wayback Machine
Súradnice: 41°49′05″S 23°33′40″V﻿ / ﻿41,8180917°S 23,5609818°V﻿ / 41.8180917; 23.5609818

**Chrám Zosnutia Bohorodičky** (bulh. Църква "Успение Богородично" – *Cărkva „Uspenie Bogorodično"*), alebo **Chrám Zosnutia Presvätej Bohorodičky** (bulh. Църква "Успение на Пресвета Богородица" – *Cărkva „Uspenie na Presveta Bogorodica"*) je pravoslávny chrám pôvodne zo 17. storočia nachádzajúci sa v meste Dobrinište v okrese Bansko v Blagoevgradskej oblasti v juhozápadnom Bulharsku.

Charakteristika a dejiny
------------------------

Budova sa nachádza niekoľko stoviek metrov juhozápadne od chrámu svätých Petra a Pavla.

Chrám bol postavený v období neskorého stredoveku v roku 1684 a v priebehu histórie bol dvakrát zničený a následne obnovovaný. Prvýkrát bol zničený Turkami v období tureckej nadvlády a následne bol opravený ku koncu 18. storočia. Druhýkrát bol chrám zničený v priebehu Prvej balkánskej vojny v roku 1912, alebo 1913, kedy budovu zničili grécki vojaci. Následná reštaurácia prebehla v rokoch 1915 – 1916. V roku 1980 sa budova chrámu čiastočne zrútila a v rekonštruovaná bola v roku 1985. Posledná reštaurácia chrámu prebiehala v roku 2018. V rámci tejto reštaurácie bol kostol vyzdobený novými stenomaľbami, ikonami a ikonostasom.

Chrám Zosnutia Bohorodičky je najstarším chrámom v Dobriništi a okolí. Budova chrámu je nízka s hrubými stenami čiastočne vkopaná do zeme. Chrám má dva vchody. Budova bola postavená na základoch ešte staršieho stredovekého chrámu. Z tohoto staršieho chrámu bola pri výzkumoch odkrytá časť až 1,2 metra hrubej steny.

Zaujímavosť
-----------

* Z vnútornej výzdoby sa z pôvodnej budovy dochovalo len 5 ikon z tojo jedna kamenná s nápisom z prvej polovice 19. storočia.

Galéria
-------

* Pohľad na chrám zo severozápaduPohľad na chrám zo severozápadu
* Severná fasáda chrámuSeverná fasáda chrámu
* Pohľad na východnú fasádu budovyPohľad na východnú fasádu budovy
* Detail z apsidyDetail z apsidy
* Detailný pohľad na portálDetailný pohľad na portál
* Pohľad na južnú fasádu budovyPohľad na južnú fasádu budovy
* Detailný pohľad na zvonicuDetailný pohľad na zvonicu

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7  CVETANOV, Momčil, GEORGIEVA, Nikolina, KOCAKOV, Georgi. Пирин-Област Благоевград. Stara Zagora : DOMINO. 250 s. ISBN 9789546513137. S. 133. (bulharsky)
2. 1 2 3 4 5 6 7   *pirinadventure.bg* [online]. [Cit. 2020-07-31]. Dostupné online. Archivované 2020-10-30 z originálu.
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  visit-dobrinishte.bg
4. 1 2 3 4 5 6 7 8  pochivam.bg

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chrám Zosnutia Bohorodičky (Dobrinište)**
**Audrys Juozas kardinál Bačkis** (\* 1. februára 1937 Kaunas, Litva) je litovský rímskokatolícky kňaz, emeritný arcibiskup Vilniuský, diplomat, kanonista a kardinál. Je v poradí druhým synom diplomata Stasysa Bačkisa a učiteľky Ony Galvydaitė-Bačkienė.

Detstvo
-------

V septembri roku 1938 opustil s rodinou Litvu a išiel do Paríža. Študoval v Paríži kde absolvoval katolícké gymnázium, tam taktiež vstúpil do kňazského seminára, neskôr študoval na Pápežskej Gregoriánskej univerzite kde študoval teológiu, absolvoval 18. marca 1961toho istého roku bol vysvätený za kňaza, potom pracoval ako duchovný medzi litovskými emigrantmi v USA. Na Lateránskej univerzite získal roku 1964 doktorát z kánonického práva.

V diplomatických službách Vatikánu
----------------------------------

V roku 1964 vstúpil do diplomatických služieb Vatikánu. Ako sekretár nunciatúry pôsobil na Filipínach (1964 - 1965), v Kostarike (1966 - 1968), Turecku (1969 - 1970) a Nigérii (1971 - 1973). Od roku 1973 bolo jeho pôsobenie spojené s Radou pre verejné záležitosti Cirkvi pri štátnom sekretariáte. Bol mj. Delegátom Sna viedenskej konferencii OSN v roku 1975 a od roku 1979 zástupcom sekretára Rady pre verejné záležitosti Cirkvi. V rokoch 1979 až 1988 prednášal na Lateránskej univerzite cirkevné diplomaciu. Dňa 5. augusta 1988 bol menovaný nuncia v Holandsku, biskupské svätenie prijal z rúk pápeža Jána Pavla II. 4. októbra 1988.

Arcibiskup
----------

Dňa 24. decembra 1991 bol menovaný arcibiskupom vo Vilniuse v novozaloženom Vilniuskom arcibiskupstve. V čele Konferencie biskupov Litvy stál v rokoch 1993 až 1999 a tiež v rokoch 2002 až 2005. V súčasnosti je podpredsedom litovskej biskupskej konferencie. V októbri 1999 sa arcibiskup Bačkis zúčastnil druhého zasadnutia svetovej synody biskupov venovanej cirkvi v Európe. Kardinálom ho menoval pápež Ján Pavol II. pri konzistóriu 21. februára 2001. Po dosiahnutí veku 75 rokov Audrys Bačkis dňa 4. apríla 2013 podľa litovského cirkevného práva odstúpil (abdikoval) z funkcie arcibiskupa. Funkciu po ňom prevzal Gintaras Grušas (\* 23. september 1961) 5. apríla 2013, ktorý do úradu nastúpil 23. apríla toho istého roku.

Pozri aj
--------

* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných Jánom Pavlom II.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Audrys Juozas Bačkis**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Audrys Bačkis na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 16027458h
* GND: 1147188890
* ISNI: 0000 0000 6000 6085
* LCCN: n2013037212
* VIAF: 88105973
* WorldCat: lccn-n2013037212
**Hnutie fokoláre**, známe aj pod názvom **Dielo Máriino**, je laické cirkevné hnutie, ktoré vzniklo 7. decembra 1943 v Taliansku. Založila ho Chiara Lubichová.

Členovia hnutia sa snažia svojím spôsobom života osloviť okolie. Chce sa venovať všetkým oblastiam života: mládeži, rodinám, politike, masmédiám, ekonomike a pod.

Vzhľadom na široký záber nie je jednoduché hnutie Fokoláre stručne charakterizovať. Medzi hlavné charakteristiky patria jednota, vzájomná láska, láska k ukrižovanému Ježišovi, život z Božieho slova a Eucharistie, mariánska spiritualita, podiel na Mystickom tele Kristovom, inšpirácia Duchom Svätým.

Na Slovensku vychádzal časopis Nové mesto spoločne pre Česko a Slovensko od roku 1990, od roku 1998 vznikli však už dva časopisy – v českom a v slovenskom jazyku. Ide o informačno-formačný dvojmesačník.

Zoznam mestečiek
----------------

* Európa
	+ Taliansko: Loppiano
	+ Česko: Praha
* Afrika – Fontem
* Ázia – Tagaytay

Literatúra
----------

* "Dielo Máriino (hnutie Focolare)." In: *Apoštolské hnutia laikov Katolíckej cirkvi na Slovensku.* Zostavili: Ing. Pavol Kossey, P. Peter Murdza, SF. 2. vydanie. Zvolen : Združenie Jas, 1996. s. 20 – 23. ISBN 80-88795-13-3

Externé odkazy
--------------

* Hnutie fokoláre (po slovensky)
* Movimento dei focolari (po taliansky)
**Squirtle** (jap.: ゼニガメ, *Zenigame*) je Pokémon – fiktívna postava z hier, mangy, zbieracích kariet, anime a ďalších médií vytvorených Satoši Tadžirim s názvom *Poketto Monsutta* alebo skrátene *Pokémon*.

Charakteristika
---------------

Squirtla je možné získať len v regióne Kanto, avšak prenosom sa môže dostať do akejkoľvek dosiaľ vydanej Pokémon hry. Voľne žijúci neexistujú, získať sa dá len ako štartovný pokémon od profesora Oaka v hrách Pokémon Red a Blue alebo od policajtky v meste Vermillion v hre Pokémon Yellow.

Squirtle je bledomodrej farby a chvost má na konci stočený. Vyzerá ako korytnačka a tiež sa vie skryť do svojho panciera. Učí sa základný vodný útok – *Water Gun*. Na 16. úrovni sa Squirtle vyvíja na Wartortlea.

Dvojnásobné zranenie Squirtleovi spôsobujú útoky elektrického a trávového typu. Malé zranenia mu spôsobujú útoky ohnivého, vodného, ľadového a oceľového typu. V hrách Pokémon Red, Blue a Yellow sa oceľový typ nenachádza.

Squirtle v anime
----------------

### Pokémon

* **Epizóda 12**: *Here Comes the Squirtle Squad* – V jednom meste pravidelne vyčíňala a vandalizovala skupina Squirtlov. Po stretnutí s Raketovým tímom a ich odpálením, si vodca Squirtlov Asha celkom obľúbil a rozhodol sa pridať sa k nemu. Odvtedy bojoval s Ashom a objavil sa v každej epizóde, kde ho Ash vybral z pokéballu.

Externé odkazy
--------------

* Squirtle na bulbapédii (po anglicky)
* Squirtle na bulbapédii Archivované 2022-07-19 na Wayback Machine (po japonsky)
"Scheiße" na Born This Way Ball
**Scheiße** je pieseň od americkej speváčky Lady Gaga z jej druhého štúdiového albumu Born This Way (2011). Pieseň bola napísaná a produkovaná Lady Gaga a RedOne, Text napísala v Európe v autobuse počas The Monster Ball Tour. "Scheiße" bola prvýkrát predstavená ako remix pri módnej prehliadke Thierryho Muglera, ktorá sa konala dňa 19 januára 2011.

O piesni
--------

"Scheiße" je dance-popová pieseň s ťažkými syntetizátormi. Pieseň má tiež rýchly techno rytmus s electroclash a eurodisco vplyvmi. Gaga hovorí prvú slohu a časti refrénu piesne falošnou nemčinou. Pieseň má feministický tón a texty hovoria o posilnení postavenia žien. Pieseň dostala pozitívne recenzie od kritikov, ktorí pochválil jej ​​ťažký tanečný rytmus a chytľavý refrén, aj napriek kritike nemeckých textov a prízvuku Gaga.

Referencie
----------

1. ↑   *BMI – Shiza (Legal Title)* [online]. Broadcast Music Incorporated, [cit. 2011-09-09]. Dostupné online. Archivované 2016-01-13 z originálu.
Pohľad na most
**Kapellbrücke** alebo po slovensky **Kaplnkový most** je najstarší drevený most v Európe, ktorý slúžil aj ako mestské opevnenie a dnes je hlavnou pamätihodnosťou Luzernu. Bol postavený v roku 1333.

Poloha
------

Luzern leží v centre Švajčiarska 70 km na východ od Bernu a možno sa tam dostať po diaľnici N2 alebo vlakom. Najbližšie letisko je v Zürichu vzdialenom 68 km.

Dejiny
------

Mesto Luzern v mestskej jazykovej oblasti Švajčiarska leží v alpskej horskej oblasti na severozápadnom brehu Luzernského jazera. Zastrešený drevený most sa stal symbolom mesta. Postavili ho v roku 1333 a je najstarším mostom v Európe. Je dlhý 198 m a vedie uhlopriečne cez rieku. Na južnom konci je osemhranná zastrešená vodná veža; táto veža a most boli súčasťou mestského opevnenia. Vtedy veža slúžila aj ako väzenie, v ktorom bola mučiareň. Vo veži bola aj mestská pokladnica. V mostnom zastrešení sa nachádza 112 trojhranných obrazov pochádzajúcich zo začiatku 17. storočia. Začiatkom 19. storočia boli zreštaurované a predstavujú históriu mesta Luzernu a hrdinské činy obyvateľov z jeho okolia v boji o nezávislosť. Okrem toho sú tu ilustrácie zo života mestských svätcov Leodegara a Maurítia, vybavené aj vysvetľujúcimi textami.

O niečo ďalej na západ sa nachádza druhý most cez rieku Reuss, ktorý pochádza z roku 1407 a v 17. storočí bol vyzdobený pochmúrnymi obrazmi tanca smrti.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kapellbrücke**

Výhľad na Kapellbrücke
Výhľad na Kapellbrücke

zdroje: Divy sveta ISBN 80-551-0281-3