**Dmitrij Timofejevič Jazov** (\* 8. november 1924, Jazovo, Omská gubernia – † 25. február 2020, Moskva) bol ruský vojak, dôstojník sovietskej armády a minister obrany ZSSR. Bol posledným sovietskym dôstojníkom povýšeným do najvyššej hodnosti maršala Sovietskeho zväzu. Stalo sa tak 28. apríla 1990.

Dmitrij Jazov sa narodil v rodine roľníka. Po prepadnutí Sovietskeho zväzu nacistickým Nemeckom a jeho spojencami odišiel 17-ročný Jazov ako dobrovoľník na front. Aby ho odviedli, urobil sa ako o rok starší. V lete 1942 bol povýšený do hodnosti poručíka a zaradený ako veliteľ streleckej čaty k Volchovskému frontu k Leningradu. Zúčastnil sa obrany Leningradu a všetkých útočných operácií v Pobaltí a blokovaní Kurlandského zoskupenia nemeckých vojsk. Počas vojny bol dvakrát ranený, pričom druhé poranenie do hlavy a líca utŕžil počas prelomenia blokády Leningradu. Za hrdinstvo počas Veľkej vlasteneckej vojny bol vyznamenaný Radom červenej zástavy.

Po skončení 2. svetovej vojny ostal Jazov v armáde. Počas Karibskej krízy mu bola zverená misia dopraviť na Kubu motostrelecký pluk. Po návrate do Sovietskeho zväzu velil vojenskému okruhu na Ďalekom východe. V rokoch 1979 – 1980 bol veliteľom tzv. Strednej skupiny sovietskych vojsk dislokovanej na území bývalého Česko-Slovenska. Neskôr od mája 1987 do augusta 1991 pôsobil vo funkcii ministra obrany ZSSR. Mal podiel na organizovanom odchode sovietskych jednotiek z Afganistanu.

Ako minister obrany ZSSR bol Dmitrij Jazov členom tzv. *Štátneho výboru pre výnimočný stav* vedeného Gennadijom Janájevom, ktorý sa v auguste 1991 pokúsil o štátny prevrat. Za svoju účasť na prevrate bol väznený od augusta 1991 do januára 1993. Po prepustení oficiálne ukončil vojenskú kariéru a začal pôsobiť ako vojenský konzultant v organizáciách spadajúcich pod Ministerstvo obrany Ruskej federácie. Okrem toho sa venoval spoločensky prospešným aktivitám a písaniu kníh.

Začiatkom februára 2020 mu minister obrany Ruskej federácie Sergej Šojgu udelil rad „Za zásluhy pred vlasťou" 3. stupňa a medailu „75. rokov Víťazstva vo Veľkej vlasteneckej vojne 1941 – 1945".

Referencie
----------

1. ↑  FIDLER, Jiří. *Za víru, vládce a vlast (Ruští a sovětští maršálové)*. Brno : Jota, 2005. 290 s. ISBN 80-7217-354-5. (po česky)
2. 1 2 3  LINDEMANN, Ivan. *Умер последний маршал Советского Союза Дмитрий Язов* [online]. TV Zvezda, 25.2.2020, [cit. 2020-02-25]. Dostupné online.
3. ↑  PEŠKOV, Alexander. *Шойгу вручил Язову орден «За заслуги перед Отечеством»* [online]. TV Zvezda, [cit. 2020-02-04]. Dostupné online.
4. ↑  BELOKONOVÁ, Jekaterina. *Умер Дмитрий Язов - последний маршал Советского Союза* [online]. Komsomolskaja Pravda, [cit. 2020-02-25]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dmitrij Timofejevič Jazov**

| * z
* d
* u
Maršali Sovietskeho zväzu |
| --- |
| 
* K. J. Vorošilov
* M. N. Tuchačevskij
* A. I. Jegorov
* S. M. Buďonnyj
* V. K. Bľucher
* S. K. Timošenko
* G. I. Kulik
* B. M. Šapošnikov
* G. K. Žukov
* A. M. Vasilevskij
* J. V. Stalin
* I. S. Konev
* L. A. Govorov
* K. K. Rokossovskij
* R. J. Malinovskij
* F. I. Tolbuchin
* K. A. Mereckov
* L. P. Berija
* V. D. Sokolovskij
* N. A. Bulganin
* I. Ch. Bagramian
* S. S. Biriuzov
* A. A. Grečko
* A. I. Jeriomenko
* K. S. Moskalenko
* V. I. Čujkov
* M. V. Zacharov
* F. I. Golikov
* N. I. Krylov
* I. I. Jakubovskij
* P. F. Batickij
* P. K. Koševoj
* L. I. Brežnev
* D. F. Ustinov
* V. G. Kulikov
* N. V. Ogarkov
* S. L. Sokolov
* S. F. Achromejev
* S. K. Kurkotin
* V. I. Petrov
* D. T. Jazov

 |

Autoritné údaje: * GND: 119396971
* ISNI: 0000 0000 8842 3550
* LCCN: nr90008856
* NK ČR: js2005303630
* VIAF: 20489813
* WorldCat: lccn-nr90008856