recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Integríny** sú veľká skupina receptorov na bunkovom povrchu, tzv.membránových receptorov.

Funkcie
-------

Zabezpečujú adhéziu extracelulárnej matrix (ECM) a susedných buniek. Začleňujú sa do štrukturálneho a mechanického prostredia osi ECM-integrín-cytoskelet (určujú tak tvar a mobilitu bunky). Neplnia len funkciu mediátorov bunkovej adhézie, ale menia biochemické signály naprieč bunkovou membránou a aktivujú signálne kaskády v bunke. Zaujímavosťou je, že nie sú aktívne v cirkulujúcich bunkách.

Medzi schopnosti integrínov patrí vytvorenie mosta medzi ECM a cytoskeletom, signálne prestupy medzi bunkou a vonkajším prostredím. Sú kľúčové v mechanosenzitívno–transdukčných procesoch a pri odpovedi cievy na mechanické zaťaženie. Aktiváciou integrínov sa mechanický stimul (vo forme šmykového napätia, zmeny perfúzneho tlaku) mení na vnútrobunkový signál, ktorý ovplyvňuje funkčné i fenotypické vlastnosti bunky. Mení štruktúru a zloženie extracelulárnej matrix.

Integríny teda modulujú cievny tonus, dôležitý pri kontrole krvného prietoku pri poškodeniach cievy alebo tkaniva. 

Medzi ďalšie úlohy integrínov patrí aj ovplyvnenie influxu vápnika do endotelových a hladkosvalových buniek.

Štruktúra
---------

Integríny sú membránové glykoproteíny, ich receptor pozostáva z α (alfa) a β (beta) podjednotky. Formuje sa do globulárnej hlavice, ktorá sa upína na katión-dependentný kanál so špecifickou sekvenciou aminokyselín v ECM.

Je známych asi 24 integrínov, z toho 16 ich bolo nájdených v bunkách tvoriacich cievy. Z týchto 16tich sú α1β1, α2β1, α3β1, α5β1, α6β1, α6β4, αVβ3 a αVβ5 prítomné v bunkovom endoteli, zatiaľ čo hladkosvalová bunka cievy má α1β1, α2β1, α3β1, α4β1, α5β1, α6β1, α7β1, α8β1, α9β1, αvβ1, αvβ3, αvβ5 a α6β4. Endotel aj hladkosvalová bunka sú začlenené do 3-D siete interagujúcich proteínov ECM (napr. kolagén, fibronektín, vitronektín, trombospondín, elastín, tenascín, osteopontín a niektoré typy laminínu).

Zdroje
------

* KITTNAR, Otomar a kol. *Lékařská fyziologie*. Praha : Grada, 2011. ISBN 978-80-247-3068-4. (po česky)
**Kristen Gilbertová** (\* 13. november 1967, Fall River, Massachusetts, USA) je americká sériová vrahyňa, ktorá bola uznaná vinnou troch vrážd prvého stupňa, jednej vraždy druhého stupňa a z dvoch pokusov o vraždu pacientov v nemocnici pre vojnových veteránov v Northamptone, Massachusetts. Pacientom spôsobila srdcový záchvat tým, že im injekčne podala veľkú dávku adrenalínu, nevystopovateľnému srdcovému stimulantu. Následne reagovala na spustený alarm a často sama resuscitovala daných pacientov.

Gilbertovej známe obete sú Stanley Jagodowski (65), Henry Hudon (35), Kenneth Cutting (41) a Edward Skwira (69).

Kariéra a vraždy
----------------

V roku 1989 začala pracovať vo VAMC (Veterans Affairs Medical Center) v Northamptone ako zdravotná sestra. Nadriadenými bola opisovaná ako tichá a bezproblémová. Napriek tomu, že si ostatné sestry všimli vyšší počet úmrtí počas Gilbertovej smien, viac sa tým nezaoberali a čoskoro ju zo srandy začali prezývať "Anjel smrti".

V roku 1996 tri sestry nahlásili svoje obavy kvôli zvyšujúcemu sa počtu úmrtí kvôli srdcovému záchvatu a súčasnej zvýšenej spotrebe adrenalínu, a tak sa začalo vyšetrovanie.

Gilbertová krátko nato dala v nemocici výpoveď a nemocnica dostala anonymné hlásenie o bombe v nemocnici. Vyšetrovateľom sa podarilo zistiť, že to bola Gilbertová a bola odsúdená na niekoľko mesiacov vo väzení. To prišlo vyšetrovateľom vhod, lebo bola bezpečne vo väzení, nemohla ďalej ubližovať pacientom a oni mohli v pokoji pokračovať vo vyšetrovaní.

Prišlo sa na to, že Gilbertová udržiavala mimomanželský vzťah s nemocničným strážnikom Jamesom Perraultom a núdzové situácie v nemocnici zneužívala na to, aby získala jeho pozornosť. Hoci bola obvinená len zo štyroch vrážd, ostatný zdravotnícky personál ju upodozrieval z viac ako osemdesiatich úmrtí.

Perrault nakoniec svedčil proti Gilbertovej a uviedol, že jednu vraždu mu priznala počas telefonovania. Obhajoba argumentovala nedostatkom priamych dôkazov.

Gilbertová bola uznaná vinnou 14. marca 2001 na federálnom súde. Hoci Massachusetts nepoužíva trest smrti, jej zločiny boli považované za federálne a teda by bol trest smrti možný. Napriek tejto možnosti bola odsúdená na doživotný trest odňatia slobody bez možnosti predčasného prepustenia.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kristen Gilbert na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * LCCN: n2004091043
* VIAF: 28927901
* WorldCat: lccn-n2004091043
Intel 8031, DIL verzia AH
Bloková schéma jadra Intel 8031
**Intel 8031**  je 8-bitový jednočipový mikropočítač určený pre embedded systémy, uvedený na trh firmou Intel roku 1980. Patrí do rodiny MCS-51, má teda veľa rovnakých vlastností ako verzia 8051. Neobsahuje pamäť programu (ROM) a veľkosť vnútornej dátovej pamäti (RAM) predstavovala 128 bajtov. Existovali dve verzie čipu: **8031**  a **8031AH**. Tá druhá sa od prvej odlišovala iba vo výrobnom procese, bola použitá technológia HMOS II. Obsahoval dva 16-bitové počítadlá/časovače a 5 zdrojov prerušenia, pričom ku každému bolo možné nastaviť dve rôzne úrovne. Umožňuje pracovať s jednotlivými bitmi (obsahuje teda inštrukcie logickej aritmetiky). Hodinový oscilátor bol súčasťou čipu. Maximálna veľkosť externej pamäti ROM alebo RAM mohla byť 64 kB. Obsahoval 32 obojsmerných a jednotlivo adresovateľných I/O pinov (4 osembitové porty) a rovnako plne duplexné UART.

Pozri aj
--------

* Zoznam mikroprocesorov Intel
* Intel 8032

Externé odkazy
--------------

* Popis jednočipu 8031
* Datasheed k Intel 8031

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Intel 8031 na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Zoznam procesorov Intel |
| --- |
| Procesory mimo x86 | 
* 4004
* 4040
* 8008
* 8080
* 8085
* iAPX 432
* i860
* i960

 |
| Procesory x86 a x86-64 | 
* 8086
* 8088
* 80186
* 80188
* 80286
* 80386
* 80486
* Pentium
* Pentium Pro
* Pentium MMX
* Pentium II
* Celeron
* Pentium III
* Pentium 4
* Pentium M
* Pentium D
* Celeron M
* Atom
* Core
* Xeon

 |
| Mikroarchitektúry x86 a x86-64 | 
* P5
* P6
* Intel Core
* Nehalem
* Sandy Bridge
* Ivy Bridge
* Haswell
* Broadwell
* Skylake
* Kaby Lake
* Coffee Lake
* Cannonlake
* Icelake
* Tigerlake

 |
| Procesory IA-64 | 
* Itanium
* Itanium 2

 |
| Mikrokontroléry | 

|  |  |
| --- | --- |
| MCS-48 | 
* 8020
* 8021
* 8022
* 8031
* 8035
* 8039
* 8040
* 8041
* 8042
* 8044
* 8048
* 8049
* 8050
* 8242
* 8243
* 8344
* 8641
* 8741
* 8742
* 8744
* 8748
* 8749

 |
| MCS-51 | 
* 8031
* 8032
* 8051
* 8052
* 8054
* 8058
* 8351
* 8352
* 8354
* 8358
* 8751
* 8752
* 8754
* 8758
* 80151
* 80152
* 80251
* 83151
* 83152
* 83251
* 87151
* 87152
* 87251

 |
| MCS-96 | 
* 8094
* 8095
* 8096
* 8098
* 8394
* 8395
* 8396
* 8397
* 8398
* 8794
* 8795
* 8796
* 8797
* 8798
* 80296
* 83196
* 87196

 |

 |
**Miriam Rodriguezova Martínezová** (špa. Miriam Rodriguez Martinez; \* asi 1967 – † 10. máj 2017, San Fernando, Tamaulipas, Mexiko) bola mexická ľudskoprávna aktivistka, zakladateľka organizácie *Colectivo de Desaparecidos de San Fernando*. 10. mája 2017 bola zavraždená neznámymi ozbrojencami.

Životopis
---------

V roku 2012 bola unesená jej 14 ročná dcéra. Rodriguezova sa nespoliehala na štátny aparát a na vlastnú päsť sa snažila dopátrať osudu svojej dcéry. Jej úsilie bolo zavŕšené nájdením tela jej dcéry v hromadnom hrobe v roku 2014. Informácie získané počas pátrania viedli k zatknutiu niekoľkých príslušníkov drogového kartelu Los Zetas, vrátane hlavného podozrivého z vraždy jej dcéry.

Následne založila mimovládnu skupinu zastupujúcu 600 rodín, ktorých blízki zmizli bez stopy v súvislosti s vojnou drogových gangov. Príbuzní obetí často zohrávajú kľúčovú úlohu pri objavovaní tajných masových hrobov po celej krajine, z ktorých niektoré obsahovali stovky tiel. Ich aktivita je však často vystavená riziku odplaty zo strany skupín organizovaného zločinu.

V marci 2017 sa jednému zo zadržaných v súvislosti s vraždou jej dcéry podarilo ujsť z väznice v hlavnom meste Ciudad Victoria. Odvtedy začala Rodríguezová dostávať vyhrážky smrťou, ale jej žiadosť o ochranu polícia údajne ignorovala. 10. mája 2017 sa do jej domu vlámala skupina ozbrojencov a zaútočila streľbou. Zomrela pri prevoze do nemocnice.

V novembri 2017 zadržala mexická polícia v spolupráci s armádou jedného z miestnych šéfov drogového kartelu Zetas, Martiniana Jaramilla. Okrem viacerých iných zločinov je podozrivý aj z vraždy Rodríguezovej.

Referencie
----------

1. ↑  V Mexiku zavraždili odvážnou matku, která dostala za mříže vrahy své dcery
2. ↑  Za mreže dostala vrahov svojej dcéry. Teraz zabili aj ju
3. ↑  La trágica historia de la madre que fue ejecutada luego de encontrar a los asesinos de su hija
4. ↑  Migranty v Mexiku zmasakroval drogový kartel, dopadli pachatele

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Miriam Rodríguezová Martínezová na českej Wikipédii.*
**Integrálny počet** je časť matematickej analýzy, ktorá sa zaoberá najmä integrovaním, čo je inverzný proces k derivovaniu, a integrálmi.

Základným pojmom integrálneho počtu je integrál. Integrály sa využívajú pre výpočet veľkosti plôch, objemov a dĺžok kriviek.

Medzi dôležité pojmy integrálneho počtu patrí napr. limita.

História
--------

Už Archimedes vytvoril postup výpočtu plochy jej rozdelením na množstvo jednoduchých segmentov. Tento postup potom rozšíril tiež na výpočet objemov niektorých telies. Niekedy býva označovaný za *otca integrálneho počtu*.

Kepler použil k nájdeniu objemu telies postup, pri ktorom ich delil na nekonečný počet nekonečne malých prvkov. Túto metódu zovšeobecnil Cavalieri, ktorého závery ďalej upravil John Wallis. V tomto období bol integrálny počet používaný najmä na určovanie dĺžok, plôch a objemov.

Od objavu derivácie je integrácia považovaná za ku nej inverzný postup. Z tohto obdobia pochádza tiež tzv. Newtonova definícia integrálu.

Cauchy definoval základy integrálneho počtu použitím limity ako limitu určitého typu súčtu. Táto definícia bola pozdejšie rozvinutá Riemannom do tzv. Riemannovho integrálu.

V 20. storočí bola definícia integrálu ďalej rozšírená najmä vďaka rozvoju teórie množín a zahrnutím všeobecného pojmu miery. Na základe Lebesgueovovej miery vytvoril Lebesgue tzv. Lebesgueov integrál. Podobný postup použili i ďalší matematici.

Referencie
----------

* Rektorys, K. a spol.: *Přehled užité matematiky I.*. Prometheus, Praha, 2003, 7. vydání. ISBN 80-7196-179-5
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Integrální počet na českej Wikipédii.*

Pozri aj
--------

* Integrál
* Diferenciálny počet


|  |  |
| --- | --- |
|  | Matematický portál |
**Daniel Adam z Veleslavína** (\* 31. august 1546, Praha – † 18. október 1599, Praha) bol český vydavateľ a spisovateľ.

Svojou činnosťou značne ovplyvnil českú literatúru, preto sa obdobie kedy pôsobil nazýva veleslavínska doba. Vyštudoval na pražskej univerzite, neskôr na nej prednášal. Oženil sa s dcérou kníhtlačiara Melantricha a zdedil po ňom tlačiareň. Má zásluhy na vydaní mnohých českých diel. 

Bol tajným stúpencom Jednoty bratskej. Jeho hlavná činnosť nespočívala v písaní, ale hlavne v organizácii, oprave a prekladoch. Výrazne prispel k rozvoju českého jazyka. Získal šľachtický titul.

Dielo
-----

* *Kalendář historický* (1578, 1590) - informácie o dejinách Čiech i Európy
* *Kroniky dvě o založení České země* – kolektívne dielo, ktoré Veleslavín upravil a napísal k nemu predslov.

### Vydavateľská činnosť

Túto jeho činnosť možno považovať za výrazne významnejšiu ako vlastnú tvorbu. Zaslúžil sa o to, aby bola vydaná Bible kralická, ktorá vyšla v šiestich zväzkoch (od r. 1579). Čeština, ktorou bola Bible kralická preložená je považovaná za vzor literárneho jazyka. Stala sa vzorovým jazykom jazyka na Slovensku, takzvaná bibličtina.

* *Mathiolliho herbář*
* *Silva quadrilinguis* – 1598, bohatstvo štyroch jazykov. Boli to slovníky latinčiny, gréčtiny, češtiny a nemčiny.

Referencie
----------

1. 1 2 3  Adam z Veleslavína, Daniel. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 46.

Pozri aj
--------

* Humanizmus a renesancia v českej literatúre

Autoritné údaje: * abART: 50250
* BnF: 16295974f
* GND: 122397541
* ISNI: 0000 0000 6680 9890
* LCCN: n88114731
* NK ČR: jk01010030
* VIAF: 23022234
* Web umenia: 1731194
* WorldCat: lccn-n88114731
Teplovzdušný balón bratov Montgolfierovcov, 1783
Súčasné balóny
Nafukovanie balóna
**Balón** je neriaditeľný aerostat. Skladá sa z vlastného balóna (obalu plneného plynom ľahším ako vzduch alebo horúcim vzduchom), závesných lán a koša posádky.

História
--------

Za začiatok balónového lietania je považovaný 4. jún 1783, kedy bratia Montgolfierovci predviedli verejnosti v Annonay vo Francúzsku svoj teplovzdušný balón bez posádky.

Ešte v tom istom roku sa vzniesol aj prvý plynom plnený balón profesora Charlesa. Plynové balóny sa potom využívali v civilnej a hlavne vojenskej sfére. Boli plnené vodíkom alebo svietiplynom a nakoniec bezpečným héliom. Koncom 19. storočia sa objavili aj prvé použiteľné riaditeľné balóny – vzducholode.

Vojenské využitie
-----------------

Prvý návrh na vojenské využitie balóna podal už v roku 1783 Francúz Giroud de Villette po svojom lete montgolfiérou. Prvé praktické použitie je pripisované inému Francúzovi. Guiton de Morveau, poradca Výboru pre štátne blaho francúzskej prvej republiky, sa pokúsil balónom prepraviť v roku 1793 depešu z obliehaného mesta Condré. Netesný balón však spadol do obľahnutia nepriateľov. V tom istom roku však napriek tomu získal podporu pre svoje zámery a už o rok neskôr so svojim balónom Entreprenant („Podnikavý") zasiahol do bojov pri Maubeuge. Predtým bolo ale potrebné pomocou chemika A. L. Lavoisiera a fyzika Coutelle objaviť a zvládnuť nový spôsob syntézy vodíka.

V čase pruského obliehania Paríža v roku 1870 boli balóny jediným prostriedkom na spojenie obrancov mesta a zvyšku Francúzska. Počas obliehania odštartovalo 66 balónov, z ktorých väčšina dorazila s poštou a pasažiermi mimo pruského obkľúčenia.

Upútané balóny boli v 19. a prvej polovici dvadsiateho storočia využívané v armáde ako pozorovací prostriedok – predovšetkým na riadenie delostreleckej paľby, počas druhej svetovej vojny potom ako protiponorková stráž.

V druhej svetovej vojne sa Japonci pomocou balónov pokúšali na diaľku podpaľovať lesy v Spojených štátoch. Vypustili ich niekoľko tisíc, ale cieľ dosiahlo len minimum z nich. Mali tiež plán použiť balóny na prenos nákazlivých chorôb. Balóny boli vyrobené z materiálov, ktoré protiletecká obrana nemohla radarmi zachytiť.

Súčasnosť
---------

V polovici 20. storočia začal byť bežne dostupný stlačený propán-bután a umožnil tak renesanciu teplovzdušných balónov ako koníčka mnohých nadšencov.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Teplovzdušný balón**


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál letectvo |
**Madona Litta** je jedno z vrcholných diel, ktoré namaľoval taliansky renesančný umelec Leonardo da Vinci v rokoch 1490 až 1491.

Obraz bol niekoľko storočí majetkom talianskych vojvodov z rodu Litta – odtiaľ jeho názov.

V obraze *Madona Litta* sa Leonardo snažil zachytiť črty ideálneho prekrásneho človeka, zdôrazniť jeho vnútornú harmóniu a dokonalosť. Hlava madony je zachytená v profile; na tmavom pozadí steny sa vynímajú jasné a čisté kontúry tváre a postavy. Tvár je ožiarená mäkkým svetlom. Umelec v postave madony zachytil nehu a cit matky, zamýšľajúcej sa nad osudom svojho dieťaťa. 

Divák si nemôže nevšimnúť láskavý výraz jej tváre obrátenej k synovi. Chlapček otočiac svoju kučeravú hlávku hľadí na nás. Jeho telíčko je položené na rukách matky.

Obraz pôsobí jednoducho a lakonicky. Napriek tomu na ňom nenájdeme prvky všednosti. Harmóniu života vystihuje jemne naznačený obraz krajiny s plávajúcimi oblakmi na blankytnej oblohe za oknami miestnosti.

Opierajúc sa o náuku o prírode a dokonale ovládajúc anatomické zákonitosti, Leonardo tu namaľoval dielo, predstavujúce svet takým, akým ho chcela mať renesancia – krásnym a harmonickým.

V roku 1865 sa obraz z galérie rodu kniežat de Litta dostal do petrohradskej Ermitáže.

Zdroje
------

* kol. autorov, *Leonardo umělec a vědec*, Knižní klub, Praha, 2006
* J. Šapiro, *Ermitaž i jego šedevry*, Izdateľstvo Iskusstvo, Leningrad, 1973

| * z
* d
* u
Dielo Leonarda da Vinci |
| --- |
| Maľby do r. 1480 | 
* Krst Krista
* Zvestovanie
* Portrét Ginevry de´Benci
* Madona Benois
* Madona s klinčekom
* Zvestovanie
* Svätý Hieronym
* Madona s granátovým jablkom

 | Autopotrét |
| Maľby po r. 1480 | 
* Klaňanie troch kráľov
* Madona v skalách
* Dáma s hranostajom

 |
| Maľby po r. 1490 | 
* Hudobník
* La Belle Ferronière
* Madona Litta
* Posledná večera
* Kmene stromov s vetvami, koreňmi a kameňmi

 |
| Maľby po r. 1500 | 
* Mona Líza
* Hlava ženy (La Scapigliata)
* Madona a Dieťa so svätou Annou a malým svätým Jánom
* Svätá rodina so svätou Annou
* Bakchus
* Svätý Ján Krstiteľ – Léda a labuť
* Bitka pri Anghiari
* Madona s vretenom

 |
| Štúdie | 
* Vitruviov muž
* Štúdie ľudského tela
* Štúdie prírody
* Technické nákresy
* Architektonické štúdie

 |
| Kódexy | 
* Codex Leicester
* Codex Arundel
* Codex Atlanticus
* Codex Trivulzianus
* Codex Hammer
* Madridské kódexy
* Forsterove kódexy

 |
École des chartes
**École nationale des chartes** je francúzska *grande école* a zakladajúca vysoká škola na *Université PSL*, ktorá sa špecializuje na historické vedy. Bola založená v roku 1821. Študenti, ktorí sú prijímaní na základe konkurzných skúšok a majú štatút koncipientov štátnej služby, získavajú po ukončení dizertačnej práce kvalifikáciu archivára-paleografa. Vo všeobecnosti sa venujú kariére ako kurátori kultúrneho dedičstva v archívoch a vizuálnych oblastiach, ako kurátori knižníc alebo ako lektori a výskumníci v humanitných a spoločenských vedách. V roku 2005 škola zaviedla aj magisterské štúdium, do ktorého sa prijímali študenti na základe aplikačného portfólia a v roku 2011 doktorandské štúdium.

Významné osobnosti
------------------

* François Mauriac, významný francúzsky spisovateľ, dramatik a esejista, predstaviteľ katolicizmu

Referencie
----------

1. ↑  Les Chartes : plongée dans la plus méconnue des grandes écoles françaises
2. ↑  Un timbre pour célébrer les 200 ans de l'École nationale des Chartes

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **École nationale des chartes**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
**Intel 8048** je osembitový a prvý jednočipový mikropočítač firmy Intel. Patrí do rodiny MCS-48 Modifikovanej Harvardskej architektúry.

Obsahuje 1 kB internej ROM, ktorá môže byť externe rozšírená až na 4 kB (internej vrátane). 64 B internej RAM, externe rozšíriteľnej na 256 B, podporovaný standby režim. Prvých 16 bajtov slúži ako operačné registre, pričom ju možno priamo adresovať. Horných 16 bajtov je použitých ako zásobníková pamäť, takisto možno priamo adresovať. Zvyšok pamäte iba nepriamo. Do externej pamäte možno pristupovať len pomocou inštrukcie MOVX.

Podporuje dve maskované prerušenia a to vonkajšie (INT) a počítadlo/časovač, ktorý je jeden a to osembitový. Porty: 27 I/O obojsmerných liniek je mapovaných do vlastného adresového priestoru, oddelenom od adresového priestoru programu a dát. Oscilátor bol súčasťou čipu. Obsahuje jedno alebo dvojbajtové inštrukcie.

Registre
--------

* Programový čítač (16 bitov)
* Stradač
* Pracovné registre
* Ukazovateľ RAM
* Stavový register:
	+ CY - carry (bit pretečenia)
	+ AC
	+ Flag 0 - užívateľský flag
	+ BS - Bank Select
	+ SP - Stack pointer (3 bity)

Hoci 8048 bol nakoniec nahradený populárnejším Intel 8051/8031 (a to dodnes), vzhľadom k jeho nízkym nákladom, širokej dostupnosti, pamäťovej efektivite jednobajtovej inštrukčnej sady a vyspelým vývojovým nástrojom je stále používaný v zariadeniach spotrebnej elektroniky ako sú televízory, diaľkové ovládače, hračky a iné prístroje, kde sú prevádzkové náklady podstatné. Tesla vyrábala svoj 40pinový klon pre pätice DIP - **MHB8048**.

Externé odkazy
--------------

* Rodina procesorov 8048
* Datasheety k Intel 8048

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Intel 8048 na anglickej Wikipédii.*
*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Intel 8048 na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Zoznam procesorov Intel |
| --- |
| Procesory mimo x86 | 
* 4004
* 4040
* 8008
* 8080
* 8085
* iAPX 432
* i860
* i960

 |
| Procesory x86 a x86-64 | 
* 8086
* 8088
* 80186
* 80188
* 80286
* 80386
* 80486
* Pentium
* Pentium Pro
* Pentium MMX
* Pentium II
* Celeron
* Pentium III
* Pentium 4
* Pentium M
* Pentium D
* Celeron M
* Atom
* Core
* Xeon

 |
| Mikroarchitektúry x86 a x86-64 | 
* P5
* P6
* Intel Core
* Nehalem
* Sandy Bridge
* Ivy Bridge
* Haswell
* Broadwell
* Skylake
* Kaby Lake
* Coffee Lake
* Cannonlake
* Icelake
* Tigerlake

 |
| Procesory IA-64 | 
* Itanium
* Itanium 2

 |
| Mikrokontroléry | 

|  |  |
| --- | --- |
| MCS-48 | 
* 8020
* 8021
* 8022
* 8031
* 8035
* 8039
* 8040
* 8041
* 8042
* 8044
* 8048
* 8049
* 8050
* 8242
* 8243
* 8344
* 8641
* 8741
* 8742
* 8744
* 8748
* 8749

 |
| MCS-51 | 
* 8031
* 8032
* 8051
* 8052
* 8054
* 8058
* 8351
* 8352
* 8354
* 8358
* 8751
* 8752
* 8754
* 8758
* 80151
* 80152
* 80251
* 83151
* 83152
* 83251
* 87151
* 87152
* 87251

 |
| MCS-96 | 
* 8094
* 8095
* 8096
* 8098
* 8394
* 8395
* 8396
* 8397
* 8398
* 8794
* 8795
* 8796
* 8797
* 8798
* 80296
* 83196
* 87196

 |

 |
**Madonna Benois** (*Madona s kvietkom*) je názov obrazu, patriaceho k raným prácam talianskeho renesančného umelca Leonarda da Vinci. 

Obraz vznikol v roku 1478, ako o tom svedčí umelcova vlastnoručná poznámka na súpise jeho kresieb a záznamov, uschovávanom vo florentskej Gallerii degli Uffizi.

Dielo predstavuje Máriu a jej syna Ježiša Krista. Mária ako mladá žena je namaľovaná v jednoduchom odeve a s účesom, aký nosili ženy Leonardovej doby. Zabáva svoje dieťa sediace v jej lone kvietkom a s láskavosťou v tvári sleduje zaujatosť Ježiša hrou. 

Celé dielo je predchnuté nesmiernou veľkosťou materinskej lásky. V diele je súčasne zreteľný záujem Leonarda o fyziognómiu a o zachytenie dokonalých proporcií ľudského tela, ktoré vychádzalo z jeho humanistických predstáv o človeku ako o najdokonalejšom výtvore prírody.

Leonardovo autorstvo maľby bolo dlho spochybňované. Obraz sa začiatkom 19. storočia dostal do Ruska ako dielo neznámeho umelca. To, že je obraz dielom autora svetového mena, sa potvrdilo až v roku 1908, kedy sa *Madona s kvietkom* objavila na umeleckej výstave. Kurátor výstavy a petrohradskej Ermitáže a znalec obrazov E. Lipgart potvrdil, že malý, nenápadný obraz je Leonardovým dielom. 

Názov diela je spojený s menom predošlého majiteľa obrazu, architekta Leontija Benoia, z ktorého pozostalosti ho v roku 1914 kúpil pre Ermitáž cár Mikuláš II.

Zdroje
------

* kol. autorov, *Leonardo umělec a vědec*, Knižní klub, Praha, 2006
* J. Šapiro, *Ermitaž i jego šedevry*, Izdateľstvo Iskusstvo, Leningrad, 1973

| * z
* d
* u
Dielo Leonarda da Vinci |
| --- |
| Maľby do r. 1480 | 
* Krst Krista
* Zvestovanie
* Portrét Ginevry de´Benci
* Madona Benois
* Madona s klinčekom
* Zvestovanie
* Svätý Hieronym
* Madona s granátovým jablkom

 | Autopotrét |
| Maľby po r. 1480 | 
* Klaňanie troch kráľov
* Madona v skalách
* Dáma s hranostajom

 |
| Maľby po r. 1490 | 
* Hudobník
* La Belle Ferronière
* Madona Litta
* Posledná večera
* Kmene stromov s vetvami, koreňmi a kameňmi

 |
| Maľby po r. 1500 | 
* Mona Líza
* Hlava ženy (La Scapigliata)
* Madona a Dieťa so svätou Annou a malým svätým Jánom
* Svätá rodina so svätou Annou
* Bakchus
* Svätý Ján Krstiteľ – Léda a labuť
* Bitka pri Anghiari
* Madona s vretenom

 |
| Štúdie | 
* Vitruviov muž
* Štúdie ľudského tela
* Štúdie prírody
* Technické nákresy
* Architektonické štúdie

 |
| Kódexy | 
* Codex Leicester
* Codex Arundel
* Codex Atlanticus
* Codex Trivulzianus
* Codex Hammer
* Madridské kódexy
* Forsterove kódexy

 |
**Bita** je chatovo-vinohradnícka oblasť nachádzajúca sa na okraji nitrianskej mestskej časti Dolné Krškany, v okrese Nitra. Nachádza sa v nadmorskej výške 200 m.n.m. Na Bitu vedie kľukatá cesta, ktorá sa nazýva Sekerka.

História
--------

Vinohrady sa na Bite nachádzali už v dávnej minulosti. Za čias Márie Terézie boli vinice väčšie ako dnes. Pestovali sa najmä burgunske odrody a tie sa vyvážali až na cisársky dvor do Viedne. Počas 2. svetovej vojny sa tu nachádzali bunkre.

Zaujímavé miesta
----------------

Neďaleko lesa Nádrov, pri dolnobitianskej ceste, sa v poli nachádza kríž Ježiša Krista z roku 1939, ktorý bol obnovený v roku 1998. Smerom hore na Bitu po ľavej strane od cesty nájdeme vodárenskú vežu. O niečo vyššie sa nachádza pamätník svätého Floriána, neďaleko ktorého sa nachádza socha svätého Urbana, ktorá bola opravená v roku 1996. Nájdeme tu aj cyklotrasu, z ktorej sa dá dostať do obcí Cabaj-Čápor alebo Svätoplukovo.

Podujatia
---------

Medzi najznámejšie podujatia patria Janské vína, ktoré sa uskutočňujú v letnej a zimnej edícii. Letná edícia je v júni a zimná edícia je v decembri. Na sviatok svätého Urbana, ktorý je 25.mája sa veriaci stretávajú pri soche svätého Urbana a následne sa požehnávajú vinice a polia. V rokoch 2020 a 2021 sa na futbalovom ihrisku v Dolných Krškanoch uskutočnilo podujatie Krškánska krosová desiatka a trať viedla aj cez Bitu.

Referencie
----------

1. ↑   *Poloha* [online]. oma.sk, [cit. 2021-12-03]. Dostupné online.
2. ↑   *Cesta* [online]. vinko.sk, [cit. 2021-12-03]. Dostupné online.
3. ↑   *História* [online]. vinko.sk, [cit. 2021-12-03]. Dostupné online.
4. ↑   *Kríž Ježiša Krista* [online]. mapio.net, [cit. 2021-12-11]. Dostupné online.
5. ↑   *Vodárenská veža* [online]. geocaching.com, [cit. 2021-12-03]. Dostupné online.
6. ↑   *Pamätník svätého Floriána* [online]. poi.oma.sk, [cit. 2021-12-16]. Dostupné online.
7. ↑   *Cyklotrasa* [online]. nitra.dnes24.sk, [cit. 2021-12-04]. Dostupné online.
8. ↑   *Jánske vína letná edícia* [online]. nitraden.sk, [cit. 2021-12-19]. Dostupné online.
9. ↑   *Jánske vína zimná edícia* [online]. vinko.sk, [cit. 2021-12-03]. Dostupné online.
10. ↑   *Krškánska krosová desiatka* [online]. mynitra.sme.sk, [cit. 2021-12-04]. Dostupné online.
**US Open 2009** bol grandslamový tenisový turnaj, ktorý sa uskutoční od 31. augusta do 14. septembra 2009 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom USTA Billie Jean King National Tennis Center vo Flushing Meadows, New York.

Seniori
-------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na US Open 2009*
**Argentína Juan Martin del Potro** vs. Švajčiarsko Roger Federer  3-6 7-65 4-6 7-64 6-2

### Dvojhra žien

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Ženská dvojhra na US Open 2009*
**Belgicko Kim Clijstersová** vs. Dánsko Caroline Wozniacka  7-5 6-3 

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na US Open 2009*
**Česko Lukáš Dlouhý / India Leander Paes** vs. India Maheš Bhupáthí / Bahamy Mark Knowles  3-6 6-3 6-2 

### Štvorhra žien

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Ženská štvorhra na US Open 2009*
**USA Serena Williamsová / USA Venus Williamsová** vs. Zimbabwe Cara Blacková / USA Liezel Huberová  6-2 6-2

### Zmiešaná štvorhra

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Zmiešaná štvorhra na US Open 2009*
**USA Carly Gullicksonová / USA Travis Parrott** vs. USA Liezel Huberová / India Maheš Bhupáthí  6-3 6-4

Juniori
-------

### Chlapčenská dvojhra

Austrália **Bernard Tomic** vs. USA Chase Buchanan  6-1, 6-3 

### Dievčenská dvojha

Spojené kráľovstvo **Heather Watsonová** vs. Rusko Jana Bučinová  6-4, 6-1 

### Chlapčenská štvorhra

{{}} **[[]]** / {{}} **[[]]** vs. {{}} [[]] / {{}} [[]], 

### Diečenská štvorhra

{{}} **[[]]** / {{}} **[[]]** vs. {{}} [[]] / {{}} [[]],

  


| * z
* d
* u
US Open |
| --- |
| Open Era | 
* 1968
* 1969
* 1970
* 1971
* 1972
* 1973
* 1974
* 1975
* 1976
* 1977
* 1978
* 1979
* 1980
* 1981
* 1982
* 1983
* 1984
* 1985
* 1986
* 1987
* 1988
* 1989
* 1990
* 1991
* 1992
* 1993
* 1994
* 1995
* 1996
* 1997
* 1998
* 1999
* 2000
* 2001
* 2002
* 2003
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* 2008
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017

 |

| * z
* d
* u
2009 v tenise |
| --- |
| Grand Slam | 
* Australian Open
* French Open
* Wimbledon
* US Open

 |
| Okruhy | 

|  |  |
| --- | --- |
| Muži | 
* ATP World Tour
* ATP World Tour Finals
* ATP World Tour Masters 1000

 |
| Ženy | 
* WTA Tour
* WTA Tour Championships

 |

 |
| Národné súťaže | 
* Davisov pohár (Svetová skupina)
* Pohár federácie (Svetová skupina)
* Hopmanov pohár
* World Team Cup

 |
| Exhibície | 
* Capitala World Tennis Championship

 |
Súradnice: 49°13′49.7″S 14°23′21″V﻿ / ﻿49,230472°S 14,38917°V﻿ / 49.230472; 14.38917

**Lužnice** (nemecky Lainsitz) je rieka v južných Čechách a v Rakúsku. Je to pravostranný prítok Vltavy, meria 208 km (z toho 153 km na území Česka), povodie zaberá plochu 4 226,2 km² a priemerný prietok v ústí dosahuje hodnotu 24,3 m³/s.

Pramení na území Rakúska v Novohradských horách, neďaleko mesta Gmünd pod vrchom Gratzener Berge v nadmorskej výške 920 m n. m. Od prameňa vstupuje po približne 4 km na územie Česka, v dĺžke asi 3 km tvorí štátnu hranicu a vracia sa späť na územie Rakúska. Na územie Česka opätovne a natrvalo vstupuje západne od osady Breitensee (severne od mesta České Velenice). Pokračuje viac menej severným smerom cez Třeboňskú panvu, na strednom toku napája rybník Rožmberk. Pri meste Tábor sa oblúkom stáča na juhozápad a do Vltavy ústi pri meste Týn nad Vltavou, pričom na ich sútoku je vybudovaná vodná nádrž Kořensko. Na celom toku sa rieka vlní, miestami silne meandruje a vytvára slepé ramená. Po mesto Veselí nad Lužnicí preteká územím CHKO Třeboňsko. Rieka je početnými umelými kanálmi a prieplavmi napojená na rozsiahlu sústavu rybníkov Třeboňskej panvy.

Prítokmi z ľavej strany sú Zlatá stoka (umelo vybudovaná), Blatská stoka (umelo vybudovaná), Čenkovský potok, Židova stroha, z pravej strany Černý potok, Dračice, Žabinec, Vodoteč, Nová řeka (umelo vybudovaná), Nežárka (najväčší prítok), Nadýmač, Černovický potok, Chotovinský potok, Vlásenický potok, Oltyňský potok, Smutná, Bílinský potok. 

Lužnice najprv oddeľuje mestá Gmünd na pravom a České Velenice na ľavom brehu, potom tečie cez: Suchdol nad Lužnicí, Veselí nad Lužnicí, Soběslav, Planá nad Lužnicí, Sezimovo Ústí, Tábor a Bechyně.

Externé odkazy
--------------

Řeka Lužnice
**US Open 2004** bol grandslamový tenisový turnaj, ktorý sa uskutočnil od 30. augusta do 12. septembra 2005 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom.

Seniori
-------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na US Open 2004*
**Švajčiarsko Roger Federer** vs. Austrália Lleyton Hewitt  6-0, 7-63, 6-0

### Dvojhra žien

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Ženská dvojhra na US Open 2004*
**Rusko Svetlana Kuznecovová** vs. Rusko Jelena Dementievová  6-3, 7-5

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na US Open 2004*
**Bahamy Mark Knowles / Kanada Daniel Nestor** vs. India Leander Paes / Česko David Rikl  6-3, 6-3

### Štvorhra žien

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Ženská štvorhra na US Open 2004*
**Španielsko Virginia Ruanová Pascualová / Argentína Paola Suárezová** vs. Rusko Svetlana Kuznecovová / Rusko Jelena Lichovcevová  6-4, 7-5

### Zmiešaná štvorhra

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Zmiešaná štvorhra na US Open 2004*
**Rusko Vera Zvonariovová / Rusko Bob Bryan** vs. Austrália Alicia Moliková / Austrália Todd Woodbridge  6-3 6-4

| * z
* d
* u
US Open |
| --- |
| Open Era | 
* 1968
* 1969
* 1970
* 1971
* 1972
* 1973
* 1974
* 1975
* 1976
* 1977
* 1978
* 1979
* 1980
* 1981
* 1982
* 1983
* 1984
* 1985
* 1986
* 1987
* 1988
* 1989
* 1990
* 1991
* 1992
* 1993
* 1994
* 1995
* 1996
* 1997
* 1998
* 1999
* 2000
* 2001
* 2002
* 2003
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* 2008
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017

 |
**US Open 2010** bol grandslamový tenisový turnaj, ktorý sa uskutočnil od 30. augusta do 12. septembra 2010 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom USTA Billie Jean King National Tennis Center vo Flushing Meadows, New York.

Seniori
-------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na US Open 2010*
**Španielsko Rafael Nadal** vs. Srbsko Novak Đoković  6-4, 5-7, 6-4, 6-2

### Dvojhra žien

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Ženská dvojhra na US Open 2010*
**Belgicko Kim Clijstersová** vs. Rusko Vera Zvonariovová  6-2, 6-1 

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na US Open 2010*
**USA Bob Bryan / USA Mike Bryan** vs. India Rohan Bopanna / Pakistan A'isám ul-Hak Kuréší  7-65, 7-64

### Štvorhra žien

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Ženská štvorhra na US Open 2010*
**USA Vania Kingová / Kazachstan Jaroslava Švedovová** vs. USA Liezel Huberová / Rusko Nadežda Petrovová  2-6, 6-4, 7-64

### Zmiešaná štvorhra

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Zmiešaná štvorhra na US Open 2010*
**USA Liezel Huberová / USA Bob Bryan** vs. Česko Květa Peschkeová / Pakistan A'isám ul-Hak Kuréší  6-4, 6-4

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka turnaja

| * z
* d
* u
US Open |
| --- |
| Open Era | 
* 1968
* 1969
* 1970
* 1971
* 1972
* 1973
* 1974
* 1975
* 1976
* 1977
* 1978
* 1979
* 1980
* 1981
* 1982
* 1983
* 1984
* 1985
* 1986
* 1987
* 1988
* 1989
* 1990
* 1991
* 1992
* 1993
* 1994
* 1995
* 1996
* 1997
* 1998
* 1999
* 2000
* 2001
* 2002
* 2003
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* 2008
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017

 |

| * z
* d
* u
2010 v tenise |
| --- |
| Grand Slam | 
* Australian Open
* French Open
* Wimbledon
* US Open

 |
| Okruhy | 

|  |  |
| --- | --- |
| Muži | 
* ATP World Tour
* ATP World Tour Finals
* ATP World Tour Masters 1000

 |
| Ženy | 
* WTA Tour
* WTA Tour Championships

 |

 |
| Národné súťaže | 
* Davisov pohár (Svetová skupina)
* Pohár federácie (Svetová skupina)
* Hopmanov pohár
* World Team Cup

 |
| Exhibície | 
* Capitala World Tennis Championship

 |
Heraldický erb biskupského vikára.  
Je rovnaký ako u generálneho vikára, prepošta a iných, ak nositeľ nie je zároveň pomocným biskupom. Ak je biskupom, používa sa biskupský erb.
**Biskupský vikár** (lat. *Vicarius Episcopalis*) je v rímskokatolíckej cirkvi zástupca diecézneho biskupa pre určitú oblasť. Jeho obdobou v gréckokatolíckej a pravoslávnej cirkvi je synkel. Úrad biskupského vikára je zriadený aj v niektorých evanjelických cirkvách.

Tento cirkevný úrad bol zavedený Kódexom kánonického práva z roku 1983 (kánon 476). Biskupských vikárov môže byť v jednej diecéze i viac, na rozdiel od generálneho vikára však nemusí byť nutne v každej diecéze ustanovený. Biskupského vikára menuje slobodne diecézny biskup. Rovnako ako v prípade generálnych vikárov môže byť biskupským vikárom aj pomocný biskup. Funkcia biskupského vikára zaniká okamihom, keď sa biskupská stolica stane vakantnou (kánon 481).

Biskupský vikár je tiež ordinárom a má rovnakú právomoc ako generálny vikár, ale len v určitej oblasti, napríklad:

* v určenej časti diecézy
* pre istý druh záležitostí
* pre veriacich určitého obradu
* pre určité spoločenstvo osôb

Referencie
----------

1. ↑  KBS. *Kódex kánonického práva, DRUHÁ KNIHA, BOŹÍ ĽUD* [online]. [Cit. 2014-07-20]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Vikariát
* Generálny vikár

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Biskupský vikář na českej Wikipédii.*
Súradnice: 49°28′11″S 17°57′17″V﻿ / ﻿49,4698°S 17,9546°V﻿ / 49.4698; 17.9546

**Vsetínská Bečva** je rieka na strednej Morave. Je ľavostrannou zdrojnicou Bečvy spolu s Rožnovskou Bečvou, meria 58,8 km. Niekedy sa označuje ako *Horní Bečva*.

Pramení v Moravsko-sliezskych Beskydách západne od sedla Bumbálka (870 m n. m.) v blízkosti česko-slovenskej štátnej hranice, na južných svahoch vrchu Čarták (952,7 m n. m.), v nadmorskej výške približne 875 m n. m. Najprv tečie na juh k osade Uzdgruň, kde sa stáča západným smerom. Medzi obcami Karolinka a Huslenky tečie na juhozápad, odtiaľ k sútoku so Senicou opäť západným smerom. Následne sa esovito stáča, severozápadným smerom preteká cez Vsetín a za mestom už pokračuje k sútoku smerom na sever. Vo Valašskom Meziříčí sa v nadmorskej výške 288 m n. m. spája s vodami Rožnovskej Bečvy a ďalej tečú pod spoločným názvom Bečva.

Významnejšími prítokmi sú zľava Podťatý potok, Stanovice s vodnou nádržou Karolinka, Kýchová, Zděchovka, Senice (najvýznamnejší prítok), Rokytenka, Ratibořka, Mikulůvka; sprava Jezerní potok, Brodská, Lušová, Dinotice, Jasenice a Bystřice.

Vsetínská Bečva preteká cez tieto obce: Velké Karlovice, Karolinka, Nový Hrozenkov, Dolní Vranča, Halenkov, Huslenky, Hovězí (ľavý)/Hovízky (pravý breh), mesto Vsetín, Jablůnka (pravý)/Pržno (ľavý breh), Bystřička, Jarcová a mesto Valašské Meziříčí.

Časťou povodia zasahuje aj na Slovensko. Ľavostranný prítok Podťatý potok odvodňuje prostredníctvom Lemešnej a jej prítokov severné svahy Javorníkov. Rozvodnica medzi povodím Bečvy a povodím Váhu prebieha po hrebeni pohoria v línii sedlo Pindula - Hričovec (1 059,8 m n. m.) - sedlo Butorky (981,6 m n. m.) - Veľký Javorník (1 071,5 m n. m.) - Stratenec (1 055 m n. m.) - Malý Javorník (1 019,2 m n. m.). Zvyšné úseky rozvodnice už sledujú česko-slovenskú štátnu hranicu.

Pozri aj
--------

* Bečva
* Rožnovská Bečva

Súradnice: 49°28′02″S 17°57′20″V﻿ / ﻿49,4673°S 17,955437°V﻿ / 49.4673; 17.955437
Medúza podľa Arnolda Böcklina, asi 1878
**Medúza** (iné, zriedkavé názvy: **Medousa, Medusa, Medoúsa, Medúsa** resp. známa aj ako **Gorgona, Gorgóna, Gorgo, Gorgó**; gr. Medousa/iné prepisy: Medusa, Medoúsa, Medúsa resp. Gorgó či Gorgón; lat. Medusa resp. Gorgo) bola v starogréckej mytológii jediná smrteľná z trojice Gorgón (=medúz), obludných dcér boha Forkysa a jeho manželky Kéty. Robert Graves prekladá jej meno ako ľstivá.

Bola nadmerne škaredá, rovnako ako jej sestry Stheinó (Sthenoa) a Euryale, ale nie od narodenia. Znásilnil ju boh Poseidón v Aténinom chráme, Aténa jej to neverila a premenila ju na obludu s blýskavými očami, obrovskými zubmi, mosadznými pazúrmi a hadmi namiesto vlasov. Ten, kto sa jej pozrel do očí sa premenil na kameň. Keď ju neskôr zabil Perseus, vyskočili z jej krku Poseidónove deti Chrýsaór a okrídlený kôň Pegasos. Medúzina hlava sa potom dostala na Aténinu egidu (kožený štít s hlavou Medúzy).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Medúza (mytológia)**

Referencie
----------

1. ↑  porov. napr. heslo Gorgó in: Ottův slovník naučný

  


| * z
* d
* u
Grécka mytológia |
| --- |
| Prabohovia | 
* Ókeanos
* Téthys
* Chaos
* Erebos
* Gaia
* Eros
* Nyx
* Ouranos
* Aithér
* Hémera
* Kronos
* Titani

 | Zeus |
| Olympskí bohovia | 
* Zeus
* Héra
* Poseidón
* Ares
* Hermes
* Héfaistos
* Afrodita
* Aténa
* Apolón
* Artemis
* Hébé
* Hélios
* Hestia
* Démétér
* Dionýzos
* Hádes
* Persefoné
* Thaumas

 |
| Hrdinovia | 
* Herakles
* Achilles
* Iasón
* Argonauti
* Perseus
* Oidipus
* Théseus
* Triptolemos
* Bellerofontes

 |
| Bytosti | 
* satyrovia
* kentauri
* gorgony
* nymfy
* Medúza
* Minótauros
* Hydra
* chiméra
* kyklop
* múza

 |
| Ďalšie témy | 
* Dvanásť Heraklových úloh
* Trójska vojna
* Odysea
* Sedem proti Tébam
* Eleusínske mystériá

 |
**Madona del Cardellino** (slov. Madona so stehlíkom) je názov obrazu talianskeho renesančného umelca Raffaela Santiho namaľovaného v roku 1507.

Raffael je v dejinách európskeho maliarstva známy o. i. ako autor viacerých obrazov, v ktorých dominuje motív Madony a Dieťaťa. Obraz *Madona dell Cardellino* je jedným z nich.

Ikonografia diela je typická „raffaelovská": v otvorenej krajine, v tomto prípade zrejme inšpirovanej toskánskym vidiekom, sedí na skale Panna Mária. Pri jej nohách stoja deti - sv. Ján Krstiteľ a Ježiško. Madona upiera nežný, materský pohľad na svetlovlasú, kučeravú hlávku Jána Krstiteľa, opásaného rúškou z ťavej srsti a držiaceho v rúčkach malého stehlíka (odtiaľ názov obrazu). Nahý Ježiško ho nežne hladí po jemnom perí, pričom je prítomnosťou vtáčika zaujatý viac, ako otvorenou knižkou v matkinej ruke. Vzťah k matke naznačuje jeho nôžka, ktorou stojí na obnaženej nohe Panny Márie. 

Postavy sú namaľovaná v priestorovej pyramíde, čo dokazuje jednoznačný Leonardov vplyv. Zaujímavo pôsobí pozadie scény, dokumentujúce obdobie a čas vzniku maľby. To je tvorené otvorenou krajinou s tečúcou riekou a mostom a architektúrou neďalekého mesta, v ktorej dominuje kupola kostola, pripomínajúca kupolu katedrály Santa Maria del Fiore vo Florencii.

Dielo vzniklo ako Raffaelov svadobný dar k sobášu jeho priateľa Lorenza Nasiho. Obraz bol vážne poškodený pri zrútení Lorenzovho domu v roku 1547. Následne bol zreštaurovaný maliarom Ridolfom Ghirlandaiom, synom Domenica Ghirlandaia, umelca, hlboko ovplyvneného Raffaelovými prácami.

Zdroje
------

* E. Michelettiová, *Najkrajšie múzeá sveta - Florencia*, TRIO Publishing, Bratislava, 1996, ISBN 80-967324-2-0
* A. Guber, *Galereja Uffizi - Florencija*, Sovetskij chudožnik, Moskva, 1968
Francúzska mapa z roku 1555
**France antarctique** je názov pre zmarený pokus Francúzska o kolonizáciu Južnej Ameriky. Volala sa tak prvá francúzska osada založená na juhoamerickom kontinente v blízkosti dnešného Rio de Janeira.

Od roku 1493 bol Nový svet rozdelený pápežskou bulou medzi Španielsko a Portugalsko (neskôr to ešte potvrdila zmluva z Tordesillas). Už roku 1500 objavil Brazíliu pre portugalskú korunu Pedro Álvares Cabral. Flotila pod jeho velením pristála v dnešnom Porto Seguro (štát Bahia), ale takmer 50 rokov nato bola Brazília stále neprebádaná.

Francúzsky kráľ Henrich II. inicioval roku 1555 misiu, ktorú *"si neprajeme špecifikovať ani vyhlásiť"*. Venoval na ňu 10 000 libier a poveril viceadmirála Nicolasa de Villegagnona jej prevedením. Ten vyplával 14. augusta 1555 s dvoma loďami. Na ich palubách bolo 600 vojakov a hugenoti, ktorí sa mali stáť budúcimi osadníkmi. S výpravou cestoval aj románopisec a bádateľ André Thevet, ktorý o ceste napísal roku 1557 knihu (ktorá zrejme dala udalosti názov: *„Les Singularités de la France antarctique"*). Flotila pristála 15. novembra 1555 pri ostrovčekoch v zátoke Guanabara pri dnešnom Rio de Janeiro. Francúzski osadníci tam zbudovali pevnosť Forte Coligny (podľa admirála Gasparda de Coligny). Na pevnine založili obec Henriville. 

Misia spočiatku nevzbudila pozornosť a Portugalci jej nijak nebránili. Preto Nicolas Durand de Villegaignon zorganizoval roku 1556 príjazd ďalších troch lodí s kalvinistami zo Ženevy a postavenie si upevnil zmluvou s miestnymi indiánmi, ktorí bojovali proti Portugalcom. Preto dostal generálny guvernér Brazílie Mem de Sá roku 1560 rozkaz Francúzov vytlačiť. Zaútočil teda s flotilou 26 vojnových lodí a 2 000 vojakmi na Forte Coligny a počas 3 dní pevnosť zničil. Obrancov však neporazil. Tí sa s pomocou indiánov dostali na pevninu, kde ďalej pracovali. 

Portugalci sa chystali na nový úder, ktorého organizácie sa ujal Estácio de Sá, synovec guvernéra. V rámci príprav založil 1. marca 1565 mesto Rio de Janeiro a následujúce dva roky na Francúzov neustále dorážal. Konečného víťazstva nad nimi dosiahol až 20. januára 1567, kedy boli francúzske sily vytlačené z Brazílie. Celá francúzska misia teda trvala 12 rokov.

Francúzi sa o niečo podobné pokúsili ešte medzi rokmi 1612 až 1615 v oblasti dnešného štátu Maranhão na severe Brazílie. Jediná úspešná kolonizácia v Južnej Amerike sa Francúzom podarila v Guayane.

Oba francúzske pokusy uchytiť sa na území Brazílie primäli Portugalsko k zvýšeniu úsilia o jej kolonizáciu.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku France antarctique na českej Wikipédii.*
Poloha v Nórsku
**Fylke Vest-Agder** je územnosprávna jednotka na juhu Nórska. Správnym centrom územia je mesto Kristiansand, správcom je *Fylkesmann i Vest-Agder*. Nachádza sa tu 15 obcí a počet obyvateľov dosiahol v roku 2005 161 276. Kraj je najjužnejším územím Nórska a jeho rozloha je 7 279 km².

Vest-Agder hraničí s krajom Aust-Agder na východe a Rogaland na západe. Z juhu ho obmýva Severné more, za ktorým sa rozkladá Jutský polostrov. Od pobrežia sa tiahne viac ako sto kilometrov na sever do vnútrozemia, kde pri jazere Auravatn dosahuje svoj najsevernejší bod. V tejto časti leží iba asi 5 kilometrov od Lysefjordu. Najjužnejší bod na ostrove Pysen, respektíve na pevnine pri Lindesnese je najjužnejším suchozemským bodom Nórska. 

Najviac obyvateľov žije pri pobreží, ktoré je členité a nachádzajú sa tu najväčšie mestá Kristiansand, Mandal, Flekkefjord a Farsund. Severná časť je hornatá a riedko osídlená, zatiaľ čo centrálne vrchoviny s vresoviskami slúžia ako pastviny pre dobytok a ovce.

Obce
----

* Audnedal
* Farsund
* Flekkefjord
* Hægebostad
* Kristiansand
* Kvinesdal
* Lindesnes
* Lyngdal
* Mandal
* Marnardal
* Sirdal
* Songdalen
* Søgne
* Vennesla
* Åseral

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vest-Agder**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky Vest-Agder

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Vest-Agder na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Administratívne členenie Nórska |
| --- |
| Časti krajiny | 
* Nord-Norge
* Sørlandet
* Trøndelag
* Vestlandet
* Østlandet

 | Vlajka Nórska |
| Kraje | 
* Akershus
* Aust-Agder
* Buskerud
* Finnmark
* Hedmark
* Hordaland
* Møre og Romsdal
* Nordland
* Nord-Trøndelag
* Oppland
* hlavné mesto Oslo
* Østfold
* Rogaland
* Sogn og Fjordane
* Sør-Trøndelag
* Telemark
* Troms
* Vest-Agder
* Vestfold

 |
| Závislé územia | 
* Svalbard
* Jan Mayen
* Bouvetov ostrov
* *Ostrov Petra I.*
* *Zem kráľovnej Maud*

 |
| **^1** súčasť Antarktídy |
**Meghan Elizabeth Trainor** (\* 22. december 1993, Nantucket, Massachusetts, USA) je americká speváčka-skladateľka a hudobná producentka. Vo veku 15 až 17 rokoch vydala svoje tri nezávislé albumy. V roku 2011 podpísala nahrávaciu zmluvu s vydavateľstvom Big Yellow Dog Music a pokračovala v kariére skladaní piesní. 

Po podpísaní nahrávacej zmluvy s Epic Records v roku 2014, sa Meghan stala slávnejšou vďaka svojmu debutovému štúdiovému albumu, *Title* (2015). Album debutoval na prvej priečke v rebríčku *Billboard* 200 a vyprodukoval štyri single, ktoré sa dostali do top 20: „All About That Bass", „Lips Are Movin", „Dear Future Husband" a „Like I'm Gonna Lose You". Neskôr ju RIAA certifikovala platinovou platňou, za predaj milión kópií na domácom trhu. Jej druhý štúdiový album s názvom *Thank You* vyšiel v roku 2016 aj so singlom „NO", ktorá debutovala na 3. mieste *Billboard* Hot 100.

Jej ovplyvnenie pramení hlavne z 50. a 60. rokov minulého storočia a jej hudba je známa svojím retro-štýlom. Bežne sa v jej textoch hovorí o modernej ženskosti, imidži tela a splnomocnení. Meghanina práca bola ocenená viacerými cenami a nomináciami, vrátane Ceny Grammy pre najlepšieho nováčika, vyznamenania Music Business Association za „Najlepšieho prelomového umelca roka" a tiež získala dve ceny *Billboard* Music Awards.

Diskografia
-----------

* *Title* (2015)
* *Thank You* (2016)

Turné
-----

* That Bass Tour (2015)
* MTrain Tour (2015)
* The Untouchable Tour (2016)

Referencie
----------

1. ↑  Caulfield, Keith. *Meghan Trainor's Album 'Title' Tops a Million Sold* [online]. Prometheus Global Media, January 5, 2016, [cit. 2016-01-05]. Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Meghan Trainor na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 169666377
* GND: 1066223254
* ISNI: 0000 0004 4419 8119
* LCCN: no2014148919
* NK ČR: xx0214088
* VIAF: 312881866
* WorldCat: lccn-no2014148919
**Megapenthes** alebo **Megapenthés** alebo **Megapentes** (starogr. *Μεγαπένθης* – *Megapenthes*/iný prepis *Megapenthés*, lat. *Megapenthus*) je v gréckej mytológii syn tirynthského kráľa Proita, jeho následník a potom kráľ Argu. 

Megapenthes bol synom a následníkom zakladateľa Tirythu Proita. Neskôr sa však stal kráľom v Argu potom, ako si jeho priateľ argejský kráľ Perseus nešťastnou náhodou zabil na hrách v Argu svojho deda Akrisia a hanbil sa ostať v Argu. Megapenthes následne vyhovel jeho žiadosti, aby si vzájomne vymenili hrady.Po vláde Megapentha sa kráľom v Argu stal jeho syn Argeus.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,2,2.
2. 1 2 3  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a králi starého Egypta*. Bratislava : Mladé letá, 1986. 66-150-86. S. 287–288.
3. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,4,4.
4. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,16,3.
5. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,18,4.

Pozri aj
--------

* Zoznam kráľov Argu