recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Súradnice: 48°06′42″S 121°06′46″Z﻿ / ﻿48,11167°S 121,11278°Z﻿ / 48.11167; -121.11278

**Glacier Peak** je v súčasnosti neaktívna sopka, nachádzajúca sa na území štátu Washington v USA, v pohorí Kaskádové vrchy. Nakoľko na ňu nie je priamy výhľad z väčších miest, je často prehliadaná, aj keď je spolu so sopkou Saint Helens jediná vo Washingtone, ktorá spôsobila veľkú explozívnu erupciu za posledných 15 000 rokov.

Približne pred 13 000 rokmi sopka vyvrhla v deviatich erupciách enormné množstvá dacitovej tefry a popola (viac ako erupcia Saint Helens v roku 1980), čo bola najväčšia erupcia v Kaskádach od konca poslednej ľadovej doby.

Ďalším vulkanickým fenoménom sopky boli početné laháry a pyroklastické prúdy zbiehajúce po svahoch. Dôkazom toho sú 2 m hrubé usadeniny lahárov v údolí rieky Stillaguamish, vzidalené viac ako 90 km od sopky.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Glacier Peak**

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu - stratovulkán Glacier Peak na Global Volcanism Program (po anglicky)
**Diaryletény** sú prepínače, ktoré sú tepelne stabilné a fotochemicky reverzibilné a patria medzi najviac preskúmané fotochromické zlúčeniny.

U diaryleténov prebieha elektrocyklická reakcia, na ktorej sa podieľa 6 π elektrónov. Otvorená forma diaryleténov pozostáva z dynamického systému konformérov. Svetlom indukovaná zmena otvorenej formy **1a** na uzavretú **1b** vedie k vzniku enantiomérov (S, S)-1b a (R, R)-1b. Rôzne uzavreté formy boli rozlíšené chirálnou HPLC. Stereogenné centrá zaniknú pri opätovnom otvorení kruhu. Ak sú prítomné chirálne pomocné skupiny (pozri zlúčeninu **2**), oba izoméry, otvorená aj uzavretá forma, sú chirálne a tvoria diastereoizoméry. Pri svetlom stimulovanej elektrocyklickej reakcii dochádza k zmene farby materiálu, a práve pre vysokú reverzibilitu ich reakcií, termodynamickú stabilitu a taktiež kvôli nízkej únave materiálu (u diaryleténov je fotochromický výkon udržateľný dokonca viac ako po 104 cykloch) sú chirálne fotochromické diaryletény nádejnými systémami pre moduláciu kvapalných kryštalických fáz.

Odkazy
------

1. ↑  T. Yaamaguchi, K. Uchida, M. Irie, J. Am. Chem. Soc. 1997, 119, 6066.
2. ↑  C. Danekamp, B.L. Feringa, Adv. Mater. 1998, 10, 1080.
3. ↑  T. Yamaguchi, T. Inagawa, H. Nakazumi, S. Irie, M. Irie, Chem.Mater. 2000,12, 869.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Chemický portál |
Jim Irwin, LRV, Apollo-15-Mission
**James Benson „Jim" Irwin** (\* 17. marec 1930, Pittsburgh – † 8. august 1991, Glenwood Springs) bol americký astronaut, člen expedície Apollo 15, ktorý ako ôsmy človek chodil po Mesiaci.

Život
-----

### Mladosť a výcvik

Narodil sa síce v Pittsburghu, ale mladosť prežil v Colorado Springs. Vysokú školu absolvoval v Salt Lake City v Utahu. Stal sa z neho námorný inžinier a v roku 1951 absolvoval aj námornú akadémiu. Potom pokračoval v štúdiu na univerzite v Michigane, odbor letecké inžinierstvo, diplom získal roku 1957. Letecký výcvik absolvoval na vojenských základniach v Texase. Stal sa z neho vynikajúci testovací pilot, nalietal 6650 hodín, mal aj vážnu nehodu s množstvom zranení. Do NASA, strediska amerických kozmonautov, sa dostal v apríli 1966. Najskôr sa zacvičil do funkcie člena záložnej posádky Apolla 12, potom už do vesmíru letel.

### Let do vesmíru

Svoj let na Mesiac odštartoval s kolegami A. M. Wordenom a D. R. Scottom z Cape Canaveral 26. júla 1971 vo svojich 41 rokoch a to po piatich rokoch príprav. Cieľom expedície bolo nájsť najstaršiu horninu Mesiaca – zvanú ako "biely kameň". Počas rekordných troch dní na Mesiaci nazbierali takmer 70 kg hornín, k čomu im pomohol po prvýkrát použitý mesačný automobil "Rover 1". Ich štart z Mesiaca po prvýkrát snímala kamera. Na Zem sa vrátili 7. augusta.

### Škandál so známkami

Už krátko po pristátí bolo celé mužstvo Apolla 15 vybrané za náhradníkov pre let Apolla 17. V priebehu nasledujúceho roku sa prevalila ich aféra so známkami. Scott, Worden a Irwin mali vziať 398 poštových známok so spomienkou na ich let a sto z nich predať nemeckému obchodníkovi s poštovými známkami. Zisk z predaja bol použitý na založenie zvereneckého fondu pre deti posádky Apolla 15. Aj keď ich čin nebol nezákonný, a napriek skutočnosti, že NASA zavierala oči pred podobnými aktivitami pri skorších letoch, administratíva rozhodla, že Scott a jeho posádka budú príkladne potrestaní a nikto z nich do vesmíru znovu nepoletí.

Po lete
-------

Plukovník Irwin odišiel vo svojich 42 rokoch dňa 1. augusta 1972 z armády aj z NASA. Po návrate z Mesiaca napísal veľa kníh o svojej ceste do kozmu. Stal sa kazateľom a v Colorade založil organizáciu *Výškový let* (High Flight Foundation). Tá sa venuje šíreniu evanjelia po celom svete. Napísal tiež knihu *To Rule the Night*, kde svoj život aj let popísal. Neskôr napísal viacero kníh. Bol ženatý a mal štyri deti. V máji 1990 tiež navštívil Česko-Slovensko. Mal pritom aj prednášku v amfiteátri v Bratislave. Pri tejto návšteve odovzdal prezidentovi Václavovi Havlovi česko-slovenskú vlajku, ktorá bola na palube veliteľského modulu *Endeavour* počas letu Apollo 15. V auguste 1991 zomrel na infarkt myokardu.

Literatúra
----------

* *Viac ako pozemšťan*, 1990, Bratislava, Rada bratskej jednoty baptistov na Slovensku.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny životopis na stránkach NASA (po anglicky)
* Návštěva v Československu

Autoritné údaje: * GND: 118555863
* ISNI: 0000 0000 6467 2907
* LCCN: n50082381
* NK ČR: jn20000700778
* ULAN: 500354985
* VIAF: 77107838
* WorldCat: lccn-n50082381
**Nikofón** (starogr. *Νικοφῶν* – *Nikofón*) bol olympijský víťaz v boxe v roku 8 pred Kr.

Nikofón, syn Tryfóna z Milétu, bol na 193. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v boxe. Box (pygmé) zaradili do programu olympijských hier v roku 688 pred Kr.

Olympijské víťazstvo Nikofóna je zaznamené v antológii gréckych epigramov (Anthologia Graeca), ktorej epigram (6, 256.) od gréckeho básnika Antipatra zo Solúna vyzdvyhuje hlavne jeho bývalú fyzickú krásu a silu.

Antológie básní sa začali zostavovať už 4. stor. pred Kr. ale väčšina z nich sa stratila. Výraz antologia (anthologia) pôvodne znamenal *„kyticu"*, ale v byzantskej dobe začal označovať zbierku básní. Najvýznamnejšia z nich je zbierka epigramov *Anthologia Graeca Palatina*.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2003. ISBN 0-203-49732-5. S. 110.
2. 1 2  Geek Anthology, *Helléniké Anthologia*, 6, 256
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 247.
5. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 270-271.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Kobukson
**Kobukson** alebo **korytnačia loď** (kór. 거북선 - kobukson ) bolo obrnené kórejské plavidlo s delami a lukostrelcami, ktorého palubu chránili železné dosky.

Dejiny
------

Kobuksony boli zavedené admirálom menom I Sun-sin krátko pred vpádom japonských síl do Kórei roku 1592.

Charakteristika
---------------

Paluby lodí boli pokryté železným pancierovaním a bodcami, chrániacimi pred naloďovaním. Boli to v podstate predchodcovia pancierových lodí 19. storočia. Niesli až 23 del strieľajúcich na stanoviskách po obvode celej lode, kým lukostrelci strieľali šípy. Admirálov synovec I Puna povedal o lodiach „korytnačie lode mohli preniknúť medzi stovkami nepriateľských lodí, kedy sa im zachcelo, a kamkoľvek sa dostali, stali sa pre nich ostatné plavidlá ľahkou korisťou." Najobávanejšia súčasť lode bola dračia hlava na čele lode. Cez jej hrtan mohli vojaci páliť delom alebo pomocou ohňa vytvárať dymovú clonu. Sťažne sa v prípade núdze mohli sklopiť.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Želví loď na českej Wikipédii.*
**Železničná trať Vroclav – Görlitz** (v Poľsku označená číslom 274) je hlavná elektrifikovaná železničná trať v Poľsku, o dĺžke 202,535 km. Trať bola jednou z prvých nemeckých elektrifikovaných tratí, nazývaná tiež Sliezska horská dráha (poľ. *Śląska Kolej Górska*, nem. *Schlesische Gebirgsbahn*. Pred druhou svetovou vojnou zaisťovala zásobovanie Saska a Brandenburska sliezskym čiernym uhlím. Vedie z Görlitzu cez Lubań, Jeleniu Góru, Wałbrzych v Dolnom Sliezsku do Vroclavu, pretína ju štátna hranica s Nemeckom.

Dejiny
------

Prvé plány spojenia Görlitzu s Wałbrzychom cez Jeleniu Góru a ďalej do Kłodzka (Glatz) sa objavili už v roku 1853. Prusko vtedy plánovalo priame spojenie Berlína s Viedňou, ktoré by sa vyhlo Sasku. Rakúske cisárstvo však zo strategických dôvodov nemalo záujem na vybudovanie hlavnej trati vedúcej paralelne podľa jeho hraníc.

Vzhľadom na postupujúcu industrializáciu však bol pôvodný plán nakoniec realizovaný, 24. septembra 1862 schválil Pruský zemský snem stavbu trati z Görlitzu do Wałbrzycha s odbočujúcou traťou do Kohlfurtu (Węgliniec). Trať bola budovaná postupne, posledný úsek bol otvorený 16. augusta 1867. Prvý úsek bol elektrifikovaný už v roku 1915, vzhľadom na prebiehajúcu prvú svetovú vojnu však bola elektrifikácia celej trati dokončená až v roku 1923. V závere 2. svetovej vojny bolo trakčné vedenie demontované a neskôr, už pod poľskou správou obnovené.

Referencie
----------

1. ↑   *Mapa linii kolejowych w Polsce* [online]. www.pkp.pl, 15-05-2013, rev. 2013-10-17, [cit. 2013-05-15]. Dostupné online.
2. ↑   *Linia Wrocław Świebodzki - Görlitz* [online]. www.bazakolejowa.pl, 14-05-2013, rev. 2013-05-14, [cit. 2013-05-14]. Dostupné online.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Železniční trať Vratislav–Zhořelec na českej Wikipédii.*

Pozri aj
--------

* Železničná trať Wałbrzych – Meziměstí
* Železničná trať Kłodzko – Wałbrzych
* Železničná trať Vroclav – Lichkov

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Železničná trať Vroclav – Görlitz**

Externé odkazy
--------------

* PKP Polskie Linie Kolejowe SA - Investície a údržba železničných tratí v Poľsku (po poľsky)
**B15 - B19: VÍRUSOVÁ HEPATITÍDA** patrí do I.kapitoly MKCH-10 - Infekčné a parazitárne choroby (MKCH-10, A00 - B99).

  

Nezahŕňa:

* cytomegalovírusovú hepatitídu (B25.1)
* herpetickovírusovú hepatitídu [herpes simplex] (B00.8)
* následky vírusovej hepatitídy (B94.2)

  

**B15 - AKÚTNA HEPATITÍDA A**

  

B15.0 - Hepatitída A s pečeňovou kómou
  
B15.9 - Hepatitída A bez pečeňovej kómy

Hepatitída A (akútna) (vírusová) NS

  

**B16 - AKÚTNA HEPATITÍDA B**

  

B16.0 - Akútna hepatitída B s agensom delta (dvojitá infekcia) s pečeňovou kómou
  
B16.1 - Akútna hepatitída B s agensom delta (dvojitá infekcia) bez pečeňovej kómy
  
B16.2 - Akútna hepatitída B bez agensu delta s pečeňovou kómou
  
B16.9 - Akútna hepatitída B bez agensu delta a bez pečeňovej kómy

Hepatitída B (akútna) (vírusová) NS

  

**B17 - INÉ AKÚTNE VÍRUSOVÉ HEPATITÍDY**

B17.0 - Akútna delta (super) infekcia nosiča hepatitídy B
  
B17.1 - Akútna hepatitída C
  
B17.2 - Akútna hepatitída E
  
B17.8 - Iná špecifikovaná akútna vírusová hepatitída

Hepatitída non-A non-B (akútna) (vírusová) NEC

  

**B18 - CHRONICKÁ VÍRUSOVÁ HEPATITÍDA**

B18.0 - Chronická vírusová hepatitída B s agensom delta
  
B18.1 - Chronická vírusová hepatitída B bez agensu delta

Chronická (vírusová) hepatitída B
B18.2 - Chronická vírusová hepatitída C
  
B18.8 - Iná chronická vírusová hepatitída
  
B18.9 - Nešpecifikovaná chronická vírusová hepatitída

  

**B19 - NEŠPECIFIKOVANÁ VÍRUSOVÁ HEPATITÍDA**

B19.0 - Nešpecifikovaná vírusová hepatitída s pečeňovou kómou
  
B19.9 - Nešpecifikovaná vírusová hepatitída bez pečeňovej kómy

Vírusová hepatitída NS

Zdroj
-----

* Národné centrum zdravotníckych informácií
Knieža Koceľ v parlamente Srbska v Belehrade
**Koceľ** (*Kocelj*, *Gozil*, *Chozil*, *Chezilo*, *Chezul*) (\* ? – † 876) bol v rokoch 861 – 876 kniežaťom Blatenského kniežatstva.

Koceľ bol synom nitrianskeho kniežaťa Pribinu a jeho bavorskej manželky. Dostal bavorské meno Gozil (Chozil), ktoré užíval v slovienskej podobe Koceľ. 

Po smrti svojho otca sa asi v roku 861 stal kniežaťom v Blatenskom kniežatstve, predtým (najneskôr roku 850) bol grófom, pravdepodobne Blatenského grófstva (časť Blatenského kniežatstva).

Zohral významnú rolu v podpore kresťanstva, keď v roku 867 vo svojom sídle na Blatnohrade v Panónii hostil Konštantína-Cyrila a Metoda. Solúnski bratia získali Koceľa pre myšlienku šírenia slovienskej liturgie a na Blatnohrade vyučili asi päťdesiat žiakov.

Na prelome rokov 869/870 pápež Hadrián II. aj na žiadosť Koceľa vysvätil Metoda za arcibiskupa Panónie. Pozornosti kúrie na jeho panstvo sa nevyhol ani v nasledujúcich rokoch. Pred 14. májom 873 mu poslal nový pápež Ján VIII. list, v ktorom ho osobitne upozorňuje, aby sa jeho panstvo očistilo od smilstva a iných zvyšných pohanských zvykov. Medzitým poslal mu ešte jeden osobitný list v ktorom menuje dvoch mužov, zrejme jeho veľmožov, ktorí podviedli svoje ženy. Žiada od Koceľa aby zamedzil ich rozvedeniu a podobne postupoval aj v iných podobných prípadoch. Z oboch listov je zrejmé, že kúria mala veľmi dobre zmapovanú situáciu v Panónii. Tá jednak súvisí aj so zahraničnopolitickou situáciou. Koceľ bol podriadený Východofranskej ríši a tým ľahšie prechádzali informácie do Ríma, než z iných, neobsadených oblastí ako napr. z Veľkej Moravy.

Príčina smrti kniežaťa Koceľa je zahalená tajomstvom. Po jeho smrti zdedili jeho kniežatstvo synovia Viliama a Engelšaka. Nie však na dlho, v rokoch 882 – 884 vykonal kráľ Svätopluk niekoľko politických čistiek na bývalom Koceľovom panstve a následne i toto jeho územie pripojil k Veľkomoravskej ríši. 

Autoritné údaje: * GND: 120910764
* NK ČR: jn20030714011
* VIAF: 32839351
**Kypselos** (starogr. *Κύψελος* – *Kypselos*) je v gréckej mytológii syn a následník arkádskeho kráľa Aipyta.

Po smrti arkádskeho kráľa Aipyta sa následníkom trónu stal jeho syn Kypselos. Kráľovské žezlo prevzal v tedajšom hlavnom meste Trapezous (najdlhšie trvajúcim sídlom arkádskych kráľov bola Tegea). Počas svojej vlády založil v Arkádii mesto Basilis.

Kypselos sa stal otcom dcéry Meropy, ktorá sa vydala za messénskeho kráľa Kresfonta a porodila mu troch synov. Kresfonta a jej dvoch starších synov nespokojní Messénčania po krátkom čase zavraždili a trónu sa zmocnil Polifontes, ktorý donútil Meropu k sobášu. Najmladší jej syn Aipytos, ktorý žil v tom čase pri svojom starom otcovi Kypselovi v Arkádii, tak smrti unikol. Len čo však Aipytos dospel, Arkáďania ho za pomoci dórskych kniežat, Aristodémových synov a Temenovho syna Isthmia, dosadili na messénsky trón.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 8,5,4.
2. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 8,29,5.
3. 1 2 3  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 66-602-22-8.6. S. 285.
4. ↑  Hyginus, *Fabulae* 137.
5. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,8,5.
**Kandidát Komunistickej strany Česko-Slovenska** bol čakateľom na členstvo v KSČ na základe prihlášky za kandidáta KSČ, ktorú si podal v jednej zo základných organizácií KSČ. Kandidátom sa mohol stať každý dospelý občan, ktorý súhlasil s politikou (vyjadrenou stanovami) KSČ.

Členom KSČ sa stal ak počas svojej kandidatúry (dvoch rokov) preukazoval "politickú vyspelosť a ideologickú vernosť", podal si prihlášku za člena a našiel troch ručiteľov, členov strany, ktorí v nej boli aspoň 3 roky, ktorí ho poznajú aspoň jeden rok z pracovnej alebo spoločenskej činnosti. 

Vstup do KSČ sa počítal od dňa prijatia prihlášky za kandidáta, členstvo v KSČ sa počítalo od dňa, keď členská schôdza základnej organizácie (ZO) KSČ kandidáta prijala za člena (po jeho "zhodnotení" za jeho účasti, schválením dvojtretinovou väčšinou a potvrdení nadriadenou organizáciou KSČ - obvodný, mestský výbor). Mladí kandidáti (do veku 35 rokov) bývali zvyčajne členmi Socialistického zväzu mládeže, starší podávali prihlášku za kandidáta priamo na ZO KSČ zvyčajne z podnetu niektorého z jej členov.

Po neschálení kandidáta za člena alebo nepotvrdení členstva bol kandidát "vyškrtnutý" zo zoznamu kandidátov, čo sa nemalo pokladať za stranícky trest.

Obvyklé úlohy kandidáta boli:

* preukázateľne odoberať stranícku tlač (Česko: Rudé právo, Tribuna, Slovensko: Pravda),
* absolvovať stredný stupeň straníckeho vzdelávania,
* uplatňovať nové formy socialistického súťaženia.

Referencie
----------

1. ↑  Stanovy Komunistické strany Československa schválené 12. sjezdem KSČ dne 8. prosince 1962, doplněné a upravené 13. sjezdem KSČ dne 4. června 1966, ÚV KSČ, 1966, 62 strán,(česky)
2. 1 2  Směrnice ÚV KSČ k přijímání kandidátů za členy KSČ (Schválené ÚV KSČ 27.6.1972), Komunistická strana Československa a bolševismus (projekt GAČR), Online pdf (česky)
3. ↑  MOTÝL, Ivan. Kdo to byl kandidát KSČ? Aneb armáda Fischerů. *TÝDEN.cz*, 2009-04-27. Dostupné online [cit. 2016-12-04].
Zrúcaniny hradu Belvoir z vtačej perspektívy
**Kochav ha-Jarden** je archeologická lokalita v [Izrael]i. Jej najznámejším prvkom sú ruiny križiackej pevnosti (hradu) známej po francúzsky ako **Belvoir** [vyslov: belvuár], alebo **le Coquet** [lkoke]. Nachádza sa v kopcoch plošiny Neftali, dvadsať kilometrov južne od Tiberiadskeho jazera a 500 metrov nad údolím Jordánu. V časoch križiackych výprav bol hrad súčasťou feudálneho panstva francúzskeho rodu Velos, ktorí sídlil v Tverji.

Meno
----

Hebrejský názov כוכב הירדן *Kochav ha-Jarden* znamená „Hviezda Jordánu". Hviezdou (Kochav) sa myslí židovská dedina, ktorá tu existovala v časoch rímskej a byzantskej nadvlády. Moslimovia miesto nazývajú *Kaukab al-Hawa* - „Hviezda vetrov", čo symbolizuje silné vetry na vrchole kopca.

Dejiny
------

Belvoir, pohľad z juhozápadu
Pevnosť Belvoir slúžila ako významná prekážka moslimkému postupu do križiackeho Jeruzalemského kráľovstva z východu. V roku 1180 odolal útoku tureckých vojsk.

Počas sérií Saladinovych víťazstiev nad križiakmi po bitke pri Hattíne bol aj hrad Belvoir obliehaný moslimskou armádou. Obliehanie sa vlieklo rok a pol, až do 5. januára 1189, kedy posádka kapitulovala.

Opevnenie hradu bolo v rokoch 1217 až 1218 rozbúrané víťazmi, ktorí sa obávali znovudobytia pevnosti križiakmi.

V roku 1240 bol hrad Belvoir na základe dohody postúpený križiakom, ale nedostatok peňazí im nedovoľoval znova vybudovať opevnenie a pevnosť sa tak zakrátko dostala znova pod vládu moslimov.

Plán pevnosti
-------------

Galéria
-------

* Zrúcanina hlavnej brány
* Vnútorná brána
* Pohľad do tajné chodby
* Hlavná brána do veže
* Veľká sieň v hrade Belvoir
* Hradná kuchyňa
* Zrúcaniny hradu Belvoir
* Pohľad skrz strieľňu k východu cez rieku Jordán

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Belvoir Fortress (Israel) na anglickej Wikipédii.*
Príklad dvojkvetého klásku tráv, 1-plevy, 2-plevice, 3-osti, 4-plievočky, 6-tyčinky
**Pleva** alebo zriedkavo gluma (lat. *gluma*) je špeciálny termín používaný hlavne pre blanitý listeň v súkvetí tráv (teda rastlín z čeľade lipnicovité – *Poaceae*), z ktorého pazuchy vyrastá klások. Vo väčšine prípadov sú na báze klásku plevy 2, len výnimočne iný počet alebo plevy celkom chýbajú či sú zakrpatené.

Tvar, farba a ďalšie vlastnosti pliev sú jedným z dôležitých znakov pri určovaní tráv. Plevy sú usporiadané striedavo (aj keď blízko seba, preto sa na prvý pohľad môžu zdať kladne usporiadané), a tak rozlišujeme dolnú plevu a hornú plevu. Dolná pleva a horná pleva môžu byť približne rovnaké, alebo mierne či výrazne rozdielne. Plevy sú niekedy jednožilné, inokedy nevýrazne viacžilné či zreteľne viacžilné. V prípade rozdielnych pliev môže mať horná a dolná pleva rôzny počet žiliek, čo tiež býva znak dôležitý pre určovanie tráv. Stredná žilka plevy môže byť niekedy pretiahnutá v osť, aj keď je tento jav menej častý ako v prípade plevíc. Nad plevami pokračuje vreteno klásku s jednotlivými kvetmi či kvetom (v prípade jednokvetého klásku).

Termín pleva sa však používa aj pre blanitý listeň rastlín čeľade šachorovité (*Cyperaceae*). Pri šachorovitých však nenájdeme plevice ani plievočky. Termín pleva tu označuje blanitý listeň podopierajúci kvet, či blanité listene na báze klásku, za ktorými kvet chýba či je sterilný. Pri rode ostrica (*Carex*) sa termín pleva používa pre listeň podopierajúci pamechúrik, aj pre listeň ktorý pamechúrik obaľuje. Pamechúrik je vlastne nažka obalená plevou. V niektorej literatúre sú však tieto plevy označované všeobecnejším termínom listeň.

Obilie
------

Plevy tvoria nežiaducu prímes pri výrobe potravín z obilia, preto sa po žatve musí zrno pliev vždy zbaviť. Odtiaľ potom tiež pochádza známa slovenská frazéma "oddeliť zrno od pliev" – tu väčšinou vždy v prenesenom zmysle (oddeliť dobrú časť od časti zlej, nepotrebnej, zbytočnej).

Externé odkazy
--------------

* Terminologický slovník biológie rastlín

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Pleva na českej Wikipédii.*
Dolná roveň
Vrchol Minčola
 **Turistická značkovaná trasa číslo 2728** je modro značená trasa v pohorí Lúčanská Malá Fatra. Začína sa na konečnej zastávke SAD vo Višňovom, prechádza vrchom Minčol a končí na Vrútkach v lokalite *Piatrová*. Čas prechodu trasy je odhadovaný na 4:55 h oboma smermi.

Priebeh
-------

* Višňové, konečná zastávka SAD (500 m n. m.) → Višňovská dolina → lyžiarsky areál Holý diel → traverz Dolnej a Hornej rovne → hlavný hrebeň
* **Minčol** (1 363,9 m n. m.) - hrebeň Malej Fatry; križovatka s  medzinárodnou trasou E3 (Turistická značkovaná trasa číslo 0802) a  trasou číslo 8656
* hrebeňom severným smerom cez sedlo Okopy → kóta Diaľna (907,5 m n. m.) → Vrútky – Piatrová (500 m n. m.)

Opis
----

Stredne náročná túra vedie obcou Višňové a stúpa Višňovskou dolinou traverzom Valientovho dielu do lyžiarskeho areálu Holý diel, odkiaľ pokračuje na Dolnú a Hornú roveň až na hôľnatý hrebeň Malej Fatry a zároveň dominantný Minčol. Vrchol ponúka zaujímavé výhľady na okolité pohoria a kotliny.

Na turčiansku stranu pokračuje chodník najskôr severným smerom po hrebeni hôľnatou časťou do sedla Okopy, kde sa odpája z červeno značenej hrebeňovky a vedie lesom bez výhľadov na kótu Diaľna, odkiaľ zostupuje do Piatrovej.

Zdroje
------

* Trasa na turistickej mape

Súradnice: 49°07′26″S 18°49′38″V﻿ / ﻿49,123889°S 18,827287°V﻿ / 49.123889; 18.827287
Symbol manatu
**Turkménsky manat** je zákonné platidlo Turkménska. Manat sa používa aj v Azerbajdžane (v de facto nezávislom Náhornom Karabachu sa používa arménsky dram). 

Manat pochádza z ruského slova монета. V azerbajdžančine a turkménčine sa bežne používalo na označenie ruského rubľa. Obidve krajiny boli v minulosti súčasťou ZSSR.

1 Manat

Vývoj meny
----------

Manat nahradil ruský rubeľ 1. novembra 1993, a mal skratku TMM.
Z rubľov vychádzal kurz 1 rubeľ = 500 manatov. 1. januára 2009 sa uskutočnila reforma a v rámci nej devalvácia meny v pomere 5 000 pôvodných manatov = 1 nový manat a ISO 4217 kód sa zmenil z TMM na TMT. Starý manat zostal platný do konca roku 2009, bol priebežne sťahovaný, a od 1. januára 2010 stratil status zákonného platidla.

Mince a bankovky
----------------

Bankovky sú vydané v hodnotách "1", "5", "10", "20", "50" a "100" manatov. Mince sú vydané v hodnotách "5", "10", "20" a "50" tenge.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Turkmenský manat na českej Wikipédii.*
**Kalas** (starogr. *Κάλας* – *Kalas*) bol olympijský víťaz v pankratiu dorastencov v roku 72 pred Kr.

Kalas z Élidy bol na 177. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v pankratiu dorastencov. Podľa Pausania sa táto disciplína zaradila do olympijského programu na 145. hrách v roku 200 pred Kr.

Olympijské víťazstvo Kala zaznamenal byzantský učenec Fotios v písomnom diele Myriobiblon, a to v 97. kapitole, ktorá okrem iného uvádza aj zoznam olympijských víťazov zo 177. hier. Fotios vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomností historika Flegóna z Trallu, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Saint Photius I (Patriarch of Constantinople), Immanuel Bekker, *Photii Bibliotheca*, str. 83
2. 1 2 3  Fotios, *Myriobiblon*, 97.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 379.
4. ↑  J. U. Powell, E. A. Barbe, *New Chapters in the History of Greek Literature*, str. 74

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Schopnosť** je vlastnosť potrebná na vykonávanie niečoho. Ako psychická vlastnosť indivídua je schopnosť to, čo určuje jeho konanie a čo je podmienkou jeho životnej činnosti. Schopnosť je súbor predpokladov nevyhnutných pre úspešné vykonávanie určitej činnosti. Schopnosti sa vyvíjajú na základe vlôh, a to učením.

Schopnosti sú potenciálne dané organizáciou morfologických štruktúr, prispôsobených plneniu nejakej činnosti. Najvšeobecnejšia schopnosť človeka je citlivosť. V úzkom zmysle slova sa pod schopnosťami rozumie komplex psychických vlastností človeka, vďaka ktorým je schopný vykonávať určitú, historicky vzniknutú formu profesionálnej činnosti. Formovanie činností predpokladá, že si indivíduum osvojí spôsoby činnosti, ktoré vytvorilo ľudstvo v procese spoločensko-historického vývoja. Schopnosti človeka teda závisia nielen od činnosti jeho mozgu, od zdedených anantomicko-fyziologických osobitostí jednotlivca, od vlôh, zručností a návykov, ale predovšetkým od stupňa, ktorý dosiahlo ľudstvo v historickom vývoji. V tomto zmysle sú schopnosti človeka neoddeliteľne spojené so spoločenskou organizáciou práce a jej prispôsobeným systémom vzdelávania. Kvalitatívnu úroveň rozvoje schopností označuje výraz *talent* a *geniálnosť*.

Pozri aj
--------

* Ars (latinské slovo)

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Schopnosť**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Schopnosť**

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Kalamaia** (starogr. *Καλαμαία*) bola starogrécka predžatevná slávnosť, oslavovaná na počesť bohyne Demeter.

Starogrécka slávnosť Kalamaia (od slova *kalamos* „*steblo pšenice*"), bola oslavovaná pred žatevnými prácami. Dátum osláv nebol stanovený, súvisel vždy od miestnych klimatických podmienok (v Miléte sa oslavovali v mesiaci skiroforión (jún – júl) ). O rituáloch súvisiacich s týmto sviatkom sa zachovalo len málo správ, aj keď bol pomerne rozšíreným sviatkom (je doložené, že sa slávil v Miléte, Kyziku, Olbii, na ostrove Eubója a inde). Je známe, že sa počas osláv prinášali obete bohyni Demeter a že sa ich podľa tradície zúčastňovali najmä ženy. Podľa nápisu z Pirea, v Eleusíne bolo zvykom usporiadať obetu a procesiu spolu s hierofantom (veľkňaz v chráme bohyne Demetry v Eleusíne) a kňažkami. Tento nápis tiež uvádza, že sa Kalamaie slávili po sviatku Halóa a pred Skirou.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑   *Brázda*. Praha : Vyd. Českosl. podniky tiskařské a vydavatelské, 1925. S. 242.
2. 1 2 3 4 5  Martin Persson Nilsson. *Geschichte der griechischen Religion*. München : C.H.Beck, 1992. ISBN 978-34-0601-370-6. S. 468.
3. ↑  Martin Persson Nilsson. *Greek Folk Religion*. Philadelphia : University of Pennsylvania Press, 1998. ISBN 978-08-1221-034-7. S. 28.
4. 1 2  Robert Parker. *Polytheism and Society at Athens*. Oxford : OUP Oxford, 2005. ISBN 978-01-9153-452-2. S. 197.
5. ↑  Inscriptiones: Regions Attica (IG I-III), *IG II² 1177*
6. ↑  Jennifer Larson. *Ancient Greek Cults*. London : Routledge, 2007. ISBN 978-11-3434-618-9. S. 72.
7. ↑  Silvia Montiglio. *Silence in the Land of Logos*. Boston : Greenwood Publishing Group, 2010. ISBN 978-06-9114-658-4. S. 30.
8. ↑  Inscriptiones: Regions Attica (IG I-III), *I.Eleusis 229*
**Bitka pri Sentine** bola jednou z najvýznamnejších bitiek v tretej samnitskej vojne medzi Rimanmi a koalíciou kmeňov Samnitov, Etruskov, Galov a Umbrov. Odohrala sa v roku 295 pred Kr. pri významnom samnitskom meste Sentinum.

Keď Samniti utrpeli v tretej samnitskej vojne niekoľko porážok, rozhodli sa spojiť s ďalšími kmeňmi v boji proti Rimanom. V roku 295 pred Kr. vytvorili koalíciu s ďalšími kmeňmi - na svoju stranu získali Umbrov, Etruskov a za vysoký žold aj sennónskych Galov (Keltov). 

V Ríme boli v tomto roku konzulmi významní politici a vojenskí velitelia Quintus Fabius a Publius Decius Mus, z rozhodnutia senátu sa k nim pripojil aj prokonzul L. Volumnius, ktorý sa už niekoľko rokov zúčastňoval vojen proti Samnitom. Aby Rimania rozbili koalíciu nepriateľov, zaútočili na etruské mesto Clusium a pustošili jeho územie. Preto sa Etruskovia stiahli, aby chránili svoje územia.

Vojská Rimanov a protirímskej koalície sa zhromaždili blízko mesta Sentinum. Prvé dva dni sa vojaci z oboch strán len provokovali a vyzývali k súbojom. Až na tretí deň došlo k bitke. Q. Fabius stál proti Samnitom, Decius na ľavom krídle proti Galom. Fabius sa snažil svojich súperov vyčerpať a unaviť menšími zrážkami, Decius sa priamo vrhol na nepriateľov. Vtedy Galovia zaútočili proti Rimanom na bojových vozoch a vyvolali v rímskej jazde zmätok a paniku.

Keď sa Deciovi vojaci dali na útek, rozhodol sa zasvätiť podsvetným bohom podobne ako kedysi jeho otec, ktorý sa roku 340 pred Kr. obetoval v boji proti Latinom. Po náboženských obradoch sa vrhol na nepriateľské kopije a zahynul. Q. Fabius poslal na ohrozené miesto pomocné oddiely, aby zachránili zvyšok Deciovho vojska. Na svojom krídle zaútočil jazdou do boku Samnitov a keď sa nevládali brániť, vrhol všetky zálohy do útoku. Samniti sa dali na útek a svojich spojencov Galov nechali napospas Rimanom.

Rimania zaútočili aj na samnitský tábor, pričom v boji zahynul najvyšší samnitský veliteľ Gellius Egnatius, ktorý niekoľko rokov viedol odpor Samnitov. Tábor padol do rímskych rúk.

V boji zahynulo 25 000 nepriateľov, 8000 padlo do zajatia. Rimania stratili 8700 vojakov. Keď sa Q. Fabius vrátil do Ríma, senát mu za víťazstvo nad Galmi, Etruskami a Samnitmi udelil triumf.

Livius X, 28-29
**Bitka pri Mykalé** bola poslednou významnou bitkou grécko-perzských vojen. Odohrala sa v ten istý deň ako bitka pri Platajách.

Mys Mykalé leží v Iónii na pobreží Malej Ázie, ktorú koncom 6. stor. pred Kr. ovládli Peržania, pričom mnohé grécke mestá sa dostali pod perzskú nadvládu. 

Zatiaľ čo sa väčšina Grékov bránila v materskom Grécku, časť gréckych vojenských síl bola na ostrove Délos pod vedením spartského kráľa Leótychida. Za ním prišli vyslanci z ostrova Samos (pri pobreží Malej Ázie), ktorí boli pod nadvládou Peržanov, a žiadali grécke vojsko, aby im pomohlo pri vzbure proti nim. Po priaznivých veštbách grécke lode odplávali k Samu, kam o niečo neskôr priplávali aj perzské lode. Pri myse Mykalé na pevnine táborilo silné perzské vojsko. Peržania vytiahli lode na breh, spojili pozemné i námorné oddiely, opevnili sa a čakali na Grékov.

Gréci vystúpili z lodí a popoludní podnikli peší útok na perzský tábor. Medzitým sa dozvedeli o tom, že ráno Pausanias a jeho vojsko zvíťazilo nad Peržanmi pri Platajách. 

Bitku zahájili Aténčania a s nimi Korinťania, Sikyončania a Troizenčania. Peržania sa udatne bránili za prútenou hradbou a za hradbou zo štítov, ale Gréci čoskoro prerazili obrannú ohradu a prenikli do tábora. Perzskí spojenci sa rozutekali, bránili sa len kvalitne vycvičené oddiely Peržanov. Keď sa na bojisko dostali aj oddiely Sparťanov, víťazstvo nad Peržanmi bolo isté. Ich zvyšky ušli do vnútrozemia Malej Ázie k Sardám.

Gréci spálili perzský tábor i perzské lode, korisť odviezli so sebou na ostrov Samos. Časť Grékov odišla k Hellespontu, aby dokončili oslobodzovanie území spod perzskej nadvlády. Aténčania zaútočili na mesto Sestos a niekoľko mesiacov ho obliehali, až sa obrancovia pre nedostatok potravín vzdali. Perzská posádka z obliehaného mesta ušla.

Bitka pri Mykalé mala veľký význam, pretože Gréci získali kontrolu nad Ióniou a Hellespontom. Grécko tak mohlo bez nebezpečenstva dopravovať obilie a iné produkty z pobrežia Čierneho mora.

Referencie
----------

Herodotos: Dejiny IX, 90-119
**Schranz** je hudobný štýl ležiaci zhruba medzi Trance, New beat a Technom, veľmi podobný štýlu Hardcore techno. Hrá sa rýchlosťou 150-170 BPM, ale môže byť aj pomalší.

Vznik
-----

Termín vznikol v roku 1994 v Nemecku z dvoch nemeckých podstatných mien *Schrei* (výkrik) a *Tanz* (tanec).

Charakteristika
---------------

Originálny zvuk Schranzu je tvrdšie techno, inšpirované štýlom Hardcore techno, ale s obmedzenými melodickými elementami a dôrazom na perkusie. Známkou tohoto štýlu sú silne komprimované a filtrované slučky, často striedané pestrými breakmi. V modernom techno svete sa už veľmi názov Schranz nepoužíva, nahradil ho používanejší názov Hardtechno. V súčasnosti je zvuk hardtechna hutnejší a menej presýtený výškami. Hardtechno producenti využívajú často euforické melódie, či prvky iných žánrov ako drum'n'bass, dubstep, alebo hip-hop.

Súčasný trend
-------------

Po dosiahnutí vrcholu popularity v roku 2001 sa zo Scranzu vyvinul ešte rýchlejší štýl všeobecne označovaný ako Hardcore techno prekračujúci 150 BPM a prechádzajúci niekedy až do štýlu Hardcore (predovšetkým Industrial hardcore). Tento štýl je najviac reprezentovaný DJmi a producentmi ako DJ Amok, DJ Rush a Linda Pearl. Umelci ako Chris Liebing a Adam Beyer zostávajú zhruba pri 130 BPM. Ďalšími dôležitými producentmi sú Mario Ranieri a Luke Slater.

Producenti
----------

* Boris S.
* Sepromatiq
* Instigator
* Matthew
* Arkus P.
* Psychodrums
* Mox
* Dj Lukas
* KillSwitch
* Reset
* O.B.I.
* Felix Krocher
* Sven Wittekind
* Golpe
* Nilux
* Candy Cox
* Clodagh

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Schranz na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Techno |
| --- |
| Podžánre | 
* Acid
* Detroit
* Free tekno
* Ghettotech
* Hardtechno
* Minimal
* Nortec
* Schranz
* Symphonic
* Tech house
* Tech trance

 |
**Minun** je rozprávková postava z anime série Pokémon.

Mýtické vlastnosti
------------------

**Minun** je elektrický Pokémon ( *Electric Pokémon* ). Pripomína malú myš s modrými uškami. Na prvý pohľad sa podobá aj na Pichua, ale s ním nemá nič spoločné. Jeho verný brat *Plusle*, je tiež elektrický pokémon. Minun patrí medzi slabších Pokémonov ale zato je veľmi hravý a verný. Nehodí sa na súboje. Minun pochádza z tretej generácie Pokémonov. Chytiť sa dá iba v hrách Pokémon Ruby, Sapphire, Emerald, Diamond a Pearl. Zväčša používa elektrické útoky, ako napr. Blesk (angl. Thunder) a Iskru (angl. Spark). Jeho krátky modrý chvostík pripomína mínus.

* 312 : Minun
* Prezývka : *Cheering Pokémon* - Náladový Pokémon.
* Schopnosť : Mínus (angl. Minus) - Spolu s Pluslom je Minunov špeciálny útok zvýšený.

Minunove typové výhody :

* Vodní ( *Water* )- Blastoise, Marill, Mudkip ...
* Lietajúci ( *Flying* ) - Pidgeot, Lugia, Swablu ...

Minunove typové slabosti :

* Zemní ( *Ground* ) - Sandshrew, Donphan, Numel ...

Minun v anime
-------------

Minun sa objavil v anime niekoľkokrát. Zakaždým však so svojou neoddeliteľnou polovičkou - Pluslom.

* **Epizóda 314**: *A Different Kind Of Misty!*
* **Epizóda 328**: *Plusle & Minun! Road Assistence!*
* **Film 7**: *Visitor Of The Space Fissure*
**Prameň mladosti** je obraz od Lucasa Cranacha staršieho.

Cranach bol pravdepodobne žiakom svojho otca Hansa. Na Cranachovu tvorbu malo vplyv najmä umenie alpských krajín a tiež dielo Albrechta Dürera. Inšpiráciu čerpal aj z talianskeho a holandského umenia, s ktorým sa zoznámil počas svojej cesty do Holandska v roku 1508. Námetom jeho obrazu *Prameň mladosti* je túžba po nesmrteľnosti a večnej mladosti. Základom myšlienky, ktorú tu Cranach vyjadruje svojou maľbou je mystická viera v očistnú a obnovujúca silu vody. Na obraze vidíme len staršie ženy. Tie sú privádzané k studni, nad ktorou panujú Venuša a Kupido. Z vody potom vystupujú tieto ženy ako mladé a krásne. Premena je dopriata iba ženám starým, tie sa potom po vystúpení z očistnej kúpele oddávajú zábave pri stolovaní, tanci a láske. Muži mládnu kontaktom s mladými ženami. Cranach túto tému mení celkom v duchu dobového dvorského vkusu na čisto svetské aspekty.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Prameň mladosti**

Literatúra
----------

STUKENBROCK, Christine; TÖPPER, Barbara. *1000 mistrovských děl Evropského malířství 1300 1850*. Ed. Andrea Poláčková; redakcia Jan Heller. Praha : Nakladatelství Slovart s.r.o. 2008. ISBN 978-80-7391-129-4.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Pramen mládí na českej Wikipédii.*
**Deutsche Ausrüstungswerke (DAW)** (slov. *Nemecký zbrojársky závod*) bol zbrojný podnik v Nemeckej ríši, za čias vlády nacistov, ktorý bol riadený nemeckou SS a sídlil v Berlíne.

Charakteristika
---------------

Tento podnik bol založený v roku 1939 a do roku 1943 zamestnával približne 15 000 väzňov z koncentračných táborov, z ktorých mnohí kvôli namáhavej nútenej práci prišli o život. Deutsche Ausrüstungswerke (DAW) podnikali vo viacerých oblastiach v koncentračných táboroch Dachau, Sachsenhausen (Deutsche Bekleidungswerke), Buchenwald, Auschwitz I, v ktorých boli väzni nasadení k úmorným núteným prácam. Neskôr sa podnikanie rozšírilo aj na tábory Lublin, Lemberg, Pulawy, Stutthof, Fürstenwalde, Neuengamme, Ravensbrück (pletenie rohoží) a Lemberg-Janowska. Väčšina väzňov, ktorí vykonávali pre DAW nútené práce, neprežili politiku v zmysle „vyhladzovanie prácou" alebo sa stali obeťami holokaustu. Koncom 1943 prevzal DAW poľských väzňov Generalgouvernementu a aj podniky patriace Ostindustrie GmbH v Radomi a meste Blizyn.

Zdroje
------

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Deutsche Ausrüstungswerke na nemeckej Wikipédii.*
**Braslav** alebo **Bräslav** bolo knieža Sávskeho kniežatstva (nazývaného aj Sávia, chorvátska Panónia a pod.) v rokoch 880 – cca 900, pričom 896 – cca 900 vládol aj na území (bývalého) Blatenského kniežatstva (nazývaného aj Panónia, Zadunajské kniežatstvo, Koceľovo kniežatstvo a pod.).

Sávske kniežatstvo ležalo medzi riekami Dráva a Sáva a bolo lénom Východofranskej ríše. Do funkcie sávskeho kniežaťa Braslava dosadil východofranský panovník Karol III. ktorému v roku 884 vzdal Braslav hold v Tullne pri Viedni. Za odmenu mal chrániť východné hranice Franskej ríše pred útokmi starých Maďarov. Ako východofranský vazal knieža Braslav vystupoval voči Veľkej Morave nepriateľsky; napr. v roku 892 zaútočil neúspešne na Svätoplukove kraje. Na lepšiu obranu proti útokom starých Maďarov v roku 896 Východní Frankovia územie pod správou Braslava rozšírili o územie (bývalého) Blatenského kniežatstva. Nepomohlo to však a v rokoch 900/901 územia dobyli starí Maďari.

Pozri aj
--------

* Veľká Morava
* Východofranská ríša
**Neva** (rus. Нева) je rieka v európskej časti Ruska, pretekajúca Petrohradom, vytekajúca z Ladožského jazera. 

Rieka je dlhá 74 km, jej priemerný ročný prietok je 2 500 m3/s. Povodie rieky, vrátane povodí Ladožského a Onežského jazera, ktoré ju zásobujú vodou je asi 281 000 km². Povodie samotnej rieky je len 5 000 km². Rieka zamŕza začiatkom decembra. Ľadochod väčšinou trvá 10 – 15 dní a tvoria ho najmä kryhy z jazera. Rieka je splavná po celej dĺžke.

Priebeh toku
------------

Mohutná rieka vyteká z Ladožského jazera a smeruje nížinatou Leningradskou oblasťou severozápadného Ruska k Petrohradu, kde ústi do Nevskej zátoky Fínskeho zálivu. Na mieste svojho ústia tvorí deltu s početnými ostrovmi. Celková rozloha delty je 46 km2. Rieka sa tu vetví na niekoľko ramien, z ktorých sú najväčšia Veľká a Malá Neva. V delte rieky stojí aj mesto Petrohrad. V dôsledku západných vetrov, ktoré do delty vháňajú morskú vodu dochádza niekedy k nárastu hladiny až o 4 m.

Referencie
----------

* Bašovský, O. a kolektív: *Malá zemepisná encyklopédia ZSSR*. Obzor, Bratislava, 1977, 856 s.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Neva**
Súradnice: 36°11′35″J 71°09′39″Z﻿ / ﻿36,19306°J 71,16083°Z﻿ / -36.19306; -71.16083

**Nevado de Longaví** je neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v centrálnej časti Čile, v regióne del Maule. Zrod sopky je odhadovaný na neskorý pleistocén, leží na starších treťohorných vulkanoklastoch a granitoch. Sopka samotná je zložená prevažne z andezitov, jej vrchol je momentálne zaľadnený.

Geologický vývoj
----------------

V histórii sopky sú zaznamenané dve kolapsové štádiá, ktoré značne zmodifikovali východnú a juhozápadnú časť vulkánu. Neskoršia aktivita sa koncentrovala na východné svahy a vrcholovú oblasť, kde boli v holocéne vytvorené viaceré andezitovo-dacitové lávové dómy. V súčasnosti sopka javí iba fumarolickú aktivitu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **stratovulkán Nevado de Longaví**

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu - stratovulkán Nevado de Longaví na Global Volcanism Program (po anglicky)
**Živá bytosť** (iné názvy **bytosť, živý tvor, tvor, živý jedinec**) je usporiadaná sústava, spravidla ostro ohraničená oproti vonkajšiemu prostrediu, ktorá je živá (definície života sa do istej miery rôznia). Ak zdôrazňujeme, že ide o fyziologickú jednotku zloženú z orgánov (resp. u jednobunkovcov organel) a s charakteristickou interakciou orgánov (organel), nazývame živú bytosť **organizmus** (zastarano *ústrojenec*) alebo **živý organizmus** (pozri aj organizmus). Ako taxonomická jednotka majú živé bytosti latinský názov *Biota* alebo *Vitae*. Za živé veci sa pokladajú aj stroje.

O definícii a charakteristike života pozri život.

Organizmy môžu byť jednobunkové alebo mnohobunkové.

Orgánové sústavy
----------------

Viaceré orgány v mnohobunkovom organizme vytvárajú integrované (zjednotené) sústavy, ktoré zabezpečujú činnosť celého organizmu (orgánové sústavy).

Systematika
-----------

Organizmy usporadúvame podľa rozličnych znakov a vlastností do väčších alebo menších systematickych skupín. Základnou systematickou jednotkou je druh. Pozri systém živých organizmov, systematika a taxonómia.

Pozri aj
--------

* živá hmota

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Tvor**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tvor**
**Živá hmota** alebo v niektorých kontextoch **bioplazma** je opak neživej hmoty, čiže hmota, ktorá má schopnosť samoorganizácie, ako aj zachovania a rozmnožovania stavu vyššieho poriadku (pozri aj život). Vyskytuje sa prevažne v podobe buniek a má iné chemické zloženie ako neživá hmota.

Z chemického hľadiska nie je bioplazma ani jednotná látka ani jednotná zmes: obsahuje okrem vody prvky, anorganické zlúčeniny a organické látky (bielkoviny, nukleové kyseliny, tuky a cukry).

Na úrovni prvkov sa živá hmota skladá z tzv. biogénnych prvkov, najmä zo šiestich nekovových prvkov: uhlík, vodík, kyslík, dusík, fosfor a síra (tzv. primárne biogénne prvky); z týchto sa tvoria zlúčeniny, ktoré sa v neživej prírode nevyskytujú: bielkoviny, cukry, tuky a kyseliny bunkového jadra. Tieto štyri druhy organických zlúčenín najzreteľnejšie odlišujú z chemickej stránky živú a neživú hmotu.

Pri fyzikálnom pohľade je bioplazma koloidný systém, ktorý sa skladá s koloidných častíc (micel a makromolekúl), pričom ako rozpúšťajúci (disperzný) prostriedok je tu voda. 

Z morfologického hľadiska sa bioplazma vyskytuje v dvoch hlavných formách: v bunkovej forme (bunky) a nebunkovej forme (vírusy, bakteriofágy, L-formy baktérií a riketsie)
Olympijské striebroOlympijské striebro

**Marianna Némethová-Krajčírová** (\* 1. jún 1948, Košice) je bývalá slovenská športová gymnastka, reprezentantka Československa, najväčšia osobnosť v histórii slovenskej športovej gymnastiky.

Kariéra
-------

Účastníčka troch olympiád, osem rokov stabilná členka reprezentačného tímu Československa, dlhé roky československá gymnastická „dvojka" za najväčšou hviezdou 60. rokov 20. storočia Věrou Čáslavskou. Debutovala ako 16-ročná na OH 1964 v Tokiu, kde prispela k zisku strieborných medailí. Na majstrovstvách sveta 1966 v Dortmunde sa v súťaži družstiev pričinila o historické víťazstvo nad sovietskymi gymnastkami. Individuálne sa presadila na majstrovstvách Európy 1967, bronzové medaily získala vo viacboji jednotlivkýň a v cvičení na bradlách, štvrtá bola v preskoku a v prostných, piatu priečku obsadila v cvičení na kladine. Na OH 1968 v Méxicu obhájilo družstvo Československa strieborné pozície z Tokia, keď tímu ZSSR podľahlo tesne len o 65 tisícin bodu. Vo viacboji obsadila Krajčírová deviate a v preskoku štvrté miesto.

Na majstrovstvách sveta 1970 v Ľubľane priviedla Marianna Némethová-Krajčírová ako kapitánka družstvo Československa k bronzovým medailám. Kariéru ukončila na OH 1972 v Mníchove. Venovala sa trénerskej práci v Bratislave, od roku 1992 pôsobí v talianskom meste Pavone del Mella neďaleko Brescie.

Pozri aj
--------

* Prehľad úspechov slovenskej gymnastiky

Externé odkazy
--------------

* Marianna Némethová-Krajčírová na sports-reference.com
* Marianna Némethová-Krajčírová na gymnastics.sk

Autoritné údaje: * SNK: 156792
**Maria Pitillo** (\* 8. január 1966, Elmira, New York, USA), je bývalá americká herečka, známa z filmov ako *Diablica* (1989), *Chaplin* (1992), *Takí normálni zabijaci* (1994), *Godzilla* (1998) a z televízneho seriálu *Providence* (1999 - 2002).

Detstvo a mladosť
-----------------

Pitillová sa narodila meste v Elmira, v štáte New York a vyrastal v meste Mahwah v štáte New Jersey. Jej rodičia sa rozviedli a s otcom a dvomi sestrami, sa Pitillová presťahovala do Mahwah v New Jersey. Je talianskeho a írskeho pôvodu.

Kariéra
-------

Pitillová pracovala ako predavačka v obchodnom dome, keď ju priateľ pozval na konkurz do televíznej reklamy. Jej prvou prácou bola reklama pre Pepto Bismol. Následná komerčná práca zahŕňala okrem iného reklamu pre Bank of Boston, York Peppermint Pattie, Kentucky Fried Chicken a Chic Jeans. Na jeseň roku 1987 bola Pitillová obsadený do televízneho seriálu stanice ABC, *Ryan's Hope*, kde hrala až do ukončenia seriálu v roku 1989.

Herectvo považovala za serióznu voľbu kariéry až po natáčaní filmu *Chaplin*, v roku 1992. Spoločne s hercami ako Tate Donovan, Jon Cryer a Catherine Lloyd Burns, bola Pitillová v roku 1995 stálou súčasťou televízneho seriálu *Partners*. Herecký výkon Pitillovej, Donovana a Cryera bol pozitívne ocenení televíznymi kritikmi, ale televízny seriál nemal veľkú sledovanosť u divákov a preto bol zrušený v roku 1996. 

V roku 1997 mala nahradiť herečku Parker Posey, vo filme s názvom *Nearly Yours*, ale spoločnosť DreamWorks a televízna stanica NBC, sa nedokázali dohodnúť a tak sa projekt neuskutočnil. O rok neskôr, sa pripojila k hereckému obsadeniu filmu *Godzilla*, kde stvárnila rolu Audrey Timmonds. Film a aj herecký výkon Pitillovej, bol pozitívne prijatý fanúšikmi a aj filmovými kritikmi. Pitillová spoločne s hercami ako Jean Reno a Matthew Broderick podpísala zmluvu, pre tri diely filmu Godzilla. O rok neskôr, sa mala natáčať druhá časť a očakávala sa aj tretia časť, ale kým sa začalo natáčanie, právo na natáčanie vypršalo a druhý a tretí diel sa tak nikdy neuskutočnil. 

V rokoch 2001 a 2002 stvárnila rolu Tiny Calcater, v televíznom seriály *Providence*. O rok neskôr, hosťovala v jednej epizóde televízneho seriálu *Priatelia*. Neskôr sa príležitostne objavovala v televíznych produkciách, až pokým svoju hereckú kariéru nezastavila v roku 2008.

Súkromný život
--------------

Pitillová je vydatá a od roku 2002 žije v meste Ross v Kalifornii a má jedno dieťa.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Maria Pitillo**

Externé odkazy
--------------

* Maria Pitillo v Internet Movie Database (po anglicky)
* Maria Pitillo v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Maria Pitillo na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 14216373r
* GND: 1035035995
* ISNI: 0000 0001 1500 3210
* LCCN: no99026347
* VIAF: 166101809
* WorldCat: lccn-no99026347