**Viedenská kotlina** (alebo **Viedenská panva**, po nemecky *Wiener Becken*, po česky *Vídeňská pánev*) je subprovincia (severozápadná časť) Západopanónskej panvy v Rakúsku, Česku (tam zasahuje najmä ako Juhomoravská panva – Dolnomoravský úval) a Slovensku, kam zasahuje najmä ako Záhorská nížina. Tvorí asi 250 km dlhú, podlhovastú panvu.

Na juhozápade sa začína pri rakúskej obci Gloggnitz, kde ohraničuje Východné Alpy. Z východu je ohraničená Litavskými vrchmi (Leithagebirge) a Hainburskými vrchmi a Malými Karpatmi. Na severe je jej ohraničením obec Napajedla v Česku, geologicky ju ohraničuje v tejto oblasti waschbersko-ždánická zóna flyšového pásma Západných Karpát.

Geomorfologické delenie
-----------------------

* Viedenská kotlina v užšom zmysle (zahŕňa aj Juhomoravskú panvu – Dolnomoravský úval v Česku a Borskú nížinu na Slovensku)
* Marchfeld (Rak.)
* Leithagebirge (Rak.)
* Chvojnická pahorkatina (Slov.)

Na území Slovenska a Česka sa delí takto:

* Záhorská nížina (oblasť)
	+ Borská nížina
	+ Chvojnická pahorkatina
* Juhomoravská panva (oblasť)
	+ Dolnomoravský úval

Geológia
--------

### Tektonika

Viedenská kotlina, v geológii obvykle nazývaná *Viedenská panva*, vznikla v neogéne mechanizmom pull apart (tzv. pull-apart panva). Je založená na starších sedimentoch flyšového a bradlového pásma ako aj nesenej gosauskej panvy. Panva má zložitú zlomovú stavbu a jej uloženiny sa tak stali vhodnými pascami na ropu. Približne v strede panvy sa nachádza vyvýšená zóna sigmoidálneho tvaru (tzv. spannbersko-matzenský chrbát).

### Stratigrafia

Jej sedimentárna výplň je tvorená horninami stredného a vrchného miocénu a pliocénu. Sedimenty dosahujú hrúbku až 5 000 m. Najstaršími horninami sú zlepence egenburgu, ktoré signalizujú úvodné prehĺbenie panvy. Nad nimi sa nachádza lužické súvrstvie tvorené šlírmi. Horniny karpatu sa vyskytujú v dvoch vývojoch – flyšovom a šlírovom. Koncom karpatu sa panva začala splytčovať. Súvrstvia spodného badenu sú typické prevahov hruboklasitických sedimentov a ílov. Pre stredný baden bolo charakteristické usadzovanie litotamniových vápencov a pieskovcov. Vo vrchnom badene prevažovala sadimentácia ílov až sladkovodných sedimentov. Horniny sarmatu predstavujú dve prostredia – hlbokovodné (panvové) tvorené ílmi a okrajové tvorené príbrežnými sedimentami ako sú piesky, oolitické vápence a rífové vápence. V tomto období more Paratethys z územia panvy ustúpilo a vzniklo tu sladkovodné jazero. Usadzovali sa tu panónske monotónne sliene a pieskovce. V tomto období sa usadili i sedimenty, z ktorých neskôr vznikli do 200 m hrubé polohy lignitu. Podobne sa lignit nachádza aj v pontských sedimentoch, kde je sprevádzaný pestrými ílmi a štrkmi. Niektoré časti týchto súvrství obsahujú do 10 m hrubé polohy lignitu. V pliocéne sa usadzovali hlavne riečne sedimenty, tvorené štrkmi. Nachádzajú sa tu mladé uhoľné sloje.

Referencie
----------

1. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2018-12-31]. Dostupné online.
2. ↑  Plašienka, D. Grecula, P. Putiš, M. Kováč, M. a Hovorka, D. 1997: *Evolution and structure of the Western Carpathians: an overview.* Mineralia Slovaca - Monograph, Košice, s. 1 – 24
3. 1 2  Kováč, M. Plašianka, D. 2003: *Geologická stavba oblasti na Styku Alpsko-karpatsko-panónskej sústavy a priľahlých svahov Českého masívu.* Univerzia Komenského, Bratislava, 88 s.
4. ↑  PETRÁNEK, Jan. *On-line geologická encyklopedie - Vídeňská pánev* [online]. geology.cz, [cit. 2008-08-03]. Dostupné online.
5. 1 2  Mišík, M. Chlupáč, I. Cicha, I. 1985: *Historická a stratigrafická geológia.* SPN, Bratislava, 541 s.

Súradnice: 48°16′51″S 16°56′20″V﻿ / ﻿48,28093°S 16,938996°V﻿ / 48.28093; 16.938996