recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Cesta III. triedy číslo 3390** (*III/3390*, staré číslo *III/547002*) je cesta III. triedy na Slovensku. Spája cestu II. triedy č. 547 v košickej mestskej časti Sever s obcou Obišovce.

V okrese Košice I cestu spravuje Magistrát mesta Košice, od začiatku hranice okresu Košice-okolie už cestu spravuje Košický samosprávny kraj.

Priebeh
-------

Cesta začína na križovatke s cestou II. triedy č. 547 na Komenského ulici pri Štadióne Lokomotívy. Následne pokračuje pozdĺž areálu Univerzity veterinárneho lekárstva a farmácie smerom na sever kde sa do nej napája cesta III. triedy číslo 3391 smerujúca do Kavečian. Po začiatok obce Kostoľany nad Hornádom vedie popri rieke Hornád. V obci sa do nej napájajú cesty III. triedy číslo 3350 a 3352. Pred obcou Družstevná pri Hornáde prechádza ponad Hornád a napájajú sa do nej cesty III. triedy číslo 3337 a 3338. Následne cesta vedie pozdĺž železničnej trate Žilina – Košice až po obec Trebejov. Od Trebejova smeruje ku Kysaku kde sa do nej napája cesta 3353. Končí v Obišovciach kde pokračuje ako cesta 3460 dvoma smermi – na východ a sever.

Referencie
----------

1. ↑  RESTEI, Peter. *Spolupráca KSK a Mesta Košice* [online]. Košice: web.vucke.sk, 2019-06-03, rev. 2019-06-05, [cit. 2021-02-06]. Dostupné online.
2. ↑  Slovenská správa ciest. *Miestopisný priebeh cestných komunikácií* [online]. Bratislava: cdb.sk, 2020-01-01, [cit. 2021-02-06]. Dostupné online.
3. ↑  Slovenská správa ciest. *Cestná sieť Slovenskej republiky – Košický kraj* [online]. Bratislava: cdb.sk, 2020-01-01, [cit. 2021-02-06]. Dostupné online.

|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Košický portálPortál cesty |
Diaľnice v Albánsku
Maximálne povolené rýchlosti v Albánsku
**Cestná infraštruktúra v Albánsku** patrí medzi najmladšie v Európe. Jej rozvoj sa začal až po prelomení politickej izolácie v 90. rokoch. V tom čase bola väčšina ciest v krajine nespevnená.

Štruktúra cestnej siete
-----------------------

Albánska cestná sieť používa podobnú štrukturalizáciu, ako talianska. Takisto bol prebraný aj dizajn dopravného značenia. Existujú tu štátne cesty a diaľnice, pričom štátne cesty môžu byť vybudované v kategórii *rruga* (cesta) alebo *superstrada* (obdoba polprofilovej rýchlostnej cesty na Slovensku).

Štátne cesty boli očíslované len nedávno, takže hľadať ich v mnohých mapách veľmi obťažné. Pred číslom cesty figuruje aj predpona *SH*, čo je skratka od miestneho názvu krajiny – *Shtetërore*. Základné ťahy medzi najdôležitejšími mestami majú čísla od 1 po 9.

V súčasnosti existuje len jediný diaľničný ťah A1 na trase Drač-Kukës-Morinë. Obsahuje však aj zatiaľ nedobudované úseky viacerých štátnych ciest vybudovaných v kategórii *superstrada*.

### Rruga

Dvojpruhová cesta bez krajnice. Maximálna povolená rýchlosť v obci 40 km/h a mimo obce 80 km/h

### Superstrada

Dvojpruhová cesta s rozšírenou krajnicou. Maximálna povolená rýchlosť 90 km/h

### Diaľnica (Autostrada)

Štvorpruhová cesta s rozdelenými smermi jazdy. Maximálna povolená rýchlosť 110 km/h


| * z
* d
* u
Cestná infraštruktúra v Albánsku |
| --- |
| Diaľnice (*Rrugët autostradale*) | 
* A1
* A2

 |  |
| Štátne cesty (*Rrugët shtetërore*) | 
* SH1
* SH2
* SH3
* SH4
* SH5
* SH6
* SH7
* SH8
* SH9
* SH30
* SH40
* SH49
* SH52
* SH85

 |

| * z
* d
* u
Cestná infraštruktúra európskych štátov |
| --- |
| 
* Albánsko
* Belgicko
* Bielorusko
* Bulharsko
* Cyprus
* Česko
* Čierna Hora
* Dánsko
* Estónsko
* Fínsko
* Francúzsko
* Grécko
* Holandsko
* Chorvátsko
* Írsko
* Kazachstan
* Lotyšsko
* Litva
* Luxembursko
* Maďarsko
* Macedónsko
* Nemecko
* Nórsko
* Poľsko
* Portugalsko
* Rakúsko
* Rumunsko
* Rusko
* Srbsko
* Slovensko
* Slovinsko
* Španielsko
* Švédsko
* Švajčiarsko
* Taliansko
* Turecko
* Ukrajina
* Veľká Británia

 |  |
**Jana Gantnerová-Šoltýsová** (\* 30. september 1959, Kežmarok) je bývalá slovenská zjazdárka, reprezentantka Československa.

Kariéra
-------

Prvá československá zjazdárka a vôbec prvá z východnej Európy, ktorá zvíťazila v pretekoch Svetového pohára v alpskom lyžovaní, 17. decembra 1980 vyhrala zjazd v rakúskom Altenmarkte. Ďalšie dve pódiové umiestnenia získala v sezóne 1979/1980, v ktorej obsadila v celkovom poradí 13. miesto a v bodovaní zjazdu piate miesto. V prvej desiatke sa umiestnila celkom 29-krát. 

Štartovala na troch zimných olympiádach, najlepšie umiestnenie dosiahla v Sarajeve 1984, kde bola piata v zjazde. V tej istej disciplíne bola v Lake Placid 1980 desiata.

Olympijské hry
--------------

* 1976 Innsbruck
* 1980 Lake Placid: **10.** – zjazd
* 1984 Sarajevo: **5.** – zjazd

Svetový pohár
-------------

**Pódiové umiestnenia**

1Prvé miesto 1980 Altenmarkt, zjazd
2Druhé miesto 1979 Zell am See, zjazd
3Tretie miesto 1979 Piancavallo, zjazd

Referencie
----------

1. ↑  Slovenský zjazdársky blesk v Altenmarkte
2. ↑  sports-reference.com

Externé odkazy
--------------

* Jana Gantnerová-Šoltýsová na sports-reference.com
* Jana Gantnerová-Šoltýsová na fis-ski.com
**Henge** je typ pravekého rituálneho kruhového monumentu (kruhovej plochy) vyskytujúcej sa len v Británii. Bol obklopený priekopou a valom, mal jeden, dva, ojedinele štyri protiľahlé vchody, vo vnútri boli megalitické stavby alebo hroby alebo kultové jamy a podobne. Niekedy ide o megalitické stavby podobné kromlechu. 

Najznámejšia megalitická stavba Stonehenge
Obzvlášť pozoruhodná je pamiatka pri malej lokalite Stonehenge v južnom Anglicku. Uprostred bol oltár obklopený dookola kolmými kameňmi, ktoré prikrývali hrubé kamenné preklady. Tieto vytvárali plot chrániaci posvätný obvod, ale zároveň akoby sa zúčastňovali na obradoch, zdá sa, akoby tancovali kolo, ako ľudia držiaci sa za ruky, a vykonávali posvätný obrad, ktorý zrejme súvisel s uctievaním slnka. Slnko, ktoré za dni rovnodennosti preniklo kamenným plotom a ožiarilo oltár, bolo symbolom plodnosti a zrodu nového roka. Architektonické chápanie hengu určuje jeho symbolický význam, ktorý je vyjadrený jedinečne jednoduchou stavebnou formou.
**Lakedaimón** (starogr. Λακεδαίμων) je v gréckej mytológii zakladateľom lakedaimónského kráľovstva s hlavným mestom Spartou.

Jeho otcom bol najvyšší boh Zeus, matkou Plejáda Taygeté. Oženil sa so Spartou, dcérou riečneho boha Euróta, boha rovnomennej rieky, ktorá preteká Spartou a vlieva sa do Lakónskeho zálivu.

Kráľ Lakedaimónu potom vládol na Eurótovom území a novovzniknuté kráľovstvo nazval svojím menom Lakedaimón. Založil tiež hlavné mesto, ktoré pomenoval po svojej manželke Sparta. Z manželstva sa narodili synovia Amyklas a Himeros a dcéry Eurydika (nie je totožná s Orfeovou manželkou), Asiné a Kleodiké.

Následníkom trónu sa stal Amyklas, ktorý neskôr v blízkosti Sparty založil mesto Amyklai. Po ňom kraľoval Periéres, potom Tyndareós, po ňom Menelaos, ktorý sa oženil s krásnou Helenou, kvôli ktorej sa rozpútala trójska vojna.

Literatúra
----------

* *Slovník antické kultury*. Praha : Svoboda, 1974. 717 s.
* Vojtech Zamarovský, *Bohovia a hrdinovia antických bájí*
* Graves, Robert, *Řecké mýty*, 2004, ISBN 80-7309-153-4
* Houtzager, Guus, *Encyklopedie řecké mytologie*, ISBN 80-7234-287-8
* Löwe, Gerhard, Stoll, Heinrich Alexander, *ABC Antiky*
* Fink, Gerhard, *Kdo je kdo v antické mytologii*, 2004, ISBN 80-7218-992-1
* Neškudla, Bořek, *Encyklopedie řeckých bohů a mýtů*, 2003, ISBN 80-7277-125-6

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Lakedaimón (mytologie) na českej Wikipédii.*

Pozri aj
--------

* Zoznam kráľov Sparty
Súradnice: 19°30′50″S 103°37′00″Z﻿ / ﻿19,51389°S 103,61667°Z﻿ / 19.51389; -103.61667

Stratovulkanický komplex **Colima**, ležiaci asi 125 km južne od Guadalajary je tvorený dvoma vulkanickými centrami: už vyhasnutým štítom *Nevado de Colima* (4 330 m) a mladším, aktívnym centrom *Volcán de Colima*, známym aj pod menom *Volcán de Fuego de Colima* (3 860 m).

Charakteristika
---------------

Oblasť je vulkanicky aktívna už 5 miliónov rokov, od roku 1576 bolo zaznamenaných viac ako 40 erupcií. Sopka je známa často sa vyskytujúcimi zosuvmi pôdy, v pleistocéne bolo približne 25 km³ presunutých na vzdialenosť 120 km až k Pacifiku. Osady v okolí sopky sú v dôsledku hrozby lavín a závalov často evakuované. Posledná väčšia erupcia v minulých rokoch sa odohrala 24. mája 2005. Sopka vyprodukovala mrak popola a prachu siahajúci do výšky 3 km nad kráterom. Pyroklastické prúdy zastali vo vzdialenosti 4 – 5 km od krátera a lávové bomby 3 – 4 km Úrady vymedzili ochrannú zónu na 6,5 km od sopky. Podobná erucia sa odohrala aj 7. júna v tom istom roku.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **stratovulkán Colima**.

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu - komplex Colima na Global Volcanism Program (po anglicky)
cointreau
**Cointreau** [vyslov: kuantro, prízvuk na druhej slabike] je typický predstaviteľ ovocného likéru triple sec odborne vyrábaný z kôry horkých a sladkých pomarančov. Táto slávna značka bola spopularizovaná krátko pred druhou svetovou vojnou, aby sa *Cointreau* odlíšilo od ostatných trikrát destilovaných pomarančových likérov, v tom čase známych jednoducho ako triple sec.

Hoci si spoločnosť začala budovať svoje meno pomerne nedávno, pôvod receptúry je oveľa starší.

Dejiny
------

V roku 1849 založil Edouard-Jean Cointreau, cukrár z Angers, spoločnosť Cointreau Distillery. Edouard-Jean Cointreau vlastnil v Angers pálenicu, kde experimentoval s alkoholom a vyrábal nápoje z rôznych druhov pomarančov a byliniek. Jeho syn Edouard objavil počas cesty po Karibiku horké pomaranče, ktoré jeho otec využil a vytvoril nový, dnes celosvetovo preslávený likér *Cointreau*. Prvá fľaša bola predaná v roku 1875. V súčasnosti sa každoročne predá vyše 13 miliónov fliaš likéru vo viac ako 150 krajinách.

Využitie
--------

*Cointreau*, vyrábaný podľa tajného receptu s koňakovým základom, je pri izbovej teplote číry a pri ochladení alebo pridaní ľadu zbelie. Túto zmenu, ktorá je dôkazom pravosti, spôsobuje vystúpenie oleja zo zmesi pri nižších teplotách.
*Cointreau* sa môže piť čisté pri izbovej teplote alebo s ľadom. Okrem toho je neodmysliteľnou súčasťou mnohých známych kokteilov ako je Cosmopolitan, Sidecar či Margarita.

Zdroje
------

* Gassnier, V. Nápoje, Slovart 2009.
Moslim zdvíha svoje ruky aby recitoval takbír počas modlitby
**Takbír** (arab. تَكْبِير‎) znamená po arabsky *glorifikácia* (Alaha) , najčastejšie vo význame „vyslovenie (frázy) Alláhu akbar" (arab. ﷲ أكبر). *Alláhu akbar* znamená „Boh je najväčší" (často nepresne „Boh je veľký"). Fráza sa používa ako neformálne vyjadrenie viery, ale aj ako formálna súčasť azánu alebo modlitby.

Definícia a gramatika
---------------------

Samotný termín *takbír* je slovesné podstatné meno vytvorené z trojpísmenového koreňa slova k-b-r (veľký), presnejšie zo slovesa II. kmeňa *kabbara*. *Alláhu* je nominatív mena Alláh a slovo *akbar* (najväčší) je elatív (3. stupeň) prídavného mena *kabír* (veľký).

Použitie
--------

Túto frázu moslimovia recitujú v rôznych situáciach - napríklad keď sú šťastní, alebo keď chcú vyjadriť súhlas, keď chcú velebiť kazateľa, počas boja, ale aj v okamihoch extrémneho stresu alebo eufórie.

Fráza sa prednáša buď v každej fáze povinných modlitieb, ktoré sa vykonávajú päťkrát denne ako aj v osobných modlitbách, vykonávaných z vlastnej vôle. Rovnako moslimské zvolávanie k modlitbe a začiatok modlitby obsahujú túto frázu, ktorú možno počuť v mestách po celom moslimskom svete.

V islamskom svete často namiesto potlesku niekto zvolá „takbír" a dav odpovie zborovo „Alláhu akbar".

Motto
-----

Takbír sa často používa ako motto na vlajkách v islamskom svete.

* Vlajka IrakuVlajka Iraku
**Othmar Spann** (\* 1. október 1878, Altmannsdorf, Rakúsko - † 8. júl 1950, Neustift bei Schlaining) bol rakúsky ekonóm, sociológ, filozof, ktorý nadväzoval na univerzalizmus platónsko-aristotelovskej filozofie, na nemeckú mystiku a nemecký idezlizmus.

Svoje úsilie chápal ako snahu o znovunastolenie pravej idealistickej
filozofie. Formuloval skôr nekonvenčne, v krásnej, tvorivej nemčine; vytvoril si vlastné umelé výrazy, ako *Gezweiung* (vzájomnosť, pospolitosť), *Rckverbundenheit* (vzájomná spätosť členov celku), *Mitgedahctheit* (spolumyslenosť; pojmom spolumyslenosti doplnil logický pojem rozsahu pojmu), *das Unholdische* (nešľachetné, zlé, deštruktívne, v negatívnom zmysle démonické).

Mal neobyčajný pedagogický eros: považovali ho za starostlivého, pritom
vždy zdvorilého radcu študentov, dotorandov, uchádzačov o habilitáciu. Hovoria o ňom, že na jeho oči, plné pýtania sa a túžby nikto nezabudne. Jeho prednášky opisujú ako fascinujúce udalosti, ktoré priťahovali poslucháčov zo všetkých fakúlt i *z mesta*. Mal veľký úspech aj s kurzami ľudového vzdelávania.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * BnF: 12359833b
* GND: 118615904
* ISNI: 0000 0001 1069 952X
* LCCN: n80089261
* NK ČR: jn20000701682
* VIAF: 71468143
* WorldCat: lccn-n80089261
Súradnice: 49°38′04″S 18°30′06″V﻿ / ﻿49,634472°S 18,501583°V﻿ / 49.634472; 18.501583

**Prašivá** (843 m nm) je vrch nachádzajúci sa v Moravsko-sliezskych Beskydách. Hrebeň Prašivej začína vrcholom Malá Prašivá (706 m n. m.) s kostolíkom svätého Antona z Padovy (pôvodne sv. Ignáca z Loyoly) z roku 1640 a turistickou chatou z roku 1921. Ďalej hrebeň Prašivej nadväzuje na Čupel (872 m n. m.).

Vrch sa nachádza v katastrálnom území obcí Vyšní Lhoty a Komorní Lhotka. Na svahoch pramenia potoky Lučina, skôr Lucina a Račok, južné svahy patria do povodia potoka Hlisník.

Prístup
-------

Pre turistov je prístupná z Vyšní Lhoty (autobus), Dobratice (vlak) a z Komorní Lhotky.
Na Malú Prašivú vedie tzv. Olšáková cesta (p. Olšák bol notárom vo Frýdku, ktorý sa stal druhým vedúcim turistickej chaty na Prašivej).

Externé odkazy
--------------

* Prašivá na stránke Turistika.cz
* Stránka beskydy.cz

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Prašivá (Moravskoslezské Beskydy) na českej Wikipédii.*
**Kefalhematóm** alebo **cefalohematóm** (lat. *cephalhaematoma*) je nahromadenie krvi pod periostom pokrývajúcim vonkajšiu plochu kostí lebky v oblasti vlasatej časti hlavy novorodenca. Je komplikáciou pôrodu, ku ktorej dochádza cca v 0,5 - 1% prípadov, najmä ak je pôrod inštrumentálny (s pomocou uľahčujúcich nástrojov). Vzhľadom na to, že periost sa pevne upína na okraje kostí v oblasti lebečných švov, hematóm ich neprekračuje. Takisto je obyčajne jednostranný. Z týchto dôvodov dosahuje väčšinou iba malý objem krvi a nie je pre novorodenca nebezpečný.

Diagnostika
-----------

Diagnóza sa zväčša stanovuje klinicky, kedy je krátko po pôrode možno nahmatať na hlavičke jednostranný pologuľovitý útvar, na pohmat mäkký a s fluktuáciou. Väčšinou spontánne vymizne do niekoľkých týždňov. V prípade nejasností alebo podozrenia na ďalšie poranenia hlavičky či mozgu sa využíva sonografické vyšetrenie, zriedkavo CT či MRI.

Pozri aj
--------

* povrchové poranenie hlavy
* epidurálny hematóm

Zdroje
------

* OSBORN, Anne G. *Osborn´s Brain: Imaging, pathology, and anatomy*. Salt Lake City, Utah : Amirsys Pub, 2013. ISBN 978-1-931884-21-1. Kapitola Primary effects of CNS trauma, s. 9-10. (po anglicky)
* KOLEKTÍV AUTOROV. *Encyklopédia medicíny*. [s.l.] : Asklepios, 1999. ISBN 80-7167-017-0. Kapitola K-I.
Obľúbený pohľad na historické jadro Prahy s Hradom a Karlovým mostom
**Pražská pamiatková rezervácia** (skr. **PPR**) je najväčšou pamiatkovou rezerváciou v Česku a jedna z najväčších rezervácií na svete. Bola vyhlásená nariadením vlády Českej socialistickej republiky č. 66/1971 Zb. Počnúc rokom 1992 je zapísaná pod názvom **Praha – historické jadro mesta** v Zozname svetového kultúrneho dedičstva UNESCO, ku ktorej je však navyše pripojený aj Zámok Průhonice s priľahlým parkom.

Územný rozsah
-------------

Nariadenie vlády Českej socialistickej republiky č. 66/1971 Zb. spolu s mapou
Rezervácia zaberá rozlohu o výmere 8,66 km², čo je 1,74 % z celého územia Prahy. Zahŕňa historické jadro mesta, konkrétne najmä tieto mestské časti:

* Staré Mesto,
* Josefov,
* Malá Strana,
* Hradčany s Pražským hradom,
* Nové Mesto (na východe len po Sokolskú ulicu) s Vyšehradom.

V menšej miere zasahuje aj do týchto štvrtí:

* Vinohrady (Federálne zhromaždenie, Štátna opera a Fantova budova hlavnej stanice)
* Holešovice (Letenské sady s nábrežím)
* Podolí (pôrodnica)
* Smíchov (Janáčkovo nábrežie a Horejšie nábrežie s ostrovmi).

Územný rozsah PPR je veľmi podobný rozsahu Prahy pred pripojením Holešovíc v roku 1884. Približne 1,00 km² z rozlohy rezervácie pripadá na rieku Vltavu. Ochranné pásmo PPR zaberá plochu 89,63 km².

Na území rezervácie je 1 322 pamiatkovo chránených domov, značný počet objektov drobnej architektúry, technické pamiatky a historické záhrady i parky. Z celkového počtu je 60 % objektov starších než 100 rokov, 22% pochádza z obdobia medzi rokmi 1900 až 1945 a 8% bolo postavených po roku 1945.

Pamiatky
--------

Rotunda svätého Martina, najstaršia zachovaná stavba v oblasti Vyšehradu
Thunovský palác, sídlo Poslaneckej snemovne Parlamentu Českej republiky
*Nasledujúci zoznam uvádza len najdôležitejšie pamiatky. **Hrubo** sú vyznačené objekty, ktoré sú zároveň národné kultúrne pamiatky.*

|  |  |
| --- | --- |
| **Kostoly a kaplnky*** Na **Pražskom hrade**
	+ Katedrála svätého Víta, Václava a Vojtecha
	+ Bazilika svätého Juraja
	+ Kaplnka svätého Kríža
	+ Kostol Všetkých svätých
* **Kostol Matky Božej pred Týnom**
* Kostol svätého Mikuláša (Malá Strana)
* Kostol Narodenia Pána (Praha)
* **Betlehemská kaplnka**
* Na **Vyšehrade**
	+ Bazilika svätých Petra a Pavla
	+ Rotunda svätého Martina

**Paláce*** **Palác Kinských**
* Černínsky palác
* Valdštejnský palác
* Schwarzenberský palác
* **Thunovský palác**
* **Kolovratský palác**
 | **Kláštory*** **Strahovský kláštor**
* **Emauzský kláštor**
* **Kláštor svätej Anežky Českej**
* Kláštor augustiniánov kanovníkov

**Stavby určené pre vzdelanie a kultúru*** **Karolinum**
* **Národné divadlo**
* **Národné múzeum**
* **Klementinum**
* **Rudolfinum**

**Ostatné stavby*** **Karlov most**
* **Staromestská radnica**
* **Obecný dom**
* Staromestská vodárenská veža
* Historická budova pražskej hlavnej stanice
 |

Pozri aj
--------

* Zoznam pražských pamiatok

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Pražská památková rezervace na českej Wikipédii.*
**Európska knižnica - The European Library** je službou poskytovanou cez World Wide Web, ktorá poskytuje prístup ku zdrojom 47 národných knižníc Európy, k digitálnym i analógovým prameňom vrátane kníh, časopisov, novín, zvukových záznamov a iných materiálov. Portál Európskej knižnice - The European Library ponúka bezplatné vyhľadávanie a obsahuje záznamy s metaúdajmi, rovnako ako aj digitálne objekty: niektoré zdarma, iné za poplatok. Globálny manažment Európskej knižnice je založený na konzorciu 23 platiacich členských národných knižníc, pričom všetky z nich zodpovedajú za údržbu a vývoj portálových služieb.

História
--------

Portál Európskej knižnice bol vytvorený v spolupráci s 9 národnými knižnicami a národnými knižnicami a CENL - Konferenciou riaditeľov európskych národných knižníc) v rámci projektu TEL (Európska knižnica: Brána k európskemu poznaniu). Projekt TEL prebiehal v rokoch 2001-2004 a bol financovaný v rámci Piateho rámcového programu Európskej komisie. Do projektu boli zapojené národné knižnice Fínska, Nemecka, Talianska (Florencia, Rím), Holandska, Portugalska, Slovinska, Švajčiarska a Spojeného kráľovstva.

Portál TheEuropeanLibrary.org bol spustený 17. marca, 2005 a za viac ako rok ho navštívilo vyše 500 000 návštevníkov. V súčasnosti sú cez portál k dispozícii na vyhľadávanie zbierky 23 národných knižníc a zbierky ďalších 21 národných knižníc sú prístupné cez portál prostredníctvom hypertextových odkazov.

Plány
-----

Cieľom Európskej knižnice je stať sa už v blízkej budúcnosti centrálnou bránou ku všetkým elektronickým zdrojom 47 európskych národných knižníc. 21. marca 2006 Európska komisia vydala tlačovú správu , podľa ktorej Európska knižnica poskytne infraštruktúru pre **Európsku digitálnu knižnicu**, ktorá má byť spoločnou službou všetkých významných organizácií uchovávajúcich digitálne dedičstvo(knižnice, archívy, múzeá) v Európe.

Vyhľadávací nástroj
-------------------

Portál Európskej knižnice TheEuropeanLibrary.org sa neustále prispôsobuje novým koncovým používateľom a odzrkadľuje vývoj v členských národných knižniciach.

Externé odkazy
--------------

* The European Library - Európska knižnica (toto sídlo je prístupné len s prehliadačmi Internet Explorer, Firefox alebo Mozilla/Netscape, nakoľko je založené na štandarde WWW konzorcia pre prevod XML jazyka na strane klienta)
* Projekt TEL-ME-MOR : Európska knižnica : Modulárne rozšírenia na sprostredkovanie online zdrojov
* Projekt EDL
* CENL : Konferencia riaditeľov európskych národných knižníc
* Vyhlásenie EÚ o Európskej knižnici
* Vyhľadávacie okienko
Do mediny v marockom meste Fás sa tovar sa priváža na zvieratách.
**Medina** (z arab. مدينة [*madína*] mesto) je označenie pre starú časť mnohých severoafrických miest.

Typická medína je opevnená, tvorí ju bludisko úzkych uličiek, niekedy dokonca zastrešených a položených v niekoľkých poschodiach nad sebou. Tieto stredoveké vnútorné mestá Arabi stavali už od 9. storočia.

Mediny často obsahujú historické fontány, paláce a mešity. Tieto pamiatky sú chránené kvôli svojmu kultúrnemu významu a priťahujú turistov. Kvôli veľmi úzkym a krivolakým ulicíam v v medinách nejazdia autá a v niektorých ani motocykle a bicykle. Niektoré ulice nie sú ani meter široké. Niektoré mediny tak boli budované zámerne, aby zmiatli a spomalili prípadných útočníkov.

Rozsiahle a známe sú napríklad mediny v marockých mestách Fás a Murrákuš.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Medina (urbanizmus)**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Medína (městská část) na českej Wikipédii.*
**Vyhľadávací jazyk** alebo **dopytovací jazyk** (nespisovne *dotazovací jazyk*; angl. *query language*) je jazyk na manipuláciu s údajmi (data manipulation language), ktorým môžu používatelia získavať údaje uložené v databáze. 

Je to používateľský jazyk, ktorý sa tvorí systémom príkazov a presne definovaným významom a pravidlami na ich využívanie v dialógu s počítačom pri vyhľadávaní v uložených databázach. V oblasti relačných databáz sa najčastejšie používajú vyhľadávacie jazyky s kľúčovými slovami, kde medzinárodne uznávaným štandardom je vyhľadávací jazyk SQL, rozšírený je aj jazyk QBE. V sieťových resp. hierarchických databázach sa používajú jazyky typu CODASYL resp. PL/1, ktoré sa súhrnne nazývajú navigačné jazyky. V deduktívnych databázach sa používa DATALOG.

Zdroje
------

* STN ISO 1087-2: 2006
* dopytovací jazyk. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 2003. 702 s. ISBN 80-224-0761-5. Zväzok 3. (Č – Eg).
**Taurosthenes** alebo **Taurosthenés** (starogr. *Ταυροσθένης* – *Taurosthenes*, iný prepis: *Taurosthenés*) bol v roku 444 pred Kr. olympijský víťaz v zápasení.

Taurosthenes z Aiginy zvíťazil v zápasení na 84. olympijských hrách v roku 444 pred Kr.. Zápasenie (*palé*) sa podobalo nášmu „*gréckorímskemu"*; aby súťažiaci zvíťazil, musel súpera trikrát zvaliť na zem, takže sa jej dotkol kolenom, alebo ho prinútiť, aby sa vzdal. Súperi sa od prvého až do posledného kola určovali žrebom a zápasili vylučovacím systémom.

Staroveký grécky cestovateľ a spisovateľ Pausanias o olympijskom víťazstve Taurosthena uvádza: „*Hovorí sa, že Cheimón premohol v zápasení aiginskeho Taurosthena, Taurosthenes že premohol na nasledujúcej olympiáde tých, ktorí sa dostavili k zápaseniu, a že zjavenie podobné Taurosthenovi oznámilo ešte v ten istý deň na Aigine jeho víťazstvo."*

Podľa iných antických zdrojov olympionik Taurosthenes odoslal túto zprávu do svojho rodiska prostredníctvom poštového holuba.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 66-602-22-8.6. S. 570 vysvětlivky.
2. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 113.
3. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,9,3.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Štefánia Pártošová** (\* 28. október 1913, Trenčín – † 10. júl 1987, Bratislava) bola slovenská poetka a publicistka, autorka veršov o porozumení medzi ľuďmi a o humanistických ideáloch.

Životopis
---------

Narodila sa v rodine finančného radcu a vzdelanie získavala v Čadci, Opave, Žiline, v rokoch 1934 – 1935 študovala na Medzinárodnom agrárnom inštitúte v Moskve a v rokoch 1940 – 1945 na prírodovedeckej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave. V rokoch 1932 – 1933 pracovala ako administratívna pracovníčka, v rokoch 1935 – 1936 pôsobila v redakcii Ľudového denníka a Slovenských zvestí, v rokoch 1936 – 1938 bola tajomníčkou spolku Solidarita v Žiline, v rokoch 1938 – 1940 pracovala v lekárňach a laboratóriách. V roku 1944 sa aktívne zúčastnila Slovenského národného povstania a po jeho ústupe bola až do marca 1945 väznená. V rokoch 1945 – 1950 bola vedúcou lekárnického oddelenia a neskôr vedúca odboru na Povereníctve zdravotníctva. Zo zdravotných dôvodov prerušila zamestnanie a žila postupne v Lučivnej, Prednej Hore – Muráni, na Sliači, v Žiari nad Hronom a v roku 1973 sa natrvalo presťahovala do Bratislavy.

Tvorba
------

Písať začala pomerne neskoro, prvé diela publikovala od roku 1953, knižne debutovala v roku 1956 zbierkou básní *Starým priateľstvám*. Vo svojich dielach sa venovala témam Slovenského národného povstania, protifašistického odboja, ale tiež využívala motívy lásky, nádeje, priamočiarosti, úcty k človeku, viery v národ, písala tiež prírodnú lyriku a jej diela majú často ráz mravného apelu. Venovala sa písaniu poézie pre dospelých i pre deti a mládež a veľmi ojedinelo i prekladom.

Ocenenia
--------

* 1948 – Rad SNP 2. triedy
* 1963 – Vyznamenanie za zásluhy o výstavbu
* 1968 – Československá cena mieru
* 1973 – Cena Antonína Zápotockého
* 1986 – zaslúžilá umelkyňa

Rodina
------

Jej brat bol právnik Ernest Žabkay, ktorý obhajoval prezidenta vojnového Slovenského štátu Jozefa Tisa v procese z roku 1947.

Dielo
-----

### Poézia pre dospelých

* 1956 – *Starým priateľstvám*
* 1958 – *Vlny a brehy*
* 1961 – *Tepané časom*
* 1964 – *Krídlo padajúcim*
* 1976 – *Hlas a ozvena*
* 1977 – *Spomienka na veľké chvíle*
* 1985 – *Deväťdesiat deväť sonetov*

### Poézia pre deti a mládež

* 1967 – *Rozsypané korálky*
* 1968 – *Svätojánske mušky*
* 1978 – *Svet stvorený pre sny*

### Výbery z poézie

* 1973 – *Dych kremeňa*
* 1978 – *Váha nehy*
* 1983 – *Po stopách spomienok*

### Preklady

* 1960 – Óndra Łysohorský: *Brázdou k vesmíru* (spoluautor Ľubomír Feldek)

Autoritné údaje: * abART: 56204
* ISNI: 0000 0000 5888 4794
* LCCN: no89015145
* NK ČR: jo20000069693
* SNK: 153857
* VIAF: 63564431
* WorldCat: lccn-no89015145
**Pomoranské vojvodstvo** [od slova Pomoransko] alebo **Pomorské vojvodstvo** [od slova Pomorie ] alebo **Prímorské vojvodstvo** [od slova Prímorie ] (slovo vojvodstvo možno vždy nahradiť aj slovom **kraj** alebo zastarano **vojvodina**; poľ. *województwo pomorskie*) môže byť v Poľsku zhruba na území Východného Pomoranska:

* administratívna jednotka od roku 1999, pozri Pomoranské vojvodstvo (1999)
* názov Bydhošťského vojvodstva v rokoch 1945 – 1950, pozri Bydhošťské vojvodstvo
* administratívna jednotka v rokoch 1919 – 1939, pozri Pomoranské vojvodstvo (1919 – 1939)
* administratívna jednotka v rokoch 1454 – 1795, pozri Pomoranské vojvodstvo (1454 – 1795)

**Pomoranské vojvodstvo** alebo **Pomoranské kniežatstvo** (po nemecky *Herzogtum Pommern*, po poľsky *Księstwo Pomorskie*) bolo vojvodstvo na území Západného Pomoranska v 12. – 17. storočí, pozri Pomoranské vojvodstvo (Západné Pomoransko)

Pozri aj
--------

* Pomoransko

Symbol rozcestiaSymbol rozcestia

*Toto je rozlišovacia stránka. Obsahuje rozličné významy uvedeného hesla.*

Ak ste sa sem dostali cez odkaz v článku, prosím, vráťte sa a opravte ho tak, aby odkazoval priamo na najvhodnejší význam.
**Peter Klinec** (\* 18. máj 1952, Podbrezová) je slovenský knihovník.

Rodina
------

* otec Július Klinec
* matka Irena rod. Zaťková

Životopis
---------

V roku 1970-1975 absolvoval štúdium na Katedre knihovedy a vedeckých informácií Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave. Pôsobil ako asistent na Katedre knihovedy a vedeckých informácií FiF UK v Bratislave (1975-1978), na odbore kultúry Okresného národného výboru v Banskej Bystrici (1979). Od roku 1980 bol riaditeľom Okresnej knižnice, resp. Verejnej knižnice Mikuláša Kováča v Banskej Bystrici (VKMK). V roku 1991-1999 sa zúčastnil na konferenciách a seminároch IFLA, UNESCO a Rady Európy vo viacerých európskych krajinách a v USA. V rokoch 1989-1997 člen Stáleho výboru sekcie verejných knižníc IFLA (International Federation of Library Associations and Institutions) - dve funkčné obdobia zastupoval Slovensko, 1998-2000 člen komisie Ministerstva kultúry SR na prípravu knižničného zákona. Od roku 1999 je členom Spolku slovenských knihovníkov, viac volebných období bol členom predstavenstva, v roku 1999 sa stal člen Ústrednej knižničnej rady SR pri MK SR. V domácej i zahraničnej odbornej tlači publikoval články a štúdie z oblasti organizácie a riadenia verejných knižníc, reformy verejnej správy a knižníc a o činnosti zahraničných verejných knižníc. Iniciátor budovania systému verejných knižníc v regióne, automatizácie a elektronizácie knižničných procesov a služieb vo VKMK.

Ocenenie
--------

* Pamätné listy na úrovni Spolku slovenských knihovníkov a regiónu; uznanie rady ONV (1990)
* Kvet kultúry Banskobystrického samosprávneho kraja (2011)
* Cena primátora mesta Banská Bystrica (2017)
*

Literatúra
----------

* Kto bol kto v Banskej Bystrici v roku 2001

Externé odkazy
--------------

*
**Stratfor (Strategic Forecasting)** je americká súkromná konzultačná spravodajská agentúra. 

Je priekopníkom na poli súkromného spravodajstva. Býva nazývaná aj ako tieňová CIA. Bola založená v roku 1996 americkým spravodajským expertom a odborníkom na národnú bezpečnosť Georgeom Friedmanom.
George Friedman je v súčasnej dobe šéfom Stratforu.

Profil
------

Stratfor sídli v Austine v Texase, má úrady vo Washingtone DC a má globálnu sieť spravodajských zdrojov. Poskytuje geopolitické analýzy a prognózy korporáciam, vládam, finančným inštitúciam i jednotlivcom. Zameriava sa na geopolitické spravodajstvo, obchodné spravodajstvo a problémové spravodajstvo.

Desaťročné prognózy
-------------------

Stratfor uverejňuje každých päť rokov prognózy na najbližšie desaťročie. Prognózy sú prístupné iba klientom Stratforu a sú na rozdiel od podobných prognóz CIA predávané. Hlavné závery týchto prognóz bývajú v stručnej podobe uverejnené v médiach. 
Stratfor doteraz vypracovala tri desaťročné prognózy:

* *Stratfor 1995-2000 Decade Forecast*
* *Stratfor 2000-2010 Decade Forecast*
* *Stratfor 2005-2015 Decade Forecast*

Prognóza Stratfor na roky 2005-2015
-----------------------------------

Stratfor uverejnila 14. februára 2005 prognózu geopolitického vývoja sveta do roku 2015 nazvanú Stratfor 2005-2015 Decade Forecast. Táto prognóza predpovedá úpadok Číny a Ruska, vzostup Japonska a dezintegráciu Európskej únie.

Prognózy sa momentálne nepotvrdili

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
**Stratobates** alebo **Stratobatés** (starogr. *Στρατοβάτης* – *Stratobates/iný prepis Stratobatés*) je v gréckej mytológii syn mykénskeho kráľa Élektryóna a jeho manželky Anaxo.

Podľa antického autora Apollodora z Atén, Stratobates bol syn mykénskeho vládcu Élektryóna, ktorý mal okrem neho ešte ďalších deväť synov, Gorgofona, Fylonoma, Kelainea, Amfimacha, Lysinoma, Cheirimacha, Anaktora, Archelaa, nemanželského syna Likymnia a dcéru Alkménu, ktorá mala s najvyšším bohom Diom syna Hérakla.

Keď do Mykén prišli s vojskom šiesti synovia Pterelaa, kráľa ostrova Tafos, ktorých starý otec Méstor bol brat Elektryóna, aby si nárokovali podiel na kráľovstve, Élektryón rázne odmietol s nimi o tom rokovať. Premožení hnevom mu preto odišli ukradnúť dobytok. Synovia Élektryóna sa s nimi dali do boja a zahynuli všetci okrem najmladšieho Likymnia. Zo synov Pterelaa prežil Euéres, pretože strážil lode. Tafančania, ktorí unikli, predali potom dobytok élidskemu kráľovi Polyxenovi. Dobytok neskôr kúpil Élektryónov synovec Amfitryón a vrátil mu ho.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,4,5.
2. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 124.
3. 1 2 3  Apollodoros, *Bibliotheca*, 2,4,6.
**Iolaidas** (starogr. *Ιολαΐδας* – *Iolaidas*) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 224 pred Kr.

Iolaidas z Argu bol na 139. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na jedno stadion bol najstaršou (podľa tradície ho zaviedli v roku 776 pred Kr.) a aj hlavnou olympijskou disciplínou. Menom jeho víťaza sa označovala celá olympiáda.

Meno olympionika Iolaida je uvedené v zozname olympijských víťazov od starovekého historika Eusebia z Kaisareie, ktorý vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Eusebios, *Kronika* 2,193.
2. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 5,8,6.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.
4. ↑  Josef Šusta. *Dějepisectví*. Praha : Nákl. Historického klubu, 1933. S. 9.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Ionosféra** je vrstva zemskej atmosféry, prípadne atmosféry iného kozmického telesa s vlastným alebo indukovaným magnetickým poľom, ktorá je ionizovaná. Nad Zemou sa nachádza vo výške asi 60 km až 500 km. Zodpovedá približne vrstvám stratopauza, mezosféra a termosféra. Vyššie na ňu nadväzuje magnetosféra. 

Ionosféra je významná tým, že odráža na svojej spodnej strane krátke rádiové vlny, čo umožňuje vysielanie na dlhé vzdialenosti. Ionizácia pôvodne neutrálnych častíc atmosféry je spôsobená dopadom slnečného žiarenia do atmosféry. V tejto sfére slnečné lúče štiepia niektoré atómy plynov na častice s nábojom – ióny (= ionizácia). Množstvo ionizovaných častíc v ionosfére sa mení v závislosti od polohy Slnka, jeho aktivity, ročného obdobia a dennej doby. 

Podľa hustoty iónov a výšky nad Zemou sa ionosféra delí na niekoľko vrstiev. Pre každú je charakteristická medzná frekvencia – vlny s vyššou frekvenciou vrstvou prechádzajú.

Vrstvy ionosféry| Vrstva | Výška | Poznámka |
| --- | --- | --- |
| D | cca 60 – 80 km | existuje cez deň, ionizácia podľa stavu Slnka |
| E | cca 100 – 130 km | existuje cez deň, ionizácia podľa stavu Slnka |
| Es | cca 100 km | vyskytuje sa sporadicky v lete |
| F1 | cca 200 km | existuje cez deň, v noci splýva s vrstvou F2 |
| F2 | cca 250 – 400 km | vyskytuje sa cez deň aj v noci |

Vrstva E je známa aj ako Kennyllyova-Heavisidova vrstva.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ionosféra**


|  |
| --- |
| Stavba Zeme |
| Geosféra | Magnetosféra | Exosféra | Atmosféra |
| Ionosféra | Termosféra |
| Mezosféra |
| Hydrosféra | Stratosféra |
| Biosféra | Troposféra |
| Pedosféra | Litosféra | Zemská kôra |
| Pevninská kôra |
| Oceánska kôra |
| Vrchný plášť | Najvrchnejší plášť | Zemský plášť |
| Astenosféra |
| Hranica vrchný-spodný plášť |
| Spodný plášť |
| Vonkajšie jadro | Zemské jadro |
| Vnútorné jadro |


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vedy o ZemiAstronomický portálPortál slnečná sústava |
O rovnomennej krajskej jednotke pozri *Ioannina (krajská jednotka).*
Škola Kaplanios
**Ioannina** (gr. *Ιωάννινα*-Ionnina alebo ľudovo *Γιάννενα* - Jannena, historicky: **Janina**) je mesto v Grécku, hlavné a najväčšie mesto kraja Epirus. Žije tu 120 000 obyvateľov. Leží pri jazere Pamovitida, osídlený je aj jazerný ostrov, ktorý sa nazýva *Nisi (Ostrov)* a je to jediný nepomenovaný grécky ostrov. Mesto je známe výrobou syra feta a tradičným šperkárstvom, ktorým sa v minulosti venovalo miestne obyvateľstvo.

Dejiny
------

Mesto založil v 6. storočí byzantský cisárom Justinián I. a bolo pomenované podľa svätého Jána Krstiteľa (gr. *Ioannis*), ktorého kláštor sa nachádzal v blízkosti mesta. Prvé meno Ioanniny však bolo *Evria*. V 7. stor. mesto vyplienili Slovania, neskôr Bulhari a Normani. V 13. stor. po páde Byzancie patrila Ioannina do gréckeho štátu, Epirský despotát. Po Arte bola Ioannina druhým najdôležitejším mestom a usadilo sa tu veľa Grékov z Konštantinopolu, ktorí ušli pred európskou nadvládou, medzi nimi aj mnohé aristokratické rodiny. V 14. stor. sa opäť dostáva pod obnovenú Byzanciu, neskôr pod krátku nadvládu Srbov a Benátskej republiky, v roku 1430 Ioanninu dobyli Osmanskí Turci. Turci vyhnali Grékov z centra mesta, tí následne vytvorili nové časti v okolí. V centre sa usadili Turci a Židia. Z Ioanniny sa stalo najdôležitejšie mesto Epiru. Počas tureckej nadvlády bola Ioannina dôležitým obchodným mestom, miestni grécki podnikatelia obchodovali s celou Európu, hlavne s Talianskom. Podnikatelia boli zároveň filantropi a pomáhali udržiavať grécku identitu, stavali kostoly a školy a grécke spolky v zahraničí, hlavne vo Viedni a Trieste. Ioannina bola po Solúne druhým najvyspelejším gréckym mestom v Grécku. Najslávnejšiu školu tu postavili miestni podnikatelia, bratia Zosimasovci. Významným vzdelancom tých čias bol Neofytos Dukas. Od roku 1789 bola Ioannina hlavným mestom uzurpátora Ali pašu z Tepeleny, ktorý ovládol veľkú časť Albánska a Grécka. Ioannina nebola oslobodená a nestala sa súčasťou novovzniknutého Grécka. Gréci mesto oslobodili až v roku 1913. V roku 1923 sa konala grécko-turecká výmena obyvateľov, všetci miestni Turci odišli do Turecka, z Turecka sem prišli niekoľkí Maloázijskí Gréci. Veľa obyvateľov okolitých dedín sa počas 20. stor. presídlilo do Ioanniny, časť obyvateľstva tvoria aj Arumuni, ktorí sa tu usadili z blízkych dedín pohoria Pindos.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ioannina**

Zdroj
-----

* Ελλάδα, ανάμεσα στο μύθο και την ιστορία/Μαρία Μαυροματάκη (*Ellada, anamesa sto mytho ke tin istoria-Maria Mavromataki*)
*Bellerofontes sa lúči s kráľom Iobatom*; autor: Alexander Andrejevič Ivanov, 1829
**Iobates** alebo **Iobatés** (starogr. *Ἰοβάτης* – *Iobates*; iný prepis: *Iobatés*, lat. *Iobates*) je v gréckej mytológii kráľ Lýkie, svokor tiryntského kráľa Proita a hrdinu Belerofonta.

Jeho dcéra Anteia či *Stheneboia*, vydatá za kráľa Proita, sa zamilovala do hrdinu Belerofonta, ktorému Proitos poskytol útočisko. Keďže pri zvádzaní nebola úspešná, urazila sa a obvinila ho, že ju chcel znásilniť. Ale kráľ Proitos Bellerofonta nehodlal sám potrestať, keďže bol jeho hosťom, preto ho poslal k svojmu svokrovi, kráľovi Iobatovi so zapečateným listom (hlinenej zloženej tabuľke), v ktorom previnenie opísal a žiadal, aby ho potrestal on.

Lenže ani kráľ Iobates to nechcel urobiť, lebo Bellerofonta taktiež prijal ako hosťa a list si prečítal až neskôr, preto vymyslel, že mu uloží takú úlohu, ktorú nebude môcť splniť, pri ktorej mu bude hroziť istá smrť. Nešlo tu o nič menej ako zabiť Chiméru, príšernú obludu s levou hlavou, kozím telom a hadím chvostom. Bellerofontes však s pomocou olympských bohov a okrídleného kôňa Pegasa Chiméru zabil a priniesol ju kráľovi Iobatovi. Iobates mu potom dal ďalšie úlohy, ktoré boli podľa všeobecného presvedčenia nesplniteľné: zvíťaziť nad Solymami a tiež nad Amazonkami, ale Bellerofontes sa znova vrátil víťazne. Iobates, ktorý už z neho dostal strach, poslal nakoniec proti nemu oddiel najsilnejších lýkijskych vojakov, ale ani jeden z vojakov sa nevrátil živý.

S mužom, ktorý to všetko dokáže, je prospešné byť zadobre a Iobates to dobre vedel, preto Bellerofonta privítal so všetkými poctami, zbavil ho obvinenia, dal mu svoju dcéru Filonou za manželku a menoval ho dedičom lýkijskeho trónu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 228.
2. ↑  Apollodoros, *Kronika*, 2,2,1.
3. 1 2 3  Apollodoros, *Kronika*, 2,3,1.
4. 1 2 3 4  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 90-91.
5. 1 2 3  Apollodoros, *Kronika*, 2,3,2.

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Íobatés na českej Wikipédii.*
Múzeum slovinskej dediny v Kluki
**Pomor(an)skí Slovinci** (iné názvy: **Slovinci**, **severní Slovinci**, **baltskí Slovinci**; po poľsky *Słowińcy*, po nemecky *Slowinzen*) bol západoslovanský národ, ktorý do konca druhej svetovej vojny žil na území dnešného Pomoranského vojvodstva (Województwo pomorskie) v Poľsku v regióne Kašubsko, no v posledných storočiach sa ponemčil. Ich jazykom je severná slovinčina. 

Názov Slovinci je zhodný s príslušným južnoslovanským národom Slovincov iba v slovenčine a v češtine. 

O Pomoranských Slovincoch písal už roku 1783 K. G. von Anton s odvolaním sa na dokumenty z roku 1767, neskôr v roku 1826 P. J. Šafárik a ďalší. Roku 1856 do ich oblasti podnikol expedíciu ruský etnograf Alexander Hilferding, ktorý o Pomoranských Slovincoch v roku 1862 vydal významnú knihu. Uviedol, že niektorí z nich sa stále označujú starým menom *Slovincy* a že sú územne spojení s Kašubami. Od Kašubov sa odlišovali okrem iného iným vierovyznaním. Väčšina z nich vtedy už sama seba označovala ako "Kašubskí Luteráni" a svoju reč ako kašubčinu. 

Po zjednotení Nemecka v roku 1871 sa Pomoransko ako súčasť Pruska stalo súčasťou Nemeckého cisárstva a kašubčina bola postupne nahrádzaná nemčinou. Pod silnou germanizáciou boli aj Poliaci a Kašubovia, tí sa však po 1. svetovej vojne ocitli v novovytvorenom Poľsku, kým Slovinci nie. Mnohí z nich, už silno ponemčení, sa rovnako zúčastnili nemeckého nacizmu.

Po 2. svetovej vojne sa oblasti obývané pomoranskými Slovincami stali súčasťou Poľska. Keďže však počas 2. svetovej vojny bojovali na nemeckej strane, poľská vláda ich nepovažovala za "slovanských bratov" a vyhnala ich z územia spolu s Nemcami. Poslední obyvatelia rozprávajúci pomoranskou slovinčinou žili v dedinách Garde a Schmolsin v Pomoransku, po roku 1950 však ich jazyk vymrel.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pomoranskí Slovinci**
Súradnice: 48°11′33″S 17°3′2.88″V﻿ / ﻿48,19250°S 17,0508000°V﻿ / 48.19250; 17.0508000

**Pomník padlým v 1. a 2. svetovej vojne** je národná kultúrna pamiatka zapísaná v Ústrednom zozname pamiatkového fondu (pod číslom 675/1) nachádzajúca sa v bratislavskej mestskej časti Lamač na Vrančovičovej ulici pred Kostolom svätej Margity. Za národnú kultúrnu pamiatku bol objekt vyhlásený 16. apríla 1985. Pamätník je postavený na pamiatku padlým v 1. a  2. svetovej vojne.

Pomník osadili v roku 1928, pri príležitosti 10. výročia ukončenia prvej svetovej vojny. Pamätnú tabuľu, ktorá je venovaná padlým vojakom v druhej svetovej vojne, osadili až neskôr. O jej osadenie sa postaral Spolok vyslúžilých vojakov a frontových bojovníkov generála Milana Rastislava Štefánika v Lamači č. 26.

Vzhľad
------

Pomník sa skladá z podstavca v tvare hranolu, na ktorom je umiestnené pieskovcovité súsošie zobrazujúce Ježiša Krista ako objíma umierajúceho vojaka. Na jednotlivých stranách podstavca sú umiestnené dosky s menami padlých Lamačanov. Na prednej strane sa nachádza portrét Štefánika, označeného ako hrdinu slovenského národa. Pod týmto portrétom je umiestnená nasledovná modlitba venovaná padlým vojakom:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| „ | Všemohúci a milosrdný Bože!Dopraj večného osláveniaslovenským hrdinom padlýmvo svetovej vojne plnej slobodyslovenskému národu a trvaléhomieru celému svetu | "|

Vyhotoviteľom súsošia je známy bratislavský sochár Alojz Rigele, ktorý je autorom mnohých ďalších pamätníkov v Bratislave. Objednávateľom bola mestská časť Lamač.

Galéria
-------

* 
* 
* 
*

Referencie
----------

1. 1 2 3   *Pamiatkový objekt – podrobnosti* [online]. Bratislava: Pamiatkový úrad SR, [cit. 2016-07-04]. Dostupné online.
2. 1 2 3   *Evidencia pamätníkov, pomníkov, výtvarných diel a pamätných tabúľ na území hlavného mesta SR Bratislavy* [online]. Mestský ústav ochrany pamiatok – príspevková organizácia Hlavného mesta Slovenskej republiky Bratislavy, august 2012, [cit. 2014-04-22]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pomník padlým v 1. a 2. svetovej vojne (Lamač)**
**Cohors quinta Callaecorum Lucensium** bola kohorta pomocných zborov Rímskeho vojska v období antického Ríma. Pôvodom bola z Hispánie z Callaecie a bola zostavená z Keltiberského obyvateľstva.

História kohorty
----------------

Od 1. až do 3. storočia sa táto jednotka zdržiavala v provincii Panónia, v 1. storočí v Gerulate (Bratislava – Rusovce) a v 2. až 3. storočí v Crumere (na území dnešného Nyergesújfalu).

V Gerulate ich pobyt dokladá nález kolkovanej tehly COH V LVC a v Crumere nápis na podstavci oltára z roku 198 po Kr. a na oltári Neptúna, ktorého presné datovanie nie je kvôli nejednotnosti výkladu bádateľov možné presne datovať. Prvý nápis na oltári dokladá priamu účasť 5. kohorty v bojoch proti barbarom na ľavom brehu Dunaja za cisára Septimia Severa. Za udatnosť v týchto bojoch získala kohorta čestný titul Antoniniana. Pannoniu opustila 5. kohorta iba v rokoch 166 – 169, kedy bola odvolaná do provincie Moesia Superior. Tu jej prítomnosť dosvedčujú pamiatky nájdené v Sirmiu (Sremska Mitrovica) a Guberci. V Guberci to dokladá obetný nápis, kde je priamo spomenuté, že sa kohorta zdržiavala v tejto oblasti.

Pobyty a presuny 5. kohorty poznáme prevažne z písomných prameňov a nie z hmotných pamiatok.

Literatúra
----------

* Ľ. Kraskovská: Výskum rímskej stanice v Rusovciach v rokoch 1961 a 1964. ZbSNM LXI, Bratislava 1967, 37 – 71.
* T. Kolník – E. Krekovič – L. Snopko – I. Geržová – V. Ferus – I. Hečková: Doba rímska. In: T. Štefanovičová: Najstaršie dejiny Bratislavy. Bratislava 1993.
**John S. Ratcliffe** je írsky urbanista a futurológ.

Kariéra
-------

Pôsobí ako profesor a riaditeľ Faculty of the Built Environment na Dublinskom technologickom inštitúte - Dublin Institute of Technology v Írsku. Je čestným hosťujúcim profesorom na University of Salford. doktorát získal v odbore Futures Studies – štúdia budúcnosti. Zaoberá sa urbanistickým plánovaním a rozvojom realít. Zaoberá sa tiež tvorbou scenárov, scenárovým učením a scenárovým plánovaním.

Generálny sekretár WFSF
-----------------------

V súčasnej dobe pôsobí ako generálny sekretár World Futures Studies Federation - Svetovej federácie štúdií budúcnosti.

Dielo
-----

Je autorom väčšieho množstva kníh a publikácií, v ktorých sa zaoberá budúcnosťou a najmä scenárovým myslením. Napísal knihy a publikácie *Urban Planning and Real Estate Development* (spoluautor) (1996), *Real Estate 20:20* (1997), *Scenario Building: A Suitable Method For Strategic Property Planning ?* (1999), *Sustaining the Cultural Heritage of Cities: Constructing Scenarios for Learning and Planning* (2000), *Imagineering Sustainable Cities: Using Foresight Through Scenarios to Future Proof Present City Planning Policy* (2000), *Built Environment Futures* (2001), *Scenario Planning: An Evalution of Practice* (2002), *A Vision of the World Post September 11th* (2002), *Supporting Diversity „A Future Prospective"* (2004), *The Architectural Heritage Industry: Fostering Awareness Through Scenario Learning* (spoluautor), *Imagineering the Future of Real Estate, Scenario Building: A Suitable Method For Strategic Construction Industry Planning ?*.

Externé odkazy
--------------

*