recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Australian Recording Industry Association** (**ARIA**) je obchodná skupina reprezentujúca austrálsky hudobný priemysel, ktorá bola založená v roku 1983 šiestimi hlavnými spoločnosťami: EMI, Festival, CBS, RCA, WEA a Universal, pričom nahradila Association of Australian Record Manufacturers (AARM), ktorá bola založená v roku 1956.

Certifikácie
------------

Certifikácie sú udeľované na základe predaných singlov a albumov u maloobchodníkov, a nie u zákazníkov.

* 35 000 kusov: Zlato
* 70 000 kusov: Platina

ARIA Charts
-----------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: ARIA Charts*
### Single

* Top 50 Singles Chart
* Top 20 Dance Chart
* Top 20 Australian Chart
* Top 50 Club Chart
* Top 40 Digital Track Chart
* Top 50 Physical Singles Chart
* Top 40 Urban Singles Chart

### Albumy

* Top 50 Albums Chart
* Top 50 Digital Albums Chart
* Top 50 Physical Albums Chart
* Top 50 Catalogue Albums Chart
* Top 20 Country Chart
* Top 20 Compilations Chart
* Top 40 Urban Albums Chart

### DVD

* Top 50 Music DVDs chart

Referencie
----------

1. ↑   *The book of Australia : almanac 1997–98*. Balmain, NJW : Ken Fin: Watermark Press for Social Club Books, 1997. ISBN 1-875973-71-0. S. 515.
2. ↑  ARIA Charts - Accreditations, *ARIA*

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Australian Recording Industry Association na anglickej Wikipédii.*
Bankomat 
servisné práce prevádzané na bankomate
**Bankomat** je technické zariadenie určené na výdaj peňažnej hotovosti zákazníkov banky z ich bankového konta. Ako identifikačný prostriedok slúži platobná karta zákazníka a príslušný PIN kód, ktorý musí zákazník zadať pomocou klávesnice bankomatu. Bankomaty vydávajú len papierové bankovky.

Prvý peňažný bankomat (cash-machine alebo cashpoint v britskej angličtine, automated teller machine - ATM v americkej angličtine) sprevádzkovala Barclays Bank v roku 1967 v Londýne. Až do roku 1969 sa používali na výber hotovosti z bankomatov dierne štítky. Jack Gebhart prišiel v roku 1969 s myšlienkou použiť namiesto štítkov plastovú kartu s magnetickým prúžkom. Prvé bankomaty boli drahé, hlučné a pomalé. Namiesto obrazovky sa využívali otočné valce zobrazujúce pokyny pre používateľa bankomatu. Peniaze boli uložené v obálkach s určitými hodnotami.

Bankomaty na Slovensku
----------------------

Podľa špecializovanej prílohy týždenníka TREND mala na Slovensku k 31. júna 2011 najväčší počet bankomatov Slovenská sporiteľňa (720) a táto banka zároveň k rovnakému dňu dosiahla vo svojich bankomatoch najvyšší obrat (takmer 2 mld. EUR). Priemerný obrat na jeden bankomat pritom mala v prvom polroku 2011 najvyšší Všeobecná úverová banka. Celkovo bolo z bankomatov na Slovensku za rok 2010 vybratých viac ako 10,3 mld. EUR, počas prvého polroka 2011 to bolo vyše 5,2 mld. EUR. 

|  |
| --- |
| **Prehľad počtu bankomatov a na nich uskutočnených obratov na Slovensku** |
| **Banka** | **Obrat cez bankomaty v EUR** | **Počet bankomatov** |
|  | **k 31.12.2010** | **k 31.6.2011** | **k 31.12.2010** | **k 31.6.2011** |
| Slovenská sporiteľňa | 3.894.144.305 | 1.954.278.244 | 705 | 720 |
| Všeobecná úverová banka | 3.050.478.191 | 1.541.853.159 | 554 | 550 |
| Tatra banka | 1.696.312.993 | 857.634.799 | 329 | 322 |
| ČSOB | 696.715.020 | 377.869.185 | 246 | 249 |
| UniCredit Bank | 245.200.270 | 130.981.150 | 135 | 137 |
| Poštová banka | 248.854.540 | 127.749.600 | 115 | 115 |
| Dexia banka | 205.880.000 | 103.153.000 | 84 | 83 |
| OTP Banka | 193.175.990 | 98.072.720 | 117 | 115 |
| VOLKSBANK Slovensko | 134.487.930 | 68.840.560 | 76 | 76 |
| **Spolu** | 10.365.249.239 | 5.260.432.417 | 2.361 | 2.367 |

Zdroj: časopis TREND

Referencie
----------

1. 1 2 3  HAMBÁLKOVÁ, Jana. Trojica kráľov zostáva na tróne. *TREND - Trend Špeciál : Finančný biznis*, október 2011, s. 15. ISSN 1335-0684.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bankomat**
**Arkesilaos IV.** alebo **Arkesiláos IV.** (starogr. Ἀρκεσίλαος) bol kráľ Kyrény z rodu Battovcov vládnuci v rokoch 462–440 pred Kr.

Arkesilaos IV. syn a následník Batta IV. bol v poradí ôsmy kráľ z rodu Battovcov vládnuci v severoafrickej Kyréne, ktorú približne v roku 631 pred Kr. založili grécki kolonisti z Théry. Na pýtických hrách v roku 462 pred Kr. získal víťazstvo v tethrippe a o dva roky neskôr aj na olympijských hrách. Jeho víťazstvo z pýtických hier oslávil vo svojich básniach Pindaros, a to vo 4. a 5. pýtickej óde.

Podľa starovekých písomných svedectiev Arkesilaos nevládol dobre a ako sa postupne stupňovala nespokojnosť obyvateľstva, tak sa aj Arkesilaos menil na despotu. Predísť povstaniu sa pokúsil pomocou žoldnierov a aby si zabezpečil útočisko pre seba v prípade úspešného povstania, prikázal vybudovať v Kyrenaike mesto *Hesperides* (neskôr premenované na *Bereniké* po manželke egyptského panovníka Ptolemaia III. zvaného aj Euergetés). Aj napriek viacerým opatreniam už povstaniu zabrániť nevedel. V roku 440 pred Kr. sa kyrénsky ľud pod velením Aristóna zmocnil mesta, päťsto najvýznamnejších provládnych občanov usmrtil, ale tým najrešpektovanejším dovolil odísť. Touto udalosťou sa po dvoch storočiach dynastia Battovcov skončila.

Nie je známe, či Arkesilaos zomrel násilnou alebo prirodzenou smrťou. Podľa najpravdepodobnejšej verzie utiekol do Hesperidu, kde bol spolu so svojim synom Battom zavraždený.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 54.
2. ↑   *Kronika ľudstva*. Bratislava : Fortuna print, 1995. ISBN 80-7153-090-5. S. 81.
3. ↑  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2003. ISBN 0-203-49732-5. S. 14.
4. ↑  Diodoros, *Bibliotheca historia*, 14,34,3-7.
5. 1 2  William Smith, *A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology*

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Sídlisko Baničné
**Baničné** je sídlisko nachádzajúce sa na juhozápadnom konci Ružomberka. Názov sídliska demoštruje banícku činnosť v jeho okolí v minulosti. Je zarezané do masívu jedného z hrebeňov Veľkej Fatry (Sidorovo – Veľká Skala). Tento fakt najlepšie vidieť na kaskádovitom usporiadaní ulíc, medzi ktorými je značné prevýšenie. Priemerné prevýšenie medzi jednotlivými kaskádami je cca 20 – 30 m.

Kostol sv. Petra a Pavla
Sídlisko sa začalo budovať v 60. rokoch 20. storočia na lúke medzi riekou Revúca a Dielcom. Sídlisko sa budovalo za účelom výstavby bytov pre zamestnancov ružomberskej celulózky SCP, n.p. a iných podnikov. Spočiatku išlo o rodinné domy a nízkoposchodové bytovky. V 70. rokoch sa sídlisko začalo rozširovať do svahu, čím vzniklo spomínané kaskádovité usporiadanie ulíc. Na kaskádach sa začalo so stavbou výškových panelových bytových domov. V súčasnosti prebiehajú snahy o revitalizáciu sídliska, v podobe kultivácie prostredia a budovania kultúrnych inštitúcií.

V Baničnom sa nachádza rímskokatolícky Kostol Sv. Petra a Pavla postavený v modernistickom štýle, v ktorom bola odslúžená prvá bohoslužba na Vianoce v roku 1996. Zo vzdelávacích inštitúcií tu funguje Základná škola na Sládkovičovej ulici a Združená stredná škola v Ružomberku. Priestor pre oddych ponúka viacúčelové ihrisko na Ul. I. Houdeka a množstvo menších pohostinstiev roztrúsených po celom sídlisku.

Doprava je riešená linkovými autobusmi Mestskej autobusovej dopravy. V minulosti sa neďaleko sídliska nachádzala železničná stanica Malé nádražie, ktorá bola súčasťou dnes už zaniknutej železnice Ružomberok-Korytnica.

V jeho okolí sa nachádzajú početné záhradkárske osady, lúky a polia. Z turistického hľadiska Baničné slúži ako východisko do okolitých pohorí Veľká Fatra a Nízke Tatry.

Súradnice: 49°04′10″S 19°17′46″V﻿ / ﻿49,069318°S 19,296219°V﻿ / 49.069318; 19.296219
Parametre elipsy: a: veľká polos, b: malá polos, e: lineárna excentricita, excentricita = e / a
**Veľká polos** dráhy je jeden z elementov dráhy opisujúcich pohyb kozmického telesa (prirodzeného, napr. planéty, kométy a pod. alebo umelého) v kozmickom priestore. Označuje sa *a* a vyjadruje sa v dĺžkových mierach; u prirodzených kozmických telies, najmä planét v slnečnej sústave sa najčastejšie používa astronomická jednotka (au). Vyjadruje strednú vzdialenosť kozmického telesa od ťažiska sústavy.

Pri eliptickej dráhe sa rovná aritmetickému priemeru hodnôt vzdialeností periapsidy (pericentra) a apoapsidy (apocentra) od ťažiska sústavy, teda

{\displaystyle a={\frac {R\_{P}+R\_{A}}{2}}},
kde {\displaystyle R\_{P}} je vzdialenosť periapsidy a {\displaystyle R\_{A}} je vzdialenosť apoapsidy.

Hodnota veľkej polosi je priamo zviazaná s ďalšími elementami dráhy podľa 3. Keplerovho zákona. Obežná doba (perióda) *P* sa rovná

{\displaystyle P=2\pi {\sqrt {\frac {a^{3}}{\mu }}}},
kde *a* je veľká polos a *μ* je gravitačný parameter centrálneho telesa. 

Ak pri telesách pohybujúcich sa slnečnou sústavou vyjadríme *a* v astronomických jednotkách, pre dobu obehu *P* v rokoch dostaneme zjednodušený výraz

{\displaystyle P={\sqrt {a^{3}}}}.
Pre stredný denný pohyb resp. stredný pohyb za jednotku času *n* vyjadrený v stupňoch za jednotku času

{\displaystyle n={\frac {180}{\pi }}{\sqrt {\frac {\mu }{a^{3}}}}},

kde *a* je veľká polos a *μ* je gravitačný parameter centrálneho telesa. 

Pri hyperbolických dráhach je hodnota veľkej polosi záporná (*a* < 0).

Pri parabolickej dráhe je hodnota veľkej polosi nedefinovaná. Ak sa excentricita eliptickej dráhy blíži k hodnote 1 zľava (čiže elipsa sa preťahuje až sa mení na parabolu), potom hodnota veľkej polosi rastie nad všetky medze, čiže

{\displaystyle \lim \_{e\to 1}a=+\infty }.
Ak sa naopak pri hyperbolickej dráhe hodnota excentricity blíži k hodnote 1 sprava (čiže hyperbola sa zužuje a mení sa na parabolu), tak (záporná) hodnota veľkej polosi klesá pod všetky medze, čiže

{\displaystyle \lim \_{e\to 1}a=-\infty }.

Referencie
----------

1. ↑  Kolektív autorov. *Astronomická terminológia*. Ed. Eduard Pittich, Eva Plávalová. 2. upravené a rozšírené. vyd. Bratislava : Slovenská astronomická spoločnosť pri SAV, 2018. 317 s. ISBN 978-80-89998-02-9. S. 242.

|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Fyzikálny portálAstronomický portálKozmonautický portál |
Súradnice: 42°41′23″S 23°19′40″V﻿ / ﻿42,6897°S 23,3278°V﻿ / 42.6897; 23.3278

**Chrám svätých Sedmopočetníkov** (bulh. Храм "Свети Седмочисленици" – *Chram „Sveti Sedmočislenici"*) je pravoslávny chrám nachádzajúci sa v rovnomennom parku obkolesenom ulicami cára Ivana Šišmana, Grafa Ignatieva, 6. septembra a generála Parensova v centre mesta Sofia v západnom Bulharsku.

Charakteristika a dejiny
------------------------

Budova Chrámu svätých sedmopočetníkov má pomerne starú históriu. Pred rokom 1900 to bola *Kodža Derviš Mehmed pašova mešita* (bulh. Коджа Дервиш Мехмед-пашовата джамия – *Kodža Derviš Mechmed-pašovata džamija*) (pomenovaná po veľkom vezírovi Sokollu Mehmed pašovi) známa tiež ako *Mešita Imaret* (bulh. Имарет джамия – *Imaret džamija*), alebo pod jej najzaužívanejším názvom *Čierna mešita* (bulh. Черната джамия – *Černata džamija*). Názov Čierna mešita pochádza od sfarbenia jej minaretu, ktorý bol postavený z vitošskej čiernej žuly. Minaret spadol pri jednom z dvoch veľkých zemetrasení, ktoré postihli Sofiu v 19. storočí. Mešita bola postavená v roku 1528 na počesť tureckého víťazstva v bitke pri Moháči. Je dielom známeho osmanského architekta Mimara Sinana.

Budova fungovala ako mešita až do osloboditeľskej vojny. Po vstupe ruských vojsk do Sofie bola zmenená na muničný sklad a z priľahlých budov patriacich k mešite bola urobená o niečo neskôr väznica. V roku 1896 sa začalo hovoriť o potrebe nového chrámu v okolí a ako najlepšia možnosť sa predložilo prerobiť na chrám budovu Čiernej mešity. Po mnohých diskusiách o názve nového chrámu urobil Výbor ministrov v roku 1897 konečné rozhodnutie, že nový chrám sa urobí z budovy niekdajšej Čiernej mešity a bude zasvätený svätým sedmopočetníkom. Projekty boli zhotovené ruským architektom A. N. Pomerancevom a budova chrámu bola po prestavbe posvätená 27. júla 1903. Základ budovy tvorí pôvodná (mierne prerobená) budova mešity štvorcového tvaru o dĺžke steny 18 metrov. Centrálna hlavná kupola dosahuje po prestavbe na chrám výšku 22 metrov. Pristavaná bola veža zvonice, štyri malé kupoly v rohoch hlavnej budovy a predsieň. Zbúrané a odstránené boli zvyšky minaretu a budova medrese (moslimskej školy), ktorá stávala v parku pred súčasným chrámom.

Galéria
-------

* Detail jednej z malých kupolíDetail jednej z malých kupolí
* Jeden z bočných vchodovJeden z bočných vchodov
* Celkový pohľad z východuCelkový pohľad z východu
* Celkový pohľad zo severuCelkový pohľad zo severu
* Celkový pohľad z juhuCelkový pohľad z juhu
* Pohľad na chrám zo severozápadnej časti rovnomenného parkuPohľad na chrám zo severozápadnej časti rovnomenného parku
* Detail jednej z bočných stienDetail jednej z bočných stien
* Interiér chrámu a ikonostasInteriér chrámu a ikonostas

Referencie
----------

1. ↑  opoznai.bg
2. ↑  svsedmochislenitsi.com

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chrám svätých Sedmopočetníkov (Sofia)**
**Dromeus** (starogr. *Δρομεύς* – *Dromeus*) bol dvojnásobný olympijský víťaz v dolichu v 5. stor. pred Kr.

Dromeus zo Stymfélu na Peloponéze zvíťazil v dolichu, t. j. *v dlhom behu* na 74. a 75. olympijských hrách v rokoch 484 a 480 pred Kr. Okrem víťazstiev v Olympii, zvíťazil dvakrát v tejto disciplíne na pythijských, trikrát isthmiských a päťkrát na nemejských hrách. V Olympii zaviedli dolichos na 15. hrách v roku 720 pred Kr. Spočiatku sa bežal len na sedem stadií (napokon až na 24 stadií) Prvým víťazom tejto disciplíny bol Akanthos zo Sparty.

Staroveký autor Pausanias uvádza, že Dromeus sa počas tréningu rozhodol jesť mäso a tak porušil dovtedy platnú diétu olympijských športovcov, *„syra podávaného z košov."* Diétna strava olympijských športovcov pozostávala z mäkkého syra, sušených fíg a pšeničného chleba. Pausanias počas návštevy Olympie videl v olympijskej *Altide* aj sochu Dromea, ktorú vytvoril sochársky majster Pythagoras z Rhégia.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Stephen G. Miller, *Ancient Greek Athletics* str. 213
2. 1 2 3  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 445.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 113.
4. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
6. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 569 vysvětlivky.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Kuprit** je minerál kryštalizujúci v kubickej sústave, chemicky oxid meďný - Cu2O.

Charakteristika
---------------

Kuprit vytvára oktaedrické až dodekaedrické kryštály, niekedy zdvojčatené. Vyskytuje sa aj v celistvej, zrnitej alebo kompaktnej podobe. Má červenú farbu a hnedočervený vryp. Patrí k priesvitným a polopriesvitným minerálom, na vzduchu oxiduje a priesvitnosť stráca. Má diamantový alebo polokovový lesk.

Vznik
-----

Vzniká v oxidačných častiach medených ložísk, vyskytuje sa spolu s meďou, malachitom, azuritom a inými minerálmi.

Poznávanie
----------

Rozpúšťa sa v kyseline dusičnej aj iných kyselinách, je taviteľný a plameň sfarbuje do zelena.

Výskyty na Slovensku
--------------------

Dobšiná, Gelnica, Ľubietová, Medzev (ložisko Hummel), Novoveská Huta (pri Spišskej Novej Vsi), Rožňava, Rudník, Smolník, Špania Dolina.

Pozri aj
--------

* Zoznam minerálov

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kuprit**

Externé odkazy
--------------

* Kuprit na www.mindat.org
* 

Tento článok obsahuje materiál získaný zo serveru www.mineraly.sk so súhlasom webmastera.
**Inverzné zobrazenie** alebo **inverzná funkcia** k nejakému zobrazeniu (funkcii) {\displaystyle f:A\rightarrow B} priraďuje prvkom množiny B prvky z množiny A , teda priraďuje *obrazom* zobrazení *f* ich *vzory*. Inak povedané, inverzné zobrazenie zobrazuje „opačným smerom" ako pôvodné zobrazenie.

Definícia
---------

Ak je {\displaystyle f:A\rightarrow B} zobrazenie, resp. {\displaystyle f=\left\lbrace (a,b)|a\in A,b\in B\right\rbrace }, potom inverzné zobrazenie je {\displaystyle f^{-1}:B\rightarrow A} také, že {\displaystyle f^{-1}(b)=a\Leftrightarrow f(a)=b} resp. tiež {\displaystyle (b,a)\in f^{-1}\Leftrightarrow (a,b)\in f} (tu {\displaystyle f} a {\displaystyle f^{-1}} sú v zmysle relácie).
Z toho vyplýva, že zobrazenie *f* musí byť prosté, tzn. rôznym prvkom {\displaystyle a,a'} musí priraďovať rôzne prvky {\displaystyle b,b'} - inak by nebolo jednoznačne určené, na čo sa má zobraziť prvok *b* v inverznom zobrazení.

Vlastnosti
----------

Inverzné zobrazenie je:

* jednoduché
* surjektívne („na")
* {\displaystyle f(f^{-1}(x))=f^{-1}(f(x))=x}

Ku každému vzájomne jednoznačnému zobrazeniu je možno nájsť zobrazenie inverzné.

Inverzné funkcie
----------------

Majme funkciu {\displaystyle y=f(x)} s definičným oborom {\displaystyle D} s oborom hodnôt {\displaystyle V}. **Inverznú funkciu** k funkcii {\displaystyle f} nazveme funkciou {\displaystyle x=g(y)} s definičným oborom {\displaystyle V}, ktorá každému {\displaystyle y\in V} priradí práve to {\displaystyle x\in D}, pre ktoré platí {\displaystyle y=f(x)}. 
Inverzná funkcia k funkcii {\displaystyle f} býva tiež zapisovaná ako {\displaystyle f^{-1}}.

Ak je *f* prostá funkcia, potom k nej je možné nájsť inverznú funkciu. V takom prípade je graf inverznej funkcie k *f* osovo súmerný s grafom *f* podľa osi 1. a 3. kvadrantu. Z toho vyplýva, že identická funkcia {\displaystyle f(x)=x} je inverzná sama k sebe.

Externé odkazy
--------------

* Prostá funkcia. Inverzná funkcia.
* Inverzná funkcia - vlastnosti
Súradnice: 39°17′11″S 49°25′40″V﻿ / ﻿39,2863°S 49,4277°V﻿ / 39.2863; 49.4277

**Kura** (v jazyku gruz. მტკვარი [*Mt'k'vari*], azerb. *Kür*, tur. *Kura Nehri*) je rieka v Turecku (horný tok 11,5%), v Gruzínsku (stredný tok 28,1%) a v Azerbajdžane (dolný tok 60,4%), prítok Kaspického mora. Je 1 364 km dlhá. Povodie má rozlohu 188 000 km².

Priebeh toku
------------

Pramení na Arménskej náhornej rovine v *Turecku*. Na hornom toku až k mestu Tbilisi tečie prevažne úžinami a tiesňavami (najvýznamnejšia je Boržomská úžľabina), ktoré sa striedajú s medzihorskými kotlinami a rovinami. Pod *Tbilisi* sa koryto miestami rozlieva na viac ramien a dolina rieky sa rozširuje. Sprava sa rozkladá Borčalinská rovina a zľava suchá Karajazská step. Pod ľavým prítokom Alazani tečie *Kura* uprostred suchej stepi. V *Azerbajdžane* v oblasti Mingačeviru preteká skalnatým valom Bozdag, nad ktorým bola vybudovaná priehradná hrádza Mingačevirskej priehrady. Nižšie vteká do Kuro-Arakskej nížiny, silne meandruje a tečie v nízkych brehoch. Koryto je miestami napriamené kanálmi. 236 km pred ústím do *Kaspického mora* sa do Kury vlieva najväčší prítok – Araks. Pri ústí vytvára deltu s rozlohou 100 km².

Prítoky
-------

Jej najvýznamnejšie prítoky sú:

* zľava: Veľká Liachvi, Ksani, Aragvi, Jori a Alazani (posledné dve ústia do Mingačevirskej vodnej nádrže)
* sprava: Paravani, Dzama, Tana, Tedzami, Algeti, Chrami, Šamchorčaj, Agstafa

Vodný stav
----------

Zdroj vody je zmiešaný. Prevláda snehový (36%) a podzemný (30%), ďalej nasledujú dažďový (20%) a ľadovcový (14%). Priemerný ročný prietok je:

* 30 m³/s na turecko-gruzínskej hranici,
* 205 m³/s v *Tbilisi*,
* 402 m³/s pri *Mingačevire*,
* 575 m³/s v ústi do *Kaspického mora*.

Prevažná časť vody pretečie na jar (60 až 69%). Kolísanie úrovne hladiny a prietoku vody pod *Mingačevirom* je regulovaný režimom odtokov z *Mingačevirskej vodnej nádrže*. Odtok sa blíži prirodzenému až pod ústím *Araks*. Nad *Mingačevirom* začínajú jarné povodne na konci marca, kulminuje v máji alebo až v júni a na konci júla hladina opadá. Časté sú dažďové povodne. V zime je úroveň hladiny ustálená.

Využitie
--------

Voda v rieke sa vyznačuje vysokým stupňom zakalenia. Na dolnom toku kolíše od 1900 g/m³ do 2325 g/m³. Celkový objem nánosov dosahuje 21 mil. ton za rok a tak sa delta rozširuje do mora o 100 m za rok. Pod *Tbilisi* sa voda z rieky intenzívne využíva na zavlažovanie a kanálom sa časť vody prevádza do rieky *Araks* na účely jej zavodnenia. Na *Kure* sú postavené hydroelektrárne (Čitachevi, Zahesi, Ortačala, Mingačevirská) a rad ich je tiež na prítokoch. V delte je rozšírený rybolov (jeseterov, výz, mihúľ a zubáčov). Na hornom toku sa využíva na splavovanie dreva do *Tbilisi*, pre vodnú dopravu je splavná od mesta Jevlach

Na rieke ležia mesta: Bordžomi, Gori, Mccheta, Tbilisi, Rustavi (*Gruzínsko*), Mingačevir, Jevlach, Sabirabad, Širvan, Saljany (*Azerbajdžan*).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kura (rieka v Ázii)**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kura na českej Wikipédii.*
**Inventarizácia múzejných zbierok** sa zakladá na kontrole zbierkových predmetov. Predstavuje mimoriadne dôležitý úkon a je povinnosťou každého múzea vykonávať ju. Má administratívno-právny, ale aj muzeologický význam. Je zároveň dokladom pri policajnom vyšetrení a súdnom konaní pre určenie rozsahu škody alebo straty zbierkového predmetu. Záznamy o inventarizácií sú natrvalo uchovávané.

*Periodická inventarizácia* sa zakladá na pravidelnej, periodicky sa opakujúcej fyzickej kontrole celého zbierkového fondu múzea. Jej cieľ spočíva v identifikácií každého zbierkového predmetu zainventovaného v Prírastkovom protokole (Knihe prírastkov), zistení jeho prítomnosti v múzeu a momentálneho fyzického stavu, zodpovedajúcom uložení v depozitári, expozícií alebo výstave. Týka sa tiež predmetov, ktoré sú dočasne vyňaté z depozitárov alebo umiestnených v stálej expozícií prípadne prebiehajúcej výstave.

*Komplexná periodická inventarizácia* je vykonávaná pravidelne, raz za 5 rokov alebo aj postupne ak je veľa zbierkových predmetov a to na príkaz riaditeľa múzea. Túto činnosť robí trojčlenná inventarizačná komisia a členom je aj kustód kontrolovanej zbierky, správca zbierok a poverený administratívny pracovník. Pri múzeách, ktoré spravujú menší počet zbierok sa robí v celom rozsahu, naopak pri väčších počtoch zbierok je rozložená na niekoľko rokov alebo sa vykoná neperiodicky. Zároveň by mala byť robená aj po každom návrate predmetu z výstavy mimo výpožičiek. Prítomnosť aj neprítomnosť predmetov či už pri periodickej aj námatkovej inventarizácií býva zaznamenaná do inventarizačných hárkov. Inventarizácia sa robí aj do evidenčnej rubriky v Prírastkovom protokole, do ktorého sa zaznamenajú okolnosti jeho neprítomnosti, poškodenia, straty.

*Podľa počtu zbierkových predmetov* sa vykonáva každé 2 roky do 15 000 kusov predmetov, každé 3 roky do 30 000 kusov, každé 4 roky do 50 000 kusov, každých 5 rokov do 100 000 kusov, každých 6 rokov do 500 000 kusov a každých 7 rokov ak presahuje 500 000 kusov.

Zdroje
------

* Mruškovič, Štefan-Darulová, Jolana-Kollár, Štefan: *Múzejníctvo, muzeológia a kultúrne dedičstvo.* Banská Bystrica: Fakulta humanitných vied Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici, 2005, 254s. ISBN 80-8083-160-2
* Zákon NR SR č. 206/2009 Z. z *o múzeách, galériách a ochrane predmetov kultúrnej hodnoty*
**Ivan Györffy** (\* 28. december 1830, Mociu, dnešné Rumunsko – † 16. jún 1883, Ostrihom, dnešné Maďarsko) bol maďarský pedagóg.

Životopis
---------

Narodil sa v Mociu v Klužskej župe. Štúdium na gymnáziu ukončil v Kluži.  
 
Po zložení učiteľských skúšok získal diplom od cisársko-kráľovského miestodržiteľa v Sibiu (maď. *Nagyszeben*). Po troch rokoch ho pozvali do Alba Iulie (maď. *Gyulafehérvár*) za zbormajstra biskupskej katedrály. Tam pôsobil sedem rokov ako organista. Roku 1862 ho v Zente (dnešné Srbsko) zvolili za profesora. Svoju rozsiahlu literárnu činnosť začal r. 1862 v novinách *Katholikus Néplap* (K výchove náboženskej morálky katolíckej mládeže) a pokračoval vo viacerých ďalších novinách. Roku 1867 ho uhorský prímas Ján Šimor pozval do Ostrihomu, kde sa stal hlavným učiteľom prímaskej cvičnej školy. Túto školu často vyhľadávali i zahraniční záujemcovia. V Ostrihome zriadil a viedol verejnú knižnicu so 4 000 zväzkami. Jeho jazykovedná zbierka urobila veľkú službu maďarskej jazykovede. 

Zomrel 16. júna 1883 v Ostrihome.

Práca
-----

Györffy patrí medzi zakladateľov Eötvösovho kolégia a je spoluautorom Maďarskej encyklopédie. Napísal 4 učebnice pre ľudové školy – do slovenčiny ich preložil Andrej Kubina

* Zemepisná knižôčka
* Dejepis Uhorskej krajiny
* Prírodopis
* Silozpyt s počiatkami lučby.

V roku 1879 na celoštátnej výstave kníh v Stoličnom Belehrade jeho učebnice a učebné pomôcky získali bronzovú medailu.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 7912 1622
* NK ČR: ola2003175128
* PIM: PIM98823
* VIAF: 84982821
Cisár Karol IV. vydal Zlatú bulu, ktorá 400 rokov určovala počet kurfirstov
Kurfirsti pri voľbe cisára
**Kurfirst** (z nem.  „voliace knieža": *küren*= voliť + *Fürst* = knieža) alebo zriedkavo **knieža voliteľ** či **knieža volič** bolo ríšske knieža s právom voliť kráľa rímskonemeckej ríše. Neskôr bol kráľ pápežom „povýšený" na cisára. Pôvod tejto funkcie nie je úplne jasný. Prvýkrát sa kurfirsti spomínajú pri voľbe Alfonza X. Múdreho a Richarda Cornwallského v 13. storočí.

Pôvodne volili kráľa všetky ríšske kniežatá. Okolo polovice 13. storočia sa počet kurfirstov ustálil na sedem, čo v roku 1356 formálne spísal cisár Karol IV. svojou Zlatou bulou. Týchto sedem je:

* traja duchovní:
	+ arcibiskup kolínsky (arcikancelár v Itálii, dnešnom Taliansku)
	+ arcibiskup mohučský (arcikancelár pre nemecké časti ríše)
	+ arcibiskup trevírsky (v dnešnom Burgundsku)
* štyria svetskí:
	+ kráľ český (arcičašník)
	+ vojvoda saský (arcimaršálik)
	+ markgróf brandenburský (arcikomorník)
	+ falcgróf rýnsky (arcistolník, truchsas)

Predsedal im arcibiskup mohučský, ktorý mal právo korunovať kráľa. Zástupcom predsedu bol vojvoda saský. 

Počet a členstvo sa v histórii viackrát menil. V roku 1620 bol Fridrich V. Falcký zbavený hodnosti kurfirsta a tá bola daná vojvodovi bavorskému, no po vestfálskom mieri v roku 1648 bolo kurfirstvo Falcku vrátené, čím stúpol počet voličov na osem. Ako deviaty kurfirst pribudol v roku 1692 vojvoda brunšvicko-lüneburský (Braunschweig-Lüneburg) v Hannoveri. Na osem členov klesol zbor kurfirstov v roku 1777 vymretím priamej línie bavorských Wittelsbachovcov, keď bavorské a rýnske elektorstvo bolo spojené v osobe Karla Theodora zo Sulzbachu. 

Po mieri v Luneville v roku 1801 za napoleonských vojen boli duchovné kniežatstvá na ľavom brehu Rýna (Kolín a Trevír) sekularizované, čím poklesol počet kurfirstov na šesť. V roku 1803 bol ich počet zvýšený na 10 tým, že sa kurfirstami stali vojvoda bádenský, vojvoda württemberský, vojvoda hessensko-kasselský a arcibiskup salzburský. V roku 1805 bolo kurfirstvo Salzburgu odňaté a dané arcibiskupovi würzburskému. Praktický výkon kurfirstských právomocí zanikol 6. augusta 1806, keď sa František II. zriekol zvláštnym patentom hodnosti cisára Svätej ríše rímskej. Posledným kurfirstom bol Fridrich Wilhelm II. hessenský, majiteľ hořovického panstva v Čechách, zbavený svojej krajiny v roku 1866 Pruskom, zomrel v roku 1875. Ako odznak používali kurfirsti purpurovú čiapku s hermelínovým lemovaním pri spodnom okraji a s hermelínových chvostíkom na vrchole.

Pozri aj
--------

* knieža

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kurfirst**
**„Invece no"** (slovensky: *Naopak nie*) je popová pieseň talianskej speváčky Laury Pausini z jej albumu *Primavera in anticipo* vydaná 24. októbra 2008. *„En cambio no"* je jej španielska verzia, ktorá sa stala úvodnou zvučkou mexickej telenovely En nombre del amor (V mene lásky). Pieseň vyšla aj pre brazílsky trh v portugalčine pod názvom *„Agora não"*.

Tracklist
---------

**Taliansko**

1. „Invece no"

**Španielsko**

1. „En cambio no"

Videoklip
---------

Klip bol natočený v USA v októbri 2008. Réžíroval ho Alessandro D'alatri. Zobrazuje príbeh mladého amerického vojaka a jeho priateľky.

Tabuľky
-------

| Tabuľka | Pozícia |
| --- | --- |
| Európa | 36 |
| Taliansko | 2 |
| Španielsko | 35 |
| Švajčiarsko | 52 |
| U.S. *Billboard* Latin Pop Airplay | 9 |
| U.S. *Billboard* Hot Latin Songs | 28 |
|

Referencie
----------

1. ↑  italiancharts
2. ↑  swisscharts

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku neznámeho mena na neurčenej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
Zvyšky inzuly v Ríme v blízkosti Kapitolu a Aracoeli
**Inzula** (množné číslo *inzuly*) predstavujú v architektúre starovekého Ríma veľké nájomné domy pre nižšie a stredné triedy obyvateľstva (plebej). V prízemí sa nachádzali taverny, dielne a obchody. Ich obyvatelia žili v jednotlivých poschodiach.

Urbanizácia väčších rímskych miest spôsobila veľký dopyt po bývaní v blízkosti centra mesta. Samostatné domy boli pre väčšinu Rimanov luxusom, ktorý si mohli dovoliť len tí bohatí. Z tohto dôvodu sa začalo so stavbou nájomných bytových domov. Takéto domy boli väčšinou stavané s minimálnymi nákladmi a mnohokrát zo špekulatívnych dôvodov. Ich konštrukcia bývala nevalného charakteru, boli náchylné k požiarom a zrúteniam. Kvôli týmto nebezpečenstvám bývali byty v najvyšších poschodiach najlacnejšie a zároveň aj najmenej žiadané.

Inzuly mohli mať až 6 alebo 7 poschodí. Niektoré mali dokonca aj 8 a 9 poschodí, ale také boli postavené ešte predtým, než boli vydané obmedzenia veľkosti stavaných domov. V inzule mohlo žiť až 40 ľudí na iba 400 m². V každej sa väčšinou nachádzalo 6 až 7 bytov.

Kvôli nebezpečenstvu ohňa a zrútenia bola výška inzuly obmedzená cisárom Augustom na 70 rímskych stôp (20,7 m) a následne, po veľkom požiari Ríma, cisárom Nerom na 60 rímskych stôp (17,75 m). V čase najväčšieho rozvoja Ríma sa tu nachádzalo až 50 000 inzul v porovnaní s 2000 súkromnými domami (tzv. domus).

Rovnako ako domy majetných Rimanov, boli aj inzuly vybavené vodovodmi a kanalizáciou, ako je popisované v Strabónovom diele.

Názov "insulae" bol odvodený od latinského výrazu pre ostrovy. Tieto budovy totiž z vtáčej perspektívy vyzerali ako ostrovy ohraničené zo všetkých strán okolitými ulicami.

Rimania boli prvou civilizáciou, ktorá začala stavať bytové domy.

Referencie
----------

1. ↑  Jiří Kraus et al.. *Slovník cudzích slov (akademický) Druhé, doplnené a upravené slovenské vydanie*. Bratislava : SPN, 2005. Dostupné online. ISBN 80-10-00381-6.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Insula (budova) na českej Wikipédii.*
**Fundamentalizmus** (z latinského *fundamentum* – základ) vo filozofii vedy: stanovisko, podľa ktorého existuje jednak istá hierarchia vied a v rámci nej základný stupeň, na ktorom budujú všetky ostatné; pre lepšie odlíšenie od náboženského fundamentalizmu je v kontexte teórie vedy vhodnejšie hovoriť o fundacionalizme alebo fundacionalistickej teórii.

Taktiež ide o urputné dodržiavanie základných princípov. Je protikladom modernizmu. Najčastejšie sa používa v spojitosti s náboženstvom, kde označuje smery, vyžadujúce doslovný výklad základných kníh a ich aplikácií do života. Býva spojený s presvedčením o absolútnosti vlastnej pravdy, sprevádzaným netoleranciou k odlišným názorom.

Pôvodne bol označením pre určitú skupinu protestantského hnutia v USA od prelomu 19. a 20. storočia; v 80. rokoch sa termín rozšíril v médiách a začal sa používať v zmysle „krajné alebo ultrakonzervativné krídlo" na najrôznejšie hnutia a myšlienkove smery, stále viac ale na islamský extrémizmus. Vecná oprávnenosť tohto používania býva spochybňovaná.

Referencie
----------

1. 1 2 3  fundamentalismus. In:  *Velký sociologický slovník*. Vyd. 1. Zväzok I A – O. Praha : Karolinum, 1996. 1627 s. ISBN 80-7184-311-3. S. 325-326.

Pozri aj
--------

* Modernizmus

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Atol Funafuti s vyznačeným najväčším ostrovom Fongafale
Pláž na atole Funafuti
**Funafuti** je hlavným z deviatich atolov tvoriacich ostrovný štát Tuvalu v južnom Tichom oceáne. Je oficiálnym hlavným mestom štátu (hoci sa niekedy nesprávne uvádza mesto Vaiaku alebo ostrov Fongafale)

Pri sčítaní v roku 2002 mal 4 492 obyvateľov. Žije tu najviac ľudí zo všetkých ostrovov Tuvalu. Je tu pristávacia plocha, hotel Vaiaku Langi Hotel, administratívne budovy a domy postavené tak tradičnými postupmi z palmových listov, ako aj z betónových kvádrov. Najvýznamnejšou budovou je tuvalský kostol.

História
--------

Tongania často napádali Funafuti v pravidelných intervaloch. Pri každom nájazde uniesli dieťa. Z toho, ako vyrástlo, usúdili, že na Funafuti vyrástala ďalšia generácia dosť stará na ďalší boj, mohli teda usporiadať ďalší nájazd a zopakovať ho, kým neboli porazení a viac sa nevrátili. Od tej doby bol na Funafuti pokoj až dovtedy, čo prišli peruánski otrokári v 19. storočí.

Moc na Funafuti bola v rukách náčelníkov až dovtedy, čo Samoánsky pastor priviedol tento systém k zániku. Iakopa, náčelník v dobe, kedy na ostrov prišiel prvý pastor, sa vzdal svojho čestného postavenia a práva dostávať korytnačie hlavy.

Tým bolo odovzdané príliš veľa a koniec bol nezvratný. Iakopov syn Elia, ktorý zomrel v roku 1902, bol posledným náčelníkom. On bol tiež tým, kto povolil kapitánovi Davisovi vztýčiť britskú vlajku na atole v roku 1892. Hovorí sa, že predtým ho donútili pochodovať pod paľbou ich pušiek.

Poloha a charakter územia
-------------------------

Funafuti je úzky stočený pruh zeme, široký od 20 do 400 metrov obklopujúci veľkú lagúnu Te Namo, ktorá má dĺžku vyše 20 km. Je tu najmenej 33 ostrovčekov, z ktorých je najväčší Fongafale. Iba tri ostrovy sú obývané, a to práve Fongafale, Funafala a Motuloa.

### Ostrovy a ostrovčeky

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * Amatuku
* Avalau
* Falaoigo
* Fale Fatu
* Fatato
* Fongafale
* Fuafatu
* Fuagea
* Fualefeke
* Fualopa
 | * Funafala
* Funamanu
* Luamotu
* Mateika
* Motugie
* Motuloa
* Mulitefala
* Nukusavalevale
* Papa Elise
* Pukasavilivili
 | * Te Afuafou
* Te Afualiku
* Tefala
* Telele
* Tengako
* Tengasu
* Tepuka
* Tepuka Vili Vili
* Tutanga
* Vasafua
 |

Zaujímavosti
------------

Na ostrove je dodnes možné vidieť vraky lietadiel z druhej svetovej vojny, kedy bola pristávacia plocha používaná americkými vojakmi pri obrane Kiribati.

Misionár George Turner zaznamenal legendu, ktorá hovorí, že ostrov Funafuti bol prvýkrát obývaný ježovkou, ktorej potomkovia boli muž a žena.
*Médeia rozsekáva svojho brata Apsyrta*, auto:Martin Didier Pape cca.1580-1590
**Apsyrtos** (starogr. Ἄψυρτος – Apsyrtos) je v gréckej mytológii syn kolchidského kráľa Aiéta, vnuk boha slnka Hélia, brat Chalkiopy a Médeie.

Keď sa Argonauti s Iasónom a Médeiou zmocnili v Kolchide zlatého rúna ušli na lodi Argó, kráľ Aiétes preto poveril svojho syna Apsyrta, aby ho s kolchidským vojskom prenasledoval. Loď Argonautov plávala smerom k rieke Istros, k dnešnému Dunaju. A náhoda chcela, že obe lode vplávali takmer v ten istý čas do ústia rieky a stretli sa na sútoku dvoch ramien. Keď Argonauti videli, že nepriateľ je v presile a uniknúť už nemôžu, obrátili sa o pomoc k Médeii. Zatiaľ čo muži oboch táborov proti sebe bojovali, ľsťou vylákala brata Apsyrta na tajnú schôdzku. Na dohodnutom mieste však čakal v úkryte Iasón a nič netušiaceho Apsyrta prebodol mečom. Jeho telo potom rozsekal a hodil do rieky. Kým sa Kolchiďania zdržali hľadaním a vyťahovaním jeho údov, Argonautom ostalo dosť času na útek. 

V niektorých verziách tohto mýtu je Apsyrtos malý chlapec, ktorého sestra Médeia zobrala pri úteku na loď a prenasledoval ich Aiétes. Keď Aiétes Argonautov dohonil, Médeia zabila a rozsekala Apsyrta, aby otca zdržala zbieraním jeho pozostatkov. 

Iná verzia mýtu o Argonautoch uvádza Apsyrta pod menom Faethón, čiže žiariaci, pretože bol vraj krásny muž. Nič iné však so synom boha Hélia spoločné nemá, len meno.

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Apsyrtos na českej Wikipédii.*
**Oliver Bašovský** (\* 28. december 1930, Pečeňady – † 28. jún 2003, Bratislava) bol slovenský humánny (hlavne sídelný) a regionálny geograf a vysokoškolský pedagóg.

Životopis
---------

Po maturite na gymnáziu v Piešťanoch študoval na geologicko-geografickej fakulte a Prírodovedeckej fakulte UK pedagogický smer biológia-geológia-zemepis (1950-1954). Po skončení štúdia pracoval ako štátny úradník na Povereníctve školstva. V roku 1960 nastúpil na UK v Bratislave ako odborný asistent. V Prahe absolvoval externé ašpirantské štúdium u prof. RNDr. Jaromíra Korčáka, DrSc. na Karlovej univerzite (1965). 

Ešte pred príchodom na fakultu externe vypomáhal pri niektorých kurzoch z regionálnej geografie socialistických krajín. Postupne sa habilitoval a aj inauguroval a stal sa univerzitným profesorom. Bol viacnásobným prodekanom Prírodovedeckej fakulte UK. V roku 1974 spolu s prof. M. Luknišom založili tretiu geografickú katedru, Katedru regionálnej geografie, na ktorú prešiel aj s časťou spolupracovníkov z Katedry ekonomickej geografie. Vedeckým zameraním sa profiloval najmä ako sídelný geograf.

Je pochovaný v Bratislave na Cintoríne Vrakuňa.

Referencie
----------

1. ↑   cintoriny.sk. Dostupné online.

Literatúra
----------

* LAUKO, Viliam (2002-2003). *Prof. RNDr. Oliver Bašovský, DrSc. 70-ročný*. Acta Facultatis rerum naturalium Universitatis Comenianae, Geographica Nr. 42, Bratislava : Univerzita Komenského, s. 3-10

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0001 1667 6054
* LCCN: n89610517
* NK ČR: jn20000600656
* SNK: 151101
* VIAF: 70533941
* WorldCat: lccn-n89610517
**Auguste Prosper Daguillon** (\* 6. júl 1862, Paríž, Francúzsko – † 17. júl 1908, Paríž) bol francúzsky botanik. Má v Medzinárodnom registri mien rastlín skratku **Daguillon**.

Životopis
---------

Jeho otec bol štátny úradník. Študoval v Paríži a získal bakalársky titul v roku 1879. Bol prijatý na École polytechnique aj na École normale supérieure. Absolvoval v roku 1883 a v roku 1884, docentom sa stal v roku 1885. Jeho dizertačná práca (1890) sa zameriava na morfologický výskum na listoch ihličnanov. Oženil sa v roku 1892 a mal päť detí.

Učil na školách vo Vanves (1884), Bordeaux (1885), Vanves (1886), Paríži (1890). V roku 1894 začal vyučovať na fakulte v Paríži ako asistent (1894), odborný asistent (1900) a potom ako pomocný profesor (1905). Stal sa viceprezidentom Société botanique de France. Je autorom mnohých učebníc.

Dielo
-----

* 1887, *Notions de zoologie à l'usage de l'enseignement secondaire*
* 1891, *Notions de botanique à l'usage de l'enseignement secondaire*
* 1893, *Cours complet d'histoire naturelle, à l'usage de l'enseignement primaire supérieur*
* 1897, *Anatomie et physiologie animales, à l'usage des élèves de l'enseignement secondaire classique*
* 1904, *Précis d'histoire naturelle (zoologie, botanique, géologie)*

Literatúra
----------

* Christophe Charle et Eva Telkes (1989). *Les Professeurs de la Faculté des sciences de Paris. Dictionnaire biographique (1901-1939)*, Institut national de recherche pédagogique (Paris) et CNRS Éditions, collection *Histoire biographique de l’Enseignement* : 270 p. ISBN 2-222-04336-0

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Auguste Prosper Daguillon na francúzskej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 12992058n
* GND: 1037170393
* ISNI: 0000 0000 4369 842X
* LCCN: no90024923
* VIAF: 38936493
* WorldCat: lccn-no90024923
alafranga v Hindlijanovom dome v Plovdive
**Alafranga** (bulh. Алафранга) je druh bohato zdobenej interiérovej dekoratívnej niky polkruhového klenutého tvaru, ktorá sa zvykne vyskytovať v bulharských obrodeneckých domoch.

Stavali sa väčšinou v domoch bohatých občanov približne od polovice 19. storočia. Umiestnené bývali buď ako samostatný prvok alebo bývali súčasťou steny. Do vnútorného priestoru niky sa buď vkladal nejaký okrasný prvok, typicky kvety alebo zrkadlo, alebo bola dekoratívnymi freskami vyzdobená samotná alafranga a tvorila okrasný prvok sama o sebe. Motívy fresiek v alafrangách bývali často orientálne obrazce, zátišia s kvetmi, ale aj vyobrazenia krajiniek a výjavov z miest. Často tak pôsobili ako pomyselné okno, cez ktoré človek mohol vidieť výjav z iluzórnej krajiny.

Pôvod slova
-----------

Slovo pochádza z talianskeho výrazu *alla franca* a doslovne by sa dal preložiť ako *po francúzsky*, alebo *na francúzsky spôsob*. V prenesenom význame môže výraz znamenať aj *po európsky*, alebo *na európsky spôsob*.

Výskyt
------

Alafrangy sa vyskytujú v mnohých domoch z obdobia bulharského národného obrodenia. Významným centrom výskytu tohto architektonického prvku je Plovdiv, kde sa alafrangy nachádzajú napríklad v Chindlijanovom dome, v Dančovovom dome, v Kliantiho dome, v dome Verena Stamboľana, v Nedkovičovom dome, alebo v dome, kde sa dnes nachádza plovdivské Etnografické múzeum. Ďalej sa nachádzajú napríklad v Koprivštici (Oslekovov dom, Ľutovov dom), v Slivene (Marinkevov dom), v Karlove, v Kazanlăku, ale aj v ďalších bulharských mestách.

Galéria
-------

* jedna z alafráng v Chindlijanovom dome v Plovdivejedna z alafráng v Chindlijanovom dome v Plovdive
* alafranga v Lekovovom dome v Panagiurištialafranga v Lekovovom dome v Panagiurišti
* alafrangy v Georgiadiho dome v Plovdivealafrangy v Georgiadiho dome v Plovdive

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  KOLEKTÍV AUTOROV. Goľama enciklopedija BĂLGARIJA – tom 1 – a-băl. Sofia : Bălgarska akademija na naukite – Naučnoinformacionen centăr „Bălgarska enciklopedija". 2011. 4946 s. ISBN 9789548104265. S. 38 – 39. (po bulharsky)
2. 1 2 3   *Алафранга* [online]. zamoreto.com, 2015-01-27, [cit. 2022-08-30]. Dostupné online.
3. 1 2 3   *алафра̀нга* [online]. onlinerechnik.com, [cit. 2022-08-30]. Dostupné online.
4. 1 2 3 4 5  ТАНЧЕВА, Живка. *Стилът "Алафранга" се разкрива в Етнографския музей-Пловдив* [online]. bnr.bg, публикувано на 18.04.19 в 12:47, [cit. 2022-08-30]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Alafranga**
**Wimbledon 2009** bol grandslamový tenisový turnaj, ktorý sa uskutočnil od 22. júna do 5. júla 2009 na otvorených dvorcoch s trávnatým povrchom.

Seniori
-------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Wimbledone 2009*
**Švajčiarsko Roger Federer** vs. USA Andy Roddick **5–7, 7–6(6), 7–6(5), 3–6, 16–14**

### Dvojhra žien

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Ženská dvojhra na Wimbledone 2009*
**USA Serena Williamsová** vs. USA Venus Williamsová **7–6 (3), 6–2**

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Wimbledone 2009*
**Kanada Daniel Nestor / Srbsko Nenad Zimonjić** vs. USA Bob Bryan / USA Mike Bryan **7–6(7), 6–7(3), 7–6(3), 6–3**

### Štvorhra žien

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Ženská štvorhra na Wimbledone 2009*
**USA Serena Williamsová / USA Venus Williamsová** vs. Austrália Samantha Stosurová / Austrália Rennae Stubbsová **7–6 (4), 6–4**

### Zmiešaná štvorhra

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Zmiešaná štvorhra na Wimbledone 2009*
**Bahamy Mark Knowles / Nemecko Anna-Lena Grönefeldová** vs. India Leander Paes / Zimbabwe Cara Blacková **7–5, 6–3**

  


| * z
* d
* u
Wimbledon |
| --- |
| Open Era | 
* 1968
* 1969
* 1970
* 1971
* 1972
* 1973
* 1974
* 1975
* 1976
* 1977
* 1978
* 1979
* 1980
* 1981
* 1982
* 1983
* 1984
* 1985
* 1986
* 1987
* 1988
* 1989
* 1990
* 1991
* 1992
* 1993
* 1994
* 1995
* 1996
* 1997
* 1998
* 1999
* 2000
* 2001
* 2002
* 2003
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* 2008
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017

 |

| * z
* d
* u
2009 v tenise |
| --- |
| Grand Slam | 
* Australian Open
* French Open
* Wimbledon
* US Open

 |
| Okruhy | 

|  |  |
| --- | --- |
| Muži | 
* ATP World Tour
* ATP World Tour Finals
* ATP World Tour Masters 1000

 |
| Ženy | 
* WTA Tour
* WTA Tour Championships

 |

 |
| Národné súťaže | 
* Davisov pohár (Svetová skupina)
* Pohár federácie (Svetová skupina)
* Hopmanov pohár
* World Team Cup

 |
| Exhibície | 
* Capitala World Tennis Championship

 |
**Australian Open 2004** bol grandslamový tenisový turnaj, ktorý sa konal od 19. januára do 1. februára 2004 v austrálskom Melbourne. Víťazmi dvojhier sa stali Justine Heninová a Roger Federer.

Seniori
-------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Australian Open 2004*
**Švajčiarsko Roger Federer** vs. Rusko Marat Safin 7-6(3), 6-4, 6-2

### Dvojhra žien

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Ženská dvojhra na Australian Open 2004*
**Belgicko Justine Heninová** vs. Belgicko Kim Clijstersová 6-3, 4-6, 6-3 

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Australian Open 2004*
**Francúzsko Michaël Llodra / Francúzsko Fabrice Santoro** vs. USA Bob Bryan / USA Mike Bryan 7-6(4), 6-3

### Štvorhra žien

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Ženská štvorhra na Australian Open 2004*
**Španielsko Virginia Ruanová Pascualová / Argentína Paola Suárezová** vs. Rusko Svetlana Kuznecovová / Rusko Jelena Lichovcevová 6-4, 6-3

### Zmiešaná štvorhra

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Zmiešaná štvorhra na Australian Open 2004*
**Rusko Jelena Bovinová / Srbsko Nenad Zimonjić** vs. USA Martina Navrátilová / India Leander Paes 6-1, 7-6(3)

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka turnaja

| * z
* d
* u
Australian Open |
| --- |
| Open Era | 
* 1969
* 1970
* 1971
* 1972
* 1973
* 1974
* 1975
* 1976
* 1977
	+ Jan
	+ Dec
* 1978
* 1979
* 1980
* 1981
* 1982
* 1983
* 1984
* 1985
* 1986
* 1987
* 1988
* 1989
* 1990
* 1991
* 1992
* 1993
* 1994
* 1995
* 1996
* 1997
* 1998
* 1999
* 2000
* 2001
* 2002
* 2003
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* 2008
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017
* 2018
* 2019

 |
**Australian Open 2001** bol grandslamový tenisový turnaj, ktorý sa konal od 15. januára do 28. januára 2001 v austrálskom Melbourne. Víťazmi dvojhier sa stali Jennifer Capriatiová a Andre Agassi.

Seniori
-------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Australian Open 2001*
**USA Andre Agassi** vs. Francúzsko Arnaud Clément 6-4, 6-2, 6-2

### Dvojhra žien

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Ženská dvojhra na Australian Open 2001*
**USA Jennifer Capriatiová** vs. Švajčiarsko Martina Hingisová 6-4, 6-3 

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Australian Open 2001*
**Švédsko Jonas Björkman / Austrália Todd Woodbridge** vs. Zimbabwe Byron Black / Nemecko David Prinosil 6-1, 5-7, 6-4, 6-4

### Štvorhra žien

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Ženská štvorhra na Australian Open 2001*
**USA Serena Williamsová / USA Venus Williamsová** vs. USA Lindsay Davenportová / USA Corina Morariová 6-2, 2-6, 6-4

### Zmiešaná štvorhra

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Zmiešaná štvorhra na Australian Open 2001*
**USA Corina Morariová / Južná Afrika Ellis Ferreira** vs. Rakúsko Barbara Schettová / Austrália Joshua Eagle 6-1, 6-3

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka turnaja

| * z
* d
* u
Australian Open |
| --- |
| Open Era | 
* 1969
* 1970
* 1971
* 1972
* 1973
* 1974
* 1975
* 1976
* 1977
	+ Jan
	+ Dec
* 1978
* 1979
* 1980
* 1981
* 1982
* 1983
* 1984
* 1985
* 1986
* 1987
* 1988
* 1989
* 1990
* 1991
* 1992
* 1993
* 1994
* 1995
* 1996
* 1997
* 1998
* 1999
* 2000
* 2001
* 2002
* 2003
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* 2008
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017
* 2018
* 2019

 |