**Patrik Ouředník** (vo Francúzsku tiež **Patrick**, \* 23. apríl 1957, Praha) je česky a francúzsky tvoriaci spisovateľ a prekladateľ, žijúci vo Francúzsku.

Životopis
---------

Narodil sa v rodine so silným intelektuálnym zázemím, otec bol lekár a matka profesorka francúzštiny. V sedemdesiatych rokoch sa angažoval v Jazzovej sekcii, organizácii, ktorá napriek nevôli normalizačného režimu organizovala jazzové, jazzrockové a neskôr punkové koncerty, a tiež sa venovala publikačnej a vydavateľskej činnosti. Keď sa v roku 1979 Ouředník podpísal pod petíciu VONSu za prepustenie politických väzňov v Československu, definitívne si zatvoril dvere k vysokoškolskému vzdelaniu. Pracoval ako kníhkupecký doručovateľ, archivár, sanitár, skladník a poštár.

Prekladateľského debutu sa dočkal ako dvadsaťjeden ročný, keď vydal najskôr samizdatovo a o tri roky neskôr v Jazzovej sekcii zborník *Boris Vian: Kroniky, texty, povídky* (1979) a oficiálne o päť rokov neskôr v literárnom magazíne *Světová literatura* texty šansoniéra Jacquesa Brela (1984). Okrem prekladania sa intenzívne venoval šachu.

Vo Francúzsku, kam emigroval v roku 1984, pracoval najprv ako šachový konzultant, neskôr ako knihovník. Večerne vyštudoval francúzsku literatúru a ako voľný poslucháč dejiny ideí a dejiny náboženského myslenia. V rokoch 1986 – 1998 bol redaktorom a vedúcim literárnej rubriky v štvrťročníku *L’Autre Europe*. V roku 1992 inicioval založenie Slobodnej univerzity v Nouallaguete, kde od roku 1995 prednáša.

Vlastnú lexikografickú, esejistickú a prozaickú tvorbu začal uverejňovať až po odchode do emigrácie. Po česky publikoval literárne a spoločensko-kultúrne články v časopisoch *Svědectví* a *150 000 slov*, po francúzsky prispieval do periodík *L’Autre Europe*, *La Nouvelle alternative*, *Lettre internationale*, *Liber*, či *Cadmos*. Vo Francúzsku tiež vydal zborník štúdií o Vladimírovi Holanovi. Je autor hesla „Kultúra v Československu" v *Encyklopedia Universalis* (1992) a tiež lektor a spoluautor *Slovníka autorov* a *Slovníka literárnych diel* v nakladateľstve Robert Laffont (1994). Po Nežnej revolúcii začal publikovať aj v českých periodikách ako napríklad *Respekt*, *Nová přítomnost*, *Kritická příloha*, *Souvislosti*, *Prostor*, *Aluze* a i.

Dielo
-----

Dielo Patrika Ouředníka – nekonvenčné slovníky, romány, poviedky, eseje, básne, divadelné hry, literárne experimenty a mystifikácie – z neho robí z ojedinelého a nezaraditeľného autora súčasnej českej literatúry.

Roku 1988 vydal v Paríži „slovník nekonvenčnej češtiny" *Šmírbuch jazyka českého*, v ktorom spracoval viac ako šestnásťtisíc výrazov z oblasti argotu a slangu. Dielo však nie je slovníkom v pravom slova zmysle. Ouředník chcel, podľa vlastných slov, poukázať na farebnosť a vtip nekonvenčnej češtiny, na jej mnohotvárnosť. Napríklad: *Vysunul sem si extra válec a zapraskal pahejlama. Povidám pigošovi: „Zašroubuj si, vole, nebudem tu dunět nasucho."* sa do spisovnej češtiny prekladá: *Ubalil jsem si pěknou cigaretu a slastně protáhl nohy. „Ubal si rovněž cigaretu, příteli," pravil jsem svému společníku romského původu. „Když už zde musíme poshovět, využijme toho a zakuřme si."* 

Prozaickou prvotinou vydanou po Nežnej revolúcii v Česku bola rozprávka *O princi Čekankovi, jak putoval za princeznou a o všelijakých dobrodružstvích, která sa mu přitom přihodila*. V rozprávke autor dokazuje svoju jazykovú brilantnosť. Klasická rozprávková schéma, v ktorej sa princ Čekanka a jeho verný koník Zagroškudla vydávajú na cestu za princeznou, je popretkávaná jazykovou hravosťou, slovnými hračkami, či nečakanými zvratmi.

V roku 1995 vydal Patrik Ouředník prózu *Rok čtyřiadvacet*, v ktorej obratne narába so spomienkami na obdobie 1965 – 1989, spája osobné s verejným a spoločenským, dôležité s nedôležitým. Svoje spomienky nekomentuje, nevysvetľuje a neposudzuje; obracia sa na tých čitateľov, ktorí majú rovnaký, alebo podobný pocit. V rozhovore publikovanom v revue Aluze Ouředník upresňuje: *„Každá generace má, samozřejmě, své zasvěcenecké kódy. Rozdíl medzi západními a komunistickými generacemi je v tom, že individuál- ních prožitků je mnohem méně v komunismu, neboť vše je konotováno a interpretováno politicky, od volby kariéry až po milostný život. Prožitky jsou tudíž kolektivizovány na způsob zemědělské půdy a výsledkem je jakési JZD paměti."*

V roku 2001 vydal Patrik Ouředník vo vydavateľstve Paseka svoju najúspešnejšiu prózu *Europeana*, s mystifikačným podtitulom *Stručné dějiny dvacátého věku*. *Europeana* je kniha balancujúca na pomedzí beletrie a esejistiky, napísaná v naivnom tóne. Je akousi bizarnou kronikou vojen, vraždenia, myslenia, vedy, vynálezov a myšlienkových prúdov, leporelom dokumentárnych prvkov, historických dát, úvah a fiktívnych epizód týkajúcich sa najvražednejšieho storočia v dejinách ľudstva. Rozprávač do deja nevstupuje, jeho prítomnosť je iba tušená. Silný emotívny účinok prózy vychádza z nenápadného stavebného princípu, v ktorom sa prelínajú dve obrazové roviny. Prvá hovorí o otrasných následkoch a dôsledkoch svetových vojen a revolúcií, o kolaborácii vedy a techniky so zlom, o nespútaných hrách s oslobodeným sexom, o mediálnom falšovaní skutočností, o šialenstve spásonosných utópií a ďalších prejavoch dokumentujúcich šialenstvo a hystériu ľudstva. Druhá rovina je prehliadkou rôznych intelektuálnych teórií, v ktorých autor objavuje bezradnosť a ničnehovoriace prázdno. Europeana, plná čierneho humoru, irónie, sarkazmu a mystifikácií, bola preložená do viac ako tridsiatich jazykov.

V roku 2006 vydal Patrik Ouředník v nakladateľstve Torst knihu *Příhodná chvíle, 1855*, v ktorej reflektuje jeden výrazný fenomén 19. storočia – zakladanie slobodných osád v Severnej a Južnej Amerike Európanmi, túžiacimi po inom spoločenskom kontexte. Stovky utopických pokusov mali jednu spoločnú črtu: odmietali európsky spoločenský pohyb hlásaný komunistami, či socialistami, a hľadali iné, alternatívne východisko. Prvá časť knihy je spoveďou talianskeho anarchistu, ktorý sa pred rokmi pokúsil založiť slobodnú komunitu v Brazílii. Vyjde najavo, že jeho veľkolepý projekt stroskotal, nie je však jasné prečo. V druhej časti preberá úlohu narátora jeden z osadníkov, ktorý popisuje nekonečné spory, nezmyselné hlasovania o slobodnej práci, či voľnej láske. Záverečná časť ponúka štyri rôzne vyústenia príbehu, ktoré vlastne vyústeniami v pravom slova zmysle nie sú. Autor žongluje so stereotypmi a konvenciami. Možno teda uvažovať o rovnakom, alebo podobnom cieli autora ako v prípade prózy Europeana – o reštitúcii pravdy cez jazyk, ktorý podľa neho vyjadruje „pravdu doby".

Román *Ad acta*, ktorý Ouředník vydal v tom istom roku, charakterizuje autor francúzskeho doslovu ako *„falošnú detektívku a naozajstný metafyzický triler"*. Vracia sa do Prahy, „hlavného mesta bezmennej zeme". Ouředník siahol k detektívnemu románu, ale pod žánrovou zámienkou medituje o jazyku, ktorý je súčasne jediným prostriedkom k uchopeniu reality i princípom všetkých nedorozumení. Podľa autora doslovu sa Ouředníkovi podarilo uskutočniť starý flaubertovský projekt: napísať román o ničom. Ouředník sám k to mu podotýka: *„Čo je to nič? Vákuum zaplnené jazykom v zmysle do- slovnom i prenesenom. Množte sa a hovorte. Zdanie existencie, ktorú stojí za to vyjadriť, zdanie príbehu, ktorý stojí za to napísať, zdanie súvislostí, na ktoré stojí za to poukázať. Ľudský život vo svojich troch polohách: existujem (viď existencia), spejem odniekiaľ niekam (viď príbeh), dáva to nejaký zmysel (viď súvislosti). Táto knižka by sa mohla tiež volať* Len aby.*"*

Bibliografia
------------

### Próza

* *O princi Čekankovi, jak putoval za princeznou, a o všelijakých dobrodružstvích, která se mu přitom přihodila.* Volvox Globator 1993; Dybbuk 2008.
* *Rok čtyřiadvacet*. Volvox Globator 1995; Paseka 2002.
* *Pojednání o případném pití vína, totiž velikém & ustavičném...* Volvox Globator, 1995; Tako, 2002; Volvox Globator, 2012.
* *Europeana. Stručné dějiny dvacátého věku.* Paseka 2001; 2002; 2006; Volvox Globator 2012.
* *Příhodná chvíle,* 1855. Torst 2006.
* *Ad acta.* Torst 2006.
* *Histoire de France. À notre chère disparue* (Dejiny Francúzska. Našej drahej zosnulej, *francúzsky*). Allia 2014.
* *La fin du monde n'aurait pas eu lieu* (Koniec sveta vraj nenastal, *francúzsky*). Allia 2017.

### Poézia

* *Anebo*. Volvox Globator 1992.
* *Neřkuli*. Mladá fronta 1996.
* *Dům bosého*. Paseka 2004.

### Divadlo

* *Dnes a pozítří.* Větrné mlýny 2012.

### Esejistika

* *Hledání ztraceného jazyka*. Susa 1997.
* *Utopus to byl, kdo učinil mě ostrovem.* Torst 2010.
* *Svobodný prostor jazyka.* Torst 2013.
* *Correspondances • Correspondencias • Korrespondentziak* (Korešpondencia s Angelem Erro. Trojjazyčné vydanie.) Erein, San Sebastián 2016.
* *Antialkorán aneb Nejasný svět T. H..* Volvox Globator 2017.

### Lexikografia

* *Šmírbuch jazyka českého. Slovník nekonvenční češtiny.* Edice K, Paříž 1988; 1989; Ivo Železný 1992; Paseka 2005.
* *Aniž jest co nového pod sluncem. Slova, rčení a úsloví biblického původu.* Mladá fronta 1994; Volvox Globator 2011.
* *Klíč je ve výčepu.* Volvox Globator 2000; 2014.
* *Slova v zapomenutí daná. Slovář pro obecný i neobecný lid.* Volvox Globator, 2021.

### Preklady z francúzštiny

* Boris Vian: Kroniky, texty, povídky. Samizdat 1978; Jazzová sekce 1981.
* Jacques Brel: Slehlá zem. Světová literatura, 1, 1984.
* Serge Pey: Proroctví. Revue K, 16, 1984.
* Raymond Queneau: Stylistická cvičení. Jazzová sekce, 1985; Volvox Globator, 1994; 2012.
* Michel Butor: Skladiště. Revue K, 19, 1985.
* Samuel Beckett: Čekání na Godota. Odeon, 1986; Větrné mlýny, 2005; 2010.
* Boris Vian: Vlkodlak. Francouzská literatura, I, 1986.
* Samuel Beckett: Veršovánky. Francouzská literatura, I, 1986.
* Marcel Béalu: Živý mrtvý. Francouzská literatura, II, 1988.
* Claude Simon: Pozvání. Svědectví, 85, 1988.
* Samuel Beckett: Katastrofa. Svědectví, 91, 1990.
* Boris Vian: Rozruch v Andénách. Volvox Globator, 1992; 1996; 2001.
* Jacques Vaché: Dopisy z války. Volvox Globator, 1994.
* Boris Vian: Mravenci. Volvox Globator, 1994; 2001, s J. Pelánem.
* Henri Michaux: Jistý Plume. Volvox Globator, 1995.
* François Rabelais: Pantagruelská pranostyka, nesporná & neklamná & neomylná... Volvox Globator, 1995.
* Alfred Jarry: Spekulace. Volvox Globator, 1997.
* Raymond Queneau: Na ženský je člověk krátkej. Volvox Globator, 2001.
* Boris Vian: Praktická rukojeť Saint-Germain-des-Prés. Revue Labyrint, 11-12, 2002.
* François Rabelais: Pantagruel. Volvox Globator, 2022.

### Preklady z češtiny

* Vladimír Holan: À tue-silence. Éditions K, 1990.
* Jan Skácel: Paysage avec pendules. Éditions K, 1990.
* Ivan Wernisch: Au jour d’hier. Éditions K, 1990.
* Vladimír Holan: L’Abîme de l’abîme. Plein Chant, 1991.
* Miroslav Holub: Programme minimal. Circé, 1997.
* Jan Zábrana: Toute une vie. Allia, 2005; 2009.

* *Časopisecky*: Jan Neruda, Vladislav Vančura, Bohumil Hrabal, Ota Pavel, Jiří Gruša, Petr Kabeš, Olga Špilarová aj.

### Usporiadal

* Boris Vian (samizdat, Praha 1978).
* Boris Vian (Jazzová sekce, Praha 1981).
* Francouzská literatura I (Paříž 1986).
* Francouzská literatura II (Paříž 1988).
* L'Écrivain et le pouvoir (Paříž 1988).
* Podzimní píseň Paula Verlaina v českých překladech (Paříž 1988, rozšířené vyd. Praha 1993).
* Vladimír Holan (Bassac 1991).
* Des 112 façons desquelles on peut faire rouler un tonneau à huile (Limoges 1999, s J. Pelánem).
* Des 55 espèces de brodequins dont on peut s'entourer les pieds en hiver (Limoges 2001, s J. Pelánem).
* Kde domov můj, varianty a parafráze (Praha 2004).

Ocenenie
--------

* 1992: Cena Českého rozhlasu (*Anebo*)
* 1995: Cena Josefa Jungmanna (*Pojednání o případném pití vína*)
* 2001: Kniha roku, Lidové noviny (*Europeana*)
* 2004: Nominácia: Prix Médicis Étranger, Francie (*Europeana*)
* 2005: Top Shelf, The Village Voice, USA (*Europeana*)
* 2006: The Decade's Best Books, The Guardian, Velká Británie (*Europeana*)
* 2006: Nominácia: Evropská cena za literaturu, EU (*Europeana*)
* 2007: Libro dell'Anno, La Stampa, Itálie (*Příhodná chvíle*)
* 2007: Nominácia: Evropská cena za literaturu, EU (*Příhodná chvíle*)
* 2009: Prix Gourmand, Francie
* 2010: Gourmand World Award Top 4, USA
* 2010: Prix Montesquieu, Francie
* 2011: Prix Margueritte Yourcenar, Francie
* 2011: Nominácia: Book Awards AATSEEL, USA (*Ad acta*)
* 2012: Nominácia: Prix France Culture, Francie (*Ad acta*)
* 2012: Prix Grignant-les-Adhémar, Francie (*Ad acta*)
* 2013: Nominácia: Cena Českého literárního fondu
* 2013: Cena Toma Stopparda (*Svobodný prostor jazyka*)
* 2014: Státní cena za literaturu
* 2017: Nominácia: Prix des Deux magots, Francie (*La fin du monde*)
* 2018: Magnesia Litera (*Antialkorán*)
* 2018: Nominácia: Prix de la Grande Gidouille, Francie (*La fin du monde*)

Referencie
----------

1. ↑  *Uni*, 9, 2005.
2. ↑  Šmírbuch jazyka českého, 3. vyd. Paseka, 2005.
3. ↑  *Aluze*, č. 3, 2003
4. ↑  Ako upozorňuje Róbert Mankovecký v divadelnom programe Slovenského komorného divadla (Martin, 2014), názov *Europeana* je podľa slov autora množným číslom – *ta* Europeana –, presný slovenský preklad by mal byť Europeány – v zmysle európske súvislosti.
5. ↑  . Dostupné online.
6. ↑  Florence Pellegriniová: „Flaubert a Ouředník aneb Dějiny jako fraška", český preklad *Souvislosti* 1, 2012.
7. ↑  Jean Montenot: „Ad acta, ad arbitum", český preklad *Souvislosti* 1, 2012.
8. ↑  *Labyrint*, 19-20, 2007.

Externé odkazy
--------------

* Stránky Patrika Ouředníka (čs-fr-angl-it)
* Portál české literatury
* Slovník české literatury po roce 1945

Autoritné údaje: * abART: 63644
* BnF: 121024695
* GND: 103497455
* ISNI: 0000 0001 0900 4188
* LCCN: n89631458
* NK ČR: jn99240000828
* VIAF: 51719234
* WorldCat: lccn-n89631458