recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Dvojaká skutočnosť frazémy** je fakt vyplývajúci z obraznej povahy frazém. Obraz tu – už sám osebe ako "východisková mienená skutočnosť" – slúži druhotne, vo vlastnom zmysle ako homologický model "cieľovej skutočnosti", ktorý sa v teórii modelov označuje ako "originál". V semiotike je to proti "obraznej skutočnosti" – tzv. "referenčná skutočnosť", to jest vlastná skutočnosť, o ktorej sa "referuje". Je to podmienené faktom, že obraz "upozorňuje" na isté charakteristické, pre výpoveď relevantné znaky originálnej skutočnosti. Robí to však nie logickou cestou, ale sugestívnym navodením želaného vnímania tejto originálnej skutočnosti. Proti logickému modelu sa frazematický obraz vyznačuje "odhaľovacou", "usvedčovacou" útočnosťou, ktorej prijímateľ výpovede sugestívne podlieha, ako by sa nevedel tomu "ubrániť". V tom spočíva sémiotická frapantnosť frazém (p.). 

*Článok pôvodne čerpal z diela ĎURČO, Peter (ed.). Frazeologická terminológia (1995) uverejneného na webe Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied.*
**Hlinka** je nerast, ktorý má široké použitie. Ako biely pigment sa používa v maliarstve. Ako sochárska či modelárska hlina sa používa na v hrnčiarstve, keramikárstve a sochárstve, kde sa ešte upravuje pálením.

Zloženie
--------

Nemá stále zloženie, pretože vzniká rozpadom rôznych nerastov. Chemicky je to zmes hydrátov kremičitanu hlinitého (Al4(SiO4)3 · *n* H2O) s prímesami vápenca, piesku a oxidov železa, ktoré niektoré druhy hlinky sfarbujú do červena.

Podľa zloženia alebo prímesí sa nazýva tiež

* slieň - ak obsahuje viac než 25 % CaCO3
* íl - čistá hlinka, ktorá patrí do jednej z dvoch skupín
	+ kaolín - (Al2H2(SiO4)2 · H2O) obsahuje malé množstvo veľmi malých zŕn (do 1 μm)
	+ montmorillonit alebo bentonit - obsahuje až 60 % veľmi malých zŕn (do 1 μm)

Vlastnosti
----------

Veľmi malé zrná montmorillonitu a bentonitu majú značnú povrchovú plochu. Vo vlhku sa obaľujú filmom vody a sú preto schopné viazať veľké množstvo vody za vzniku suspenzie, ktorá má vlastnosti koloidného gélu. Sú schopné viazať až 80 % vody a vysušením opäť získavajú vlastnosti pevnej hmoty. Aj na pohľad suchá hlinka obsahuje 10–15 % vody.

Hlinka je stála na svetle, vzduchu, alkalickom aj kyslom prostredí.
Zľava doprava: červená krvinka, krvná doštička, biela krvinka
**Krvné doštičky** alebo **trombocyty** sú druh krvných teliesok. Sú to oválne alebo okrúhle útvary bez jadra, čiže nie sú to pravé bunky. Ich tvar je taktiež nestály. Vznikajú v kostnej dreni fragmentáciou cytoplazmy megakaryocytov. Žijú iba niekoľko (9-12) dní. U človeka je ich 150-450 × 109 v litri. Sú to najmenšie telieska v krvi.

Štruktúra doštičky
------------------

Krvná doštička vo svojom kľudovom stave predstavuje plochý sférický útvar s objemom 4-8 fl. Pri aktivácii vytvára výbežky - pseudopódiá. Štruktúru doštičky môžeme rozdeliť do štyroch všeobecných oblastí: povrch doštičky, membránové štruktúry, cytoskelet a granula. Zrelé doštičky neobsahujú jadro, avšak môžu byť v nich prítomné zvyšky RNA. Obsahujú tiež mitochondrie a zvyšky Golgiho aparátu.

Funkcia doštičiek
-----------------

Hlavnou funkciou trombocytov je zrážanie krvi za účelom zastavenia krvácania a udržania integrity endotelu.

V súčasnosti už vieme, že doštičky sú tiež aktívnymi účastníkmi komplementu a imunitného systému. Napomáhajú v procese hojenia rán tvorbou rastových faktorov, cytokínov a chemokínov.

V hemostáze majú doštičky viaceré funkcie. Sú súčasťou primárnej hemostázy, kedy sa podieľajú na tvorbe bieleho (doštičkového) trombu. Ich povrch je miestom interakcie koagulačných faktorov a sú zdrojom viacerých látok zúčastňujúcich sa regulácie hemostázy. Sú schopné priamo aktivovať koagulačné faktory FIX a FXI. Pri poškodení cievnej steny sa zhlukujú, rozpadajú a uvoľňujú trombokinázu, ktorá premieňa fibrinogén z krvnej plazmy na vláknitý fibrín a vytvára krvnú zrazeninu – trombus (krvnú zátku). Tomuto deju predchádza zúženie cievy v poranenom mieste.

Podobnú funkciu u bezstavovcov plnia koagulocyty, ktoré na rozdiel od trombocytov majú jadro.

Referencie
----------

1. ↑   *Wintrobe's clinical hematology*. Philadelphia, PA : [s.n.]. (Fourteenth edition.) Dostupné online. ISBN 978-1-4963-4742-8.
2. ↑   *Hematológia a transfuziológia : učebnica*. Praha : Grada, 2006. (1. vyd.) Dostupné online. ISBN 80-247-1779-4.

Iné projekty
------------

CommonsWikislovník
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Krvná doštička**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Krvná doštička****

| * z
* d
* u
Krv |
| --- |
| Zloženie | 
* krvná plazma
* červené krvinky
* biele krvinky
* krvné doštičky

 |
| Súvisiace témy | 
* krvná skupina
* darovanie krvi
* anémia
* zrážanie krvi

 |
**Španielska vojna za nezávislosť**, známa v iných jazykoch tiež ako *Polostrovná vojna* alebo *Vojna na Pyrenejskom polostrove*, bola jedna z napoleonských vojen. Trvala medzi rokmi 1808-1814.

Josef Bonaparte, Napoleonov brat a neapolský kráľ, bol za prítomnosti španielskych a amerických predstaviteľov vyhlásený v Bayonne za kráľa Španielska a v júli 1808 vstúpil do Madridu.

Španielsky národ sa ale touto novou, z cudziny dosiahnutou vládou cítil byť ponížený a odmietol ju preto akceptovať. Už pred Jozefovým príchodom do krajiny vypukli proti Francúzom celonárodne povstania. Velenie vzbúrencov (ústredná junta) sa síce dopustilo niektorých chýb, keď často zasahovalo nanajvýš nezmyselným spôsobom do vojenských operácií alebo odvolávala schopných generálov, avšak jeho výzvou ku guerillovej vojne v decembri 1808 nastal v bojoch zásadný zvrat. Nepretržité útoky *guerrilleros* vyčerpávali francúzskych okupantov a znemožňovali im tak využiť ich víťazstvo na otvorenom poli.

K podpore povstalcov prispeli tiež občasné ťaženie Britov do Španielska vedených Arthurom Wellesleyem, neskorším vojvodom z Wellingtonu, hoci Briti boli vždy po niekoľkých menších úspechoch prinútení postupujúcimi Francúzi k ústupu späť do Portugalska. V januári 1810 vstúpili francúzske vojská do Andalúzie a po dobytí Almeidy vpadlo v auguste 80 000 Francúzov do Portugalska s cieľom vyhnať odtiaľto Britov. Porážka povstalcov sa zdala byť neodvratnou, zvlášť keď sa predovšetkým vyššie a majetnejšie vrstvy obyvateľstva začali pridávať na stranu bonapartistického kráľa. Do Cádizu, kam sa junta uchýlila, boli zvolané CORTESY, ktoré v roku 1812 vypracovali prvú modernú, liberálnu ústavu Španielska, neformálne nazývanú *La Pepa*. Ústava počítala so vznikom konštitučnej monarchie, v ktorej by zákonodarná právomoc patrila cortesom a okrem iného tiež požadovala zrušenie inštitúcie inkvizície. Tento dokument bol vo svojej dobe nadmieru pokrokový a stal sa základom neskoršieho španielskeho ústavného vývoja.

V Portugalsku sa zatiaľ Wellesley úspešne ubránil francúzskym útokom, ktorých dlhé zásobovacie línie boli súčasne napádané španielskymi povstalcami. Wellesley bol následne Cortes poverený velením všetkých španielskych vojenských síl. V januári 1812 Wellesley začal nové ťaženie do Španielska a potom, čo porazil Francúza u Salamanky, vtiahol v auguste 1812 do Madridu. Pod tlakom posilnených francúzskych vojsk bol síce znovu prinútený k ústupu za portugalskej hranice a Madrid tak bol naposledy obsadený Francúzmi, avšak katastrofa Napoleonovho vojska v Rusku mala zásadný vplyv aj na vývoj vojny na Pyrenejskom polostrove. V júni 1813 boli Francúzi definitívne porazení v bitke pri Vitorii a následne sa pred vytrvalo postupujúcim Wellesleyom stiahli späť za Pyreneje. Španielsko tak znovu nadobudlo svoju nezávislosť.

Poprava povstalcov v Madride 3. mája 1808, obraz Francisca Goyu

  

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Španělská válka za nezávislost na českej Wikipédii.*
**Old school hip hop** je počiatočná éra hip-hopovej hudby (1979–1984).

Dejiny
------

Túto éru definujú jednoduché texty s témou "partying and having a good time", no najskôr sa objavili zložitejšie skladby obvykle s politickým kontextom. Tými sú napríklad Grandmaster Flash & The Furios Five a politicky nekorektné "The Message" (1982).

V tejto ére sa vznikol tzv. *battle rap* alebo tiež *freestyle rap*. Najstarším tzv. 'beefom' alebo konfliktom boli tzv. "Roxanne Wars", keď samozvaná Roxanne slovne zaútočila na UTFO, ktorí vydali pieseň "Roxanne, Roxanne" v roku 1984.

Crossover
---------

Prvé komerčné skladby z old-school obdobia sú:

* **1979**: "King Tim III (Personality Jock)" (US R&B #26) – Fatback Band
* **1979**: "Rapper's Delight" (US #36, US R&B #4, UK #3) – The Sugarhill Gang
* **1980**: "The Breaks" (US #87, US R&B #4, US Dance #9) – Kurtis Blow
* **1980**: "Funk You Up" (US R&B #15) – The Sequence
* **1981**: "Rapture" (US #1, US Dance #1, UK #5) – Blondie
* **1982**: "The Message" (US #62, US R&B #4, UK #8) – Grandmaster Flash & the Furious Five

Hudobníci
---------

* The Fat Boys
* Kool Herc
* Afrika Bambaataa
* The Sugarhill Gang
* The Treacherous Three
* Funky 4 + 1
* Fab 5 Freddy
* Grandmaster Flash & The Furious Five

Referencie
----------

1. ↑  Old school hip hop na Allmusic
NGC 524, šošovková galaxia v súhvezdí Ryby. Na jej zábere z Hubblovho vesmírneho ďalekohľadu vidíme miznúce špirálové štruktúry zo zvyškov prachu a plynu.
Šošovkovitá galaxia NGC 5866 sa nachádza v súhvezdí Draka 
Prachový prstenec v blízkosti jadra galaxie NGC 1553 
**Šošovková galaxia** alebo (staršie) **šošovkovitá galaxia** je prechodný typ galaxie medzi eliptickou galaxiou a špirálovitou galaxiou v Hubblovej schéme. Má tvar šošovky s vypuklým jadrom a tenším diskom, ale v jej disku chýbajú náznaky špirálovej štruktúry. Šošovkové galaxie patria medzi diskové galaxie (podobne ako špirálové galaxie), ktoré už využili alebo stratili väčšinu zo svojej medzihviezdnej hmoty, tým pádom majú veľmi malý počet novovznikajúcich hviezd. Pozostávajú väčšinou zo starých hviezd (podobne ako eliptické galaxie). Prach sa vo väčšine šošovkových galaxií nachádza v blízkosti jadra a sleduje svetelnú stopu galaktického jadra. Ak sú natočené diskom kolmo k pozorovateľovi, niekedy je ich ťažké rozoznať od eliptických galaxií.

Morfologické variácie
---------------------

Aj napriek tomu, že šošovkové galaxie nemajú toľko rôznych podôb ako špirálovité galaxie, môžu byť rozdelené do niekoľkých podtried podľa vzhľadu. Niektoré tieto variácie sú popísané nižšie.

### Guľatina

Podľa de Vaucouleurs systému klasifikácie môžu byť šošovkové galaxie rozdelené do troch podskupín založených na prítomnosti alebo absencii centrálnej guľovej štruktúry. 

* Označenie **SA0** sa dáva šošovkovým galaxiám bez zjavného jadra.
* Označenie **SB0** sa dáva pri veľmi slabo viditeľnom jadre.

### Vnútorné prstence a podtypy s vykrojením S

Niektoré šošovkové galaxie obsahujú vnútorné prstence (**S0 (r)**) a S-vykrojenie (**S0 (s)**), niektoré majú dočasné označenie (**S0 (rs)**). Nakoľko tieto označenia boli zavedené pre špirálovité galaxie, hľadanie objektov, ktoré reprezentujú niektoré z týchto tried, je veľmi obtiažne.

Referencie
----------

1. ↑   Základné názvy z astronómie. *Kultúra slova*, 1980, roč. 14, čís. 5, s. 158-172. Dostupné online [cit. 2014-10-14]. ISSN 0023-5202.

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portál |

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Lenticular galaxy na anglickej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Galaxia |
| --- |
| Hubblova schéma | Eliptická galaxia  ·  Šošovková galaxia  ·  Špirálová galaxia  ·  Špirálová galaxia s priečkou  ·  Nepravidelná galaxia  ·  Trpasličia galaxia |  |
| Štruktúra | Supermasívna čierna diera ·  Jadro galaxie ·  Priečka ·  Galaktický disk ·  Špirálové rameno ·  Galaktické halo |
| Aktívna galaxia | Relativistický jet ·  LINER ·  Rádiová galaxia ·  Seyfertova galaxia ·  Blazar ·  Kvazar |
| Interakcia | Hviezdny prúd ·  Interagujúca galaxia ·  Starburst galaxia ·  Satelitná galaxia ·  Skupina galaxií ·  Superhviezdokopa ·  Vlákna galaxie ·  Prázdnota |
| Zoznam galaxií | Najbližšie ·  Kvazary ·  Špirálové galaxie |
Prvá strana románu s rukopisnými poznámkami Marcela Prousta bola vydražená v roku 2000 za 663 750 £
**Hľadanie strateného času** (franc. À la recherche du temps perdu) je román Marcela Prousta, jeho najznámejšie dielo.

Je to moderný psychologický román, uvádza čitateľa do prostredia vyššej spoločnosti- od prelomu 19. a 20. storočia po 1. svetovú vojnu. Autor novým spôsobom oživil vnútorný život hrdinu - pána Swanna - prostredníctvom oživovania spomienok, vyvolávaných aj náhodnými podnetmi. Autor dokazuje, že minulosť, zdanlivo zabudnutá a prekrytá novými zážitkami, v nás trvá a ovplyvňuje povahu človeka.

Román je rozdelený na sedem častí:

* *Na Swannovej strane*
* *V tieni kvitnúcich dievčat*
* *Svet Guermanovcov*
* *Sodoma a Gomora*
* *Uväznená*
* *Zmiznutá Albertína*
* *Čas nájdený*

Filmové spracovania
-------------------

O filmové stvárnenie sa pokúšali Luchino Visconti a Joseph Losey, avšak z finančných dôvodov neboli ich projekty realizované. Navzdory svojej dejovej zložitosti sa román predsa len dočkal sfilmovania. V roku 1984 natočil Volker Schlöndorff film *Svannova láska* (*Un Amour de Swann*). Film vychádza z druhej časti prvého dielu a je doplnený i o niektoré deje z ďalších dielov. Hlavné úlohy stvárnili Jeremy Irons a Ornella Muti, vo vedľajších sa objevili napr. Alain Delon alebo Fanny Ardantová.

V roku 1999 sfilmoval Raúl Ruiz posledný diel románu - *Čas nájdený* (*Le Temps retrouvé*) s Catherine Deneuveová v hlavnej úlohe.

V roku 2000 adaptovala veľmi voľne Chantal Akermanová 5. diel vo filme *Zajatkyňa* (*La Captive*).

Referencie
----------

1. ↑  *Svannova láska* na CSFD.cz
2. ↑  *Čas nájdený* na CSFD.cz
3. ↑  *La Captive* na CSFD.cz

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hľadanie strateného času**
Antarktická ľadová kryha.
**Kryha** alebo **ľadová kryha** (pre veľké kryhy aj: **plávajúci ľadovec**, **ľadovec**, **ľadový vrch**, **ľadová hora**) je označenie pre veľký kus ľadu, ktorý sa odlomil od ľadovca alebo ľadového poľa, ktorý pláva na hladine vody.

Hustota sladkovodného ľadu je asi 920 kg/m3, kým hustota morskej vody je asi 1 025 kg/m3. Preto je zvyčajne okolo 90% objemu ľadovej kryhy ponoreného pod morskou hladinou. Je veľmi ťažké určiť skutočný tvar ľadovca len podľa toho, čo je vidieť nad hladinou. Na základe tejto skutočnosti sa používa obrat špička ľadovca pre označenie problému, ktorý je podstatne väčší než sa na prvý pohľad zdá.

Ľadová masa môže byť veľmi odolná a dokáže ľahko poškodiť oceľové pláty lodí. Ľadové kryhy sú veľmi nebezpečné pre lodnú dopravu. Asi najznámejšou lodnou katastrofou, spôsobenou zrážkou s ľadovou kryhou bolo potopenie parníka Titanic v apríli 1912.

Ľadové kryhy sú problémom aj na riekach. Najmä v období jarného topenia či odmäku všeobecne môže ľadochod poškodzovať konštrukcie mostov alebo svojim nahromadením zahradiť tok rieky a spôsobiť jej vyliatie mimo koryta.

Poznámky
--------

1. ↑  Názvy podľa *Slovník spisovné češtiny* a *Veľký slovensko-ruský slovník*, *Zem*, 2004, *Nemecko-slovenský slovník*.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kra na českej Wikipédii.*
**Stračinský potok** je potok na Hornom Považí, v severnej časti okresu Považská Bystrica. Je to ľavostranný prítok Papradnianky, meria 2,8 km a je tokom IV. rádu.

Pramení v Javorníkoch, v podcelku Nízke Javorníky, v časti Javornícka brázda, na juhozápadnom svahu Dúbravky (592,9 m n. m.) v nadmorskej výške cca 520 m n. m. Spočiatku tečie severojužným smerom, na hornom toku priberá najprv pravostranný prítok z juhozápadného svahu Dúbravky, potom ľavostranný prítok z južného svahu Dúbravky a opäť zľava aj prítok (421,6 m n. m.) z juhozápadného svahu Stračinca (543,8 m n. m.). Následne sa stáča juhozápadným smerom, v blízkosti obce Papradno potom juhojuhovýchodným smerom. Napokon sa oblúkom stáča na juhozápad, na krátkom úseku preteká intravilánom susednej obce Brvnište (časťou Libava), kde sa severozápadne od centra obce vlieva v nadmorskej výške približne 368 m n. m. do Papradnianky.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-01-31]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-01-31]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Papradnianky |
| --- |
| *Papradnianka* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Komjatný potok
* Koškovec
* Krížovec
* Medvedie
* Ostravický potok
* **Papradnianka**
* Stračinský potok
* Uhoľný potok
* Západliská
* Žilín

 |
**Šota Rustaveli** (gruzínsky შოთა რუსთაველი, žil v 12. storočí) bol gruzínsky básnik, pokladaný za jedného z najväčších gruzínskych klasikov. Je autorom gruzínskeho národného eposu *Junák v tigrej koži* (*Vepkhist'q'aosani*), jedného z najvýznamnejších diel gruzínskej poézie, v ktorom ospevuje rytierské ideály. Rustaveli je pravdepodobne aj autorom niekoľkých ďalších lyrických básní a epigramov.

O jeho živote sa vie len málo, bol zrejme vzdelaný a vysoko postavený šľachtic na dvore Tamary. Posledné roky života prežil pravdepodobne v Jeruzaleme, ale ani jedna z týchto informácií nie je úplne istá.

Jeho dielo *Junák v tigrej koži* bolo preložené do mnohých svetových jazykov. Napríklad do angličtiny ho preložili okolo roku 1880 manželia Suttnerovi pri svojom pobyte v Gruzínsku (1876 – 1885). Do slovenčiny dielo preložil Miloš Krno v roku 1980.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Šota Rustaveli na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 84681
* BnF: 130916428
* GND: 119468638
* ISNI: 0000 0001 2145 1992
* LCCN: n80032198
* NK ČR: jn20031230011
* VIAF: 100218337
* WorldCat: lccn-n80032198
**Stračaník** je potok na Horehroní, vo východnej časti okresu Brezno. Je to ľavostranný prítok Hrona, meria 5,8 km a je tokom III. rádu. 

Pramení v Stolických vrchoch, v podcelku Stolica, na severnom svahu Kyprova (1 390,7 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 1 270 m n. m. Na krátkom úseku tečie západným smerom, zľava priberá prítok spod sedla Severná lúka (1 172 m n. m.) a stáča sa na sever. Preteká Dlhou dolinou, sprava priberá prítok spod kóty 1 402,3 m a zľava spod Župkovej Magury (1 246,2 m n. m.). Následne pokračuje cez Spišsko-gemerský kras, stáča sa na západoseverozápad a preteká krasovou oblasťou s viacerými jaskyňami na oboch brehoch (Dionýškova, v Tatričkách, Ladzianskeho). Napokon sa na krátkom úseku stáča viac na severozápad a neďaleko osady Červená Skala ústi v nadmorskej výške cca 798 m n. m. do Hrona.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-09-10]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-09-10]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Hrona (od prameňa po Hronec) |
| --- |
| 
* Bartková
* Brezinka
* Čeremka
* Dudlavá
* Dudlavka
* Handulín
* Havraník (prítok Hrona, Šumiac)
* Havraník (prítok Hrona, Vaľkovňa)
* Heľpiansky potok
* Hlboký potok
* Hnilec
* Homoľa
* Hronček
* **Hronec**
* Hučanské
* Kopanický potok
* Kováčovský potok
* Krivuľa
* Krivý potok
* Nehovo
* Oravcová
* Postaľ
* **Rácov**
* Skalnistý potok
* Skalný potok
* Stračaník
* Strundžanícky potok
* Sviniarka
* Šumiacky potok
* Trsteník
* Úplazový potok
* Zubrovica
* Ždiarny potok
* Župkov

 |
| 
Súvisiaca šablóna
Vodné toky v povodí Hrona (2. časť)
 |
**Stratón** (starogr. Στράτων – *Stratón*) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 77.

Stratóna z Alexandrie na 214. olympijských hrách v roku 77 korunovali olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia sa v Olympii zaviedol už na počiatku hier, t. j. v roku 776 pred Kr. a bol hlavným pretekom aj po zavedení ďalších súťažných disciplín. Menom víťaza tohto preteku sa označovala celá olympiáda.

Záznam o olympijskom víťazstve Stratóna je uvedený v zozname olympijských víťazov od starovekého historika Eusebia z Kaisareie, ktorý vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch. Eusebios zaznamenal, že v tej dobe sa Titus stal cisárom Rimanov (počas štvorročného obdobia nazývaného olympiádou).

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4 5  Eusebios, *Kronika* 2,193.
2. 1 2  James Lynch, *The Ancient Olympiads: 776 BC to 393 AD*
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 377.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.
6. ↑  Josef Šusta. *Dějepisectví*. Praha : Nákl. Historického klubu, 1933. S. 9.
7. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 363.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Podozrivý žalúdočný vred, ktorý bol biopsiou diagnostikovaný ako rakovina žalúdka
**Rakovina žalúdka** je zhubný nádor, ktorý často postihuje ľudí vo veku 40 až 60 rokov, hlavne mužov. Na začiatku choroby má pacient len necharakteristické, menšie ťažkosti v oblasti žalúdka (pocit tlaku a plnosti, miernu bolesť). Neskôr sa prejavuje mierna nechuť do jedenia, ba aj odpor k jedlu. Tieto ťažkosti sa opakujú bez určitej súvislosti s prijímaním potravy. Až neskoršie začína pacient vracať tmavú tekutinu či krv, bolesti sa zosilňujú a nastupuje celková slabosť a chudnutie. Preto je veľmi dôležité venovať pozornosť i menším ťažkostiam žalúdka, najmä ak sa opakujú. Keď človek po štyridsiatke zistí, že sa mu opakujú príznaky, ktoré pripomínajú „pokazenie žalúdka", mal by sa podrobiť podrobnému vyšetreniu. Kontrola röntgenom je veľmi spoľahlivá a môže včas zistiť rakovinu žalúdka. Veľmi cenné je vyšetrenie žalúdka dutou rúrkou s optickým zariadením na prehliadnutie sliznice žalúdka (gastroskopia). Tieto vyšetrenie sa doplňujú laboratórnymi nálezmi (krvný obraz, dôkaz krvi v stolici a vyšetrenie žalúdkovej šťavy). Pri gastroskopii sa dá odobrať aj materiál na mikroskopické vyšetrenie sliznice. Príčiny vzniku rakoviny žalúdka nie sú známe. Všeobecne sa uznáva, že sa môžu vyvinúť u ľudí, ktorí trpia na dlhotrvajúci žalúdkový katar a majú v žalúdkovej šťave menej kyseliny.
**Xenarches** (iné názvy: **Xenarchés, Xenarkes, Xenarkés**; starogr. *Ξενάρχης, Ξενάρκης* – *Xenarches, Xenarkes*, iný prepis: *Xenarchés, Xenarkés*) bol v roku 388 pred Kr. olympijský víťaz v tethrippe.

Xenarches, syn Filandrida zo Sparty, bol na 98. olympijských hrách v roku 388 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v tethrippe. Tethrippon sa v Olympii zaviedol na 25. hrách v roku 680 pred Kr. a prvým víťazom tejto disciplíny bol Pagóndas z Téb.

Staroveký autor Pausanias, ktorý v druhom storočí navštívil Olympiu, videl v olympijskej *Altide* aj sochu olympionika Xenarcha. Pausanias o tom uvádza: „*Po vojenskej výprave Médov sa venovali chovateľstvu koní najstarostlivejšie zo všetkých Grékov Lakedaimónčania. Okrem tých čo som už vymenoval, stoja týto ďalší zo spartských chovateľov koní za sochou akarnanského zápasníka, a to Xenarkés, Lykinos, Arkesilaos a Arkesilaov syn Lichas. Xenarkovi sa podarilo získať víťazstvo tiež v Delfách, v Argu a v Korinte."* V skutočnosti sa Sparťania len častejšie zúčastňovali jazdeckých pretekov v Olympii než iní. Samotný chov koní bol v tom čase preslávenejší v Argu a v Élide.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  William D. E. Coulson, Helmut Kyrieleis, *Proceedings of an international symposium on the Olympic Games, 5-9 September 1988* str. 119-120
2. 1 2 3  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,2,1.
3. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 378.
4. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
5. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 246.
6. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 566 vysvětlivky.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Xenacanthus** je vyhynutý rod žralokov z čeľade Xenacanthidae. 

Žili v mladších prvohorách. Boli to obávané dravce, ktoré sa najmä v karbóne rozšírili takmer po celom svete. Svedčia o tom nálezy ich fosílnych kostier, objavené na rôznych miestach Európy, Ameriky aj Austrálie. Aj u nás boli hojní. Žili v riekach a sladkovodných jazerách, kde boli ich hlavnou potravou v tom čase už tiež hojne rozšírené menšie druhy rýb. O spôsobe života a obživy týchto dravcov hovorí množstvo ostrých špicatých zubov, ktorými bola vyzbrojená ich tlama. Nápadný je mohutný tŕň, ktorý čnel zo zadnej časti hlavy smerom k chrbtovej plutve. Veľkosť ich tela sa pohybovala okolo 70 cm a ani väčšie druhy nepresahovali dĺžku jedného metra. 

Primitívne prvohorné pražraloky (rad Xenacanthida), medzi ktoré patrí aj Xenacanthus, sa prvý raz objavili v strednom devóne. Tvoria pomerne úzko špecializovanú vedľajšiu vetvu neveľkých žralokovitých parýb, ktoré neprežili koniec prvohôr, lebo už v strednom perme, zhruba pred 240 miliónmi rokov, vymreli.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Portál vedy o Zemi |
**Daisy Jazz Isobel Ridleyová** (\* 10. apríl 1992, Londýn, Anglicko, Spojené kráľovstvo) je britská herečka, ktorá v roku 2015 získala medzinárodné uznanie za postavu Rey zo série Star Wars.

Životopis a kariéra
-------------------

Celým menom Daisy Jazz Isobel Ridleyová, sa narodila v Londýne, v Spojenom kráľovstve. Jej prastrýko Arnold Ridley, bol dramatický herec. Promovala v roku 2010 na škole Tring Park School for the Performing Arts v Hertfordshiru.

Začínala v menších rolách ako príklad v seriáloch *Tichý svedok* alebo *Pán Selfridge*. O dosť viac sa zviditeľnila v roku 2015, keď sa pridala k natáčaniu filmu *Star Wars: Sila sa prebúdza*. Jej herecký výkon v roli Rey bol bravúrny, a okamžite si ju diváci obľúbili. Tiež sa objaví aj v ďalšej časti *Star Wars: The Last Jedi*. V roku 2015 získala medzinárodné uznanie za postavu Rey zo série Star Wars. V roku 2017 sa tiež objaví po boku Johnnyho Deppa a Penélope Cruzovej, vo filme *Vražda v Orient Expresse*.

Filmografia
-----------

* 2013 – Lifesaver (TV seriál)
* 2013 – Blue Season
* 2014 – Scrawl
* 2015 – Star Wars: Sila sa prebúdza
* 2017 – Vražda v Orient exprese
* 2017 – Star Wars: Poslední Jediovia
* 2019 – Star Wars: Vzostup Skywalkera
* 2021 – Chaos

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Daisy Ridleyová**

Externé odkazy
--------------

* Daisy Ridleyová v Internet Movie Database (po anglicky)
* Daisy Ridleyová v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Daisy Ridley na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 1098448316
* LCCN: no2016041975
* NK ČR: pag2017955770
* VIAF: 8146095180500370978
* WorldCat: lccn-no2016041975
**Xbox** je všeobecný názov pre hernú konzolu od spoločnosti Microsoft. Konzola vznikla ako reakcia Microsoftu na PlayStation 2 od firmy Sony. Vyznačuje sa najmä hardwarovou a softwarovou variabilitou - napríklad je možné si do konzoly pridať vlastný pevný disk, využívať klávesnicu, myš a podobne). Neskoršie verzie konzoly mohli využívať špeciálnu priestorovú kameru Kinect so snímaním pohybu osôb či hráčov, čo sa využíva najmä v interaktívnych športových hrách alebo pri ovládaní samotnej konzoly gestami.

Xbox prvej generácie využíval upravený procesor Intel Pentium 3 Coppermine s frekvenciou 733 MHz a upravenú grafickú kartu GeForce "NV2A" vyvinutú v spolupráci spoločností NVIDIA a Microsoft. K čítaniu médií používa klasickú DVD mechaniku rôznych značiek. Na trhu sa objavilo niekoľko verzií (1.0-1.6b). K produktu je možné dokúpiť DVD-kit a špeciálny set pre výstup zvuku v digitálnej kvalite. Staršia verzia Xboxu sa volá Xbox 360. Medzi novšie konzoly patrí Xbox One, Xbox One S, Xbox One X. Najnovšia konzola je Xbox Series X

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Xbox**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
* Xbox 360 na GameSpot
* Xbox  na IGN
Príklad tunelovania X11 aplikácie cez SSH
**X Window System** je grafický zobrazovací systém pre rastrové zobrazovacie zariadenia. Je štandardnou súčasťou a protokolom na vytvorenie grafického používateľského rozhrania v Unixe, unixových operačných systémoch a OpenVMS a je k dispozícii takmer pre každý moderný operačný systém.

Charakteristika
---------------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Desktopové prostredie*
X poskytuje základné prostriedky pre vytváranie grafického prostredia: vykresľovanie a presun okien a interakcia s myšou, a/alebo klávesnicou. X neobstaráva grafické prostredie - to si obsluhuje každá aplikácia po svojom. Z toho dôvodu sa vizuálne stvárnenie prostredí založených na X rôzne líši; rôzne programy môžu obsahovať radikálne rozdiely v ovládaní.

Vlastnosti
----------

X je sieťovo transparentné - stroj, na ktorom sú spúšťané programy (klientské aplikácie) nemusí byť nutne lokálny stroj (na ktorom beží server displeja). Použitie termínov „klient" a „server" je presne opačné, než by človek čakal, pretože server označuje lokálny displej („server displeja"), nie vzdialený počítač.

História
--------

X vzniklo v MIT v roku 1984. Súčasná verzia protokolu, X11, bola uvedená v roku 1987. X.org Foundation vedie projekt X, vytvára referenčnú implementáciu protokolu X verzie 11 vydanie 7.1, dostupný ako voľný software pod MIT licenciou alebo podobnými licenciami. X11 je posledná plánovaná verzia protokolu, toto označenie je ustálené a nebude sa meniť.

Unix prvotne postrádal grafické rozhranie, čo pravdaže nemal pri svojom vzniku ani DOS. S príchodom operačných systémov bola komunikácia s užívateľom orientovaná najmä v textovom móde a Unix, ktorého história siaha až do sedemdesiatych rokov, tiež dostal do vienka grafické prostredie neskôr. X, v prechode z drahých vedeckých staníc k nám a do našich domovov, má bohatú históriu. Koncom roka 1989 nemecký študent Thomas Roell začal portovať zdrojový kód pre X server za účelom rozbehnúť grafiku na svojom počítači z rady 386. PC, ktoré sa objavili už v osemdesiatych rokov, boli totiž pre verejnosť dostupnejšie. Vznikol tak X server, ktorému dal Roell pracovné pomenovanie X386.1.1.

Jeho úspech upútal pozornosť vývojárov X v MIT, konzorcia X a Dell Unix tímu v Austine v Texase. Tím Dellu primäl Roella k ďalšej práci na ovládačoch pre grafické karty na systéme, na ktorom mal bežať licencovaný Unix System V Release 4 (SVR4).

Roell ďalej pokračoval v spolupráci s X konzorciom a v auguste 1991 vznikol systém X s názvom X11R5 - IBM kompatibilný PC tak dostal svoju prvú oficiálnu implementáciu systému X. Linux sa narodil iba o niečo málo skôr. X konzorcium požiadalo Roella, aby odstránil istý kód v assembleri a Roell súhlasil. Niektorí v komunite však s týmto krokom nesúhlasili. Tu môžeme hovoriť o prelome v histórii. Roell sa rozhodol pracovať pre komerčnú organizáciu určite aj zo zištných dôvodov, čo spôsobilo, že z projektu X386 vypadol.

Externé odkazy
--------------

* Odkaz na článok o histórii X Window v časopise LinuxEXPRES
**Astrometria** je oblasť astronómie, ktorý sa zaoberá meraním polôh a pohybov bodových zdrojov a teóriou vplyvov meniacich zdanlivú polohu objektov na oblohe. Predmetom astrometrie je aj teória meracích prístrojov používaných na určenie polôh hviezd, ako aj metódy, pomocou ktorých sa vyhodnocujú výsledky pozorovaní pri rozličných astronomických výskumoch. Na rozdiel od astrofyziky sa astrometria nezaoberá určovaním fyzikálnych charakteristík telies. 

Podľa toho, či sa merajú polohy alebo pohyby nebeských objektov na sfére alebo v rovine (napr. na fotografickej platni), rozlišuje sa sférická a rovinná astrometria. Na určovanie polohy nebeského telesa sa používa súradnicová sústava. Takáto vzťažná sústava je definovaná aj nebeskými telesami. Obyčajne sa používa rovníková súradnicová sústava. Na jej definovanie treba uskutočniť absolútne, vzájomne nezávislé určenia rektascenzie a deklinácie väčšieho počtu hviezd (pozri fundamentálna hviezda), podľa možnosti rovnomerne rozložených po celej oblohe. Napriek tomu je aj taká sústava časovo premenná, lebo precesia a nutácia spôsobujú zmenu roviny rovníka a posun jarného bodu pozdĺž ekliptiky. 

Polohu telies na oblohe ovplyvňuje aj pohyb Zeme (pozri aberácia, paralaxa) a vlastný pohyb hviezd. Jednou z hlavných úloh astrometrie je preto čo najpresnejšie určiť všetky zmeny polôh fundamentálnych hviezd. Súhrn veličín, ktoré sú potrebné na určovanie polôh, tvorí systém astronomických konštánt. Z porovnania polôh hviezd fundamentálnej sústavy v rozličnom čase sa dá zistiť ich vlastný pohyb. Pomocou radiálnych rýchlostí, ktoré sa určujú astrofyzikálnymi metódami, možno zistiť pohyb hviezd v priestore, čo tvorí základ výskumu dynamických pomerov v Galaxii. V úsilí získať čo najpresnejšie vlastné pohyby hviezd sa zaradili veľmi vzdialené, dokonca aj mimogalaktické objekty do fundamentálnej sústavy, pretože ich vlastný pohyb je zanedbateľne malý. Keďže svetelnosť týchto zdrojov je veľmi slabá, na presné určenie ich polôh sa používajú dlhofokálne ďalekohľady. Metódy, ktoré sa tieto merania polôh uskutočňujú, sa nazývajú metódy dlhofokálnej astrometrie, resp, dlhofokálnej fotografickej astrometrie, pri ktorej sa využívajú nové fotografické techniky vrátane emulzií. Popri optických metódach astrometrie vzniká nová oblasť, rádioastrometria, ktorá využíva vysokú presnosť určenia polohy rádiových zdrojov na oblohe pomocou rádiových interferometrov. Meranie polôh (pozícií) objektov na nebeskej sfére sa označuje aj ako pozičná alebo sférická astronómia.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portál |

*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*



| * z
* d
* u
Všeobecné odvetvia astronómie |
| --- |
| 
* Astrometria
* Astrofyzika
* Dejiny astronómie
* Historická astronómia
* Kozmológia
* Galaktická astronómia
* Extragalaktická astronómia
* Nebeská mechanika
* Vznik a vývoj galaxií
* Planetológia
* Stelárna astronómia
* Vznik hviezd
* Vývoj hviezd
* Vznik a vývoj slnečnej sústavy

 |
Súradnice: 48°08′35″S 17°06′38″V﻿ / ﻿48,142918°S 17,110591°V﻿ / 48.142918; 17.110591

**Palác Motešických** je palác na Gorkého ulici č. 5 v Starom Meste v Bratislave. Je chránený ako národná kultúrna pamiatka.

Bol postavený v prvej polovici 19. storočia v štýle empíru za divadlom. Do roku 2008 stál v pôvodnej podobe, v posledných rokoch sa zrealizovala jeho rekonštrukcia a zvýšenie o niekoľko podlaží.

Dejiny
------

História Paláca:
Palác Motešických (1840)
Národná kultúrna pamiatka

Na mieste súčasného Paláca Motešických stál v stredoveku najznámejší prešporský hostinec U divého muža. Počas kráľovských korunovácií a snemov sa v ňom ubytovávali najvýznamnejší návštevníci hlavného mesta. Neskôr tu býval kartograf Samuel Mikovíni, tvorca bratislavského poludníka, na základe ktorého vznikli prvé mapy uhorských stolíc. Dnešný palác dala v roku 1840 postaviť barónska rodina Motešických. V ňom sa v kasíne magnátov a v pánskom jazdeckom klube stretávala najvyššia šľachta. V roku 2010 sa po kompletnej rekonštrukcii vrátil do Pálaca život.

Rekonštrukcia Paláca Motešických
--------------------------------

Palác Motešických vznikol počas Habsburskej Monarchie, kedy dostal do vienka distingvovaný priam aristokratický dizajn, ktorý v sebe spája prvky nadčasovosti a elegancie 19 storočia. Datuje sa už 171 rokov a jeho dôsledná a náročná rekonštrukcia trvala 7 rokov. Pred rekonštrukciou došlo ku kontroverznému vysťahovaniu majiteľov bytov, kedy developer (ako jeden z vtedajších spolumajiteľov) schválil zvýšenie príspevku do fondu opráv domu o 935 Sk (30,82 eura) za m2 z pôvodných 10 Sk (0,33 eura), čiže takmer stonásobne, následkom čoho boli ostatní obyvatelia bytov nútení budovu opustiť.

Náročnosť stavby spôsobila rekonštrukcia v historickom centre, plného stavebných obmedzení. Za týchto podmienok sa podarilo podkopať národnú kultúrnu pamiatku zo začiatku 19 storočia. Zastabilizovať ju. Umiestniť pod ňu štvorpodlažnú podzemnú garáž. Výťahmi garáž prepojiť s historickou budovou a zreštaurovať ju od fasád až po schodiská pod odborným dohľadom pamiatkárov. To všetko v najdrahšej lokalite pešej zóny. Následne bol tento historický objekt vybavený rôznorodými technologickými výdobytkami ako napr. vákuové výťahy v trojpodlažných bytoch alebo chladené stropy, ktoré majú výšku takmer štyri metre.

Súčasnosť
---------

Komplex 22 luxusných apartmánov patriacich medzi najluxusnejsie na Slovensku a v strednej Európe, ktoré poskytujú služby 5 hviezdičkového hotela s historickou atmosférou.

Bořek Šípek
-----------

Svetoznámy architekt, výtvarník a dizajnér, ktorý je dizajnérom holandských múzeí alebo Pražského hradu vytvoril pre Palác Motešických symbol - rozkvitnuté kvety ľalií. Vystupujú z osvetlenej sklenej plastiky na priečelí budovy, ale stali sa rovnako súčasťou honosných svietidiel v interiéri budovy.

Referencie
----------

1. ↑   *Register nehnuteľných národných kultúrnych pamiatok* [online]. Pamiatkový úrad Slovenskej republiky, [cit. 2010-05-13]. Dostupné online.
**Xanthippos** (starogr. *Ξάνθιππός* – *Xanthippos*) je v gréckej mytológii syn Heraklovca Déifonta a jeho manželky Hyrnétho, dcéry argejského kráľa Temena.

Xanthippos, jeho bratia Argeios, Antimenes a sestra Orsobia boli deťmi Déifonta a Hyrnétho, ktorí kvôli nezhodám s bratmi Hyrnétho opustili Argos a usadili sa v meste Epidauros, ležiacom na východe Argolidy. Bratia Hyrnétho sa na nich hnevali preto, že ich otec Temenos favorizoval viac dcéru a jej schopného manžela, ako ich. I keď jej bratia nakoniec dosiahli svoj cieľ, ktorým bol trón v Argu, aj naďalej proti nim brojili. Keisos a jeho bratia boli totiž toho názoru, že Déifontovi najviac ublížia, ak sa im podarí Hyrnétho od neho odlúčiť. Keď neuspeli, bratia Kerynes a Falkes prišli na nápad, že ju unesú. Po únose ich potom Déifontes prenasledoval a hneď ako ich dohonil, šípom skolil Keryna, ale na Falka, ktorý držal Hyrnétho, sa neodvážil vystreliť, lebo sa bál, že schybí. Keď sa ju potom snažil dostať z jeho zovretia, Hyrnétho bratom navlačovaná, počas ich zúrivého boja na následky zranení umrela.

Déifontes a jeho deti potom jej mŕtve telo pochovali, nad hrobom jej následne dali vybudovať *héroón* a okrem iných pôct ustanovili, že z olív a z plodov iných stromov, ktoré vyrastú na tomto okrsku, nesmie nikto nič odniesť, ale všetko sa musí nechať v zemi zasvätenej Hyrnétho. Miesto, kde ju pochovali, dostalo meno *Hyrnéthion*.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4 5  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 66-602-22-8.6. S. 183-184.
2. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 66-602-22-8.6. S. 178.
**Astrobiológia** (z gr. *astron* = *hviezda*, *bios* = *život* a *logos* = *veda* alebo *slovo*) alebo **bioastronómia** alebo **exobiológia** alebo **xenobiológia** je interdisciplinárne odvetvie kombinujúce aspekty astronómie, biológie a geológie, pričom primárne je zamerané na štúdium pôvodu, rozširovania a evolúcie života na iných kozmických telesách, biologické podmienky vzniku života, možné formy života a jeho prejavy na telesách rozličného typu (najmä na planétach), možnú existenciu mikroorganizmov na Marse. prípadne na Venuši, Jupiteri a mesiacoch Jupitera. 

Zmeny albeda a spektier povrchu Marsa zodpovedajúce striedaniu ročných období sa pôvodne vysvetľovali prítomnosťou rastlinstva (machov a lišajníkov). Táto oblasť výskumu dostala názov astrobotanika (najmä zásluhou G. A. Tichova a W. M. Sintona). Zmeny povrchu sa dnes vysvetľujú činnosťou námrazy, vetrov a prachu. Laboratórne imitácie podmienok na Marse a iných nebeských telesách a s tým spojený biologický výskum aj biologický výskum v umelých družiciach sa nazývajú **exobiológia**. Výskum na biosatelitoch sa orientuje najmä na účinky beztiaže, preťaženia, radiácie, neprítomnosti alebo zníženého účinku magnetického poľa na živé organizmy. Vplyvmi kozmického prostredia na človeka sa zaoberá kozmická medicína. Pre všetky formy výskumu života mimo Zeme sa používa pomenovanie kozmická biológia alebo kozmobiológia.

Medzi základné témy astrobiológie patria nasledovné:

* Čo je život?
* Ako sa život dostal na Zem?
* V akých podmienkach môže existovať život?
* Ako je možné určiť, či existuje život na iných planétach? Ako často je možné očakávať objav zložitého života?
* Z čoho pozostáva život na iných planétach (uhlík, kremík)?


|  |  |
| --- | --- |
|  | Biologický portálAstronomický portál |

*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*
Pohľad na Palác Lucerna z Vodičkovej ulice
**Palác Lucerna** je viacúčelový multifunkčný komplex budov, ktoré sa nachádzajú v hornej časti Václavského námestia na nároží Štěpánskej ulice v pražskom Novom Měste smerom k Vodičkovej ulici.

Vznik
-----

Skelet budovy vznikal v rokoch 1907 až 1921 mimo iných aj podľa návrhu inžiniera Stanislava Bechyně a projektu J. Čamského a Václava Havla. Túto stavbu realizoval staviteľ inžinier Václav Havel starší (starý otec bývalého prezidenta Česka Václava Havla). Palác mal pôvodne slúžiť ako hokejový štadión, ale už na počiatku výstavby došlo k zisteniu, že pre tieto účely sála nevyhovuje predovšetkým rozmerovo a projekt musel byť narýchlo prepracovaný na veľkú spoločenskú sálu. Na vtedajšiu dobu išlo o veľmi unikátnu stavbu, pretože to bola jedna z prvých železobetónových stavieb v Prahe s veľmi originálne riešenou sklom zastrešenou pasážou. Tiež celkové architektonické riešenie je veľmi pekné, stavba nesie výrazné rysy doznievajúcej neskorej secesie a práve nastupujúceho modernizmu. Prakticky od ukončenia výstavby a uvedenia komplexu do prevádzky až do dnešnej doby ide o významné kultúrne a spoločenské stredisko hlavného mesta Česka Prahy, konalo sa tu už veľké množstvo koncertov, plesov, schôdzí, konferencií, módnych prehliadok, športových akcií (za prvej Československej republiky napríklad turnaje v boxe či v zápasení. V komplexe sa okrem veľkej sály nachádza aj kino, bar a kaviareň. V priebehu doby tu vystupovalo veľké množstvo najvýznamnejších umelcov. Po roku 1989 bol Palác Lucerna v reštitúcii vrátený späť rodine Havlovcov a v súčasnosti je majetkom manželky Ivana Havla pani Dagmar Havlovej. Je to pamiatkovo chránený komplex.

Vchod do kina

Veľká sála
----------

Jadrom komplexu je veľká sála Lucerny, ktorej rozmery sú 54 metrov po dĺžke, 25,5 metrov po šírke a 9 metrov na výšku. Veľká sála zaberá celkom tri podzemné podlažia a jeho plocha má kapacitu zhruba 4000 sediacich divákov. Nedostatkom je nedostatočné vetranie a neveľmi dobrá akustika.

Pasáž
-----

Socha od Davida Černého
Palácom prechádza známa pasáž, v mieste rozvetvenia pasáže pred vchodom do kina Lucerna je zavesená provokatívna socha sochára Davida Černého – sv. Václav sediaci na bruchu zdochnutého koňa.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Palác Lucerna**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky Paláca Lucerna
* Socha - sv. Václav sediaci na bruchu zdochnutého koňa (virtuálna prehliadka)

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Palác Lucerna na českej Wikipédii.*
Svetové dedičstvo UNESCOSvetové dedičstvo UNESCO

**Drottningholm** je kráľovský letný zámok nazývaný aj Versailles severu, rozložený na kráľovninom ostrove *Lovön* v jazere Mälaren, na predmestí metropole Štokholmu, Švédsko. Je súkromnou rezidenciou švédskej kráľovskej rodiny od roku 1981. 

Palác je od roku 1991 zapísaný na zozname svetového dedičstva UNESCO. Okrem častí, ktoré používa kráľovská rodina, je palác spolu s parkom prístupný pre verejnosť.

Dejiny zámku
------------

Stavba bola zahájená v roku 1681. Zámok na ostrove Lovön je tiež jedným z mála historických miest, kde dominovali najmä ženy. 

*Drottningholmské divadelné múzeum* každoročne v lete uvádza súbor opier. Barokové divadlo z 18. storočia nebolo používané veľa rokov, až v druhej polovici 20. storočia sa do neho vrátili herci. Takmer všetko vybavenie je pôvodné, herci nosia dobové šaty a orchester používa kópie hudobných nástrojov z 18. storočia. V divadle používajú pôvodné stroje na tvorbu hromu a efektov deus ex machina. Pre interiér divadla boli z bezpečnostných dôvodov navrhnuté špeciálne elektrické žiarovky, ktoré poblikávajú ako sviečky.

V zámockom parku so symetrickými zrkadlovými architektonickými prvkami sa nachádzajú manieristické sochy od Adriana de Vries z Valdštejnskej záhrady na Malej Strane v Prahe, ktoré si odviezli Švédi ako vojnovú korisť.

Galéria
-------

* 
* 
* 
* 
* 
*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Palác Drottningholm**

Externé odkazy
--------------

* Drottningholm na zozname UNESCO

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Drottningholmský palác na českej Wikipédii.*

  


| * z
* d
* u
Švédske pamiatky na zozname svetového dedičstva UNESCO |
| --- |
| 
* Palác Drottningholm
* Birka a Hovgarden
* Železiarne Engelsberg
* Skalné rytiny v Tanume
* Skogskyrkogården
* Visby
* Gammelstad
* Laponsko
* Karlskrona – námorný prístav
* Poľnohospodárska krajina na juhu ostrova Öland
* Höga kusten
* Ťažba medi v okolí mesta Falun
* Rádiová stanica vo Varbergu
* Struveho geodetický oblúk
* Zdobené farmy v Hälsinglande

 | Vlajka Švédska |
Astrofyzikálne observatórium v Şamaxı
Astrofyzikálne observatórium v Şamaxı
**Astrofyzikálne observatórium v Şamaxı** (azerb. *Şamaxı Astrofizika Rəsədxanası*) je astrofyzikálne observatórium v Azerbajdžane na Veľkom Kaukaze, 22 km severozápadne od Şamaxı a 144 km severozápadne od Baku (+40°47,5'; +48°16,4'; 1 435 m n. m.). V činnosti od roku 1960.

Je jedno z najväčších observatórií v bývalom Sovietskom zväze, založené roku 1958 z iniciatívy Jusif Memmedalijeva. Zameriava sa na nebeskú mechaniku, výskum meteorov a komét a na astrofyziku.

Vybavenie
---------

* 2,0 m Carl Zeiss-Zrkadlový ďalekohľad (od r. 1966)
* 70 cm AZT-8 Cassegrainov ďalekohľad
* 60 cm Zeiss-600 Cassegrainov ďalekohľad
* 35 cm Catadioptricov ďalekohľad

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Astrofyzikálne observatórium v Şamaxı**

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portál |

* Oficiálna web stránka (Azerbajdžančina) (Angličtina)
**Palác v Murlo** je stavba z roku 575 pred Kr. ktorá sa nachádza v blízkosti mesta Siena v Taliansku. Považuje sa za ukážku ranej architektúry z obdobia rozvoja mestských štátov na Apeninskom polostrove. Na jeho mieste stála ešte staršia budova zo 7. storočia pred Kr. ktorú však zničil požiar.

Charakteristika
---------------

Ide o rozsiahlu stavbu s celkovo štvorcovým pôdorysom. Tvorili ju štyri bloky miestností, ktoré obklopovali centrálne nádvorie. Samotný dvor bol lemovaný z troch strán stĺporadím, na štvrtej strane sa mohla nachádzať svätyňa alebo trón. Strechu tvorilo 2800 m² škridiel z terakoty. Steny boli bohato zdobené plastikami a vlysmi z toho istého materiálu a zobrazovali život elity, bohov a mýtické postavy.

Využitie tejto budovy nie je dodnes celkom jasné, predpokladá sa, že slúžila ako sídlo vládcu alebo významnej rodiny. Z archeologických nálezov je zrejmé, že sa tu odohrávali hostiny i náboženské obrady.

Externé odkazy
--------------

* Rathje, Annette (2007), „Murlo, Images and Archaeology" (po anglicky), *Etruscan Studies* 10: 175-84,
* WALBANK, ASTIN, FREDERIKSEN. *Cambridge Ancient History VII, part 2*. [s.l.] : Cambridge University Press, 1989. Dostupné online. S. 41. (po anglicky)

Zdroj
-----

* Boatwright, Mary T. et al. (2004), *Dějiny římské říše od nejranějších časů po Konstantina Velikého* (2012, 1. české vyd.), Praha: Grada, ISBN  978-80-247-3168-1