recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Rollova veta o strednej hodnote** alebo skrátene **Rollova veta** (často nesprávne *Rolleho veta...*), pomenovaná po Michelovi Rollovi, je veta v diferenciálnom počte, ktorá hovorí, že pre každú reálnu funkciu, spojitú na uzavretom intervale, ktorá má vo vnútri daného intervalu konečnú alebo nekonečnú deriváciu, a ktorá v krajných bodoch daného intervalu nadobúda rovnaké hodnoty, existuje vnútri daného intervalu nulový bod jej prvej derivácie.

Znenie vety
-----------

Nech {\displaystyle f:\langle a,b\rangle \to \mathbb {R} } je funkcia spĺňajúca nasledujúce predpoklady:

1. *f* je spojitá na *<a,b>*,
2. *f* má na *(a,b)* konečnú alebo nekonečnú deriváciu,
3. *f(a) = f(b)*.

Potom existuje bod {\displaystyle c\in (a,b)} taký, že {\displaystyle f'(c)=0}.

Dôkaz
-----

Ak je *f* konštantná, tvrdenie platí pre všetky body {\displaystyle c\in (a,b)}. Nech teda nie je konštantná. Potom, zo spojitosti, existuje bod {\displaystyle c\in (a,b)} taký, že *f* v ňom nadobúda svoje supremum alebo infimum. Keďže derivácia *f* v ňom existuje, nutne musí platiť *f'(c) = 0*.

Referencie
----------

1. ↑  Neubrunn, T. Vencko, J.: *Matematická analýza I.* Univerzita Komenského v Bratislave, 1992.

Pozri aj
--------

* Lagrangeova veta o strednej hodnote
* Cauchyho veta o strednej hodnote

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Rollova veta o strednej hodnote**
**Rolfing** je forma alternatívnej medicíny, ktorú vyvinula Ida Rolfová (1896 – 1979).

Podľa Rolf Institute of Structural Integration (RISI) je rolfing "holistický systém manipulácie mäkkých tkanív a pohybovej motoriky, ktoré organizujú celé telo v súlade s gravitáciou." Rolfing je v podstate totožný so **štrukturálnou integráciou**. Pomocou dotykovej mobilizácie hĺbkových spojivových tkanív – *fascií* a navodzovaním efektívnejších koordinačných vzorcov, rolfing ovplyvňuje funkciu ľudského organizmu ako celku. Rozvíja jeho schopnosť flexibilne reagovať na nové situácie na fyzickej, mentálnej a emocionálnej úrovni.

Metóda Rolfingu nenahrádza riadne lekárske vyšetrenie a neproklamuje liečbu všetkých druhov ochorení. V prípade nejasností je vždy lepšie vyhľadať odborného lekára.

História
--------

Dr. Ida Rolfová bola prvou ženou v Spojených štátoch, ktorá získala titul PhD. v odbore biochémia. Štúdiom alternatívnych liečebných metód ako homeopatia, osteopatia, chiropraxia, ale tiež štúdiom jógy dospela k objavu, že gravitácia je dôležitým elementom, ktorý priamo ovplyvňuje štruktúru ľudského tela, jeho koordináciu, priestorové vnímanie a jeho vyjadrovacie schopnosti. Dr. Ida Rolfová vyvinula metódu, ktorá usporadúva štruktúru ľudského tela tak, aby bolo schopné využiť gravitačnú silu efektívnejšie. Túto metódu nazvala štrukturálna integrácia.

Ambíciou Dr. Idy Rolfovej bolo priniesť štrukturálnu integráciu, čo najväčšiemu okruhu ľudí. Začiatkom 70. rokov minulého storočia založila v meste Boulder v USA The Rolf Institute® of Structural Integration, kde sa po zvyšok svojho života venovala vyučovaniu techniky štrukturálnej integrácie. Neskôr sa táto technika celosvetovo preslávila ako „Rolfing". Ida Rolfová zomrela v roku 1979 a za sebou zanechala vysoko uznávanú metódu, ktorá sa stala predmetom najnovších výskumov o štruktúre a funkcii ľudského tela. Rolfing sa dnes vyučuje okrem Spojených štátov aj v Japonsku, Austrálii, Južnej Afrike, Brazílii a v Európe (výhradne v Nemecku, Taliansku a Veľkej Británii).

Ako funguje
-----------

Štrukúru tela ovplyvňuje mnoho faktorov. Je to nielen genetické dedičstvo, ale aj životospráva a pohybové návyky, vrátane osvojeného držania tela. Výrazným vonkajším faktorom sú tiež traumatické zážitky (úrazy, fyzický alebo emocionálny stres). Spojivové tkanivá – fascie reagujú na všetky tieto faktory zmenou štruktúry vlákien. Tie časti fasciálnej siete, ktoré vplyvom spomínaných faktorov stuhnú, tak zabraňujú určitému pohybu. Následne sa v tele vytvára nový – kompenzačný pohybový vzorec, ktorý v interakcii s gravitáciou mení celkové postavenie tela, jeho tvar a funkciu. ROLFING® pomocou techniky dotykovej manipulácie fasciálnej siete tieto stuhnuté časti uvoľňuje a tak napomáha telu nájsť efektívnejšie vyváženie v rámci gravitácie.

Priaznivé účinky
----------------

Prínosom terapeutického procesu je najmä výrazné zlepšenie dýchania, ľahkosť v pohybe, citlivejšia telesná vnímavosť, prispôsobivosť v sociálnom kontexte, efektívne vyvážené telo bez pocitu stuhnutosti, bez bolesti a chronického stresu.

Referencie
----------

1. ↑

Externé odkazy
--------------

* Rolf Institute website
* Rolfing
Súradnice: 41°0′13″S 21°11′12″V﻿ / ﻿41,00361°S 21,18667°V﻿ / 41.00361; 21.18667

**Baba** (mac. Баба) je pohorie nachádzajúce sa na juhu Macedónska, pri štátnej hranici s Gréckom. Najvyšším vrchom je Pelister (2 601 m). Po pohoriach Korab (Korab, 2 764 m) a Šar planina (Titov Vrv, 2 747 m) tak ide o tretí najvyšší masív Macedónska.

Poloha
------

Pohorie Baba leží východným smerom od Prespanského jazera. Na juhu netvoria vymedzenie pohoria štátne hranice s Gréckom, ako by sa mohlo zdať, ale horstvo pokračuje aj na tomto území. Východnú hranicu tvorí údolie Pelagonija. Na severe je masív vymedzený spojnicou miest Ochrid a Bitola.

Charakteristika
---------------

Geologicky je pohorie tvorené kryštalickými horninami ako sú bridlica a žula. Dávna ľadovcová činnosť tu po sebe zanechala rozľahlé kary. V niektorých sa tiež nachádzajú horské jazerá. Najznámejšími sú Golemo Ezero a Malo Ezero.

Pohorie Baba je pútavý horský masív modelovaný predovšetkým trávnatými chrbtami. Na niektorých miestach vystupujú skaly na povrch a tvoria tak najvyššie štíty masívu. Od roku 1948 je pohorie zahrnuté do Národného parku Pelister, ktorý chráni zaujímavú kvetenu (napr. endemitná borovica balkánska), a pestré zastúpenie miestnej fauny (jeleň, medveď, vlk).

Vrcholy
-------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * Pelister (2 601 m)
* Dva Groba (2 514 m)
* Veternica (2 420 m)
* Muza (2 350 m)
* Rzana (2 334 m)
 | * Shiroka (2 218 m)
* Kozji Kamen (2 199 m)
* Griva (2 198 m)
* Golema Chuka (2 188 m)
* Skrkovo (2 140 m)
 |  |

Turizmus
--------

Do nedávnej doby bolo pohorie Baba turistami úplne zabudnuté v dôsledku vojny na Balkáne. V súčasnosti sa situácia lepší a napr. turistické značenie sa neustále obnovuje a rozširuje. Najlepší prístup do hôr je z mesta Bitola a malej obce Resen na severe masívu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Baba (pohorie)**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Baba (pohoří) na českej Wikipédii.*
Denár z obdobia vlády kráľa Hildericha
**Hilderich** (\* 457 - † 533) bol kráľ Vandalov a Alanov v rokoch 523 – 530 v severnej Afrike.

Bol už starší keď sa konečne dočkal vlády, ktorú mu tak húževnato pripravoval jeho otec Hunerich. Na rozdiel od svojich predkov zásadne zmenil štátnu politiku voči katolíckej cirkvi a dokonca podporoval katolíkov, čím si znepriatelil väčšinu vandalského národa (prevažne Ariánov). S Byzantskou ríšou nadviazal priateľské styky a zrejme kvôli tomu vzťahu Hilderich vypovedal spojeneckú zmluvu s Ostrogótmi. To sa mu stalo osudným. Porážka vandalského vojska od Berberov a Maurov bola tou poslednou kvapkou trpezlivosti vandalskéj šľachty. V máji v roku 530 ho povstalci pod vedením Gelimera zosadili a uväznili. 19. mája sa Gelimer vyhlásil kráľom. Zosadenie Hildericha poskytlo zámienku Byzantskému cisárovi Justiniánovi na poslanie vojenskej výpravy na čele s vojvodcom Belisarom. Ešte skôr než dorazili vojenské jednotky bol Hilderich okolo júna v roku 533 v Kartágu zavraždený.

  


|  |
| --- |
| Hilderich |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Thrasamund** | **kráľ**523 – 530 | Nástupca**Gelimer** |

Autoritné údaje: * BnF: 17169024q
* GND: 118704788
* ISNI: 0000 0000 1041 2958
* NK ČR: av20181015835
* VIAF: 62343193
**Spiaca Venuša** (tal. *Venere dormiente*) je názov obrazu talianskeho renesančného maliara Giorgioneho.

Obraz, patriaci k najznámejším výtvarným dielam vôbec, je jednou z nemnohých prác, pri ktorých je Giorgioneho autorstvo bezpečne doložené. Vznikol okolo roku 1510, krátko pred umelcovou smrťou.

Kompozícia obrazu je pomerne jednoduchá. Antická bohyňa lásky spí v otvorenej krajine. Jej mladé belostné telo je krásne ako sama príroda za ňou. Erotickú zmyselnosť obrazu vyvoláva nielen Venušina póza ale aj jej červené pery, tmavočervené závesy a biela saténová plachta, na ktorej leží. Príroda v pozadí je pokojná rovnako ako pokojný je Venušin spánok. Jej telo, svojimi krivkami kopírujúce nerovnosti okolitej krajiny, je akoby súčasťou prírody.

Po Giorgioneho smrti ostalo dielo nedokončené. Na jeho dotvorení sa podieľal Tizian, Giorgioneho súčasník. Nedá sa s určitosťou povedať, či podľa pôvodného Giorgioneho zámeru mala dievčina na obraze predstavovať Venušu alebo išlo o portrétnu maľbu konkrétnej osoby. O to, že ide skutočne o antickú bohyňu sa „postaral" Tizian, ktorý k jej nohám domaľoval postavu Kupida, tradičného Venušinho spoločníka a pomocníka. Kupid však bol v neskoršom období pri premaľbe odstránený.

Giorgioneho *Spiaca Venuša* sa stala predlohou ďalších dvoch svetoznámych diel - Tizianovej *Urbinskej Venuše* a *Olympie* francúzskeho impresionistického umelca Édouarda Maneta.

Obraz sa v roku 1699 stal majetkom saského kurfirsta Fridricha Augusta I. ktorý ho vystavil vo svojom kabinete umení a kuriozít na zámku Zwinger. Po vzniku drážďanskej Gemäldegalerie sa stal jedným z jej najväčších klenotov.

Zdroje
------

* Obraz na Web Gallery of Art
* A. Walther, *Drážďanská galerie - Sbírka starých mistrů*, Státní umělecké sbírky, Drážďany, 1971, prel. Vr. Janda
**Zákon sily** alebo **druhý pohybový zákon** alebo **druhý Newtonov zákon** je jeden z Newtonových pohybových zákonov.

Znenie:  

*V inerciálnej vzťažnej sústave sa výsledná sila pôsobiaca na hmotný bod rovná prvej derivácii hybnosti hmotného bodu podľa času.* (Zjednodušene povedané: Časová zmena hybnosti sa rovná výslednej pôsobiacej sile)

*Pomer zmeny hybnosti a času, za ktorý nastala, je priamo úmerný pôsobiacej sile.*

Ak sa pri pohybe nemení hmotnosť telesa (napríklad rakete neubúda palivo), zredukuje sa tento zákon na zjednodušenú podobu:
*Ak na teleso pôsobí sila, teleso sa pohybuje zrýchlením, ktoré je* priamo úmerné *pôsobiacej sile a* nepriamo úmerné *hmotnosti telesa, čiže* 

{\displaystyle \mathbf {a} ={\frac {\mathbf {F} }{m}}}, kde **a** je vektor zrýchlenia, **F** je vektor sily, *m* je hmotnosť telesa
Zrýchlenie telesa znamená, že sa *mení* rýchlosť jeho pohybu, čiže sa *mení* pohyb (pohybový stav) telesa. 2. Newtonov pohybový zákon teda hovorí, že sila je príčinou *zmeny* pohybu, nie pohybu ako takého. Na rozdiel od 1. Newtonovho zákona sa telesá, na ktoré pôsobí sila, nebudú pohybovať rovnomerne priamočiaro, ale ich pohyb bude zrýchlený, spomalený, alebo sa bude meniť smer.

Z 2. Newtonovho pohybového zákona vyplýva *pohybová rovnica*: 

{\displaystyle \mathbf {F} ={m}\mathbf {a} },
ktorá umožňuje riešiť konkrétne pohybové deje (určovať polohu a rýchlosť telies), ak sú známe konkrétne sily pôsobiace pri dejoch a hmotnosti telies.

Zmena pohybu (rýchlosti) závisí aj od *smeru* pôsobiacej sily:  

Sila v smere pohybu spôsobuje zrýchlenie telesa,  

sila proti smeru pohybu spôsobuje spomalenie telesa,  

sila kolmá na pohyb spôsobuje zmenu smeru pohybu telesa (zakrivenie trajektórie).

Ak je známa sila **F** a zrýchlenie telesa **a**, dá sa zo vzťahu 
{\displaystyle m={\frac {F}{a}}\left(={\frac {|\mathbf {F} |}{|\mathbf {a} |}}\right)} 
vypočítať hmotnosť telesa *m*. Táto hmotnosť sa nazýva *zotrvačná hmotnosť*, pretože to je hmotnosť prejavujúca sa svojou zotrvačnosťou (brzdením zmien pohybu).
**Zákon klesajúcich výnosov (z rozsahu)** (angl. law of diminishing returns (to scale)), správnejšie **Zákon klesajúcej marginálnej produktivity** (angl. law of diminishing marginal product(ivity)) je jeden zo základných ekonomických "zákonov" (v skutočnosti je to len bežný predpoklad).

Zvyšovanie jedného inputu
-------------------------

Zákon sa týka vzťahu medzi inputmi (výrobnými faktormi, vstupmi) a outputmi (výstupy, napr. množstvo výroby). Hovorí, že s rastúcim množstvom **jedného** inputu, ktorý zvyšujem, kým množstvo druhého inputu ostáva nezmenené, rastie output stále pomalšie, čiže dodatočný output (marginálny output) klesá. 

Matematická definícia znie (pre jeden output): Funkcia output = f (input1, input2 ...) má zápornú druhú deriváciu podľa daného inputu (napr. inputu2). Graficky to znamená, že graf output - input2 má tvar „ľavej polovice kopca". 

Podstata tohto zákona spočíva v tom, že každý nasledujúci dodatočný vklad (input napr. práca) k stálemu množstvu iného inputu (napr. pôde) prináša klesajúce množstvo dodatočného outputu (resp. klesajúce výnosy) (napr. pridanie pracovníka – nižší výnos na 1 prac.)

Problémy
--------

Tento „zákon" má niekoľko problémov. Obsahový problém je, že neplatí vždy, hoci veľmi často (napríklad v poľnohospodárstve). Terminologický problém spočíva v tom, že v odbornej mikroekonomickej literatúre sa rozlišujú termíny:

* **výnosy (z rozsahu)**: opisujú čo sa stane ak sa zvyšujú všetky inputy
* **marginálny produkt (dodatočný/marginálny output / marginálna produktivita)**: opisuje, čo sa stane, ak sa zvyšuje len jeden input (tak ako sme to definovali hore)

Z toho vyplýva, že horná definícia zákona sa správne nazýva len **Zákon klesajúceho marginálneho outputu**.

Napokon treba poznamenať, že slovo „výnos" tu treba chápať všeobecne (ako návratnosť alebo podobne), nie napríklad v tom zmysle ako vo financiách a už vôbec nie ako v účtovníctve.

Zvyšovanie všetkých inputov
---------------------------

Ak sa budeme meniť **viac** inputov zapojených do výroby, už uvedený „zákon" neplatí už ani „väčšinou", pretože môžu (a zvyknú) nastať tri prípady:

* rast inputov vedie k vyššiemu outputu z nich (tzv. rastúce výnosy z rozsahu)
* output rastie proporcionálne s mierou zapojenia inputov (tzv. konštantné výnosy z rozsahu)
* rast outuputu je nižší ako rast zapojenia inputov (tzv. klesajúce výnosy z rozsahu)
**Zákon troch štádií** je zákon od Augusta Comta, podľa ktorého ľudský duch, resp. ľudské poznanie prechádza vo svojom vývine tromi štádiami - *teologickým, metafyzickým a pozitívnym.*

1. V teologickom stave človek pri výklade fenoménov siaha po predstave mocných božských postáv - napr. blesky vrhá Zeus. Tento spôsob výkladu predpokladá stále zázraky (pretože sa opiera o ľubovôľu bohov) a taktiež prechádza troma etapami: fázou animizmu, polyteizmu a monoteizmu.
2. V metafyzickom štádiu človek vysvetľuje javy predstavou pôsobenia abstraktných síl, ktorými sa vyznačuje príroda (ktorá má napr. strach z prázdna - *horror vacui*), alebo slovnými konštruktami, ako „uspávajúca sila ópia". Metafyzické štádium zaznamenáva oproti predchádzajúcemu štádiu zjavný pokrok, pretože vysvetlenie sa už neopiera o predstavu ľubovoľného zásahu, ale ráta s istou pravidelnosťou javov.
3. Posledným štádiom je pozitívny stav ducha, kedy sa človek zbavuje tak zázrakov, ako aj verbalizmu. Otázku „Prečo?", ktorá nútila hľadať „prvé" a „posledné" (cieľové) príčiny, nahradila otázka „Ako?", ktorá dovoľuje konštatovať vzťahy a stanovovať tak zákony. To je obrovský pokrok, pretože sa namiesto fantázií pokúšame dosiahnuť objektívnu pravdu prostredníctvom dôkazov, opierajúcich sa o pozorovanie a experiment.
Tieto tri etapy zodpovedajú detstvu, mladosti a dospelosti ľudstva a objavujú sa aj v živote každého jednotlivca, ktorý svojim vývojom opakuje vývoj ľudstva a rozpamätáva sa, že bol v detstve teológom, v mladosti metafyzikom a v zrelom veku pozitivistom.

Keďže pozitívny vek je konečným stupňom intelektuálneho vývinu, zákon troch štádií hovorí aj to, že vedu ako spôsob chápania už nemožno prekročiť; zákon troch štádií teda podporuje aj scientizmus.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Kosihovský potok** je potok na juhu stredného Slovenska, preteká územím okresu Veľký Krtíš. Je to pravostranný prítok Čebovského potoka a meria 13 km. 

Pramení v Krupinskej planine, v podcelku Modrokamenské úboče, pri obci Opava v nadmorskej výške okolo 460 m n. m. Tečie na juhovýchod cez obce Opava a Kosihovce, vstupuje do Ipeľskej kotliny, do časti Čebovská pahorkatina a ďalej tečie viac na juhojuhovýchod. Napája malú vodnú nádrž Kosihovce (222,5 m n. m.) a neskôr aj vodnú nádrž pri osade Pavlová. Do Čebovského potoka ústi v obci Opatovská Nová Ves v nadmorskej výške cca 151 m n. m.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-04-11]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-04-11]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Čebovského potoka** |
| --- |
| *Čebovský potok* → *Ipeľ* → *Dunaj* |
| Vodné toky | Androvičov jarok · Biely potok · Cerinský potok · Čahovský potok · **Čebovský potok** · Čerešňový jarok · Ďurkovský potok · Kosihovský potok · Kvačinský jarok · Lesenický potok · Rakytie · Seliansky potok · Trebušovský potok · Vápenný jarok · Višňový potok |
| Vodná plocha | Vodná nádrž Kosihovce |
**Seymouria** bol podivuhodný stavovec, o ktorého systematickom postavení sa vedci dohadovali viac než sto rokov. Nemohli sa totiž zhodnúť, či ide o obojživelníka alebo plaza. Väčšina prikladala väčší význam jeho plazím znakom, a považovala ho preto za primitívneho plaza. Spor bol ukončený až nálezom pozostatkov fosílnych lariev tohoto živočícha so zachovanými žiabrami. Po tomto zistení bolo jasné, že seymouria je vysoko organizovaný obojživelník.

Poznávacie znaky
----------------

Bol to dravec s jašterovitým, približne 60 cm dlhým telom, ktorý žil na suchej zemi. Jeho fosílne kostry boli nájdené v Texase v uloženinách permu. Tieto živočíchy žili pred 270 miliónmi rokmi. Seymouria patrí do skupiny živočíchov, o ktorých dlho panovalo presvedčenie, že tvoria prechod medzi obojživelníkmi a plazmi. Až neskôr sa ukázalo, že sú potomkami starej karbónskej skupiny, ktorá síce stála pri zrode prvých plazov, ale sa skoro od tej hlavnej vývojovej línie odklonila. Vývojový proces premeny obojživelníka na plaza bol ovplyvnený meniacou sa klímou. Ku koncu karbónu sa z vlhkého menilo na suchšie a v perme už prevládalo suché. Niektoré rody krytolebcov sa včas s týmito zmenami dokázali vysporiadať a nedostatok vody im nevadil. Pokožka ich tela zrohovatela, až vytvorila pancier chrániaci telo pred vyparovaním vody. Vajíčka už neznášali do vody, ale zahrabávali ich do vlhkého piesku alebo pod lístie. Jednoducho, život sa sťahoval trvalo na súš.
**Brahma** (-hlavný zaužívaný slovenský tvar; zároveň sanskritský nominatív od kmeňa brahman a alternatívny sanskritský kmeň; písmom dévanágarí: ब्रह्म) alebo **brahman** (-sanskritský kmeň; písmom dévanágarí:ब्रह्मन्) môže byť ústredný pojem indickej filozofie, pozri brahman (filozofia)

  

**Brahma** (-hlavný zaužívaný slovenský tvar, resp. prepis sanskritského nominatívu nahradzujúci koncové dlhé a krátkym) alebo **Brahmá** (-sanskritský nominatív; písmom dévanágarí: ब्रह्मा) alebo **Brahman** (-sanskritský kmeň; písmom dévanágarí: ब्रह्मन्) môže byť:

* jeden z hlavných hinduistických bohov (popri Višnu a Šivovi), pozri Brahma (hinduistický boh)
* budhistické božstvo, pozri Brahma (budhizmus)

  

**Brahman** (-hlavný zaužívaný slovenský tvar) alebo **bráhmanah** (-sanskritský nominatív) alebo **bráhmana** (-sanskritský kmeň; písmom dévanágarí: ब्राह्मण) alebo **bráhman** (-hindská výslovnosť sanskritského kmeňa) alebo nesprávne *brahmán* môže byť člen najvyššej indickej kasty, intelektuálnej elity, pôvodne kňaz indického boha Brahmu, pozri brahman (učenec)

  

**Bráhmana** (-sanskritský kmeň; písmom dévanágarí: ब्राह्मण) alebo **bráhman** (-hindská výslovnosť sanskritského kmeňa) môže byť aj jednotné číslo od slova bráhmany

  

**Brahma** môže byť aj:

* brazílska značka piva, pozri Brahma (pivo)
* americký názov pre poddruh hovädzieho dobytka, pozri Bos primigenius indicus

  

**Brahman** môže byť aj japonská skupina hrajúca indie rock, pozri Brahman (hudobná skupina)

Pozri aj
--------

* brahmanské jazyky (navrhovaná skupina štyroch jazykov, ktorými sa hovorí v provincii Madang v Papui-Novej Guinei)
* Boston Brahmin („Bostonský brahman"), označenie pre najstaršie rodiny v Bostone

Externé odkazy
--------------

* 
* 
* 

Symbol rozcestiaSymbol rozcestia

*Toto je rozlišovacia stránka. Obsahuje rozličné významy uvedeného hesla.*

Ak ste sa sem dostali cez odkaz v článku, prosím, vráťte sa a opravte ho tak, aby odkazoval priamo na najvhodnejší význam.
**Camillo Ruini** (\*19. február 1931, Sassuolo, Taliansko) je taliansky kardinál, emeritný generálny vikár Ríma a emeritný arcikňaz Baziliky sv. Jána v Lateráne.

Životopis
---------

Študoval v kňazskom seminári diecézy Reggio Emilia a neskôr na Pápežskej univerzite Gregoriana v Ríme. Počas štúdií bol 8. decembra 1954 vysvätený v Ríme za kňaza, svätiteľom bol neskorší kardinál Luigi Traglia. Pokračoval v štúdiu teológie a získal doktorát. Po návrate do svojej domovskej diecézy pôsobil ako učiteľ v seminári Reggio Emilia, v spoločnom seminári diecéz Modena, Guastalla, Carpi a Reggio Emilia (v rokoch 1968 – 1977 ako rektor) a v seminári diecézy Bologna. V rámci svojej diecézy sa zapájal do pastorácie zdravotníckych pracovníkov, laického apoštolátu a pôsobil tiež ako riaditeľ diecézneho kultúrneho centra. 

### Biskup a kardinál

V roku 1983 ho pápež Ján Pavol II. menoval za pomocného biskupa diecézy Reggio Emilia (po 1986 Reggio Emilia – Guastalla). Biskupskú vysviacku mu dňa 29. júna 1983 udelil diecézny biskup diecézy Reggio Emilia Gilberto Baroni. Spolusvätiteľmi boli biskup diecézy Faenza Francesco Tarcisio Bertozzi a biskup diecézy Palestrina Renato Spallanzani. V roku 1986 ho pápež menoval generálnym sekretárom talianskej biskupskej konferencie. 17. januára 1991 ho pápež vymenoval za arcibiskupa a generálneho pro-vikára rímskej diecézy, zároveň za pro-arcikňaza Lateránskej baziliky (predpona pro- sa používa vtedy, keď nositeľ úradu nie je menovaný kardinálom, platí tiež pre pro-prefektov a pro-predsedov vatikánskych rád, dikastérií a kongregácií). 7. marca toho istého roku bol menovaný za predsedu talianskej biskupskej konferencie. Pápež ho menoval za kardinála s titulárnym kostolom S. Agnese fuori le Mura 28. júna 1991. 
V rokoch 1991 – 2008 pôsobil tiež ako veľká kancelár Pápežskej lateránskej univerzity. V roku 1997 bol pápežským legátom na národnom eucharistickom kongrese v Bologni. Zastupoval pápežov na viacerých udalostiach v Európe, napr. v Bielorusku, kde pri príležitosti diecéznej synody alebo v Maďarsku. V roku 2005 sa ako volič zúčastnil konkláve, na ktorom bol zvolený pápež Benedikt XVI.. V roku 2006 požiadal o uvoľnenie z úradu, pápež mu však vyhovel až 27. júna 2008.
V roku 2007 ho na poste predsedu talianskej biskupskej konferencie nahradil Angelo Bagnasco. V roku 2010 ho pápež menoval za predsedu Medzinárodnej komisie pre Medžugorie.

Referencie
----------

1. ↑   *The Cardinals of the Holy Roman Church* [online].. Dostupné online. (anglicky)
2. ↑   *Cardinals Created by John Paul II.* [online].. Dostupné online. (anglicky)
3. ↑   *RINUNCE E NOMINE* [online].. Dostupné online. (taliansky)

Autoritné údaje: * BnF: 12198123b
* GND: 124501575
* ISNI: 0000 0001 0879 5678
* LCCN: no92000231
* VIAF: 24648299
* WorldCat: lccn-no92000231
**Hillsong United** je austrálska hudobná skupina, ktorá vznikla ako súčasť Hillsong Church. Skupina vystupuje v Hillsong Church, no koncertuje i mimo Austrálie. Píše piesne na svoje vlastné vystúpenia, rovnako ako aj pre iné skupiny, ktoré spievajú na bohoslužbách. Dcérske skupiny vystupujú každý mesiac v Londýne a cez leto aj v táboroch, ktoré sponzoruje Hillsong.

História
--------

Kapela bola pôvodne tvorená blízkymi priateľmi v rámci pastorácie mládeže zvanej Powerhouse Youth. Hrali piesne Hillsong Church a rôzne iné pastoračné piesne. Charakter skupiny sa postupne menil a ich piesne zneli rockovejšie; tento štýl viac oslovoval mladých. Významnými členmi boli Steve McPherson, Deb Ezzy a Donia Makedonez.

Koncertné albumy
----------------

* 1999: *Everyday*
* 2000: *Best Friend*
* 2001: *King of Majesty*
* 2002: *To the Ends of the Earth*
* 2004: *More Than Life*
* 2005: *Look to You*
* 2006: *United We Stand*
* 2008: *The I Heart Revolution: With Hearts As One*
* 2009: *[a\_CROSS//the\_EARTH] :: Tear Down the Walls*
* 2010: Tour Collection (Limited edition)
* 2011: Aftermath
* 2013: Zion

Slovenské worship a gospelové kapely
------------------------------------

Aj na Slovensku pôsobia kapely podobné kapely ako Hillsong, ktoré majú vlastné piesne aj piesne skupiny Hillsong po slovensky.
Napríklad:

* Olivy
* Ty&My
* A ďalšie.
**Makroustálenosť frazémy** je komplexná ustálenosť frazémy, ktorá spočíva v ustálenosti na jednotlivých rovinách výstavby a fungovania frazeológie, teda skladá sa z čiastkových ustáleností (p. mikroustáleností) frazémy. Základ takéhoto chápania frazeológie vychádza z poznatku, že nijaká frazéma nie je nejako absolútne ustálená, petrifikovaná na všetkých rovinách svojej výstavby, ale že jednotlivé frazémy sa líšia práve rozličným stupňom ustálenia jednotlivých svojich zložiek. Táto koncepcia sa uplatnila v prácach A. V. Kunina. V našej domácej literatúre sa tento termín uplatňoval skôr iba výnimočne, hoci s takýmto chápaním ustálenosti sa aj u nás dosť bežne počíta. Protipólom takéhoto chápania základných vlastností frazém je rôzna miera anomálnosti (p.) frazémy na všetkých úrovniach jej stavby. 

*Článok pôvodne čerpal z diela ĎURČO, Peter (ed.). Frazeologická terminológia (1995) uverejneného na webe Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied.*
Výchova malého Dionýza, detail rímskej fresky, cca z roku 20, *Museo delle Terme di Diocleziano*
**Makris** (starogr. *Μάκρις* - *Makris*, lat. *Macris*) je v gréckej mytológii dcéra Aristaia a jeho manželky Autonoy, dcéry tébskeho kráľa Kadma.

Makris bola sestrou slávneho lovca Aktaióna, ktorý náhodou uvidel nahú kúpajúcu sa bohyňu Artemis. Bohyňa ho preto za trest premenila na jeleňa, ktorého roztrhali vlastní psi.

Podľa antického autora Apollónia Rhodského sa Makris vydala za prvého kráľa Fajákov, Nausithoa. Keď najvyšší boh Zeus prikázal bohovi Hermovi, aby mu ukryl syna Dionýza pred jeho žiarlivou manželkou Hérou, Hermes dal dieťa do opatery Makride, na ostrov Fajákov (ostrov Scheria, dnes Korfu). Makris sa potom s dieťaťom ukryla v jaskyni, kde sa oň starala aj napriek nebezpečenstvu, ktoré jej hrozilo zo strany bohyne Héry. Ostrov vtedy navštívila aj bohyňa Démétér, ktorá naučila miestnych ľudí obrábať polia.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Apollónios Rodský, *Argonautica*, 4,1130
2. ↑  Apollodoros, *Kronika*, 3,4,2.
3. ↑  Ovidius, *Metamorphoses*, 3,131-250.
4. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 306.
5. ↑  Apollónios Rodský, *Argonautica*, 4,539
6. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 115.
7. ↑  Thukydides. *Dejiny peloponézskej vojny, I-IV*. Martin : THETIS, 2010. ISBN 978-80-970115-4-3. S. Vysvetlivky str. 308.
8. ↑  Apollónios Rodský, *Argonautica*, 4,1128-1135
9. ↑  Apollónios Rodský, *Argonautica*, 4,986-987
**Zdena Orgoníková**, rodená Kordačová (\* 5. december 1897, Sarajevo – † po 1948) bola slovenská poetka a pedagogička, autorka didaktickej príležitostnej poézie pre deti.

Život a dielo
-------------

Zdena Kordačová narodila sa 1897 v Bosne (Rakúsko-Uhorsko). Od vzniku Česko-Slovenska žila v rokoch 1919 – 1920 v Košickom kraji, kde pôsobila ako učiteľka v Michalovciach. V rokoch 1921 – 1926 učila v Rači a od roku 1926 v Bratislave. 

Svoju tvorbu publikovala v dvoch knihách a v časopisoch *Slniečko* (1929 – 1930, 1946 – 1947), *Priateľ dietok* (1931 – 1932), *Úsmev* (1931) a *Matičné čítanie* (1946). Charakterizuje ju didaktizmus a tradičné témy príležitostných veršov pre deti.

Knihy pre deti
--------------

* *Deťom* (Praha 1931) – príležitostné verše
* *Deti na javisku* (Liptovský Mikuláš 1948) – veršované scénky a výstupy ku školským besiedkam

Referencie
----------

1. ↑  ORGONÍKOVÁ, Zdena. In:  *Slovenský biografický slovník*. Zväzok IV, M – Q. Martin : Matica slovenská, 1990. 562 s. ISBN 80-7090-070-9. S. 347.
2. ↑  Žitavský, A. S. (ed.). *Pamätník slovenského školstva za účinkovania prezidenta T. G. Masaryka*. II. diel. Bratislava : Pamätník slovenského školstva, 1937, s. 273.

Autoritné údaje: * SNK: 204892
JUDr. **Zdeno Vlachynský** (\* 19. júl 1919, Bratislava – † 24. január 1986, tamtiež) bol slovenský matematik a pedagóg.

Životopis
---------

Po stredoškolských štúdiách na gymnáziách v Nitre a Bratislave, ukončených maturitou roku 1939, pokračoval podľa želania rodičov v štúdiu práva na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (vtedajšia Slovenská univerzita). Doktorát práv (JUDr.) získal roku 1944.

Do roku 1948 pracoval v rôznych právnických funkciách na daňovej správe, ministerstve financií a povereníctve financií. V roku 1948 bol preradený do výroby a do roku 1953 pracoval ako robotník – opravár autoelektriky. Od roku 1953 pôsobil ako stredoškolský profesor matematiky a deskriptívnej geometrie na strednej všeobecnovzdelávacej škole v Pezinku, od roku 1963 na stredných všeobecnovzdelávacích školách a gymnáziách v Bratislave (Grösslingová ul. Novohradská ul.) a na strednej priemyselnej škole stavebnej, kde zotrval až do svojho predčasného odchodu do invalidného dôchodku.

V rokoch 1953 – 1959 s vyznamenaním absolvoval popri zamestnaní učiteľskú kombináciu matematika–deskriptívna geometria pre stredné školy na Fakulte prírodných vied Vysokej školy pedagogickej v Bratislave. Bol uznávaným metodikom, kreatívnym a iniciatívnym učiteľom, navrhovateľom mnohých invenčných učebných pomôcok a modelov na vyučovanie matematiky a deskriptívnej geometrie, vedúcim autorského kolektívu, ktorý pripravil a vydal hodnotnú dvojdielnu zbierku riešených úloh z matematiky pre stredné všeobecnovzdelávacie školy a stredné odborné školy. Spoluautormi zbierky, ktorá vyšla roku 1970, boli J. Balala, A. Dubec, J. Korch, J. Kroupa, A. Sivošová, J. Smida a M. Zöldy.

Bol dlhoročným členom a funkcionárom JSMF, agilným činiteľom Klubu učiteľov matematiky. Za zásluhy o rozvoj JSMF bol vyznamenaný medailou JSMF. Posledné roky života mu strpčovala zákerná nevyliečiteľná choroba.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5576 2599
* NK ČR: ola2003182136
* VIAF: 84984877
**Zdeněk Jirotka** (\* 7. január 1911, Ostrava, Česko – † 12. apríl 2003, Praha, Česko) bol český spisovateľ a fejtonista, autor humoristických románov, poviedok a súdničiek.

Narodil sa v Ostrave, kde v rokoch 1925–29 študoval reálku, v roku 1933 maturoval na Stavebnej priemyselnej škole v Hradci Králové. Onedlho vstúpil do armády, kde zostal do roku 1940. Slúžil v mnohých mestách, napríklad v Košiciach, Olomouci, Brne a inde. 

Začiatkom nacistickej okupácie pôsobil na ministerstve verejných prác, ale už po roku 1942 sa venoval výhradne spisovateľskej činnosti. Umožnil mu to mimoriadny ohlas na jeho prvotinu, humoristický román *Saturnin*. Treba povedať, že vo svojej ďalšej tvorbe tento román už neprekonal, na jeho úspech nadviazala len o rok neskôr kniha *Muž se psem*, v ktorej pre zmenu parodoval detektívny žáner.

V roku 1940 nastúpil do *Lidových novin* a po druhej svetovej vojne (1945–51) do *Svobodných novin*, po roku 1951 potom na dva roky do redakcie humoristického týždenníka *Dikobraz*. Medzi rokmi 1953 a 1962 pôsobil v redakcii *Česko-slovenského rozhlasu*, odkiaľ sa znova vrátil do redakcie *Dikobrazu*.

Kúzlo Jirotkovho humoru tkvie v inšpirácii „suchým" anglickým humorom a často kúzlu nedopovedaného a skrytého.

Dielo
-----

* *Saturnin*, 1942 – humoristický román, rozpráva príbehy svojrázneho sluhu Saturnina, jeho pána a ďalších; Saturninov pán, ktorý je zároveň rozprávačom, si ho najme bez toho, aby tušil, koľko jeho výstredných nápadov bude musieť prežiť
* *Muž se psem*, 1944 – humorná paródia na detektívny román o hlúpych podvodníkoch a neomylnom amatérskom detektívovi, ktorý odhalí zločinca
* *Hvězdy nad starým Vavrouchem*, 1946 – rozhlasová hra
* *Profesor biologie na žebříku*, 1956 – zbierka anekdot a kratších poviedok z rokov 1951 až 1955; s humorným nadhľadom si všímajú záporných javov našej súčasnosti
* *Sedmilháři*, 1970 – zbierka poviedok
* *Pravidla se změnila*, 2000 – zbierka poviedok

Literatura
----------

* Sehnalová, Kamila. 2013. Comparative analysis of Czech, English, and German proverb in Jirotka's *Saturnin*. BA thesis, Charles University, Prague. Link to thesis

Film
----

V roku 1994 nakrútil režisér Jiří Verčák rovnomenný film v hlavnej úlohe s Oldřichom Víznerom ako Saturninom.

Autoritné údaje: * abART: 31228
* BnF: 123156408
* GND: 1018969357
* ISNI: 0000 0001 1067 5384
* LCCN: n88018607
* NK ČR: jk01051900
* VIAF: 64074114
* WorldCat: lccn-n88018607
Súradnice: 48°28′52″S 18°43′37″V﻿ / ﻿48,481°S 18,727°V﻿ / 48.481; 18.727

**Žarnovické podolie** je geomorfologickou časťou Žiarskej kotliny. Leží v jej južnej časti, v údolí Hrona a okolí mesta Žarnovica v žarnovickom a žiarskom okrese.

Polohopis
---------

Územie sa nachádza v južnom cípe Žiarskej kotliny, v úzkom koridore rieky Hron. Severný okraj sa nachádza v blízkosti obce Bzenica na južnom okraji žiarskeho okresu, južná hranica vedie južne od Voznice, v okrese Žarnovica. Severným smerom pokračuje Žiarska kotlina, juhovýchodne leží Hodrušská hornatina, podcelok Štiavnických vrchov. Západný okraj vymedzuje pohorie Vtáčnik s podcelkami Raj, Župkovská brázda (časť Župkovská vrchovina) a Nízky Vtáčnik.

Osou územia je rieka Hron, smerujúca zo severu juhozápadným smerom k Slovenskej bráne. V tejto časti priberá najmä menšie vodné toky, významnejšími sú Kľak, Hodrušský potok a Richnava. V severnej časti sa nachádza chránený areál Revištský rybník.

Doprava
-------

Údolím Hrona vedú Žarnovickým podolím dôležité komunikácie nadregionálneho významu, rýchlostná cesta R1 (súčasť E 58), cesta I/65 a železničná trať Nové Zámky – Zvolen. Z hlavných ciest v Žarnovici odbočuje cesta II/512 (Žarnovica – Oslany).

Turizmus
--------

Táto časť Žiarskej kotliny slúži ako východisko do okolitých pohorí a historicky cenných baníckych lokalít. Široké okolie patrilo od stredoveku k významným baníckym oblastiam v rámci celej Európy a bohaté mestá prekvitali, čo sa prejavilo na dodnes zachovanej architektúre. Návštevníci regiónu tak vyhľadávajú neďalekú Novú Baňu, Hodrušu-Hámre či Banskú Štiavnicu. Raritou a dôkazom niekdajšej vulkanickej činnosti je okrem trosiek vulkánov aj Kamenné more pri Vyhniach.

Milovníci prírody využívajú dostupnosť zaujímavých lokalít západne ležiaceho pohoria Vtáčnik, ako aj východne sa nachádzajúcich Štiavnických vrchov, chránených v rámci rovnomennej CHKO. Priamo v severnej časti podolia leží osobitne chránené územie Revištský rybník.

### Turistické trasy

* po  červenej trase zo Žarnovice cez Voznicu ku Banskej Štiavnici
* po  modrej trase:
	+ zo Žarnovice do Novej Bane
	+ zo Bzenice okolo Prochote na rázc. *Gronštolne* pod Veľkou Homôľkou
	+ zo Bzenice Chodníkom Andreja Kmeťa cez Vyhne ku Banskej Štiavnici
* po  zelenej trase zo Bzenice do Sklených Teplíc

Referencie
----------

1. 1 2  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2019-04-15]. Dostupné online.
2. 1 2 3 4   *mapový portál HIKING.SK* [online]. mapy.hiking.sk, [cit. 2019-04-15]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Žiarska kotlina
* Zoznam podolí na Slovensku
* Geomorfologické členenie Slovenska
Súradnice: 50°20′48″S 13°31′58″V﻿ / ﻿50,34667°S 13,53278°V﻿ / 50.34667; 13.53278

**Prírodná pamiatka Žatec**, ev. č. 1505, je južne exponovaná stráň severne od zástavby mesta Žatec v okrese Louny, severne od stanice Žatec západ. Územie je známe tiež pod názvom *Na Staré hoře* alebo *Pod Astrou*, plošina nad stráňou nesie miestny názov *Na Starém vrchu* a plošina pod stráňou *Pod Starým vrchem*. Prírodnú pamiatku spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR. Dôvodom ochrany sú teplomilné spoločenstvá s výskytom vzácnych druhov teplomilného hmyzu.

Popis
-----

Lokalita má nadmorskú výšku 210 až 270 m. Svah terasovitých stupňov na okraji údolia Ohře je miestom bývalých viníc a sadov, dnes však je už zarastený kríkmi a čiastočne aj zalesnený. Územie má podobný charakter ako PP Staňkovice a PP Stroupeč, je však svojou výmerou z nich najväčšou lokalitou. 

Chránené územie bolo vyhlásené na ochranu teplomilných spoločenstiev s výskytom vzácnych druhov teplomilného hmyzu. Celý rad tu zistených druhov hmyzu je známy len z niekoľkých málo miest v Čechách a z najteplejších oblastí južnej Moravy (Pouzdřany, Mutěnice, Čejč). Tieto druhy majú úzku väzbu na vzácne stepné rastliny. Pri entomologických prieskumoch tu bolo nájdených niekoľko vzácnych druhov chrobákov - prevažne nosáčikov, krasoňov, mandelinek, bystrušiek a skarabeusovitých. 

Chránené územie je pre verejnosť prístupné len po cestách. Lokalitu je možné navštíviť napríklad po ceste vedúcej medzi chmeľnicami za stanicou Žatec západ. Na túto cestu je možné sa napojiť z cesty Žatec - Most (odbočkou vľavo za cestným nadjazdom nad železničnou traťou v blízkosti závodu Prefa Žatec) alebo z cesty zo Žatca na Hořetice (odbočka vpravo za cestným nadjazdom nad železničnou traťou za závodom Fruta Žatec).

Literatúra
----------

* Klouček, Zdeněk Ing .; Príroda okresu Louny; Okresný úrad Louny, 1995, 2. vydanie 1998

Referencie
----------

1. ↑   *Stránky AOPK ČR* [online]. [Cit. 2016-08-07]. Dostupné online. (po česky)

Pozri aj
--------

* Zoznam chránených území v okrese Louny

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Žatec (prírodná pamiatka)**

Externé odkazy
--------------

* Vyhláška Okresného úradu Louny ktorou sa určuje Chránený prírodný výtvor

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Žatec (přírodní památka) na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Chránené územia v okrese Louny |
| --- |
| Chránená krajinná oblasť | 
* České středohoří

 |
| Národné prírodné rezervácie | 
* Malý a Veľký štít
* Oblík
* Raná

 |
| Národné prírodné pamiatky | 
* Kamenná slunce
* Velký vrch u Vršovic

 |
| Prírodné rezervácie | 
* Blatenský svah
* Číčov
* Dětanský chlum
* Luční potok

 |
| Prírodné pamiatky | 
* Blšanský chlum
* Březno u Postoloprt
* Háj Petra Bezruče
* Koštice
* Kozinecká stráň
* Krásný Dvůr
* Miocenní sladkovodní vápence
* Na Spáleništi
* Soběchlebské terasy
* Staňkovice
* Stráně nad Chomutovkou
* Stroupeč
* Štola Stradonice
* Tobiášův vrch
* Travertinová kupa
* Třtěnské stráně
* Údolí Hasiny u Lipence
* V hlubokém
* Žatec

 |
| Prírodný park | 
* Džbán

 |
Súradnice: 49°33′07″S 18°50′21″V﻿ / ﻿49,5519°S 18,8391°V﻿ / 49.5519; 18.8391

**Kempa** (571 m n. m.), občas tiež **Kympa**, je najvyšší vrch Jablunkovskej brázdy. Nachádza sa neďaleko poľských hraníc, východne od obce Bukovec.

Poloha
------

Nachádza sa na juhovýchodnom okraji Jablunkovskej brázdy, zovretý medzi údoliami rieky Olše a jej ľavostranného prítoku. Celý vrch leží na území Česka. Na severe susedí s vrchom *Hrádek* (543 m n. m.), na juhu so *Sušským vrchom* (618 m n. m.), ležiacim už v Jablunkovskom medzihorí. Oblasť odvodňuje rieka Olše.

Opis
----

Vrch leží v severozápadnej časti horského chrbta, ktorý sa tiahne pozdĺž štátnej hranice s Poľskom smerom k Jablunkovskému medzihoriu a od východu uzatvára Jablunkovskú brázdu. Severnými svahmi prechádza medzinárodná cesta III. triedy z Jablunkova cez Bukovec do Istebnej a takisto na severnom svahu sa nachádza lyžiarske stredisko *Kempaland*.

### Výhľady

Vrch je odlesnený, ale kvôli nízkej nadmorskej výške ponúka prevažne iba obmedzené výhľady na vrchy okolitých pohorí, ako sú Gírová, Ochodzita, či Kykula. Zo vzdialenejších vrcholov sú viditeľné Lysá hora, Barania Góra a Veľká Rača.

Prístup
-------

Cez vrch nevedie turistická trasa. Najľahší prístup na vrchol je zo severu po poľnej ceste, ktorá odbočuje z cesty Bukovec – Istebna.

Referencie
----------

1. 1 2   *Vrch Kempa (571 m), Jablunkovská brázda Vrch Kempa (571 m), Jablunkovská brázda* [online]. treking.cz, [cit. 2022-06-01]. Dostupné online.
2. 1 2 3 4   *Turistická mapa portálu mapy.cz* [online]. [Cit. 2022-06-01]. Dostupné online.
3. ↑   *Peakfinder* [online]. peakfinder.org, [cit. 2022-06-01]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej mape
**Kengura parma** (lat. *Notamacropus parma*; staršie názvy: *Macropus parma*, *Wallabia parma*, *Protemnodon parma*, *Thylogale parma*) je druh z rodu *Notamacropus* (resp. *Macropus* v širšom zmysle) z čeľade kengurovité. Je to drobná kengura sivohnedej farby s bielym hrdlom a tmavým pruhom uprostred prednej polovice chrbta.

Výskyt
------

V severovýchodnom Novom Južnom Walese, v úzkom pruhu pozdĺž pobrežia. V prírode žije samotársky a skrytým spôsobom života v oblasti hustých lesov a dažďových pralesov. Obýva eukalyptové lesy s hustým podrastom, ale na pastve potrebuje aj malé lesné rúbaniská.

Základné dáta
-------------

Dĺžka kengury parma je 45 až 53 cm, chvost je rovnako dlhý. Jej hmotnosť je 3,5 až 6 kg. Rozdiel medzi samcom a samicou je takmer nebadateľný.

Zaujímavosti
------------

Kengura parma bol určitý čas považovaný za druh v prírode vyhynutý. Preto sa začali pokusy znovu odchovať voľne žijúce populácie zvierat, ktoré boli skôr dovezené na Nový Zéland a z chovu zoologických záhrad. Pred 30 rokmi boli vo východnom Novom Južnom Walesu prvýkrát opäť objavené voľne žijúce zvieratá. V súčasnosti tento druh nie je hojný, no jeho prežitie sa zdá byť zaistené.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kengura parma**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Kengura parma**
Svetové dedičstvo UNESCOSvetové dedičstvo UNESCO

**Kostoly v Chiloé** sú drevené kostoly postavené na súostroví Chiloé v čilskom regióne Los Lagos, ktoré vznikali od 17. storočia. Kostoly majú podobnú architektonickú schému a formu. Ich zachovalosť i napriek nepriaznivému vlhkému podnebiu je dôkazom zručnosti miestnych tesárov, ktorí chrámy vytvorili. 

Od roku 2000 je 16 kostolov zapísaných na zozname svetového dedičstva UNESCO.

Dejiny
------

Súostrovie Chiloé začali kolonizovať Španieli v polovici 16. storočia. Spolu s prvými osadníkmi a prieskumníkmi prichádzali aj cirkevní hodnostári z rádov františkánov a mercedariánskych rytierov, aby evanjelizovali miestne indiánske obyvateľstvo kmeňov Chono a Huilliche. Ale až jezuiti, ktorí prišli v roku 1608, zásadným spôsobom sformovali spôsob organizácie evanjelizácie, ktorý sa stal pre toto súostrovie charakteristickým. Jezuiti boli v roku 1767 vyhnanií zo Španielska a jeho kolónii, evanjelizačnú činnosť po nich prevzali františkáni. 

Prírodné charakteristiky súostrovia vytvárali špecifické podmienky pre conquistu, kolonizáciu a evangelizáciu: ostrovnú oblasť a roztrúsenú indiánsku populáciu, prirodzená komunikácia po mori, relatívny nedostatok prírodných zdrojov, ale naopak bohaté zásoby dreva. 

Jezuiti použili pre evanjelizáciu systém pohyblivých misijných výprav. Skupina kňazov pravidelne oboplávala súostrovie a vždy sa na niekoľko dní zdržala v danej osade s kaplnkou či chrámom. Po zvyšok roku spravoval „farnosť" zaučený miestny laik (tzn. nekňaz). Kaplnky a chrámy vždy stavalo miestne spoločenstvo veriacich spoločne s misionármi. Podobne ako kostoly na Chiloé je celá kultúra súostrovia výsledkom medzikultúrneho kontaktu a hlbokého prepojenia medzi domorodou a európskou kultúrou.

Galéria
-------

* Iglesia Santa María de Loreto de AchaoIglesia Santa María de Loreto de Achao
* Iglesia Santa María de Loreto de AchaoIglesia Santa María de Loreto de Achao
* Iglesia Apóstol Santiago de CastroIglesia Apóstol Santiago de Castro
* Iglesia de San Carlos de BorromeoIglesia de San Carlos de Borromeo
* Iglesia de QuinchaoIglesia de Quinchao

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kostoly na Chiloé**

Externé odkazy
--------------

* Informácie o kostoloch na stránkach čilského *Consejo de monumentos nacionales*
* Oficiálna stránka UNESCO

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kostely v Chiloé na českej Wikipédii.*

  


| * z
* d
* u
Čilské pamiatky na zozname svetového dedičstva UNESCO |
| --- |
| 
* Národný park Rapa Nui
* Kostoly na Chiloé
* Historická štvrť Valparaíso
* Bane na liadok Humberstone a Santa Laura
* Banícke mesto Sewell
* Qhapaq Ñan
* Osady a mumifikovanie kultúry Chinchorro

 | Čile |
**Kengura sivá** (iné názvy: **kengura veľká**, **kengura obrovská**, **klokan obrovský**, **veľká kengura**; staršie: **kenguru veľká**, **kenguru**, **kengura**, **klokan**; lat. *Macropus giganteus*; staršie: *Macropus major*, *Halmaturus giganteus*) je cicavec z čeľade kengurovité (*Macropodidae*).

Opis
----

Kengura sivá je po kengure červenej druhý najväčší vačkovec našej planéty. Samec dorastá do dĺžky cez 2 m a váži viac ako 60 kg. Samice sú o niečo menšie.

Výskyt
------

Kengura sivá obýva suché krovinaté kraje a polopúšte východnej Austrálie a Tasmánie (tam žije zvláštny poddruh). 

*Kengura sivá*

Ekológia a biotop
-----------------

Kengury sa živia trávou, lístím a vetvičkami krov, v suchých oblastiach púštnym rastlinstvom. Cez deň sa ukrývajú v tieni, na pastvu vychádzajú v neskorom popoludní. Novorodené mláďa meria sotva 2 cm a váži necelý gram. Je to vlastne len zárodok, ktorý sa v tele samice vyvíjal len 38 až 40 dni. Vo vaku potom svoj vývoj dokončuje po niekoľko mesiacov. Samice rodia vždy len jediné mláďa, v maternici však býva v zálohe ďalší oplodnený zárodok, ktorý sa po dobu kojenia prvého mláďaťa nevyvíja. Tak čelia kengury veľmi nepriaznivým podmienkam, a preto tiež samica, keď je prenasledovaná nepriateľom a naozaj v úzkych, mláďa z vaku vyhodí, aby si uľahčila útek.

Ohrozenie
---------

Kengura sivá je považovaná za potravinového konkurenta oviec, a preto ju farmári ešte dnes bez milosti zabíjajú. Mäso sa spracováva ako krmivo pre psy a mačky. Kengura je však zviera, ktoré omnoho lepšie využíva sporú pastvu a nedevastuje rastlinstvo, takže je ekologicky omnoho vhodnejšia.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kengura sivá**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Kengura sivá**

Zdroje
------

1. ↑  LUPTÁK, Peter. *Slovenské mená cicavcov sveta*. [1. vyd.] Bojnice : Zoologická záhrada, 2003. 218 s. ISBN 80-969059-9-6. S. 14.
2. ↑  Svet živočíšnej ríše. 1984. S. 175
3. ↑   kazmz.tuzvo.sk, [cit. 2022-01-28]. Dostupné online.
4. ↑  TRNKA, A. Zoológia chordátov - vybrané kapitoly. 2018, S. 86
5. ↑  Austrália. In: Pyramída
6. ↑  STANĚK. Veľký obrazový atlas zvierat. 1965, S. 463
7. ↑  klokani. In: Slovenský náučný slovník II. 1932. S. 239
8. ↑  klokani. In: Masarykův slovník naučný 3 S. 1025
9. ↑  RÍZNER, Ľ. V. Živočíchopis. 1875, S. 36

* *Časopis ABC*