recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Johannes Theodor Baargeld**, vlastným menom **Alfred Emanuel Ferdinand Grünwald**, známy aj pod umeleckým menom **Zentrodada** (\* 9. október, 1892, Štetín, Prusko – † 18. august, 1927, Chamonix-Mont-Blanc, Francúzsko) bol nemecký avantgardný básnik a maliar, člen umeleckého hnutia dadaizmu.

Spolu s významným nemeckým maliarom Maxom Ernstom založil vetvu dadaistického hnutia v Kolíne nad Rýnom. Zároveň bol editorom umeleckého periodika *Der Ventilator*, kde publikoval svoju literárnu a výtvarnú tvorbu.

Život a dielo
-------------

Baargeldovo dielo *Das menschliche Auge und ein Fisch, letzterer versteinert* (1920).
Baargeldov hrob v Kolíne nad Rýnom.
O živote Baargelda sa vie iba veľmi málo. Podľa všetkého študoval právnu vedu a ekonomiku v Bonne a na Oxforde, a tri roky bojoval v Prvej svetovej vojne (1914 – 1917).

Po návrate z frontu sa od roku 1917 stal prispievateľom do politicko-umeleckého ľavicového časopisu *Die Aktion* (ktorý prezentoval najmä diela hnutia expresionizmu) a vstúpil do Nezávislej sociálno demokratickej strany Nemecka (USPD). V náväznosti na jeho politickú angažovanosť, začal od roku 1919 svoju tvorbu vydávať aj v rámci ďalšieho ľavicového umeleckého periodika *Die Ventilator*. Časopis vydávali významní maliari Max Ernst a Hans Arp. Práve s Ernstom okolo roku 1920 zakladá vetvu hnutia dadaizmu v Kolíne nad Rýnom.

V rámci svojej tvorby vytvoril sériu grafických a básnických diel v duchu estetiky dadaizmu (*Červený kráľ*, *Chrobáky*, *Továreň*). Priamo spolupracoval aj na projektoch Maxa Ernsta. Bol pravidelným prispievateľom v rôznych dadaistických bulletinoch ako *Bulletin D* a *Dada W/3*.

S umeleckou tvorbou skončil už v roku 1921 a umrel v roku 1927, keď ho v Alpách zasypala lavína.

Na počesť Baargelda si neskôr zvolil svoje umelecké meno nemecký hudobník Blixa Bargeld.

Referencie
----------

1. ↑   *Johannes Theodor Baargeld - Biography* [online]. www.askart.com, [cit. 2024-01-04]. Dostupné online.
2. ↑   *Johannes Theodor Baargeld :: Kalendárium poezie* [online]. kalendarium-poezie.webnode.cz, 2020-10-09, [cit. 2024-01-04]. Dostupné online. (po česky)
**Savkov potok** je potok v najvýchodnejšej časti Slovenska, preteká územím okresu Snina. Je to pravostranný prítok Ublianky, meria 8,2 km a je tokom VIII. rádu. Koryto toku sa viackrát výrazne ohýba, na dolnom toku sa výraznejšie vlní. Pred Michajlovom vytvára vedľajšie rameno v dĺžke cca 400 metrov.

*Prameň:* v Beskydskom predhorí pod kótou 437,6 m severne od obce Strihovce v nadmorskej výške cca 435 m n. m.

*Smer toku:* od prameňa krátko na juhovýchod, následne na východ, potom vytvára výrazný oblúk ohnutý na sever a pokračuje východným smerom, ďalej sa opätovne stáča, najprv tečie na sever, v obci Michajlov sa znovu stáča na východ, pred ústím sa ešte esovito stáča

*Geomorfologické celky:* iba Beskydské predhorie, podcelok Ublianska pahorkatina

*Prítoky:* sprava krátky prítok vznikajúci severne od obce Šmigovec, tri prítoky zo severných svahov Grúňa (390,5 m n. m.), z východného úpätia Grúňa, zo severovýchodného svahu Polomu (465,6 m n. m.); zľava prítok z oblasti Močiarov, prítok prameniaci južne od kóty 422,2 m, prameniaci západne od kóty 396,3 m, ďalší prameniaci východne od kóty 422,2 m, z juhovýchodného svahu Hrabieny (345,3 m n. m.) a prítok prameniaci severovýchodne od kóty 396,3 m

*Ústie:* do Ublianky pri obci Ubľa v nadmorskej výške približne 213 m n. m.

*Obce:* len Michajlov

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Ublianky |
| --- |
| *Ublianka* → *Uh* → *Laborec* → *Latorica* → *Bodrog* → *Tisa* → *Dunaj* |
| 
* Brezovčík
* Brusný potok (prítok Stežnej)
* Hrabinský potok
* Hrabový potok
* Chmeľnica
* Inovský potok
* Kalniansky potok
* Kamenný potok
* Kertinovatec
* Klenovský potok
* Koniarov potok
* Ladomirovský potok
* Luh
* Luhy
* Malý Tapovec
* Markov potok
* Murovaná voda
* Poľana
* Popov potok
* Radovský potok
* Ráztočka
* Ráztočky
* Rovný potok
* Savkov potok
* Stavenec
* Stežná
* Stredná
* Strihovský potok
* Šimunovský potok
* Široký potok
* Tapovec
* Tichý potok
* **Ublianka**
* Voličín
* Volovský potok
* Zásedný potok
* Žľabina

 |
**Radovan Brenkus** (\* 30. január 1974, Bardejov) je slovenský spisovateľ, prekladateľ a kritik.

Životopis
---------

Autor ukončil štúdiá na Prírodovedeckej fakulte Univerzity P. J. Šafárika, v odbore matematika a fyzika. V Košiciach pôsobil ako pedagóg, neskôr ako odborný pracovník v Ústave experimentálnej fyziky Slovenskej akadémie vied. Publikuje v časopisoch doma i v zahraničí. Mnohé jeho práce odvysielal Slovenský rozhlas, boli uverejnené v zahraničných antológiách. Prekladá diela z poľštiny. Príležitostne sa venuje literárnej kritike, písaniu kritických štúdií a esejí. Pracuje vo vydavateľstve Pectus v Košiciach, ktoré založil roku 2006.

Tvorba
------

Je pokračovateľom literárnej moderny. V poézii pozoruje, analyzuje a dešifruje chaotický, unavený svet, pranieruje panujúcu mravnosť, rozdiely jeho vnímania zvonku i znútra. Inšpiračnými zdrojmi sú deštruktívna vyprázdnenosť, ničota, obmedzujúce pseudobytie. Symbolikou pesimizmu a dekadencie ukazuje samotu jedinca, jeho čoraz obskúrnejší stav a neistú budúcnosť.

Motívom jeho prózy je hľadanie zmyslu existencie, vedomie pominuteľnosti, smrť. Popri inom píše neoromantickým štýlom. Kritizuje existencializmus a pokrok civilizácie, ktorým je človek prinútený hľadať vlastný pud sebazáchovy. Surrealistické postavy jeho poviedok sa zmietajú medzi ideálnym a reálnym, narúšajú prijatý poriadok. Prostredníctvom expresívneho a mystického symbolizmu, dramatických a groteskných scén zobrazuje vzburu proti elitárstvu a úpadku súčasnej spoločnosti. V kondenzovanej a zároveň výraznej charakteristike situácií a postáv poskytuje priestor pre katarziu.

Dielo
-----

### Poézia

* 1997 – *Pochod mŕtvych*
* 2002 – *Rekviem v prachu*
* 2005 – *Romanca s bludičkou*
* 2009 – *Dym z ríše tieňov*
* 2015 – *Snívanie s netvorom (2017, v poľštine)*

### Próza

* 2005 – *Návraty pekla (2013, v poľštine)*, zbierka poviedok

### Preklady

* 2008 – *Zbigniew Domino: Poľská sibiriáda*
* 2009 – *Rafał Wojaczek: Listy mŕtvemu*
* 2010 – *Marta Świderska-Pelinko: Chuť túlania a edenu*
* 2017 – *Marta Świderska-Pelinko: Tam kde plačú husle*
* 2020 – *Janusz Korczak: Deti ulice*
* 2021 – *Aldona Borowicz: Vitráže v pamäti*
* 2023 – *Maria Konopnicka: Pod zákonom*

Referencie
----------

1. ↑   *Slovník slovenských spisovateľov 20. storočia*. Bratislava : Literárne informačné centrum, 2008. (2. vydanie.) ISBN 978-80-89222-48-3.
2. ↑  MIKULÁŠEK, Alexej. Moderna redivivus?. *Obrys-Kmen* (Praha: Únia českých spisovateľov), roč. 2003, čís. 18. ISSN 1210-1494.
3. ↑  MIKULÁŠEK, Alexej. Brenkusiada ex inferno alebo "Niekto iný je na tom rovnako". *Dotyky* (Bratislava: Spolok slovenských spisovateľov), roč. 2006, čís. 3-4. ISSN 1210-2210.

Externé odkazy
--------------

* Album slovenských spisovateľov (slov.)
* Osobný profil (slov. ang.)

Autoritné údaje: * ISNI: 0000000114401903
* LCCN: n2007000142
* NK ČR: js20050725002
* SNK: 152750
* VIAF: 26506659
* WorldCat: lccn-n2007000142
V botanickom názvosloví je **forma** (skrátene f.; latinsky: forma) druhotná taxonomická kategória (t.j. definovaná v rámci druhu) umiestnaná nižšie ako varieta, ale vyššie ako kultivar. Na rozdiel od variety nejde v prípade formy o odlišnosť na genetickej úrovni, ale iba o odlišnosť zapríčinenú rozdielnymi environmentálnymi podmienkami rastu jedinca.

Forma sa v slovenčine označí prídavným menom označujúcim formu umiestneným za druhové meno. V latinčine sa pred názov formy pridáva skratka "f."

Príklad
-------

Príkladom v oblasti mykológie je *pavučinovec horkastopáchnuci ihličnanový (Cortinarius olidoamarus f. coniferarum)*, t.j. forma rastúca pod ihličnanmi alebo *hríb dubový citrónový (Boletus edulis f. citrinus)* s výrazne žltou farbou klobúka namiesto zvyčajnej bledohnedej.

Zdroje
------

1. ↑   *Current Practice in the Use of Subspecies, Variety, and Forma in the Classification of Wild Plants*. 1992. S. 485–498. DOI:10.2307/1222819
2. ↑  nahuby.sk. *Pavučinovec horkastopáchnuci ihličnanový* [online].. Dostupné online.
3. ↑  Index Fungorum. *Cortinarius olidoamarus f. coniferarum Bidaud & Gane* [online].. Dostupné online.
4. ↑  nahuby.sk. *Hríb smrekový citrónový* [online].. Dostupné online.
5. ↑  Index Fungorum. *Boletus edulis var. citrinus Pelt. ex E.-J. Gilbert* [online].. Dostupné online.
**Bolid** je buď mimozemské teleso, ktoré dopadlo na povrch Zeme alebo výnimočne jasný meteor podobný padajúcej ohnivej guli, bez ohľadu na to, či dopadol až na zemský povrch. Vo všeobecnosti sa za bolidy považujú meteory s jasnosťou väčšou ako mínus štvrtej magnitúdy (teda meteory jasnejšie ako planéta Venuša pri pohľade zo Zeme). Extrémne jasné bolidy (s jasnosťou vyše −20 magnitúd) sa zvyknú označovať aj ako **superbolidy**.

Pokiaľ sa používa v prvom význame, bolid môže explodovať pri dopade na zemský povrch, alebo v nízkej výške nad povrchom, a vytvorí tak veľký kráter. Je to všeobecný termín, ktorý neoznačuje podstatu dopadajúceho telesa, napr. či je to skalnatý alebo kovový meteorit, asteroid, ľadová kométa a podobne.

Od momentu, keď bol Chicxulubský bolid uvedený ako dôvod vyhynutia dinosaurov pred 65 miliónmi rokov, sú bolidy často označované ako príčiny veľkých klimatických zmien a masových vyhynutí. Žiadne ďalšie masové vyhynutia spojované s dopadmi mimozemských telies však neboli doteraz bezpečne zistené. Jedným z príkladov špekulácií, ktoré sú dnes veľmi populárne v alternatívnej geológii, je Tollmannov hypotetický bolid.

Známe dopady bolidov:

* Kráter Chicxulub na pobreží Yucatánu
* Barringerov kráter v Arizone, tiež známy ako *Meteor Crater*
* Tunguská udalosť na Sibíri
* Kráter v Chesapeake Bay
* Pád meteoritu 15. februára 2013 nad Čeľabinskom, pri ktorom sa zranilo vyše 1 200 ľudí

Iné známe bolidy:

* Bolid nad Česko-Slovenskom a Poľskom 13. októbra 1990

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portálPortál slnečná sústava |

* Blízkozemský objekt
* Impaktný kráter
* Meteoroid
* Veľký denný bolid z roku 1972
* Prelet meteoroidu EN131090 nad Česko-Slovenskom a Poľskom
**Lujza Garajová-Schrameková** (\* 7. február 1970, Nitra) je slovenská herečka, stand-up komička a speváčka.

Život
-----

Pochádza z divadelníckej rodiny. Jej matka je herečka v Starom divadle v Nitre, starý otec bol hercom a tajomníkom Divadla Andreja Bagara v Nitre. Vyštudovala herecké konzervatórium.

Po skončení konzervatória bola osem rokov členkou Radošinského naivného divadla. Vystupovala v nezávislom potulnom divadle, ktoré vzniklo ako autorský projekt dvojice režisérov Jakuba Nvotu a Kamila Žišku. V Štúdiu L + S hrala spolu s Milanom Lasicom v predstavení *Listy Emilovi*. Dlhšiu dobu vystupovala v stand-up show Jana Gorduliča *Silné reči*, kam sa dostala vďaka kamarátke a kolegyni Kristíne Farkašovej.

Prvú televíznu skúsenosť získala menšími rolami v seriáloch *Ordinácia v ružovej záhrade* a *Panelák*. V relácii *Haló* hrala vyfintenú zlatokopku, ktorá radila ženám, ako zbaliť bohatého chlapa. Do širšieho povedomia divákov sa dostala vďaka seriálu *Divoké kone*, kde hrala šéfku stajní Mery, ktorá má problémy s mužmi.
V seriáli Naši hrala Lujzu Rodinovu od 2016 

Garajová-Schrameková sa venuje aj spevu. Koncertuje spolu s kolegyňami z Radošinského naivného divadla, Marcelou Vilhanovou a Dankou Tomešovou. Od detstva mala problémy so zrakom. V súkromí nosila dioptrické okuliare. Počas vystúpenia v divadle a pri natáčaní seriálu *Divoké kone* používala kontaktné šošovky. V januári 2016 sa rozhodla podstúpiť laserovú operáciu očí.

V roku 2018 a 2019 bola spolu s Davidom Gránským moderátorkou relácie *Česko Slovensko má talent*.

Od roku 2021 je porotkyňou v 6 sérii speváckej a tanečnej show *Tvoja tvár znie povedome*.

Externé odkazy
--------------

* Lujza Garajová Schrameková v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Lujza Garajová Schrameková na českej Wikipédii.*
Volkswagen Golf
Ford Focus
Fiat Bravo
**Nižšia stredná trieda** alebo segment **C** je kategória automobilov, ktorá patrí v európskych krajinách k najpredávanejším. Typickou karosériou vozidiel nižšej strednej triedy je hatchback, liftback a kombi, častý je aj sedan. Veľké automobilky ponúkajú v tejto triede aj MPV a odvodené modely s otvorenou karosériou.

Automobily nižšej strednej triedy dosahujú obyčajne dĺžku 4 až 4,5 metra. Motory sú benzínové a naftové troj a štvorvalce s objemom medzi 1,2 a 2 litre. Najsilnejšie verzie majú motory s objemom nad 2 litre a výkon približne v rozsahu 140-200 koní. Poháňané sú predné alebo všetky štyri kolesá, v minulosti sa vyrábali aj s poháňanou zadnou nápravou.

V Severnej Amerike je táto trieda označovaná ako "Compact car" s tým, že rázvor kolies je od 100 palcov (2,540 mm) do 109 palcov (2,769 mm), čo približne zodpovedá európskym metrickým triedam rozhraniu 2600 mm pre nižšiu a 2800 mm strednú trieda .

Príklady automobilov nižšej strednej triedy
-------------------------------------------

* Alfa Romeo 147
* Chevrolet Cruze
* Chevrolet Aveo
* Citroën C4
* Fiat Marea
* Ford Focus
* Honda Civic
* Hyundai i30
* Kia cee’d
* Mazda 3
* Opel Astra
* Peugeot 308
* Renault Mégane
* Seat Leon
* Škoda Rapid
* Škoda Octavia
* Toyota Auris/Toyota Corolla
* Volkswagen Golf
* Volvo C30

* Audi A3
* BMW rada 1

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Nižší střední třída na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Triedy automobilov |
| --- |
| 
* Miniautomobil (A)
* Malý automobil (B)
* Nižšia stredná trieda (C)
* Stredná trieda (D)
* Vyššia stredná trieda (E)
* Luxusný automobil (F)
* Športový automobil (G)
* Superšportový automobil (G+)
* Kabriolet (H)
* Off-road (I)
* Van trieda (K)

 |
**Adam Stráňavský** (\* 18. apríl 1993, Banská Bystrica) je slovenský klavirista a spisovateľ.

Životopis
---------

Adam Stráňavský je absolventom Konzervatória Jána Levoslava Bellu v Banskej Bystrici, kde študoval v triede Mgr. Aleša Solárika. Bakalárske a magisterské štúdium v odbore klavír dokončil na Hudebnej akadémii múzických umení v Prahe v triede významného českého klaviristu Borisa Krajného.

Počas štúdia získal niekoľkokrát titul laureáta na rôznych klavírnych súťažiach (Súťaž študentov slovenských konzervatórií, Forum per tasti, International piano competition Beyond Music-Huesca). Vystúpil na koncertných pódiách na Slovensku, v Česku, Francúzsku, Španielsku, Poľsku a Spojených štátoch amerických. Venuje sa aj pedagogickej a charitatívnej činnosti ako účinkujúci na benefičných koncertoch. V školskom roku 2016-2017 vyučoval hru na klavír na Janáčkovom konzervatóriu v Ostrave.

V roku 2023 vyšiel vo vydavateľstve FAMAart jeho románový debut Červené piesky.

Diskografia
-----------

* Kent Liaong Ko, Piano Concerto no. 1, JFO a Oliver Dohnányi, 2014
* Eugen Suchoň, Horalská suita, Impromtu s variáciami, 2018
* Essential piano classics, 2020
* ...for a day, 2020

Bibliografia
------------

* Červené piesky, FAMAart 2023, ISBN 978-80-89717-35-4

Referencie
----------

1. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2016-06-02]. Dostupné online. Archivované 2013-11-07 z originálu.
2. ↑
3. ↑
4. ↑   *www.jko.cz* [online]. www.jko.cz, [cit. 2016-12-24]. Dostupné online.
5. ↑   *Adam Stráňavský: Červené piesky – Fama art – vydavateľstvo* [online]. [Cit. 2023-12-16]. Dostupné online.
6. ↑
7. ↑   *♫ Essential Piano Classics - Adam Stráňavský. Listen @cdbaby* [online]. [Cit. 2020-03-25]. Dostupné online. Archivované 2020-03-25 z originálu.
8. ↑

Autoritné údaje: * LCCN: n2018033029
* VIAF: 9475152865719404940002
* WorldCat: lccn-n2018033029
**Spoločnosť česko-kórejského priateľstva Pektusan** (skrátene **Pektusan**) je český spolok, ktorý ako svoj cieľ deklaruje rozvíjanie priateľských vzťahov medzi českým a kórejským ľudom, rozvíjanie kultúrnych, hospodárskych, vedeckých a politických vzťahov a napomáhanie šírenia objektívnych informácií o dianí v KĽDR a o jej medzinárodnom postavení. Spoločnosť vznikla v roku 1999 zaregistrovaním na Ministerstve vnútra Českej republiky ako občianske združenie. Spolupracuje s veľvyslanectvom KĽDR.

Členskú základňu toho českého spolku tvoria aj Slováci. Niektorí jeho členovia sú bývalí vojenskí činitelia Československej ľudovej armády, ktorí pôsobili v KĽDR. Niektorým členom boli v KĽDR udelené štátne vyznamenania.

Verejne pôsobí publikovaním preložených správ prevzatých od severokórejských médií, organizuje besedy s občanmi. a poskytuje rozhovory do médií, kde prezentuje vlastný alternatívny pohľad na KĽDR.

Podobné spolky ako Pektusan existujú aj v zahraničí ako napríklad medzinárodne pôsobiaca Korean Friendship Association, alebo Britská skupina pre štúdium myšlienky čučche.

Kontroverzie
------------

Pektusan bol českou políciou označený ako extrémistický.

Referencie
----------

1. 1 2 3
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑  http://www.kldr.info/
10. ↑  https://www.youtube.com/watch?v=1vkEgFfotvc
11. ↑
12. ↑
13. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2020-01-07]. Dostupné online. Archivované 2017-09-20 z originálu.
14. ↑
15. ↑
16. ↑

Pozri aj
--------

* Kórejská ľudovodemokratická republika

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny web
**Sibírsky husky** je plemeno psa uznané v 5. kategórii FCI pod číslom 270.

Vzhľad
------

Sibírsky husky je pes strednej veľkosti. Hlava je primeraná k telu. Mozgová časť je mierne klenutá, zužuje sa smerom k očiam. Stop je výrazný. Stredne dlhý, rovný nos je ukončený ňufákom. Ňufák je čiernej farby. Skus je nožnicový. Má stredne veľké, trojuholníkovité uši. Oči sú modré mandľového tvaru. Telo je obdĺžnikového rámu so silným, ale nie veľmi širokým hrudníkom. Chrbát je stredne dlhý. Hrudné končatiny sú rovné a panvové končatiny sú rovnobežné so stehnami. Labky sú oválne. Chvost je stredne dlhý a osrstený. Má stredne dlhú srsť. Husky sa pohybuje elegantne.

Temperament
-----------

Sibírsky husky je priateľský pes. Nikdy nie je agresívny voči ľuďom a ostatným zvieratám. Je veľmi inteligentný, prispôsobivý, hravý, prítulný, milý, priateľský, učenlivý, spoločenský, oddaný, aktívny, usilovný, vytrvalý, verný, temperamentný, pozorný pes. Keďže ide o inteligentné psie plemeno, treba ho vychovávať. Môže sa aj hravo uraziť. Je vhodný rovnako do bytu , ako aj do domu. Jeho výchova vzhľadom na jeho intelekt nie je náročná. Dorastá do strednej veľkosti.

Využitie
--------

Sibírsky husky patrí medzi saňové psy. Využitie nachádza na pretekoch psích záprahov, aj na výstavách psov, ale aj ako domáci maznáčik. Okrem Sibírskych husky chodia na preteky psích záprahov aj Aljašskí malamuti, Západosibírske lajky, Východosibírske lajky a Európske saňové psy, ktorým záprahy viac vyhovujú, lebo majú omnoho hrubšiu srsť ako Sibírsky husky.

Galéria
-------

* Hnedooký sibírky huskyHnedooký sibírky husky
* Husky s rôzne zafarbenými očamiHusky s rôzne zafarbenými očami
* Psí záprahPsí záprah

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sibírsky husky**

Externé odkazy
--------------

* Slovenský klub chovateľov psov severských plemien Archivované 2009-08-01 na Wayback Machine
**Napoléon Henri Reber** (\* 21. október 1807, Mulhouse – † 24. november 1880, Paríž) bol francúzsky hudobný skladateľ.

Životopis
---------

Študoval u Rejchu a Lesueura, skladal komornú hudbu, a zhudobnil básne najlepších francúzskych básnikov svojej doby. Stal sa profesorom harmónie na parížskom konzervatóriu v roku 1851 a bol následníkom Halévyho na mieste profesora kompozície v roku 1862. Bol inšpektorom konzervatória od roku 1871 a vystriedal George Onslowa na Académie des beaux-arts v roku 1853.

Dielo
-----

* balet *Le Diable amoureux* (1840)

Opery
* *La Nuit de Noël* (1848)
* *Le Père Gaillard* (1852)
* *Les Papillotes de M. Benoist* (1853)
* *Les Dames capitaines* (1857)
* *Traité d'harmonie* (1862).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Napoléon Henri Reber**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Napoléon Henri Reber na francúzskej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 13557852m
* GND: 119016222
* ISNI: 0000000121204115
* LCCN: no93007792
* NK ČR: mzk2010583943
* VIAF: 10013224
* WorldCat: lccn-no93007792
**Pierre Duchesne** (\* 27. február 1940, La Malbaie) je kanadský štátny úradník a bývalý viceguvernér provincie Quebec. Ako taký zastupoval hlavu štátu, kráľovnu Alžbetu II. na provinčnej úrovni.

Životopis
---------

Vyštudoval právo na Université Laval v Québecu a od roku 1966 pracoval ako notár v Sept-Îles. Od roku 1974 pôsobil v rôznych funkciách québeckého národného zhromaždenia. 
Od roku 1984 do decembra 2001 bol generálnym tajomníkom a do konca roku 2003 zvláštnym poradcom parlamentu. Je vydavateľom *La Procédure parlementaire du Québec* a autorom  *Le Règlement Annou de l'Assemblée nationale*.

V máji 2007 ho premiér Kanady Stephen Harper menoval viceguvernérom Quebecu. Prísahu zložil 7. júna 2007.

Externé odkazy
--------------

* Pierre Duchesne na lieutenant-gouverneur.qc.ca Archivované 2009-03-02 na Wayback Machine
* Pierre Duchesne na assnat.qc.ca

Referencie
----------

1. ↑   *Duchesne sworn in as Quebec's lieutenant-governor* [online]. [Cit. 2007-11-16]. Dostupné online. Archivované 2007-11-16 z originálu.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Pierre Duchesne na nemeckej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 7648 8744
* VIAF: 106291843
**Permutácia** alebo **poradie** základného súboru *n* prvkov je skupina všetkých *n* prvkov, pri ktorej záleží na poradí prvkov v nej (pričom toto poradie môže byť ľubovoľné). Ako **permutácia** alebo **premiestnenie** sa označuje aj proces vytvorenia takejto skupiny.  

Slovo **permutovať** znamená **obmieňať**.

Rozlišujeme permutácie *s opakovaním* a *bez opakovania*.

Permutácie bez opakovania
-------------------------

**M** je množina **n** rôznych prvkov, z ktorých tvoríme *n - tice*, pričom prvky v n - ticiach sa nemôžu opakovať.
{\displaystyle P(n)=n!},
kde {\displaystyle n!} označuje faktoriál.

Ak sa nehovorí inak, sú permutácie myslené bez opakovania.

### Príklad

Máme skupinu troch rôznych prvkov {\displaystyle a,b,c}.
Permutácie týchto prvkov predstavujú skupiny {\displaystyle abc}, {\displaystyle acb}, {\displaystyle bac}, {\displaystyle bca}, {\displaystyle cab}, {\displaystyle cba}.   

Ich počet je teda:
{\displaystyle P(3)=3!=6}

Permutácie s opakovaním
-----------------------

**M** je množina **n** prvkov, z ktorých je **{\displaystyle k\_{1}}** rovnakých 1. druhu, {\displaystyle k\_{2}} je rovnakých 2. druhu, až {\displaystyle k\_{r}} je rovnakých *r - tého* druhu, pričom platí: {\displaystyle k\_{1}+k\_{2}+...+k\_{r}=n}.  

Prvky vo výbere sa teda môžu opakovať. Počet permutácií s opakovaním je určený ako:

{\displaystyle P\_{k\_{1},k\_{2},...k\_{r}}(n)={\frac {n!}{{k\_{1}!}\cdot {k\_{2}!}\cdot ...\cdot {k\_{r}!}}}},

### Príklad

**1.** Máme skupinu troch prvkov {\displaystyle a,a,b}. Skupina je teda zložená z dvoch skupín (teda {\displaystyle k=2}), pričom prvá skupina má dva prvky {\displaystyle a}, tzn. {\displaystyle k\_{1}=2}, a druhá skupina obsahuje jeden prvok {\displaystyle b}, tzn. {\displaystyle k\_{2}=1}. 

Permutáciami s opakovaním získame skupiny {\displaystyle aab}, {\displaystyle aba}, {\displaystyle baa}. Počet týchto skupín je teda rovný:
{\displaystyle P\_{2,1}(3)={\frac {3!}{{2!}\cdot {1!}}}=3}  
  

**2.** Koľkými spôsobmi možno rozsadiť 8 žiakov, z ktorých majú dvaja zelené, traja červené a ďalší traja modré vetrovky?  

Riešenie: {\displaystyle P\_{2,3,3}(8)={\frac {8!}{2!\cdot 3!\cdot 3!}}=560}

Pozri aj
--------

* Variácia (kombinatorika)
* Kombinácia
* Kombinatorika
* Faktoriál

Použitá literatúra
------------------

* Marián Olejár a kol.: *Zbierka vzorcov z matematiky*, Vydavateľstvo Young Scientist, ISBN 80-88792-16-9
Cuyo na mape Argentíny
**Cuyo** je hornatý región v západnej časti Argentíny, tvorený provinciami Mendoza, San Juan a San Luis. Má rozlohu okolo 300 000 km² a žije v ňom dva a pol milióna obyvateľov. Najväčším mestom je Mendoza, kde sídli vysoká škola Universidad Nacional de Cuyo a regionálne múzeum. Cuyo patrilo k Inkskej ríši, pre Španielov ho získal v roku 1551 Francisco de Villagra a od roku 1564 bolo provinciou generálneho kapitanátu Čile. Oblasť sa vyznačuje svojráznym dialektom, v ktorom sa používa hláska ř.

Názov oblasti pochádza z výrazu *Cuyùm puùlli*, ktorý v jazyku domorodého kmeňa Huarpe znamená „krajina piesku". Klíma je subtropická, charakteristickým miestnym javom je teplý vietor Zonda, časté sú zemetrasenia. Zrážky sú veľmi nízke, poľnohospodárstvo je závislé na sieti zavlažovacích kanálov, napájaných topiacim sa snehom z hôr. Cuyo patrí k najvýznamnejším vinárskym regiónom sveta, pestuje sa aj olivovník, zemiaky a ovocie. Značný ekonomický význam má tiež ťažba ropy, medi a uránu. Hlavnou riekou je Desaguadero. V Cuyu sa nachádza najvyšší vrch amerického kontinentu Aconcagua a stredisko zimných športov Las Leñas. Turistickou atrakciou sú tiež chránené územia Ischigualasto a Ñacuñan. Cez územie Cuya vedie trasa Rely Dakar.

V roku 1988 bola uzavretá dohoda o vytvorení ekonomického regiónu *Nové Cuyo*, zahŕňajúceho historické územia Cuya a provincii La Rioja.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Cuyo na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Región de Cuyo (Argentina) – monografias.com
Leňoch
**Leňoch** (nesprávne resp. odborne *leňochod*) je slovenský názov dvoch rodov cicavcov, a to *Choloepus* z čeľade *Choloepodidae* (pôvodne v čeľadi *Megalonychidae*) a *Bradypus* z čeľade leňochovité (*Bradypodidae*). Rod *Choloepus* sa do roku 1995 zaraďoval spolu s rodom *Bradypus* do čeľade leňochovité; od roku 1995 je *Bradypus* jediným rodom čeľade leňochovité. 

Leňochy žijú v Južnej (a Strednej) Amerike na stromoch. Živia sa lístím, spia zavesené chrbtom nadol, zachytené na konári dlhými pazúrmi. Majú dlhú srsť, v ktorej im často rastú riasy, ktoré im dodávajú zelenú kryciu farbu. Srsť im vo voľnej prírode rastie v smere gravitácie leňocha zaveseného na konári, t. j. kolmo k chrbtu a od prostriedka brucha smerom k chrbtu.

Referencie
----------

1. ↑  Presslee, S. Slater, G.J. Pujos, F. et al. *Palaeoproteomics resolves sloth relationships*. Nat Ecol Evol 3, 1121–1130 (2019).
2. ↑  Delsuc, Frederic & Kuch, Melanie & Gibb, Gillian & Karpinski, Emil & Hackenberger, Dirk & Szpak, Paul & Martínez, Jorge & Mead, Jim & McDonald, H. & MacPhee, Ross & Billet, Guillaume & Hautier, Lionel & Poinar, Hendrik. (2019). *Ancient Mitogenomes Reveal the Evolutionary History and Biogeography of Sloths*. Current Biology. 29. 1-12. .

Pozri aj
--------

* leňoch trojprstý (*Bradypus tridactylus*)
* leňoch dvojprstý (*Choloepus didactylus*)
**Jan Antonín Hála** (\* 19. január 1890, Blatná – † 17. máj 1959, Važec) bol český maliar, kresliar, ilustrátor a dokumentarista folklóru, žijúci väčšinu života na Slovensku.

Životopis
---------

Narodil sa v rodine pekárskeho majstra Jana Hálu a Rozálie, rod. Černochovej v Blatnej na námestí č. 81. Rodný dom bol zbúraný, na jeho mieste stojí sporiteľňa, na ktorej je pamätná doska. Ľudovú školu vychodil v Blatnej v roku 1905, potom študoval na gymnáziu v Českých Budějoviciach a v roku 1909 na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity, odbor história. 
Maliarstvo študoval najskôr v súkromnej maliarskej škole Ferdinanda Engelmüllera a v rokoch 1910 – 1915 na Akadémii výtvarných umení v Prahe v ateliéri pre figurálnu maľbu Maxa Pirnera.

Od roku 1918 žil v Blatnej, Moste a od augusta 1923 až do svojej smrti vo Važci. Výnimku tvoria roky 1939 – 1940, keď prechodne býval vo svojom rodisku a rok 1929, keď sa v Myšenci neďaleko Protivína oženil s Mariou Chlupsovou, s ktorou mal tri deti. Najmladší syn Jan Mikuláš Hála (\* 1937) je tiež maliarom - reštaurátorom a pracuje v Lažánkach pri Blatnej.

Obdivoval dielo Mikoláša Aleša, sympatizoval s hnutím českej sociálnej maľby. Objavenú skutočnosť v podtatranskej obci Važec stvárňoval ako etnograf-dokumentarista, písal esejistické reportáže do Lidových novín. Po celý život vo svojej tvorbe čerpal námety zo života obyvateľov Važca. Od roku 1925 sa stáva členom Spolku slovenských umelcov, v roku 1928 Umeleckej besedy slovenskej, od roku 1948 Zväzu slovenských výtvarných umelcov. Za účasť v SNP bol vyznamenaný Zlatou hviezdou partizánskeho oddielu Vysoké Tatry.

Tvorba
------

Vytvoril stovky kresieb, olejomalieb, ilustrácií, ilustrácií kníh. Výber:

### knižné ilustrácie

* Božena Němcová: *Chyže pod horami*
* Jožo Nižnánsky: *Studňa lásky*
* Oľga Harmanová: *Cupinôžka*
* Štefan Rysuľa: *Podtatranské obrázky*
* Jindřich Šimon Baar: *Jan Cimbura*

### olejomaľby

* *Vianoce vo Važci*
* *Pamiatke starého Važca*
* *Važecké deti* - akvarel
* *Važecký betlehem*

Referencie
----------

1. ↑  Záznam o narodení a krste v matrike farnosti Blatná; záznam č. 8

Externé odkazy
--------------

* ART+, Hála Jan (1890 - 1959)
* FDb.cz, Jan Hála - životopis
* Česká beseda - archív článkov, Jan Hála
* Vila Rhea, Múzeum - Jána Hálu Archivované 2020-02-17 na Wayback Machine
* Pamätný dom Jána Hálu Archivované 2019-02-22 na Wayback Machine
* SME blog, O Čechovi, ktorý miloval Slovensko
* Aukčná sieň Galerie Národní 25, Autori, Jan Hála (1890-1959)

Autoritné údaje: * abART: 20833
* GND: 127687475
* ISNI: 0000 0001 0955 8834
* LCCN: n82148133
* NK ČR: jk01033174
* SNK: 156149
* ULAN: 500348644
* VIAF: 38537616
* Web umenia: 3518
* WorldCat: lccn-n82148133
Súradnice: 42°00′13″S 24°52′18″V﻿ / ﻿42,00361°S 24,87167°V﻿ / 42.00361; 24.87167

**Etnografický dom** (bulh. Етнографска къща – *Etnografska kăšta*) je dom z 19. storočia, ktorý sa nachádza v centrálnej časti mesta Asenovgrad v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku. Dom je v správe asenovgradského Historického múzea a nachádza sa v ňom etnografická expozícia. Kultúrna pamiatka miestneho významu.

Lokalita
--------

Múzeum sa nachádza v centrálnej časti Asenovgradu na ulici „Stanimaka" (bulh. улица „Станимака") č. 34.

Budova
------

Obrodenecká budova bola postavená v polovici 19. storočia. Budova je dvojposchodová. Bola postavená staviteľskými majstrami z Bracigova. Stropy, dvere a pôvodné vstavané skrine v dome sú zdobené bohatou drevorezbou. Vonkajšie fasády domu sú vymaľované modrou farbou, izby vnútri domu sú rôznofarebné. Steny sú zdobené ornamentami. Dvor je obohnaný vysokým kamenným múrom. Vo dvore areálu sa nachádza mramorová kašna z roku 1854.

Múzejná expozícia
-----------------

V rámci múzejnej expozície je predstavené oblečenie, ozdoby a mnohé iné predmety miestneho životného štýlu v období od konca 19. do začiatku 20. storočia.

V suterénnej časti pod budovou sa nachádza hlboká vinárska pivnica, v rámci ktorej sú predstavené dejiny vinárstva v Asenovgrade od antiky až do polovice 20. storočia.

Galéria
-------

* pohľad na budovu z východupohľad na budovu z východu
* celkový pohľad na budovu a blízke okolie zo západucelkový pohľad na budovu a blízke okolie zo západu
* pohľad na časť zadnej západnej fasádypohľad na časť zadnej západnej fasády
* pohľad na vrchnú časť prednej východnej fasádypohľad na vrchnú časť prednej východnej fasády
* detailný pohľad na okná v západnej fasádedetailný pohľad na okná v západnej fasáde
* pohľad na vstupnú bránu do komplexupohľad na vstupnú bránu do komplexu

Referencie
----------

1. 1 2 3  KĂNČEV, Kănčo; BONEV, Bončo. България. Stará Zagora : Domino EOOD. 312 s. ISBN 9789546511706. S. 202. (po bulharsky)
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  CVETANOV, Momčil. Pătevoditel – Oblast Plovdiv, Oblast Pazardžik. Stara Zagora : Domino EOOD. 2020. 220 s. ISBN 9789546513199. S. 76 – 77. (po bulharsky)
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  OP Turizăm – Asenovgrad. Asenovgrad – Živata istorija. Asenovgrad : Izdatelstvo „Viktori PR. 16 s. S. 14. (po bulharsky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Etnografický dom (Asenovgrad)**
**Jutovia** bol germánsky kmeň. Spolu s Anglami a Sasmi prišiel v 5. storočí do Anglicka, v rámci sťahovania národov. Predtým Jutovia pravdepodobne žili na území súčasného Dánska (akokoľvek spojenie Jutov a súčasného názvu Jutsko bolo mnohokrát odmietnuté). Ich pozostatku tu boli zrejme absorbované Dánmi. Existujú avšak aj alternatívne teórie, ako napríklad, že Jutovia pochádzali zo Švédska a sú identickí s tamojším kmeňom Géatov, ajebo susednými Gutmi. Na území Anglicka sa Jutovia usadili – podľa Beda Ctihodného, autora latinsky písaného diela *Historia ecclesiastica gentis Anglorum* z 8. storočia – v Kente, Hampshiru a na ostrove Wight. Boli tu buď asimilovaní alebo vyhladení Sasmi, preto je mnoho informácií o nich sporná a nie je známy ani jazyk, ktorým rozprávali.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jutové na českej Wikipédii.*

### Referencie

1. ↑   *Jute | people* [online]. [Cit. 2019-12-15]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑   *Who Were the Jutes?* [online]. [Cit. 2019-12-15]. Dostupné online.
Pamätná tabuľa vo Zvolenskej Slatine
**Mikuláš Moyzes** (\* 6. december 1872, Zvolenská Slatina - † 2. apríl 1944, Prešov) bol slovenský hudobný skladateľ, organista a pedagóg.

Rodina
------

* otec František Moyzes
* matka Paulína rod. Slobodníková
* manželka Mária Anna rod. Witteková

Životopis
---------

V roku 1883-1893 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici a v Revúcej, 1889-1893 na učiteľskom ústave v Kláštore pod Znievom, kde aj maturoval a zložil skúšku z hry na organe, v Budapešti vykonal štátnu skúšky z hudby na Maďarskej kráľovskej akadémii a stal sa riadnym profesorom hudby a spevu na učiteľských ústavoch.  

Pracoval na Slovensku, v Maďarsku a v Rumunsku. Ako dvadsaťročný sa stal organistom v Jágri a o dva roky neskôr organistom a učiteľom hudby vo Veľkom Varadíne. Neskôr sa stal profesorom hudby na učiteľskom ústave v Čurgove, v Kláštore pod Znievom a v Prešove. V kultúrnej a v spoločenskej sfére Prešova pôsobil celých 36 rokov, od svojho príchodu roku 1908 až do smrti roku 1944. Na jeho pamiatku je v Prešove postavený mramorový pomník v podobe lýry.

Bol priekopníkom realistických tendencií v slovenskej hudbe, predchodca slovenskej hudobnej moderny. Autor kompozícií, upravovateľ ľudových piesní, najmä z oblasti Zvolena a Šariša. Vydal učebnice hudby, zemepisu, slovenčiny a počtov, čím významne prispel k rozvoju slovenského školstva.

Diela
-----

* orchestrálna skladba slávnostná predohra *Naše Slovensko*
* *Malá vrchovská symfónia*
* balada *Ctibor*
* melodrámy: *Siroty*, *Lesná panna* a *Čertova rieka*

Odkaz v hudbe
-------------

Pesničkár Jaromír Nohavica skladateľovo meno krátko zmieňuje vo svojej piesni *Těšínská*.

Referencie
----------

1. ↑   *JAROMÍR NOHAVICA - oficiální web - Tvorba - Texty* [online]. nohavica.cz, [cit. 2020-01-27]. Dostupné online.

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mikuláš Moyzes**

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrikezáznam číslo 77; pokrstený ako Nicolaus Franciscus Moyžis
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * GND: 1023724596
* ISNI: 0000 0001 0989 3077
* LCCN: n95019478
* NK ČR: xx0011814
* SNK: 150739
* VIAF: 75557293
* WorldCat: lccn-n95019478
**Ibuki** (jap. 伊吹) bol ťažký krížnik triedy Ibuki japonského námorníctva, neskôr preklasifikovaný na ľahkú lietadlovú loď. Mal mať ešte jednu sesterskú loď, ktorá v súlade s doktrínou Japonska mala len projekčné číslo 301. Jednotka nebola nikdy dokončená.

V roku 1941 bolo rozhodnuté o stavbe ďalších ťažkých krížnikov vývojovo vychádzajúcich z triedy Tone s ôsmimi 200 mm hlavňami a krátkou leteckou palubou s katapultom pre hydroplány.

Stavba
------

Kýl lode Ibuki bol položený v námornej lodenici v Kure v priebehu roku 1941. Ale už pred spustením bolo v roku 1942 rozhodnuté o zmene pričom sa malo vychádzať z dizajnu triedy Mogami. Spustená na vodu bola 21. mája 1943.

Podobne ako trieda Mogami aj Ibuky mala mať desať 200 mm diel v dvojhlavňových vežiach, tri veže v prednej časti, dve v zadnej. Sekundárnu výzbroj o ôsmich 127mm delách po dvoch hlavniach na jednu vežu. Šestnásť 600 mm torpéd a dvoch katapultov pre lietadlá. Maximálna rýchlosť mala byť 33 uzlov. Výtlak bol 12 200 ton, aby spĺňal podmienky na dobrú stabilitu, pancierovanie, rýchlosť a dosah, čím nespĺňal požiadavky Washingtonskej Námornej Dohody.

Po bitke pri Midway (4. jún - 7. jún 1942), kde cisárske námorníctvo stratilo štyri veľké lietadlové lode Akagi, Kaga, Šókaku, Zuikaku), bolo rozhodnuté o prestavbe na lietadlovú loď.

Ibuki bola spustená v lodeniciach Kure 21. mája 1943. Stavba bola prerušená o mesiac na to, pretože hlavné pancierovanie bolo už nainštalované. A aj keď loď bola skoro kompletná ako ťažký krížnik, začala prestavba na lietadlovú loď. Z toho dôvodu bola presunutá v novembri 1943 do prístavu Sasebo, kde mala byť prestavaná na ľahkú lietadlovú loď.

Jednotka bola stavaná s plnou ľahkou leteckou palubou s malým ostrovom na pravej strane. Mala len ľahké pancierovanie a delostrelectvo pozostávalo z 4 x 76 mm diel a 48 x 25 mm kanónov. Mohla niesť (pri nasadení) 27 lietadiel, najmenej zo všetkých japonských ľahkých lietadlových lodí. Plaviť sa mohla maximálnou rýchlosťou 29 uzlov. Do výzbroje mal i byť zaradené aj 120 mm protiletecké rakety navádzané radarom. Pancierovanie bolo porovnateľné s triedou Mogami.

Keď sa Ibuki vzdala okupačným silám v septembri 1945 bola dohotovená z 80 %. Bola zošrotovaná v Sasebe v roku 1947.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Japanese cruiser Ibuki (1943) na anglickej Wikipédii.*

  


|  |  |
| --- | --- |
| **Ťažké krížniky: Trieda Ibuki** |  |
| Predchádzajúca trieda: **Trieda Tone** | Nasledujúca trieda: **nebola** |
| Ibuki · Projekt 301 |
Socha Hansa Arpa
**Hans Arp** alebo **Jean Arp** (\* 16. september 1886, Štrasburg – † 7. jún 1966 Bazilej) bol francúzsky sochár, maliar a básnik, spoluzakladateľ dadaizmu.

Matka Hansa Arpa bola Alsasanka, otec Nemec. Narodil sa v období po francúzsko-pruskej vojne, kedy oblasť, známu ako Alsasko-Lotrinsko, zabralo Nemecko. Len čo sa na konci prvej svetovej vojny Alsasko vrátilo pod vládu Francúzska, musel si Hans podľa francúzskych zákonov zmeniť meno na Jean Arp.

V roku 1904, po skončení štúdia na *École des Arts et Métiers* v Štrasburgu, odišiel do Francúzska, kde po prvý raz publikoval svoje básne. V rokoch 1905–1907, študoval na výtvarnej škole v nemeckom Weimare, a v roku 1908 sa znova vrátil do Paríža, kde navštevoval *Académie Julian*.

Arp ako jeden zo zakladateľov dada sa zúčastnil na ich prvom stretnutí v Cabaret Voltaire v roku 1916 v Zürichu. V roku 1920, spolu s Maxom Ernstom, a spoločenským aktivistom Alfredom Grünwaldom založil Dada v Kolíne nad Rýnom, ale napriek tomuto smerovaniu sa jeho práce objavovali aj na prvých surrealistických výstavách (1925) v galérii Pierre v Paríži. So surrealizmom sa neskôr rozišiel.

Od tridsiatych rokov až do konca svojho života publikoval eseje a básne. V roku 1942 ušiel kvôli nacistickej okupácii zo svojho domu v Meudone na okraji Paríža, a žil v Zürichu až do konca vojny.

Neskôr navštívil New York, kde usporiadal výstavu v *Buchholzovej galérii* (1949).

Dielo
-----

* 1916 – ilustrácie k Huelsenbeckovým "Phantastische Gebete"
* 1925 – "Umelecké izmy", s Lissitzkým 1946 – zbierka básní "Vzdušné sídlo"
* 1948 – monografia "On my way"
* 1952 – "Sny a plány" (alebo "Sny a projekty") – básnická zbierka
* 1953 – "Slovné sny a čierne hviezdy"
* 1953 – "Chlpaté srdcia"

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hans Arp**

Autoritné údaje: * abART: 13138
* BnF: 118892095
* GND: 118504398
* ISNI: 0000 0001 2276 0578
* LCCN: n79134995
* NK ČR: jn19990000268
* ULAN: 500031000
* VIAF: 7386175
* WorldCat: lccn-n79134995
Umelecké stvárnenie Blížencov
**Blíženci** (lat. *Gemini*, gr. *Didymoi*) sú jedno z astrologických znamení.

V astrológii sú *Blíženci* tretím znamením zverokruhu, ktorému Slnko vládne od 21. mája do 21. júna. V súčasnosti v siderickom zvieratníku od 15. júna do 16. júla. Blíženci v sebe spájajú dve povahy. Trpia predovšetkým duševnou rozdvojenosťou, ktorá im nedovoľuje dosiahnuť duševný pokoj. 

Ich nepokojný duch im znemožňuje sústrediť sa na praktické stránky života. Neraz niečo vymyslia, ale tým to pre nich končí. Realizáciu prenechávajú iným. Sú veľmi prispôsobiví, rýchli, senzitívni, rozumní, ctižiadostiví. Charakteristickou črtou týchto ľudí je ochota pomôcť a zaoberať sa starosťami iných ľudí. Sú to typy príjemných, prispôsobivých, dobráckych ľudí. Nájdu úspešné uplatnenie sa na poli hudobnom, športovom, tanečnom, pretože sa cítia dobre, keď majú dostatok pohybu. 

V babylonskom kalendári tomuto znameniu zodpovedá mesiac *Araḫ Simanu*.

Referencie
----------

1. ↑  W. Muss-Arnolt (1892). „The Names of the Assyro-Babylonian Months and Their Regents". Journal of Biblical Literature. 11 (1): 76. doi:10.2307/3259081. hdl:2027/mdp.39015030576584. JSTOR 3259081. S2CID 165247741.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Blíženci (znamenie)**

| * z
* d
* u
Znamenia zvieratníka |
| --- |
| 
* Baran
* Býk
* Blíženci
* Rak
* Lev
* Panna
* Váhy
* Škorpión
* Strelec
* Kozorožec
* Vodnár
* Ryby

 |
| Astrológia · Astronómia |
Pod menom **West Memphis Three** sú v Spojených štátoch amerických známi traja mladí muži, ktorí v roku 1993 údajne spáchali vraždu troch osemročných detí, a ktorí boli v tom istom roku uväznení a odsúdení. Tento prípad vzbudil veľkú pozornosť médií, pretože existujú aj oporné body, ktoré nasvedčujú tomu, že by mohlo ísť o justičný omyl. Prípad je stále aktuálny, prebieha vyšetrovanie a momentálne sa novými forenznými metódami porovnávajú vzorky DNA z miesta činu so vzorkami DNA obvinených. Genetické dôkazy nasvedčujú, že skutočne ide o justičný omyl.

Aktuálny vývoj
--------------

V júli 2007 bol predložený nový forenzný materiál. Okrem toho sa zistilo, že ani jedna z DNA vzoriek nájdených na mieste činu, nie je zhodná s genetickými vzorkami obvinených, ale so vzorkou nevlastného otca jedného z obvinených a jeho kamarátom, s ktorým sa v deň činu údajne stretol.
Obhajoba odsúdeného na trest smrti podala žiadosť o konzultáciu z dôvodu zámeru obnovenia procesu, ktorú zodpovedný sudca v septembri 2008 zamietol.
V novembri 2010 najvyšší súd po verbálnej konzultácii obhajoby toto rozhodnutie odvolal a pre všetkých troch obvinených nariadlil nový termín konzultácie, pri ktorej sa má rozhodnúť, či súdny proces bude obnovený.

Pozadie príbehu
---------------

V čase činu mali obvinení 16 a 18 rokov. V máji v roku 1993 údajne zviazali, týrali a zabili troch osemročných chlapcov, pričom podľa pitvy jedna z obetí zomrela na vykrvácanie spôsobené reznými ranami a ďalšie dve boli utopené. Najstarší z predpokladaných páchateľov bol odsúdený na trest smrti prostredníctvom injekcie s jedom a ostatní dvaja mladiství na trest väzením. Polícia bola následne v rôznych publikáciách ako aj v nižšie uvedenom dokumentárnom filme kritizovaná, že pri vyšetrovaní tohto prípadu nepostupovala starostlivo, a že neboli zohľadnené alternatívne hypotézy a niektoré stopy boli zahladené. Okrem toho boli obžalovaní zo strany justície obvinení zo satanistických skutkov podľa takých indícií ako sú obľúbená hudba a štýl obliekania sa.

Verejné reakcie
---------------

Prípad na verejnosti vyvolal vlnu solidarity s obvinenými. Viaceré prominentné osobnosti a skupiny (napríklad skupina Pearl Jam) vydali na podporu West Memphis Three albumy alebo pesničky. Dodnes boli v americkej televízii odvysielané dve dokumentácie, ktoré sa s týmto prípadom kriticky zaoberajú a okrem toho vyšli k prípadu dve knihy a plánuje sa natočiť aj film.

Záver príbehu
-------------

Všetci traja boli prepustení po 18 rokov a 74 dňoch vo väzení. Najviac im pomohli DNA vzorky z miesta činu, ktoré sa nezhodovali ani s jedným z odsúdených. Obnoveniu prípadu a skúmaniu nových dôkazov významnej pomohli dokumntárne filmy, ktoré poukazovali na nezrovnalosti v prípade.

Referencie
----------

1. ↑   prístup 01.10.2009
2. ↑   prístup 01.10.2009
3. ↑  Leveritt, Mara (2003): The Devil's Knot: The True Story of the West Memphis Three, Atria, ISBN 0-7434-1760-7
4. ↑   prístup 01.10.2009

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku West Memphis Three na nemeckej Wikipédii.*
**Li Jüan-čchao** (čínsky pchin-jinom Lǐ Yuáncháo ‎; \* 20. novembra 1950 Lien-šuej) je bývalý čínsky politik. V rokoch 2013 – 2018 bol viceprezidentom Číny a čestným prezidentom čínskej spoločnosti Červeného kríža. V rokoch 2007 – 2012 bol členom sekretariátu ústredného výboru Komunistickej strany Číny a vedúcim jej organizačného oddelenia. V rokoch 2002-2007 pôsobil ako tajomník Komunistickej strany Číny v provincii Ťiang-su, najvyšší predstaviteľ oblasti s významným hospodárskym rozvojom. V rokoch 2007 – 2017 bol po dve funkčné obdobia členom politbyra ústredného výboru Komunistickej strany Číny.

Hral dôležitú úlohu počas čínskych ekonomických reforiem za vlády vodcov Teng Siao-pchinga a Čchen Jüna.

Osobný život
------------

Narodil sa v roku 1950 v Lien-šuej v meste Chuaj-an Li Kan-čchengovi, funkcionárovi komunistickej strany a neskoršiemu zástupcovi starostu Šanghaja, a Lü Ťi-jing, komunistickej revolucionárke z Šu-jangu. Bol ich štvrtým synom a dostal meno *Jüan-čchao* podľa „kampane na pomoc Severnej Kórei". Navštevoval strednú školu v Šanghaji, kde maturoval v roku 1966, krátko pred kultúrnou revolúciou. Počas kultúrnej revolúcie pracoval v Ta-fengu, kde vykonával manuálne práce.

V roku 1973 bol odporúčený na štúdium matematiky na Východočínskej pedagogickej univerzite. Potom pracoval ako učiteľ na strednej škole Nan-čchang v Šanghaji a následne ako inštruktor na priemyselnej odbornej škole v Lu-wane. Po obnovení jednotných štátnych prijímacích skúšok na vysoké školy bol prijatý na štúdium matematiky na univerzite Fu-tan. V júni 1978 vstúpil do Komunistickej strany Číny. Po ukončení štúdia v roku 1981 zostal na univerzite Fu-tan učiť ako lektor.

Formou diaľkového štúdia získal magisterský titul na Pekinskej univerzite pod vedením ekonóma Li I-ninga.

V roku 1998 získal doktorský titul v odbore práva na Straníckej škole ústredného výboru Komunistickej strany Číny.

V marci 2019 agentúra Agence France-Presse informovala, že 20 odsekov jeho doktorskej práce bolo plagiátom práce, ktorú napísal Čang Min-keng.

V roku 2001 absolvoval stáž na Harvard Kennedy School na Harvardovej univerzite.

Politbyro
---------

Počas XVIII. zjazde Komunistickej strany Číny v roku 2012 bol považovaný za kandidáta na povýšenie do stáleho výboru politbyra, ale bývalý generálny tajomník Ťiang Ce-min mu v tom zabránil, čo bolo považované za veľkú porážku Chu Ťin-tchaa. Naďalej však pôsobil v 25-člennom politbyre, do ktorého bol prvýkrát zvolený v roku 2007.

### Referencie

1. ↑   *李源潮年谱* [online].. Dostupné online. (po čínsky)
2. ↑   *李源潮* [online].. Dostupné online. (po čínsky)
3. ↑   *The Strategic Choice for China's Prosperity*. [s.l.] : [s.n.]. Dostupné online.
4. ↑   *中共中央政治局委员、中组部部长、我校66届校友李源潮携夫人重返母校* [online].. Dostupné online. (po čínsky)
5. ↑   *Chinese officials plagiarised university theses – including top Xinjiang official Chen Quanguo* [online].. Dostupné online.
6. ↑   *Li Yuanchao 李源潮* [online].. Dostupné online.
7. ↑   *Rule of the Princelings* [online].. Dostupné online.
8. ↑   *China's Xi flexes muscle, chooses reformist VP: sources* [online].. Dostupné online.
Stredná časť doliny pri Turskej skale
Pohľad na dolinu z Čipčia
**Rajecká dolina** je územie v južnej časti žilinského okresu. Nesprávne býva stotožňovaná s Rajeckou kotlinou, ktorá zaberá len jej strednú časť medzi Rajeckou Lesnou a Turím. Osou územia je rieka Rajčanka.

Vymedzenie
----------

Dolina zaberá celé povodie Rajčanky, od pramennej oblasti juhozápadne od Čičmian, po ústie rieky do Váhu. Na rozdiel od Rajeckej kotliny tak zaberá i obce Čičmany a Fačkov na juhu a obce Porúbka, Lietavská Lúčka a mesto Žilina.

Doprava
-------

Územím vedie hlavná spojnica Žiliny a Hornej Nitry, cesta I/64, na ktorú sa napájajú všetky obce regiónu. Z Považskej Bystrice do Rajca vedie cesta II/517. Významnú úlohu medzi Žilinou a Rajcom zohráva železničná trať, zabezpečujúca osobnú i nákladnú dopravu.

Referencie
----------

1. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2018-05-01]. Dostupné online. Archivované 2017-09-23 z originálu.
2. ↑   *mapový portál HIKING.SK* [online]. mapy.hiking.sk, [cit. 2018-05-10]. Dostupné online.

Súradnice: 49°05′53″S 18°39′07″V﻿ / ﻿49,09815°S 18,652039°V﻿ / 49.09815; 18.652039