recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Michal Breznaník** (\* 16. december 1985, Revúca) je profesionálny slovenský futbalista, hrajúci za slovenský klub FO ŽP Šport Podbrezová.

Klubová kariéra
---------------

S futbalom začínal v MFK Revúca, kde prešiel všetkými mládežníckymi kategóriami. Ako dorastenec už pôsobil v Podbrezovej. V roku 2007 prestúpil do Slovanu Bratislava. V sezóne 2010/11 ho klub predal do Slovanu Liberec. Jedným z dôvodov predaja bolo zbytočné vylúčenie (v 60. minúte zápasu potom, čo dal po ostrom súboji "hlavičku" súperovmu hráčovi) v zápase proti VfB Stuttgart, kedy Slovan Bratislava stratil dobre rozohraný zápas a následne postup do ďalšieho kola Európskej ligy. 

V Česku sa stal jednou z hviezd Gambrinus ligy, v sezóne 2011/2012 po jesennej časti súťaže mal gólový priemer 0,5 gólu na zápas, čo je na záložníka výborná bilancia. V tej istej sezóne pomohol 12-timi gólmi a veľkým počtom asistencií Slovanu Liberec k titulu majstra Českej republiky.

Po ukončení pôsobenia v Liberci prestúpil Breznaník do ruského klubu FK Amkar Perm, kde ale neoslnil a vrátil sa naspäť do Česka. Pôsobil v pražskej Sparte, odkiaľ hosťoval aj v staronovom pôsobisku v Liberci a v Dukle Praha.

V roku 2016 sa vrátil späť do Podbrezovej.

Reprezentačná kariéra
---------------------

Za slovenskú reprezentáciu odohral v rokoch 2012 až 2014 10 zápasov. Prvýkrát nastúpil 29. februára 2012 v zápase proti Turecku, kde odohral 30 minút.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Michal Breznaník**

| * z
* d
* u
FK Železiarne Podbrezová |
| --- |
| 
* 1 Ludha
* 5 Kováčik
* 6 Breznaník
* 7 Ďatko
* 8 Grendel Kapitán klubu
* 9 Skiba
* 10 Špyrka
* 11 Pavúk
* 14 Grešák
* 15 Paraj
* 17 Barbora
* 18 Pajer
* 19 Chvátal
* 21 Godál
* 23 Bakaľa
* 24 Gerebenits
* 26 Micovčák
* 29 Pribula
* 30 Galčík
* 31 Dlubáč
* 32 Lupták
* 33 Kukoľ
* 39 Bartoš
* 41 Rehák
* Tréner: Radványi

 |
**Planétka typu V** alebo **Vestoid** majú elektromagnetické spektrum podobné ako planétka 4 Vesta (najväčší asteroid tejto skupiny).

Väčšina asteroidov, ktoré sa približujú k rodine Vesta alebo majú rovnakú excentricitu a inklináciu s polosami ležiacimi medzi 2,18 AU a 3:1 Kirkwoodova medzera na 2,50 AU, májú obežné prvky podobné ako 4 Vesta. Z tohto sa odvodzuje, že väčšina z nich bola pôvodne časťou 4 Vesta, ktorá sa odtrhla jediným silným nárazom. Obrovský kráter na južnej pologuli 4 Vesta je pravdepodobne miestom tejto zrážky.

V-typy sú priemerne jasné, značne podobné častým S-typom, ktoré sú tiež tvorené železom a obyčajnými chondritmi. Tieto vzácne typy asteroidov (V-typy) obsahujú viac pyroxénu ako S-typy.

Elektromagnetické spektrum má silnú absorpciu 0,75 μm a 1 μm a silne červenú 0,7 µm. Viditeľné spektrum V-typov (aj 4 Vesta) sa podobá na spektrum bazaltovo-achondritových HED meteoritov.

J-typy majú veľmi silnú absorpciu 1 μm podobnú diogenitovým meteoritom, z toho dôvodu sa predpokladá, že pochádzajú z vnútorných častí 4 Vesta.

Rozdelenie
----------

Hlavná časť asteroidov typu V patrí do rodiny Vesta (aj 4 Vesta). Tiež tu sú asteroidy, ktoré pretínajú obežnú dráhu Marsu ako 9969 Braille a objekty blízko Zeme ako 3908 Nyx.

Nachádza sa tu aj oddelená skupina objektov v blízkosti rodiny Vesta, ktoré do nej nepatria. Môžu byť pozostatkom rôznych telies, ktoré sa z dôvodu zrážky rozpadli:

* 809 Lundia, obieha vo vnútri rodiny Flora
* 956 Elisa
* 1459 Magnya, obieha vo vonkajšom pásme planétok, čo môže znamenať, že jeho pôvodom nie je 4 Vesta
* 2113 Ehrdni
* 2442 Corbett
* 2566 Kirghizia
* 2579 Spartacus, obsahuje veľké množstvo olivínu, čo môže znamenať, že pochádza z hlbších častí 4 Vesta ako ostatné V-typy
* 2640 Hallstrom
* 2653 Principia
* 2704 Julian Loewe
* 2763 Jeans
* 2795 Lepage
* 2851 Harbin
* 2912 Lapalma
* 3849 Incidentia
* 3850 Peltier, obieha vo vnútri rodiny Flora
* 3869 Norton
* 4188 Kitezh
* 4278 Harvey, člen rodiny Baptistina
* 4434 Nikulin
* 4796 Lewis
* 4977 Rauthgundis
* 5379 Abehiroshi


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portálPortál slnečná sústava |

| * z
* d
* u
Malé telesá slnečnej sústavy |
| --- |
| 
* Vulkanoidy
* Blízkozemské planétky
* Pásmo planétok
* Trójania
* Kentauri
* Damokloidy
* Kométy
* transneptúnske objekty
	+ Kuiperov pás
	+ Rozptýlený disk
	+ Oortov mrak komét

 |
| **Iné telesá a oblasti**: Skupiny a rodiny planétok, Binárne planétky, mesiace planétok a slnečná sústava; **Kompletný zoznam**: Zoznam planétok |
**Quake II ThreeWave Capture the Flag** tiež známa ako **Zoid's CTF**, **Q2CTF**, alebo jednoducho **(Vanilla) CTF** medzi komunitou hráčov akčnej FPS hry Quake II, je multiplayerová modifikácia počítačovej hry Quake II inšpirovaná tradičným herným módom Capture the Flag, založením na tímovej spolupráci. Prvá verzia bola vydaná 19. februára roku 1998.

Oficiálne vydania
-----------------

### Prvá verejná verzia

* *Vydaná:* 19. február 1998

Obsahovala nasledujúce herné mapy:

* McKinley Revival (q2ctf1)
* Stronghold Opposition (q2ctf2)
* The Smelter (q2ctf3)
* Outlands (q2ctf4)
* Capture Showdown (q2ctf5)

### Verzia 1.01

* *Vydaná:* 24. februára 1998

Obsahovala minoritné zmeny.

### Verzia 1.02

* *Vydaná:* 3. marca 1998

Obsahovala minoritné zmeny.

### Verzia 1.50

* *Vydaná:* 8. januára 1999

Boli pridané nové vylepšenia a mapy:

* Borders Canyon (q2ctf6)
* Boxed In (q2ctf7)
* The Hangar Scenario (q2ctf8)

Referencie
----------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Q2CTF na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

1. ↑  Darren "Dakota" Tabor. *CTF Shoot-out Part II: Quake III Arena* [online]. GameSpy, [cit. 2008-07-14]. Dostupné online.  (po anglicky)
druh chrobáka *Diaprepes abbreviatus*
**Entomológia** (z gr. *en-tomon* = vrezaný, vrezaná vec + *logos* = reč, slovo, rozum, filozofická náuka…) je vedný odbor zoológie, ktorý sa zaoberá štúdiom hmyzu (*Insecta*).

Entomologické disciplíny
------------------------

* arachnológia
* dipterológia
* hymenopterológia
* lepidopterológia
* parnassiológia
* myrmekológia
* odonatológia

História
--------

Prvým človekom v histórii ľudskej spoločnosti, ktorý sa zaoberal entomológiou bol v štvrtom storočí pred našim letopočtom Aristoteles (384 pred Kr. – 322 pred Kr.). Tento staroveký grécky vedec a filozof dal základ vzniku zoológie, t. j. vede, ktorá sa zaoberá výskumom živočíchov a zahŕňa v rámci svojho výskumu i obrovskú skupinu malých živočíchov – hmyz. Práve Aristoteles má hlavný podiel na založení a definovaní vedného úseku zoológie, ako vede o hmyze, tzv. entomológie. Aj názov tejto vedy – entomológia (z gréckeho εντομος) pochádza od Aristotela, lebo entomon znamená po grécky hmyz a logos je veda.

Entomológia na Slovensku
------------------------

V histórii slovenskej entomológie sú mnohí entomológovia iného pôvodu, ako slovenského. Ide o entomológov, ktorí boli pôvodom z Rakúska, Uhorska, Čiech, Poľska, Talianska, Nemecka, Anglicka, ale i iných krajín. V minulosti sa entomológii venovali ľudia z iných profesií a amatérski entomológovia prispeli k rozvoju tejto vedy.

Bežnou činnosťou s entomologickým charakterom v histórii bolo včelárstvo. V ďalšom období hmyz skôr vystupuje ako nepriateľ ľudí, lebo ich pripravoval o časť úrody, ktorá sa v tej dobe značne ťažko získavala.

V období stredoveku (5. – 15. storočie) dochádza vplyvom náboženstva a jeho dogiem k celkovej stagnácii rozvoja všetkých prírodných vied a tradujú sa naďalej v celej vede,[chýba zdroj] a teda i v entomológii omyly Aristotela zo staroveku a zastáva a uznáva sa za správne mnoho poloprávd a skreslených, nevedeckých záverov.

Začiatkom 14. storočia sa v Európe začína šíriť nový myšlienkový prúd, ktorý mal svoj pôvod v Taliansku vo Florencii. Bola to renesancia, ktorá znamená „znovuzrodenie" pôvodných antických myšlienok. Toto obdobie malo význam pre celkové uvoľnenie názorov na štúdium prírodných vied a formujú sa nové, moderné názory, ktoré ovplyvnili mnohých významných entomológov v ich budúcom prírodovednom výskume.

Pozri aj
--------

* Zoznam slovenských entomológov
* Prvá Slovenská entomologická spoločnosť v Žiline

Iné projekty
------------

CommonsWikislovník
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Entomológia**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Entomológia****
VAZ 2102
VAZ 2102
**VAZ 2102** je kombi automobil, ktorý vyrábala automobilka AvtoVAZ od roku 1971, ktoré bolo až na karosériu zhodné so štandardným 2101. Išlo o prvý automobil s karosériou kombi vyrábaný v automobilke VAZ. Ako základ opäť poslúžil licenčne poskytnutý Fiat 124, teraz s karosériou kombi menom Familiare, na ktorom prebehli rovnaké zmeny ako u pôvodného modelu 2101.

Praktický päťdverový voz bol na rozdiel od sedanu o 14 mm kratší, o 18 mm vyšší a o 40 kg ťažší. Palivová nádrž mala o 6 litrov väčší objem a plnila sa na rozdiel od východzieho modelu zľava. Automobil dosahoval priemerne maximálnu rýchlosť 135 km/h. Keďže mal voz sklápacie zadné sedadlo, mohol sa batožinový priestor zväčšiť až na 1 450 litrov. Hrana zadných výklopných dverí bola v jednej rovine s podlahou, čo uľahčovalo používanie úložného priestoru najmä pri manipulácii s ťažšími bremenami. Kombi sa predávalo od roku 1978 aj so silnejším variantom motora 1,3 litra ako VAZ 21021 (Lada 1300 Combi). Už o rok skôr sa dalo na niektorých trhoch zaobstarať aj s 1,5 litrovým motorom z modelu 2103, vďaka čomu dostalo názov 1500 Combi. Zaujímavosťou je elektromobil VAZ 2801 Elektro (*Электро*), ktorý vznikol v sérii iba 47 exemplárov.

Model kombi sa prestal vyrábať v roku 1986, kedy ho nahradil modernejší VAZ 2104.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku VAZ 2101/2102 na českej Wikipédii.*


| Lada, značka AvtoVAZ, modely od roku 1970 do súčasnosti |
| --- |
| **Typ** | 1970 | 1980 | 1990 | 2000 | 2010 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| Miniautomobil |  |  | Oka |  |
| Malý automobil |  |  |  |  | Kalina | Kalina |
|  |  |  |  |  | Granta |
| Nižšia stredná trieda | 1200/1300 |  |  |  |  |
|  | 1500 |  |  |  |
|  | 1600 |  |  |
|  | Riva/Nova (2105, 2105, 2107) | Largus |
|  |  | Samara/Sputnik | Samara |  |
|  |  |  | 110 / 111 / 112 |  |
|  |  |  |  | Priora | Vesta |
| Minivan |  |  |  | Nadezhda |  |  |
| Off-road |  | Niva / 4x4 | Taiga |
Cisár Otho
**Marcus Salvius Otho** (\* 25. apríl 32 – † 16. apríl 69) bol rímsky cisár od 15. januára do 16. apríla roku 69, druhým cisárom v Roku štyroch cisárov.

Pôvodne bol priateľom cisára Nera, jeho žena Poppaea Sabina však upútala Neronovu pozornosť a stala sa jeho milenkou. Nero nepohodlného Othona vymenoval za prétora vzdialenej Lusitanie. Keď o 10 rokov neskôr jeho sused Servius Sulpicius Galba, správca provincie Hispania Tarraconensis, viedol protinerovské povstanie, postavil sa Otho na jeho stranu. Galba sa stal cisárom, ale bol bezdetný a Otho dúfal, že sa stane jeho nástupcom. Galba však adopciou Pisona Liciniana Othonove nádeje zmaril a ten sa preto odhodlal k odvážnemu úderu. Podplatil vojakov prétoriánskej gardy, ktorým boli dlho odopierané odmeny, nechal sa nimi prehlásiť cisára a tí protichodnými informáciami dezorientovaného Galbu brutálne zavraždili na Fóre, keď sa s úmyslom utíšiť vzburu predieral davom smerom k prétoriánskym kasárňam. Senát bez námietok schválil Othonove vymenovanie za cisára.

V germánskych provinciách medzitým prebiehala Vitelliova vzbura proti Galbovi. Správa o jeho zavraždení však ťaženie vzbúrených légií na Rím nezastavila. Občianska vojna vyvrcholila bitkou pri Bedriaca, v ktorej bolo Othonovo vojsko porazené. Otho v reakcii na porážku demonštratívne spáchal samovraždu, aj napriek tomu, že sa mu na pomoc ponáhľali posily a vojna ešte ani zďaleka nebola stratená.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Otho**

  


|  |
| --- |
| Otho**Vojenskí cisári (68 – 69)** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Galba** | **Rímsky cisár**69 – 69 | Nástupca**Vitellius** |

Autoritné údaje: * BnF: 15146436d
* GND: 118787357
* ISNI: 0000 0000 6633 4629
* LCCN: n50049609
* NK ČR: jn20000701355
* VIAF: 84036319
* WorldCat: lccn-n50049609
Rodný dom Otona Župančiča vo Vinici
**Oton Župančič** (23. január 1878, Vinica – † 11. jún 1949 Ľubľana) bol slovinský básnik a dramatik, jeden zo štvorice vedúcich predstaviteľov slovinskej moderny.

Životopis
---------

Syn dedinského krčmára a obchodníka. Študoval na gymnáziu v Novom Meste, neskôr v Ľubľane, kde sa v študentskom literárnom krúžku zoznámil s Ivanom Cankarom, Josipom Murnom a Dragotinom Ketteom. V roku 1896 odišiel na univerzitu do Viedne, dlho cestoval po európskych krajinách. Od roku 1910 žil trvale v Ľubľane, spočiatku ako mestský archivár, neskôr ako dramaturg a riaditeľ vtedajšieho Zemského divadla. V roku 1918 sa ako člen slovinskej kultúrnej delegácie zúčastnil osláv 50. výročia založenia Národného divadla v Prahe. V kráľovskej Juhoslávii žil takmer stranou verejného života, znechutený malosťou vtedajších pomerov. Za okupácie sympatizoval s národnooslobodeneckým hnutím; pod pseudonymom *Anton Pesnik* písal mobilizujúce, apelatívne verše do partizánskeho tisku a len vážna nemoc mu zabránila, aby prešiel na oslobodené územie. Po oslobodení zastával vysoké politické funkcie, bol zvolený členom Slovinskej akadémie vied a umení a zároveň stál v čele Inštitútu pre kultúru slovinského jazyka.

Dielo
-----

Jeho prvá básnická zbierka *Čaša opojnosti* (1899, Čaša opojenia) je poznamenaná náladami a pocitmi *fin de siècle*; Župančič v nej do slovinskej poézie uviedol voľný verš. V ďalšej zbierke *Čez plan* (1904, Rovinou) sa ozývajú tóny novo chápaného vlastenectva, ktoré sa potom naplno rozozneli v zbierke *Samogovori* (1908, Monológy). Utrpenie slovinského národa za 1. svetovej vojny vyslovil v zbierke *V zarje Vidove* (1920, Do letných úsvitov). Po mnohoročnom odmlčaní, kedy sa venoval hlavne prekladateľskej činnosti – preložil celkom 18 Shakespearových hier a radu prozaických i básnických diel z literatúry francúzskej, nemeckej, ruskej i českej – vydal po oslobodení 1945 zbierku Zimzelen pod snegom (1945), zhrňujúcu tvorbu z rokov okupácie a 2. svetovej vojny.

### Tvorba

Poézia pre dospelých:

* *Čaša opojnosti* (1899, Čaša opojenia)
* *Čez plan* (1904, Rovinou)
* *Samogovori* (1908, Monológy)
* *V zarje Vidove* (1920, Do letných úsvitov)
* *Zimzelen pod snegom* (1945, Zimzelen pod snehom)

Detské piesne:

* *Pisanice* (1900, Kraslice)
* *Lahkih nog naokrog* (1913)
* *Sto ugank* (1915, Sto hádanok)
* *Ciciban in še kaj* (1915)

Dramatické:

* *Noč za verne duše* (1904)
* *Veronika Deseniška* (1924, Veronika Desenická)

Zdroj
-----

* Dorovský I. a kol.:*Slovník Balkánských spisovatelů*, ISBN 80-7277-006-3

Autoritné údaje: * abART: 2273
* BnF: 119297560
* GND: 118808664
* ISNI: 0000 0001 0864 3893
* LCCN: n50015735
* NK ČR: js20020925249
* VIAF: 4938214
* WorldCat: lccn-n50015735
**Mandrogenes** alebo **Mandrogenés** (starogr. *Μανδρογένς* – *Mandrogenes*, iný prepis: *Mandrogenés*) bol olympijský víťaz v pankratiu v roku 213.

Epigrafický nález *Magnesia 263* (región: Malá Ázia, Kária) objavený v archeologickej lokalite starovekej Magnésie nad Maiandrom v Turecku uvádza, že Leukios Silikios Firmos Mandrogenes z Magnézie bol v pankratiu *periodonikés* (víťaz obehu), čo znamená, že sa v tejto disciplíne počas olympiády (obdobie medzi dvomi olympijskými hrami) presadil na všetkých celogréckych hrách (jednotlivé celogrécke hry sa totiž usporadúvali v rôznych obdobiach štvoročného cyklu, ktoré spolu tvorili *periodos*, t. j. pravidelný obeh).

Mandrogenes si olympijské víťazstvo v pankratiu vybojoval na 248. hrách v roku 213.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2003. ISBN 0-203-49732-5. S. 153.
2. 1 2  Inscriptiones Graecae, *Magnesia 263*
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 363.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Ján Gleiman** (Frndák) (\* 11. september 1893, Podbrezová – † 16. marec 1983, Montreal) bol slovenský publicista a právnik. Pseudonym: Jozef Gluch, Ján Bryndza, Veľkorevúčan, Podbrezovčan, Exulant, John G.Loypersbrook

Rodina
------

* otec Koloman Gleiman
* matka Maria rod Hicklová

Životopis
---------

Ľudovú školu navštevoval v Podbrezovej, študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, Budapešti, Egri, do 1911 v Banskej Bystrici, na filozofickej, do 1914, a 1918 – 1920 na právnickej fak. univerzity v Budapešti, do 1921 na UK v Bratislave, JUDr. advokátske a sudcovské skúšky zložil 1926. Verejný notár v Banskej Bystrici, Trnave, Bratislave, Trenčíne a na i. miestach Slov. v roku 1939 – 1945 v Bánovciach nad Bebravou. Roku 1945 emigroval do Rakúska, Talianska a od roku 1948 sa usadil v Kanade. Autor popularizačnej knihy o vývoji slov. nár. hnutia v Gemeri od slov. povstania 1848 do 1918 (pre potreby Slov. ligy). Kult. politickými článkami a štúdiami prispieval do Slovenska, Nového Slov. Slováka a i. Spolukodifikátor slov. poľovníckeho názvoslovia, spolupracovník čsp. Lovec. V emigrácii autor asi 200 článkov a komentárov písaných z ľudáckeho hľadiska, od roku 1953 prispieval do Slov. obrany, súčasne jej externý redaktor. Počas 1. ČSR funkcionár Slov. ligy, MS literárneho odboru Spolku sv. Vojtecha.

Dielo
-----

* Kalvária gemerskej Slovače, Bratislava roku 1928
* Slováci a slovenská štátnosť, Mníchov roku 1946

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Oto Rosenauer** (\* 17. november 1878, Banská Bystrica - † 28. máj 1963, Dvory nad Žitavou) bol právnik, publicista.

Rodina
------

* otec Karol Rosenauer
* matka Rozália rod. Barnová

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, právo na univerzite v Budapešti a v Cluji (Rumunsko). Vykonával funkciu hlavného radcu pri Slovenskom krajinskom úrade a vládneho komisára Mestskej sporiteľne v Bratislave, kooptovaný člen predstavenstva Zväzu obcí a miest na Slovensku. Ako znalec administratívneho práva prednášal v náukobehoch obecných notárov. Autor právnych príručiek, prispieval aj do odborných časopisov.

Literatúra
----------

* ROSENAUER, Oto. In:  *Slovenský biografický slovník*. Zväzok V. R – Š. Martin : Matica slovenská, 1992. 560 s. ISBN 80-7090-216-7. S. 116.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 124 - evanjelická farnosť v Krompachoch; pokrstený ako Ottó Károly Rosenauer

Autoritné údaje: * NK ČR: mub20231186998
**Toyota Auris** je troj alebo päťdverový hatchback nižšej strednej triedy, ktorý od roku 2007 vyrába japonská automobilka Toyota; od roku 2013 aj ako combi verzia s označením Touring Sports. Jeho predchodcom a nasledníkom bol automobil Toyota Corolla v karosárskej verzii hatchback. S typom Corolla E150 má rovnakú platformu.

Pôvodna Toyota Auris sa vyrábala v motorizácii 1.33 a 1.6.
Dalsia generácia už presla na hybridný pohon a v ponuke pribudol v lexuse otestovaný 1.8l automat.

V roku 2019 sa automobilka rozhodla navrátiť k pôvodnému menu Toyota Corolla a všetky karosérie vrátane hatchbacku a combi nesú spoločné meno.

Motory
------

### Zážihové

* 1.33L 101 hp
* 1.4L 97 hp
* 1.6L 132 hp
* 1.8L 147 hp
* 2.4L 158 hp

### Vznetové

* 1.4L 90 hp
* 2.0L 126 hp
* 2.2L 177 hp

Pretekárske verzie
------------------

Toyota Auris S2000
### Toyota Auris S2000

Všetky kolesá poháňa šestnásťventilový radový štvorvalec OHC Toyota 3SGE s objemom 1998 cm3. Motor má výkon 260 koní a krútiaci moment 240 Nm. Všetky tri diferenciály sú mechanické. 3estistupňová sekvenčná prevodovka je od firmy Sagev. Hmotnosť vozidla je okolo 1200 kg. Na rozdiel od typu Corolla S2000 sa u typu Auris S2000 na vývoji podieľal aj továrenský tím Toyota Motorsport. Vozidlo je určený najmä pre preteky v juhoafrickom šampionáte.

Referencie
----------

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Toyota Auris na českej Wikipédii.*

1. ↑
**Ján Harvát** (\* 19. október 1924, Jasenie – † 24. september 1980, Banská Bystrica) bol robotník, funkcionár KSČ, politický pracovník.

Rodina
------

* otec Ján Haraburda
* matka Anna rod. Medveďová

Životopis
---------

V roku 1931 – 1936 vychodil ľud. školu, 1936 – 1939 meštiansku školu, 1939 – 1941 banícku školu v Zwartbergu (Belgicko), 1959 – 1962 študoval va Vysokej škole politickej pri ÚV KSČ v Prahe. V roku 1941 – 1944 robotník, resp. chemický laborant v rafinérii v Dubovej, skladník v Aši, pracovník odd. priemyslu ÚV KSS v Bratislave, KV KSS v Prešove, od 1964 tajomník Stredoslov. KV KSS v Banskej Bystrici, 1964 – 1971 poslanec SNR. V roku 1930 – 1941 žil s rodičmi v Limburskej uhoľnej oblasti v Belgicku, kde sa zúčastňoval na práci krajanských organizácií. Roku 1944 účastník protifašistického odboja, príslušník partizánskej brigády Jánošík, zajatý, do 1945 väznený v Neumünsteri v Nemecku. Nositeľ viacerých vyznamenaní.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Kino morálneho nepokoja** (poľ. *Kino moralnego niepokoju*) je umelecký prúd poľskej kinematografie rozvíjajúci sa v rokoch 1976 – 1981. Autorom názvu tohto prúdu je režisér Janusz Kijowski. Prúd vznikol po vystúpení režisérov Andrzeja Wajdu a Krzysztofa Zanussiho na Filmovom fóre v Gdansku v roku 1975. Tvorcovia vyčítali komunistickej vláde, že obmedzuje tvorivú slobodu, a tak zabraňuje diskusiám o aktuálnych spoločenských témach. Manifest podporilo niekoľko umelcov z Filmovej školy v Lodži, ktorých učil Andrzej Wajda. Názov prúdu bol oficiálne prijatý na Medzinárodnom seminári kritiky v Gdansku v septembri v roku 1979.

Hraný film *Personel* z roku 1976, ktorý bol debutom Krzysztofa Kieślowskieho zaznamenal začiatok Kina morálneho nepokoja, avšak jeho popularita vzrástla až po premiére filmu Andrzeja Wajdu *Človek z mramoru*. Na spolutvorení prúdu sa okrem iných podieľali aj Agnieszka Holland a Feliks Falk.

Dej filmov sa odohráva v malých, vidieckych sídlach. Charakteristické črty pre inštitúcie a prostredia, z ktorých pochádzajú hlavní hrdinovia filmov sú korupcia a rodinkárstvo (*Kontrakt*). V prvej verzii scenáru je hlavnou postavou mladý idealista – predstaviteľ inteligencie, ktorý sa pokúša vzoprieť miestnej oligarchii, avšak v konflikte s režimom prehráva (*Aktorzy prowincjonalni*, *Ochranné sfarbenie*). V druhej verzii scenáru systém demoralizuje hrdinu, ktorý uprednostňuje konformizmus nad morálnymi hodnotami a podriaďuje sa vláde (*Wodzirej*, *Amatér*, *Indeks*). Nezávisle od svojho konania je hrdina nešťastný a vyradený z politického (*Bez znieczulenia*), ale aj spoločenského života (*Kobieta samotna*).

Tvorbu filmov „morálneho nepokoja" charakterizuje relatívna súčasnosť deja od konca 60. rokov do konca vlády Edwarda Gierka. Prúd zanikol v roku 1981 vyhlásením výnimočného stavu.

Hlavní predstavitelia
---------------------

* Filip Bajon (*Wahadełko*)
* Feliks Falk (*Wodzirej*)
* Agnieszka Holland (*Aktorzy prowincjonalni*, *Kobieta samotna*)
* Krzysztof Kieślowski (*Personel*, *Amatér*, *Náhoda*)
* Janusz Kijowski (*Kung-fu*, *Indeks*)
* Wiesław Saniewski (*Wolny strzelec*)
* Andrzej Wajda (*Človek z mramoru*, *Bez znieczulenia*)
* Janusz Zaorski (*Zaległy urlop*)
* Krzysztof Zanussi (*Ochranné sfarbenie*, Konštanta, *Kontrakt*)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kino moralnego niepokoju na poľskej Wikipédii.*
Kolofónia
**Kolofónia** (nesprávne *kalafúna*) je tuhý destilát terpentínovej silice vodnou parou zo živice ihličnatého stromu (najmä borovice alebo smreka), ktorý sa používa pri výrobe lacných lakov, tmelov, mydiel, na natieranie sláčikov a remeňov a pod. ako aj na spájkovanie. Názov je podľa starovekého mesta Kolofón v Malej Ázii.

Chemicky ide o zmes slabých organických kyselín. Pri izbovej teplote je nerozpustná vo vode, s vysokým izolačným odporom a inertná voči kovom. Topí sa medzi 60 – 80 °C, úplne tekutá je pri 120 °C. V horúcom stave reaguje ako silná kyselina. Má schopnosť rozrušiť tenké vrstvy oxidov pri teplotách 200 °C za 1 – 2 s. Reakčná schopnosť kolofónie nezodpovedá moderným požiadavkám, preto sa pridávajú aktivátory a ďalšie prísady, ktoré zväčšujú čistiacu schopnosť a zvyšujú teplotnú odolnosť.

Využitie
--------

Používa sa pri spájkovaní cínom, drôt na cínovanie sa vyrába tak, že vnútrajšok cínového drôtu na spájkovanie obsahuje kolofóniu na zlepšenie čistiacej schopnosti – tekutý cín lepšie chytá na materiál ktorý chceme pricínovať. Významné využitie má v hudbe – nanáša sa na tetivu sláčikov pre zvýšenie trecieho odporu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kolofónia**


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |
Žena, ktorá má na hrudi crop top
**Crop top** je druh topu, ktorý zvýrazňuje pás, pupok a brucho a zakrýva len prsia. Nie je určený len pre ženy, môžu ho nosiť aj muži.

História
--------

### Ženy

Crop top získal význam v móde v 30. a 40. rokoch 20. storočia najmä z dôvodu menšieho prídelu textílie počas druhej svetovej vojny. Sprvu sa považoval za oblečenie určené na pláž. Zmenilo sa to až počas sexuálnej revolúcie koncom 60. a začiatkom 70. rokov 20. storočia, keď začal byť akceptovaný ako bežný odev. Propagovali ho celebrity ako Barbara Edenová a Jane Birkinová.

Varianty crop topu, zviazaný top alebo zviazané tričko, sa tiež začali objavovať už v 40. rokoch 20. storočia a navýšili svoju popularitu počas 60. rokov.

Keď popové speváčky ako napríklad Britney Spearsová začali v 10. rokoch 21. storočia znovu nosiť crop topy, zažil tento odev obrodu.

### Muži

Muži nosia crop topy od 70. rokov 20. storočia, napríklad ochranný odev športovcov, ktorí praktizujú americký futbal sa môže považovať za crop top.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Crop top**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Crop top na anglickej Wikipédii.*
Konštrukcia kolmice k priamke AB, prechádzajúcej bodom P:  
**1.** pomocná kružnica (červená) so stredom v P. Priesečníky kružnice s priamkou označíme A' a B'.  
**2.** pomocné kružnice (zelené) s rovnakým polomerom a stredmi v bodoch A' a B'  
**3.** kolmica (modrá) je definovaná priesečníkmi pomocných kružníc z predošlého kroku
**Kolmica** je v geometrii priamka, polpriamka alebo úsečka, ktorá pretína inú priamku, polpriamku alebo úsečku a zviera s ňou uhol 90° (pravý uhol).

Kolmicu možno v rovine najľahšie narysovať pomocou trojuholníka s ryskou a to tak, že sa ryska priloží na priamku a podľa hrany trojuholníka sa narysuje kolmica k tejto priamke. Iným spôsobom je použitie kružidla a pravítka alebo trojuholníka bez rysky. Na prvej priamke sa zvolia dva rôzne body rovnako ďaleko od bodu, kde sa kolmice majú pretínať. Tieto body potom poslúžia ako stredy pre kružnice s polomermi väčšími ako je vzdialenosť ich stredov od bodu prieniku budúcich kolmíc. Spojenie prienikov takto vytvorených kružníc vytvorí kolmicu na priamku.

Dve priamky, ktoré sú kolmé na nejakú tretiu priamku a súčasne obe ležia v jednej rovine, sú rovnobežky.

Kolmica je veľmi dôležitým geometrickým útvarom, pretože systémy čiar zložených z kolmíc majú niektoré dôležité vlastnosti z kolmosti (ortogonality) plynúce.

Analytický výraz v komplexnej rovine
------------------------------------

V ortonormálnej sústave súradníc dve priamky {\displaystyle a}, {\displaystyle b} sú vyjadrené rovnicami:

{\displaystyle \,\!a} : {\displaystyle \,\!y=k\_{1}x+c}
{\displaystyle \,\!b} : {\displaystyle \,\!y=k\_{2}x+d}
Tieto priamky sú kolmé ak platí {\displaystyle \,\!k\_{1}k\_{2}=-1}

Keďže {\displaystyle \,\!ii=-1}, je zrejmé, že priamka {\displaystyle \,\!y=ix} je kolmá na samu seba. Akokoľvek tento výsledok vypadá zvláštne, je správny.

Pozri aj
--------

* Ortogonalita
* Ortonormalita
* Normála plochy

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kolmice na českej Wikipédii.*
**Frazeologické synonymá** sú dve alebo viaceré frazémy, ktoré vyjadrujú približne rovnaký vecný význam, patria aj z hľadiska svojho kategoriálneho významu (podľa slovnodruhovej klasifikácie) do rovnakého typu a vznikli osobitnou frazeologizáciou (obraz každej z nich vychádza z odlišnej vnútornej formy – tým sa odlišujú napr. od lexikálnych variantov tej istej frazémy). Medzi frazeologickými synonymami neexistuje – podobne ako napr. medzi expresívnymi slovami – absolútna totožnosť, tzv. absolútna synonymia. Frazeologické synonymá sa aj pri celkovej blízkosti svojich významov odlišujú istými zložkami významu, sémami (to sú tzv. ideografické synonymá, porov. *odísť k Abrahámovi – odísť do večných lovíšť, položiť niekoho na lopatky – dať niekomu mat*), alebo svojimi štylistickými vlastnosťami (*odísť na druhý svet – zatriasť krpcami*, tie sa nazývajú štylistické frazeologické synonymá). Väčšina frazeologických synoným patrí medzi tzv. rovnakoštruktúrne synonymá (rovnaká, resp. podobná štruktúra ich výstavby do istej miery zaručuje aj ich kategoriálnu príbuznosť alebo blízkosť), rôznoštruktúrne frazeologické synonymá sú oveľa zriedkavejšie (rozdiely v štruktúre aj pri denotačnej príbuznosti zvyčajne vedú k nezhode v kategoriálnych významoch, a tak sú prekážkou zaradenia takýchto jednotiek s blízkym významom medzi synonymné frazémy). Takéto jednotky sa v niektorých slovníkoch označujú ako frazémy s približne rovnakým významom. 

*Článok pôvodne čerpal z diela ĎURČO, Peter (ed.). Frazeologická terminológia (1995) uverejneného na webe Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied.*
**Medzinárodné stredisko pre riešenie investičných sporov** (anglicky *International Centre for Settlement of Investment Disputes* ICSID) ako jedna z inštitúcii Skupiny Svetovej banky bola založená v roku 1966 na základe Konvencie o riešení investičných sporov medzi členských štátmi a súkromnými investormi iných členských štátov (Konvencia).

Ciele
-----

Ceiľom ICSID je riešiť investičné spory medzi členskými krajinami a zahraničnými investormi, ktorí sú štátnymi príslušníkmi iných členských krajín. Členské štáty, ktoré podpísali Konvenciu, súhlasili s tým, že rozhodnutia vynesené rozhodcovským tribunálom budú pre obidve strany záväzné, t. j. obidve strany budú dodržiavať a plniť podmienky rozhodnutí. Ich porušenie môže byť predmetom súdneho pojednávania pred Medzinárodným súdom v Haagu. Okrem toho sa snaží riešiť "ad hoc spory", ktoré sa riešia podľa arbitrážnych pravidiel Komisie OSN pre Medzinárodné obchodné právo (UNCITRAL). 
ICSID participuje aj pri vytváraní a harmonizovaní právnych noriem.

Orgány
------

Orgánmi ICSID sú Správna rada a Sekretariát. Správna rada (*Administrative Council*) sa skladá z členov menovaných jednotlivými krajinami, ktoré podpísali Konvenciu. Predsedom Správnej rady ICSID je prezident Svetovej banky, **David Malpass**. Výročné zasadnutia rady sa konajú spoločne s výročnými zasadnutiami MMF a Svetovej banky. Sekretariát reprezentuje ICSID a spravuje arbitrážne konania.

Členstvo
--------

K marcu 2008 podpísalo Konvenciu 155 krajín, z ktorých 143 ju aj ratifikovalo.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna webová stránka
**Frazeologický neologizmus** je frazéma, ktorá označujú nové javy, alebo ktorá novo označuje existujúce javy a z hľadiska existujúcej normy a úzu sa javí ako nová s perspektívou jej stabilizácie v slovnej zásobe. Určenie novosti a perspektívnosti frazém je ešte ťažšie ako pri lexikálnych neologizmoch, pretože v reči zaznamenávame neustále veľké množstvo okazionálnych obrazných výrazov a aktuálnych módnych metaforických spojení s minimálnou alebo s veľmi nízkou frekvenciou, voči ktorým stojí frazeologický fond jazyka, ktorý je trvácnejší vo svojom jadre, nepodlieha takým rýchlym zmenám, ako je to v lexike a prenikanie z periférie do centra a následné ustálenie nového výrazu je spojené s viacerými prekážkami, ako je na jednej strane veľmi rýchle zastarávanie a zánik, resp. krátka životnosť obrazných spojení a na druhe strane je to určenie časového momentu objavenia sa novej jednotky, stanovenie a zdôvodnenie kritérií pre určenie novosti výrazu, kde si treba jednoducho určiť časový medzník, isté rozhranie ako porovnávací základ pre hodnotenie, s čím súvisí tiež problém prvej registrácie a jeho skutočného výskytu. Vznik nového pomenovania môže byť reakciou na potrebu označiť novovzniknutý jav, napr. *únik mozgov* (= emigrácia špecialistov), *prať špinavé peniaze* (= legalizovať príjmy z trestnej činnosti), alebo môže ísť o výrazy, ktoré pomenúvajú nanovo známe javy, čiže k už existujúcim pomenovaniam pribúdajú konkurenčné pomenovania predovšetkým na štylistickej rovine, napr. *držať ruku na pulze niečoho* (= byť aktérom, účastníkom niečoho), *druhý dych* (= nové sily, príliv novej energie), rus.: *koňki otbrosiť* (= umrieť), *kompostirovať mozgi* (= ohlupovať, balamutiť). Porov. aj vznik frazém.

Literatúra
----------

* P. Ďurčo, 1987.

*Článok pôvodne čerpal z diela ĎURČO, Peter (ed.). Frazeologická terminológia (1995) uverejneného na webe Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied.*
**A65 - A69: INÉ SPIROCHÉTOVÉ CHOROBY** patria do I.kapitoly MKCH-10 - Infekčné a parazitárne choroby (MKCH-10, A00 - B99).

Skupina nezahŕňa leptospirózu (A27.-) a syfilis (A50 - A53).

**A65 - NEVENERICKÝ SYFILIS**

Bejel
Endemický syfilis
Njovera
**A66 - YAWS**

Zahŕňa: 

* bouba
* frambéziu (tropickú)
* pian

A66.0 - Včasné lézie pri yawse

Šanker
Včasná alebo primárna frambézia
Včasný vred pri frambézii
Materský yaws
A66.1 - Mnohopočetné papilómy a vlhký plazivý yaws

Frambezióm
Pianóm
Plantárny alebo palmárny papilóm yawsu
A66.2 - Iné včasné kožné lézie pri yawse

Kožný yaws do piatich rokov po infekcii
Včasný yaws (kožný) (makulárny) (makulopapulózny) (mikropapulózny) (papulózny)
Frambezid pri včasnom yawse
A66.3 - Hyperkeratóza pri yawse

Upírska ruka
Palmárna alebo plantárna (skorá) (neskorá) hyperkeratóza pri yawse
Červami ohryzené stupaje
A66.4 - Gummy a vredy pri yawse

Gummózny frambezid
Nodulárny neskorý yaws (ulcerovaný)
A66.5 - Gangosa

Rhinopharyngitis mutilans
A66.6 - Kostné a kĺbové lézie pri yawse

Ganglion pri yawse (skorom) (neskorom)
Hydrartróza pri yawse (skorom) (neskorom)
Osteitída pri yawse (skorom) (neskorom)
Periostitída pri yawse (skorom) (neskorom)
Gundu pri neskorom yawse
Kostná gumma pri neskorom yawse
Gummózna osteitída alebo periostitída
A66.7 - Iné prejavy yawsu

Juxtaartikulárne uzlíky pri yawse
Sliznicový yaws
A66.8 - Latentný yaws

Yaws bez klinických príznakov, sérologicky pozitívny
A66.9 - Nešpecifikovaný yaws

**A67 - PINTA (CARATE)**

A67.0 - Primárne lézie pri pinte

Šanker (primárny)
Papula (primárna) pri pinte (carate)
A67.1 - Intermediárne lézie pri pinte

Erytematózne povlaky pri pinte (carate)
Hyperchromné lézie pri pinte (carate)
Hyperkeratóza pri pinte (carate)
Pintidy
A67.2 - Neskoré lézie pri pinte

Kardiovaskulárne lézie† (I98.1\*) pri pinte (carate)
Kožné lézie pri pinte (carate)
achromatické pri pinte (carate)
jazvovité pri pinte (carate)
dyschromatické pri pinte (carate)
A67.3 - Zmiešané lézie pri pinte

Achromatické a hyperchromatické kožné lézie pri pinte [carate]
A67.9 - Nešpecifikovaná pinta

**A68 - NÁVRATNÉ HORÚČKY**

Zahŕňa návratnú horúčku.
  
Nezahŕňa Lymeskú chorobu (A69.2).

A68.0 - Recidivujúca horúčka prenášaná všami

Recidivujúca horúčka zapríčinená Borrelia recurrentis
A68.1 - Recidivujúca horúčka prenášaná kliešťami

Recidivujúca horúčka vyvolaná ktorýmkoľvek druhom borélií okrem Borrelia recurrentis
A68.9 - Nešpecifikovaná recidivujúca horúčka

**A69 - INÉ SPIROCHÉTOVÉ INFEKCIE**

A69.0 - Nekrotizujúca ulcerózna stomatitída

Cancrum oris
Fuzospirochétová gangréna
Noma
Stomatitis gangraenosa
A69.1 - Iné Vincentove infekcie

Fuzospirochétová faryngitída
Nekrotizujúca ulcerózna (akútna)
gingivitída
gingivostomatitída
Spirochétová stomatitída
Trench mouth (zákopové ústa)
Vincentova
angína
gingivitída
A69.2 - Lymeská choroba

Erytema chronicum migrans vyvolaný Borrelia burgdorferi
A69.8 - Iné špecifikované spirochétové infekcie
  
A69.9 - Nešpecifikované spirochétové infekcie

Zdroj
-----

* Národné centrum zdravotníckych informácií
**Eustreptospondylus** bol stredne veľký, 5 až 7 metrov dlhý dravý dinosaurus. Známy je z nekompletnej kostry zahŕňajúcej nekompletnú lebku. Žil koncom strednej jury, pred približne 162 miliónmi rokov (neskorý kallov) na území dnešného Anglicka. Jediný známy druh je **Eustreptospondylus oxoniensis**.

Opis
----

Eustreptospondylus patril do čeľade Megalosauridae, zahŕňajúcej pomerne archaické dravé dinosaury, ktoré boli hojné najmä počas strednej jury, pričom koncom jury dali vzniknúť rodom vo veľkostnej kategórii tyranosaura. Disponoval pomerne veľkou odľahčenou lebkou s čeľusťami plnými ostrých zubov, krátkymi trojprstými prednými končatinami a dlhými zadnými končatinami nesúcimi celú váhu jeho tela. 

Pôvodne, koncom devätnásteho storočia, bol Eustreptospondylus radený do rodu Megalosaurus, podobne ako mnoho iných dravých dinosaurov. Dnes zastávajú niektorí paleontológovia (napr. Rauhut) názor, že Eustreptospondylus je identický s rodom Magnosaurus. Keďže bol Magnosaurus pomenovaný skôr, rodové meno Magnosaurus by v prípade pravdivosti tohto tvrdenia dostalo prednosť.

V kultúre
---------

Eustreptospondylus sa objavuje v tretej epizóde dokumentu Putovanie s dinosaurami z roku 1999.

Galéria
-------

* Kostra Eustreptospondyla vrátane neúplnej lebky.Kostra Eustreptospondyla vrátane neúplnej lebky.
* Model hlavy Eustreptospondyla.Model hlavy Eustreptospondyla.

Referencie
----------

1. ↑  WALKER. Triassic reptiles from the Elgin area: Ornithosuchus and the origin of carnosaurs. *Philos. Trans. R. Soc. London B*, 2009, roč. 248, čís. 744, s. 53 – 134. DOI: 10.1098/rstb.1964.0009.
Socha atléta Agia, mramorová kópia bronzového originálu, ktorý zhotovil zrejme Lysippos alebo jeho syn Euthykrates, cca 337 pred Kr.
**Euthykrates** (starogr. *Εὐθυκράτης* – *Euthykratés*) bol grécky sochár v 4. storočí pred Kr.

Euthykrates, syn a žiak sochárskeho majstra Lysippa zo Sikyónu, bol činný zrejme v 2. polovici 4. stor. pred Kr. Rímsky spisovateľ Plínius, ktorý jeho tvorbu datuje do čias 113. olympiády (do rokov 328 – 324 pred Kr.), zaznamenal, že jeho bronzové sochy neboli až také dynamické a realistické (elegantné) ako sochy jeho otca a uvádza tiež, že bol autorom sochárskych diel, Herakla v Delfách, lovca Alexandra z boiótskeho mesta Thespiai, bojujúcich jazdcov, štvorzáprahu, lovcov so psami a sochy Trofónia z Lebadeie, o ktorej sa zmienil aj grécky cestovateľ Pausanias: „*V jaskyni vyvierajú pramene rieky, sú tam i stojace sochy so žezlami ovinutými hadmi. Mnohí by ich mohli považovať za Asklépia a Hygieiu, v skutočnosti však je to Trofónios a Herkyna, pretože sú Trofóniovi hady zasvätené rovnako ako Asklépiovi*"

Podľa apologéta Tatiana, ktorý zatracoval grécku kultúru, Euthykrates zhotovil aj sochy niekoľkých hetér. Niektorí znalci antického umenia ho pokladajú za možného autora sochy atléta Agia, lebo sa im nezdá, že je táto socha zhotovená úplne podľa Lysippových princípov symetrie. Jeho žiakom bol Teisikrates, syn Thoinia, ktorý tiež patril medzi umelcov slávnej sikyónskej sochárskej školy.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Euthykrates*
2. ↑  SCHMUCK, Hilmar. *Biographischer Index der Antike*. Berlin : Walter de Gruyter, 2001. 1073 s. ISBN 978-31-1095-441-8. S. 347. (po nemecky)
3. ↑  Plínius, *Naturalis Historia*, 34, 51.
4. ↑  Plínius, *Naturalis Historia*, 34, 66.
5. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku II.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1974. 25-027-74. S. 253.
6. ↑  Tatianos, *Orationes in Graecarum* 52.
7. ↑  Federico Rausa, Fondazione Benetton. *L'immagine del vincitore*. Roma : Fondazione Benetton, 1994. ISBN 978-88-8566-931-4. S. 134.
8. ↑  Plínius, *Naturalis Historia*, 34, 67.
9. ↑  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Teisikrates*
Podstavec zo sochy od Euthykartida z Naxu, cca 650 – 600 pred Kr.
**Euthykartides** (starogr. *Ευθυκαρτίδης*) bol grécky sochár v 7. stor. pred Kr.

Sochár Euthykartides z ostrova Naxos tvoril v 2. polovici 7. stor. pred Kr.
Z jeho sochárskej tvorby sa našiel iba jeden jeho menom signovaný podstavec, ktorý bol zrejme základňou sochy kúra. Z tejto sochy sa na podstavci zachovala časť ľavej nohy a končeky prstov pravej nohy. Horné rohy podstavca zdobia reliéfne protomy leva, barana a gorgóny (protomé - druh ozdôb, ktoré majú podobu hlavy a hornej časti trupu človeka alebo zvieraťa, na gréckej pevnine známych od polovice 13. stor. pred Kr.). Podpis sochára a nápis je vytesaný v type *bústrofédon* („ako sa otáča vôl" – označuje vola ťahajúceho pluh v smere za sebou idúcich brázdach. Písmená sú otočené tak, aby smerovali patričným smerom) medzi protomami leva a barana:

|  |  |
| --- | --- |
| *Εὐ̣θ̣υκαρτίδης ⋮ μ' ανέθεκε  Νάσιος ⋮ ποιέσας*   |  *Euthykartides z Naxu  ma venoval (zasvätil) a zhotovil* |

- text v starogréčtine
Podstavec je zhotovený z naxijského mramoru. Nachádza sa archeologickom múzeu na ostrove Délos pod evidenčným číslom *A728*. Euthykartidov podpis je jedným z najstarších zachovaných sochárskych podpisov. Pretože sa zo sochy zachovali len malé časti nôh, nie je celkom isté, že to bola socha kúra.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Angeliki Kosmopoulou, William Templer. *The Iconography of Sculptured Statue Bases in the Archaic and Classical Periods*. Madison : Univ of Wisconsin Press, 2002. ISBN 978-02-9917-640-2. S. 159.
2. ↑  Alexandra Alexandridou. *The Early Black-Figured Pottery of Attika in Context (c. 630-570 BCE)*. Leiden : BRILL, 2010. ISBN 978-90-0418-604-0. S. 75.
3. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 264.
4. ↑  Inscriptiones Regions: Aegean Islands, *Delos, ID 1*
5. ↑  Anne-Catherine Gillis. *Des dieux dans le four*. Villeneuve-d’Ascq : Presses Univ. Septentrion, 2021. ISBN 978-27-5743-375-1. S. 73.
6. ↑  S. Rebecca Martin. *The Art of Contact*. Philadelphia : University of Pennsylvania Press, 2017. ISBN 978-08-1224-908-8. S. 197.
**Euthymos** (starogr. *Εύθυμος* – *Euthymos*) bol v piatom storočí pred Kr. trojnásobný olympijský víťaz v boxe.

Euthymos z italských Lokier zvíťazil v Olympii na 74. na 76. a na 77. hrách v boxe (starogr. *πυγμαχία* – *pygmachia*). Stalo to v rokoch 484, 476 a 472 pred Kr. Olympijské hry v roku 484 pred Kr. boli poznačené tragickou smrťou boxera Hérakla.

Staroveký autor Pausanias uvádza, že počas návštevy Olympie videl sochu Euthyma, ktorú vyhotovil sochár Pythagoras zo Samosu. Dozvedel sa tiež, že Euthymos bol synom *Astykla z Lokier*, ale podľa tvrdenia niektorých Lokričanov bol vraj synom boha rieky *Kaikina*, rieky, ktorá rozdeluje lokerské a rhegijské územie. Na 74. olympijskách hrách zvíťazil v boxe, ale na nasledujúcich olympijských hrách sa mu to nepodarilo, lebo prehral finálový zápas s Theagenom z Thasu. Keďže neskôr na Theagena uvrhli hellanodikovia pokutu za nečestnosť v zápase, ktorú aj zaplatil bohu v striebre, Theagenes sa na 76. hrách pästného súboja vzdal, a tak Euthymos zvíťazil v boxe na týchto i na nasledujúcich olympijských hrách.

Nasledujúce riadky autora Pausania o ďalších osudoch Euthyma už patria celkom určite do gréckej mytológie. Pausanias píše, že Euthymos sa neskôr presťahoval do sicílskeho mesta *Temessa*, kde zabil v boji démona, ktorý sužoval miestnych obyvateľov už od čias návštevy Odysea, vracajúceho sa na ceste domov z Tróje.

Keď sa Odyseus vylodil pri ich meste, muž z jeho posádky v opilosti znásilnil dievča, za čo bol rozhorčenými ľuďmi ukameňonaný na smrť. Odyseus neprikladal tomu veľkú vahu a odplával, ale duch ukameňovaného začal z pomsty vraždiť ľud Temessy. Obyvatelia mesta už aj chceli ujsť z Itálie, ale zabránila im v tom Pýtia, ktorá im prikázala, aby si démona uzmierili postavením chrámu a každoročne mu tam priviedli najkrajšie miestne dievča a dali mu ju za ženu. Podľa tohto prikázania tak konali každý rok, až kým do tohto chrámu vkročil Euthymos, ktorý sa po prvom pohľade do uväznenej dievčiny zaľúbil a po urputmom boji ju z osídiel démona vymanil. Vďační obyvatelia mu potom vystrojili slávnu svadbu a Euthymos sa v šťastí dožil nebyčajne vysokého veku.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 248.
2. 1 2  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 441-442.
3. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,6,6.
4. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,6,4.
5. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,6,5.
6. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,6,7.
7. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,6,8.
8. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,6,9.
9. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,6,10.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku

Autoritné údaje: * GND: 119191296
* VIAF: 816406
**Euthykrates** (starogr. *Εὐθυκράτης* – *Euthykratés*) bol grécky sochár v 3. storočí pred Kr.

Sochár Euthykrates, zrejme rodák z Rodosu a žiak (alebo syn) Macedónčana Kallia, tvoril v 1. polovici 3. storočia pred Kr. Od starovekých autorov o ňom nemáme správy. Meno tohto sochára sa stalo známym až po rodoskom náleze jeho fragmentárnej signatúry (*Εὐθυκράτης Καλλία Μα[κεδὼν ἐποίησε]* – *Euthykrates Kalliov z Ma[cedónie zhotovil]*) na modrastom mramorovom podstavci zo sochy istej *Astidy zo (Sidónu ?)*, ktorú podľa značne poškodeného nápisu venoval jej manžel *Dionysios*, zrejme proxenos z fenického Aradosu (*Hranaté zátvorky na nápise znamenajú doplnenie medzier (lacunae) a označujú písmená, ktoré sú nečitateľné alebo úplne stratené*, proxenos (niečo ako konzul) sa staral o záujmy občanov, s ktorými mal formálne zväzky).

Tento podstavec bol súčasťou základne, na ktorej stáli tri ženské sochy. Tie druhé dve sochy boli dielami sochára Pythokrita, syna Timochara. Nápisy na základe paleografických znakov datujú na prelom 3. a 2. stor. pred Kr.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Euthykrates 2*
2. ↑  SCHMUCK, Hilmar. *Biographischer Index der Antike*. Berlin : Walter de Gruyter, 2001. 1073 s. ISBN 978-31-1095-441-8. S. 347. (po nemecky)
3. ↑  Giulia Baratta, Alejandra Guzmán Almagro. *Provinciae imperii Romani inscriptionibus descriptae*. Barcelona : Institut d'Estudis Catalans, 2007. ISBN 978-84-7283-921-2. S. 1034.
4. ↑  Inscriptiones Graecae, *IG XII,1 104c*
5. 1 2  August Friedrich von Pauly, J.B. Metzler, 1962, Paulys Real-encyclopädie der classischen Altertumswissenschaft. Supplement, str. 169
6. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 268.
7. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 28.
**Jarmila Vašicová** (rod. Hoffmannová) (\* 31. august 1935, Piešťany - † 24. máj 1996, Banská Bystrica) bola operná speváčka (soprán).

Životopis
---------

V roku 1950-1953 študovala balet a 1955-1960 spev na Št. konzervatóriu v Bratislave. Počas štúdia bola dva roky sólistkou Lúčnice, 1960-1970 spevohry Novej scény. Od roku 1970 sólistka Opery DJGT. Na scéne opery banskobystrického divadla sa ako sólistka zaradila k protagonistom súboru a spievala mnohé náročné subretovo-lyrické, lyrické a melodramatické sopránové úlohy v operách najrôznejšieho štýlového zamerania a osobitne v operách slov. autorov - premiérová kreácia Hanky v Hájnikovej žene (1974, 1977), Gréty v opere Majster Pavol (1980), k ďalším patrí Donna Elvíra (Don Gionanni (1971), Musseta (Bohéma, 1971, 1987); Marka (Krútňava, 1972); Micaela (Carmen, 1976); Nella (Gianni Schicchi, 1983); Nedda (Komedianti, 1984) a i. Okrem postáv v spevohernom repertoári niekoko postáv stvárnila aj v Čs. televízii, účinkovala v tel. filme Oko za oko (1966), tel. muzikáloch aj v tel. hud.-zábavných programoch, v rozhlase v nahrávkach operiet, operetných a operných árií a prierezov. Zaslúžila umelkyňa (1989).

Literatúra
----------

* VAŠICOVÁ, Jarmila. In:  *Lexikón slovenských žien*. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2003. 288 s. ISBN 80-89023-30-4. S. 260 – 261.

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 162487
* VIAF: 4948156565726323500004