Numa Pompilius na starej rímskej minci
Denár Pomponila Mola
**Numa Pompilius** (údajne 750 – 672 pred Kr.) bol legendárny druhý rímsky kráľ, nástupca Romula. Podľa neskorších rímskych historikov mal vládnuť v rokoch 715 – 673 pred Kr. mesto upevnil a zjednotil. Na rozdiel od bojovného Romula sa snažil zjemniť rímske mravy, podporoval prísne dodržiavanie hraníc, veľmi sa zaslúžil o výstavbu chrámov a zavádzanie náboženských kultov.

Pramene
-------

Najstaršie správy o N. Pompiliovi pochádzajú z 3. stor. pred Kr. bohatšie údaje až z pomerne neskorších prameňov klasického obdobia, ako je Livius (+ 17) alebo Plútarchos (+ 127). Nepochybne čerpali zo starších zdrojov, ich správy však majú legendárny charakter a niekedy len vysvetľujú neskoršie zvyky a skutočnosti (etiológia).

Život a pôsobenie
-----------------

Numa žil so svojou ženou v meste Cures v kraji Sabinov a po Romulovej smrti sa až na naliehanie svojho svokra, sabinského kráľa Tita Tacia a priateľov prijal ponuku stať sa kráľom Ríma. Aby obmedzil násilie, zrušil Romulovu tristočlennú osobnú stráž (*celeres*, t. j. „rýchli") a podporoval náboženstvo vrátane ochrany medzí. Na Kapitole postavil chrám bohyni Fides, strážkyne pravdy. Premenil Rím v súvislé osídlenie, obyvateľov zaradil do remeselníckych združení a okolitých sedliakov organizoval do dedín (*pagus*). Zakázal krvavé obety, kultu bohyne Vesty a vestálkam upevnil ich postavenie a vybudoval chrám boha Jana. Reorganizoval tiež kňazstvo a založil zbor fetiálov, ktorí jediní mali právo vyhlasovať vojnu. Romulov desaťmesačný kalendár doplnil na dvanásťmesačný (t. j. doplnil mesiace január a február), určil sviatky a súdne dni. O svojich zmenách tvrdil, že vznikli po porade s nymfou Egeriou v posvätnom háji.

Mal vraj jedinú dcéru Pompiliu a jeho zaťom sa stal budúci prvý *pontifex maximus* Numa Marcius. Ich syn bol neskorší kráľ Ancus Marcius. Po smrti Numu nespálili, ale pochovali v kamennom sarkofágu pod Janiculom. Jeho nástupcom sa stal Tullus Hostilius.

Vplyv
-----

O Numovi sa často tvrdilo, že bol Pythagorovým žiakom hoci už Lívius namieta, že ten žil až o dve storočia neskôr. Roku 181 pred Kr. našli pod Janiculom hrob s prázdnym sarkofágom a kamennou skrinkou s nápisom, že obsahuje spisy N. Pompilia, totiž 7 (alebo 12) latinských zvitkov o rímskej bohoslužbe a 7 (alebo 12) gréckych o filozofii. Keď si ich niekoľko vzdelaných ľudí prečítalo, odovzdali ich prétorovi a ten rozhodol, že by sa mali spáliť; to sa rozhodnutím senátu stalo. Pravdepodobne to bolo falzifikované zjavenie nymfy Egérie, ktoré by mohlo narušiť náboženský poriadok mesta. Na túto povesť naráža aj svätý Augustín v knihe „O Božom štáte".

Referencie
----------

1. ↑  "Numa Pompilius". Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica Online. Encyclopædia Britannica Inc. 2017. Web. 29 jún. 2017 <>.
2. ↑  *Ottův slovník naučný*, heslo Numa Pompilius.

Pozri aj
--------

* Pontifex
* Zoznam kráľov Ríma
* Staroveký Rím

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Numa Pompilius**

Externé odkazy
--------------

* Unearthing Rome's king from the History News Network

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Numa Pompilius na českej Wikipédii.*

* Plútarchos, *Životopisy*, život Numy Pompilia.
* Livius, *Ab urbe condita*, kniha 1
* *Ottův slovník naučný*, heslo Numa Pompilius. Sv. 18, str. 500

| * z
* d
* u
Rímski králi |
| --- |
| 
* Romulus (753 – 717)
* Numa Pompilius (717 – 673)
* Tullus Hostilius (673 – 642)
* Ancus Marcius (642 – 617)
* Lucius Tarquinius Priscus (616 – 579)
* Servius Tullius (578 – 535)
* Lucius Tarquinius Superbus (535 – 510/509)

 |
| Pozri aj: zoznam kráľov Ríma |