recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kvadrívium** alebo **štvorcestie** je vyšší stupeň siedmich slobodných umení, ktorý zahŕňal geometriu, aritmetiku, astronómiu a hudbu. Tieto disciplíny školského vzdelávania spolu s triviom dotvárali úplný cyklus siedmich slobodných umení. V stredoveku
predstavovalo kvadrívium vyšší stupeň všeobecného vzdelania, oproti jazykovo-logickému tríviu sa hodnotilo ako reálne náuky (artes reales). Kvadrívium sa vyučovalo najmä na artistických fakultách.

Aritmetika sa zaoberala veľkosťami t. j. číslami, ich podstatou a možnosťami. Žiaci sa učili zvládať základné počtové úkony (sčítanie, odčítanie, násobenie a delenie) a dostávali aj základy na výpočet pohyblivých sviatkov.

Geometria bola náuka o nepohyblivých veľkostiach. Vyučovalo sa podľa Euklidovej knihy Základy. Žiaci si osvojovali poznatky z trigonometrie, zememeračských princípov, kartografie a geografie.

Astronómia bola náuka o pohyblivých veľkostiach. Obsahovala poznatky o súhvezdiach, o pohyboch 7 planét (vrátane Slnka a Mesiaca). Dôležité boli najmä fázy Mesiaca, podľa ktorých sa zostavoval kalendár kresťanských sviatkov a vypočítaval dátum Veľkej noci. V rámci astronómie sa vyučovala aj astrológia, ktorá sa však v stredoveku ťažko dala odlíšiť od astronómie.

Hudba bolo učenie o harmónii alebo proporciách medzi veľkosťami. V stredovekej filozofii predstavovala hudba zvukov len jednu podobu hudby, ktorá sa delila na hudbu vytváranú nástrojmi, hudbu vo vesmíre a hudbu v ľudskej duši. Predmet obsahoval poznatky o harmonickom a číselnom usporiadaní sveta a žiaci sa okrajovo venovali aj chorálnemu spevu alebo hre na hudobný nástroj.

Pozri aj
--------

* Sedem slobodných umení
* Trívium

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portál |

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Thermal Design Power** (TDP) (doslova „navrhnutý tepelný výkon") je hodnota, ktorá predstavuje najvyšší možný tepelný výkon, ktorý musí chladenie počítača (CPU, GPU alebo iné súčiastky) vedieť odviesť. Pri elektrických čipoch bez mechanicky sa pohybujúcich častí sa stratové teplo prakticky rovná spotrebovanej energii.

Príklad
-------

Napríklad chladenie CPU v notebooku môže byť navrhnuté na TDP = 20 W, to znamená, že dokáže odviesť do okolitého prostredia 20 W tepelnej energie (či už pomocou ventilátora, pasívneho vyžarovania, prirodzeného prúdenia vzduchu či všetkými metódami naraz) a pri tom teplota nepresiahne kritické hodnoty špecifikované pre konkrétnu súčiastku (CPU, GPU, ...) výrobcom.

Definícia a problémy
--------------------

TDP typicky nie je úplne maximálny výkon daného čipu (ktorý môže byť dosiahnutý pomocou tzv. power vírusu, čo je typ vírusu, ktorý sa snaží procesor zaťažiť inštrukciami, ktoré potrebujú najviac energie), ale výkon, ktorý môže byť dosiahnutý pomocou štandardných aplikácií. Maximálny výkon sa pre deklarovaný môže líšiť typ od typu a výrobcu od výrobcu, pretože každý si vykladá definíciu TDP po svojom.

### Definícia AMD

Ku príkladu definície AMD hovorí: *„TDP je maximálny prúd, ktorý CPU môže odoberať na továrenskom napätí a frekvencii v najhorších tepelných podmienkach".*

### Definícia Intel

Avšak Intel má inú definíciu: 

Z datasheetu CPU s jadrom Northwood: *„Číslo v tomto stĺpci odráža odporúčaný bod a nesvedčí o maximálnom výkone, ktorý môže procesor vyžiariť za najhorších podmienok".*

Pre jadrá Prescott má ešte iné vysvetlenie: *„TDP by malo byť použité ako cieľ pre návrh chladenia pre daný CPU. TDP nie je maximálny tepelný výkon, ktorý môže CPU vyžiariť".*

Pre jadrá Conroe (Core 2 Duo) a novšie už Intel stanovuje TDP iným spôsobom - spoločné pre viac radov procesorov a značne nadsadené. Maximálne teplo vyžiarené procesormi s jadrami Sandy Bridge nezriedka nie je ani polovičná ako deklarovaná hodnota TDP. V prípade nenáročných počítačových zostáv bez samostatných grafických kariet sa tak ľahko môže stať, že je spotreba celej počítačovej zostavy (bez monitora) nižšia, než TDP použitého procesora (t.j. spotreba procesora, základnej dosky, pevného disku, operačnej pamäte, ventilátorov + straty v zdroji ).

Záver
-----

*TDP môže byť použité pre približné určenie predstavy o tepelnom výkone daného čipu.* Porovnávať napríklad procesory AMD a Intel (alebo dokonca inej série čipov od rovnakej firmy) pomocou TDP nie je možné z dôvodu rôzneho výkladu TDP oboch firiem. TDP tiež nič nehovorí o spotrebe procesora pri nízkej záťaži (kancelárska práca, ...) ktorá je napríklad u notebookov oveľa dôležitejšia ako spotreba pri plnej záťaži (výpočtovo náročné úlohy sa robia "na zásuvku", v "teréne" sa skôr zaujímame o výdrž pri písaní v textovom procesore, čítanie e-mailov a prezeranie webových stránok).

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Thermal Design Power na českej Wikipédii.*
**Thessalos** (starogr. *Θεσσαλός* – *Thessalos*) bol olympijský víťaz v behu na dve stadiá v roku 504 pred Kr.

Thessalos z Korintu bol na 69. olympijských hrách v roku 504 pred Kr. korunovaný olivovou ratolesťou za víťazstvo v behu na dve stadiá. Beh na vzdialenosť dvoch stádii (diaulos) sa na olympijských hrách stal súťažnou disciplínou v roku 724 pred Kr. a Hypénos z Pisy bol prvý, ktorý si z tejto disciplíny odniesol víťazný veniec.

Olympijské víťazstvo Thessala zaznamenal lyrický básnik Pindaros v oslavnej óde venovanej jeho synovi Xenofontovi, dvojnásobnému víťazovi olympijských hier. V oslave hrdinov celogréckych hier chcel Pindaros podľa jeho vlastných slov „*pamätníky slávy víťazov pred zrakom všetkých vztýčiť"*.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Catherine Morgan, *Early Greek States Beyond the Polis*, str. 209
2. 1 2 3  Pindaros, *Olympionikoi*, 13, 35.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 140.
4. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
5. ↑  Pausanias. *Pausaniás, cesta po Řecku I.*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1973. 25-039-73. S. 377.
6. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 173.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Súradnice: 46°54′19″S 11°5′48″V﻿ / ﻿46,90528°S 11,09667°V﻿ / 46.90528; 11.09667

**Timmelsjoch** (tal. *Passo del Rombo*) (2 474 m n. m.) je vysokohorský priesmyk ktorý je spojnicou cez Ötztalské Alpy na hranici Rakúska a Talianska.

Priesmyk spája dolinu Ötztal v rakúskej spolkovej krajine Tirolsko s dolinou Val Passiria v talianskej provincii Južné Tirolsko. Priesmyk sa nachádza medzi vrchmi Jochköpfl (3 141 m n. m.) a Wurmkogl (3 082 m n. m.). Niekedy je priesmyk nazývaný ako "tichý prechod", hlavne preto, že je málo používaný na rozdiel od Brennerského priesmyku (25 km východne) alebo od Reschenského priesmyku (60 km západne).

Cesta cez priesmyk bola daná do prevádzky dňa 7. júla 1959, po štyroch rokoch výstavby.

Referencie
----------

1. ↑  Steffan Bruns. *ALPENPÄSSE - Geschichte der alpinen Passübergänge*. 1.. vyd. Mníchov : L. Staackmann Verlag KG, 2010. ISBN 978-3-88675-273-7.
2. ↑  ÖK50
3. ↑   *Road Construction* [online]. Timmelsjoch.com, [cit. 2012-05-13]. Dostupné online.
4. ↑  Walther Staffler, *op. cit.*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Timmelsjoch**

Externé odkazy
--------------

* Fotografie priesmyku Timmelsjoch

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Timmelsjoch na anglickej Wikipédii.*
**Timareta** (starogr. *Τιμαρέτα* – *Timareta*) bola olympijská víťazka v synóride v roku 84 pred Kr.

Timareta, dcéra Filista z Élidy, bola spoločne so svojim synom Filistom na 174. olympijských hrách korunovaná olivovým vencom za víťazstvo v synóride (v pretekoch na voze s dvojzáprahom). V Olympii sa táto disciplína zaviedla na 93. hrách v roku 408 pred Kr. Ženy boli vylúčené z účasti na olympijských hrách pokiaľ sa to týkalo atletických disciplín. V jazdeckých disciplínach to však bolo iné. Tam si olympijský veniec odniesol vždy majiteľ koňa alebo záprahu (v tomto prípade majitelia), a preto nebolo prekážkou, aby tým majiteľom bola aj žena. Vozataj, ktorý pretekal, ostával zväčša anonymný.

Záznam o olympijskom víťazstve Timarety je uvedený na kamennom podstavci objavenom severozápadne od olympijského Pelopiona. Je to jeden z nápisov (*IvO 198 až IvO 206*, IvO = W. Dittenberger a K. Purgold, nápisy Olympia, Berlin 1896.) na spoločnom podstavci (nezachovaného sochárskeho diela) detí a vnukov élidského chovateľa koní Filista (Timareta, Filistos, Strogién, Télemachos, Praxagoras, Theodota a Filonikos), ktorí dosiahli olympijské víťazstvá v jazdeckých disciplínach v rokoch 84 až 76 pred Kr.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Inscriptiones Graecae, *IvO 201*
2. 1 2 3  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2003. ISBN 0-203-49732-5. S. 166.
3. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 249.
4. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,193.
5. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 122.
6. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 438.
7. ↑  Mark Golden. *Sport in the ancient world from A to Z*. London : Taylor & Francis, 2003. ISBN 0-203-49732-5. S. 134.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Operácia Crusader** bola spojenecká vojenská operácia druhej svetovej vojny, ktorá sa uskutočnila na severoafrickom bojisku. Spojeneckým vojakom sa vďaka jej úspechu podarilo vyslobodiť z obkľúčenia obliehaný Tobruk. Dôležitým aspektom neúspechu vojsk Osi bolo nedostatočné zásobovanie a dĺžka ich zásobovacích komunikácií. Operácia bola prvým britským víťazstvom nad nemeckými pozemnými vojskami v druhej svetovej vojne.

Okrem britských jednotiek, jednotiek Commonwealthu či Poliakov sa na operácii zúčastnili aj česko-slovenské jednotky.

Priebeh
-------

Mapa, znázorňujúca priebeh bojov
Dňa 18. novembra 1941 začala britská 8. armáda pod velením generála Alana Cunninghama operáciu s krycím názvom Crusader, ktorej cieľom bolo prelomenie blokády Tobruku. Kým pechota na severe viazala brániaceho sa nepriateľa, britské obrnené jednotky zaútočili na juhu. Podarilo sa im zaskočiť nemecký Afrikakorps, dokonca obsadili Rommelovo veliteľstvo na letisku Gambut a prenikli až na vzdialenosť 19 km pred Tobruk. Nasledovalo niekoľko zmätených bitiek pri Bir el Gubi a Sídí Rezegh. Rommel si uvedomil zraniteľnosť svojich zásobovacích komunikácií a 8. decembra nariadil ústup. Po krátkej bitke pri Gazale sa vojská Osi stiahli.

Referencie
----------

1. ↑  Jaroslav Hrbek, Vít Smetana, Vladimír Pilát a Petr Hofman: Draze zaplacená svoboda I, Paseka, Praha, 2009, s. 117.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Operácia Crusader**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Operace Crusader na českej Wikipédii.*
**Operácia Matador** alebo **bitka o Al Qaim** predstavovala vojenskú ofenzívu americkej námornej pechoty zameranú proti irackým povstalcom v provincii Anbar, ku ktorej došlo medzi 8. - 15. májom 2005. Oblasť bola známa vďaka pašovaniu zbraní a zahraničných bojovníkov do krajiny.

Boj
---

V priebehu mája roku 2005 bojové zoskupenia americkej námornej pechoty Task Force 3/2 a Task Force 3/25 prenikli do hĺbky územia kontrolovaného povstalcami v blízkosti hraníc so Sýriou. Na čele útoku bola 814. ženijná rota. Jednou z prvých úloh jednotky bolo vytvorenie prechodov cez rieku. Nasledovali jedenásť dní trvajúce boje, v ktorých zahynulo 125 osôb podozrivých z terorizmu. Ďalších 39 osôb bolo zajatých. Námorná pechota prišla o deviatich mužov, pričom 40 ďalších bolo zranených. Najťažšie straty utrpelo jedno družstvo 1. čaty roty L 3. práporu, ktorého všetci členovia boli zabití alebo zranení.

Časť povstalcov mala k dispozícii vojenské uniformy a nepriestrelné vesty. Taktiež ich výcvik a taktika nasvedčovali o systematickej príprave. Do boja zasiahli aj skupiny Fedajínov, milícií verných bývalému diktátorovi Saddámovi Husajnovi.

Po boji
-------

Aj keď námorná pechota bola schopná získať nad oblasťou kontrolu, nemala dosť mužov na to, aby si ju dlhodobo udržala. Povstalci krátko po odchode amerických vojakov pokračovali vo svojich aktivitách. Aj napriek krátkodobému dosahu operácie Matador pokračovali spojenecké vojská v pokusoch o vyčistenie povstaleckých bášt po celom Iraku. Len pár dní po skončení operácie Matador prebehla podobná operácia pod označením „Squeeze Play" v irackom hlavnom meste Bagdad.

Pozri aj
--------

* Tretia vojna v Perzskom zálive
* Irak
* terorizmus

Referencie
----------

* 
* 
*
**Operačný zosilňovač** (hovorovo aj *operák*) je jednoduchý analógový integrovaný obvod so skoro nekonečným prúdovým a napäťovým zosilnením.

Schematická značka operačného zosilňovača

Použitie
--------

Pri nekonečnom zosilnení je možné pri použití zápornej spätnej väzby prakticky eliminovať nelinearitu každého zosilňovača.

Prvky s operačným zosilňovačom sú také presné, že je s nimi možné vykonávať matematické operácie, odtiaľ aj ich názov.

Matematické operácie:

* Násobenie konštantou (jednoduchý zosilovač)
* Násobenie číslom
* Sčítanie/odčítanie dvoch čísel
* Delenie
* Integrál (podľa času)
* Derivácia (podľa času)
* Exponenciálna funkcia
* Logaritmus

S operačným zosilňovačom sa dajú robiť aj iné obvody, na ktoré nikdy nebol plánovaný, napr.:

* Schmittov klopný obvod
* Oscilátor (astabilný klopný obvod) - aj harmonický (so sínusovým priebehom)
* Monostabilný klopný obvod
* a mnohé ďalšie

Dá sa s ním aj porovnávať napätie, či je rovnaké, ale na ten účel bol vyvinutý jednoduchší variant operačného zosilňovača, ktorá sa nazýva komparátor.

Konštrukcia
-----------

Klasický operačný zosilňovač má dva vstupy, + a -. To sú vlastne vstupy do diferenčného zosilňovača. Po ňom nasleduje dvojitý (alebo aj trojitý) kaskádový zosilňovač a prúd zo vstupu býva ešte zosilnený zosilňovačom v Darlingtonovom zapojení. Vznikne tak obrovské prúdové zosilnenie.

Problém je, že sa zosilňuje aj chyba, preto prvý stupeň býva čo najpresnejší a najprecíznejší.

V modernejších typoch sa už namiesto bipolárnych tranzistorov používajú JFET alebo MOSFET. Tieto tranzistory už eliminovali skoro všetky problémy klasických bipolárnych operačných zosilňovačov.

Obmedzenia
----------

### Saturácia

Nekonečné zosilnenie neznamená, že je na výstupe nekonečno, ale to, že reaguje na (skoro) nekonečne malý vstup a výstup prejde do maximálnej alebo minimálnej hodnoty podľa polarity rozdielového napätia na vstupe. 

Viac ako pod minimum alebo nad maximum výstup ísť nemôže. Keď sa dosiahne minimum alebo maximum, hovoríme, že zosilňovač je *saturovaný*, signál sa orezáva.

Saturácia má ale aj využitie - vďaka nej môžeme OZ zapojiť ako komparátor.

### Mŕtve pásmo

Toto maximum/minimum je o niečo menšie/väčšie ako napájanie. Vznikne tak mŕtve pásmo (*mŕtvola*), ktoré robí problémy hlavne v kombinácii s TTL obvodmi. Dnes však už existujú **rail-to-rail** operačné zosilňovače, ktoré *mŕtvolu* nemajú.

### Rýchlosť

Klasické operačné zosilňovače boli pomalé. Obyčajne fT ležala pri 100 kHz, to znamená, že pri 100 kHz mali zosilnenie namiesto maxima len 1. Zosilnenie klesá so stúpajúcou frekvenciou signálu.

Moderné operačné zosilňovače sú rýchlejšie, ale plné zosilnenie majú tiež len pri ~10 MHz.

### Malý prúdový výstup

Väčšinou cca. 10 mA, dá sa ale zvýšiť emitorovým sledovačom.

Pozri aj
--------

* Diferenciálny zosilňovač
* Komparátor
Gimel napísaný hebrejským pätkovým písmom
**Gimel** (symbol **ג**, hebrejsky גִמֶל, גימל) je tretie písmeno hebrejskej abecedy. Vychádza z fenického písma, kde ho predstavuje rovnomenné písmeno obrázok písma.

Slovo Gimel (dnes skôr používaný výraz gamal) znamená v hebrejčine doslova „ťava".

V tradičnej hebrejčine sa písmeno Gimel vykladá ako písmeno ו (vav), ktorý stráži svojho menšieho druha י (jód). Gimel je teda vykladaný ako pomoc jedného človeka druhému.

Zvuková podoba
--------------

V modernej hebrejčine sa číta ako znelo velárna ploziva (g, IPA 110). Ďalej je možné použiť Gimel s apostrofom **ג'**, ktorý vyjadruje hlásku "dž" (napr. ג'ז - "džez").

Miesto v systéme hebrejských číslic
-----------------------------------

V systéme hebrejských číslic má číselný význam zodpovedajúci našej číslici 3.

Význam v matematike
-------------------

Funkcia Gimel je pojem z teórie množín, ktorý tematicky patrí do kardinálnej aritmetiky.

Galéria
-------

* Gimel napísaný bezpätkovým písmomGimel napísaný bezpätkovým písmom
* Gimel napísaný písacou kurzívouGimel napísaný písacou kurzívou
* Rôzne možnosti písania gimeluRôzne možnosti písania gimelu

Referencie
----------

1. ↑  HAIDLER, Achab. *2. Symbolika hebrejských znaků GIMEL, DALET, HEJ, WAW* [online]. LAMED WAW, [cit. 2012-09-22]. Dostupné online.
2. ↑  NOVOTNÝ, Tomáš. *Jak číst hebrejsky za jeden den*. Ostrava : Ethics, 2011. ISBN 978-80-87459-02-7. S. 3.
3. ↑  NOVOTNÝ, Tomáš. *Jak číst hebrejsky za jeden den*. Ostrava : Ethics, 2011. ISBN 978-80-87459-02-7. S. 33.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Gimel na českej Wikipédii.*
**Herrerasaurus** bol najväčší (3 až 5 m. dlhý a na úrovni bedier do 1,7 m. vysoký) a najhojnejší veľmi skorý dravý dinosaurus. Je to najznámejší zástupca archaickej skupiny Herrerasauridae, ktorá, napriek vonkajšej podobnosti, bola zrejme príliš primitívna na to, aby patrila medzi vyspelejšie dravé dinosaury zo skupiny Theropoda. Žil pred 230 až 228 miliónmi rokov, nájdený v Argentíne. Jediný druh je **Herrerasaurus ischigualastensis**.

Znaky a spôsob života
---------------------

Herrerasaurus sa vyznačoval veľkou podlhovastou hlavou s dlhými ostrými zubami a pevnou stavbou tela, takže medzi jeho korisť patrili aj veľké zvery, možno dokonca väčšie ako on sám. Pri love dobre využil aj veľké pazúry na prvých troch prstoch predných končatín. Čo sa týka počtu prstov, mal ich po päť ako na zadných, tak aj na predných končatinách, čo je znak primitívnych dinosaurov. Nepotrebné prsty mu však začali krpatieť a plne veľké mal len po tri na každej končatine. Stavba jeho končatín naznačuje, že Herrerasaurus bol pomalé, prípadne stredne rýchle zviera, stále však rýchlejšie ako dlhokrké dinosaury (Sauropodomorpha). Okrem malých stavovcov, ktoré zrejme lovil najčastejšie, si trúfol i na *rynchosaury*, hoci prakticky žiaden bylinožravec, žijúci po jeho boku, si nemohol byť istý životom.

Klasifikácia
------------

Paleontológovia sa dlhú dobu domnievali, že Herrerasaurus a jeho príbuzní by mohli byť priamymi predkami dinosaurov. Paul Sereno a Fernando Emilio Novas v roku 1992 však na základe objavenej lebky a jej pokročilých znakov uznali, že ide o raných teropódov. Tento názor je dnes síce väčšinou akceptovaný, ale pozícia herrerasauridov (a Eoraptor) je stále značne neistá. Hoci mal Herrerasaurus telo podobné neskorším jurským dinosaurom, žil v dobe pred približne 228 miliónmi rokov, keď dinosaury boli menšie a zďaleka ešte nepatrili k dominantným živočíchom. Tými sa dinosaury stali až koncom triasu.

Galéria
-------

* Rekonštrukcia vzhľaduRekonštrukcia vzhľadu
* Kostra jedinca z rodu Herrerasaurus v Senckenberg MuseumKostra jedinca z rodu Herrerasaurus v Senckenberg Museum
* Veľkostné porovnanie s človekomVeľkostné porovnanie s človekom

Pozri aj
--------

* Staurikosaurus
Canal Grande v noci
Canal Grande na leteckej snímke mesta
Canal Grande
**Canal Grande** je hlavnou dopravnou tepnou Benátok. Je najhlbším z benátskych kanálov a je to bývalé koryto rieky Brenty. Napriek dĺžke viac ako 4 km ho preklenujú len tri mosty: Ponte degli Scalzi, Ponte di Rialto, Ponte dell'Accademia.

Cesta po Canal Grande
---------------------

Kanál má tvar písmena S a pretína mesto od hlavnej železničnej stanice na severozápade k Punta della Salute v juhozápadnom výbežku Benátok. Tri mosty ktoré vedú ponad kanál, sú pri stanici, pri obrazovej galérii a v strednej časti most Rialto, najlepšie vidieť z *vaporetta* alebo aj vodného autobusu.

Pamiatky
--------

Canal Grande a kostol Santa Maria della Salute
**Zlatý dom** (taliansky Ca' d'Oro) pochádza z 15. storočia a patrí k najobdivovanejším palácom pri kanále. Je príkladom obdivuhodnej benátskej gotiky a v súčasnosti je v ňom verejnosti prístupná galéria.

**Palazzo Dario** je renesančná budova s rôznofarebnou mramorovou fasádou. 

**Kostol Santa Maria della Salute** leží na juhovýchodnom konci kanálu Grande a bol dostavaný v roku 1682 v barokovom štýle, ako pamiatka na ústup epidémie moru. Každý rok 21. novembra je cez Canal Grande vytvorený most z člnov, po ktorom prichádzajú do kostola pútnici na slávnosť.

Popri Canale Grande leží veľa zaujímavých pamiatok a budov, napríklad **Fondaco dei Turchi** z 13. storočia, **Ca' Guistinian** z 15. storočia alebo **Ca' Da Mosto** z 13. storočia.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Canal Grande**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Canal Grande na českej Wikipédii.*

  


| * z
* d
* u
Turistické zaujímavosti Benátok |
| --- |
| Sakrálne stavby | 
* Bazilika Santissimo Redentore
* Bazilika San Giorgio Maggiore
* Bazilika svätého Marka
* Bazilika Santa Maria della Salute
* Bazilika Santa Maria Gloriosa dei Frari
* Bazilika Santi Giovanni e Paolo

 | Knižnica Marciana |
| Námestia a paláce | 
* Námestie svätého Marka
* Dóžov palác
* Ca’ d’Oro
* Palazzo Foscari
* Ca’ Pesaro
* Ca’ Rezzonico
* Fondaco dei Tedeschi
* Ca’ Vendramin Calergi

 |
| Iné zaujímavosti | 
* Galleria dell’Accademia
* Arsenal
* Most vzdychov
* Canal Grande
* Campanile
* Knižnica Marciana
* Most Rialto

 |
**Miloslav Rybín** (\* 13. október 1926, Partizánska Ľupča – † 11. november 1995, Liptovský Mikuláš) bol slovenský učiteľ esperanta a organizátor v esperantskom hnutí.

Životopis
---------

Narodil sa v Partizánskej Ľupči, v rodine holiča. Otec Jozef pochádzal z Čiech z dedinky Bříství, matka Elena (rod. Obrcianová) bola rodáčka z Ľupče. Miloslav sa vyučil u otca za holiča. Neskôr pracoval na pošte v rodnej dedine, potom ako vedúci pošty v Demänovskej Doline.

Esperanto
---------

Esperantu sa začal venovať po skončení druhej svetovej vojny, v roku 1980 získal aprobáciu na vyučovanie esperanta. Prepracoval sa medzi uznávaných učiteľov tohto jazyka na Slovensku, dostával pozvania na vyučovanie v kurzoch a na letné školy do zahraničia (Bulharsko, Maďarsko, Česko). Vyučoval pomocou Csehovej metódy a dokopy učil viac ako 600 ľudí z 22 národov. Až do svojej smrti v roku 1995 bol Miloslav Rybín aktívnym stúpencom esperanta a členom Liptovského esperantského klubu (LEK).

Bol delegátom a odborným delegátom UEA v Liptovskom Mikuláši a člen Internacia Poŝtista kaj Telekominikista Esperanto-Asocio (IPTEA).

Ocenenia
--------

Za svoju prácu bol ocenený nielen medzi esperantistami, ale v roku 1989 dostal vysoké vyznamenanie „*Vzorný pracovník kultúry*" od ministra kultúry Slovenskej republiky. Z príležitosti nedožitých osemdesiatych narodenín slovenskí esperantisti vyhlásili zbierku na pamätnú tabuľu na jeho rodnom dome v Partizánskej Ľupči, ktorá bola slávnostne odhalená 14. októbra 2006.

Ocenenia Slovenského esperantského zväzu:

* Strieborná medaila Slovenského esperantského zväzu - 1980
* Zlatá medaila Slovenského esperantského zväzu - 1987

Referencie
----------

1. 1 2 3  VAJS, Ján. *100 významných osobností - 100 gravaj personoj*. Redakcia Peter Baláž; preklad Ľubomír Fajth; ilustrácie Eva Brezániová; Jazyková korekcia (II. vydanie) Katka Nosková. 2. opravené a doplnené vyd. Partizánske : Espero, 2009 (2009-12 tlač). 50 s. ISBN 978-80-89366-07-1. S. 38. (slovensky, esperantsky)

Externé odkazy
--------------

* Fotoalbum z odhalenia pamätnej tabule
* Video1: zostrih videozáznamu z odhalenia pamätnej tabule
* Video2: zostrih videozáznamu prezentácie Esperanta

Zdroj
-----

* Esperantisto Slovaka 6/91, str. 17
* Raportanto 5/9,
* J. Vajs: Enkorpigita toleremo, 2006
**Skúsenosť (filozofia)** je manifestácia sveta v ľudskom vedomí.

Podľa Arno Anzenbachera sa filozofi vo veľkej miere zhodujú v tom, že východiskom všetkého filozofovania je skúsenosť. *„Vychádzame z dôverne známeho každodenného sveta našej skúsenosti, v ktorom sa dobre vyznáme. Vždy už máme skúsenosť svojho bytia vo svete. Filozofia pritom nepredpokladá určitý vedecký spôsob skúsenosti.... Filozofia vychádza z predvedeckého, každodenného spôsobu skúsenosti."*

Podľa Edmunda Husserla je skúsenosť originálnym vedomím.

Podľa Immanuela Kanta je skúsenosť taká forma teoretického vedomia, ktorá je schopná pochopiť svoj predmet ako syntézu zmyslovosti, umu a rozumu (v úsilí o najväčšiu možnú systematickú jednotu foriem poznania) a v tomto zmysle ako objektivne poznanie.

Podľa N. O. Losského je skúsenosť cesta, ktorou možno poznať všetko, všetko je alebo môže ňou byť poznané. Existuje zmyslová skúsenosť, ktorou poznávame povrch vecí, ďalej nadzmyslová skúsenosť (napr. intelektuálna intuícia), ktorou poznávame ideálne bytie, a mystická skúsenosť, ktorou možno poznávať superlogické alebo metalogické princípy nepodriaďujúce sa zákonom totožnosti, protirečenia a vylúčenia tretieho. 
Skúsenosť je akt kontemplácie, má výlučne intuitívny charakter, nepotrebuje porovnávacie, pokusné, overovacie procesy. Skúsenosť je vcítenie sa do poznávaného predmetu, uchopenie ho vo zvláštnom duševnom stave
koncentrácie, extázy. Takouto skúsenosťou poznávajú skutočnosť divosi, deti, umelci a mystici. Je to nadzmyslová skúsenosť vyžadujúca si zvláštny duševný tréning a predpokladajúca mimoriadnu duševnú vyspelosť.
Napr. pokiaľ ide o najvyššie formy náboženskej skúsenosti, treba prekonať tie stupne náročného duševného cvičenia, ktoré pre kresťanskú mystiku formuloval Dionýzos Areopagita:

* 1. štádium: je to prípravné štádium, cesta očisťovania sa (via purgativa); V tomto štádiu sa uskutočňujú morálne a asketické cvičenia potláčajúce zmyslosvosť a nízke vášne a oslobodzujúce nás od otrockej závislosti od sveta
* 2. štádium: je to cesta osvietenia (via illuminativa); Toto štádium spočíva v modlitbách a meditáciách, t. j. v koncentrovaní myslenia a predstavivosti na superkozmický princíp, na Boha a na všetko, čo k nemu vedie
* 3. štádium: cesta zjednocovania (via unitiva); toto je vlastne cieľom všetkých predošlých cvičení a spocíva v prežívaní jednoty s bohom (podobne ako aj pre mnohých mimokrestanských mystikov alebo pre budhistov, u ktorých ide zasa o ponorenie so do nirvány). Tieto pokroilé stavy mystickej jednoty s bohom sú sprevádzané extázou

Podľa Platóna je skúsenosť proces, v ktorom sa javí podstata.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Súradnice: 43°20′06″S 16°58′20″V﻿ / ﻿43,33500°S 16,97222°V﻿ / 43.33500; 16.97222

**Promajna** je osada obce Baška Voda v Chorvátsku v Splitsko-dalmatínskej župe. Nachádza sa 2 km juhovýchodne od Bašky Vody a asi 7 km severozápadne od Makarskej.

Osada, situovaná pod Jadranskou magistrálou, vznikla ako rybárska a poľnohospodárska osada v 17. storočí. Názov vznikol z prírodnej jedinečnosti - nezvykle rýchleho východu slnka, ktoré vychádza spoza vysokej hory nad osadou neskôr, ako v okolitých lokalitách. Rýchly východ slnka a s ním spojené oteplenie spôsobuje premenu - promajnu.

Turizmus
--------

Osada patrí medzi menšie a pokojnejšie turistické strediská Makarskej riviéry, no jej poloha pod Biokovom a okolité píniové lesy z nej robia jednu z najkrajších dovolenkových destinácii v tejto časti Dalmácie. Kamienková pláž lemuje celú zátoku strediska a od Bašky Vody až do susedného Bratuša vedie pobrežím chodník. Na promenáde je niekoľko reštaurácii, kaviarní, butikov, ale aj pošta, zmenáreň a malý park. 

Počas turistickej sezóny sú v stredisku ponúkané atrakcie - šmýkľavky, trampolíny, vodné bicykle, skútre, člny, výlety loďou, nafukovacie trampolíny a lezecké „skaly" na vode a iné. Veľkú časť dovolenkárov tvoria slovenskí a českí turisti, využívajúci apartmánový komplex *Dukič* a priváty.

Pozri aj
--------

* Baška Voda
* Makarská riviéra

Galéria
-------

* Promajnská zátokaPromajnská zátoka
* Centrum strediskaCentrum strediska
* Pohľad z pobrežiaPohľad z pobrežia
* Park v centrePark v centre

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Promajna**

Externé odkazy
--------------

* Online kamera strediska

| * z
* d
* u
Časti obce Baška Voda |
| --- |
| 
* Bast
* Bratuš
* Baška Voda
* Krvavica
* Promajna

 |

| * z
* d
* u
Strediská Makarskej riviéry |
| --- |
| 
* Baška Voda
* Bratuš
* Brela
* Brist
* Drašnice
* Drvenik
* Gradac
* Igrane
* Krvavica
* Makarska
* Podaca
* Podgora
* Promajna
* Tučepi
* Zaostrog
* Živogošće

 | Makarská riviéra |

| * z
* d
* u
Mestá a obce v Splitsko-dalmatínskej župe |
| --- |
| Mestá (Gradovi) | 
* Hvar
* Imotski
* Kaštela
* Komiža
* Makarská
* Omiš
* Sinj
* Solin
* Split
* Stari Grad
* Supetar
* Trilj
* Trogir
* Vis
* Vrgorac
* Vrlika

 |
| Obce (Općine) | 
* Baška Voda
* Bol
* Brela
* Cista Provo
* Dicmo
* Dugi Rat
* Dugopolje
* Gradac
* Hrvace
* Jelsa
* Klis
* Lećevica
* Lokvičići
* Lovreć
* Marina
* Milna
* Muć
* Nerežišća
* Okrug
* Otok
* Podbablje
* Podgora
* Podstrana
* Postira
* Prgomet
* Primorski Dolac
* Proložac
* Pučišća
* Runovići
* Seget
* Selca
* Sućuraj
* Sutivan
* Šestanovac
* Šolta
* Tučepi
* Zadvarje
* Zagvozd
* Zmijavci

 |
Súradnice: 46°57′00″S 142°44′00″V﻿ / ﻿46,95000°S 142,73333°V﻿ / 46.95000; 142.73333

**Južno-Sachalinsk** (rus. Южно-Сахалинск) je administratívne centrum a najväčšie mesto Sachalinskej oblasti v Ďalekovýchodnom federálnom okruhu v Rusku. Nachádza sa na juhu ostrova Sachalin na rieke Susuja.

História
--------

Južno-Sachalinsk bol založený v roku 1882 ako dedina **Vladimirovka**. Po rusko-japonskej vojne sa v roku 1905 južná časť ostrova dostala pod kontrolu Japonska, a tak bola Vladimirovka premenovaná na **Tojohara** (jap. 豊原市) a stala sa centrom prefektúry Karafuto. Na konci 2. svetovej vojny bol južný Sachalin obsadený Červenou armádou, a Tojohara bola premenovaná na **Južno-Sachalinsk** a ten bol 18. apríla 1947 povýšený na administratívne centrum Sachalinskej oblasti.

Vývoj počtu obyvateľov| Rok | 1959 | 1970 | 1979 | 1989 | 2002 | 2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Počet obyvateľov | 85 510 | 105 840 | 139 861 | 159 299 | 175 085 | 174 784 |

Poloha
------

Mesto sa nachádza vo vnútrozemí ostrova na Susujskej doline, obklopenej zo západu aj východu horami. Je vzdialené asi 25 km vzdušnou čiarou cez Tonino-Anivské hory od Ochotského mora na západe a je v približne rovnakej vzdialenosti od Anivského zálivu na juhu.
V doline vytvorenej riekou Susuja sú vhodné podmienky na pestovanie úžitkových plodín, pretože je veľmi vodnatá.

Doprava
-------

Mesto je prepojené s ostatnými priemyselnými centrami a mestami úzkorozchodnou železnicou vybudovanou Japoncami s rozchodom koľajníc 1067 mm, ktorý sa však v súčasnosti mení na ruský rozchod 1520 mm a asfaltovými cestami.

Na juh od mesta, v Chomutove, sa nachádza medzinárodné letisko.

V meste funguje mestská hromadná doprava a medzimestská autobusová doprava do miest, kde nie je železnica.

Zdroje
------

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Южно-Сахалинск na ruskej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Ruský portál |
Súradnice: 30°J 135°V﻿ / ﻿30°J 135°V﻿ / -30; 135

**Južná Austrália** (angl. South Australia, skrátene *SA*) je austrálsky štát na juhu centrálnej časti Austrálie.

Rozkladá sa na najsuchších územiach svetadielu a s rozlohou 984 377 km² je štvrtým najrozsiahlejším štátom Austrálskeho zväzu. Na západe hraničí so Západnou Austráliou, na severe so Severným teritóriom a Queenslandom, na východe s Queenslandom, Novým Južným Walesom a Viktóriou. Z južnej strany Južnú Austráliu obmýva Južný oceán. Štát má menej ako 1,5 milióna obyvateľov (menej ako 10% obyvateľstva Austrálie), pričom väčšina ľudí žije v hlavnom meste Adelaide a ostatní poväčšine v úrodných oblastiach pri juhovýchodnom pobreží a rieke Murray.

Dejiny Južnej Austrálie sa odlišujú od dejín ostatných austrálskych štátov v tom, že Južná Austrália vznikla ako slobodná britská provincia. Oficiálne osídľovanie začalo 28. decembra 1836, kedy bola Južná Austrália vyhlásená za štát. Osídľovanie prebiehalo na princípe *systematickej kolonizácie*, ktorý bol neskôr využitý i pri osídľovaní Nového Zélandu. Cieľom bolo vytvoriť provinciu ako centrum civilizácie pre slobodných prisťahovalcov s prísľubom občianskych práv a náboženskej tolerancie.

Ekonomika štátu sa sústreďuje na poľnohospodárstvo, výrobný a banícky priemysel a postupne rastie význam finančného sektora. Štát je známy festivalmi a výborným vínom.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Južná Austrália**

Zdroj
-----

*Informácie v infoboxe sú sčasti alebo úplne prebrané z infoboxu článku South Australia zverejneného na anglickej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Austrália Štáty a teritóriá Austrálie |
| --- |
| Štáty | 
* Južná Austrália Južná Austrália
* Nový Južný Wales Nový Južný Wales
* Queensland Queensland
* Tasmánia Tasmánia
* Viktória Viktória
* Západná Austrália Západná Austrália

 |
| Vnútorné teritóriá | 
* Severné teritórium Severné teritórium
* Teritórium austrálskeho hlavného mesta Teritórium austrálskeho hlavného mesta
* Teritórium Jervis Bay

 |
| Vonkajšie teritóriá | 
* Ashmorov a Cartierov ostrov
* Austrálske antarktické teritórium
* Heardov ostrov
* Kokosové ostrovy Kokosové ostrovy
* Norfolk Norfolk
* Ostrovy Koralového mora
* Vianočný ostrov Vianočný ostrov

 |
**Vrchovka alpínska** alebo **tozzia karpatská** (lat.*Tozzia carpathica*) je trvácna rastlina z čeľade zárazovité.

Výskyt
------

Je to karpatský subendemit (vyskytuje sa aj na Balkáne v pohorí Stará planina). Vyskytuje sa v Poľsku, na Slovensku, Ukrajine, v Rumunsku, Bulharsku a v Grécku. Na Slovensku je tento druh rozšírený v Kysuckých Beskydách (Veľká Rača), Oravských Beskydách (Babia hora), Krivánskej Malej Fatre, Západných Tatrách (Úplazíky), Čergove a v Bukovských vrchoch.

Rastie v horskom aj v subalpínskom vegetačnom stupni. Obľubuje vlhké prostredie lúk, lesov a nív blízko potokov. Pôda býva bohatá na živiny, alkalická, kamenistá aj hlinitá. Zriedkavo aj v kosodrevine.

Opis
----

Je vysoká 20 – 50 cm. Byľ je priama a štvorhranná. Jednotlivé kvety sú žlté. Plod je guľatá tobolka.

Ide o poloparazit. Kvitne v júni až júli. Rastlina má parazitický a semiparazitický životný cyklus. Nie je jasné na ktorých druhoch parazituje ale pravdepodobne ide o rody *Petasites*, *Adenostyles* a *Cicerbita*.

Taxonómia
---------

Patrí do rodu *Tozzia*. Tento rod obsahuje dva veľmi príbuzné druhy T. alpina a T. carpathica. Podľa niektorých autorov ide o dva podruhy jedného druhu (*Tozzia alpina carpathica* a *Tozzia alpina alpina*).

Ochrana
-------

Patrí medzi rastliny európskeho významu (NATURA 2000). Na území Slovenska je chránená zákonom. Populácia na Slovensku je ustálená, druh je klasifikovaný ako menej ohrozený: takmer ohrozený. Chránený je aj v Poľsku a Rumunsku. Ide o druh zaradeným do CORINE Biotopes and the Habitats Directive (92/43/EEC).

Referencie
----------

1. 1 2 3  Bilz, M. 2013. Tozzia carpathica. The IUCN Red List of Threatened Species 2013: e.T162210A5558373.. Prístup 6. marec 2016.
2. 1 2 3   *Štátna ochrana prírody SR, NATURA 2000* [online]. [Cit. 2016-03-06]. Dostupné online.
3. 1 2 3  DÍTĚ, Daniel. *TOZZIA CARPATHICA Woł. – hornice alpská karpatská / tozzia karpatská* [online]. 2008, [cit. 2016-03-06]. Dostupné online.
4. ↑  Mereďa a Hodálová 2011
5. ↑  Vyhláška MŽP SR č. 24/2003
6. ↑  Feráková et al. 2001
Svetové dedičstvo UNESCOSvetové dedičstvo UNESCO

**Vredefort** alebo **Vredefort Dome** je impaktný kráter nachádzajúci sa vo Free State Province v Juhoafrickej republike. Mesto Vredefort, po ktorom nesie meno, je vnútri krátera. Pre svoj geologický význam bol kráter v roku 2005 zaradený do zoznamu lokalít svetového dedičstva UNESCO.

Vznik a štruktúra
-----------------

Odhaduje sa, že bolid, ktorý vytvoril kráter Vredefort mal viac ako 10 km. Kráter má priemer takmer 300 km, čiže je väčší než Sudbury Basin (250 km) a kráter Chicxulub (170 km), ktorého impakt pravdepodobne vyhubil dinosaury. Vredefort je tak najstarším doteraz objaveným kráterom (hoci v roku 2006 objavili vedci zatiaľ nepotvrdený kráter vo Wilkesovej zemi, ktorý by mal v prípade potvrdenia priemer takmer 500 km). Jeho vek sa odhaduje na 2023 ± 4 miliónov rokov, v tom čase prebiehalo na Zemi obdobie Paleoproterozoika. 

Kráter má štruktúru zloženú z viacerých prstencov. Na Zemi je takýchto útvarov málo, pretože erózia a platňová tektonika mnohé z nich zničili, ale na ostatných telesách slnečnej sústavy sa ich zachovalo oveľa viac. Jedným z takýchto prstencových kráterov je aj Valhalla na Jupiterovom mesiaci Kallisto.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vredefort**.

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portálPortál slnečná sústavaGeografický portál |

* Earth Impact Database (po anglicky)
* Satelitná snímka krátera Vredefort Google Maps (po anglicky)

| * z
* d
* u
Pamiatky Južnej Afriky na zozname svetového dedičstva UNESCO |
| --- |
| 
* iSimangaliso Wetland Park
* Náleziská fosílnych hominidov
	+ Sterkfontein, Swartkrans a Kromdraai
* Robben Island
* Dračie vrchy
* Kultúrna krajina Mapungubwe
* Cape Floral Region Protected Areas
* Vredefort Dome
* Richtersveld
* Kultúrna krajina ǂKhomani
* Barberton Makhonjwa

 | Južná Afrika |
Sídlisko III v Prešove.
Sídlisko Ťahanovce v Košiciach.
**Sídlisko** je komplex obytných budov s občianskou vybavenosťou. Sídliská boli stavané za účelom poskytnutia rýchleho a lacného bývania pre veľké množstvo ľudí. Pojem „sídlisko" sa obvykle používa pre ucelené a centrálne naplánované mestské štvrte s prevažne obytnou funkciou, a väčšinou v kontexte výstavby z čias socializmu. Sídliská sú obvykle tvorené viacpodlažnými bytovými domami, avšak súčasťou sídlisk môžu byť aj rodinné domy. 

Prvé centrálne plánované štvrte s obytnou funkciou sa na území Slovenska stavali už na prelome storočí, obvykle ako ubytovanie pre robotníkov – ako napríklad bratislavský Zehnhaus z roku 1902. Najväčší rozmach sídliskovej výstavby ale prišiel až po druhej svetovej vojne. Spočiatku sa stavali tehlové sídliská, často v štýle socialistického realizmu, ale od roku 1955 sa na Slovensku začali objavovať aj prvé panelové domy, a až do roku 1990 sa postupne stali výlučným spôsobom masovej bytovej výstavby. 

Primárnou funkciou sídlisk bola obytná funkcia. Kvôli finančným a technickým problémom počas výstavby, sídliskám – najmä tým novším – často chýbala občianska vybavenosť napriek tomu, že obvykle bola súčasťou pôvodných projektov. Kvôli tomu si sídliská vyslúžili ľudové pomenovanie „nocľahárne". 

Keďže väčšina Slovenska bola urbanizovaná počas socialistického režimu, sídliská dodnes tvoria významnú časť veľkých miest na Slovensku, avšak od čias ich výstavby sa ich podoba výrazne zmenila pod vplyvom zatepľovania budov, zahusťovania výstavby alebo iných zásahov.

Referencie
----------

1. ↑  „sídlisko". In: *Krátky slovník slovenského jazyka*. Red. J. Kačala – M. Pisárčiková – M. Považaj. 4. dopl. a upr. vyd. Bratislava: Veda 2003. 985 s. ISBN 80-224-0750-X (autorský kolektív: J. Doruľa, J. Kačala, M. Marsinová, I. Masár, Š. Michalus, Š. Peciar, M. Pisárčiková, M. Považaj, V. Slivková, E. Smiešková, E. Tibenská, M. Urbančok)
2. ↑  KLIVO. *Kolónia Zehnhaus v Bratislave* [online]. 2010-07-14, [cit. 2022-08-07]. Dostupné online.
3. ↑  S.R.O, Global24. *Najstarší panelák na území bývalého Československa stojí v Bratislave* [online]. Bratislava24.sk, [cit. 2022-08-07]. Dostupné online.
Sídlisko duklianskych hrdinov
**Sídlisko duklianskych hrdinov** je prešovské sídlisko, nachádzajúce sa západne od centra mesta. Centrum sídliska tvorí rovnomenná ulica. Zástavbu tvoria 6-podlažné panelové bytové domy s lodžiami, ako aj 4 a 3-podlažné tehlové bytové domy s balkónmi. V okolí sa nachádza železničná zastávka Prešov – mesto na železničnej trati č. 188 v smere Košice - Muszyna, ktorá sa tiahne popri rieke Torysa. Nachádza sa tu aj Stredná odborná škola obchodu a služieb. Sídlisko je ohraničené ulicami Záhradná, Požiarnická, časťou Levočskej ulice a časťou vnútorného mestského okruhu, a to Remscheidskou a Okružnou ulicou. 

Toto malé sídlisko tvoria prvé panelové bytové domy v meste. Väčšina bytových domov prešla kompletnou či čiastočnou obnovou v rokoch 2015 až 2020 alebo sa nachádza v etape príprav na rekonštrukciu. Táto lokalita je vyhľadávaná pre výbornú pešiu dostupnosť do historického centra mesta a kompletnú občiansku vybavenosť v blízkom okolí, zatiaľ čo jej uzavretý charakter a množstvo zelene evokuje pokojnejšie a tichšie bývanie na predmestí. Medzi výhody bývania v tejto oblasti nepochybne patrí dobré parkovanie, blízkosť zdravotníckeho strediska, veľkého nákupného centra, fitnescentier, základných a stredných škôl, ako aj možnosti trávenia voľného času v exteriéri (mestský park, historické centrum, cyklistický chodník, Torysa a pod.). Zaujímavosťou je aj blízkosť cyklistickej trasy EuroVelo 11, ktorá prechádza cez 12 európskych krajín, a hniezdenie ohrozeného druhu vtáctva v korunách stromov na tomto sídlisku. Byty na vyšších poschodiach sa môžu pochváliť krásnym výhľadom na uličky centra mesta, ktoré zvlášť vynikajú osvetlené vo večerných hodinách.

Nevýhodou je snáď nedostupnosť optického internetu.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sídlisko duklianskych hrdinov**

Súradnice: 48°59′54″S 21°14′02″V﻿ / ﻿48,998229°S 21,233751°V﻿ / 48.998229; 21.233751

| * z
* d
* u
 Mestské časti Prešova (26) |
| --- |
| Mestská časť č. 1 | 
* Sídlisko III
* Sídlisko Mladosť
* Rúrky

 |  |
| Mestská časť č. 2 | 
* Sídlisko II
* Pod a Za Kalváriou
* Pod Kamennou baňou
* Pod Wilec hôrkou
* Borkút
* Vydumanec
* Kyslá voda
* Cemjata

 |
| Mestská časť č. 3 | 
* sever mesta (Mier)
* Šidlovec (Okrúhliak, Pustá dolina)
* Dúbrava
* Surdok
* Kúty
* Nižná Šebastová (Širpo, Išľa)

 |
| Mestská časť č. 4 | 
* stred mesta (Táborisko, Duklianskych hrdinov)
* Staré mesto

 |
| Mestská časť č. 5 | 
* Solivar
* Soľná baňa
* Šváby (Teľov, Delňa)

 |
| Mestská časť č. 6 | 
* Sekčov (časť od P. Horova po L. Novomestského a od Federátov po Višňovú)

 |
| Mestská časť č. 7 | 
* Sekčov (časť od Šrobárovej po Vihorlatskú a Sibírsku ul.)
* Šalgovík

 |
| Bývalé mestské časti | 
* Šarišské Lúky (1970 – 1990, od 1990 súčasť Ľubotíc)
* Ľubotice (1970 – 1990)
* Haniska (1970 – 1990)

 |
**Ing. arch. Ľubomír Králik** (\* 18. august 1961, Čadca) je architekt a člen Spolku architektov Slovenska.

Štúdium
-------

Absolvoval Fakultu architektúry Slovenskej technickej univerzity v roku 1984 na Katedre urbanizmu.

Začiatky
--------

* *Urbion* – spolupráca s Jánom Kodoňom a Sidóniou Gáborovou – odišiel 1989

Tvorba pred BKU
---------------

1986  

ŠTÁTNE DIVADLO KOŠICE – Ondriaš, Králik, Králiková, Závodná, Závodný; celoštátna anonymná súťaž – tretia cena

NÁRODNÉ DIVADLO TOKYO, JAPONSKO Majchrák, Literáková, Vavrica, Kodoň. Králik medzinárodná anonymná súťaž

HORNÉ PRŠANY – Králik vnútropodniková súťaž – prvá cena

DIPLOM MV SSR Králik grafická súťaž – prvá cena

LÍŠČiE ÚDOLIE – Kodoň, Gáborová, Králik urbanisticko-archltektonická štúdia

1987  

PLAYHOUSE IN AMSTERDAM, HOLANDSKO' Kodoň, Králik, Heger; medzinárodná súťaž OISTAT

VEĽ-KÉ KAPUŠANY' Králik vnútropodniková súťaž – prvá cena

PRIEVIDZA – CENTRUM' Králik, Haviar vnútropodniková súťaž – druhá cena

PRIEVOZ – OBYTNÁ ŠTVRŤ' Kodoň, Gáborová, Králik; urbanlstlcká štúdia

PREDNÁDRAŽNÝ PRIESTOR – KOŠICE' Kodoň, Gáborová, Králik; súťaž ZSA

1988  

BIRMINGHAM. Kodoň, Králik medzinárodná súťaž

STANICA V BRATISLAVE' Zibrín, Králik, Jágerský, Kolomijec, Lamačka; anonymná súťaž – štvrtá cena

MODRA – Králik; vnútropodniková súťaž – druhá cena

REANIMÁCIA HRADNÉHO VRCHU – BRATISLAVA. Králik, Havrilla; urbanistická štúdia

KOMÁRNO – Kodoň, Gáborová, Králik vnútropodniková sú/až – tretia cena

1989  

MILWAUKEE, USA – Jágerský, Kodoň, Králik medzinárodná súťaž

NOVÉ HLAVNÉ MESTO A VLÁDNA ŠTVRŤ ST. PÖLTEN – Kalesný, Králik, Mihálik, Žitňanský medzinárodná súťaž

PEŠIA ZÓNA – PIEŠŤANY – Gáborová, Králik súťaž ZSA – prvá cena

SLUŠOVICE – OBYTNÁ ŠTVRŤ – Králik, Ondriaš, Sádovský, Závodný urbanisticko-architektonická štúdia

1990  

MESTSKÝ BLOK – STOCKERAU, RAKÚSKO' Bogár, Králik, Urban & K.G. Musil urbanisticko-architektonická štúdia

ŠTÁTNY ZNAK ČSFR' Bogár, Králik, Urban grafický návrh (iniciatívny poslanecký návrh)

STREDNÁ HOTELOVÁ ŠKOLA – VILLACH, RAKÚSKO' Králik, Urban & K.G. Musil architektonická súťaž

Zdroje
------

* Moravčíková, H.; Architekti BKU, Bratislava 1995
* rozhovor s autorom

Externé odkazy
--------------

* Architektonický ateliér BKU

Autoritné údaje: * abART: 39641
* ISNI: 0000 0000 3327 8827
* LCCN: n98072447
* NK ČR: jo2015868389
* VIAF: 36233859
* Web umenia: 1438079
* WorldCat: lccn-n98072447
Centrum mesta
**Zittau** (čes. *Žitava*, poľsky *Żytawa*, lužickosrbsky *Žitawa*) je mesto v Nemecku, v saskej časti Horná Lužica.

Poloha a charakter mesta
------------------------

Zittau leží severozápadne od česko-nemecko-poľského trojmedzia. Taktiež leží blízko sútoku Mandavy a Lužickej Nisy. Mesto malo k 31. decembru 2005 29 835 obyvateľov. Je sídlom zemského okresu Löbau-Zittau. Na poľskom brehu Lužickej Nisy leží bývalá časť Zittau – *Großporitsch* (Porajów).

Dejiny
------

Krátko po prvej písomnej zmienke v roku 1238 roku 1255 Přemysl Otakar II. navštívil mesto a dal mu mestské práva.

Na začiatku 20. storočia bolo mesto železničnou križovatkou. Ležalo na dráhe Drážďany-Liberec, trate viedli aj do Zgorzelca, Varnsdorfu, Frýdlantu v Čechách a Oybina/Jonsdorfu (k plánovanému predĺženiu trate až do Mimoňa nedošlo). 

Zittau zažila značný úbytok obyvateľstva, v roku 1950 tu žilo skoro 47 tisíc obyvateľov, potom však poklesol až na dnešných 25 tisíc. Na začiatku 21. storočia počet obyvateľov stagnuje.

Na mieste niekdajších hradieb je dnes Zelený okruh (*Grüner Ring*), umelecké urbanistické dielo, vybudované na prelome 19. a 20. storočia. Tvoria ho parky, občianska výstavba, vily a pamätníky. Zittauská úzkorozchodná dráha v smere do Frýdlantu bola síce v celej dĺžke zrušená, do Lužických hôr však aj naďalej turistov dopravujú vlaky ťahané parnými lokomotívami.

Pamiatky
--------

Námestie *Rathausplatz*
* Kostol sv. Kríža
* Schinkelov pomník
* Námestie s radnicou (1845)
* Bašta s kvetinovými hodinami
* Bývalý františkánsky kláštor
* Vzácne pieskovcové studne

Školstvo
--------

V meste sú dve vysoké školy, Hochschule Zittau/Görlitz a Internationales Hochschulinstitut a jedena medzinárodná akademická sieť, Neisse University. Na oboch vysokých školách študuje cez 4 000 študentov.

### Kultúra a voľný čas

* *Divadlo Gerharta Hauptmanna*, ktoré je nositeľom viac než dvestoročnej zittauskej divadelnej histórie
* Zittauská kultúrna cesta z roku 1914
* Zoologická záhrada a zábavný park vo Weinaupark
* Západný park s jazerom Olbersdorfer See

Osobnosti mesta
---------------

* Peter Žitavský (\* medzi 1260 – 1275 – † 1339), český vzdelanec, diplomat, spisovateľ, básnik, opát a politik nemeckého pôvodu
* Christoph Demantius (1567 – 1643), hudobný skladateľ, hudobný teoretik, spisovateľ a básnik
* Heinrich Marschner (1795 – 1861), rano romantický hudobný skladateľ
* Rudolf Hermann Lotze (1817 – 1881), filozof, lekár a spoluzakladateľ vedeckej psychológie
* René Sommerfeldt (\* 1974), bežec na lyžiach

Partnerské mestá
----------------

* Poland  Bogatynia, Poľsko
* Austria  Eichgraben, Rakúsko
* Česko  Liberec, Česko
* Italy  Pistoia, Taliansko
* USA  Portsmouth, Ohio, USA
* GER  Villingen-Schwenningen, Nemecko

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Zittau**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka