**Pavel Branko** alebo **Pavol Branko**, rodným menom **Pavel Haas** (\* 27. apríl 1921, Terst – † 17. august 2020, Bratislava) bol nestor slovenskej filmovej kritiky, publicista, prekladateľ fikčnej a non-fikčnej literatúry, teoretik dokumentárneho filmu, historik a novinár. Patril k významným osobnostiam modernej slovenskej kultúry a bol autorom mnohých publikácií z oblasti slovenskej kinematografie. Ako prvý na Slovensku sa začal systematicky zaoberať teóriou non-fiction filmu.

Po páde reálneho socializmu dostal nemalý počet ocenení, čestných uznaní a zároveň aj cenu za celoživotné dielo. Jeho druhou manželkou bola Emília Branková.

Život a zamestnanie
-------------------

### Mladosť a skorá kariéra

Pavol Branko sa narodil na palube francúzskej lode, ktorá mala namierené do talianskeho mesta Terst. Jeho otec bol Žid, ale o židovstvo sa veľmi nestaral, bol dokonca pokrstený. Mama bola Ruska, medzi jej predkami sa však našli Nemci, Rusi aj Česi.

Branko strávil svoje detstvo v Hačave. Do Bratislavy sa presťahoval v roku 1931. V rokoch 1932 až 1940 navštevoval reálne gymnázium v Bratislave. Po absolvovaní gymnázia začal navštevovať Slovenskú vysokú školu technickú v študijnom odbore strojárstvo. Pretrval v nej iba dva semestre. Štúdium musel kvôli židovskej príslušnosti svojho otca ukončiť. Do leta roku 1942 vystriedal až tri krátkodobé zamestnania.

### Politická aktivita a uväznenie

V roku 1939 sa Branko pripojil k ilegálnej Komunistickej strane, toho času najsilnejšiej protifašistickej sile na Slovensku.

Jeho politická aktivita skončila v júni 1942, keď ho spolu s ďalšími štyrmi členmi strany zatkli. Krátko po zatknutí bol odsúdený na doživotie.

Medzi rokmi 1942 a 1945 bol Branko politickým väzňom v troch slovenských mestách – Bratislava, Nitra a Leopoldov.

Vo februári 1945 bol spolu s ostatnými odtransportovaný do koncentračného tábora Mauthausen. Tri mesiace strávené v Mathausene do konca vojny patrili v jeho živote medzi najťažšie.

### Literárne preklady, filmová kritika a recenzie

Po oslobodení od roku 1945 až 1948 bol Branko nezávislým prekladateľom, prekladal fikčnú literatúru a filozofickú non-fikčnú z angličtiny, ruštiny a nemčiny. Neskôr začal písať filmové recenzie a stal sa rešpektovaným nezávislým filmovým kritikom.

Medzi rokmi 1948 a 1958 boli jeho filmové recenzie publikované v mnohých žurnáloch, periodikách a denníkoch ako *Kultúrny život*, *Pravda*, *Práca*, *Náš film*, *Slovenské pohľady*, *Smena*, *Ľudovýchova*, *Slovenská reč*, *Pod zástavou socializmu*, *Svet socializmu* a iné.

V roku 1952 ako filmový recenzent a kritik rezignoval a so svojou prvou ženou Máriou sa presťahoval do opustenej chaty vo Vysokých Tatrách, kde sa venoval prekladaniu kníh.

V roku 1956, známym ako „rok odmäku", sa vrátil do Bratislavy, kde pracoval ako redaktor novozaloženého filmového dvojtýždenníka *Film a divadlo*. Branko sa okrem iného špecializoval aj na dokumentárny film. Pravidelne navštevoval krátkometrážne filmové festivaly v Karlových Varoch, Oberhausene, Lipsku a Krakove (príležitostne aj ako člen poroty), tak ako aj Pula Film Festival v Juhoslávii. V 50-tych, 60-tych a skorých 70-tych rokoch publikoval svoje recenzie, kritiky a eseje prevažne v slovenskom a českom jazyku. V týchto troch desaťročiach prispieva svojimi filmovými kritikami do týchto slovenských mediálnych formátov: *Čítanie o ZSSR*, *Film a divadlo*, *Kultúrny život*, *Ľudovýchova*, *Mladá tvorba*, *Národná obroda*, *Nové slovo*, *Práca*, *Pravda*, *Predvoj*, *Príroda a spoločnosť*, *Rodina a škola*, *Slovenský rozhlas*, *Slovenka*, *Slovenská reč*, *Slovenské pohľady*, *Slovenský jazyk a literatúra*, *Smena*, *Svet socializmu*, *Učiteľské noviny*, *Új szó*, *Umelecké slovo*, *Televízia*, *Večerník* a *Život*. Čo sa týka českých mediálnych formátov, prispieval do: *Czechoslovak Life*, *Divadelní a filmové noviny*, *Estetika*, *Film a doba*, *Filmové a televizní noviny*, *Reportér*, *Rudé právo*, *Plamen* a *Tvorba*.

V zahraničí publikoval príležitostne v týchto periodikách: *Les Lettres Françaises* (Francúzsko); *Telegram* (Juhoslávia, Záhreb); *Deutsche Filmkunst* (Nemecká demokratická republika); *Ekran Warszawski*, *Film polski*, *Kamera* (Poľsko); *Filmspiegel* (SRN); *Filmrutan* (Švédsko) a *Iskusstvo kino*, *Sovetskij ekran* (ZSSR).

Od roku 1968 viedol scenáristicko-dramaturgický kurz na Vysokej škole múzických umení v Bratislave. Ešte v lete toho roku ako člen delegácie slovenských filmárov a kritikov navštívil západonemecké veľkomesto Bochum, kde odpremietali a diskutovali o nonkonformných slovenských filmoch, vrátane takých ako *Zbehovia a pútnici* Juraja Jakubiska.

Zatiaľ čo bol Branko vysoko rešpektovaným filmovým kritikom a publicistom, stále sa venoval literárnym prekladom. V roku 1967 obržal čestnú cenu SÚKK a SV ČSSP za preklad knihy Maxima Gorkého – *Život Klima Samgina* (Жизнь Клима Самгина).

### Čierna listina

V roku 1970 sa Pavel Branko vzdal postu redaktora dvojtýždenníka *Film a divadlo*. Krátko nato bol rok zamestnaný ako vedecký pracovník Slovenského filmového ústavu (SFÚ). Boli to presne dva roky pred jeho zaradením na čiernu listinu ako filmový publicista aj prekladateľ. V roku 1973, ako 52-ročný, sa uchýlil do práceneschopnosti a ako 55-ročný odišiel natrvalo do dôchodku. Roku 1972 sa rozviedol so svojou prvou ženou Máriou. Druhý manželský zväzok uzatvoril s Emíliou o šesť rokov neskôr.

Ako filmový kritik bol na čiernej listine počas celej „normalizácie" reálneho socializmu (1972 – 89), ako prekladateľ od roku 1972 až do roku 1978. Od roku 1972 až 1976 príležitostne publikoval filmové eseje na nekontroverzné témy, lebo jeho priatelia a kolegovia mu ako „pokrývači" poskytovali v tlači svoje mená.

### Od roku 1989

Medzi rokmi 1990 a 2007 Pavel Branko publikoval filmové kritiky v niekoľkých žurnáloch a denníkoch ako *Dialóg*, *Film a doba*, *Film.sk*, *Filmová revue*, *Kino-Ikon*, *Kultúrny život*, *Mosty*, *Nové slovo*, *Pravda*, *Rádio Slobodná Európa* a *Sme*.

Autorský štýl a jazyk Pavla Branka
----------------------------------

Autorský štýl Pavla Branka je v mnohých ohľadoch originálny. Originálny v zmysle prístupu, keď sa vo svojich filmových recenziách či kritikách až cielene vyhýbal a vyhýba klišovitým vyjadreniam a generalizujúcim frázam. Takmer každý jeho text je obohatený o slovo, ktoré sa v danom období nepoužívalo, respektíve bolo v tomto období už archaickým pomenovaním. Občas sa v jeho textoch nachádzajú aj novo vytvorené (neologizmy) alebo zriedkavo používané výrazy ako: „techminimum", „slovgličtina", „doslovistický" atď.

Brankov autorský štýl a rukopis patrí v našich končinách filmovej kritiky a recenzistiky k tým najviac rozpoznateľným. Každý jeho text je poznamenaný jazykovou vycibrenosťou, ku ktorej patrí aj hra so slovami.

Martin Šmatlák o jeho jazyku ešte napísal: *„Jazyk v jeho textoch nepoužíva ako neutrálny komunikačný nástroj, ale ako vycibrený a neustále kultivovaný prostriedok na vyjadrenie poznaného. Často aj s emotívnym zafarbením cez vydarenú metaforu alebo s hravou štylizáciou. Svojím narodením pristál vo viacjazyčnom Terste, materčinou mu bola ruština, v detstve ho obklopovala nemčina i maďarčina a v dospelosti prekladal okrem ruštiny aj z nemčiny a z angličtiny. K slovenčine však stále pristupuje s radostnou tvorivosťou a s úprimnou starostlivosťou o dôkladnú písanú i ústnu hygienu tohto jazyka."*

Ocenenia a čestné uznania
-------------------------

* V roku 1997 získal za svoju prácu *Čestný doktorát* Vysokej školy múzických umení (VŠMU). O tri roky neskôr mu boli udelené rozličné ocenenia ako Prémia SFZ a ÚSTT za jeho všetky doterajšie práce obsahujúce texty s filmovými kritikami, LFSR za zborník a *Cena slovenskej filmovej kritiky* za trojzväzkovú publikáciu *Straty a nálezy, 1948* – *2007*.
* V roku 2000 dostal spolu s cenou *Zlatá kamera* na MFF Art Film Fest aj pamätnú listinu od predsedu vlády.
* V roku 2006 získal za jazykové eseje *Úklady jazyka* *Cenu literárneho časopisu Romboid*.
* V roku 2007 získal *Cenu* *Slnko v sieti* za svoje celoživotné dielo.
* V roku 2011 získal *Cenu ministra kultúry* za rok 2010 a viaceré ocenenia za pamäti *Proti prúdu.*
* V roku 2012 získal *Čestné uznanie Egona Ervína Kischa* KALF a AOSS, Tvorivá prémia SFZ, ÚSTV, LF, *Cena Slovenských filmových novinárov*.
* V roku 2015 dostal od prezidenta Slovenskej republiky Andreja Kisku *Pribinov kríž II. triedy*.
* V roku 2016 mu Literárny fond udelil Cenu Romana Kaliského.
* V roku 2017 bol prijatý za čestného člena PEN-klubu.

Dva dokumentárne filmy o Pavlovi Brankovi
-----------------------------------------

V roku 2009 dokumentaristka Zuzana Piussi natočila stredometrážny dokumentárny film o „nestorovi slovenskej filmovej kritiky" Pavlovi Brankovi pod názvom *Hrdina našich čias*. Názov odkazuje na rovnomennú novelu Michaila Lermontovova, venovanú „zbytočnému človekovi", za akého sa ironicky považoval aj sám Pavel Branko.

V roku 2010 natočil Jaro Rihák o Brankovi krátkometrážny portrét pre televíznu reláciu GEN.sk (Galéria elity národa.sk).

Referencie
----------

1. ↑  Branko, Pavol. In: *Encyklopédia Slovenska* I A – D. 2. nezm. vyd. Bratislava: Veda, 1985. s. 234.
2. ↑   *Človek proti prúdu : PAVEL BRANKO rozpráva o svojom živote* [online]. pavel.branko.eu, 2002, [cit. 2020-08-25]. Dostupné online.
3. 1 2   *Pavel Branko* [online]. Bratislava: Literárne informačné centrum, 2019-03-11, [cit. 2020-08-25]. Dostupné online.
4. ↑  Branko, Pavel. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 2001. 686 s. ISBN 80-224-0671-6. Zväzok 2. (Bell – Czy), s. 265.
5. 1 2  ALEXOVÁ, Jana. Život sám nemá zmysel, hovoril. Zomrel filmový kritik Pavel Branko. *SME* (Bratislava: Petit Press), 2020-08-24. Dostupné online [cit. 2020-08-25]. ISSN 1335-4418.
6. ↑  ŠMATLÁK, Martin. *Laudatio na Pavla Branka (Cena Tibora Vichtu 2011)* [online]. pavel.branko.eu, 2011, [cit. 2020-08-25]. Dostupné online.

Vybraný zoznam publikácií Pavla Branka
--------------------------------------

### Knihy

* *Mikrodramaturgia dokumentarizmu*, Bratislava (Slovenský filmový ústav, Národné kinematografické centrum) 1991, 95 str.; ISBN 80-85187-00-0. (O estetike dokumentarizmu.)
* *Straty a nálezy I, 1948 – 98*. Bratislava (Filmová a televízna fakulta VŠMU, Národné centrum pre audiovizuálne umenie) 1999, 225 str.; ISBN 80-85182-52-1. (Zbierka filmových recenzií publikovaná medzi rokmi 1948 až 1998 v rôznych filmových žurnáloch a v kultúrnej časti popredných slovenských denníkov.)
* *Straty a nálezy II, 1963 – 2005*. Bratislava (FOTOFO; FTF VŠMU; Slovenský filmový ústav) 2005, 260 str.; ISBN 80-85187-44-2.
* *Straty a nálezy III, 1963 – 2007*. Bratislava (FOTOFO, FTF VŠMU, SFÚ) 2007, 294 str.; ISBN 978-80-85187-48-9.
* *Proti prúdu*. Bratislava (Marenčin PT/SFÚ) 2011, 219 str.; ISBN 978-80-8114066-2; 978-80-8518759-5. (Autobiografia.)
* *Úklady jazyka.* Bratislava (Milanium/SFÚ) 2014, 270 str.; ISBN 978-80-89178-5-4 (Eseje o slovenčine, slovgličtine a iných -inách 1)
* *Úskalia a slasti jazyka* (Milanium/SFÚ) 2015, 311 str.; ISBN 978-80-89178-63-6 (Eseje o slovenčine, slovgličtine a iných -inách 2)
* *Ráno sa zobudím a nie som mŕtvy* (Marenčin PT/SFÚ) 2016, 253 str.; ISBN 978-80-8114-737-1 (Rozhovory Iris Kopcsayovej s PB *o láske a sexe, o bohu a smrti, ale aj o Trumpovi a populačnej explózii.*)

### Články Pavla Branka, ktoré môžu byť prístupné aj online

* *Úklady jazyka alebo slovgličtina*, séria článkov publikovaná v mesačníku Romboid (ISSN 0231-6714).

### Výber literárnych prác prekladaných Pavlom Brankom

* Maxim Gorkij, *Klim Samgin I.-II*; z ruského originálu preložil a štúdiu napísal Pavel Branko. Bratislava (Tatran) 1967. Vol. 1, 989 str. Vol. 2, 801 str.
* Alexej Tolstoj, *Krížová cesta* (trilógia: I.-III.); z ruského originálu preložil Pavel Branko; štúdiu napísal Ivan Slimák; ilustroval Ľudovít Ilečko. Bratislava (SVKL) 1956; 944 str. – druhá edícia 1960; tretia edícia 1965.
* Othar Čiladze, *Kam ideš, človek...;* preložil Pavel Branko. Bratislava (Tatran) 1985. 531 str.
* Jack London, *Volanie divočiny*; *Biely Tesák*; *Morský vlk*; úvodná štúdia Viktor Krupa; z anglického originálu preložil Pavel Branko. Bratislava (Tatran) 1979. 508 str.
* Jack London, *Elam Ohnivák*; preložil Pavel Branko; *Železná päta*, preložil Štefan Kýška. Bratislava (Tatran) 1980.
* Brecht, Bertolt, *Rozhovory utečencov*; preložil Pavel Branko. in: Revue svetovej literatúry, Vol.26, No.6, 1990, str. 136 – 147.

Články a rozhovory o Pavlovi Brankovi
-------------------------------------

* Vladimír Jancura, „Pavel Branko: Nedám si od žiadnej doby brnkať po nose", in: *Pravda*, 13. marec 2010. Taktiež online: „Pavel Branko: Nedám si od žiadnej doby brnkať po nose".
* Iris Kopcsayová, "Odsúdený na doživotie„, in: *Sme*, 24. február 2007. Taktiež online: "Odsúdený na doživotie".
* Mariana Jaremková, „Filmovanie bolo pre mňa zážitkom", (Rozhovor s Pavlom Brankom), in *Film.sk*, No.11, november 2009, pp. 29 – 33. Taktiež online: „Filmovanie bolo pre mňa zážitkom" Archivované 2009-12-29 na Wayback Machine.
* Emil Polák, "Knihy, ktoré by vás mohli zaujímať aj po novom roku„, in: *Nové slovo*, 27. december 2011. Taktiež online: "Knihy, ktoré by vás mohli zaujímať aj po novom roku" Archivované 2012-03-05 na Wayback Machine.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pavel Branko**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna webstránka Pavla Branka
* Pavel Branko – Literárne informačné centrum
* Všetky publikácie Pavla Branka sú prístupné na klapka.sk
* Dokumentárny film Zuzany Piussi o Pavlovi Brankovi „*Hrdina našich čias*"
* Profil Pavla Branka vo Film.sk Archivované 2015-02-06 na Wayback Machine (4/2011)
* Rozhovor s Pavlom Brankom vo Film.sk Archivované 2016-03-04 na Wayback Machine (11/2009)
* Oral History Pavla Branka
* Celý život byl solitérem a individualistou. Filmový kritik Pavel Branko a jeho Osudy, Český rozhlas, Osudy, 7. květen 2020

  


| * z
* d
* u
Slnko v sieti za Celoživotné dielo |
| --- |
| 
* Juraj Herz (2004)
* Pavel Branko / Stanislav Szomolányi (2006)
* Maximilán Remeň**†** / Vincent Rosinec (2008)
* Ladislav Chudík / Albert Marenčin (2010)
* Tibor Biath / Eduard Grečner (2012)
* Dušan Dušek / Dušan Hanák (2014)
* Juraj Jakubisko / Igor Luther (2016)
* Rudolf Urc (2017)
* Viliam Gruska / Roman Rjachovský (2018)
* Ondrej Šulaj (2019)
* Milan Lasica (2020)
* Jelena Paštéková / Emília Vášáryová (2022)
* Ladislav Kraus / Stanislav Párnický**†** (2023)

 |
| **†** *indikuje laureáta in memoriam* |

Autoritné údaje: * abART: 127401
* GND: 155982540
* ISNI: 0000000108738892
* LCCN: n93048153
* NK ČR: jn20000400256
* SNK: 170489
* VIAF: 16438534
* WorldCat: lccn-n93048153