**Amoniak** je binárna zlúčenina dusíka a vodíka so vzorcom NH3. V organickej chémii sa pre amoniak zaviedol systémový názov **azán** (a podobne pre jeho derivát hydrazín H2N-NH2 názov diazán). Pri bežnom tlaku a teplote je to toxický, žieravý, bezfarebný plyn s charakteristickým prenikavým, ostrým, silne dráždivým zápachom.

Kvapalný amoniak podlieha autoprotolýze, podobne ako voda:

2 NH3 ⇌ NH4+ + NH2-

V procese vzniká amónny katión a amidový anión. Hodnota rovnovážnej konštanty tejto reakcie je pKam = 34,00 pri -33 °C.

Vodný roztok
------------

Molekula amoniaku je výrazne polárna a rozpúšťa sa vo vode, kde z disociovanej molekuly vody preberá hydrón za vzniku amónneho katiónu:

NH3 + H2O → NH4+ + OH−
Výsledný roztok je slabo zásaditý a nazýva sa tiež **čpavok** alebo **hydroxid amónny**. Toto označenie je však len triviálne a nemá svoje opodstatnenie, lebo molekula "NH4OH" neexistuje (dusík totiž nie je schopný vytvoriť päť väzieb). Neexistencia molekuly "NH4OH" je v súlade s faktom, že amoniak je Brønstedova a nie Arrheniova zásada. Zásaditý charakter amoniaku je totiž podmienený jeho schopnosťou viazať protón, teda katión vodíka, H+, a nie tvorbou hydroxidových iónov OH− v priebehu reakcie NH3 + H2O → NH4+ + OH− (podľa tejto reakcie reagujú len 4 z 1000 molekúl amoniaku, pKb amoniaku je 4,75). Správne označenie vodného roztoku amoniaku je teda NH3 (*aq*).

Výroba
------

Až do začiatku 1. svetovej vojny sa amoniak vyrábal destiláciou rastlinného a živočíšneho materiálu, redukciou kyseliny dusitej a dusitanov vodíkom, alebo rozkladom amónnych solí hydroxidmi či priamo nehaseným vápnom (oxid vápenatý). [chýba zdroj] Ako amónna soľ sa najčastejšie používal salmiak:

2 NH4Cl + 2 CaO → CaCl2 + Ca(OH)2 + 2 NH3
Začiatkom 1. svetovej vojny nemeckí chemici Fritz Haber a Carl Bosch navrhli postup, dnes zvaný Haber-Boschov proces, na priamu syntézu amoniaku z plynného dusíka a vodíka:

N2 + 3 H2 → 2 NH3
Reakcia prebieha pri vysokej teplote (450 °C) a vysokom tlaku (100 atm). Prebieha za prítomnosti železa ako katalyzátora, ako promótor (látka aktivujúca katalyzátor) sa používa oxid hlinitý, pričom celá sústava sa zahrieva (napriek tomu, že reakcia je exotermická; je to z čisto ekonomických dôvodov).

Použitie
--------

Amoniak sa používa pri výrobe priemyselných hnojív a na výrobu močoviny. Takisto sa z neho vyrábajú plasty a výbušniny.

V analytickej chémii sa využíva ako zrážadlo. Niekedy sa používa ako rozpúšťadlo pre rôzne chemické reakcie. Veľmi dobre sa vňom rozpúšťajú alkalické kovy (rozpustnosť cézia v amoniaku je až 330 g Cs na 100 g NH3), ktoré tvoria vodívé farebné roztoky.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  amoniak. In: BÍNA, Jaroslav. *Malá encyklopédia chémie*. Bratislava : Obzor, 1981. S. 94.
2. ↑  KRIVOSUDSKÝ, Lukáš; GALAMBOŠ, Michal; LEVICKÁ, Jana. *STRUČNÝ SPRIEVODCA NÁZVOSLOVÍM ANORGANICKEJ CHÉMIE* [online]. Vydavateľstvo UK, 2021, [cit. 2022-07-24]. Dostupné online.
3. 1 2 3 4 5 6 7 8   *Shriver & Atkins' inorganic chemistry*. Oxford : Oxford University Press, 2010. (5th ed.) Dostupné online. ISBN 978-0-19-923617-6. S. 377, 383.
4. ↑  YOKE, John. Ammonium hydroxide does not exist. *Journal of Chemical Education*, 1989-04, roč. 66, čís. 4, s. 310. Dostupné online [cit. 2022-09-26]. ISSN 0021-9584. DOI: 10.1021/ed066p310. (po anglicky)
5. ↑  HAGER, Thomas. *The alchemy of air : a Jewish genius, a doomed tycoon, and the scientific discovery that fed the world but fueled the rise of Hitler*. New York : [s.n.], 2008. (First edition.) Dostupné online. ISBN 978-0-307-35178-4.
6. ↑  SMIL, Vaclav. *Enriching the earth : Fritz Haber, Carl Bosch, and the transformation of world food production*. Cambridge, Mass. : MIT Press, 2001. Dostupné online. ISBN 0-262-19449-X.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Amoniak**