recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Mária Leopoldína Tirolská** (\* 6. apríl 1632, Innsbruck – † 7. august 1649, Viedeň) bola rakúska arcivojvodkyňa, vydajom cisárovná a kráľovná česká a uhorská.

Pôvod
-----

Mária Leopoldína bola dcéra arcivojvodu Leopolda V. grófa tirolského, a Klaudie, dcéry toskánskeho veľkovojvodu Ferdinanda I. z rodu Medicejských.

Arcivojvoda bol pre kňazský stav vybraný už vo svojich dvanástich rokoch, nikdy však nezískal kňazské svätenie. V roku 1625 rezignoval na cirkevné úrady a v roku 1626 sa oženil s Klaudiou Medicejskou. Mali päť detí, najstaršia bola arcivojvodkyňa Mária Leopoldína.

Život
-----

Narodila sa v Innsbrucku, kde bola vychovaná pod vplyvom talianskej kultúry, ktorú v Tirolsku podporovala jej matka. Už v šestnástich rokoch
odišla na viedenský dvor a bola vybratá za manželku Ferdinanda III. (\* 1608 – † 1657), svojho o takmer štvrťstoročia staršieho bratanca. Ten bol vdovcom s piatimi deťmi.

Svadba blízkych príbuzných (ich spoločným starým otcom bo Karol II. Štajerský) sa konala v júli 1648, v období intenzívnych rokovaní o uzavretí mieru v Nemecku. Cisárovo druhé manželstvo s mladučkou arcivojvodkyňou sa zdalo dôkazom začiatku novej doby; osobné šťastie Ferdinanda III. sa takmer krylo s koncom vojnových hrôz.

Mladá cisárovná porodila 7. augusta 1649 syna, sama však na následky oslabenia o necelé dva týždne, 19. augusta vo Viedni zomrela. Rovnako ako prvá manželka Ferdinanda III. Mária Anna Španielska, ani ona počas svojho krátkeho života v manželstve nestihla cisársku ani kráľovskú korunováciu.

Posledný sobáš Ferdinand uzavrel v roku 1651 vo Viedenskom Novom Meste s Eleonórou Magdalénou Gonzaga (\* 1630 – † 1686).

Deti
----

* Karol Jozef (\* 7. august 1649 – † 27. január 1664), veľmajster Rádu nemeckých rytierov

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mária Leopoldína Tirolská**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Marie Leopoldina Tyrolská na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 16297352z
* GND: 120100207
* VIAF: 834856
**Peter Kružliak** (\* 4. máj 1911, Detva-Kriváň – † 11. august 1976, Levice) bol slovenský dôstojník a partizánsky veliteľ.

Rodina
------

* otec: Ján Kružliak
* matka: Anna rod. Marcineková-Drdolová

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu vo Zvolene (1926 – 1929), od roku 1931 vojak z povolania, príslušník československej, slovenskej armády a ČSĽA. Účastník protifašistického boja v armáde. Veliteľ roty 1. československej partizánskej armády J.V. Stalina. Pôsobil na Veliteľstve pozemného vojska v Banskej Bystrici (od 1944), pracovník Povereníctva vnútra v Banskej Bystrici (od apríla 1945). Politicky prenasledovaný, väznený. Pracovník STS v Krškanoch a SEZ v Tlmačoch. 

Vydal knihy spomienok.

Ocenenie
--------

* 1946 – Československý vojnový kríž
* Za zásluhy I.stupňa
* Za chrabrosť
* Rad SNP I.triedy

Dielo
-----

* *Skrvavený potok*, Martin, 1972

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * NK ČR: jo20010072368
* VIAF: 84121801
**Kvórum** je najnižší počet členov v určitej inštitúcii, ktorý je potrebný (podľa dohody alebo predpisu) na prijatie určitého rozhodnutia.

Výraz sa najčastejšie vzťahuje na počet prítomných poslancov parlamentu alebo iného snemu pri danom hlasovaní, počet prítomných členov valného zhromaždenia spoločnosti pri danom hlasovaní, alebo na minimálny počet hlasov, ktorý musí politická strana dostať vo voľbách, aby sa dostala do parlamentu (tzv. volebné kvórum resp. volebná klauzula).

Niektoré obzvlášť dôležité hlasovania vyžadujú zvýšené kvórum, ktoré sa nazýva kvalifikovaná väčšina.

Národná rada Slovenskej republiky
---------------------------------

Kvórum pre uznášaniaschopnosť Národnej rady Slovenskej republiky tvorí jednoduchá väčšina, čiže viac než ½ jej členov, t.j. 76 poslancov. Za prijatie ústavného zákona alebo jeho zmeny musia v NR SR hlasovať ⅗ všetkých poslancov, teda apoň 90.

Referencie
----------

1. ↑   *Kvórum* [online]. www.najpravo.sk, [cit. 2020-01-11]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Volebné kvórum
* Národná rada Slovenskej republiky
Vyspelé krajiny podľa MMF a OSN sú označené modrou farbou
HDI, index rozvoja spoločnosti tu znázorňuje rozvojové krajiny (červená) a vyspelé (zelená). Žltou sú znázornené štáty, ktoré sa nachádzajú medzi oboma skupinami a šedou štáty, o ktorých nie sú potrebné informácie.
**Vyspelá krajina** je taká krajina, ktorá má vysoké HDP na hlavu, rozvinutú energetiku, strojársky a chemický priemysel. Má nízky podiel ťažby nerastných surovín. Prevažuje spracovateľský priemysel a je rozvíjaná veda a technika. Poľnohospodárstvo je druhoradé, ale nezanedbateľné s modernou základňou. Medzi ďalšie charakteristiky ekonomicky vyspelých krajín patrí:

* vysoká zamestnanosť v službách
* nerovnomerné rozmiestnenie hospodárstva
* orientácia na vedu a výskum
* rozvoj cestovného ruchu a dopravy
* vysoký hospodársky potenciál

Medzi vyspelé krajiny sa obyčajne nezaraďujú krajiny, ktorých bohatstvo je založené iba na ťažbe a vývoze nejakej komodity, a pritom nie sú adekvátne rozvíjané ostatné zložky hospodárstva, alebo štáty, v ktorých je bohatstvo veľmi nerovnomerne rozložené. Medzi také štáty patria krajiny Blízkeho východu, ktorých bohatstvo je založené len na vývoze ropy, napr. Bahrajn, Kuvajt, Spojené arabské emiráty, Saudská Arábia.
**Vytrvalostne jazdectvo (endurance)** alebo **dištančné jazdectvo** je samostatné jazdecké odvetvie v ktorom sa hodnotí rýchlosť a vytrvalosť koňa. 

Popri military je to pre koňa a jazdca, hlavne vo vyšších stupňoch obťažnosti najnáročnejšia jazdecká disciplína. Je to jedna z najkrajších jazdeckých disciplín, pretože sa väčšinou koná v prirodzenom prostredí vo voľnej prírode. Počas celej súťaže sa dbá o to, aby nebolo ohrozenie zdravie koňa, na trati sa vykonávajú pravidelné veterinárne kontroly a keď veterinár usúdi, že by mohlo byť ohrozené zdravie koňa, nedovolí dvojici pokračovať v súťaži.
V národných podmienkach sa rozlišujú tieto stupne obťažnosti:

* Z – do 39 km
* ZL – 40 – 59 km
* L – 60 – 79 km
* S – 80 – 99 km
* ST – 100 – 119 km
* T – 120 – 139 km
* TT – 140 viac kilomentrov.

Môžu sa konať aj viacdňové súťaže, pozostávajúce z viacerých etáp.

Štartovať sa môže buď hromadným štartom, alebo jednotlivo v stanovených intervaloch. Ak sa štartuje jednotlivo, intervaly sú minimálne 2 minúty. Najmenej každých 30 km je veterinárna kontrola, aby sa zamedzilo ohrozeniu zdravia koňa.

Po dojazde jazdca s koňom do ciela sa koňovi do stanovenej doby musí ustáliť tepová frekvencie na 64 tepov za minútu, ak sa do stanoveného času neustáli – dvojica je diskvalifikovaná. Toto pravidlo je kvôli zamedzeniu uštvania koňa. Čas ustálenia tepu je stanovený väčšinou na 30 minút, môže byť skrátený na 20 minút. V niektorých kategóriách sa udeľuje cena kondície, teda cena pre koňa, ktorý je po absolvovaní pretekov podľa názoru veterinárnej komisie v najlepšej kondícii. Táto cena je často jazdcami hodnotená vyššie ako samotné víťazstvo.
**Poštové smerovacie číslo** (skratka **PSČ**; nesprávne *poštové smerové číslo*) sa používa v poštovom styku ako súčasť adresy. Je to číselné označenie územného obvodu dodávacej pošty, ktoré má uľahčiť automatickú identifikáciu miesta doručenia.

PSČ na Slovensku
----------------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Poštové smerovacie čísla na Slovensku*
Poštové smerovacie číslo sa uvádza v adrese pred názvom dodávacej pošty. Je to päťmiestne číslo, pričom medzi treťou a štvrtou číslicou sa píše medzera. Medzi poslednou číslicou a názvom dodávacej pošty sa píšu dve medzery.

PSČ vo svete
------------

Systém smerovacích čísel má veľa štátov, napr.

* *PSČ* v Česku
* *ZIP code* v USA
* *Postal code* v Kanade
* *PLZ* v Nemecku
* *Postcodes* vo Spojenom kráľovstve

V medzinárodnom poštovom styku sa odporúča pred poštové smerovacie číslo pridať medzinárodný dvojpísmenový kód krajiny oddelený spojovníkom [chýba zdroj], napr: 

```
SK-841 01  Bratislava 42
Slovakia
```

```
DE-76227 Karlsruhe
Nemecko
```

```
Rīga LV-1045
Lotyšsko
```

Externé odkazy
--------------

* PSČ miest a obcí na Slovensku
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Dopyt* pozri *Dopyt (rozlišovacia stránka)*.
**Dopyt** predstavuje množstvo jedného konkrétneho statku, ktoré je jeden kupujúci (individuálny dopyt, q) alebo skupina kupujúcich, spravidla na celom trhu (trhový dopyt, čiastkový dopyt, Q), ochotný a schopný ex-ante kúpiť za danú cenu (p) tohto statku za dané časové obdobie. Vyjadruje komplexný pohľad na množstvo statku, ktoré by kupujúci kúpil/-li za určitú cenu

Túto mikroekonomickú definíciu treba upresniť. Dopyt nie je len funkciou ceny samotného statku, ale aj cien všetkých ostatných statkov na trhu (p2, p3…) a hlavne disponibilného príjmu kupujúceho (m)/kupujúcich (M) - preto pojem „schopný" (tzv. kúpyschopný efektívny dopyt). Slovo „ochotný" znamená po zohľadnení úžitkovej funkcie kupujúceho/kupujúcich (čiže aký má tovar pre nich úžitok). Ex-ante znamená vopred, čiže ide o úmysel kúpiť a nesmie sa zamieňať s tým, čo už bolo kúpené (ex post).

**Funkcia dopytu** (jej jednorozmerný grafe sa volá **krivka dopytu**) je (nejaká) funkcia q - p resp. Q – p (presnejšie q - (p1, p2…, m) resp. Q – (p1, p2, .. M)) , čiže všeobecná závislosť medzi dopytom a cenou. Funkcia je spravidla klesajúca (pokles dopytu po tovare s rastúcou cenou statku) - tzv. **zákon klesajúceho dopytu**. Funkcia teda vyjadruje vzťah medzi cenou statku a požadovaným množstvom tohto statku. 

**Inverzná funkcia dopytu** (jej jednorozmerný graf sa nazýva **inverzná krivka dopytu**), často nesprávne nazývaná len *funkcia dopytu*, je funkcia p - q resp. p – Q (presnejšie (p1, p2…, m) - q resp. (p1, p2, .. M) – Q, čiže „opačne zobrazená" funkcia dopytu.

**Agregátny/Celkový dopyt v mikroekonómii**, skrátene často nazývaný  **dopyt**, je súčet trhových dopytov po všetkých statkoch na trhu, čiže množstvo všetkých statkov na trhu, ktoré sú všetci kupujúci ochotní a schopní ex-ante/očakávane kúpiť za danú cenu tohto statku za dané časové obdobie. Analogicky existuje aj **funkcia agregátneho dopytu** a jej krivka a **inverzná funkcia agregátneho dopytu** a jej krivka.

**Indukovaný dopyt** je fenomén, pri ktorom sa po zvýšení ponuky zdvihne aj dopyt. Platí v mnohých odboroch, ako napríklad v ekonómii pri obchodoch, tak aj v doprave, kde sa tento jav nazýva dopravná indukcia. Môže prispievať ako k pozitívnym, tak aj k negatívnym javom. V urbanizme spôsobuje napríklad vytváranie satelitov za mestami a rozrastanie sídiel do nezastavaných území (angl. *urban sprawl*). Opakom je redukcia dopytu, kedy sa pri znížení ponuky zníži aj dopyt. Ak sa napríklad uberú pruhy na ceste, časť dopravy "zmizne", pretože ľudia tomu prispôsobí svoje správanie - zvážia potrebu jazdy, pôjdu mimo špičky alebo si vyberú iný spôsob dopravy.

Existuje však aj agregátny/celkový dopyt, skrátene často nazývaný **dopyt**, jednak v makroekonómii a jednak v národnom účtovníctve, ktorý je (trocha) inak definovaný a určovaný.

Pozri aj
--------

* Trhová rovnováha
* Zákon klesajúceho dopytu a rastúcej ponuky
Súradnice: 41°45′05″S 23°24′54″V﻿ / ﻿41,751389°S 23,415°V﻿ / 41.751389; 23.415

**Okoto** (bulh. Окото) je vysokohorské jazero v pohorí Pirin v južnom Bulharsku, jedno z Bănderických jazier.

Geografia a opis
----------------

Jazero Okoto, známe tiež ako **Ravnaškoto ezero** (bulh. Равнашкото езеро, doslova *Ravnacké jazero*) je jedným zo 16 Bănderických jazier (skupina vysokohorských jazier v severnom Pirine, v ktorých pramení rieka Bănderica) a jedným z 5, ktoré sú pomenované. Leží v nadmorskej výške 2 062 m n. m. a je tak najnižšie položeným zo všetkých Bănderických jazier. Je malé a kruhovité, na dĺžku má len 65 a na šírku 57 metrov. Na najhlbšom mieste je hlboké 5,4 metra. Nachádza sa len okolo 30 minút chôdze od horskej chaty Vichren na skalnom prahu nad ňou. Vytvorené je na mieste, kde rieka Bănderica preteká miestom známym po názvom *Ravnako* a podľa tohto miesta jazero získalo jeden zo svojich názvov. Vyššie proti prúdu rieky Bănderice sa nachádzajú aj Ribnoto ezero (bulh. Рибното езеро), Žabie jazero (bulh. Жабешкото езеро – *Žabeškoto ezero*) a Dlhé jazero (bulh. Дългото езеро – *Dălgoto ezero*).

Galéria
-------

* Pohľad na jazero OkotoPohľad na jazero Okoto

Referencie
----------

1. 1 2  CVETANOV, Momčil. Българските планини. Stara Zagora : DOMINO. 296 s. ISBN 9789546512499. S. 37. (bulharsky)
2. 1 2  opoznai.bg
**Jermain Defoe** (\* 7. október 1982, Londýn, Spojené kráľovstvo) je anglický futbalový útočník hrajúci v anglickom prvoligovom klube Tottenham Hotspur. Jermain Defoe začal svoju profesionálnu futbalovú kariéru v anglickom klube West Ham United v roku 1999. Vo West Hamu odohral 93 zápasov a dal 18 gólov. Počas hrania v klube West Hamu bol aj na hosťovaní v klube Bournemouth v sezóne 2003/04 a dal 18 gólov z 29 zápasov. Ale v roku 2004 prestúpil do klubu Tottenham Hotspur. Tam tvoril spoločne s Dimitarom Barbatovom silnú útočnú dvojicu. Za štyri roky odohral 139 zápasov a dal 43 gólov. Po sezóne 2007/08 odišiel s klubu do Portsmouthu za 6 miliónov libier. V Portsmouthu dlho neostal a počas jarného prestupového obdobia prestúpil za 15 miliónov libier naspäť do Tottenhamu.

Reprezentácia
-------------

Prvý zápas v národnom tíme Anglicka odohral proti Poliakom 8. septembra 2004 na kvalifikácii majstrovstiev sveta a dal prvý gól zápasu. Zápas nakoniec skončil 2-1 pre Anglicko. Za Anglicko odohral vyše 30 zápasov. 

Autoritné údaje: * LCCN: nb2010030216
* VIAF: 160239009
* WorldCat: lccn-nb2010030216
**Jerry Nolan** (\* 7. máj 1946 – † 14. január 1992) bol americký rockový bubeník, najviac známy ako člen skupín New York Dolls a The Heartbreakers. Taktiež spolupracoval aj s ďalšími hudobníkmi, ako sú napríklad Sid Vicious, Jayne County a Suzi Quatro.

Život
-----

Narodil sa vo Williamsburgu v newyorskej mestskej časti Brooklyn. Svoju kariéru začal v polovici šesťdesiatych rokov a postupne prešiel niekoľkými skupinami, ako napríklad Queen Elizabeth, ktorú viedla Jayne County, ďalej to bola napríklad skupina Kicks, ktorú viedol Billy Squier a takisto bol jediným mužom v skupine Cradle speváčky Suzi Quatro. Neskôr hral s triom nazvaným Shaker, ktoré často robilo predkapelu skupine New York Dolls.

Potom, čo zahynul bubeník New York Dolls Billy Murcia, skupina na jeho post vybrala Nolana. Nolan so skupinou nahral dva albumy a v roku 1975 spolu s Johnnym Thundersom odišiel a spolu s Richardom Hellom založili skupinu The Heartbreakers. Nolan zo skupiny odišiel krátko po tom, čo vydala svoj prvý album nazvaný *L.A.M.F.* Začiatkom roku 1978 sa stal členom skupiny The Idols a neskôr sprevádzal Sida Viciousa pri jeho newyorských koncertoch.

Neskôr sa presťahoval do Švédska, kde natočil sólový singel a vystupoval s niekoľkými kapelami a občasne si zahral aj s Johnnym Thundersom. Koncom roka 1991 bol Nolan liečený kvôli bakteriálnym meningitídom a bakteriálnemu zápalu pľúc a následne dostal mŕtvicu, kvôli ktorej upadol do kómy. Zomrel 14. januára 1992 vo veku štyridsaťpäť rokov a pochovaný bol na cintoríne svätej Márie vo Flushing v newyorskej mestskej časti Queens.

Diskografia
-----------

### New York Dolls

* *New York Dolls* (1973)
* *Too Much Too Soon* (1974)
* *Red Patent Leather* (1984)

### The Heartbreakers

* *L.A.M.F.* (1977)
* *Live at Max 's Kansas City* 1979
* *D.T.K. - Live at the Speakeasy* (1982)

### The Idols

* „You" / „Girl That I Love" (1979) − singel

### Sid Vicious

* *Sid Sings* (1979)
* *The Idols with Sid Vicious* (1993)

### Jerry Nolan

* „Take a Chance" / „Pretty Baby" (1982) − singel

### Jerry Nolan and the Plug Uglies

* *Jerry Nolan and the Plug Uglies* (1991)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jerry Nolan na českej Wikipédii.*
Súradnice: 13°35′43″S 88°50′15″Z﻿ / ﻿13,59528°S 88,83750°Z﻿ / 13.59528; -88.83750

**San Vicente** (alebo **Chichontepec**, alebo **Las Chiches**), je neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v Salvádore, juhovýchodne od jazera Lago de Ilopango. S výškou 2 182 m je to druhý najvyšší vulkán v Salvádore. Prevažne andezitový stratovulkán leží na staršej kaldere *La Carbonera*, zvyšky jej okrajov sú viditeľné na juhozápadnej strane vulkánu.

Vulkanická aktivita sopky San Vicente sa kočila začiatkom nášho letopočtu (okolo roku 260), v súčasnosti sú aktívne len fumaroly a termálne pramene na severnom a západnom úbočí. Jediným katastrofou bol masívny zosuv pôdy spôsobený zametrasením v roku 2001, ktorý si vyžiadal aj obete na ľudských životoch.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **stratovulkán San Vicente**.

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu - stratovulkán San Vicente na Global Volcanism Program (po anglicky)
Súradnice: 13°44′03″S 89°17′38″Z﻿ / ﻿13,73417°S 89,29389°Z﻿ / 13.73417; -89.29389

**San Salvador** alebo **Quetzaltepec** je v súčasnosti neaktívny stratovulkanický komplex v Salvádore, severozápadne od hlavného mesta San Salvador. Sopka je dominatou mesta, jeho západná časť sa rozprestiera na jeho svahoch. Napriek tomu, že vulkán bol naposledy aktívny v roku 1917, je dosť pravdepodobné, že erupcia v budúcnosti by mohla spôsobiť, vďaka blízkosti, aj zničenie mesta.

Geologická stavba
-----------------

San Salvador je pomerne mladá sopka, svoju činnosť začala pred 70 000 rokmi. Vtedy bola jeho výška cez 3 000 m. Približne pred 40 000 rokmi nastal po mohutnej explozívnej erupcii kolaps a vytvorila sa kaldera s priemerom 6 km, štíty *El Jabalí* (1 400 m) a *El Picacho* (1 960 m) predstavujú zachovalé zvyšky jej okraja.

Neskoršia, postkalderová vulkanická aktivita zapríčinila vznik novšej vulkanickej štruktúry – stratovulkánu *El Boquerón*. Lávy vyprodukované Boquerónom majú odlišné zloženie – obsahujú viac alkálií a oxidov železa ako staršie lávy San Salvadora. Približne pred 800 rokmi vznikol posledne aktívny kráter s priemerom 1,5 km a hĺbkou 500 m, ktorý je aj pôvodcom španielskeho pomenovania (El boquerón znamená v španielčine veľká papuľa). V kráteri sa nachádzalo aj menšie jazierko, ktoré sa však odparilo počas poslednej erupcie v roku 1917.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **stratovulkán San Salvador**.

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu – stratovulkán San Salvador na Global Volcanism Program (po anglicky)
**Vysvedčenie** je úradné, písomné potvrdenie nejakého stavu, nejakej skutočnosti. Napr. výročné, polročné, maturitné, školské, lekárske a podobne[1].

Vysvedčenie o maturitnej skúške
-------------------------------

Je úradný doklad, ktorý škola vydá žiakovi po úspešnom vykonaní maturitnej skúšky. Spravidla má byť vydané najneskôr do piatich dní od konania poslednej časti maturitnej skúšky. Toto vysvedčenie obsahuje hodnotenie žiaka v jednotlivých predmetoch externej časti maturitnej skúšky vrátane percentilu a všetkých foriem internej časti maturitnej skúšky. Na vysvedčení sa uvedie dátum konania poslednej časti maturitnej skúšky.[2]

Obsah školského vysvedčenia
---------------------------

Každá vysvedčenie obsahuje: štátny znak Slovenska, názov školy, ročník, triedu, rok školskej dochádzky, školský rok, číslo žiaka v triednom výkaze alebo v protokole a údaje o žiakovi, ku ktorým patrí meno a priezvisko, dátum a miesto narodenia, rodné číslo, štátna príslušnosť a národnosť.

Okrem toho je na vysvedčení uvedené: súhrnné hodnotenie žiaka, celkové hodnotenie žiaka, miesto a dátum vydania vysvedčenia, odtlačok úradnej pečiatky so štátnym znakom vyhotovený v červenej farbe, podpis riaditeľa a podpis triedneho učiteľa.[3]

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑  § 90 zákona č. 245/2008 Z. z.
3. ↑  § 1 a 2 zákona č. 326/2008 Z. z.

Pozri aj
--------

* študent
* maturant

Galéria
-------

* Hlavička maturitného vysvedčenia z roku 1966
* Hodnotenie na maturitnom vysvedčení z roku 1966
* Podpisy a pečiatka na maturitnom vysvedčení z roku 1966
Reliéf faraóna Merenptaha drtiaceho morských nájazdníkov, Medinet Habu
Termínom **Morské národy** je označovaný voľný zväz morských nájazdníkov, ktorí sa objavili vo východnom Stredomorí okolo roku 1200 pred Kr. spôsobili tu nepokoje a rozvrátili niektoré národy. Obzvlášť významný je ich pokus usadiť sa v Egypte na konci 19. dynastie a začiatku 20. dynastie, kedy boli odvrátení faraónom Ramesseom III. Ich presná historická totožnosť nebola dodnes spoľahlivo objasnená.

Ich nájazdy možno v istom zmysle porovnať s nájazdmi Vikingov. Nie je vylúčené, že družiny bojovníkov pochádzajúcich zo strednej Európy destabilizovali situáciu na západnom Balkáne a následne v Egejde. Strhli so sebou i tamojšie kmene, ktoré mali skúsenosti s moreplavbou, ktoré pretrhli putá s domovskými krajinami, dali sa na pirátstvo a ich vojnové ťaženia rozvrátili i kedysi veľké ríše. Ich víťazstvám napomohli i železné zbrane a strach, ktorý šírili. A snáď aj súčasné sociálne nepokoje vyvolané klimatickou zmenou.
Rôznorodosť zúčastnených, ich nejednotnosť a rozptyl spôsobili, že ostrovčeky ich komunít sa postupne asimilovali s okolitým obyvateľstvom. Vysokí nebojácni bojovníci boli ešte istý čas obľúbení ako elitní žoldnieri či osobné strážne družiny kráľov na Blízkom východe.

Kauza morských národov je súčasťou pohybov etník okolo r. 1200 pred Kr. podobnou sťahovaniu národov v Európe v závere antiky. Do tohto kontextu spadá aj trójska vojna, ktorá nemusela byť len epizódou, mohla mať aj významnejšiu úlohu (snáď aj verbovanie spojencov zo vzdialených teritórií).

Po niekoľkých generáciach, keď sa situácia stabilizovala, bola etnická a mocenská konštelácia v Stredomorí iná. Kým niektoré etniká zostali na scéne dejín (Dóri, Etruskovia a i.), pojem morské národy ako označenie celku sa vytratil.

Názov morské národy je odvodeninou zo starej egyptčiny, v ktorej ich nazýva faraón Merenptah "cudzie zeme (alebo národy) z mora" na svojej stéle v Karnaku. Niektorí odborníci považujú morské národy zodpovedné za zánik ríše Chetitov, civilizácie na Cypre a Ugaritu. Časť sa údajne usadila na stredomorskom pobreží ako Filištínci a v Malej Ázii ako Frýgovia a Lýdovia.

Ďalšie morské národy spomínané na Merenptahovom nápise sú:

* **Akawaša** – pravdepodobne Achájci mykénskeho Grécka
* **Lukka** – Lýkijci zo západnej Anatólie
* **Turša** – predkovia Etruskov (Tursenoi po grécky, Tusci po latinsky)
* **Šerden** – predkovia Sardíncov
* **Šekleš** – predkovia Sicílcov (Sikulov)

Zdroje
------

* Watterson, B.: *Egypťané*. Nakladatelství Lidové noviny, Praha: 2005.

Referencie
----------

1. ↑  Watterson, 120

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Nositeľ Nobelovej cenyNositeľ Nobelovej ceny
**Ferdinand Frederick Henri Moissan** (\* 28. september 1852 – † 20. február 1907) bol francúzsky chemik, ktorý v roku 1906 získal Nobelovu cenu za chémiu za izolovanie fluóru zo zlúčeniny. Bol jedným zo zakladajúcich členov Medzinárodneho výboru pre atómové hmotnosti (International Atomic Weights Committee).

Existencia fluóru bola známa už veľa rokov, ale všetky snahy o prípravu tohto prvku stroskotali a niektoré experimenty zanikli už v počiatkoch.

Keď dokázal oddeliť fluór od zlúčeniny, ten okamžite reagoval s prvkom v jeho blízkosti. Iba zlato neprepúšťalo atómy fluóru. Moissanovi sa to podarilo elektrolýzou roztoku hydrogéndifluoridu draselného (KHF2) a kyseliny fluorovodíkovej (HF). Táto zmes bola potrebná, pretože HF je nevodič. Prístroj na elektrolýzu bol vybavený platinovo-irídiovými elektródami, platinu schladil a udržal teplotu prístroja na -50 °C. Výsledok bol ten, že kompletne izoloval vodík, tvorený na záporných elektródach od fluóru, ktorý sa tvoril pri kladných elektródach. Tento proces sa stále využíva na produkciu fluóru. Moissan študoval správanie sa fluóru do veľkej hĺbky.
V roku 1893 začal študovať úlomky kráteru Barringer blízko Diablovho kaňonu v Arizone, kde objavil nový veľmi jagavý minerál SiC (má väčší lesk ako diamant, ale v súčasnosti je známejší vo forme brúsiva karborundum). Tento minerál bol v roku 1905 po ňom pomenovaný (moissanit). V súčasnosti sa vyrába umelo aj vo forme drahokamov (guľôčka o priemere 6 – 7 mm stojí cca. 1 000 USD).

Moissan náhle zomrel v Paríži 27. februára. Krátko po jeho návrate zo Štokholmu, kde mu udelili Nobelovu cenu. Nie je isté, či jeho experimenty nespôsobili jeho náhlu smrť.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ferdinand Frederick Henri Moissan**

| * z
* d
* u
Nositelia Nobelovej ceny za chémiu |
| --- |
| 
* Jacobus van ’t Hoff (1901)
* Hermann E. Fischer (1902)
* Svante A. Arrhenius (1903)
* William Ramsay (1904)
* Johann F. W. A. R. von Baeyer (1905)
* Ferdinand F. H. Moissan (1906)
* Eduard Buchner (1907)
* Ernest Rutherford (1908)
* Friedrich W. Ostwald (1909)
* Otto Wallach (1910)
* Maria Curieová-Skłodowská (1911)
* François A. V. Grignard / Paul Sabatier (1912)
* Alfred Werner (1913)
* Theodore W. Richards (1914)
* Richard M. Willstätter (1915)
* Fritz Haber (1918)
* Walther H. Nernst (1920)
* Frederick Soddy (1921)
* Francis W. Aston (1922)
* Fritz Pregl (1923)
* Richard A. Zsigmondy (1925)

 |
| 
* **1901 – 1925**
* 1926 – 1950
* 1951 – 1975
* 1976 – 2000
* 2001 – 2025

 |

Autoritné údaje: * BnF: 125547038
* GND: 118784471
* ISNI: 0000 0001 2132 8927
* LCCN: n87803070
* NK ČR: nlk20010094970
* SNK: 156330
* VIAF: 51805202
* WorldCat: lccn-n87803070
Dr. **Ferdinand Heinrich Hermann Strecker** (\* 24. marec 1836, Philadelphia, Pensylvánia, USA – † 30. november 1901, Reading, Pensylvánia, USA) bol americký entomológ, nemeckého pôvodu.

Biografia
---------

Ferdinand Heinrich Hermann Strecker bol synom nemeckého sochára Ferdinanda Streckera (\* 7. september 1804, Stuttgart - † 15. august 1856, Reading (Pensylvánia)) a matky Anna Kern. Rodina sa v roku 1831 presťahovala (vysťahovaleckou loďou "Lewis") z Nemecka do New Yorku. Tu si Streckerov otec v roku 1832 založil sochársky ateliér (pre skulptúry a náhrobné pomníky). Ferdinand Heinrich Hermann Strecker zomrel v roku 1901.

Entomologické aktivity
----------------------

Strecker podnikol počas svojho života niekoľko ciest do strednej Ameriky, kde zozbieral významnú a rozsiahlu zbierku motýľov. Ku koncu jeho života bola jeho zbierka v tej dobe najväčšou súkromnou zbierkou svojho druhu v USA. Dnes sa zbierka nachádza vo Fieldovom prírodovednom múzeu v Chicagu. Za svoje prírodovedné objavy a prácu v roku 1890 získal doktorát na Franklin & Marshall College v Lancasteri v Pensylvánii v USA. Zaoberal sa v značnej miere i žltáčikmi (motýle) z rodu Colias. V roku 1872 publikoval ilustrovanú prácu: *Lepidoptera Rhopaloceres and Heteroceres, Indigenous and Exotic, with Descriptions and Colored Illustrations* a v roku 1878 vydal: *Butterflies and Moths of North America*.

Zdroje informácií o autorovi
----------------------------

* Arnold Mallis (1971). *American Entomologists*. Rutgers University Press (New Brunswick): xvii + 549 pp.

Iné zdroje a informácie
-----------------------

* F. Martin Brown (1968). Letters from Dr. H.H. Behr to Herman Strecker, *Journal of the Lepidopterists’ Society*, 22(1): p. 57 - 62.
* Strecker Plates (images)

Autoritné údaje: * BnF: 13474319x
* GND: 117676500
* ISNI: 0000 0000 7364 6831
* LCCN: no00103376
* VIAF: 24750248
* WorldCat: lccn-no00103376
Alího hrobka v irackom Nadžafe
**Alí ibn Abí Tálib** (arab.  أبو الحسن علي بن أبي طالب الهاشمي القُرشي‎ – Abú al-Hasan Alí bin Abí Tálib al-Hášimí al-Kurajší; \* 15. september 601, Mekka – † 28. január 661, Kúfa) bol štvrtý volený kalif Rášidského kalifátu v rokoch 656 – 661. Bol bratrancom a zároveň zaťom Mohameda, pretože si vzal za manželku jeho dcéru Fatimu. Jeho vláda uzatvára obdobie volených kalifov a zároveň vedie k trvalému rozštiepeniu moslimskej obce na sunnitov a šiitov.

Pramene a literatúra
--------------------

* DUPUY, RE, DUPUY, TN: Harperova encyklopédia. História vojenstvo od roku 3500 pred Kr. do roku 1700. Diel I. 1. vyd. Praha: Forma, 1996. 667 s. ISBN 80-7213-000-5.
* Hrbek, Ivan: Korán. Praha, Academia, 2000. 802 s. ISBN 80-200-0246-4.
* HAERI, Šajch Fadhlalla: Základy Islamu. Olomouc, Votobia 1997. 235 s. ISBN 80-7198-212-1.
* Tauer, Felix: Svet islamu. Praha, Vyšehrad, 1984.

Externé odkazy
--------------

* Britannica Online: Ali
* Karel Matúš: Historické súvislosti vzniku sekty ší'aa vysvetlenie jej dogmy

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Alí na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 13518682d
* GND: 118846582
* ISNI: 0000 0001 2279 054X
* LCCN: n50039100
* NK ČR: jx20071219001
* VIAF: 34436377
* WorldCat: lccn-n50039100
**Alóeovci** (starogr. Ἀλωάδαι – Alóadai, lat. *Aloeidae*) sú v gréckej mytológii obrovití bratia Ótos a Efialtes.

Ich pôvod je uvádzaný najmenej v dvoch verziách. Jedna hovorí, že sú synmi Giganta Alóea a jeho manželky Ifimedeie. Druhá, že ich otcom bol boh morí Poseidón. Údajne sa Ífimedeia do Poseidóna zamilovala a túžobne ho vyzerala na morskom brehu. Keď si raz naberala vodu morských vĺn a liala si ju do lona, po nejakom čase otehotnela. Až potom sa vydala za Alóea.

Porodila dvoch synov menom Ótos a Efialtes. Tí od malička rýchlo rástli, každý rok o lakeť do šírky a siahu do výšky, takže v deviatich rokoch boli deväť lakťov širokí a deväť siah vysokí. Navyše im veštbou bolo predpovedané, že žiaden človek ani boh ich nemôže zabiť.

Títo bratia – vekom deti, vzrastom obri, posilnení priaznivou veštbou, ktorá im dodala veľké sebavedomie pohrozili bohom, že keď ešte viac vyrastú, navŕšia najvyššie hory Grécka a vyjdu po nich až do neba. Ich cieľom sa mal stať Olymp, kde sa chceli zmocniť bohyne Héry pre Efialta a bohyne Artemis pre Ota. Najprv sa však rozhodli zajať boha vojny Area a tento krok sa im podaril. Zajali ho v Trácii, kde ho zviazali a uväznili do mosadznej nádoby, ktorú ukryli v dome svojej nevlastnej matky. Bez boha vojny Area tak zavládol na svete mier.

Tomuto ich vyčíňaniu nakoniec urobil rázny koniec boh Apolón, ktorý ich zastrelil šípom zo svojho strieborného luku. Dokonca mu vraj pritom v boji pomáhal aj hrdina Herakles.

Iná verzia však uvádza, že Apolón poradil bohyni Artemis, aby prehovorila Ota ukončiť obliehanie Olympu sľubom, že za ním príde sama a bude mu po vôli. To brata Efialta nahnevalo, lebo jemu Héra to isté nesľúbila a bratia sa pohádali. V tom sa však objavila Artemis v podobe bielej lane. Bratia spozorneli, zaujali postavenie oproti seba a vzali do rúk oštepy. Keď laň vbehla medzi nich, obaja bratia zároveň vymrštili svoje oštepy, laň však v tej chvíli zmizla a bratia sa navzájom prebodli oštepmi. Tak sa vyplnila veštba – ani smrteľník ani boh ich nemohol zabiť, len oni navzájom.

Po ukončení tohto konfliktu sa posol bohov Hermes vydal hľadať zajatého boha vojny Area a keď ho našiel, donútil jeho strážkyňu, aby Area po trinástich mesiacoch vypustila z medeného suda.

Obaja mŕtvi bratia boli pochovaní v Boiótii a na ostrove Naxos ich uctievali ako najväčších hrdinov. Ich duše však putovali do Tartaru, kde sú priviazaní chrbtami k sebe ku stĺpu, povrazy majú zo živých zmijí a údajne ich tam mučí sova.

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2007. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Alóeovci na českej Wikipédii.*
**Medovník** (Mézeskalács) je opereta, ktorú skomponoval Albert Szirmai. Premiéra sa konala 15. decembra 1923 v Király Színház v Budapešti. Libreto napísal Tamás Emőd. Kvalitné libreto inšpirovalo Szirmaiho k napísaniu kvalitnej a precítenej hudby. Opereta preto dosiahla veľký úspech aj napriek svojmu rozprávkovému deju.

Obsah
-----

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

### I. dejstvo

Slúžke Örzsi sa zapáči na trhu medovníkové srdce a ukradne ho. Na trhu je aj Encella, prezlečená princezná, ktorá si krádež všimne a Örzsu chytí. Jej milý Jožko sa jej zastane, srdce zaplatí a vráti Örzsi. Keďže Encella ani vtedy neprestane s uštipačnými poznámkami, Jožko ju (nevediac že je to princezná) udrie po tvári. Encella sa nahnevá a dá Jožka zavrieť. Örzsa mu v poslednej chvíli podá medovník na cestu.

### II. dejstvo

Encelle sa Jožko zapáči a chce si ho získať. Tiež ju však zaujme, čo má v taške. Jožko sa bojí, že by mu medovníkové srdce zobrala a pokúsi sa o útek. Stráže Jožka zastrelia. Služobníctvo sa ho snaží oživiť, ale to sa podarí až keď pribehne Örzsa vďaka medovníkovému srdcu, ktoré začne biť.

### III. dejstvo

Jožko a Örzse sa objímu. Encella ich chce rozohnať, ale Örzsa nechce odísť bez medovníka. Jožko jej chce dať to čo má na hrudi. To chce uchmatnúť aj Encella, na čo sa srdce rozbije a prestane biť. Örzsa ho zošije a Jožka opäť zachráni. V tom prichádza Ecellin kráľovský snúbenec, tak Jožka s ťažkým srdcom konečne pustí.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.
Ostrov Anglesey leží pri severnom pobreží Walesu (malý ostrov na západe je Holy Island)
Britannia Bridge je západnejší z dvoch mostov, ktoré Anglesey spájajú s pevninou
**Anglesey** alebo walesky **Ynys Môn** (vyslov *ənysmón*) je ostrov s rozlohou 714 km² pri severozápadnom pobreží Walesu, oddelený od neho Menaiskou úžinou. Tvorí zároveň jedno z waleských grófstiev. V rámci Walesu je najväčším ostrovom, s výnimkou Írska tiež piatym najväčším ostrovom v okolí ostrova Veľká Británia. Pri jeho pobreží sa nachádza aj niekoľko menších ostrovov, ktoré sú súčasťou angleseyského grófstva; najväčším z týchto ostrovov je Holy Island.

Meno ostrova v angličtine nemá úplne jasnú etymológiu; najčastejšie uvádzaný význam "Ostrov Anglov" dnes nie je prijímaný. Meno je v súčasnej dobe vykladané - i s poukazom na históriu osídlenia priľahlých území - ako skomolenina staronórskeho mena **Öngullsey** (buď "Ongullov ostrov" alebo "Hranatý ostrov"). 

Hovorí sa tu prevažne walesky. Metropolou ostrova je Llangefni, najväčším mestom je však Holyhead. S waleskou pevninou je Anglesey spojený dvomi mostami, ktoré sa klenú cez Menaiskú úžinu: Menai Suspension Bridge, postavený Thomasom Telfordom v roku 1826, a dvakrát rekonštruovaný novší Britannia Bridge. 

Ostrov je obľúbeným turistickým cieľom; príjmy z turistiky dnes okrem tradičného poľnohospodárstva tvoria hlavnú časť finančných príjmov tunajších obyvateľov. Okrem iného tu leží obec Llanfairpwllgwyngyllgogerychwyrndrobwllllantysiliogogogoch, pýšiaca sa najdlhším miestopisným názvom v Európe.

Referencie
----------

1. ↑  staronórske *ey* znamená "ostrov"
2. ↑  
ROOM, Adrian. *Placenames of the World*. Jefferson : McFarland, 1997. Dostupné online. ISBN 0-7864-0172-9. Kapitola Anglesey, s. 30. (po anglicky)
3. ↑  Öngull je staronórske vlastné meno, znamenajúce "rybársky háčik" (*Old Norse Men's Names*)
4. ↑  alebo "Uhlový ostrov", protože anglické (pôvodne latinské) slovo *angle* znamená "uhol, hrana, roh, kút"

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Anglesey na českej Wikipédii.*
**Abhidhammapitaka** (-pálíjský kmeň; význam:*kôš scholastiky, vyššieho učenia*; iné názvy: pálijský nominatív: **Abhidhammapitakam**, sanskritský kmeň: **Abhidharmapitaka**, sanskritský nominatív: **Abhidharmapitakam**) je súbor budhistických scholastických textov z obdobia 3. storočia pred Kr. až 3. storočia po Kr. Bol kodifikovaný v 5. storočí. Je posledný tretí „kôš" Tripitaky, súboru posvätných budhistických textov. Tvorí ho 7 kníh.

Systematicky rozpracováva a vykladá sútry Suttapitaky. Bola ku kánonu pridaná neskôr. Niektoré časti Abhidhammapitaky boli vytvorené až neskoro po zostavení pôvodného Pálijského kánonu (napr. Káthavatthu z doby cisára Ašóku). Vznikala asi postupne z tzv. matríc (*mátrka, mátika*): stručných osnov, zhustených komentárov a konspektov, z ktorých najstaršie pravdepodobne pochádzajú ešte z Budhových čias.

Referencie
----------

1. ↑  Abhidhammapitaka. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 24.
**Aberácia** v astronómii je odchýlenie svetelného lúča prichádzajúceho od pozorovaného kozmického telesa (ktoré ho emituje alebo odráža) k pozorovateľovi, takže sa zdá byť inde než sa v skutočnosti nachádza. Jav je spôsobený „skladaním" konečnej rýchlosti svetla, rýchlosti pohybu pozorovaného telesa a pohybu pozorovateľa. Objavil ho v roku 1727 anglický astronóm James Bradley, keď hľadal paralaxu hviezd.

Typy aberácií
-------------

### Denná aberácia

Denná aberácia je spôsobená pohybom Zeme okolo svojej osi. Pozorovateľ na jej povrchu teda za deň opíše kružnicu, ktorá je najväčšia v oblasti rovníka. Tu sa pozorovateľ pohybuje rýchlosťou 465 m.s-1 a následný posun, tzv. *aberačný uhol* je 0,32 uhlovej sekundy. Ako sa pozorovateľ približuje k pólom, klesá jeho rýchlosť i veľkosť aberačného uhla; na póloch je denná aberácia rovná nule.

### Ročná aberácia

Ročná aberácia je spôsobená pohybom Zeme okolo Slnka; hviezda opisuje tzv. aberačnú elipsu. Pri pohybe dochádza v dôsledku aberácie k zmene uhla, pod ktorým sa voči Zemi pohybujú lúče svetla jednotlivých hviezd. Pohyb Zeme okolo Slnka teda spôsobuje zdanlivý pohyb hviezd vzhľadom k pozorovateľovi.

Polohy hviezd na nebeskej sfére opisujú v priebehu roka elipsy, ktorých veľká polos má pre všetky hviezdy rovnakú veľkosť, zodpovedajúcu približne uhlu ε=23,5". Ak označíme rýchlosť pohybu Zeme okolo Slunka ako {\displaystyle v}, potom platí približný vzťah

{\displaystyle \operatorname {tg} \varepsilon ={\frac {v}{c}}},
kde {\displaystyle c} je rýchlosť svetla.

### Sekulárna aberácia

Príčinou sekulárnej aberácie je pohyb celej slnečnej sústavy voči iným pozorovateľným objektom vo vesmíre. Nemení vzájomnú polohu kozmických telies, preto sa väčšinou neberie do úvahy.

### Planetárna aberácia

Týka sa telies lokalizovaných v slnečnej sústave, spôsobuje ju ich pohyb.

Pozri aj
--------

* chromatická aberácia - optická chyba
* sférická aberácia - optická chyba
* Mechanika

Zdroje
------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portál |

* *Encyklopédia astronómie*. Osveta, 1987
* aberácia. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 22.
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Aberace (astronomie) na českej Wikipédii.*
*Dcéry kráľa Pandióna, Prokné a Filoméla*, autorka maľby: 
Elizabeth Jane Gardner (1837 – 1922)
**Pandión I.** (starogr. *Πανδίων* – *Pandión*, lat. *Pandion*) je v gréckej mytológii syn aténskeho kráľa Erichthonia a jeho manželky najády Praxithey, bol aténsky kráľ.

Pandión sa oženil so Zeuxippou a mal s ňou dcéry, Proknu a Filomélu a synov Erechthea a Bouta. Dcéru Proknu potom vydal za tráckeho kráľa Térea za odmenu, že mu pomohol poraziť vojsko tébskeho kráľa Labdaka, ktorý napadol Atény.

Prokné sa následne stala matkou syna Itya a žila vo svojej novej tráckej domovine šťastne až dovtedy, kým ju neprišla navštíviť jej sestra Filoméla, do ktorej sa nešťastne zaľúbil jej manžel Téreus. Filoméla ale jeho lásku neopätovala a preto sa ju Téreus pokúsil zmocniť násilím a keďže sa mu ubránila, zatvoril ju v hustom lese do osamelej chatrče. Filomélu nezlomilo ani väzenie a vyhrážala sa mu, že nebude mlčať a preto jej vyrezal jazyk.

Filoméla však prišla na spôsob ako to oznámiť sestre, vytkala správu o svojom osude na závoj, ktorý sestre podala. Prokné potom manželovi pripravila strašnú pomstu, zabila ich syna Itya a predložila mu ho na večeru. Najvyšší boh Zeus však nedopustil, aby tento hrozný zločin ostal bez trestu a všetkých troch zbavil ľudskej podoby. Térea premenil na dudka, Proknu na slávika a Filomélu na lastovičku.

Keď sa Pandión o tom dozvedel, zo žiaľu nad stratou svojich dcér sa usúžil až k smrti.

Po Pandiónovej smrti kráľovské žezlo prevzal jeho syn Erechteus a Boutes sa stal veľkňazom svätýň bohyne Atény a boha Poseidóna.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,14,6.
2. 1 2 3 4  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,14,8.
3. 1 2 3 4  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 148.
4. ↑  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 351.
5. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 3,15,1.

Pozri aj
--------

* Zoznam mýtických panovníkov Atén
**World Wide Web Consortium** (**W3C**) je konzorcium produkujúce slobodné štandardy -- „odporúčania", ako ich nazývajú -- pre World Wide Web. Hlavou konzorcia je Tim Berners-Lee, pôvodný autor URL (Uniform Resource Locator), HTTP (Hypertext Transfer Protocol) a HTML (Hypertext Markup Language), principiálnych technológií tvoriacich základ webu.

W3C štandard prechádza niekoľkými fázami. Začína ako *pracovný náčrt* (*Working Draft*), *posledná výzva* (*Last Call*), *kandidát na odporúčanie* (*Candidate Recommendation*) a *návrh odporúčania* (*Proposed Recommendation*). Končí ako *odporúčanie* (*Recommendation*). Aktualizácia odporúčania sa deje pomocou zvlášť publikovaného *errata*, kým sa nezhromaždí dostatočné množstvo podstatných úprav, kedy sa vydá nová *verzia* (*edition*) odporúčania (napr. XML je v súčasnosti v tretej verzii). Niekedy sa odporúčanie stiahne, a znova prechádza celým procesom, ako RDF. W3C tiež publikuje informatívne *poznámky* (*notes*), ktoré nie sú mienené ako štandardy.

Konzorcium necháva dodržiavanie štandardov na výrobcoch. Väčšina štandardov definuje úrovne kompatibility a je na výrobcoch, aby sa ich držali. Ako štandardy iných organizácií, aj štandardy W3C sú niekedy implementované len čiastočne. V poslednej dobe sa však úplnosť implementácií výrazne zlepšila. Odporúčania sú pod licenciou za ktorú sa neplatí, čo dovoľuje každému, aby ich implementoval.

Na rozdiel od ISOC a iných medzinárodných štandardizačných telies nemá W3C certifikačný program. Certifikačný program je proces, ktorý má výhody aj nevýhody. W3C sa nateraz rozhodla, že nie je vhodné začínať takýto program a riskovať viac nevýhod pre komunitu, ako by mohli poskytnúť výhod.

Administrácia konzorcia prebieha z MIT (kancelárie na piatom poschodí Gates Tower v Štátnom centre), ERCIM (Sophia Antipolis, Francúzsko) a univerzity Keio (Japonsko). Má tiež miestne zastupujúce úrady v rôznych krajinách nazývané „úrady W3C".

Pozri aj
--------

* CSS
* DOM
* HTML
* RDF
* SVG
* WAI
* XHTML
* XML

Externé odkazy
--------------

* W3C homepage (with links to local Offices)
* About the World Wide Web Consortium
* W3C HTML homepage
* W3C Technical Reports and Publications
* W3C Process Document
* W3C Quality Assurance Specifications Guidelines
* The Web Standards Project
Časť hmloviny Lagúna (NGC 6523), emisnej hmloviny v Strelcovi
**Emisná hmlovina** je mračno ionizovaného plynu emitujúce svetlo rôznych vlnových dĺžok. Najčastejšou príčinou ionizácie je vyžarovanie vysokoenergetických fotónov z blízkej horúcej hviezdy. Tieto fotóny budia hmlovinu k žiareniu a hmlovina svieti vlastným svetlom, najčastejšie z červených oblastí spektra.

Medzi rôzne typy emisných hmlovín patria aj oblasti H II, kde začínajú vznikať hviezdy, z ktorých zvlášť tie masívne sú zdrojom ionizujúcich fotónov, a planetárne hmloviny, v ktorých staré vyhasínajúce hviezdy odhadzujú svoje vonkajšie vrstvy a odkrývajú svoje horúce jadro, ktoré ich ionizuje. Ďalšie typy sú pozostatky supernovy s rôznym mechanizmom žiarenia a hmota vypudená ešte žijúcou hviezdou, napríklad hmlovina okolo hviezdy éta Carinae.

Oblasť H II
-----------

Emisná hmlovina patriaca k oblasti H II žiari vďaka ultrafialovému žiareniu blízkych hviezd, horúcich mladých hviezd spektrálneho typu O a B. Pokiaľ je okolo takejto mladej hviezdy veľký oblak medzihviezdnej hmoty, jej ultrafialové žiarenie sformuje oblasť H II do guľatého tvaru. Takýmto guľatým hmlovinám sa hovorí podľa ich objaviteľa *Strömgrenove sféry*. Emisné hmloviny však môžu byť rôzneho tvaru. Ich hmota je spravidla veľmi riedka a veľmi horúca a hmlovina môže slúžiť ako hviezdotvorná hmlovina. Emisné hmloviny, z ktorých vznikajú hviezdy, sa najčastejšie nachádzajú v ramenách špirálových galaxií a v nepravidelných galaxiách. Môžu obklopovať aj už vzniknuté hviezdokopy, ktorých hviezdny vietor ich postupne rozkladá. Príkladom je hmlovina Rozeta. Medzi jednu z najznámejších emisných hmlovín, viditeľných aj voľným okom, patrí Veľká hmlovina v Orióne.

planetárna hmlovina NGC 7027

Planetárna hmlovina
-------------------

Planetárne hmloviny sú konečným štádiom vývoja väčšiny hviezd. Vzniká oddelením vonkajších vrstiev hmoty z niekdajšieho červeného obra. Typická planetárna hmlovina má dĺžku zhruba jeden svetelný rok a obsahuje extrémne zriedený plyn s hustotou zvyčajne okolo 1000 častíc v cm3 – takže je asi biliarda-krát redší ako zemská atmosféra. Mladšie planetárne hmloviny majú väčšiu hustotu, niekedy aj vyššiu ako 106 častíc na cm3. Ako hmlovina starne, jej rozpínanie spôsobuje znižovanie hustoty.

Žiarenie z centrálnej hviezdy ohrieva plyny na teploty asi 10 000 K. Napriek intuícii sa teplota plynov so vzrastajúcou vzdialenosťou od centrálnej hviezdy zvyšuje.

Pozostatok supernovy
--------------------

Tretím typom emisných hmlovín sú pozostatky supernovy. Na rozdiel od planetárnych hmlovín málokedy bývajú sférického tvaru. Mechanizmus ich žiarenia závisí od ich veku. Mladé zvyšky supernov budí k žiareniu prúd častíc z centrálnej neutrónovej hviezdy. Staršie pozostatky, ako napríklad Riasová hmlovina ionizuje rázová vlna, ktorá sa tvorí pri ich rýchlom (až 100 km/s) prelete medzihviezdnym prostredím.

Iné projekty
------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portál |

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Emisná hmlovina**
**Emanuel Schikaneder**, vlastným menom **Johann Joseph Schickeneder**, (\* 1. september 1751, Straubing, Bavorsko – † 21. september 1812, Viedeň, Rakúske cisárstvo) bol rakúsky divadelný herec, spevák, režisér a básnik.

Životopis
---------

Roku 1773 sa stal členom kočovnej divadelnej spoločnosti. Jeho divadlo prišlo roku 1780 do Salzburgu, kde sa poprvýkrát stretol s Leopoldom Mozartom i jeho synom Wolfgangom.

V roku 1777 sa oženil s Eleonorou Arthovou. V roku 1785 hral v Kärntnertorskom divadle (*Divadlo pri Korutánskej bráne*) a zároveň vo vtedajšom cisárskom divadle. Cisár Jozef II. mu neskôr zakázal hrať v Kärntnertore, a tak v roku 1787 odišiel do Regensburgu. V roku 1789 sa však opäť vrátil do Salzburgu. v roku 1791 účinkoval v opere Čarovná flauta od Mozarta, stvárňoval rolu Papagena.

V roku 1801 bolo jeho divadlo zatvorené a preto začal pôsobiť v Theater an der Wien. Tam účinkoval v opere *Alexander*. Pri predstaveniach dával dôraz na nákladnú výpravu a efekty.

V divadle pôsobil až do roku 1804. Potom pôsobil v Brne a Steyri. Počas napoleonských vojen postupne skrachoval a svoj život dožil vo Viedni.

Referencie
----------

1. ↑

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Emmanuel Schikaneder**

Externé odkazy
--------------

* Emanuel Schikaneder
* Schikaneder's libretto for *The Magic Flute*
* Michael Lorenz: *Neue Forschungsergebnisse zum Theater auf der Wieden und Emanuel Schikaneder*

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Emanuel Schikaneder na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Literárny portál |

Autoritné údaje: * BnF: 11923973p
* GND: 11860757X
* ISNI: 0000 0001 0892 6519
* LCCN: n82227327
* NK ČR: jn20000604886
* VIAF: 44305261
* WorldCat: lccn-n82227327
Asýrski vojaci nesú sochu Adada
**Adad** alebo **Addu** bol asýrsky a babylonsky - resp. pod názvom **Hadda** (iné názvy: **Haddu, Chaddu, Had, Remon/Rimmón/Rimmon, Rammánu**) hornomezopotámsky, sýrsky a aramejský - boh dažďa a búrky. Najneskôr v období Ur III splynul so sumerským bohom Iškurom.

V južnej Babylonii bol považovaný za negatívne, v Mezopotámii za pozitívne božstvo, uctievané ako božstvo plodnosti. Zobrazoval sa na chrbte býka, jeho symbolom bol blesk. Ako asýrsko-babylonský boh mal za manželku bohyňu Šála (stotožňovaná so sumerskou bohyňou Medimša).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Adad**

Zdroje
------

* Adad. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 42.
* SCHWEMER, Daniel. *Adad* [online]. Stuttgart: Deutsche Bibelgesellschaft, rev. 2006-06-01, [cit. 2012-10-01]. Dostupné online. (po nemecky)
* *Hadad (ancient god)* [online]. Encyclopædia Britannica Inc. [cit. 2012-10-01]. Dostupné online. (po anglicky)
* *Adad (Mesopotamian deity)* [online]. Encyclopædia Britannica Inc. [cit. 2012-10-01]. Dostupné online. (po anglicky)