Prof. PhDr. **Martin Slivka**, CSc. (\* 1. november 1929, Spišský Štiavnik – † 23. september 2002, Bratislava) bol významný slovenský dokumentarista, režisér, scenárista a etnograf.

Život
-----

V roku 1955 absolvoval na pražskej FAMU štúdium dokumentárnej tvorby u profesora Karola Plicku. Hneď po skončení štúdia začal pôsobiť spočiatku ako dramaturg, neskôr ako režisér a scenárista. Stredobodom jeho záujmu bola predovšetkým etnografia a ľudová kultúra, čo sa odrazilo nielen v jeho filmovej tvorbe. Aj preto sa rozhodol na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity študovať odbor etnografie a folkloristiky, ktorý úspešne absolvoval v roku 1963. 

Od roku 1967 pôsobil v Štúdiu krátkych filmov v Bratislave ako režisér, kde nakrútil množstvo významných dokumentov. Od roku 1977 začal učiť na odbore dokumentaristiky na VŠMU a tu sa v roku 1990 stal aj dekanom Filmovej a televíznej fakulty. Autorsky sa podieľal na vyše 140 filmoch. Za svoju filmovú tvorbu získal množstvo ocenení.

### Režisér etnografických dokumentov

Martin Slivka sa stal priekopníkom etnografickej línie slovenského dokumentu. V jeho tvorbe možno cítiť výrazné ovplyvnenie Karolom Plickom, avšak Slivka je tvorcom využívajúcim moderný jazyk. 

Po absolvovaní štúdia na FAMU začal pôsobiť v Slovenskej filmovej tvorbe a v Štúdiu krátkych filmov. V roku 1960 nakrútil spolu s Karolom Skřipským dokument *Pieseň farieb a tvarov*. V tomto diele nadviazal na tvorbu Karola Plicku. Nasledujúci rok nakrútil spoločne s Miloslavom Kubíkom dokument *Cesta k dnešku*, ktorý sa zameriava na dejiny slovenského robotníckeho hnutia. 

Jeho samostatný debut *Voda a práca* z roku 1963 získal na Medzinárodnom krátkometrážnom filmovom festivale v Krakove ocenenie Zlatý drak. Tento bezkomentárový dokument sa opiera prevažne o hudbu a obraz. Hudbou sú tu ruchy a prirodzené zvuky, ktoré dotvárajú obraz. Témou sa stali technické pamiatky, ktoré na prácu využívajú vodu, napríklad mlyny. Kameramanom bol Jozef Grussmann a autorom hudby Ilja Zeljenka.

V Bulharsku, v bližšie neurčenom kraji, nakrútil v roku 1968 dokument *Odchádza človek*. Pre režiséra nebolo dôležité, aké kroje ľudia nosia a akým jazykom rozprávajú, ale ich očakávania od života a vnímanie smrti. Film je o jednom pohrebe, o zvykoch sprevádzajúcich pochovávanie v bulharskej dedine a o vzťahu človeka k smrti.

V šesťdesiatych rokoch nakrútil celý rad etnografických dokumentov, napríklad *Metamorfóza vlákna* (1968), *Človek a hra* (1968), *Deti a hudba* (1969), *Fašiangy* (1969). V duchu etnografie zostáva ešte rozsiahly televízny projekt *Ľudová kultúra na Slovensku* (1972).

### Režisér dokumentov o umení

V sedemdesiatych rokoch v tvorbe Martina Slivku etnografická línia ustupuje a sústreďuje sa na dokumenty o umelcoch. 

V roku 1967 nakrútil pre televíziu *Etudy o človeku zo slovenskej gotiky* – tu sa zaoberal históriou stredovekých sôch.

Medzi najvýraznejšie dokumenty o významných slovenských umelcoch patrí *Ľudovít Fulla* (1972), ku ktorému úvodný komentár napísal básnik Milan Rúfus, alebo *Spomienka na maliara* (1976), ktorý rozpráva o živote a diele maliara Ernesta Špitza. Komentár k nemu opäť napísal Milan Rúfus. 

V roku 1990 realizoval Martin Slivka rozsiahly dokumentárny cyklus *Deti vetra*. Tento 13-dielny seriál sa sústreďuje na život, kultúru, zvyky a históriu Rómov v rôznych európskych krajinách. 

### Vedecká práca

Popri filmovaní sa Slivka venoval aj výskumu ľudovej kultúry a folklóru. Výrazne prispel aj k histórii ľudového divadla a etnografie, napísal niekoľko diel a štúdií. Svoje vedomosti z oblasti ľudového divadla zhrnul v publikácii *Slovenské ľudové divadlo*, ktorá vyšla v roku 2002. Napísal aj učebnicu o slovenskom ľudovom divadle. Taktiež je autorom knihy *Karol Plicka – Básnik obrazu*, ktorá detailne približuje tvorbu tohto významného umelca, a diela *Pavol Socháň* (1985).

Bol jedným zo zakladateľov filmového festivalu Etnofilm vo Valašskom múzeu v prírode v Rožnove pod Radhoštěm v Česku. Taktiež je spoluzakladateľom festivalu Etnofilm Čadca, ktorý funguje od roku 1980.

Tvorba o Martinovi Slivkovi
---------------------------

Život a dielo Martina Slivku zachytil Martin Šulík vo svojom dokumente z roku 2007 *Martin Slivka – „...muž, ktorý sadil stromy"*. Film obsahuje okrem iného aj výpovede Slivkovej rodiny, priateľov a kolegov. Šulík sa snažil poukázať nielen na jeho bohatú tvorbu a jej prínos, ale aj na osobnosť Martina Slivku. 

V roku 2009 vyšla o Martinovi Slivkovi kniha *Ostáva človek – Martin Slivka*, ktorej autormi sú Rudolf Urc, Ingrid Mayerová a René Lužica.

Zdroje
------

* Macek V. Paštéková, J.: *Dejiny slovenskej kinematografie*, Martin: Osveta, 1997. ISBN 80-217-0400-4.
* REMIÁŠOVÁ, M.. *Martin Slivka* [online]. Občianske združenie Osobnosti.sk, [cit. 2012-03-27]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Igric za Filmovú hranú tvorbu |
| --- |
| 
* Martin Šulík (1996)
* Martin Šulík (2001)
* Dodo Šimončič (2002)
* Juraj Nvota (2003)
* Tina Diosi (2004)
* Marek Leščák
* Martin Šulík (2006)
* Juraj Nvota (2008)
* Juraj Jakubisko (2009)
* Ján Ďuriš (2010)
* Mariana Čengel Solčanská (2011)
* Zuzana Liová (2012)
* Ján Ďuriš (2013)
* Tomáš Juríček (2014)
* Marko Škop (2016)
* Martin Štrba (2017)
* Martin Žiaran (2018)
* Martin Šulík (2019)
* Norbert Držiak (2020)
* Martin Šulík (2021)
* Peter Kerekes (2022)
* Peter Bebjak (2023)

 |

Autoritné údaje: * abART: 46769
* BnF: 12023703j
* GND: 141707860
* ISNI: 0000000107890139
* LCCN: n83215146
* NK ČR: jo2004213374
* VIAF: 122799427
* WorldCat: lccn-n83215146