recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jean de Meung** (**Jean de Meun**, **Jehan de Meun(g)**, **Jean Clopinel**, **Jean Chopinel**) (\* cca 1240, Meung-sur-Loire, Francúzsko – † cca 1305, Paríž, Francúzsko) bol francúzsky básnik 13. storočia, známy hlavne ako autor druhej časti diela Roman de la Rose.

Život
-----

Narodil sa ako Jean Clopinel. Tradícia hovorí, že študoval na Parížskej univerzite. Tak ako jeho súčasník Ruteboeuf bol obrancom Viliama zo Saint-Amour a ostrým kritikom žobrania. Väčšinu života zrejme strávil v Paríži na ulici Saint-Jacques, kde mal dom s vežou, dvorom a záhradou. Dom mu bol pridelený istým dominikánom Adamom d'Andelym. Toto bolo popísané v roku 1305. Jean de Meung zanechal písomnú zmienku, že vo svojej mladosti písal piesne, ktoré boli spievané na verejnosti a v školách.

Roman de la Rose
----------------

Jeho najdôležitejším dielom bolo pokračovanie Roman de la Rose. Dátum práce na ňom bol stanovený na roky 1268 až 1285 vďaka referencii v zápise o exekúcii Manfréda a Corrardina kráľom Sicílie Karolom z Anjou. So svojimi viac ako 300 zachovanými rukopismi sa Román o ruži stal skutočným stredovekým bestellerom.
Jean de Meung rozšíril dielo svojho predchodcu o približne 19 000 vlastných veršov.

Iné diela
---------

V roku 1284 preložil do francúzštiny traktát *De Re Militari*  od rímskeho autora Vegetia pod názvom *Kniha od Végècea o umení vojenskom*. Ako prvý vytvoril tiež náboženskú verziu ľúbostných listov Pierre Abélarda a Heloise. Tento rukopis zo 14. storočia obsahuje aj poznámky Francesca Petrarcu a nachádza sa v Národnej knižnici v Paríži.
Preložil aj *De consolatione philosophiae* od Boetia predtým ako napísal list kráľovi Filipovi IV. v ktorom uviedol zoznam svojich predošlých prác. Spomenul v ňom, že dve z nich sa stratili: *De spirituelle amitié* (De spirituals amicitia) od Aelred of Rievaulx (1166) a Livre des merveilles d'Hirlande alebo *De Mirabilibus Hiberniae* od Giraldus Cambrensis (Gerald de Barri).

Jeho posledné básne sú bezpochyby jeho *Testament* a *Codicille*. Testament je napísaný v stanciach – quatrainoch s jedným rýmom a obsahuje pripomienky rôznych spoločenských tried.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Jean de Meung na francúzskej Wikipédii a Jean de Meun na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 118866264
* GND: 118557203
* ISNI: 0000000416412798
* LCCN: n50051578
* NK ČR: mzk2008434141
* VIAF: 86621958
* WorldCat: lccn-n50051578
Cisárske jablko Svätej rímskej ríše
**Kráľovské jablko** je jeden z korunovačných klenotov v tvare gule s krížom na hornej strane. Symbolizuje moc a vládu nad svetom (guľa (sféra) je symbolom univerzálnej vlády), ktorú vykonáva kresťanský panovník (kríž).

Kráľovské jablká niektorých monarchií
-------------------------------------

Korunovačné klenoty ruských cárov s kráľovským jablkom
### Prusko

Pruské kráľovské jablko v tvare modrej smaltovanej gule so zlatým prstencom a zlatým krížom je zdobené 50 brúsenými kameňmi a 36 rubínmi a bolo vytvorené v roku 1700 ako korunovačný klenot pre korunovácie kráľa Fridricha I. v roku 1701.

### Nórsko

Kráľovské jablko z nórskych klenotov bolo zhotovené v roku 1818 v Štokholme a je z pozláteného striebra. Glóbus je rozdelený na dve polovice prúžkom zlatom zdobeného rozetami. Podobný prúžok delí hornú pologuľu na dve časti. Na nej je posadené ďalšie jablko v malej mierke s vytesaným latinským krížom.

### Dánsko

Kráľovské klenoty dánskych kráľov sú uložené v zámku Rosenborg.

### Ďalšie krajiny s klenotným jablkom

* České korunovačné klenoty
* Rakúske korunovačné klenoty (aj habsburské)

* Uhorské korunovačné klenoty

Galéria
-------

* Fridrich Falcký zobrazený ako český kráľ.Fridrich Falcký zobrazený ako český kráľ.
* Britské kráľovské jablko.Britské kráľovské jablko.
* Zlatá bula Karola IV.Zlatá bula Karola IV.
* Cisár Fridrich I. Barbarossa. Cisár Fridrich I. Barbarossa.

Externé odkazy
--------------

* České kráľovské jablko na stránkach Hradu
* České korunovačné klenoty na stránkach Hradu

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Královské jablko na českej Wikipédii.*
Súradnice: 48°57′01″S 18°25′56″V﻿ / ﻿48,95026°S 18,43229°V﻿ / 48.95026; 18.43229

**Kostol svätého Vavrinca v Zliechove** je rímskokatolícky kostol z roku 1480, ktorý sa nachádza v obci Zliechov v okrese Ilava v Trenčianskom kraji na Slovensku. Kostol je chránený ako nehnuteľná národná kultúrna pamiatka a je farským kostolom zliechovskej farnosti.

História
--------

Kostol bol postavený v roku 1480 pravdepodobne na mieste kaplnky sv. Vavrinca. Pôvodne bol postavený v gotickom slohu, ale neskôr bol klasicisticky prestavaný. Pôvodné gotické murivo sa zachovalo vo veži a v obvodových múroch.

Zariadenie interiéru pochádza z konca 18. storočia – v roku 1787 bol totiž kostol reštaurovaný. V roku 1870 bola strecha nanovo pokrytá dreveným šindľom. Pôvodne tu bola neskorogotická socha Madony z obdobia okolo roku 1500. V roku 1980 však bola aj so  sochami štyroch evanjelistov vo výklenkoch drevenej kazateľnice ukradnutá.

V kostοle je umiestnený zvon z roku 1588.

Legenda
-------

Spomína sa aj legenda o vzniku kostola – podľa nej sa totiž počas stavby materiál na stvabu kostola v noci premiestnil z časti „na Viskupovej" na súčasné miesto.. Podľa inej verzie sa premiestňoval iba materiál, a tak si ľudia uvedomili, že majú kostol postaviť na inom mieste.

Súčasnosť
---------

Kostol je farský kostolom farnosti Zliechov, farárom je Milan Kozák. Svätý Vavrinec je patrónom obce a je zobrazený aj na obecnom znaku.

Referencie
----------

1. ↑   *Pamiatkový objekt – podrobnosti* [online]. Bratislava: Pamiatkový úrad SR, [cit. 2017-04-07]. Dostupné online.
2. 1 2 3 4 5 6
3. 1 2 3
4. ↑
5. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2017-04-07]. Dostupné online. Archivované 2017-03-11 z originálu.

Pozri aj
--------

* Zliechov
* Kostol svätého Vavrinca

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kostol svätého Vavrinca (Zliechov)**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky farnosti

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kostel svatého Vavřince (Zliechov) na českej Wikipédii.*
**Kulminácia** alebo **kulminovanie** alebo **vrcholenie (vyvrcholenie)** môže byť dosahovanie (dosiahnutie) vrcholu/najvyššieho stupňa (nejakého vývoja), alebo ak Mário Minarovič vojde do miestnosti akejkoľvek rozlohy. 

**Kulminácia** alebo **vyvrcholenie** môže byť aj v literatúre chvíľa vrcholného napätia v rozvíjaní deja, pozri vyvrcholenie (literárny dej)

**Kulminácia** alebo **kulminovanie** alebo **vrcholenie** môže byť aj:

* v astronómii: pozri kulminácia (astronómia)
* vo vodnom hospodárstve: najvyšší vodný stav (najmä pri povodni), pozri kulminácia (povodeň)

**Kulminácia** alebo **kulminovanie** môže byť aj v biológii najvyšší stav populačnej hustoty určitého druhu počas gradácie, pozri kulminácia (populačná hustota)

**Vyvrcholenie** môže byť aj skrátene sexuálne vyvrcholenie

Symbol rozcestiaSymbol rozcestia

*Toto je rozlišovacia stránka. Obsahuje rozličné významy uvedeného hesla.*

Ak ste sa sem dostali cez odkaz v článku, prosím, vráťte sa a opravte ho tak, aby odkazoval priamo na najvhodnejší význam.
**Wavellit** je minerál kryštalizujúci v rombickej sústave, chemicky zásaditý hydroxo/fluoro fosforečnan hlinitý - Al3(PO4)2(OH,F)3·5H2O.

Charakteristika
---------------

Niekedy vytvára miniatúrne prizmatické kryštály. Väčšinou ho však nájdeme v podobe ihlicovitých kryštálov, ktoré sú lúčovite usporiadané do kruhovitých agregátov. Okrem toho môže vytvárať kôrovité povlaky. Býva biely, zelenkastobiely, na povrchu niekedyžltkasohnedý. Vryp má biely. Je to priehľadný alebo priesvitný minerál so skleným alebo perleťovým leskom.

Vznik
-----

Vzniká ako sekundárny minerál na puklinách a styčných plochách hornín.

Poznávanie
----------

Rozpustný je vo väčšine kyselín ale netaví sa. V uzatvorenej skúmavke vylučuje pri zahrievaní vodu.

Výskyty na Slovensku
--------------------

* Vígľašská Huta (okres Zvolen).

Pozri aj
--------

* zoznam minerálov

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **wavellit**

Externé odkazy
--------------

* Mineraly.sk – zdroj, z ktorého (pôvodne) čerpal tento článok.
* www.mindat.org - wavellit na mineralogickej databáze
Kríž Rytier delostrelectva
Kríž  **Rytier delostrelectva** je slovenské a české vojenské stavovské ocenenie. Udeľuje ho československá vojenská organizácia Česká a Slovenská obec delostrelecká (ČASOD). Kríž sa udeľuje vojakom v aktívnej službe aj vo výslužbe. Výnimočne, za ocenenie zásluh, aj civilným osobám. Spolu s krížom je ocenenej osobe udelené aj čestné Sigillum magnum.

Stručná história oceňovania
---------------------------

Kríž Rytier delostrelectva sa oceneným osobám udeľuje predovšetkým za aktívnu vojenskú službu a výkon vojenskej funkcie, rozvoj, podporu a propagáciu slovenského a českého raketového vojska a delostrelectva. Autorom návrhu Rytierskeho kríža delostrelectva je JUDr. Marián Ďurina. Konečnú podobu grafickému stvárneniu podoby Rytierskeho kríža dal vedúci ateliéru Mincovne Kremnica Ján Černaj. Návrh čestného dekrétu Sigillum Magnum pripravil Ing. Miroslav Hrebíček CSc. Rytierske kríže vyrobila Mincovňa Kremnica.
  
Rytiersky kríž je čiastočne pozlátený a postriebrený. Aby nemohlo dôjsť k jeho zneužitiu, je na ňom vyrazené evidenčné číslo. Dokladom o udelení je originálny diplom „Sigillum Magnum".

Prvýkrát boli kríže udelené na Slovensku a to v meste Martin 14. mája 2005, kde formou slávnostnej inaugurácie bolo dekorovaných – pasovaním mečom generáli a asi 850 dôstojníkov, práporčíkov a poddôstojníkov zo Slovenska, Česka a Moravy.

Ocenené osobnosti
-----------------

* generálmajor Ing. Ján Samuel Strcula - obdržal kríž s číslom 1
* armádny generál Karel Pezl
* generálporučík Ing. Jaroslav Vývlek
* generálmajor Ing. Dušan Humený
* generálmajor Ing. Rostislav Mazurek
* generálmajor Ing. Milan Podhoráni
* brigádny generál Ing. Oldřich Kubát
* brigádny generál Ing. Vladimír Lavička
* brigádny generál Ing. Miloslav Masopust
* plukovník Samuel Sekuris - obdržal kríž s číslom 1174 in memoriam

Referencie
----------

1. ↑   *Obrana*, december 2004, roč. 12, čís. 24, s. 32. Dostupné online.
2. ↑  PETR, Jaroslav. *Vyhodnotenie slávnostnej inaugurácie Rytierov delostrelectva, uskutočnenej dňa 14. mája 2005 v Martine* [online]. Martin: Česká a slovenská obec delostrelecká, [cit. 2012-01-19]. Dostupné online. Archivované 2013-03-15 z originálu.
3. ↑   *Kríž Rytiera delostrelectva* [online]. [Cit. 2012-01-19]. Dostupné online.
4. ↑   *Inaugurácia za Rytiera delostrelectva, Martin, 2005 (video)* [online]. Česká a slovenská obec delostrelecká, 4.11.2010, [cit. 2012-01-19]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kríž Rytier delostrelectva**
**Palestínsky islamský džihád** (skrátene **PIJ**, arab. حركة الجهاد الإسلامي في فلسطين) je palestínska militantná teroristická skupina, založená Fathim Šakakim, ktorá vznikla v pásme Gazy, počas iránskej revolúcie. Hlavný cieľ je oslobodenie celého územia Palestíny, zničenie Izraela a jeho následné nahradenie teokraciou založenou na islame.

Palestínsky islamský džihád sa ostro vyhradzuje proti režimom arabského sveta, ktoré dôsledne nedodržiavajú korán a islam. V miere popularity zaostáva za Hamásom, z dôvodu absencie obdobného sociálneho programu. Priaznivcov sa tak snažia osloviť práve teroristickými útokmi. Sponzori tejto skupiny pochádzajú predovšetkým z Iránu, Saudskej Arábie a štátov Perzského zálivu. Sponzori sú väčšinou súkromné ​​osoby či náboženské organizácie, ktoré vyplácajú finančnú odmenu napríklad za každý útok proti Izraelu. Hlavný sponzorom PIJ je Irán. Vedenie skupiny sa nachádza údajne v Sýrii.

Palestínsky islamský džihád sa nezameriava iba na územie Palestíny. V minulosti vykonal aj teroristické útoky v Jordánsku či v Libanone. Prevažne sa ale zameriava na Pásmo Gazy a Západný breh Jordánu. Svoje základne má napríklad v mestách Hebron alebo Dženín.

Spojené štáty americké v roku 2003 na svojom území zadržali profesora Sami Al-Ariana, ktorý by mal byť vodcom Islamského džihádu v Severnej Amerike.

Referencie
----------

1. ↑  GEDALYAHU, Tzvi Ben. *Iran Backs Islamic Jihad’s 8,000-Man Army in Gaza* [online]. israelnationalnews.com, [cit. 2022-04-21]. Dostupné online.
2. ↑   *Popular Front for the Liberation of Palestine (PFLP)* [online]. library.nps.navy.mil, [cit. 2022-04-21]. Dostupné online. Archivované 2006-09-08 z originálu.
3. ↑   irp.fas.org, [cit. 2022-04-21]. Dostupné online.
4. 1 2  ČEJKA, Marek. *Izrael a Palestina - Minulost, současnost a směřování blízkovýchodního konfliktu*. 2. vyd. Praha : Barrister & Principal, 2007. ISBN 978-80-87029-16-9. S. 321, 176.
Deň matiek v Nemecku, 1946
Ručne vyrobené darčeky pre mamičku
**Deň matiek** je deň, kedy sa vzdáva úcta matkám a materstvu. Je oslavovaný v rôzne dni na mnohých miestach po celom svete, vychádza z rôznych tradícií, napr. vo Veľkej Británii (štvrtá pôstna nedeľa), inak v arabských krajinách (21. marec) a mnoho ďalších. Na Slovensku sa deň matiek oslavuje druhú májovú nedeľu. V tento deň dávajú deti svojím mamám dary, často vlastnoručne vyrobené. Podobné sviatky po celom svete existovali dávno v histórii, napríklad v starovekom Grécku sa oslavoval sviatok plodnosti a matiek, spojený s uctievaním pohanskej bohyne Rhey = Kybelé, matky bohov.

Myšlienka medzinárodných a pravidelných osláv tohto sviatku vznikla v roku 1907 na počesť Anny Reeves Jarvisovej, ktorá bojovala za práva matiek. Prvýkrát bol verejne slávený o rok neskôr. V roku 1914 vyhlásil vtedajší americký prezident Woodrow Wilson prvú oficiálnu oslavu Dňa matiek ako celonárodného sviatku, konajúci sa druhú májovú nedeľu.

Tento deň dopĺňa Deň otcov, ktorý oslavuje otca a slávi sa vždy v tretiu júnovú nedeľu.

História
--------

V 16. storočí sa v Anglicku slávil sviatok matiek pod názvom Materská nedeľa (alebo Nedeľa matiek) a pripadal na pôstne obdobie pred Veľkou nocou. Mnoho chudobných ľudí vtedy slúžilo v bohatých domácnostiach ďaleko od domova a nemohlo tráviť čas so svojimi matkami. Preto služobníci dostávali na tento deň voľno, aby sa mohli vrátiť domov alebo navštíviť kostol vo svojom rodnom meste, kde žili ich matky a ďalší príbuzní.

Referencie
----------

1. ↑  Grold, L. James (1968), „Mother's Day" (anglicky), *American Journal of Psychiatry* 124: 1456–1458,  „Mother's Day, conceived by Anna Jarvis to honor unselfish mothers (...) Although there is no direct lineal descent to our modern Mother's Day custom, secular and religious motherhood have existed for thousands of years before 10 May 1908: the first church – St. Andrew's in Grafton, West Virginia – responded to her request for a Sunday service honoring mothers. Cybele (...)"
2. ↑  Helsloot, 2007  "The American origin of the Day, however, was duly acknowledged. 'The idea is imported,. America led the way.'"
3. ↑  Lois M. Collins. *Mother's Day 100-year history a colorful tale of love, anger and civic unrest* [online]. 2014-05-06. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Deň matiek**
**Kronehit** (štylizované ako **kronehit**) je rakúska súkromná rozhlasová stanica.

Vysielať začala vo Viedni a Dolnom Rakúsku 28. júna 2001 a od roku 2004 je dostupná v celom Rakúsku a tiež v Bratislavskom kraji (105.8 MHz), aj keď stanica má dosah skoro po celom Trnavskom kraji, postupne sa signál ale vytráca a posledná zrozumiteľná lokalita, kde je rádio ešte relatívne dobre počuť je okolie Piešťan. Stanica patrí do združenia Mediaprint, ktoré zahŕňa okrem iného napr. médiá *Kronen Zeitung* a *Kurier*. Program ponúka zmes elektro, popovej a tanečnej hudby a rôzne hudobné žánre s vybranými špeciálnymi reláciami.

Stanicu možno prijímať prostredníctvom VKV, ako aj digitálnu rozhlasovú stanicu prostredníctvom internetu. Vysielač sa nachádza na Favoritner Gewerbering v desiatom viedenskom obvode.

Referencie
----------

1. ↑   *Todesfall Trauer um Kronehit-Geschäftsführer Ernst Swoboda* [online]. kleinezeitung.at, 2021-08-05. Dostupné online.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kronehit na nemeckej Wikipédii.*
Pohľad na Biely Potok zo Sidorova
**Biely Potok** (maď. Fehérpatak) je mestská časť Ružomberka nachádzajúca sa na jeho južnom konci.

Polohopis
---------

Biely Potok sa rozkladá po oboch brehoch rieky Revúca v ústí Revúckej doliny, ktorá oddeľuje pohoria Veľká Fatra a Nízke Tatry. Obec je situovaná v línii sever – juh pozdĺž Revúcej, od ktorej reliéf prudko stúpa do okolitých hôr. Západnou dominantou obce je vrch Sidorovo, na juhovýchode je to vrch Ostré (Ostrô).

Dejiny
------

Prvá zmienka o obci pochádza zo 14. storočia, kedy bol Biely Potok uznaný za jednu z ulíc Ružomberka na základe mestských výsad vydaných uhorským kráľom Karolom Robertom z Anjou. História obce a Ružomberka je takto dodnes naviazaná. Obyvatelia obce sa živili poľnohospodárstvom, chovom oviec a domácimi remeslami. O okolí obce bola zaznamenaná aj ťažba železnej rudy. Rozvoj obce zaznamenáva vzostup koncom 19. storočia, kedy bola neďaleko obce vybudovaná prvá továreň na spracovanie drevoviny. K Ružomberku bol pričlenený po roku 1882. V roku 1908 bola v obci vybudovaná úzkorozchodná železnica spájajúca Ružomberok s kúpeľným mestom Korytnica. Počas obdobia SNP v okolí obce prebiehali intenzívne boje medzi povstalcami a nemeckými jednotkami. Najintenzívnejšie boli v okolí vrchu Ostrô, o ktorý sa intenzívne bojovalo, pretože slúžil ako dobrá pozorovateľňa na celé okolie. Po roku 1945 nastala v obci masívna výstavba.

Kultúra a zaujímavosti
----------------------

### Pamiatky

* Rímskokatolícky kostol Nanebovzatia Panny Márie, jednoloďová neogotická stavba s polygonálnym ukončením presbytéria a vežou tvoriacou súčasť jej hmoty z roku 1901. Fasáda kostola je členená opornými pilermi a oknami s osteniami v tvare lomeného oblúka. Veža vystupuje z priečelia vo forme rizalitu. Ukončená je ihlancovou helmicou.
* Pozostatky násypu úzkorozchodnej Korytnickej železnice. Po jej telese prechádza novovybudovaná cyklistická trasa Cyklokorytnička, spájajúca Ružomberok s Korytnicou.
* Pozostatky vojenských bunkrov SNP z 2. sv. vojny, napr. vojenský bunker pri Lepenkárni.

Referencie
----------

1. ↑  DZURIAK, Karol. *Biely Potok, Vlkolínec*. Ružomberok : Tesfo, 2014. ISBN 978-80-89253-62-3. S. 327.
2. ↑   *Biely Potok, Ružomberok. Kostol nanebovzatia Panny Márie.* [online]. Pamiatky na Slovensku. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Biely Potok (Ružomberok)**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka mesta Ružomberok
* Stránka mestskej časti

Súradnice: 49°02′28″S 19°17′51″V﻿ / ﻿49,041003°S 19,297485°V﻿ / 49.041003; 19.297485

| * z
* d
* u
Mestské časti Ružomberka (5) |
| --- |
| 
* Staré Mesto
* Biely Potok
* Černová
* Hrboltová
* Rybárpole
* Vlkolínec

 |  |
**Walter Maria de Silva** (\* 27. februára, 1951, Lecco, Taliansko ) je taliansky automobilový dizajnér, ktorý do roku 2015 pracoval na pozícii šéfdizajnéra Volkswagen Group .

Pôsobenie v Taliansku
---------------------

Po dokončení štúdia nastúpil de Silva v roku 1972 ako radový dizajnér do Centro Stile FIAT. Deväť rokov na to pracoval v inštitúte I.DE.A odkiaľ v roku 1986 prešiel do funkcie šéfdizajnéra Centro Stile Alfa Romeo.  Pod jeho vedením došlo k nastoleniu nového dizajnu tejto automobilky, ktorý sa prejavil predovšetkým v ním navrhnutých modeloch 147 a 156 .

Práca pre Volkswagen AG
-----------------------

V roku 1999 nastúpil de Silva na rovnakú pozíciu šéfdizajnéra v španielskej automobilke SEAT. Pod jeho vedením vznikla nová filozofia *"auto emoción"*, ktorá znamenala prechod od výroby lacných automobilov k modelom s väčším športovým nádychom. Tento dizajnový smer sa prvýkrát predviedol na konceptovom modeli Tango v roku 2001 a v sériovej výrobe ho nasledovala Ibiza z roku 2002 .

V roku 2002 de Silva dostal povýšenie na šéfdizajnéra vtedajšej skupiny značiek Audi, SEAT a Lamborghini. Výsledkom jeho práce je napríklad maska "*single-frame"*, ktorá sa prvýkrát objavila na koncepte Nuvolari quattro a v súčasnej dobe je spoločným prvkom všetkých modelov Audi. Jeho vplyv sa presadil v návrhu modelov A4 a A3 Sportback. Výsledkom jeho práce sú potom modely A6, Q7, TT a A5. V tomto období de Silva pracoval aj na trojici Seatov Altea, León a Toledo .

Na začiatku roku 2007 ho nový predseda skupiny VW Group Martin Winterkorn vymenoval za šéfdesignéra celej skupiny VAG. V tejto funkcii vystriedal Murata Günaka, u Audi naopak de Silvu nahradil Wolfgang Egger. Ako šéf dizajnér celej skupiny Volkswagen de Silva zatiaľ zmenil štyri Günakove návrhy - Tiguan, Passat CC, Scirocco a Golf VI. K 30. novembru 2015 odišiel do dôchodku. Od mája 2017 pracuje pre poskytovateľov inžinierskych služieb firmu EDAG.

Referencie
----------



1. ↑  Šablóna:Citace elektronického periodikaŠablóna:Citace elektronického periodika
**Tiger džungľový/pásavý/pruhovaný indický** alebo **tiger indický** alebo zriedkavo (?nesprávne) **tiger džungľový/pásavý/pruhovaný bengálsky** (lat. Panthera tigris tigris) je tigrí poddruh pôvodom z Indie, Bangladéša, Nepálu a Bhutánu. Bol klasifikovaný ako ohrozený podľa IUCN, pretože jeho populácia sa odhaduje na menej ako 2500 jedincov a klesá. tiger indicky je napriek tomu najpočetnejší tigrí poddruhuh – populácia sa odhaduje na 1706 v Indii, 200 v Bangladéši, 155 v Nepále a 67 až 81 v Bhutáne. Bengálsky tiger je národné zviera Bangladéša. Tiger indicky je národné zviera Indie. Najväčšie sústredenie tigra je v hustých mangrovových močiaroch v oblasti Sundarbans, kde žije asi 500 jedincov. 

Biely tiger indický
Tiger dosahuje dĺžku 1,4 – 2,8 metra, v kohútiku meria 90 – 100 centimetrov, váži okolo 220 kg. Počet mláďat je 1 – 6, obyčajne to bývajú 3 – 4 mláďatá na jednu matku. Jeden samec môže mať 3 – 4 samice, čo zaleží od veľkosti jeho územia a počtu samíc na ňom. O mláďatá sa stará len matka, otec ich príde len z času na čas pozrieť. Mláďatá až do dvoch rokov žijú s matkou. V prvých troch mesiacoch sa živia len materským mliekom, potom prechádzajú na mäso, ktoré im loví matka. O niekoľko mesiacov neskôr sa začínajú hravou formou učiť loviť – matka im predhadzuje vopred zneškodnenú korisť, ktorú majú usmrtiť. Na lov sa vydávajú po dovŕšení prvého roku života, a to len pod dozorom matky, ktorá na nich dozerá ďalší rok.
  
Keď majú mladé tigre dva roky, buď odchádzajú od matky samé, alebo ich matka vyženie, keď sa pripravuje na ďalší vrh. Samice si hľadajú teritórium blízko svojej matky, zatiaľčo samce sa vydávajú na dlhšie putovanie. Najčastejším zdrojom potravy tigrov v Sundarbanse je axis škvrnitý, ale nepohrdne ani divou sviňou či sambarom. Tiger na rozdiel od svojej koristi vie aj dobre plávať.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tiger džungľový indický**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Tiger džungľový indický**
Logo Ask.fm
**Ask.fm** je lotyšská sociálna sieť ktorá bola založená 16. júna 2011 na ktorej si užívatelia môžu anonymne alebo neanonymne písať otázky na stene registrovaných užívateľov a tí na ne môžu podľa vlastnej vôle odpovedať alebo otázku zmazať. Ask.fm je veľmi populárny v Poľsku, Nemecku, Taliansku, Česku, Slovensku a v Spojenom kráľovstve.

Dejiny
------

Ask.fm bol založený 16. júna 2011. Web nabral vysokú popularitu až po 3 rokoch od jeho založenia v roku 2013. Teraz má Ask.fm 21 (4. marca, každý deň sa zaregistruje 200 000 nových ľudí) miliónov registrovaných užívateľov, ktorí každý deň napíšu 30 miliónov otázok.

Ask.fm patrí medzi 200 najnavštevovanejších webov sveta.

Služby
------

V apríli 2011 boli na Ask.fm umožnené videoodpovede na otázky cez webovú kameru. V máji 2011 Ask umožnil ďalšiu novinku a to označenie ostatných užívateľov v otázkach pomocou *@* napríklad @askfm (odkazuje na profil užívateľa ). V decembri 2011 bolo v nastavení súkromia umožnené vypnutie anonymných otázok na profile daného užívateľa. Mesiac po tom sa táto zmena v nastaveniach stala veľmi užívaná. V júni 2013 bola vytvorená oficiálna aplikácia pre iPhone a Android. V marci roku 2014 Ask.fm povolil funkciu nahrávať k odpovediam GIFy.

Problémy
--------

V rokoch 2012 a 2014 sa táto stránka stala veľkým zdrojom šírenia šikany hlavne medzi mladistvými. Noviny The Sun, BT a Specsavers požadovali zrušenie tohto webu z dôvodu počtu samovrážd, kvôli anonymným nadávkam. Medzi tragické prípady spojené s Ask.fm patrí kauza Rebeccy Ann Sedvickovej, ktorá v roku 2013 pre kyberšikanu spáchala samovraždu.

Referencie
----------

1. ↑  ČTK. Školáčku zabila kyberšikana. Písali jej: Nemohla by si umrieť, prosím?. *Pravda* (Bratislava: OUR MEDIA SR), 2013-09-16. Dostupné online [cit. 2024-03-20]. ISSN 1336-197X.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky
**Stratosféra** je druhá hlavná vrstva zemskej atmosfery po troposfere. Presnejšie leží medzi tenkými vrstvami tropopauza a stratopauza. 

Nachádza sa vo výške 9-17 km až 45-50 km. Možno v nej ešte pozorovať aj mierne morologické javy.ete 

Horná časť stratosféry je ozónosféra, čiže ozónová vrstva. 

V spodnej stratosfére (asi do 20 km) teplota veľmi mierne stúpa s výškou (prakticky sa nemení), vyššie – v ozónovej vrstve - už s teplotou stúpa citeľne (z asi –60 stupňov na tesne pod 0 stupňov), čo je spôsobené pohlcovaním ultrafialového žiarenia ozónom. 

Stratosféru – podobne ako tropopauzu – objavil roku 1902 francúzsky meteorológ Léon-Philippe Teisserenc de Bort.


|  |
| --- |
| Stavba Zeme |
| Geosféra | Magnetosféra | Exosféra | Atmosféra |
| Ionosféra | Termosféra |
| Mezosféra |
| Hydrosféra | Stratosféra |
| Biosféra | Troposféra |
| Pedosféra | Litosféra | Zemská kôra |
| Pevninská kôra |
| Oceánska kôra |
| Vrchný plášť | Najvrchnejší plášť | Zemský plášť |
| Astenosféra |
| Hranica vrchný-spodný plášť |
| Spodný plášť |
| Vonkajšie jadro | Zemské jadro |
| Vnútorné jadro |


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vied o ZemiAstronomický portálPortál slnečná sústava |
**Arábkovka Thalova** (*Arabidopsis thaliana*) je rastlina z čeľade kapustovité (*Brassicaceae*). Je známa tým, že v roku 2000 sa stala prvou rastlinou so známym (osekvenovaným) genómom. Jej druhové meno je odvodené od nemeckého botanika Johanna Thalla.

Arábkovka je jednoročná alebo ozimná bylina. Dorastá do výšky 5 – 30 cm. Stonka je často rozvetvená, olistená, pričom stonkové listy sa tvarovo líšia od listov vyrastajúcich v prízemnej ružici. Z dolnej tretiny stonky vyrastajú odstávajúce chlpy, inak je lysá. Kvety sú malé (korunné lístky majú dĺžku 2 – 4 mm), biele, na báze žlté. Kališné lístky sú žltozelené, často s fialkastou špičkou. Plodom je šešuľa. Druh je rozšírený skoro v celej Európe s výnimkou jej najsevernejších častí, ďalej na pobreží Malej Ázie, v strednej Ázii, na Kaukaze, v severnej a východnej Afrike, druhotne tiež v ďalších častiach sveta. Porastá polia, okraje ciest, železničné násypy, kamenisté svahy.

Ako modelový organizmus pre genetiku bola táto rastlina vybraná preto, lebo je nenáročná a má krátky životný cyklus. Jej genóm v haploidnom stave obsahuje približne 142 miliónov párov báz. Má približne 27 000 kódujúcich génov. Ich teloméry obsahujú sekvenciu TTTAGGG.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Arábkovka Thalova**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Arábkovka Thalova**

Zdroje
------

* 
* 
* MIŠÚROVÁ, Eva; SOLÁR, Peter. *Molekulová biológia*. [s.l.] : Univerzita Pavla Jozefa Śafárika v Košiciach, 2007. ISBN 978-80-7097-671-5.
Pierre Curie a Maria Curie pri demonštrácii zariadenia na detekciu rádioaktívneho rozpadu. Za svoj prelomový výskum získali Nobelovú cenu za fyziku (1903) a Maria Curie aj Nobelovej ceny za chémiu (1911).
**Vedec** (ženský rod: **vedkyňa**) je osoba, ktorá sa profesionálne venuje vedeckému výskumu, z hľadiska náležitosti k spoločenskej vrstve patriaca k inteligencii.

Pôvod slova
-----------

Vo svojej práci používa vedecké metódy. Slovo „vedec" (angl. *scientist*) po prvý raz použil v súčasnom slova zmysle William Whewell v roku 1833. Vymyslel ho na žiadosť básnika Samuela Taylora Coleridgea. Vedci sa predtým nazývali „prírodní filozofi" (angl. *natural/experimental philosopher*), alebo „muži vedy" (angl. *gentleman of science*). Napriek tomu, že vtedy už existovali (rodili) sa názvy jednotlivých vedeckých profesií (angl. *chemist*, *mathematician*, *naturalist*, *economist*) všeobecný názov pre vedca neexistoval. Whewell spojil slovo *science* („veda") s príponou *-ist* do nového slova *scientist*.

Vedkyne
-------

V roku 2022 bolo v Európskej únii takmer 7,3 miliónov žien, ktoré pracovali ako vedkyne a inžinierky. Tvorili 41% pracovnej sily v tomto odvetví. Najvyšší podiel bol 53% v Dánsku, najnižší 31% v Maďarsku.

Medzinárodný deň žien a dievčat vo vede pripadá na 11. februára.

Situácia na Slovensku
---------------------

Na Slovensku od roku 1977 boli vedci formálne rozdeľovaní na základe vzdelania a dosiahnutých výsledkov do troch vedeckých kvalifikačných stupňov (I, IIa a IIb). Iným hodnotením významnosti vedca na základe publikácií je napr. Hirschov index.

Referencie
----------

1. ↑  vedec. In: KAČALA, Ján – PISÁRČIKOVÁ, Mária – POVAŽAJ, Matej. *Krátky slovník slovenského jazyka*. 5. dopl. a uprav. vyd. Martin: Matica slovenská, 2020. 960 s. ISBN 978-80-8128-261-4, s. 805.
2. ↑   *41% of people employed as scientists and engineers are women* [online]. ec.europa.eu, 2024-02-12, [cit. 2024-03-21]. Dostupné online. (po anglicky)
3. ↑   *International Day of Women and Girls in Science* [online]. Organizácia spojených národov, [cit. 2024-03-21]. Dostupné online.
4. ↑  Vyhláška Československej akadémie vied č. 55/1977 Zb. o ďalšom zvyšovaní kvalifikácie a o hodnotení tvorivej spôsobilosti vedeckých pracovníkov. Dostupné online. [cit. 2023-03-20].

Pozri aj
--------

* učenec
* vedecký pracovník
* Hirschov index

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Vedec**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vedec**

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
JUDr. **Otakar Motejl** (\* 10. september 1932, Praha - † 9. máj  2010, Brno) bol český právnik a politik.

Život
-----

Vyštudoval Právnickú fakultu Karlovej univerzite v Prahe v roku 1955 a potom pracoval ako advokát postupne v  Banskej Bystrici, v Kladne a v Prahe.

V rokoch 1966 až 1968 pôsobil na Právnickom ústav Ministerstva spravodlivosti, v rokoch 1968 až 1970 bol sudcom Najvyššieho súdu. V tomto období sa významne podieľal na prebiehajúcich rehabilitáciách. Ako advokát obhajoval ľudí nespravodlivo prenasledovaných komunistickým režimom (v 50. rokoch aj v čase normalizácie - napr. Hanu Marvanovú alebo členov skupiny The Plastic People of the Universe). V rokoch 1990 až 1992 bol predsedom Najvyššieho súdu ČSFR, v rokoch 1993 až 1998 predsedom Najvyššieho súdu ČR. 

V roku 1998 bol vymenovaný za ministra spravodlivosti. 18. decembra 2000 bol zvolený za Verejného ochrancu práv.

Zomrel náhle po krátkej chorobe 9. mája 2010 po šestnástej hodine.

Novozvolená slovenská ochrankyňa práv Mária Patakyová Motejla označila za svoj vzor.

Referencíe
----------

1. ↑  MIKUŠOVIČ, Dušan. *Novou ombudsmankou je Patakyová, zmierená koalícia ukázala jednotu* [online]. N Press, 2017-02-08, [cit. 2017-02-12]. Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Otakar Motejl na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 81077
* GND: 133364097
* ISNI: 0000000055461104
* LCCN: no00078111
* NK ČR: jn20000728436
* SNK: 165689
* VIAF: 13498159
* WorldCat: lccn-no00078111
**Klavírny koncert č. 1 b-mol, Op. 23** je dielo ruského skladateľa Piotra Iľjiča Čajkovského.

Čajkovskij zložil dielo na popud vynikajúceho klaviristu Nikolaja Rubinsteina, riaditeľa moskovského konzervatória. Keď ale Čajkovskij na Štedrý deň roku 1874 prehrával dielo Antonovi Rubinsteinovi, stretol sa s veľkým nepochopením. Rubinstein koncert označil za banálny, slabo skomponovaný a nehrateľný. Navrhol Čajkovskému, aby koncert prepracoval podľa jeho požiadaviek. To však dotknutý skladateľ odmietol s tým, že nezmení ani jedinú notu. Pred vydaním koncertu však nakoniec predsa urobil nejaké zmeny, boli však malé a nezasahovali do podstaty diela. Po ponižujúcom odmietnutí skladby sa Čajkovskij rozhodol koncert venovať inému virtuóznemu klaviristovi a dirigentovi, Hansovi von Bülow, ktorý to s vďačnosťou prijal. Určite neoľutoval, premiéra v jeho podaní v Bostone v roku 1875 bola mimoriadne úspešná. Nadšené publikum si vo vytržení vyžiadalo opakovanie celej tretej vety. Ruská premiéra sa uskutočnila o týždeň neskôr v Sankt Peterburgu. Hans von Bülow koncertoval s dielom v Európe, a to sa rýchlo stalo súčasťou repertoáru najvýznamnejších klaviristov. Úspech diela dokonca prinútil i Rubinsteina, aby ho od roku 1878 hrával na svojich vystúpeniach. 

Koncert má tri vety:

1. *Allegro non troppo e molto maestoso - Allegro con spirito*
2. *Andantino simplice - Prestissimo*
3. *Allegro con fuoco*

Zloženie orchestra: 2 flauty, 2 hoboje, 2 klarinety, 2 fagoty, 4 lesné rohy, 2 trúbky, 3 trombóny, tympany, sláčikové nástroje (1. a 2. husle, violy, violončelá, kontrabasy). Typická dĺžka skladby je 34 minút.

Slávna téma predohry koncertu
Prvá veta, ktorá trvá dlhšie než ďalšie dve dokopy, je skomponovaná veľmi netradične. Koncert otvára dlhá, 106 taktov trvajúca predohra. Niekoľko prvých tónov patrí trombónom, po ktorých zaznie jedna z najznámejších melódií klasickej hudby vôbec. Melódiu držia sláčikové nástroje, ktoré doprevádza klavír mohutnými akordickými blokmi. Po doznení orchestra nasleduje prekvapivá kadencia klavíra odvodená od sláčikovej melódie. Potom znovu orchester s doprovodom klavíra zopakuje celú melódiu. Tu sa končí predohra, ktorej melódia sa viac už v priebehu koncertu nezopakuje. Až v tomto okamihu nasleduje expozícia prevedenie hlavnej a vedľajšej témy vety. Hlavná téma je inšpirovaná ukrajinskou ľudovou melódiou, vedľajšia je romantickejšia. Druhá veta začína tichými akordami hranými pizzicato. Nežnú až nevinne znejúcu hlavnú tému zahrá flauta a hneď po nej klavír s jemným doporovodom orchestra. V strednej časti vety je zakomponovaná rýchla klavírna pasáž. Tretiu vetu výrazne otvárajú tympany a sláčiky, a ihneď razantne nastupuje klavír. Hlavná téma je rýchla, tanečného charakteru s krátkymi klavírnymi frázami. Ďalšia téma je kontrastná, viac zasnívaná. 

Čajkovskij napísal ešte dva klavírne koncerty, ktoré sa ale hrávajú zriedka. Naopak, koncert b-mol je pravdepodobne najznámejším a najpopulárnejším klavírnym koncertom všetkých čias.
Súradnice: 48°43′03″S 22°18′43″V﻿ / ﻿48,7174°S 22,3119°V﻿ / 48.7174; 22.3119

**Dúbravka** (396,9 m n. m.) je najvyšší vrch Východoslovenskej pahorkatiny, krajinného celku Východoslovenskej nížiny. Leží nad obcou Koromľa, približne 9 km východne od Sobraniec.

Poloha
------

Nachádza sa na východnom okraji Východoslovenskej pahorkatiny, v geomorfologickom podcelku Petrovské podhorie. Vrchol leží v Košickom kraji, v okrese Sobrance a zasahuje na katastrálne územie obcí Petrovce a Husák. Najbližšími sídlami sú západne situovaná Koromľa a juhovýchodne ležiace Petrovce, juhozápadne sa nachádza obec Husák.

Opis
----

Dúbravka leží na severovýchodnom okraji pahorkatiny, vo výbežku blízkych Vihorlatských vrchov. Severným smerom sa nachádza Čierťaž (904 m n. m.), Bačkajovský vrch (959 m n. m.), Drienovský vrch (628 m n. m.), Ščob (565 m n. m.) a Malý Ščob (396 m n. m.), západným Malinky (181 m n. m.), Skalka (225 m n. m.) a Jamisko (248 m n. m.), južným Baňa (191 m n. m.), Sršnisko (338 m n. m.), Lazec (348 m n. m.) a Kameň (354 m n. m.) a východným Červená hora (374 m n. m.), Drynova (441 m n. m.), Javoriva (701 m n. m.) a Haseník (767 m n. m.). Oblasť patrí do povodia rieky Uh, kde vodu zo severozápadných svahov odvádza Orechovský potok, z južných Toroškov potok a z východných Petrovský potok. Na vrchol nevedie značený chodník.

### Výhľady

Vrchol pokrýva lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je vidieť najmä Východoslovenskú nížinu a blízke vrcholy Vihorlatských vrchov, ojedinele tiež Slanské vrchy.

Prístup
-------

Na vrchol nevedie značený chodník, preto prístup je možný lesnými chodníkmi z okolitých obcí, prípadne z cesty do Petroviec.

Referencie
----------

1. 1 2  In: *Názvy vrchov, dolín, priesmykov a sediel*. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, dostupné v archíve.
2. 1 2 3   *TM 147 Východoslovenská rovina – Veľké Kapušany – Turistické mapy VKÚ* [online]. vku-mapy.sk, [cit. 2024-04-10]. Dostupné online.
3. 1 2  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2024-04-10]. Dostupné online.
4. 1 2 3 4   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2024-04-10]. Dostupné online.
5. 1 2   *Mapy.cz* [online]. sk.mapy.cz, [cit. 2024-04-10]. Dostupné online.
6. ↑   *Peakfinder* [online]. peakfinder.org, [cit. 2024-04-10]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Východoslovenská pahorkatina
* Petrovské podhorie

Externé odkazy
--------------

* Poloha na turistickej mape
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *rituál* pozri *rituál (rozlišovacia stránka)*.
**Rituál** je činnosť, ktorá sa uskutočňuje podľa určitého opakovateľného vzorca, podporovaná tým, že má zvyklostný charakter, opatrená symbolickým významom, ktorý však spravidla nemožno vystihnúť slovami, ktorými by ho vysvetlil ten, kto rituál praktikuje.

Rituál býva nepružný, resp. odolný voči zmenám; patrí k nemu, že ho chápu ako niečo, čo sa vynucuje nejakým morálnym alebo duchovným príkazom, ktorého neuposlúchnutie by bolo svätokrádežou alebo prinajmenšom vážnou urážkou. Často sa uvádza, že rituál je základným nástrojom sociálnej súdržnosti, pretože všeobecne zdieľaná forma konania, nasýtená spoločenskými významami, ľudí zjednocuje. Odtiaľ dôležitosť rituálu v armáde a v inštitúciách občianskeho života, na odborárskych zhromaždeniach v Anglicku a pri konaniach súdov. Hoci psychológovia niekedy nazývajú rutinnú aktivitu zvierat *rituálmi*, je doložiteľné, že len rozumná bytosť môže pociťovať náznak nejakého transcendentálneho významu, ktorý je motívom jeho rituálneho správania.

Referencie
----------

1. 1 2  SCRUTON, Roger. *Slovník politického nyšlení*. 1. vyd. Brno : Atlantis, 1991. 183 s. ISBN 80-7108-013-6. S. 125.  (Text s úpravou prvej vety prevzal aj Filit - FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.)
Vlajka štátu Montana
Súčasná **vlajka štátu Montana** bola prijatá v roku 1905 a názov štátu **MONTANA** bol pridaný v roku 1981.

Opis
----

Vlajka má modrý list so zlatým nápisom **MONTANA**, pod ním je umiestnená štátna pečať Montany. Ta zobrazuje les a vodopády Great Falls na rieke Missouri v lúčoch slnka. Na pravom brehu rieky je pluh a lopata, symbolizujúce baníctvo a poľnohospodárstvo. V popredí sa nachádza stuha so štátnym mottom v španielčine: *Oro y plata* (slovensky: *Zlato a striebro*).

Odkazy
------

### Pozri aj

* Montana
* Pečať štátu Montana
* Vlajka Spojených štátov
* Zoznam vlajok štátov Spojených štátov

### Externé odkazy

* Flags of The World - Montana (U.S.) (po anglicky)
* NETSTATE.com - The Oklahoma State Flag (po anglicky)
* CIVIC HERALDRY.com - Montana, flag (po anglicky)
* 50states.com - Montana State Flag (po anglicky)
* E-Reference desk - Montana State Flag Archivované 2009-01-23 na Wayback Machine (po anglicky)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Vlajka státu Montana na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
Súradnice: 48°09′24″S 17°09′56″V﻿ / ﻿48,15659°S 17,16547°V﻿ / 48.15659; 17.16547

**Orgovánová** bola ulica v Ružinove, Bratislave, ktorá zanikla koncom 80-tych rokov.
Nachádzala sa v západnej časti miestnej časti Pošeň.

Orgovánová ulica existovala ešte pred vybudovaním sídliska Pošeň ako súčasť miestnej časti Prievoz.
Ulica bola situovaná v smere juh-sever.
Na južnom konci ústila do Obilnej ulice.
Na severnom konci ústila do krátkej priečnej spojky, ktorá ju spájala s vtedajšou rovnobežnou Sukovou, dnes Jašíkovou ulicou.
Na východnej strane do nej ústila Trstinová ulica, v súčasnosti už tiež zaniknutá.

Charakter ulice bol vyslovene vidiecky.
Zástavba pozostávala z nízkych rodinných domov.
Ulica bola prejazdná po celej dĺžke, avšak počas celej svojej existencie nebola nikdy spevnená.
Pouličné osvetlenie bolo realizované žiarovkovými svietidlami na drevených stĺpoch a nikdy nebolo modernizované.

Zánik Orgovánovej ulice bol postupný a prebiehal počas dlhého časového obdobia.
Pri vybudovaní Ružinovskej ulice v 60-tych rokoch bol sanovaný severný koniec ulice a ulica zostala slepo zakončená.
Pri výstavbe Biznis Centra Kerametal začiatkom 70-tych rokov bola sanovaná východná strana ulice severne od Trstinovej ulice.
Keďže v tomto úseku Orgovánovej ulice nebola na západnej strane žiadna zástavba, ulica v tomto úseku zanikla.

Pri výstavbe OD Ružinov v rokoch 1978 – 1984 bola vysťahovaná a postupne asanovaná západná strana ulice.
Orgovánová ulica definitívne zanikla koncom 80-tych rokov pri výstavbe panelových bytových domov a pobočky vtedajšej Štátnej banky československej na západnej strane Jašíkovej ulice.

V súčasnosti je trasa Orgovánovej ulice rozdelená budovou banky, ktorej severná strana je približne na úrovni zaniknutej Trstinovej ulice.
Južná časť vychádzajúca z Obilnej ulice slúži ako prístupová komunikácia do vnútrobloku panelových domov na západnej strane Jašíkovej ulice.
Severná časť slúži ako súkromné parkovisko za komplexom Biznis Centra Kerametal.

Pôvod názvu
-----------

Bola pomenovaná podľa orgovánu.

Blízke ulice
------------

* Jašíkova ulica
* Obilná ulica
* Trstinová ulica (zaniknutá)

Externé odkazy
--------------

* Staré mapy Bratislavy
**KLUB SBĚRATELŮ AUTOGRAMŮ** (skratka **KSA**) je zberateľský klub v Česku a na Slovensku, ktorý združuje záujemcov o zbieranie podpisov (autogramov) a rukopisov (autografov).

História
--------

Klub vznikol v roku 1986 odštiepením sa od Klubu sběratelů kuriozit, v rámci ktorého pôvodne existovala sekcia pre zberateľov autogramov. Zakladateľom klubu bol Ivan Vápenka, ktorý navrhol logo s využitím signatúry Mikoláša Aleša, ktoré sa používa dodnes. Klub je zapísaným spolkom.

Činnosť
-------

Klub združuje v súčasnosti vyše 230 členov a organizuje dvakrát ročne stretnutie (na jar a na jeseň) na Novotného lávce v Prahe, ktorého súčasťou je autogramiáda slávnych osobností. Účasť na autogramiáde je umožnená tiež verejnosti. Na jesennom stretnutí sa koná súťaž o najkrajší autogram v zbierke, súťažnú tému vyhlasuje výbor klubu v časopise.

Klub vydáva štyrikrát ročne časopis *Autogram*, ktorý obsahuje odborné články členov klubu a osobností na témy, ktoré sa venujú zberateľstvu autogramov, správy o činnosti klubu, informácie o termínoch stretnutí a inzerciu.

Referencie
----------

1. ↑   *Profil klubu - Klub sběratelů kuriozit* [online]. www.sberatel-ksk.cz, [cit. 2020-02-09]. Dostupné online.
2. ↑   *KLUB SBĚRATELŮ AUTOGRAMŮ (KSA) | KSA (Klub Sběratelů Autogramů)* [online]. autogram.info, [cit. 2020-02-09]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* autogram.info - oficiálna stránka
* Klub zberateľov - autogramov na Facebooku
Doc. Mgr. **Roman Baron**, Ph.D. (\* 2. september 1970, Brno) je český historik a polonista.

V rokoch 1988 až 1993 študoval na Jagelovskej univerzite v Krakove, kde obhájil diplomovú prácu *Plany poľsko-czechosłowackiej konfederacji w latach II wojny światowej (1939 – 1942)*. Neskôr medzi rokmi 1997 až 2001 absolvoval doktorandské štúdium na Opolskej univerzite s dizertačnou prácou na tému *Działalność Towarzystwa Szkoły Ludowej w Zagłębiu Ostrawsko-Karwińskim (1891 – 1919)*.

Je vedeckým pracovníkom v oddelení dejín 19. storočia Historického ústavu Akadémie vied ČR, kde sa zameriava na česko-poľské vzťahy v moderných dejinách. Venuje sa tiež pedagogickej činnosti. Pôsobil napr. na Ústave slavistiky Filozofickej fakulty Masarykovej univerzity, kde je členom odborovej komisie pre odbor Poľská literatúra, na Filozofickej fakulte a Fakulte humanitných štúdií Karlovej univerzity.

Referencie
----------

1. ↑  Roman Baron v Lexikonu českých historiků a historiček 2022. [cit. 2024-04-10]
2. ↑   *doc. Mgr. Roman Baron, Ph.D.* [online]. Praha: Historický ústav AV ČR, [cit. 2023-06-08]. Dostupné online.
3. ↑   *Mgr. Roman Baron, Ph.D.* [online]. Brno: Masarykova univerzita, [cit. 2023-06-08]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Zoznam prác v *Bibliografii dějin českých zemí* (Historický ústav AV ČR)
* Roman Baron na portálu Kdo je kdo v české slavistice

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Roman Baron na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 1153484153
* ISNI: 0000000071510623
* NK ČR: mzk2005318084
* VIAF: 63966135
**Pichliač Waldsteinov** (lat. *Cirsium waldsteinii*) je trváca bylina z čeľade astrovité (*Asteraceae*). Jeho prirodzený areál zahŕňa strednú a juhovýchodnú Európu a Ukrajinu.

Opis
----

Pichliač Waldsteinov je trváca bylina s hrubým a šikmým podzemkom, vysoká 50 až 150 cm. Byľ je priama, ryhovaná, pavučinato vlnatá, nerozkonárená alebo len chudobne prútovitá, až po vrchol listnatá, hore často previsnutá.

Prízemné listy sú stopkaté, široko vajcovité, veľké 30 x 18 cm. Dolné byľové sú široko až okrúhlo vajcovité, krátkostopkaté, horné sú menšie, na báze zúžené, uškato objímavé. Všetky listy sú končisto laločnaté, nerovnako ostníkato zubaté, s ostníkmi do 2 mm. Čepele sú páperisté alebo holé, na rube tenko pavučinato plstnaté, neskoršie lysé.

Purpurové kvety sú usporiadané v súkvetí, ktorým je rúrkokvetý úbor. Jednotlivé kvety v úbore sú obojpohlavné, rúrkovité, pravidelné, päťpočetné, dlhé 20 až 25 mm. Tyčiniek býva zvyčajne päť, s peľnicami zrastenými do rúrky okolo čnelky. Kalich je voľný, trváci, premenený na chocholec s perovitými štetinkami, dlhý 15 až 20 mm, slúžiaci na rozširovanie semien vetrom. 
Semenník je spodný a plodom je nažka veľká 5 až 6 mm. Zákrov s priemerom 15 až 22 mm tvoria vajcovito kopijovité listene. Vnútorné sú čiarkovito kopijovité, s odstávajúcim vrcholom, prostredné sú bez ostňov, vonkajšie často ostnaté. Ovisnuté úbory sú na konci stonky nakopené po tri až sedem.

Rozšírenie
----------

Areál rozšírenia pichliača Waldsteinovho zahŕňa Poľsko, Česko, Slovensko, Rakúsko, Rumunsko, severný Balkán a Ukrajinu.

Na Slovensku sa vyskytuje v Bukovských vrchoch.

Ekológia
--------

Pichliač Waldsteinov rastie na horských nivách, vo vlhkých lesoch a na lesných čistinách. Kvitne od júla do augusta. Na Slovensku sa považuje za zraniteľný taxón.

Galéria
-------

* Dospelé jedince. Dospelé jedince.
* Ryhovaná byľ. Ryhovaná byľ.

Referencie
----------

1. 1 2  Feráková, Maglocký, Marhold. *Červený zoznam rastlín a živočíchov Slovenska*. Banská Bystrica : Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky, Centrum ochrany prírody a krajiny Banská Bystrica, 2001. S. 54.
2. 1 2  G.Rouy & J.Foucaud, Fl. France 9: 84 (1905)
3. 1 2 3 4 5   *Cirsium waldsteinii Rouy* [online]. Kew: POWO – Plants of the World Online, Kew, [cit. 2024-03-22]. Dostupné online. (po anglicky)
4. ↑  Karol Marhold, František Hindák. *Zoznam nižších a vyšších rastlín Slovenska*. Bratislava : Veda, 1998. ISBN 80-224-0526-4. S. 421.
5. 1 2 3 4 5  Josef Dostál, Martin Červenka. *Veľký kľúč na určovanie vyšších rastlín II.*. prvé. vyd. Bratislava : Slovenské pedagogické nakladateľstvo, 1991. ISBN 80-08-00003-1. S. 1113.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pichliač Waldsteinov**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Pichliač Waldsteinov**

Externé odkazy
--------------