recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Autobus TEDOM C12 G
Výrobná hala firmy v Třebíči
**TEDOM** je česká firma, vyrábajúca motory, stroje, autobusy a poskytujúca služby. Založená bola v roku 1991 a sídli vo Výčapoch pri Třebíči.

Vznik a vývoj
-------------

Po svojom vzniku sa zaoberala výlučne výrobou kongeneračných jednotiek na báze motorov. Postupne rozšírila svoju činnosť aj do ostatných miest (Hořovice, Jablonec nad Nisou), v roku 1994 vznikol holding. V Jablonci nad Nisou vlastní firma od roku 2003 závod po bývalej spoločnosti LIAZ, vďaka čomu je schopná vyrábať vlastné motory a autobusy. Po spoločnostiach Karosa a SOR Libchavy sa tak Tedom stal tretím autobusovým výrobcom v Česku. Prednosťou autobusov sa podľa výrobcu má stať prevádzka na zemný plyn.

Výrobky
-------

Autobusy:

* TEDOM C12 G (plynová verzia)
* TEDOM C12 D (naftová verzia)
* TEDOM L12 (prímestská low-entry verzia)

V roku 2008 sa vykonal facelift vozidla a odvtedy sa vyrábajú už len takto upravené autobusy

Nákladné automobily:

* Fox (plynová verzia a naftová verzia (označenie G, D))

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka

| * z
* d
* u
Autobusy vyrábané spoločnosťou TEDOM |
| --- |
| 
* C12 G
* C12 D
* L12

 |
Schéma zásobníkového automatu
**Zásobníkový automat** je názov pre triedu abstraktných matematických strojov.

Zásobníkové automaty (ďalej len ZA) umožňujú reprezentovanie bezkontextových jazykov ich rozpoznávaním. Oproti konečným automatom sú rozšírené o špeciálny typ pamäte, zásobník.
ZA M možno definovať ako usporiadanú sedmicu:

**M=(Q, T, G, D, q0, Z0, F)**

kde:

* **Q** - konečná neprázdna množina stavov
* **T** - konečná neprázdna množina vstupných symbolov - vstupná abeceda
* **G** - konečná neprázdna množina zásobníkových symbolov - zásobníková abeceda
* **D** - prechodová funkcia
* **q0** - začiatočný stav, patrí do množiny Q
* **Z0** - symbol na dne zásobníka, patrí G
* **F** - konečná množina koncových (finálových) stavov

ZA disponuje vstupnou páskou, na ktorej sú symboly zo zásobníkovej abecedy, tie sú čítané zľava doprava čítacou hlavou. Tá sa môže posúvať vždy iba doprava o jeden symbol, čítanie symbolov sa však môže zastaviť. Symboly na vstupnej páske nemôže ZA meniť. Zásobník je potenciálne nekonečná pamäť s prístupom LIFO (Last In First Out). ZA je v určitom stave, ktorý je popísaný neprečítanou časťou pásky, stavom, v ktorom sa nachádza riadiaca jednotka ZA a obsahom zásobníka. ZA je matematickým modelom vykonávajúcim syntaktickú analýzu metódou zhora nadol, derivačný strom sa konštruuje od koreňa k listom a vykonáva sa ľavý rozklad analyzovanej vety.

ZA môžu byť v zásade dvojakého typu:

* **Deterministické**
* **Nedeterministické**

Vo všeobecnosti je ZA nedeterministický, pri prechode ZA z jedného stavu do iného nemusí byť jasné:

* do akého stavu má ZA prejsť a akým reťazcom má byť prepísaný symbol z vrcholu zásobníka
* či čítať ďalší vstup z pásky alebo nie

Nedeterministický ZA možno determinizovať, neplatí však, že ku každému nedeterministickému ZA existuje deterministický ZA. Platí, že ku každej bezkontextovej gramatike G =(N, T, P, S) existuje nedeterministický ZA M taký, že L(M)=G(M).

K obrázku:

* **VP** - vstupná páska
* **KRJ** - Konečnostavová riadiaca jednotka
* **H** - Čítacia hlava
* **Z** - Zásobník

| Formálne jazyky, automaty a gramatiky |
| --- |
| **Chomskéhohierarchia** | **Gramatika** | **Jazyk** | **Minimálnyautomat** |
| Typ-0 | Frázová | Rekurzívne vyčísliteľný | Turingov stroj |
|  |  | Rekurzívny | Vždy zastavujúci Turingov stroj |
| Typ-1 | Kontextová | Kontextový | (Nedeterministický) lineárne ohraničený |
| Typ-2 | Bezkontextová | Bezkontextový | (Nedeterministický) zásobníkový |
| Typ-3 | Regulárna | Regulárny | Konečný |
| Každá množina jazykov alebo gramatík je vlastnou nadmnožinou množiny priamo pod ňou. |
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Maska* pozri *Maska (rozlišovacia stránka)*.
 Benátska sadrová maska.

**Maska** je napodobeninou ľudskej alebo zvieracej tváre, ktorá sa používala pri rôznych náboženských obradoch, vyrábala sa z plátna, neskôr z kože a z dreva. Počas éry divadla v antickom Grécku sa masky vyrábali zo sadry.

V gréckom divadle bola rozpoznávacím znamením určitých fixných postáv. Keď mal herec na tvári masku, mohol vystupovať v niekoľkých rôznych úlohách, čo bolo nevyhnutné najmä preto, lebo Gréci obmedzovali počet hercov na určitý počet.

O niekoľko storočí neskôr sa v talianskej commedii dell'Arte znázorňovala maska nemenné typy postáv, napr. *Arlecchino*, *Pantalone* alebo *Pierrot*.

Použitie našla tiež v čase karnevalov. 

V súčasnosti sa výraz „maska" používa pre nalíčenú tvár herca.

Masky a zamedzenie spoznania
----------------------------

V prípade správania sa, ktoré je v rozpore so zákonom, sa niekedy využívajú masky na zabezpečenie anonymity. V mnohých jurisdikciách sa však nosenie masiek pri páchaní trestnej činnosti považuje za priťažujúcu okolnosť. Rovnako sa môže považovať za priestupok nosenie masiek na verejných zhromaždeniach, mítingoch a demonštráciách (kde sa zúčastnení chránia maskou pred spoznaním agentami silových štruktúr štátu).
Príkladom je právna úprava v štáte Virginia v USA, kde zodpovednosť za nosenie masiek vzniká po dovŕšení 16-steho roku. V niektorých iných štátoch USA sa za nezákonné považuje len nosenie masky s úmyslom spáchať trestný čin. 
Podobná právna úprava sa pripravuje i na Slovensku.

Iným prípadom je krycia funkcia masky pri svedeckých výpovediach, kde maska v prípade ohrozenia môže zabezpečovať anonymitu svedka.

Záchranné masky
---------------

Patria sem i také masky, ktoré spĺňajú ochrannú funkciu, a chránia hlavu pred poraneniami, napr. v športe, v bojových umeniach a pod. ale tiež masky, ktoré zabezpečujú dostatočný prívod vzduchu (alebo kyslíka), prípadne filtrujú vdychované plyny a odstraňujú z nich jedovaté látky. 

Niektoré tieto masky môžu chrániť aj dýchacie ústrojenstvo a zároveň i zrak a pokožku, sú však aj také, ktoré chránia výlučne dýchacie ústrojenstvo (polomasky).

Zdroje
------

* 
*
**Postindustriálna spoločnosť** je nová etapa spoločnosti, ktorá nasleduje po etape priemyselnej (industriálnej spoločnosti). Postindustriálna spoločnosť sa vyznačuje rozhodujúcim podielom sektoru služieb, vedy a vzdelania, zásadnými technologickými premenami, vysokošpecializovanými mocenskými elitami.[1]

Termín „postindustriálna spoločnosť" zaviedol Daniel Bell.

Teória postindustriálnej spoločnosti
------------------------------------

Teória postindustriálnej spoločnosti je koncepcia futurológie vychádzajúca z industrializmu, podľa ktorého je vývoj každej spoločnosti určovaný vyvojovou úrovňou priemyslu, vyjadrenou zovšeobecneným ukazovateľom výšky hrubého národného produktu.

Hrubý národný produkt, charakteristický pre väčšinu ázijských, afrických a latinskoamerických krajín bez ohľadu na ich spoločenské zriadenie, predstavuje štádium predindustriálnej spoločnosti.

Vysoká úroveň hrubého národného produktu, charakteristická pre európske a severoamerické krajiny, predstavuje rozličné štádiá industriálnej spoločnosti.

Pre postindustriálnu spoločnosť je príznačná ešte vyššia úroveň hrubého národného produktu; prevažujú v nej zamestnanci vo výrobe informácií deväť desatín i viac zamestnaných), znižuje sa podiel zamestnaných v priemyselnej výrobe (jedna desatina a menej) a v poľnohospodárskej výrobe až na jednu stotinu. Približne rovnaká je aj korelácia medzi vysoko-, stredne- a nízkokvalifikovanými pracovníkmi s príslušnou úrovňou vzdelania. Podstatne sa znižuje ročný pracovný čas; zastavuje sa rast obyvateľstva v dôsledku zníženej pôrodnosti a preorientovania ekonomiky a kultúry na zvyšovanie kvality života, t. j. na uspokojovanie prevažne kultúrnych potrieb a pod..[2]

### Predstavitelia

* Raymond Aron
* Daniel Bell
* John Kenneth Galbraith
* Herman Kahn

Referencie
----------

1. ↑  FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. **Postindustriálna spoločnosť**
2. ↑  FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. **Teória postindustriálnej spoločnosti**

Pozri aj
--------

* industriálna spoločnosť
***The Writing's on the Wall*** je druhé štúdiové album americkej dievčenskej skupiny Destiny's Child, vydané 27. júla 1999 spoločnosťou Columbia Records. Album vydali Missy Elliott, Kevin "She'kspere" Briggs, Rodney Jerkins, Eric Nealante Phillips a Beyoncé, na ktorom hosťovala Missy Elliott a R B trio Next. Album vydal štyri singly, vrátane hitov ktoré sa umiestnili na prvých pričkach ako "Bills, Bills, Bills" a "Say My Name". Toto je posledné album s pôvodnou zostavou skupiny. Skupina získala kontrolu nad písaním a tvorením vlastných skladieb, ktoré úzko spolupracovali s producentom Ericom Nealante Phillipsom a speváčky a skladateľky Xscape Kandi Burrussovou. "Bills, Bills, Bills" a "Bug a Boo" patria medzi prvé skladby napísané a produkované skupinou.

Album debutovalo na šiestom mieste v americkom Billboard 200, 14. augusta 1999, s prvým týždenným predajom 132.000 kusov a neskôr vyvrcholil na piatom mieste 6. mája 2000. Destiny´s Child získalo šesť nominácií Grammy za najlepšiu R&B Performance by Duo or Group with Vocals (dvakrát), Najlepšia skladba R&B (dvakrát), Album Roka a Pieseň Roka.

6. novembra 2001 bolo *The Writing´s on the Wall* certifikované spoločnosťou RIAA 8 × Platinum a v Spojených štátoch predávalo viac ako 6 miliónov kópií. Časopis Billboard zaradil album *The Writing on the Wall* na 39.mieste v Top 200 Albumov Dekády.
Theater an der Wien - Hlavný vchod
Papagenova brána
**Theater an der Wien** je divadlo, ktoré sa nachádza vo Viedni na ulici Linke Wienzeile v mestskom obvode (Stadtbezirk) Mariahilf. Prívlastok „an der Wien" v názve divadla znamená „pri rieke Wien" (zaužívaný preklad: Divadlo nad Viedenkou).Táto riečka v súčasnosti tečie pri budove divadla v podzemí a je prekrytá dlažbou.

Dejiny
------

Emmanuel Schikaneder, známy ako Mozartov libretista (napísal libreto opery *Čarovná flauta*), dostal v roku 1786 licenciu od Rakúskej vlády na stavbu divadla. Stavať sa začalo v roku 1789 a budova bola dokončená v roku 1801 v Empírovom stavebnom slohu. Oficiálne otvorenie sa konalo 13. júna predstavením opery *Alexander* od *Alexandra Teybera*. V divadle sa konali mnohé svetové premiéry. Z opier to bol napr. *Fidelio* od Beethovena. Koncom 19. a začiatkom 20. storočia sa divadlo stalo najvýznamnejším centrom Viedenskej operety, svetovú premiéru tu mala väčšina diel známych skladateľov.

Počas toho slávneho obdobia sa v divadle vystriedali viacerí riaditelia, ktorí svojou činnosťou výrazne prispeli ku sláve Viedenských operiet. Pri zrode viedenskej operety stáli Franz a Alois Pokorný, ktorí angažovali Suppého a uviedli niektoré z jeho prvých diel. V tomto čase v divadle ako huslista pôsobil bardejovský rodák Béla Kéler. Nástupca "Pokorných" Friedrich Stramper, pritiahol do Viedne Girardiho ktorý obohatil operety svojou hereckou genialitou, na druhej strane však vyhodil z divadla Karla Millöckera. Pri prvých úspechoch Millöckerových a Straussových operiet stáli Maximilián Steiner a jeho syn Franz a počas ich vrcholného obdobia koncom 19. storočia bol riaditeľom v Theater an der Wien veľký divadelný talent ale aj dobrodruh Franz von Jauner. Počas tvz. „strieborného obdobia" viedenskej operety stál na čele divadla William Karczag, ktorý uviedol mnohé Lehárove operety. Jeho maďarský pôvod mu veľmi pomohol aj vo vyhľadávaní nových talentovaných skladateľov (na čele s Emmerichom Kálmánom), ktorí sa v tom čase vynorili v Budapešti.

Po 2. svetovej vojne sa budova divadla stala náhradnou scénou zbombardovanej Viedenskej štátnej opery. V roku 1955 bola uzavretá a začiatkom 60. rokov jej hrozilo prebudovanie na garáže. Našťastie k tomu nedošlo a v roku 1962 bolo divadlo znovu otvorené ako hudobné divadlo. Donedávna tvorili ťažisko repertoáru veľké muzikálové produkcie (premiéru tu mal najúspešnejší muzikál z nemecky hovoriacich krajín Elisabeth), v rámci festivalov Wiener Festwochen a Klangbogen boli uvádzané aj opery a operety. Od roku 2006 sa divadlo prezentuje opäť ako operné - stagionového typu. Jubilejný mozartovský 2006 bol programovo venovaný odkazu tohto skladateľa.

Externé odkazy
--------------

* Stránka divadla
Aravot pre sviatok Sukot
**Arava** (hebr. ערבה‎, pl. Aravot) je vŕbová vetva z potočnej vŕby, ktorá sa používa pri rituáloch počas sviatku Sukot. Jedná sa o jeden z tzv. štyroch druhov. V biblickej hebrejčine sa vetvičky vŕby označujú ako *arvej-Nachal*.

Arava sa tiež používa pri rituáli počas Hošana raba, posledný deň sviatku Sukot, kedy sa s piatimi vetvičkami bije o zem.

Vŕba rastie väčšinou pozdĺž rieky, hoci v Izraeli rastie divoko na dvoroch mnohých ľudí. Vetvy sú dlhé a sú lemované dlhými, rovnými listami. Keďže tento strom potrebuje k rastu veľa vody, odtrhnuté vetvičky uschnú počas dvoch alebo troch dní. Aby vydržali čerstvé čo najdlhšie, pre splnenie micvy štyroch druhov, bývajú uložené v chladničke zabalené vo vlhkom uteráku.

Každý zo siedmich dní (mimo Šabat), sa zviažu dve vŕbové vetvičky spolu so vetvičkou myrty (hadas) a palmovými vetvičkami (lulav) a potom sa spolu s etrog vykoná predpísané požehnanie, kedy je tento zväzok držaný v pravej ruke a pri halel sa týmto zväzkom máva k východu, juhu, západu a severu a potom hore a dole, aby sa symbolicky vyjadrilo vesmírne panstvo Boha.

Literatúra
----------

* ARAVA. In: NEWMAN, Ja'akov; SIVAN, Gavri'el. *Judaismus od A do Z : slovník pojmů a termínů*. Preklad Markéta Zbavitelová, Dušan Zbavitel. 1. vyd. Praha : Sefer, 1992. 285 s. (Judaika; zv. 1.) ISBN 80-900895-3-4. S. 17.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Arava na českej Wikipédii.*
Zahra Abdulla (2007)
**Zahra Abdulla** (\* 1966, Somálsko), žije vo Fínsku, kde pracuje ako pôrodná asistentka a politička za stranu zelených, je členkou Somálskej komunity vo Fínsku, Helsinského výboru.

Abdulla študovala medicínu v Moskve, ale kvôli rozpadu ZSSR štúdium nedokončila a kvôli občianskej vojne v Somálsku utiekla do Fínska, kde požiadala o politický azyl. Žije v Lauttasaari, v Helsinkách, v roku 1998 získala fínske občianstvo.

V mladosti žila v Egypte a Keni.

Vo fínskych parlamentných voľbách v roku 2007 sa takmer dostala do fínskeho parlamentu za stranu zelených. Tesným rozdielom hlasov ju predbehol Outi Alanko-Kahiluoto: 4586 ku 4174.

Plynule hovorí fínsky, anglicky, somálsky, arabsky a rusky. 
Zahra Abdulla pokračuje v roku 2007 ako členka Helsinského výboru.

Zdroje
------

* Oficiálna volebná stránka Zahra Abdulla
* Zahra Abdulla's campaign wasn't enough, Helsingin Sanomat
* The new parliament, YLE


|  |  |
| --- | --- |
|  | Fínsky portálBiografický portálPolitický portál |
**Kitty Wells**, vlastným menom **Ellen Muriel Deasonová** (angl. Ellen Muriel Deason; \* 30. august 1919, Nashville, Tennessee, USA – † 16. júl 2012, Nashville) bola americká country speváčka, skladateľka a členka Grand Ole Opry.

Jej hit z roku 1952 *It Wasn't God Who Made Honky Tonk Angels* z nej urobil prvú ozajstnú ženskú spevácku country hviezdu, ktorá bola označovaná lichotivým prídomkom *Kráľovná Country Music*. Vrchol jej kariéry nastal v 50. a 60. rokoch 20. storočia. Spoločne s Dolly Partonovou, Lorettou Lynnovou, Rebou McEntirovou, Tammy Wynettovou, Patsy Clinovou a Tanyou Tuckerovou patrí medzi najväčšie ženské legendy americkej country scény. V roku 1976 bola uvedená do americkej country siene slávy Country Music Hall of Fame, ktorej bola aj najstarším doposiaľ žijúcim členom.

Ocenenia
--------

* 1981: NARAS Governor's Award for Outstanding Achievement in the Recording Industry
* 1985: Academy of Country Music's Pioneer Award
* 1991: NARAS Grammy Lifetime Achievement Award
* 1993: The Music City News Living Legend Award

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kitty Wells**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna webstránka Kitty Wells
* CMT.com: Kitty Wells
* Kitty Wells at the Country Music Hall of Fame and Museum

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kitty Wells na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 139010936
* GND: 13285788X
* ISNI: 0000 0001 1439 8038
* LCCN: n91116601
* NK ČR: mzk2005282358
* VIAF: 97149106189768491441
* WorldCat: lccn-n91116601
kurátor Chris Anderson 2007
James Nachtwey na konferencii TED, 2007
**TED** (**Technology, Entertainment, Design**) je každoročná konferencia s heslom „myšlienky, ktoré stoja za rozšírenie" (*ideas worth spreading*). Skladá sa z prednášok nazvaných **TED Talks**, na ktoré sú pozvaní zaujímaví hostia z rôznorodých oblastí vedy, techniky, umenia, dizajnu, politiky, vzdelania, kultúry, biznisu, globálnych otázok, technológie a rozvoja a zábavy. Prednášajúci dosiaľ zahŕňali okrem iného laureátov Nobelovej ceny, významné osobnosti z korporátneho sveta ale aj politiky.

Konferencia sa do roku 2008 konala v kalifornskom Monterey, ale od 2009 sa pre veľký počet návštevníkov musela presťahovať do Long Beach. Okrem toho stanovišťa má konferencia TED tiež paralelnú konferenciu **TED Global**, konajúcu sa v rôznych miestach. V novembri 2009 sa v indickom Mysore uskutočnila konferencia nazvaná TEDIndia.

Konferencia hosťuje viac než 800 TED Talks, ktoré je možné zadarmo prezerať online. Pri každej relácii je transkript - textový prepis v angličtine. Veľké množstvo relácií je vďaka dobrovoľným prekladateľom preložených do viac než 79 jazykov, vrátane slovenčiny.
K aprílu 2009 zhliadlo viac než 15 miliónov ľudí cez 100 miliónov záznamov TED Talks.

História a TED Prize
--------------------

TED bola založená Richardom Saulom Wurmanom a Harrym Marksom v roku 1984 a od roku 1990 sa poriada každoročne. V roku 2005 pribudla cena TED (*TED Prize*), ktorú získavajú traja prednášajúci TEDu spolu s peňažnou čiastkou 100 000 dolárov.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku TED na českej Wikipédii.*

Pozri aj
--------

* TEDx regionálna sčasti nezávislá verzia TED v rôznych krajinách

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **TED**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálny web
Zasadnutie senátu, Cicero útočí na Catilinu, ktorý sedí osamotene vpravo (freska, Cesare Maccari, 1888)
**Senát** (*Senātus Rōmānus*) bol politickou inštitúciou v starovekom Ríme. Bola to jedna z najdlhšie trvajúcich inštitúcií v rímskych dejinách, ktorá bola založená v prvých dňoch mesta Ríma (tradičný dátum založenia je rok 753 pred Kr.). Prežil zvrhnutie kráľov v roku 509 pred Kr. pád Rímskej republiky v 1. storočí pred Kr. rozdelenie Rímskeho cisárstva v roku 395, pád Západorímskej ríše v roku 476 a vládu barbarov v 5. 6. a 7. storočí.

Počas Rímskeho kráľovstva bol senát väčšinou len poradným orgánom kráľa, ale zvolil aj nových rímskych kráľov. Posledný rímsky kráľ Lucius Tarquinius Superbus bol zvrhnutý po štátnom prevrate, ktorý viedol Lucius Junius Brutus, zakladateľ Rímskej republiky. Na začiatku republiky bol senát politicky slabý, zatiaľ čo rôzni výkonní magistráti boli dosť silní. Keďže prechod od monarchie k ústavnému poriadku bol s najväčšou pravdepodobnosťou postupný, trvalo niekoľko generácií, kým sa senát mohol presadiť nad výkonnými magistrátmi. Do polovice obdobia republiky sa senát dostal na vrchol svojej republikovej moci. Neskorá republika zaznamenala pokles moci senátu, ktorý sa začal po reformách tribúnov Tiberia a Gaia Graccha.

Po transformácii republiky na principát stratil senát veľkú časť svojej politickej moci a prestíže. Po ústavných reformách cisára Diokleciána sa senát stal politicky irelevantným. Po premiestnení sídla vlády z Ríma bol senát zredukovaný na čisto mestský orgán. Tento pokles stavu sa posilnil, keď cisár Konštantín vytvoril v Konštantínopole dodatočný byzantský senát.

Po zosadení Romula Augusta v roku 476 fungoval senát na západe pod vládou Odoakera (476 – 489) a počas ostrogótskeho panovania (489 - 535). Obnovili ho po opätovnom získaní Talianska Justiniánom I. ale nakoniec zmizol po roku 603, čo je dátum jeho posledného zaznamenaného verejného aktu. Titul „senátor" pokračoval v stredoveku, bez väčšieho významu. Byzantský senát prežil v Konštantínopole do 14. storočia.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Roman Senate na anglickej Wikipédii.*

Pozri aj
--------

* senát (Byzantská ríša)
**Joachim Sauer** (\* 19. apríl 1949, Hosena, NDR) je nemecký kvantový chemik, profesor na Humboldtovej univerzite v Berlíne. Je manželom bývalej spolkovej kancelárky Nemecka Angely Merkelovej.

Sauer študoval v rokoch 1967 až 1972 chémiu na Humboldtovej univerzite v Berlíne, kde získal v roku 1974 aj doktorát. Od roku 1993 je riadnym profesorom fyzikálnej a teoretickej chémie na tejto univerzite.

Osobný život
------------

Z prvého manželstva má dvoch synov, Daniela a Adriana. 30. decembra 1998 sa oženil s Angelou Merkelovou, ktorá sa neskôr stala predsedníčkou Kresťanskodemokratickej únie Nemecka a 22. novembra 2005 aj prvou ženou vo funkcii kancelára Nemecka.

Vzhľadom k politickej kariére jeho manželky Sauer získal oveľa viac verejnej publicity než je obvyklé pre vedeckého pracovníka. Pri niekoľkých príležitostiach sa vyjadril, že túto publicitu nevyhľadáva.

Je známy ako veľký milovník hudby Richarda Wagnera.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Joachim Sauer**

Externé odkazy
--------------

* Životopis Joachima Sauera na stránke Humboldtovej univerzite (po nemecky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Joachim Sauer na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 13034320X
* Google Scholar: uonszRgAAAAJ
* ISNI: 0000 0000 1729 7526
* ORCID: 0000-0001-6798-6212
* VIAF: 67571187
Senusret III.
**Senusret III.** alebo **Senvosret III.** vládol asi v rokoch 1872 – 1839 pred Kristom. Bol významným panovníkom Strednej ríše. Pochádzal z 12. dynastie, bol synom Senusreta II.

Vláda
-----

Za jeho vlády panoval v Egypte pokoj a mier, dokončil administratívne reformy, t. j. v Egypte vládol iba faraón. Rozšíril územie svojej krajiny a dával vedieť svoju prítomnosť aj na krajoch ríše (stavba sôch, stél...), sprísnil pravidlá pre prechod egyptských hraníc a dbal na to, aby do Egypta nevnikali rôzne kmene, pretože by mohli vypuknúť nepokoje. Asi 100 km južne od druhého kataraktu dal vybudovať pevnosti Semnu a Kummu, ktoré vyhlásil za južnú hranicu Egypta. Počas svojej vlády podnikol štyri výpravy do Núbie, ktoré skončili dobytím rozsiahlych území a obrovskou korisťou v zlate a otrokoch.

Senusret dokončoval projekt zúrodnenia oblasti okolo Fajjúmskej oázy, stavbu zavlažovacích kanálov, ktoré boli udržiavané správcami krajov. Senusret III. tiež nechal regulovať pestovanie poľnohospodárskych plodín a informácie boli odovzdávané catejovi (vezírovi). Tiež boli spresnené územné hranice krajov.

So slávou Senusreta III. ostro kontrastujú nepatrné zvyšky jeho pyramídy. Dal si ju postaviť na starom pohrebisku pri Dahšúre, pomerne ďaleko od sídelného mesta a určil jej rozmery, ktoré boli obvyklé pre pyramídy kráľov Strednej ríše. Vojnové úspechy, skutočné i domnelé, odniesol čas; zachovali sa však umelecké výtvory z jeho doby. Šperky jeho dcér sú len jedným z dokladov majstrovstiev vtedajších umelcov.

Podľa najnovších archeologických výskumov si nechal Senusret III. postaviť zádušný chrám v Abydose.

Referencie
----------

1. ↑  SOBEK, Jakub. *Starověký Egypt 14.7 - Senusret III. a jeho pyramidy v Dáhšúru (12.dynastie)* [online].. Dostupné online. (česky)
2. ↑  SOBEK, Jakub. *Starověký Egypt 14.8 - Núbijská stéla a zádušní chrám Senusreta III. (12.dynastie)* [online].. Dostupné online. (česky)

Literatúra
----------

* W. Grajetzki, *The Middle Kingdom of Ancient Egypt: History, Archaeology and Society*, Duckworth, London 2006 ISBN 0-7156-3435-6, 51-58
* Josef Wegner, The Nature and Chronology of the Senwosret III-Amenemhat III Regnal Succession: Some Considerations based on new evidencia from the Mortuary Temple of Senwosret III at Abydos, JNES 55, Vol.4, (1996), pp.249- 279
* Christian Jacq, *Vrcholné okamihy starovekého Egypta*, Domino 2005. Z francúzskeho originálu "L'EGYPTE ACINNE AU JOUR LE JOUR", Perrin, Paríž 2002. ISBN 80-7303-272-4
* Zamarovský, Vojtech. *Bohovia a králi starého Egypta* 2003

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Senusret III.**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Senusret III. na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 118764780
* LCCN: n91120610
* VIAF: 141474370
* WorldCat: lccn-n91120610
**Joan z Arkádie** je americký televízny seriál. Seriál bol natočený v USA v roku 2003. Séria je o Joan Girardiovej (Amber Tamblyn), obyčajnej teenagerke, ktorá prekonáva bežné problémy mladých, dospievajúcich študentov ale dostáva aj nezvyčajné úlohy od Boha.

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Joan je na pohľad úplne obyčajná, ba až priemerná tínedžerka. Občas sa správa trochu čudne... Je to preto, že Joan už istý čas komunikuje s Bohom! Vlastne odvtedy, čo mu prisľúbila, že urobí naozaj čokoľvek, ak ušetrí život jej brata, ktorý bol v kritickom stave po ťažkej autonehode... Boh sa jej odvtedy zjavuje v rôznych ľudských podobách – niekedy ako malé dieťa, ako chlapec či dievča v jej veku, postaršie dámy či náhodní okoloidúci...

Hoci Joan nemá úplne jasnú predstavu o tom, čo od nej Boh vlastne chce – teda ak naozaj existuje – a hoci stále tak trochu pochybuje o vlastnej mentálnej spôsobilosti, spočiatku váhavo a opatrne, no neskôr so stále väčšou a väčšou istotou plní tajomné božie pokyny, pričom sa i naďalej snaží viesť život obyčajnej tínedžerky – čo je naozaj veľmi, veľmi ťažké...

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Postavy
-------

Amber Tamblyn ako Joan

| Postava | Charakter | Herec | Slovenský dabing |
| --- | --- | --- | --- |
| **Joan Girardiová** | *žiačka Arkádskej strednej školy* | Amber Tamblynová | Barbora Chlebcová |
| **Will Girardi** | *veliteľ Arkádskej polície* | Joe Mantegna | Ivan Vojtek st. |
| **Helen Girardiová** | *poradkyňa*, neskôr *učiteľka umenia* | Mary Steenburgen | Dáša Rúfusová |
| **Luke Girardi** | *žiak Arkádskej strednej školy* | Michael Welch | Daniel Fišer |
| **Kevin Girardi** | *novinár* | Jason Ritter | MariánChalány |
| **Grace Polková** (Polonski) | *žiačka Arkádskej strednej školy* | Becky Wahlstrom | Petra Polnišová |
| **Adam Rove** | *žiak Arkádskej strednej školy* | Chris Marquette | Kamil Kollárik |
| **Judith Montgomeryová** | *problémová žiačka* (viacero škôl) | Sprague Grayden |  |

Časti
-----

*Pozri Zoznam častí seriálu Joan z Arkádie*

Ocenenia
--------

Prvá séria seriálu Joan z Arkádie zožala úspech a získala People's Choice Award (2004). Tiež bola nominovaná na cenu Emmy (2004) a Zlatý Glóbus (2004). Napriek tomu sa úspech prvej série nezopakoval.

Externé odkazy
--------------

* *Joan of Arcadia* v Internet Movie Database (po anglicky)
* *Joan z Arkádie* v Česko-Slovenskej filmovej databáze

  


| * z
* d
* u
**Joan z Arkádie** |
| --- |
| Girardiovci | 
* Joan Girardiová
* Will Girardi
* Helen Girardiová
* Luke Girardi
* Kevin Girardi

 |
| Ostatní | 
* Grace Polková
* Adam Rove
* Judith Montgomeryová
* Friedman

 |
| 
* Zoznam častí
* Zoznam postáv
* Kategória článkov

 |
Súradnice: 49°15′11″S 20°26′28″V﻿ / ﻿49,253°S 20,441°V﻿ / 49.253; 20.441

**Vojnianske podhorie** je geomorfologickou časťou Popradskej kotliny. Nachádza sa v jej severovýchodnej časti, približne 4 km západne od mesta Podolínec.

Polohopis
---------

**Hierarchia**
*Alpsko-himalájska sústava* → *Karpaty* → *Západné Karpaty* → *Vnútorné Západné Karpaty* → *Fatransko-tatranská oblasť* → *Podtatranská kotlina* → *Popradská kotlina* → ***Vojnianske podhorie***
\*\*\*
Vojnianske podhorie sa nachádza v severovýchodnej časti Podtatranskej kotliny, na severovýchodnom okraji podcelku Popradská kotlina. Zaberá zvlnené územie v podhorí Spišskej Magury v páse od Výbornej na západe, po Toporec pri meste Podolínec na severovýchode. Z významnejších sídiel tu leží ešte obec Vojňany, ktorá dala tejto časti pomenovanie. V rámci Popradskej kotliny susedí na juhu s časťou Lomnická pahorkatina. Na severe susedí podcelok Veterný vrch, severozápadne leží Repisko, obe súčasti Spišskej Magury.

Podhorím tečú juhovýchodným smerom vodné toky zo Spišskej Magury do rieky Poprad. Ide o menšie potoky, z ktorých najvýznamnejšie sú Toporský potok, Vojnianský potok a Vojnianka. Celá oblasť patrí do úmoria Baltského mora a povodia Popradu.

Sídla, ležiace v tejto podhorskej časti Popradskej kotliny, sú dostupné cestami III. triedy, ktoré ústia do cesty I/77 (Spišská Belá – Stará Ľubovňa). Západnou polovicou prechádza II/542 (Spišská Belá – Spišská Stará Ves), ktorá sprístupňuje túto oblasť.

Ochrana územia
--------------

Táto časť Popradskej kotliny leží mimo veľkoplošne chránených území a nevyskytujú sa tu ani žiadna z maloplošných, osobitne chránených lokalít. Východne od Vojnianskeho podhoria sa nachádza národná prírodná rezervácia Belianske lúky, severovýchodne sa v hornatom teréne Spišskej Magury nachádza prírodná pamiatka Jaskyňa v Skalke a Jaskyňa v Čube.

Turizmus
--------

Severovýchodná časť Popradskej kotliny patrí medzi pokojnejšie oblasti. Turisticky zaujímavé sú historické pamiatky spišských miest, ako aj niektoré lokality v blízkom pohorí. Neďaleko Vojnian leží lyžiarsky areál a Vojnianska hora (930 m n. m.) je využívaná na závesné lietanie. Jediný ( zeleno) značený chodník, vedúci východným okrajom územia, spája Podolínec s turisticky atraktívnymi Vyšnými Ružbachmi.

Referencie
----------

1. ↑   Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2019-06-07]. Dostupné online.
2. 1 2  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2019-06-07]. Dostupné online.
3. 1 2 3 4   *mapový portál HIKING.SK* [online]. mapy.hiking.sk, [cit. 2019-06-07]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Popradská kotlina
* Podtatranská kotlina
* Geomorfologické členenie Slovenska
**Biela** je potok na strednom Liptove, v južnej časti okresu Liptovský Mikuláš. Je to ľavostranný prítok Štiavnice s dĺžkou 5,3 km a je tokom IV. rádu. Preteká územím NAPANT-u, konkrétne územím NPR Jánska dolina.

Prameň
------

Pramení v Nízkych Tatrách, v podcelku Ďumbierske Tatry, v časti Demänovské vrchy, na severovýchodnom svahu Krakovej hole (1 751,6 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 530 m n. m.

Opis toku
---------

Najprv preteká krasovou oblasťou smerom na sever, na pravom brehu tečie v blízkosti jaskynného systému V Záskočí a prechodne sa stáča severoseverozápadným smerom. Následne sa pod Sedlom pod Kúpeľom (1 131,1 m n. m.) stáča na severovýchod a preteká dolinou Bielo, bočnou dolinou Jánskej doliny. Na strednom toku sa esovito ohýba, na krátkom úseku tečie na sever a zľava priberá prítok z juhovýchodného svahu Poludnice (1 548,7 m n. m.). Na južnom úpätí Javorovice (1 062,5 m n. m.) sa definitívne stáča severovýchodným smerom a v chatovej osade v dolnej časti Jánskej doliny, južne od obce Liptovský Ján, sa v nadmorskej výške cca 677 m n. m. vlieva do Štiavnice.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-08-21]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-08-21]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Štiavnice (Váh) |
| --- |
| *Štiavnica* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Biela
* Bystrá
* Červený jarok
* Hlboká
* Javorový potok
* Kňazová
* Ludárov potok
* Nižné Šumiace
* Okoličianska
* Skopový potok
* Stanišovský potok
* **Štiavnica**

 |
Súradnice: 47°8′15″S 7°14′50″V﻿ / ﻿47,13750°S 7,24722°V﻿ / 47.13750; 7.24722

**Biel/Bienne** je mesto, nachádzajúce sa v západnom Švajčiarsku v dvojjazyčnom kantóne Bern pri severovýchodnom brehu Bielskeho jazera. Je najväčším dvojjazyčným mestom vo Švajčiarsku a po Berne je druhým najväčším mestom kantónu Bern.

S 52-tisíc obyvateľmi sa zaraďuje na 10. priečku v rebríčku najväčších miest Švajčiarska. V aglomerácii Biel/Bienne žije podľa rôznych odhadov niečo medzi 94- a 114-tisícmi ľudí. 

Biel/Bienne leží v bernskom Seelande, ktorý patrí do Oblasti troch jazier. Nachádza sa zároveň na severnom okraji kantónu Bern, neďaleko od hraníc s frankofónnymi kantónmi Neuchâtel a Jura (vznikla odčlenením z kantónu Bern v roku 1979), ako aj s germanofónnym kantónom Solothurn.

Biel/Bienne je takisto regionálnym a hospodárskym centrom pre *Seeland* ako aj Bernskú Juru a pre časti kantónu Solothurn. Biel/Bienne je takisto najdôležitejším strediskom hodinárskeho priemyslu a je sídlom Swatch Group a výrobných prevádzok firmy Rolex, na základe čoho býva označovaný za metropolu hodinárskeho sveta.

Partnerské mestá
----------------

* Nemecko  Iserlohn, Nemecko

Pozri aj
--------

* Zoznam miest vo Švajčiarsku

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Biel/Bienne**

Externé odkazy
--------------

* *Biel/Bienne* po nemecky, francúzsky a taliansky v *Historickom slovníku o Švajčiarsku*

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Biel/Bienne na nemeckej Wikipédii.*
**Vojna v Abcházsku** bol ozbrojený konflikt medzi Gruzínskom a Abcházskom, ktorý vypukol v máji 1998 po opakovaných útokoch gruzínskych partizánov na abcházske vojenské i nevojenské objekty. Niekedy sa hovorí o "šesťdňovej vojne", boje ale v skutočnosti trvali dlhšie. Oných sedem dní trvala len reakcia abcházskej armády v dňoch 20. až 26. mája. K útokom zo strany Gruzíncov však dochádzalo oveľa skôr.

Príčiny vojny
-------------

Rovnako ako v celom Abcházsku aj v okrese Gali prebiehali po vojne v roku 1993 etnické čistky mierené proti gruzínskemu obyvateľstvu. Kvôli tomu väčšina Gruzíncov utiekla, ale na rozdiel od zvyšku Abcházska sa sem v roku 1994 takmer všetci vrátili. V okrese Gali žilo aj po vojne viac ako 90% Gruzíncov, ktorí boli nespokojní s tým, že podliehajú vláde Abcházcov. Skoro začali vznikať partizánske a záškodnícke skupiny, ktoré sa niekedy v roku 1996 spojili a vytvorili tzv. Bielu légiu. O niečo neskôr vznikla druhá skupina, tzv. Lesní bratia. V Suchumi odhadli ich počet na 300 a ich činnosť označili za záškodnícku. Údajne mali títo povstalci presviedčať gruzínske obyvateľstvo, hlavne ženy s deťmi, aby rýchlo opustili krajinu pretože sa blíži ďalšia vojna.

### Jar 1998

Na jar 1998 sa útoky gruzínskych partizánov začali stupňovať. Začali útočiť na abcházsku armádu, ktorá nakoniec stratila kontrolu nad okresom. K najväčšiemu útoku došlo 18. mája v dedine Repi. Bolo pri ňom zabitých 17 miestnych policajtov. Pre abcházsku vládu to bola posledná kvapka trpezlivosti a okamžite vyslala do okresu armádu.

Vojna
-----

Abcházska invázia začala 20. mája. Zúčastnilo sa jej niečo medzi 1500 a 4600 dobre vyzbrojených jednotiek. Mali k dispozícii tanky T-55 a T-72, BVP aj delostrelectvo s delami kalibru 122 mm. Povstalcov bolo okolo 300 a boli vyzbrojení len ručnými zbraňami a granátometmi, s ktorými sa snažili viesť proti Abcházcom zákopovú vojnu. K najväčším bojom došlo v dedinách Kchumuškuri, Kvemo Bardžebi, Saberio a Sida. Boje skončili po šiestich dňoch 26. mája, kedy abcházska armáda obsadila celý okres Gali. Už 25. mája bola podpísaná mierová dohoda a povstalci sa začali vzdávať. Na ich odzbrojovaní dohliadali zástupcovia Organizácia Spojených národov.

Straty
------

Po odzbrojení začalo sčítavanie škôd a strát. Podľa abcházskych odhadov padlo okolo 160 Gruzíncov, zatiaľ čo na abcházskej strane malo byť iba 8 mŕtvych a 17 zranených. Podľa gruzínskych odhadov na gruzínskej strane padlo len 17 povstalcov, 6 bolo nezvestných a 24 zranených, zatiaľ čo na abcházskej strane malo byť až 300 mŕtvych a veľké množstvo ranených.

Počas vojny bolo 1695 domov zrovnaných so zemou a z krajiny utieklo na 30 až 40 tisíc Gruzíncov, ale po krátkej dobe sa zase vrátili. Ešte počas konfliktu sa špekulovalo o tom, kto za týmto povstaním stojí a Abcházci začali podozrievať centrálnu vládu v Tbilisi. 22. mája sa zišli zástupcovia oboch národov, aby sa dohodol okamžitý mier. Eduard Ševardnadze potom uistil Abcházsko, že on ani jeho vláda s povstalcami nemá nič spoločné.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Válka v Abcházii (1998) na českej Wikipédii.*
**Vojna proti emu** alebo **veľká vojna proti emu** bola vojenská operácia, ktorá sa odohrala v Austrálii v roku 1932 kvôli sťažnosti verejnosti na veľké množstvo vtákov emu, ktorí pustošili polia v okrese Campion v Západnej Austrálii. Neúspešné pokusy zredukovať populáciu emu viedli k tomu, že médiá tento incident označili ako vojnu proti emu. Napriek tomu, že bolo zabité veľké množstvo vtákov emu, ich populácia naďalej ničila polia a úrodu.

Prvé pokusy
-----------

2. novembra vojaci išli do okresu Campion, kde zbadali 50 vtákov emu. Keďže boli vtáci mimo strelný dosah vojakov, miestni osadníci sa vtákov pokúsili nahnať tak, aby na nich mali dostrel. To sa avšak nevydarilo a vojaci boli schopní zastreliť iba zhruba tucet vtákov, pričom neutrpeli žiadne straty mužov. Ďalší významný pokus bol 4. novembra, keď bolo pri miestnej priehrade videných 1 000 vtákov emu. Nanešťastie, sa vojakom zasekla zbraň po tom ako zastrelili dvanástich vtákov. 8. novembra zástupcovia Snemovne reprezentantov Austrálie rokovali o tejto vojenskej operácii a o jej negatívnom pokrytí v médiach. Dospeli k rozhodnutiu, že mužov aj zbrane stiahnu a operácia bude zrušená.

Následky
--------

Napriek problémom s vyhladzovaním týchto vtákov, farmári opäť požiadali vládu o pomoc v rokoch 1934, 1943 a 1948. Ich požiadavky boli však odmietnuté. Systém odmien za zabitie vtákov emu zavedený v roku 1923 ďalej pokračoval a aj úspešne, čo je dokázané vyplatením 57 034 odmien za 6 mesiacov v roku 1934.

Referencie
----------

1. ↑  The Great Emu War of 1932 | A Unique Australian Conflict (anglicky)
2. ↑  The Great Emu War: In which some large, flightless birds unwittingly foiled the Australian Army (anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vojna proti emu**
**Fakula** je oblasť zvýšeného žiarenia vo fotosfére Slnka, pozorovaná v bielom svetle. Je jasnejšia ako jej okolie. Vyznačuje sa jemnou charakteristickou štruktúrou, pozostávajúcou z veľkého počtu pásikov, jasných bodov a uzlíkov (fakulových granúl). 

Fakula dosahuje šírku 5 000 – 10 000 km, dĺžku 50 000 km. Pri pozorovaní zo Zeme majú elementy fakuly uhlovú veľkosť menšiu ako 1 oblúkovú sekundu. Väčšie (zhruba 3 oblúkové sekundy) fakulové štruktúry vyskytujúce sa okolo 67. stupňa severnej aj južnej heliografickej šírky sa nazývajú polárne fakuly. Pozorujú sa len 1 – 2 roky pred minimom cyklu slnečnej aktivity. V blízkosti slnečných škvŕn vytvára fakulová štruktúra záhyby a prstence. Medzi jasnými fakulami aktívnych oblastí fotosféry a slabými rozptýlenými fakulami v pozostatkoch aktívnych oblastí je spojitý priechod. Priestorovo zodpovedajú fakuly jasným flokulám, ktoré sa pozorujú v chromosfére a v oblastiach silných magnetických polí. Vo viditeľnej oblasti spektra sa fakuly najlepšie pozorujú v blízkosti okraja Slnka. Životnosť fakúl je niekoľko týždňov až mesiacov.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portálHviezdny portálPortál slnečná sústava |

*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*



| * z
* d
* u
Slnko |
| --- |
| Vnútorná stavba | 
Jadro Slnka · 
Oblasť žiarivej rovnováhy · 
Styčná vrstva · 
Konvektívna zóna
 |
| Slnečná atmosféra | 
Fotosféra · 
Chromosféra · 
Prechodová oblasť · 
Koróna
 |
| Vonkajšie štruktúry | 
Slnečná konštanta · 
Slnečný vietor · 
Heliosféra · 
Heliopauza · 
Rázová vlna
 |
| Útvary na povrchu Slnka a v slnečnej atmosfére | 
Slnečné škvrny · 
Fakuly · 
Flokuly · 
Fibrily · 
Granulácia · 
Obrie cely · 
Spikuly · 
Protuberancie · 
Slnečné erupcie · 
Koronálne diery · 
Aktívne oblasti · 
Oblasť M · 
Koronálna kondenzácia
 |
| Javy súvisiace so slnečným diskom | 
Zatmenie Slnka · 
Astronomický prechod · 
Bishopov prstenec
 |
| Ostatné | 
Slnečná sústava · 
Pohyb Slnka · 
Slnečné dynamo · 
Slnečné spektrum · 
Slnečná aktivita · 
Slnečná radiácia · 
Rádiová búrka · 
Magnetická búrka
 |
**Fakulta práva Janka Jesenského Vysokej školy Danubius** je fakulta súkromnej Vysokej školy Danubius so sídlom v Sládkovičove. Poskytuje vysokoškolské právnické vzdelanie. Hlavným poslaním fakulty je poskytovať takú úroveň právnického vzdelania, aby sa jej absolventi dokázali úspešne uplatniť v právnej praxi nielen doma, ale aj v zahraničí.

Predstaviteľom fakulty je dekan, v súčasnosti ním je Prof. JUDr. Stanislav Mráz, CSc.

Fakulta sídli na Richterovej ulici č. 1171 v Sládkovičove, kde sa nachádza aj rektorát Vysokej školy Danubius.

Štúdium
-------

Fakulta poskytuje štúdium v odbore 3.4.1. Právo:

* bakalársky stupeň (Bc.) so štandardnou dĺžkou štúdia 3 roky v dennej forme;
* magisterský stupeň (Mgr.) so štandardnou dĺžkou štúdia 2 roky v dennej forme;;
* rigorózne konanie (JUDr. "iuris utriusque doctor").

Vnútorná organizácia fakulty
----------------------------

Hlavným samosprávnym orgánom fakulty je desať členný akademický senát, ktorý reprezentuje celú akademickú obec fakulty, pretože šesť členov je volených z radov akademických pracovníkov a štyria členovia z radov študentov. Na čele fakulty stojí dekan, ktorého na návrh akademického senátu fakulty vymenuváva a odvoláva rekto. Jednotliví prodekani sú po súhlasnom stanovisku akademického senátu menovaní dekanom fakulty, pričom ho zastupujú v zverenom úseku činnosti.

Dlhodobý vzdelávací a vedecký zámer fakulty formuluje vedecká rada, ktorá sa skladá z významných predstaviteľov právnych odborov nielen fakulty, ale aj širokej odbornej verejnosti.
Základnou organizačnou jednotkou fakulty sú katedry, ktoré zabezpečujú výučbu jednotlivých predmetov.

Katedry
-------

Fakulta sa delí na štyri katedry:

* Katedra dejín a teórie štátu a práva
* Katedra medzinárodného a európskeho práva
* Katedra súkromno-právnych disciplín
* Katedra verejno-právnych disciplín

Referencie
----------

1. ↑

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka fakulty
Súradnice: 42°04′05″S 19°30′58″V﻿ / ﻿42,068°S 19,516°V﻿ / 42.068; 19.516

Ulice v centre mesta
**Shkodër** alebo **Shkodra** (hist. slovenský názov **Skadar** alebo **Škodra**; južnoslovanský názov *Skadar*; po taliansky *Scutari*; po grécky *Skodra*) je jedno z najväčších miest Albánska, má 110 000 obyvateľov.

Dejiny
------

Od 3. storočia pred Kr. tu sídlili ilýrske kmene, roku 167 pred Kr. už tu existovalo Rímske mesto. Rimania mesto kolonizovali. V 4. storočí, mesto už patrilo pod Byzantskú ríšu, vzniklo tu biskupstvo. Medzi rokmi 1043 - 1360 patrilo Srbom, potom Benátkam a od roku 1392 Turkom. Napriek tomu Turci museli o mesto stále súperiť s Benátskou republikou, ktorá sa tu pokúšala získať moc, a nakoniec aj uspela - obnovila tu svoju vládu medzi rokmi 1396 až 1479. Osmanská ríša tu po obnovení svojej vlády rozšírila dovtedy neznámy islam; vznikli kúpele, bazár a mešity. Oslobodenie od cudzej nadvlády prišlo až po viac ako 400 rokoch neskôr - v roku 1913, rok po vzniku nezávislého Albánska. Za 1. svetovej vojny bolo obsadené vojskami Čiernej Hory a Srbska, v roku 1919 sa stal ale opäť albánskym mestom. O ďalších 20 rokov neskôr, v 2. svetovej vojne ho obsadili Taliani, rovnako ako celú krajinu. Po vojne sa tu zahájila industrializácia spojená zo socializmom stalinského typu. Podľa vzoru Číny prebehla kultúrna revolúcia, ktorá vyvrcholila zrušením náboženskej slobody a zbúraním všetkých kostolov a mešít. Na začiatku 90. rokoch minulého storočia tu došlo k nepokojom a protestom proti vtedajšiemu režimu; ten sa nakoniec v roku 1991 zrútil.

Charakter mesta
---------------

Shkodër leží neďaleko hranice s Čiernou Horou, na brehu známeho Skadarského jazera. Mesto má široké ulice, vybudované v dobe vlády Envera Hodžu. Na skale nad ním leží pevnosť Rosafa, kde sú zostatky starých kostolov a mešít. Jedným z najkrajších chrámov je rímskokatolícka Katedrála svätého Štefana v Skadari. Mesto je aj centrom rímskych katolíkov, ktorí žijú najmä v severnej časti Albánska. Sídli tu aj albánsky rímskokatolícky arcibiskup. Preteká tu rieka Drin, jedna z najvýznamnejších v celom Albánsku. Shkodër je aj centrom okresu Shkodër. Ako jedno z mála miest v krajine má Skadar napojenie na železničnú trať vedúcu z Drača do Čiernej Hory.

Partnerské mestá
----------------

* MNE  Bar, Čierna Hora

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Shkodër (mesto)**

| * z
* d
* u
Mestá v Albánsku |
| --- |
| 
* Apollonia
* Bajram Curri
* Ballsh
* Berat
* Bilisht
* Bulqizë
* Burrel
* Butrint
* Cërrik
* Çorovodë
* Delvinë
* Drač
* Elbasan
* Ersekë
* Fier
* Fushë-Krujë
* Gjirokastër
* Gramsh
* Has
* Himarë
* Kamzë
* Kavajë
* Këlcyrë
* Klos
* Konispol
* Koplik
* Korçë
* Krujë
* Krumë
* Kuçovë
* Kukës
* Laç
* Lezhë
* Libohova
* Librazhd
* Lushnjë
* Maliq
* Mamurras
* Mavrovë
* Memaliaj
* Patos
* Peqin
* Peshkopi
* Përmet
* Pogradec
* Poliçan
* Pukë
* Rrëshen
* Rrogozhinë
* Roskovec
* Sarandë
* Selenicë
* Shëngjin
* Shijak
* Shkodër
* Tepelenë
* **Tirana**
* Tropojë
* Valbonë
* Vlorë

 | Vlajka Albánska |
Pancetta arrotolata
Pancetta affumicata
**Pancetta** [pančetta] alebo **ventresca di maiale** [ventreska di maiále] je talianska slanina vyrábaná z bôčika, ktorý je niekoľko dní až týždňov ošetrený soľou a okorenený čiernym korením a niekedy aj ďalším korením. 

Pancetta sa bežne servíruje surová, nakrájaná na tenké plátky (tzv. *salumi*), často ako súčasť predjedla. Pri varení sa zvyčajne krája na kocky (tzv. *cubetti di pancetta*). 

Dva základné typy pancetty sú *arrotolata* (guľatá) a *stesa* (plochá). *Pancetta stesa*, do ktorej je pridaná capicola do stredu, sa nazýva *pancetta coppata*. *Pancetta arrotolata*, ktorá je údená, sa nazýva *pancetta affumicata*, a nijak neošetrená surová sa nazýva *pancetta fresca* (čerstvá pancetta).

Referencie
----------

1. ↑   *Eat pancetta raw, cook it to intensify taste* [online]. Associated Press, 2012-03-15, [cit. 2016-04-12]. Dostupné online. (angličtina)
2. ↑  VOS, Heidemarie. *Passion of a Foodie - An International Kitchen Companion*. [s.l.] : Strategic Book Publishing, 2010. Dostupné online. ISBN 978-1-934925-63-8. Kapitola PANCETTA, s. 398-399. (angličtina)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pancetta**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Pancetta na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*