**Mučeníčky z Valenciennes** († 17. a 23. október 1794, Valenciennes, Francúzsko) je skupina mníšok, ktoré boli popravené počas Veľkej francúzskej revolúcie. Katolícka cirkev ich uctieva ako blahoslavené.

Zoznam mučeníčok
----------------

Mučeníčky sú radené podľa dňa popravy:

* bl. Natália Vanotová (66 rokov, popravená 17. októbra 1794)
* bl. Laurentína Prinová (47 rokov, popravená 17. októbra 1794)
* bl. Mária Uršuľa Bourlová (43 rokov, popravená 17. októbra 1794)
* bl. Mária-Lujza Ducretová (38 rokov, popravená 17. októbra 1794)
* bl. Augustína Desjardinsová (34 rokov, popravená 17. októbra 1794)
* bl. Klotilda Angela Paillotová (55 rokov, popravená 23. októbra 1794)
* bl. Jozefína Lerouxová (47 rokov, popravená 23. októbra 1794)
* bl. Školastika Lerouxová (45 rokov, popravená 23. októbra 1794)
* bl. Mária-Františka Lacroixová (45 rokov, popravená 23. októbra 1794)
* bl. Kordula Barréová (44 rokov, popravená 23. októbra 1794)
* bl. Anna-Mária Errauxová (32 rokov, popravená 23. októbra 1794)

Historické okolnosti
--------------------

### Prenasledovanie

Po vypuknutí veľkej francúzskej revolúcie, aj keď ustal prvotný teror a masové zabíjanie, nastalo prenasledovanie katolíckej cirkvi. Uršulínsky kláštor musel pod vedením Klotildy Angely najprv predať časť pôdy, aby mohli zaplatiť dlhy, ktoré na ne uvalila nová vláda, a v roku 1790 museli deklarovať, či chcú jednotlivé sestry aj naďalej žiť v kláštore. Väčšina si zvolila túto možnosť, niektoré odišli ku svojim rodinám. V nasledujúcom roku začínajú silnieť útoky, aby sa prešli na „lepšiu" vieru. Mníšky pevne vyhlásili, že chcú zostať v jednote s Rímskokatolíckou cirkvou.

V roku 1792 vydalo Národné zhromaždenie dekrét, ktorým sa zakazovali akékoľvek rehoľné spoločnosti. Revolucionári vtrhli aj do Valenciennes a okrem iného zničili budovu klariského kláštora. Uršulínky a ďalšie sestry sa rozhodli odísť do mesta Mons v Belgicku, kde sa uchýlili do uršulínskeho kláštora.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| „ | Nech sa deje čokoľvek, ja zostanem! Budeme čakať s odvahou a ak to bude potrebné, s potešením zomrieme! | "|
| – bl. Klotilda Angela |

Habsburské vojská obsadili 11. novembra 1793 mesto Valenciennes. Počas tohto obdobia nastal v meste čas pokoja a stability. Preto sa mníšky rozhodli vrátiť, aby sa venovali apoštolátu a výchove dievčat. O rok neskôr sa však od júla približovali k regiónu povstalecké vojská, až kým v septembri nezískali znovu kontrolu nad mestom. Tí sa snažili obnoviť predchádzajúci režim v meste, preto začali znovu prenasledovať zasvätené osoby. V noci z 1. na 2. september 1793 vtrhli do uršulínskeho kláštora a zadržali sestry. Všetky boli obvinené z nepovolenej emigrácie a vykonávania nelegálnej činnosti, teda učenia katolíckeho náboženstva. Následne boli uväznené vo vlastnom kláštore, do ktorého boli privedené aj iné osoby podozrivé z porušenia dekrétu. V tomto konvente tiež sídlil aj tribunál.

### Súdny proces a poprava

Počas súdneho procesu sa predstavená rádu Klotilda Angela (ktorú do tejto funkcie zvolili v roku 1790) snažila prevziať na seba celú zodpovednosť, aby ušetrila životy svojich spolusestier. Revolucionári však odsúdili na smrť všetky mníšky. Po niekoľkotýždňovom neľudskom väznení tak boli popravené gilotínou, a to v dvoch skupinách. K vykonaniu rozsudku došlo najprv 17. októbra, keď prišli o život Natália Vanotová, Laurentína Prinová, Mária Uršuľa Bourlová, Mária-Lujza Ducretová a Augustína Desjardinsová. Sestry kráčali k popravisku neochvejne, ba dokonca až s akousi radosťou. Bl. Klotilda Angela po tejto poprave napísala neteri: „*Päť spolusestier už vystúpilo pod gilotínu s nevýslovnou odvahou a radosťou..."* O šesť dní neskôr, 23. októbra, boli popravené Klotilda Angela Paillotová, Jozefína Lerouxová, Školastika Lerouxová, Mária-Františka Lacroixová, Kordula Barréová a Anna-Mária Errauxová. Počas vystupovania na plošinu spievali viaceré hymny a loretánske litánie.

Podľa vtedajších zvykov boli pochované na miestnom cintoríne Saint-Roch. Ich hroby však neboli známe až do roku 1925, keď počas rozširovania cintorína natrafili na päť tiel, z ktorých jedno telo malo lebku otočenú smerom nadol. Následné analýzy preukázali, že išlo o päť žien. Predpokladá sa, že teda išlo o telá mučeníčok, pretože v tom čase bývali gilotínou sťatí len muži.

Uctievanie
----------

Skúmanie možnosti blahorečenia bolo zahájené 30. mája 1900. Za blahoslavené ich vyhlásil 13. júla 1920 pápež Benedikt XV.

Rímske martyrológium ich uvádza dvakrát: mníšky, ktoré zomreli v prvej skupine, majú pamätný deň 17. októbra, tie v druhej skupine 23. októbra. V praxi sa zvyknú sláviť spoločne 23. októbra, keď bola popravená ich opátka.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4   *BL. KLOTILDA ANGELA PAILLOTOVÁ A SPOL. rehoľníčky-mučeníčky (18. stor.)* [online]. katolici.szm.com, [cit. 2023-04-13]. Dostupné online.
2. 1 2 3 4   *Klotilda Angela a spoločníčky mučeníčky : Životopisy svätých* [online]. [Cit. 2023-04-13]. Dostupné online.
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  DELANNOY, Anne-Sophie. *Les bienheureuses Ursulines martyres de Valenciennes* [online]. marec 2022, [cit. 2023-04-13]. S. 10. Dostupné online. (francúzsky)
4. ↑   *Beatifications in the Pontificate of Pope Benedict XV* [online]. www.gcatholic.org, [cit. 2023-04-13]. Dostupné online.
5. 1 2 3   *Bl. Josephine Leroux* [online]. www.poorclares-belleville.info, [cit. 2023-04-13]. Dostupné online. (anglicky)
6. ↑   *Životopisy svätých - Blog - Jana | Moja Komunita* [online]. www.mojakomunita.sk, [cit. 2023-04-13]. Dostupné online.
7. ↑  CATHOLIC CHURCH. *Martyrologium Romanum (2004)*. [s.l.] : [s.n.], 2004. 17. október. Dostupné online.
8. ↑  CATHOLIC CHURCH. *Martyrologium Romanum (2004)*. [s.l.] : [s.n.], 2004. 23. október. Dostupné online.

Literatúra
----------

* Les bienheureuses Ursulines martyres de Valenciennes (francúzsky)
* Loridan J.: Les Ursulines de Valenciennes avant et pendant la terreur (Paríž: 1901, francúzsky)

Pozri aj
--------

* Zoznam svätcov Katolíckej cirkvi
* Rímske martyrológium