**Kľúč** alebo **notový kľúč** je grafický symbol, ktorý sa nachádza na začiatku každého riadku notovej osnovy alebo niekedy aj vo vnútri riadku, a ktorý definuje, akú výšku tónu reprezentujú jednotlivé riadky (linajky) notovej osnovy. Každý kľúč definuje jeden konkrétny tón, ktorý nazývame *referenčný tón*.

Druhy kľúčov
------------

### Husľový kľúč

Husľový kľúč je najčastejšie požívaným kľúčom. Jeho referenčný tón je *g¹*, ktoré sa nachádza na druhej linajke zospodu (linajky notovej osnovy sa vždy počítajú zospodu), preto sa niekedy nazýva aj *G kľúč*. Ukazuje naň začiatok kľúča.[chýba zdroj]

Historický vývin husľového kľúča
Husľový kľúč vznikol niekedy na prelome 12. a 13. storočia. Jeho grafická podoba sa postupne vyvíjala z písmena „G". Svoj ozdobný hák získal možno z písmena „d".

Husľový kľúč sa používa na zápis nôt huslí, dychových nástrojov, pre pravú ruku klávesových nástrojov a aj vo väčšine nôt pre spevácke hlasy. Prípadne sa môže použiť aj pre ľavú ruku klávesových 
nástrojov, alebo nástrojov, ktorých partitúra je zvyčajne notovaná v nízkych tónoch – a to v prípade, že tieto hrajú dlhšiu dobu pomerne vysoké tóny. Znižuje to počet použitých pomocných linajok čím je notový zápis prehľadnejší.

#### Francúzsky husľový kľúč

Francúzsky husľový kľúč je v podstate husľový kľúč posunutý o jeden riadok nadol, čiže referenčné *g¹* je na prvej linajke.

Kľúč sa používal hlavne v 17. a 18. storočí vo Francúzsku pre husle a flautu. V súčasnosti sa používa len veľmi zriedka pre klarinet či trúbku.

### Basový kľúč

Basový kľúč má referenčný tón „malé f", ktoré sa nachádza v tomto kľúči na štvrtej linajke a jeho poloha je označená dvoma bodkami.

Basový kľúč vznikol v 11. storočí. Pôvodne sa označoval písmenom F a ukazoval na tretiu linajku (*barytónový kľúč*). Až neskôr sa posunul o linajku vyššie. Zriedka sa používal aj tvz. *subbasový kľúč'*, ktorý je naopak posunutý o linajku vyššie ako bežný basový kľúč, takže „malé f" sa nachádza na najvrchnejšej, piatej linajke.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| A |  |  |
| porovnanie barytónového, klasického
basového a subbasového kľúča |

Basový kľúč sa používa na zápis nôt pre veľké sláčikové nástroje, violončelo a kontrabas, niektorých dychových nástrojov (napr. fagot, tuba …), pre ľavú ruku klávesových nástrojov a tiež pre najnižší mužský hlas *bas*.

### C kľúče

C-kľúč má refrenčný tón *c¹*, ktorého polohu označuje stred kľúča.

Kľúč zaviedol Petulo okolo roku 1025 (a). Stred kľúča mohol ukazovať na ktorúkoľvek linajku. Tón *c¹* má tú výhodu, že ho dokáže zaspievať ktorýkoľvek spevácky hlas. Kľúč sa potom prispôsoboval výške hlasu tak, aby bolo potrebné použiť čo najmenej pomocných linajok. Takto sa potom rozlišoval *Sopránový kľúč* (b), *Mezosopránový kľúč* (c), *Altový kľúč* (niekedy nazývaný tiež *violový kľúč*) (d), *Tenorový kľúč* (e) a *Barytónový kľúč* (f):

V súčasnosti sa ešte niekedy používa *Altový kľúč* (napr. pre tombón a violu), prípadne aj *Tenorový kľúč* (napr. pre tombón, violu a violončelo).

Oktávové kľúče
--------------

Ide o kľúče posunuté o jednu, alebo viac oktáv, čo sa označuje číslom 8 alebo 15, ktoré sa píše nad alebo pod kľúčom.

Husľový kľúč s notami transponovanými o oktávu nižšie sa používa pre gitaru. Niekedy sa však označenie vynecháva a noty sa píšu v bežnom husľovom kľúči, aj keď sa hrajú o oktávu nižšie. Podobne sa noty pre kontrabas zapisujú v basovom kľúči, ale hrajú sa o oktávu nižšie. Podľa správnosti by takéto noty mali byť zapísané s basovým kľúčom s osmičkou dole, ibaže takýto zápis sa nepoužíva.

Tabulatúra
----------

Tabulatúra sa niekedy používa namiesto kľúčov. V tom prípade nepredstavuje klasické hudobné linajky, ale napr. struny na gitare (taká tabulatúra má 6 linajek). Do tabulatúry sa nezapisujú noty, ale čísla, ktoré vyjadrujú na ktorom pražci sa má nota hrať.