**Aldóza** je monosacharid s uhlíkovou kostrou zakončenou karbonylovou skupinou, ktorá z nej robí aldehyd, a hydroxylovými skupinami na všetkých ostatných uhlíkoch. Aldózy sa odlišujú od ketóz, ktoré majú karbonylovú skupinu na druhom uhlíku od konca, čo z nich robí ketóny.

Štruktúra
---------

Fischerova projekcia glyceraldehydu
Ako ostatné sacharidy, jednoduché aldózy majú všeobecný vzorec C*n*(H2O)*n*. Keďze formaldehyd (n=1) a glykoaldehyd (n=2) nie sú bežne považované za cukry, najjednoduchšou aldózou je trióza glyceraldehyd, ktorá má tri uhlíky.

Keďže majú aspoň jedno asymetrické uhlíkové centrum, všetky aldózy vykazujú stereoizomériu. Aldózy existujú ako D-forma alebo L-forma. Toto je možné určiť podľa chirality asymetrického uhlíka, ktorý je najďalej od aldehydovej skupiny, teda predposledného uhlíka v reťazci. Aldózy s alkoholovými skupinami napravo vo Fischerovej projekcii sú D-aldózy a tie s alkoholovými skupinami napravo sú L-aldózy. D-aldózy sa v prírode vyskytujú častejšie.

Príklady aldóz zahŕňajú glyceraldehyd, erytrózu, ribózu, glukózu a galaktózu. Ketózy a aldózy sa dajú chemicky rozlíšiť pomocou Seliwanoffovej skúšky, kde sa vzorka zahreje s rezorcinolom. Test spočíva v dehydratačnej reakcii, ktorá prebieha rýchlejšie u ketóz, takže zatiaľ čo aldózy reagujú pomaly za tvorby slaboružovej farby, ketózy reagujú rýchlo a tvoria tmavočervenú farbu.

Aldózy môžu izomerizovať na ketózy cez Lobry-de Bruyn-van Ekensteinovu transformáciu.

Názvoslovie a bežné aldózy
--------------------------

„Rodokmeň" aldóz: (1) D-(+)-glyceraldehyd; (2a) D-(−)-erytróza; (2b) D-(−)-treóza; (3a) D-(−)-ribóza; (3b) D-(−)-arabinóza; (3c) D-(+)-xylóza; (3d) D-(−)-lyxóza; (4a) D-(+)-alóza; (4b) D-(+)-altróza; (4c) D-(+)-glukóza; (4d) D-(+)-manóza; (4e) D-(−)-gulóza; (4f) D-(−)-idóza; (4g) D-(+)-galaktóza; (4h) D-(+)-talóza
Aldózy sú rozlišované podľa počtu uhlíkov v hlavnom reťazci. Minimálny počet uhlíkov v uhlíkovej kostre na to, aby molekula bola považovaná za sacharid, je 3, a sacharidy s troma uhlíkmi sa nazývajú triózy. Jedinou aldotriózou je glyceraldehyd, ktorý má jedno chirálne centrum s dvoma enantiomérmi, L- a D-glyceraldehydom.

Medzi bežné aldózy patria:

* Trióza: glyceraldehyd
* Tetróza: erytróza, treóza
* Pentóza: ribóza, arabinóza, xylóza, lyxóza
* Hexóza: glukóza, galaktóza

Najčastejšie popisovanou kategóriou aldóz sú tie, ktoré majú 6 uhlíkov, aldohexózy. Aldohexózy, ktorú sú bežne označované triviálnymi názvami, sú:

* D-(+)-Alóza

* D-(+)-Altróza
* D-(+)-Glukóza
* D-(+)-Manóza
* D-(−)-Gulóza
* D-(+)-Idóza
* D-(+)-Galaktóza
* D-(+)-Talóza

Stereochémia
------------

Aldózy sú bežne označované názvami, ktoré sú špecifické pre konkrétny stereoizomér. Toto je veľmi dôležité hlavne v biochémii, kde vie mnoho živých systémov využiť len jeden enantiomér sacharidu, ale nie ten druhý. Aldózy však nie sú obmedzené na jednu konformáciu: môžu a menia sa z jednej formy na druhú.

Aldózy môžu tautomerizovať na ketózy v dynamickom procese s enolovým intermediátom (presnejšie endiolovým). Tento proces je vratný, takže sa dá povedať, že ketózy a aldózy existujú vo vzájomnej rovnováhe. Aldehydy a ketóny sú však takmer vždy omnoho stabilnejšie, než ich enolová forma, takže aldo- a keto-formy zvyčajne dominujú. Tento proces s enolovým medziproduktom umožňuje stereoizomerizáciu. Zásadité roztoky urýchľujú vzájomnú premenu izomérov.

Sacharidy s viac ako 4 uhlíkmi existujú v rovnováhe medzi uzavretým kruhom (cyklickou formou) a otvoreným reťazcom. Cyklické aldózy sú zvyčajne znázorňované pomocou Haworthovej projekcie, otvorené reťazce potom pomocou Fischerovej projekcie. Obe projekcie reprezentujú dôležité stereochemické informácie foriem, ktoré zobrazujú.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  1937-, Mathews, Christopher K.. *Biochemistry*. 3rd. vyd. San Francisco, Calif. : Benjamin Cummings, 2000. ISBN 0805330666. S. 280–293.
2. ↑  BERG, J.M.. *Biochemistry*. 6th. vyd. New York : W. H. Freeman and Company, 2006.
3. ↑   *Seliwanoff's Test* [online]. Harper College, [cit. 2021-02-20]. Dostupné online. Archivované 2017-12-16 z originálu.
4. ↑  SOLOMONS, T.W. Graham. *Organic Chemistry*. [s.l.] : John Wiley & Sons Inc. 2008. S. 1044.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Aldose na anglickej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |