**Prasličkorasty** (lat. *Equisetophyta*, *Sphenopsida*, *Sphenophytina*) alebo **prasličky** (iný názov: **equisetidová (vývojová) vetva**; lat. *Equisetidae*, *Equisetopsida* [v širšom zmysle], *Equisetatae*, *Articulatae*, *Articulata*) sú veľký taxón výtrusných cievnatých rastlín, často považovaný za oddelenie, podtriedu či triedu. Sú to prevažne suchozemské rastliny, ktoré svoj najväčší rozvoj dosiahli v karbóne. 

**Prasličky** v užšom zmysle (*Equisetopsida* v užšom zmysle) je taxón v rámci prasličkorastov tvorený recentnými prasličkorastmi a tou časťou vyhynutých prasličkorastov, ktorá je s nimi najviac príbuzná. Prasličky v užšom zmysle konkrétne pozostávajú z jediného radu prasličkotvaré (*Equisetales*) v širšom zmysle, namiesto ktorého však niektorí autori majú dva rady: prasličkotvaré (*Equisetales*) v užšom zmysle a kalamity (*Calamitales*). Latinský názov *Equisetopsida* má okrem vyššie uvedených dvoch významov ešte tretí význam - v najširšom zmysle ide o synonymum cievnatých rastlín (*Embryophyta*).

Charakteristika
---------------

Dnes prežívajúce zástupce sú zvyčajne rozkonárené byle so zakrpatenými listami, ktoré priliehajú k stonke. Ich stonky sú duté, článkované a rýhované. Členia sa na silnejšie *nódy* (uzly) a stonkové články *internódiá*. Stredom stonky vedie centrálna dutina a okolo nej sú bočné (valekulárne) dutiny, ktoré sú v závislosti od druhu menšieho priemeru alebo rovnaké ako centrálna dutina. Stonky sú krehké, inkrustované oxidom kremičitým, obsahujú lignín a suberín. Ak sa rozkonárujú, rozkonárujú sa praslenovito, čo znamená, že bočné konáriky dookola obrastajú hlavnú stonku. Listy sú často nezelené a na báze zrastajú. Väčšina asimilačného pletiva prasličiek sa nenachádza v listoch, ale v podpokožkovej kôre. Ich podzemky sú bohato rozkonárené. 

Výtrusnicový klas prasličky roľnej (*Eqisetum arvense*)
Prasličky netvoria kvety a teda ani semená. Rozmnožujú sa výtrusmi (spórmi), ktoré vznikajú vo výtrusniciach vyrastajúcich na spodnej strane sporangioforov - špeciálne uspôsobených listov. Tieto listy majú tvar šesťbokých doštičiek usporiadaných v praslenoch, ktoréí spolu vytvárajú tzv. výtrusnicový klas. Výtrusy nesú útvary zvané haptery, ktoré sa za vlhka skrúcajú a za sucha otvárajú. Haptery napomáhajú šíreniu spór. Pohlavné bunky sa tvoria na zelenom gametofyte, ktorý vyrastie zo spóry.

História
--------

Najstaršie nálezy prasličkorastov pochádzajú z devónu, z obdobia pred 408-360 miliónmi rokov. V karbóne dosahovali stromovitý vzhľad s výškou až 30 metrov, a tvorili rozsiehle pralesy na močaristých pôdach. V perme však začali ustupovať a do dnešnej doby prežilo iba niekoľko druhov.

Výskyt
------

Rozšírené sú kozmopolitne okrem Austrálie, Antarktídy a Nového Zélandu. Najväčší počet druhov reastie na severnej pologuli medzi 40° a 60° zemepisnej šírky. Darí sa im na vlhkých stanovišitach.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Prasličkorasty**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Prasličkorasty**

Zdroje
------

1. 1 2  Pozri Systém PPG I
2. ↑  rastlina; kalamity. In: Encyklopédia Zeme 1983, S. 509
3. ↑
4. ↑  MIČIETA, K. et al. Fylogenéza a morfogenéza cievnatých rastlín. 2018, S. 54