recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Daniel Caban** bol slovenský evanjelický kňaz, ktorý zrejme pochádzal z Krupiny, alebo tu aspoň pôsobil začiatkom 17. storočia. O Cabanovom živote sa veľa nevie, informácie o ňom máme len v súvislosti s národnostným konfliktom v meste medzi Slovákmi (i Maďarmi) s Nemcami.

Kontext konfliktu
-----------------

Minimálne od 14. storočia (Privilegium pro Slavis) dochádzalo vo viacerých slovenských mestách, respektíve v mestách po celom Uhorsku, k národnostným konfliktom s Nemcami. Tí mnohokrát odmietali vpustiť starousadlých Slovákov či Maďarov na vedúce mestské pozície a nedodržiavali starodávne zvyklosti o paritnom zastúpení prítomných národností vo vedení.

V Krupine mali podobný problém. Slováci sa tu spájali proti Nemcom s Maďarmi, nedokázali sa však dovolať svojich práv. V roku 1608 vydali v Uhorsku národnostný zákon, ktorý nakazoval rovnoprávne zastúpenie všetkých národností na úrovni miestnej správy. Krátko nato sa na sneme krupinskí Slováci sťažujú, že Nemci toto nariadenie nerešpektujú. Poriadok musel zriadiť až nádvorník (palatín) Juraj Turzo, ktorý bol známy podporovateľ Slovákov i protestantizmu.

Na čele Krupiny sa tak približne od roku 1610 striedali nemeckí, maďarskí a slovenskí zástupcovia. V mestskej rade mala každá národnosť troch členov. Napätie v meste však pokračovalo.

Caban ako vodca povstania
-------------------------

Povstanie sa rozhorelo v roku 1614 počas voľby mestského farára. V meste vypuklo povstanie tamojších Slovákov, na ktorého čele stál údajne práve Caban. To nebolo úspešné a Nemci sa s ním kruto porátali. 

Podľa niektorých názorov bol kňaz uškrtený Nemcami na výstrahu, podľa iných ho zaškrtili pri potýčkach v meste*.* Aspoň jedného ďalšieho povstalca popravili sťatím. Časť slovenských mešťanov z mesta buď vyhnali, alebo utiekla pred represáliami. 

Cabanovu národnosť vieme vďaka nemeckým zápiskom. Tí ho v dokumentoch označujú ako "*Windische prediger*", teda *slovenský kazateľ*.

Referencie
----------

1. ↑  MAREK, Miloš. *Národnosti Uhorska* [online]. [Cit. 2021-07-30]. Dostupné online.
2. ↑  BARTL, Július; ŠKVARNA, Dušan. *Slovak History: Chronology & Lexicon*. [s.l.] : Bolchazy-Carducci Publishers, 2002. Google-Books-ID: 3orG2yZ9mBkC. Dostupné online. ISBN 978-0-86516-444-4. (po anglicky)
3. ↑
4. ↑  SLÁVIK, Ján. Slovenské „povstanie" v Krupine roku 1614. Príspevok k objasneniu národnostných pomerov XVII. storočia.. *Slovenské pohľady, 1909, roč. 29, s. 5-6*.
5. ↑  MAREK, Miloš. *Národnosti Uhorska* [online]. [Cit. 2021-07-30]. Dostupné online.
**Hromadný bod** množiny *M* je bod, v okolí ktorého sa hromadí nekonečne veľa bodov množiny *M*. Podstata hromadného bodu nachádza svoj zmysel pri definovaní spojitých štruktúr. Príkladom môže byť limita a derivácia, ktoré vo svojej definícií obsahujú pojem hromadného bodu, v ktorého okolí má zmysel uvažovať proces približovania sa k určitej hodnote.

Definícia hromadného bodu
-------------------------

Nech {\displaystyle x\_{0}\in \mathbb {R} }. Hovoríme, že {\displaystyle x\_{0}} je hromadný bod množiny {\displaystyle M} práve vtedy, keď pre každé jeho prstencové okolie {\displaystyle {\mathcal {P}}(x\_{0})} existuje bod {\displaystyle x\in M} s vlastnosťou {\displaystyle x\in {\mathcal {P}}\cap M} a zároveň {\displaystyle x\neq x\_{0}}.

Definíciu možno chápať tak, že v ľubovoľne malom okolí hromadného bodu, vždy existujú body množiny *M*. V samotnej definícii limity sa pod zápisom {\displaystyle \lim \_{x\to a}f(x)} myslí, že bod *a* je hromadný bod definičného oboru funkcie *f*. Problém by mohol nastať v prípade, že bod *a* by nebol hromadným bodom definičného oboru funkcie. V tomto prípade by bolo nezmyselné definovať proces približovania k nejakej hodnote v rámci jeho prstencového okolia, ktorého body nie sú pre túto funkciu definované. 

### Príklad

Možno dokázať, že množina {\displaystyle M=\{1/n;\;n\in \mathbb {N} \}} má hromadný bod {\displaystyle n\_{0}=0}. Stačí podľa definície zvoliť prstencové okolie bodu 0, {\displaystyle {\mathcal {P}}(0):=(0;\xi )}. Dokážeme, že pre ľubovoľne malé {\displaystyle \xi >0} existuje prvok {\displaystyle m\in M} s vlastnosťami podľa definície. Majú platiť nasledovné nerovnosti  

{\displaystyle 0<{\frac {1}{n}}<\xi }

Keďže množina je obmedzená pre prirodzené čísla, stačí písať jednu nerovnosť  

{\displaystyle {\frac {1}{n}}<\xi }

Jednoduchou úvahou možno zistiť, že 

{\displaystyle {\frac {1}{\xi }}<n}

Preto stačí zvoliť vyhovujúci bod  

{\displaystyle m={\frac {1}{\left\lceil {\frac {1}{\xi }}\right\rceil +1}}}

Týmto spôsobom sa našlo vyhovujúce {\displaystyle m\in M}, ktoré leží v ľubovoľnom okolí bodu 0 a zároveň nie je rovné 0.
**Melanippos** (starogr. *Μελάνιππος* – *Melanippos*) je v gréckej mytológii syn Tébana Astaka, jeden z obracov Téb vo vojne s Argom.

Statočný tébsky bojovník Melanippos pri obrane svojho mesta kopijou smrteľne zranil kalydónskeho hrdinu Tydea, jedného z vodcov vojenskej výpravy *siedmich proti Tébam*. Melanippos ale vzápätí umrel rukou argejskeho vodcu Amfiaraa, ktorý jeho uťatú hlavu priniesol umierajúcemu Tydeovi. Tydeus sa na jeho hlavu vrhol s barbarskou vášňou odhodlaný mu vycicať mozog, aby si tak obnovil životnú silu. Aj keď bola vojna neľudská, mala svoje zákony a tie kanibalizmus nepripúšťali. Tento odporný výjav sa nepáčil ani bohyni Aténe, ktorá Tydeovi už niesla čašu nesmrteľnosti v snahe mu pomôcť, pohoršená ho ponechala svojmu osudu a Tydeus zahynul v šialených mukách.

Podľa historika Herodota, sikyónsky tyran Klesthenes zakázal v Sikyóne uctievanie argejského vodcu Adrasta, Sikyónčanmi oslavovaného namiesto boha Dionýza, ktorého kult obnovil a namiesto Adrasta prikázal uctievať tébskeho hrdinu Melanippa.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 289.
2. ↑   *Atlas mytológie*. Bratislava : Ikar, 2001. ISBN 80-551-0152-3. S. 128.
3. ↑  Apollodoros, *Bibliotheca*, 1,8,5.
4. ↑  Herodotos, *História*, 5,67.
Súradnice: 49°19′S 6°45′V﻿ / ﻿49,317°S 6,750°V﻿ / 49.317; 6.750

**Saarlouis** (franc. *Sarrelouis*) je mesto v nemeckej spolkovej krajine Sársko. 

Bolo založené v roku 1680 ako vojenská pevnosť na obranu územia, ktoré Francúzsku prisúdil Nijmegenský mier. Pomenované je podľa rieky Sáry a kráľa Ľudovíta XIV. (toho symbolizujú aj slnko a ľalie v mestskom znaku). Plány mesta navrhol Sébastien Le Prestre de Vauban. Od roku 1815 bolo súčasťou Pruska. V rokoch 1936 až 1945 nieslo oficiálny názov *Saarlautern*.

K mestu patria aj nasledujúce predmestia: Beaumarais, Fraulautern, Lisdorf, Neuforweiler, Picard, Roden, Steinrausch. V Rodene je významný riečny prístav. Najdôležitejším priemyslom je výroba automobilov Ford Focus. V meste sídli Luftlandebrigade 26 Saarland, ktorá má viac ako tri tisícky vojakov. Významnými pamiatkami sú baroková budova komandatúry, katolícky kostol svätého Ľudovíta a moderná budova radnice z roku 1954.

V roku 1986 nadviazal Saarlouis družobné vzťahy s Eisenhüttenstadtom. Bolo to historicky prvé partnerstvo medzi západonemeckým a východonemeckým mestom.

Osobnosti mesta
---------------

* Michel Ney (\* 1769 – † 1815), francúzsky maršal
* Paul von Lettow-Vorbeck (\* 1870 – † 1964), generál a politik

Partnerské mestá
----------------

* Bochnia, Poľsko, 2001
* Eisenhüttenstadt, Nemecko, 1986
* Matiguás, Nikaragua, 1986
* Saint-Nazaire, Francúzsko, 1969

Referencie
----------

1. ↑  . Dostupné online.
2. ↑  . Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Saarlouis**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Saarlouis na českej Wikipédii.*
O rovnomennom filme pozri *Great Balls Of Fire (film).*
**„Great Balls Of Fire"** je názov rokenrolovej piesne, ktorú v roku 1957 napísali autori Otis Blackwell a Jack Hammer.

Nahrávka od Jerry Lee Lewisa
----------------------------

Najznámejší interpret tejto piesne je Jerry Lee Lewis, ktorý ju nahral v Sun Studio v Memphise (USA) pod svojim vydavateľstvom - spoločnosťou Sun Record 8. októbra 1957. Pieseň vyšla na 45 otáčkovej singlovej platni v novembri 1957. Pieseň čoskoro obsadila 2. miesto v rebríčku *Billboard Hot 100*, 3. miesto v 
R&B rebríčku a 1. miesto v country rebríčku. Pieseň sa umiestnila na 1. mieste i v UK pop rebríčku. 

Skladba „Great Balls of Fire" sa v rebríčku *500 najväčších piesní všetkých čias* časopisu *Rolling Stone* umiestnila na 96. mieste.

Pôvod názvu
-----------

Pôvod názvu piesne pochádza z juhu USA. Tu ho používajú prívrženci Letničného hnutia, ktorý týmto výrazom označujú moment zo svätého písma, kedy Duch Svätý zostúpil na apoštolov, ktorí začali rozprávať rôznymi jazykmi.

Iní interpreti
--------------

Pieseň „Great Balls of Fire" nahrali po Lewisovi ešte iní interpreti. Medzi najznámejšie jej cover verzie sú od interpretov: New Grass Revival (rýchla bluegrassová verzia z roku 1972), Electric Light Orchestra (1974), Dolly Parton (1979), hudobník Teitur (2006), The Misfits (na albume *Project 1950* z roku 2003), skupina Offenbach (2007).
Španielsku verziu s názvom „Grandes luces de fuego" nahrala v roku 1989 mexická skupina OV7.
**Josh Hartnett** (angl. Joshua Daniel Hartnett; \* 21. júl 1978, Saint Paul, Minnesota, USA) je americký herec a producent. Je známy z filmov ako *Halloween: H20* (1998), *Pearl Harbor* (2001), *Detektívy z Hollywoodu* (2003), *Sin City – mesto hriechu* (2005), *Noc dlhá 30 dní* (2007), *Útek do divočiny* (2007), *V zajatí snehu* (2017), *Rozhnevaný muž* (2021) či z televízneho seriálu *Penny Dreadful* (2014 - 2016).

Detstvo a mladosť
-----------------

Hartnett sa narodil v Saint Paul, v štáte Minnesota. Vyrastal s otcom a nevlastnou matkou. Bol vychovávaný ako katolík. Po ukončení školy sa presťahoval do New Yorku, aby mohol navštevovať divadelné konzervatórium. Štúdium nedokončil a presťahoval sa do Los Angeles.

Kariéra
-------

V roku 1998 získal výraznú úlohu vo filme *Halloween: H20*, kde si zahral po boku Jamie Lee Curtis. V rovnakom roku, bol tiež obsadený do filmu *Fakulta*, kde si zahral po boku hercov ako Piper Laurie, Salma Hayek, Famke Janssen, Elijah Wood či Jordana Brewster. 

Stal sa obľúbeným hercom a získaval viacero filmových ponúk. Na začiatku roku 2000 bol niekoľko krát oslovený, aby si zahral Supermana, ale Hartnett odmietol, pretože sa nechcel zaviazať k jednej postave. Tiež bol obsadený do filmu *Divoká krv*, ale uprednostnil film *Pearl Harbor*, ktorý mal premiéru v roku 2001. O rok neskôr, hral hlavnú úlohu spoločne so Shannyn Sossamon vo filme *40 dní a 40 nocí*. 

V roku 2004 si zahral v dráme *Miluj ma! Prosím*, po boku Diane Kruger. V roku 2006 hral vo filme *Čierna Dahlia*, kde Hartnett potvrdil svoju účasť ešte päť rokov pred natáčaním, pretože sa mu veľmi páčila myšlienka filmu. V rovnakom roku hral v akčnej komédii *Nabiť a zabiť*. 

V roku 2014 sa pripojil k hereckému natáčaniu televízneho seriálu *Penny Dreadful*, ktorý sa natáčal do roku 2016. O rok neskôr, si zahral hlavnú úlohu vo filme *V zajatí snehu*. V roku 2022 získal hlavnú úlohu v televíznom seriály *The Fear Index* a tiež bol obsadený do filmu *Oppenheimer*, ktorý bude mať premiéru v roku 2023.

Súkromný život
--------------

Od roku 2012 tvoril pár s anglickou herečkou Tamsin Egerton, za ktorú sa v roku 2021 oženil. Majú spolu tri deti.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Josh Hartnett**

Externé odkazy
--------------

* Josh Hartnett v Internet Movie Database (po anglicky)
* Josh Hartnett v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Josh Hartnett na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 14071520d
* GND: 140985204
* ISNI: 0000 0001 1450 6975
* LCCN: no00010839
* NK ČR: xx0059238
* VIAF: 85682567
* WorldCat: lccn-no00010839
**Anilín** (systematický názov **benzénamín**, **fenylamín**, zriedkavo **aminobenzén**) je bezfarebná, na svetle žltnúca, charakteristicky zapáchajúca kvapalina. Je to najjednoduchší aromatický amín, aminoskupina je priamo viazaná na aromatické jadro.

História
--------

Anilín bol prvýkrát izolovaný ako neznámy produkt deštrukčnej destilácie indiga v roku 1826. V roku 1834 ho Friedrich Runge izoloval z čiernouhoľného dechtu. Chemik Fritzsche reakciou hydroxidu draselného s indigom olejovitú substanciu, ktorú nazval anilín. Názov pochádza z latinského názvu rastliny, z ktorej sa pôvodne získavalo indigo — *Indigofera anil*. Ruský chemik Zinin získal anilín kyslou redukciou nitrobenzénu. 

Až August Wilhelm von Hoffmann dokázal, že všetky tieto látky, hoci boli pripravené rôznym spôsobom, sú identické.

Vlastnosti
----------

### Fyzikálne vlastnosti

Anilín je pri normálnych podmienkach olejovitá, takmer bezfarebná kvapalina, na svetla a vzduchu mierne oxiduje, čo spôsobuje jeho postupné žltnutie. Teplota topenia je −6,3 °C a teplota varu 184,13 °C. Ostatné fyzikálne vlastnosti anilínu sú uvedené v tabuľke. Podobne ako väčšina amínov zapácha anilín po rybách. Je ľahko zápalný, horí dymivým plameňom.

### Chemické vlastnosti

Anilín je v zmysle Bronstedovej teórie slabou zásadou — pH jeho nasýteného vodného roztoku je 8,9. Zásaditosť anilínu v porovnaní s jeho alifatickým analógom cyklohexylamínom je 106-krát nižšia. Je to spôsobené interakciou voľného elektrónového páru atómu dusíka s π-elektrónmi aromatického jadra. 

Anilín reaguje so silnými minerálnymi kyselinami (napr. HCl) za vzniku solí:

C6H5–NH2 + HCl → C6H5–NH3+ Cl−
Podobne ako fenol, aj anilín reaguje pri elektrofilných substitučných reakciách ochotnejšie než benzén a tie prebiehajú aj do tretieho a vyššieho stupňa:

### Toxicita

Anilín patrí medzi pomerne silné jedy — toxicky pôsobí pri vdychovaní výparov, pri styku s pokožkou a pri požití. Prejavy otravy sú bolesť hlavy, cyanóza, malátnosť, strata orientácie, výnimočne kŕčové stavy. Dlhodobé vdychovanie pár resp. expozícia pokožky bez ochranných pomôcok môže viesť k poruchám nervovej sústavy a hemolýze.

Výroba
------

Anilín sa vyrába prevažne dvojstupňovou syntézou z benzénu — v prvom stupni sa nitračnou zmesou pôsobí na benzén a vzniká nitrobenzén. V druhom stupni redukciou nitrobenzénu železom v prostredí kyseliny chlorovodíkovej alebo katalytickou hydrogenáciou vzniká anilín. 

Druhý spôsob výroby spočíva v amonolýze fenolu za prítomnosti Al2O3.SiO2 ako katalyzátora.

Použitie
--------

Anilín má veľmi široké spektrum použitia, či už v priemyselnej alebo laboratórnej praxi. V priemyselnej chémii slúži na výrobu cyklohexylamínu, acetanilidu, benzochinónu, difenylamínu, indiga, farbív a rôznych liečív (antibiotikum sulfanylamid). 

V laboratórnej praxi má anilín významné postavenie najmä preto, že jeho reakciou s kyselinou dusitou pri nižších teplotách vzniká diazóniová soľ, ktorá je vhodná na syntézu mnohých dôležitých zlúčenín:

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Anilín**
**Angel's Feather** (jap.: エンジェルズフェザー) je dvojdielne OVA. Vzniklo na základe počítačovej hry, ktorú vytvorila spoločnosť BlueImpact a ktorá bola uvedená na trh 25. apríla 2005.

Príbeh
------

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Šó Hamura, víťaz národného šampionátu v kende, prestúpi na chlapčenskú súkromnú školu. Myslel si, že tu stretne svojho strateného mladšieho brata, ale Kai to dôrazne popiera. V škole sa stanú zvláštne veci a nejako sa týkajú magického sveta nazývaného Winfield.

Ľudia s bielymi krídlami mierumilovne žili v kráľovstve ďaleko od ľudského sveta. Ale na ich mier sa vrhol čierny tieň. Objavili sa mutanti s čiernymi krídlami. Mali magické sily, ktoré ľudia s bielymi krídlami nemali a s použitím týchto síl začali panovať v kráľovstve. Kráľ a kráľovná sa stali ich obeťami a boli zavraždení. Kráľov dôverník zachránil princa pred nepriateľmi a vzal ho do tajne do ľudského sveta.

Kráľ mal malého brata. Zaľúbil sa do ženy z ľudského sveta a pre túto zakázanú lásku opustil kráľovstvo. Na neho sa tiež zamerali čiernokrídli mutanti a on zahynul pri záchrane svojej ženy a novorodených dvojčiat.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Postavy
-------

* Misonou Kai *(hlas: Hikaru Midorikawa)*
* Hamura Shou *(hlas: Kappei Yamaguchi)*
* Kurisu Osaka *(hlas: Chihiro Suzuki)*
* Shion Toudou *(hlas: Hideo Ishikawa)*
* Anri Chikura *(hlas: Kouki Miyata)*
* Uesugi Nagi *(hlas: Takurou Nakakuni)*
* Sena Mizuochi *(hlas: Yasunori Masutani)*
* Naoto Aoki *(hlas: Daisuke Kishio)*
* Ran Sakakibara *(hlas: Juurouta Kosugi)*
* Reiya Wakabayashi *(hlas: Kazuhiko Inoue)*
* Kyouhei *(hlas: Tetsuya Kakihara)*
* Nakajyou Yuuto *(hlas: Wataru Hatano)*

Hudba
-----

* *Úvodná zvučka:* „ROCK STAR" od Kakihara Tetsuya & Hatano Wataru
* *Záverečná zvučka:* „LAST SONG" od Ishikawa Hideo & Suzuki Chihiro

Externé odkazy
--------------

* anidb.net
**Philip Pullman** (\* 19. október 1946, Norwich, Spojené kráľovstvo) je britský spisovateľ.

Už v detstve stratil otca, ktorý bol pilotom Royal Air Force. Vyrastal tak len so svojou matkou, nevlastným otcom a so svojim starým otcom, ktorý bol kňaz na anglickom vidieku. Nejaký čas študoval v Oxforde na Exeter College. Neskôr niekoľko rokov učil angličtinu na strednej škole, skôr ako sa stal asistentom na Westminster College takisto v Oxforde. Žije v Oxforde so svojou ženou Jude. Má dvoch synov - Jamieho a Toma.

Diela
-----

V rokoch 1985-1994 napísal Pullman sériu štyroch kníh pod spoločným názvom *A Sally Lockhart mystery*. Obsahovala zväzky *The Ruby in the Smoke* (1985), *The Shadow in the North* (1986), *The Tiger in the Well* (1990) a *The Tin Princess* (1994). V roku 1995 publikuje knihu *The Northern Lights* (v USA pod názvom *The Golden Compass*, u nás *Zlatý kompas*), ktorá je prvou časťou jeho fantasy trilógie *His Dark Materials* (*Temné hmoty*). Nasledovali knihy *The Subtle Knife* (*Magický nôž*, 1997) a *The Amber Spyglass* (*Jantárový ďalekohľad*, 2000). Za túto trilógiu obdržal niekoľko významných ocenení.

Získané ceny
------------

* Carnegie Medal for The Golden Compass
* 1997 Parents' Choice Gold Medal Book Award
* American Bookseller Pick of the Lists
* Publishers Weekly Best Book of the Year
* Booklist Editors' Choice
* Book Links Best Children's Book of 1997 za *The Subtle Knife*
* ocenenie medzinárodného humanistu (2008)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Philip Pullman**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka Philipa Pullmana

Autoritné údaje: * BnF: 12203397j
* GND: 120578417
* ISNI: 0000 0001 2148 4356
* LCCN: n79026451
* NK ČR: xx0003340
* SNK: 202917
* VIAF: 115199438
* WorldCat: lccn-n79026451
383 Madison Avenue
**383 Madison Avenue** skôr **Bear Stearns World Headquarters** patrí medzi 20 najvyšších mrakodrapov na Manhattane v New York. 

Táto administratívna budova má 47 poschodí, úžitkovú plochu 111 483 m2 a dosahuje výšky 230 metrov. Stojí na Madison Avenue medzi 46. a 47. ulicou. Budovu vlastní firma JPMorgan Chase. Navrhol ju David Childs z architektonického štúdia Skidmore, Owings & Merrill. Výstavba prebiehala v rokoch 1999 - 2001 a budova bola slávnostne otvorená začiatkom roku 2002. V čase otvorenia bola 88. najvyššou budovou na svete.

Budovu tvorí osemhranná veža, ktorá stúpa zo švorcového podstavca vysokého 20 m a je zakončená sklenenou korunou, ktorá je v noci osvetlená.

Pozri aj
--------

* Zoznam najvyšších budov v New Yorku

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bear Stearns World Headquarters**

Externé odkazy
--------------

* Záznam v databázy skyscraperpage.com
* Záznam v databázy Emporis
Poloha polostrova Beara v rámci Írska
**Beara** (angl. *Beara Peninsula*, ír. *Béara*) je polostrov vybiehajúci do Atlantického oceánu v juhozápadnom Írsku. Severovýchodná časť je súčasťou grófstva Kerry, západná a južná grófstva Cork.

Poloha
------

Do oceánu vybieha medzi zálivmi Kenmare Bay na severe a Bantry Bay na juhu, od materskej pevniny sa oddeľuje na línii medzi ústiami riek Roughty na severe a Coomhola na juhu. Prebieha od severovýchodu na juhozápad, dosahuje dĺžku 51 km, maximálnu šírku 18 km a minimálnu šírku len cca 0,5 km (v oblasti mysu Crow Head). Smerom na juhozápad sa postupne zužuje a v západnej časti polostrova vybiehajú do oceánu malé polostrovy zakončené mysmi Cod's Head, Black Ball Head, Garnish Point a Crow Head. Pobrežie polostrova je veľmi členité, do pevniny sa vrezávajú zátoky a zálivy Lehid Harbour, Kilmakilloge Harbour, Ardgroom Harbour na severe, Coulagh Bay a Garnish Bay na západe, Bear Haven, Adrigole Harbour a Glengarriff Harbour na juhu. Pri južnom pobreží sa rozprestiera ostrov Beara Island, pri západnom Dursey Island, pri severnom pobreží leží niekoľko menších ostrovov (Inishfarnard, Ormond's Island, Dinish Island).

Reliéf
------

Povrch polostrova je značne členitý, západnú časť pokrýva pohorie Slieve Miskish Mountain, kým východnú pohorie Caha Mountains. Najvyšším bodom je vrch Hungry Hill (685 m n. m.), ďalšie vrcholy sú Knockowen (658 m n. m.), Coomnadiha (642 m n. m.), Caha (608 m n. m.), Lackabane (602 m n. m.), Coomacloghane (598 m n. m.), Sugarloaf Mountain (573 m n. m.) v pohorí Caha Mountains a Maulin (620 m n. m.), Knockgour (488 m n. m.), Knocknagallaun (376 m n. m.) v pohorí Slieve Miskish Mountain.

Pohľad z priesmyku Healy Pass v centrálnej časti polostrova na sever, v pozadí polostrov Iveragh

Vodstvo
-------

Rieky tečúce na polostrove sú krátke, najdlhšia pramení v centrálnej časti pohoria Caha Mountains, tečie na severovýchod, na dolnom toku na sever a oproti mestečku Kenmare ústi do zálivu Kenmare Bay. Viaceré rieky vytekajú z jazier vo vnútrozemí polostrova. Nachádza sa tu niekoľko ľadovcových jazier, z nich najväčšie sú: Lough Inchiquin, Cloonee Loughs, Glenbeg Lough, Glanmore Lake, Barley Lake, Glenkeel Lough, Lough Shanoge, Lough Derreenadavodia a Cummer Lough.

Obyvateľstvo
------------

Najväčším sídlom na polostrove je mestečko Castletown Bearhaven, medzi významnejšie obce patria Glengarriff, Adrigole, Lauragh, Ardgroom, Eyeries a Allihies. Najbližšími väčšími mestami sú Killarney v grófstve Kerry a Bantry v grófstve Cork. Pozdĺž okraja polostrova prebieha turistická magistrála The Ring of Beara.
**Miriam Shor** (\* 25. júl 1971, Minneapolis, Minnesota, USA), je americká herečka, známa z televízneho seriálu *Znovu 20* (2015 - 2021).

Detstvo a mladosť
-----------------

Shorová sa narodila v meste Minneapolis, v štáte Minnesota. Hovorí plynule po taliansky. Jej rodičia sa rozviedli, keď mala sedem rokov, a ona sa presťahovala do Turínu v Taliansku, aby mohla žiť so svojou matkou a často cestovala aj do Detroitu, kde žil jej otec. Neskôr navštevovala University of Michigan, kde získala titul B.F.A.

Kariéra
-------

V roku 2000 získala rolu v sitkome *Then Came You*, ktorý mal len jednu sériu. V rokoch 2001 a 2002 hrala v krátkom komediálnom seriáli *Inside Schwartz*, po boku Breckina Meyera a Maggie Lawson. Ďalej hosťoval v epizódach televíznych seriálov ako napríklad *Západné krídlo* či *Volajú ma Earl*.

V roku 2011 hrala rolu „Anny" v adaptácii minisérie HBO *Mildred Pierce*. V rokoch 2012 až 2015 hosťovala v televíznom seriály, *Dobrá manželka*. V roku 2012 tiež hrala spoločne s herečkami ako Leslie Bibb, Kristin Chenoweth, Annie Potts, Jennifer Aspen a Marisol Nichols v televíznom seriály *G.C.B*, ktorý mal desať epizód. 

V roku 2015 bola obsadená po boku Hilary Duff, Sutton Foster, Debi Mazar a Nica Tortorellu v televíznom seriály *Znovu 20*. V roku 2018 získala za svoj herecký výkon nomináciu na televíznu cenu Critics' Choice za najlepšiu herečku vo vedľajšej úlohe v komediálnom seriáli. V televíznom seriály sa objavila v 74 epizódach a pôsobila v ňom až do záverečnej epizódy, v roku 2021. 

Po boku herečky Amy Ryan, si zahrala v dramatickom filme *Lost Girls*, ktorý mal premiéru na filmovom festivale Sundance v januári 2020.

Súkromný život
--------------

Shorová je vydatá a má dve dcéry.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Miriam Shorová**

Externé odkazy
--------------

* Miriam Shorová v Internet Movie Database (po anglicky)
* Miriam Shorová v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Miriam Shor na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 135181461
* ISNI: 0000 0000 5551 6857
* LCCN: no2001048229
* NK ČR: xx0189188
* VIAF: 34106590
* WorldCat: lccn-no2001048229
**El Hadj Omar Bongo Ondimba** (predtým **Albert-Bernard Bongo**) (\* 30. december 1935, Lewai, Gabon - † 8. jún 2009, Barcelona, Španielsko) bol prezident Gabonu od roku 1967 až do svojej smrti v roku 2009. Bol najdlhšie pôsobiacim lídrom štátu v Afrike a siedmym na svete.

Bongo bol zvolený za viceprezidenta v marci 1967. Stal sa prezidentom po smrti prezidenta Leon M'ba 28. novembra 1967. V roku 1973 konvertoval na islam a zmenil si meno na Omar. V roku 2003 si pridal priezvisko Ondimba. Bongo tvrdil, že autoritatívna forma vlády je v afrických podmienkach vhodnejšia ako demokracia kvôli kmeňovej lojálnosti. Napriek tomu na nátlak verejnosti začiatkom 90. rokov 20. storočia ukončil vládu jednej strany v krajine, ktorou bola Gabonská demokratická strana a pripustil vstup ďalších strán do volieb. Voľby sa konali v rokoch 1993, 1998 a 2005. Vo všetkých zvíťazil Bongo so ziskom 51,2%, 66,88% a v treťom prípade 79,2% hlasov. Napriek reformám je krajina stále považovaná za krajinu s rozšírenou korupciou a klientelizmom a krajinu bez nezávislého súdnictva.

Bongova manželka Edith Lucie († 2009) bola dcérou prezidenta Konga Denis Sassou-Nguesso. Jeho syn Ali-Ben Bongo bol ministrom zahraničných vecí v rokoch 1989–1991 a v roku 1999 sa stal ministrom obrany. Bongo presadil v roku 2003 zmenu ústavy, ktorou boli odstránené reštrikcie obmedzujúce počet funkčných období prezidenta. Bongovi kritici ho obviňujú, že sa snaží stať doživotným vládcom.

Bongo patril medzi najbohatšie hlavy štátu na svete. Pripisuje sa to rozšírenej korupcii a príjmom z predaja ropy. Vyšetrovanie komisie amerického senátu v roku 2005 odhalilo, že lobista Jack Abramoff ponúkol prezidentovi Bongovi možnosť zorganizovať stretnutie s prezidentom Georgeom W. Bushom za 9 miliónov dolárov. Bongo sa stretol s Bushom o 10 mesiacov neskôr.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Omar Bongo**

Autoritné údaje: * BnF: 118857892
* GND: 119428377
* ISNI: 0000 0001 2320 6982
* LCCN: n81118780
* VIAF: 51683812
* WorldCat: lccn-n81118780
**Franz Wognar** (iné varianty mena: **František Wognár**, **Ferenc Wognár**) (\* 6. január 1890, Trnava  –  † 1943, Odesa) bol rakúsko-uhorský pilot a letecké eso s piatimi priznanými zostrelmi nepriateľských lietadiel.

Rodina
------

* Otec: Jakub Wognár - pochádzájúci z Ivančic na Morave
* Matka: Karolína Kellvich

V rakúsko-uhorskej armáde mal hodnosť Offizierstellvertretera. Lietal na lietadle rakúsko-uhorskej výroby Hansa-Brandenburg C.I v jednotke Flik 2. Všetky svoje zostrely dosiahol v priebehu roku 1917. Zahynul v roku 1943 na území Sovietskeho zväzu.

Počas letu 20. mája 1917, v ktorom dosiahol tretí nepriateľský zostrel, bol zranený. Na konci roku bol prevelený do *Fliegerersatztruppe* a slúžil ako testovací pilot. Lietal najmä na lietadlách Gotha G. IV, ktoré boli vyvinuté na strategické bombardovanie. V priebehu roka 1918 bol povýšený na dôstojníckeho zástupcu (Offiziersstellvertreter). Je známe, že si na konci vojny zobral za manželku slovinské dievča. Po vojne sa usadil v Odese na Ukrajine, kde v roku 1943 zomrel.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  The Aerodrome.com: Franz Wognar
2. ↑  The Aerodrome.com: Medal for Bravery
3. 1 2 3 4  Klub vojenskej histórie Beskydy: František Wognár – letecké eso z Trnavy

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrike farnosti Trnava; záznam číslo 2; pokrstený ako Franciscus Stephanus Wognár
* Profil F. Wognara na The Aerodrome.com (po anglicky)
* Profil F. Wognara na forum.valka.cz (po česky)
* Článok o F. Wognárovi na kvhbeskydy
RNDr. **Štefan Luscoň** (\* 18. apríl 1912, Sihelné, okr. Námestovo – † 28. február 1977, Spišský Štiavnik, okr. Poprad) bol slovenský fyzik a rímskokatolícky kňaz.

Zo života
---------

Narodil sa 18. apríla 1912 v Sihelnom, okres Námestovo. Pochádzal z chudobnej rodiny, a tak vzdelanie získal v duchovnom seminári. Po vysvätení za kňaza začal v roku 1937 študovať matematiku a fyziku na Prírodovedeckej fakulte KU v Prahe. Po uzavretí českých vysokých škôl sa vrátil na Slovensko. V štúdiu pokračoval najprv na Filozofickej fakulte Slovenskej univerzity a od roku 1940 na novozaloženej Prírodovedeckej fakulte SU, kde aj v roku 1942 získal absolutórium. Po vzniku Ústavu atómovej fyziky ako oddelenia Ústavu technickej fyziky SVŠT pre potreby poslucháčov PFSU sa stal prvým asistentom fyziky na svojej alma mater ( 1942). V tejto funkcii však pôsobil iba rok, lebo v roku 1943 ho biskup Ján Vojtaššák povolal znova do služieb cirkvi. Ďalšie dva roky učil ako stredoškolský profesor na gymnáziu v Levoči. Po oslobodení opäť pracoval ako asistent na Prírodovedeckej fakulte SU. V tomto čase získal vôbec prvý doktorát z experimentálnej fyziky na PFSU za prácu Štúdium fotocely s vrstvou iodidu meďného, ktorú vypracoval pod vedením nestora slovenskej fyziky prof. Dionýza Ilkoviča. V čase prenasledovania veriacich na prelome štyridsiatych a päťdesiatych rokov musel začiatkom roku 1950 odísť z fakulty. Istý čas pracoval vo Výskumnom ústave potravinárskom v Bratislave. Od roku 1957 pôsobil opäť ako duchovný najprv v Tvrdošíne, neskôr v Hruštíne a naposledy od roku 1965 do roku 1975 v Spišskom Štiavniku. Zomrel 28. februára 1977 v Spišskom Štiavniku.

Referencie
----------

1. ↑  Z myšlienok prof. Jána Chrapana ml. IIIb, cudzis.blog.sme.sk
2. ↑  Menoslov štiavnických farárov, hudzik.estranky.sk

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.
Súradnice: 48°09′20″S 17°10′15″V﻿ / ﻿48,155417°S 17,170912°V﻿ / 48.155417; 17.170912

**Stará Pošenská** bola ulica v Ružinove, Bratislave.
Nachádzala sa na území dnešných miestnych častí Pošeň a Ostredky.

Popis
-----

Stará Pošenská ulica existovala pred vybudovaním sídliska Pošeň ako súčasť miestnej časti Prievoz.
Ulica bola situovaná v smere juh-sever.
Na južnom konci ústila do Obilnej ulice.
Vyústenie sa nachádzalo na mieste, kde Obilná ulica v súčasnosti už neexistuje, približne na mieste vyústenia dnešnej ulice Andreja Mráza do dnešnej Štefunkovej ulice.
Stará Pošenská ulica viedla na sever približne v osi dnešnej Štefunkovej ulice a zasahovala až na územie dnešnej miestnej časti Ostredky.
Na severnom konci slepo končila.

Ulica zanikla v 60-tych rokoch pri výstavbe sídliska Pošeň.

Pôvod názvu
-----------

Bola pomenovaná podľa danej lokality, ktorej meno nesie aj dnešná miestna časť Pošeň.

Blízke ulice
------------

* Obilná ulica

Externé odkazy
--------------

* Staré mapy Bratislavy
Areál prameňa Salvator
**Salvator** je prameň minerálnej vody v okrese Prešov na Slovensku. Nachádza sa medzi obcami Šindliar a Lipovce. Z tohto prameňa sa čerpá voda do fliaš (minerálka Salvator).

Poloha prameňa
--------------

Slovensko: SalvatorSalvator
Poloha prameňa na Slovensku

Salvator je najznámejší zo 16 zdokumentovaných prameňov v katastri obce Lipovce. Nachádza sa v nadmorskej výške 518 m n. m. a vedie k nemu žlto značená turistická značka, ktorá slúži zároveň ako cyklotrasa. V súčasnosti prameň využíva plnička, ktorá vodu plní do fliaš a predáva ako minerálnu vodu.

Zloženie
--------

Prameň Salvator produkuje studenú, slabo kyslú, hypotonickú vodu. Chemickým zložením je to vysoko mineralizovaná, hydrogen-uhličitanovo-vápenato-horečnato-sodná kyselka. Minerálna voda má najvyšší obsah horčíka zo všetkých slovenských minerálnych vôd.

| Rozbor chemického zloženia |
| --- |
| Katióny | (mg/l) | Anióny | (mg/l) |
| NH4+ | 0,96 | HCO3- | 2635 |
| Ca2+ | 469 | SO42- | 155 |
| Na+ | 242 | Cl- | 106 |
| K+ | 36,5 | NO2- | < 0,01 |
| Mg2+ | 173 | NO3- | < 1 |

História
--------

Salvatorský prameň bol známy oddávna, no s jeho väčším využívaním začal až začiatkom 19. storočia gróf Szakmáry, ktorý tunajšiu vodu plnil do fliaš a začal ju predávať. V roku 1880 v lokalite vytýčila uhorská vláda ochranné pásmo prameňa. Po druhej svetovej vojne bol rozšírený závod na balenie vody. Značka sa vďaka chuti a kvalite minerálnej vody stala vyhľadávanou a populárnou a tento kredit si uchováva dodnes. Viacero druhov, vrátane ochutených, ponúka pre slovenský i zahraničný trh.
Prameň Salvator je bývalým židovským majetkom. Arizovaný bol fašistickým Slovenským štátom v roku 1942.

Referencie
----------

1. ↑   *mapový portál HIKING.SK* [online]. mapy.hiking.sk, [cit. 2020-09-30]. Dostupné online.
2. 1 2   *Prameň Salvator* [online]. sorger.sk, [cit. 2020-10-01]. Dostupné online.
3. 1 2   *Salvator | MINERÁLNE VODY a.s.* [online]. minvody.sk, [cit. 2020-09-30]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Salvator (minerálny prameň)**

Externé odkazy
--------------

* Stránka spoločnosti Minerálne vody

Súradnice: 49°02′52″S 20°56′44″V﻿ / ﻿49,047641°S 20,945483°V﻿ / 49.047641; 20.945483
**Melanthos** (starogr. *Μέλανθος* – *Melanthos*, lat. *Melanthus*) je v gréckej mytológii syn Andropompa, kráľ messénskeho mesta Pylos a neskôr nástupca aténskeho kráľa Thymoita.

Melanthos, syn Andropompa, kráľ v messénskom Pyle sa po útoku Dórov vysťahoval do Atén. Keď potom Boiótčania napadli Atény, Melanthos zorganizoval obranu a mesto zachránil. Aténčania si ho nato zvolili za kráľa.  Melanthos sa tak stal zakladateľom dynastie Melanthovcov. Jeho syn Kodros, aby zachránil Atény pred Dórmi, položil dobrovoľne svoj život a po jeho smrti Aténčania na jeho počesť prestali dávať ďalším panovníkom Atén titul kráľ (basileus). Kodrov syn Medón, dostal už titul archón (panovník) a tak bol Kodros posledným aténskym kráľom.

Podľa antického autora Hieronyma, Melanthos nastúpil na aténsky trón okolo roku 1126 pred Kr. a vládol do roku 1089 pred Kr.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Eusebios, *Kronika* 2,185.
2. 1 2 3  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 253.
3. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,18,8.
4. ↑  Herodotos, *História*, 5,65.
5. ↑  Hieronymus, *Chronicon*, 16-187.

Pozri aj
--------

* Zoznam mýtických panovníkov Atén
* Zoznam kráľov Messénie
**Granitový aplit** je jemnozrnná žilná vyvretá hornina, zložená prevažne z kremeňa, živcov a nízkeho objemu sľúd. Patrí medzi žilné ekvivalenty granitoidných hornín.

Okrem granitoidných aplitov existujú aj aplity syenitového alebo dioritového zloženia. Termín zaviedol von Leonhard (1823) z gréckeho *haploos* = jednoduchý.

Vznik
-----

Aplity tvoria (vonkajšiu) hraničnú zónu pegmatitových žíl. Tvorí ich zvyšková magma, ktorá sa oddelila od granitoidných intrúzií. Obyčajne kryštalizujú v puklinách chladnúcich granitoidov.

Zloženie a vlastnosti
---------------------

Aplit v strede žily v granodiorite, Švihov (Železné hory, Česko).
Aplity sú veľmi jemnozrnné horniny. Ich zrná sú menšie ako 2 mm, väčšinou okolo 0,5 mm. Zložené sú hlavne z kremeňa a živcov (ortoklas, kyslé plagioklasy), niekedy i muskovitu. Sú pomerne odolné a ťažko zvetrávajú. Ak prerážajú telesá magmatitov, sú viditeľné v teréne v podobe chrbátov a valov. Má panalotriomorfnú štruktúru.

Výskyt
------

Vystupuje vo forme žíl (často tenších ako 20 cm) v hrubozrnnejších vyvretých horninách.

Lokality
--------

### Vo svete

V Česku sú bežné napr. v Stredočeskom plutóne.

### Slovensko

V Západných Karpatoch sa vyskytujú iba v pásme jadrových pohorí v Malých Karpatoch, sú zriedkavejšie ako pegmatity.

Použitie
--------

Aplity na rozdiel od pegmatitov, ktoré obklopujú nemajú osobitné využitie.

Referencie
----------

1. ↑  Le Maitre, R.W. (Editor), 2002, Igneous rocks A Classification and Glossary of Terms Recommendations of the International Union of Geological Sciences Subcommission on the Systematics of Igneous Rocks. Cambridge University Press, Cambridge, s. 58
2. ↑  Krist, E. Krivý, M. 1985; *Petrológia.* Alfa, Bratislava, 464 s.
3. ↑  
Petránek, J. *Aplit, On-line Geologická encyklopedie* [online]. geology.cz, 2007, [cit. 2008-11-05]. Dostupné online.
4. 1 2   *Aplit, Minerály a horniny Slovenska* [online]. mineraly.sk, [cit. 2008-11-05]. Dostupné online.
5. ↑  Kearey, P. 2001: Dictionary of Geology. Penguin Books Ltd. London, 311 s.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Aplit**

Zdroj
-----

Mineraly.sk – zdroj, z ktorého (pôvodne) čerpal tento článok.
**Jiří Kánský** (\* 16. apríl 1930, Praha, Česko-Slovensko – † 24. október 1999 [chýba zdroj]) bol český filozof pôsobiaci na Slovensku.

Po maturite na reálnom gymnáziu v Prahe 3, absolvoval štúdium filozofie na VŠPHV v Prahe. V rokoch 1953 – 1956 pôsobil ako odborný asistent na katedre spoločenských vied na Vysokej škole poľnohospodárskej v Nitre. V rokoch 1956 – 1959 bol interným vedeckým ašpirantom na katedre filozofie Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave, kde tiež obhájil kandidátsku dizertáciu. Na tejto katedre potom pracoval (s výnimkou rokov 1964 – 1965, kedy bol redaktorom časopisu „Predvoj") ako odborný asistent, od r. 1966 ako docent. Za publikovanie článku vyjadrujúceho nesúhlas so sovietskou okupáciou ČSSR a objasňujúceho jej príčiny bol z FF prepustený, jeho práce nesmeli byť uverejňované ani citované. V rokoch 1972 - 1990 pracoval v Slovenskej pedagogickej knižnici v Bratislave. 

Po politickej rehabilitácii sa vrátil na katedru filozofie a dejín filozofie, kde pôsobil až do odchodu do dôchodku (1995). Spolupracoval s radou redakcií novín, časopisov, rozhlasov (v oblasti etickej problematiky), prednášal na Univerzite tretieho veku v Bratislave a vo voľnej miere aj pre verejnosť. V roku 1993 bol na dvojmesačnom študijnom pobyte na univerzite v nemeckom Dortmunde. Vo svojej pedagogickej, vedeckej a publicistickej práci sa venoval problémom sociálnej filozofie a hlavne etiky. Z východiskovej koncepcie neortodoxného pojatia marxistickej etiky prešiel vývojom k súčasnej evolučnej etiky a utilitarizmu pravidla. Evolučnú etiku, opierajúcu sa o neodarwinizmus, pokladal za podnetnú v otázkach, napr.: v probléme vzniku morálky, ovplyvnenie morálky prostredníctvom geneticky zakódovaných informácií, a tým aj objasnenie niektorých všeľudských morálnych hodnôt. Predovšetkým sa však snažil o rozvíjanie utilitarizmu pravidla (R.B. Brendt). Zameriaval sa na praktickú (aplikovanú) etiku, hlavne na etiku hospodárstva a etiku vedy. Jiří Kánský náhle zomrel 24. októbra 1999.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* 

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5667 0733
* NK ČR: jk01052871
* VIAF: 83765625
Súradnice: 44°45′00″S 19°13′00″V﻿ / ﻿44,75°S 19,216667°V﻿ / 44.75; 19.216667

**Bijeljina** (srb. Бијељина) je mesto na severovýchode Bosny a Hercegoviny, v republike Srbskej, v regióne Semberija. V roku 2013 malo podľa sčítania ľudu 45 291 obyvateľov. Podľa počtu obyvateľov je druhé najväčšie v Republike srbskej a šieste najväčšie v Bosne a Hercegovine.

Dejiny
------

Bijeljina je prvýkrát spomínaná v roku 1446. Evliya Çelebi opísal v 17. storočí Bijeljinu ako mesto s piatimi stovkami domami a piatimi veľkými obytnými štvrťami (Mahal). V roku 1838 získalo mesto prvú školu, a v roku 1902 tu bola otvorená prvá európska škola západného typu; potom, čo sa mesto stalo súčasťou Rakúsko-Uhorska. V základnej škole v Bijeljine učil tiež Jovan Dučić.

Bijeljina je jedným z prvých miest, kde v roku 1992 došlo k stretom na začiatku vojny v Bosne a Hercegovine.

Obyvateľstvo
------------

V roku 1991 mala Bijeljina celkom 36 414 obyvateľov, ktorí sa v sčítaní ľudu, uskutočnenom tesne pred vypuknutím bosnianskeho konfliktu v 90. rokoch, prihlásili k nasledujúcim národnostným skupinám:

* Bosniaci - 19 024 (52,24%)
* Srbi - 10 450 (28,69%)
* Chorváti - 366 (1,00%)
* Juhoslovania - 3 452 (9,47%)
* Ostatné / neznáme - 3 122 (8,60%)

Po skončení vojny došlo k homogenizácii národnostného zloženia obyvateľstva. Do Bijeljiny prišli Srbi z miest, odkiaľ boli vyhnaní bosnianskou armádou (Tuzla, Zenica, Sarajevo). Z Bijeljiny odišli Bosniaci, ktorí boli vytlačení srbskými silami. Počet obyvateľov mesta sa po vojne vplyvom vnútorných presídľovaní obyvateľstva zvýšil o 30-40%.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bijeljina**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky mesta

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Bijeljina na českej Wikipédii.*
*Odin* od Lee Lawrie (1939)
**Gungnir** (staroseversky „*kolísavý*") je magický oštep patriaci Odinovi, ktorý je známy predovšetkým svojou vlastnosťou, že nikdy neminie svoj cieľ.

Svedectvá
---------

### *Poetická Edda*

V *Poetickej Edde* báseň *Völuspá* opisuje vojnu medzi asmi a vanmi. Vojna začína, keď Odin hodí oštep ponad hlavy vanských bohov. Či je tento oštep práve Gungnir alebo nie, sa v básni nepíše.

V básni *Sigrdrífumál* valkýra Sigrdrífa radí Sigurdovi použitie magických rún. Hovorí mu, že rovnako ako na mnohých iných veciach boli runy vyrezané aj na hrote Gungniru.

### *Prozaická Edda*

Podľa kapitoly 51 *Prozaickej Eddy* knihy *Gylfaginning*: Odin ide na čele einherjov, keď vstupuje na bojové pole počas Ragnaröku, má na sebe zlatú helmu krúžkový plášť a v ruke oštep Gungnir. Neskôr keď ho napáda vlk Fenrir ho má tiež.

V básni *Skáldskaparmál*sú popísane bližšie informácie o oštepe. Oštep je jeden z darov bohom, bol ukovaný trpaslíkmi známymi ako Synovia Ivaldiho pod vedením trpaslíka Dvalina. Oštep získal od trpaslíkov Loki, spolu s novými vlasmi pre bohyňu Sif (povodné jej ostrihal). Gungnir je opísaný ako oštep ktorý vždy zasiahne svoj cieľ.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Gungnir na anglickej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Severská mytológia |
| --- |
| Severskí bohovia | 
* Asovia
* Vanovia
* Dísy
* Obri
* Elfovia
* Valkýry
* Einherjovia
* Norny
* Odin
* Thor
* Frey
* Freya
* Loki
* Baldr
* Týr
* Yggdrasil
* Ginnungagap
* Ragnarök

 | Kresba Thórovho kladiva z roku 1877 |
| Literárne zdroje | 
* Poetická Edda
* Prozaická Edda
* Ságy
* Snorri Sturluson
* Runy
* Runové kamene
* Staroseverčina

 |
| Severská kozmológia |
**Konfigurácia kategórií** kategórií je kategoriologicky a historicko-typologicky identifikovateľné spojenie kategórií intervenujúcich v priebehu istého myšlienkového procesu.

Konfigurácie kategórií sú prechodnej a otvorenej povahy podobne ako samotné kategórie a je pre ne príznačné, že sa vymykajú kontrole aktérov myšlienkových procesov. Na konfigurácie kategórií sa možno pozerať ako na komplexné významové útvary aktivizované (aktualizované) myslením konkrétnych
ľudských indivíduí. Keďže táto aktualizácia prebieha v dôsledku toho, že sa odohráva na mieste toho ktorého konkrétneho indivídua, vždy v konkrétnom diachronicko-synchronickom priesečniku, nikdy sa nemožno stretnúť s dvoma identickými aktuálnymi významovými konfiguráciami. O tom, aká kategoriálna konfigurácia intervenuje teraz v mojom mnou práve vykonávanom myšlienkovom procese, sa v podstate môžem dozvedať iba archeologicky pri analýze vyprodukovaných (sedimentovaných) významových útvarov, však zasa len re-kreovateľných mnou samým alebo niekým druhým pri čítaní textu, v ktorom sú tieto významové útvary vyjadrené.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Lekársky predpis** (tiež recept, alebo recepis) je dokument vypísaný lekárom, ktorý ním žiada lekárnika o vydanie alebo pripravenie príslušného liečiva, medikamentu.

Lekárske predpisy sa píšu vždy v latinskom jazyku a obsahujú podrobné údaje pre lekárnika, ako má liek pripraviť, na aké podanie je určený (perorálne, intravenózne alebo vonkajšie - v tomto prípade na akú oblasť sa má liečivo nanášať) a jeho dávkovanie.

Časti receptu
-------------

* *Inscriptio* – Nadpis. Obsahuje názov zariadenia a jeho evidenčné číslo.
* *Personalia aegroti* - V tejto časti sa nachádzajú osobné údaje o pacientovi, tj. rodné číslo, meno a bydlisko.
* *Invocatio* - Oslovenie, vyjadruje sa skratkou Rp.= vezmi, no tiež sa používa aj skratka Rx (hlavne v anglo-saských krajinách a údajne súvisí so vzývaním boha Jupitera)
* *Ordinatio* - Príkaz, vlastný predpis, skladajúci sa z troch častí.
* *Datum* - Dátum, označuje dobu vypísania receptu a tým pádom aj dobu do kedy je platný. ( Zvyčajná doba platnosti predpisu je 7 dní.)
* *Sigillum et nomen medici* - Údaje o lekárovi, resp. meno a podpis.

Vypisovanie receptu
-------------------

Na jednom lekárskom prepise môžu byť vypísané nanajvýš dva produkty. Ďalšou podmienkou je že z jedného lieku môže byť predpísaná dávka maximálne na 3 mesiace.

V lekárni môže byť pacientovi poskytnuté generikum (to je liek s odlišným názvom ale identickou účinnou látkou ako v predpísanom prípravku), v prípade že lekár nesúhlasí s jeho vydaním napíše do receptu pokyn-nemeniť! Z pravidla platí že lekársky predpis sa vypisuje do predtlačeného dokumentu, no vo výnimočných prípadoch môže lekár tento dokument nahradiť akýmkoľvek iným papierom, no musí na ňom uviesť frázu "Periculum in mora!". Takýto predpis platí 24 hodín od vypísania. Taktiež sú však aj lieky, na ktoré sa viaže tzv. preskripčné obmedzenie. To znamená že daný liek môže predpísať iba lekár s požadovanou odbornosťou, napríklad zubár, internista, dermatoverneológ a podobne. Taktiež však platí že aj keď napríklad všeobecný lekár má obmedzenie na predpísanie takého lieku, môže použiť odporučenie od daného odborníka, ktorý liečbu týmto prípravkom schválil.

Platnosť lekárskeho predpisu
----------------------------

Pri predpísaní väčšiny liekov je platnosť receptu 7 dní odo dňa vypísania, výnimkou sú však chemoterapeutiká alebo antibiotiká. Dôvodom je to, že tieto druhy liekov sú určené na potlačenie infekcie a jej liečbu. Ďalšou výnimkou sú recepty s diagonálnym modrým pruhom, ktoré majú platnosť 5 dní. Tieto recepty s modrou farbou sa používajú pri predpisovaní psychotropnej a omamnej látky II. skupiny. Špeciálnym prípadom sú však aj lieky z pohotovostnej služby, vzhľadom na to že ich podanie sa považuje za urgentné.

Lekársky poukaz
---------------

Okrem klasického lekárskeho predpisu sa používa aj lekársky poukaz, ktorý je špeciálne určený na výdaj zdravotnej pomôcky ako napríklad barle, ortézy a podobne.

Toto tlačivo je formátovo väčšie od lekárskeho predpisu a jeho platnosť je najčastejšie jeden mesiac. V prípade predpisu individuálnych pomôcok sa však táto doba predlžuje na 3 mesiace.
**Gunthamund** (\* asi 450 – † 3. september 496) bol kráľ Vandalov a Alanov v rokoch 484 – 496 v severnej Afrike.

*Strieborná siliqua razená za vlády kráľa Gunthamunda.*
Guthamund bol synom Genta, ktorý bol najmladším synom kráľa Geisericha. Viedol umiernenú a tolerantnú formu vlády, snažil sa vyhýbať konfliktom a konfrontáciam. Uvedomoval si, že musí hľadať nové spôsoby spolužitia s väčšinovým rímskym obyvateľstvom, tým viac keď krajinu ohrozovali z juhu berberské kmene. Územným stratám v prospech Berberov sa napriek tomu nevyhol. Ukončil prenasledovanie katolíkov, vrátil im zabrané budovy a dovolil im zastávať všetky úrady. Voči Východorímskej ríši zastával však ten istý nepriateľský postoj ako jeho predchodca. Keď v roku 496 zomrel jeho nástupcom sa stal jeho mladší brat Thrasamund.

  


|  |
| --- |
| Gunthamund |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Hunerich** | **kráľ**484 – 496 | Nástupca**Thrasamund** |

Autoritné údaje: * BnF: 17169003r
* VIAF: 3151594429705352206