recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Július Maurer** (\* 19. jún 1896, Krompachy – † 24. máj 1961, Praha) bol slovenský politik za Komunistickú stranu Slovenska a minister vlády Československa.

Biografia
---------

V mladosti pracoval ako robotník v železiarňach v Krompachoch, Budapešti a v Győri. Pôvodne bol od roku 1915 členom Slovenskej sociálnodemokratickej strany Uhorska. Po roku 1918 patril medzi príslušníkov ľavicového krídla Československej sociálnodemokratickej strany robotníckej a v roku 1921 patril medzi zakladateľov Komunistickej strany Československa na Slovensku, kde sa stal tajomníkom v Spišskej Novej Vsi a neskôr tajomníkom KSČ v Košiciach.

Od roku 1926 žil dlhšiu dobu v Sovietskom zväze, kde pracoval ako robotník, neskôr ako zamestnanec Ľudového komisariátu pre financie. Študoval národohospodárske plánovanie na moskovskej akadémii. Krátko potom pôsobil ako vedúci plánovacieho oddelenia národohospodárskych predmetov na Leninovej škole v Moskve. Bol tiež pracovníkom Ľudového komisariátu priemyslu stavebných hmôt v Smolensku. Počas vojny v rokoch 1944 – 1945 pôsobil ako politický pracovník v Červenej armáde, v štábe 4. ukrajinského frontu.

Politicky sa po roku 1945 angažoval v Československu. V rokoch 1945 – 1946 bol poslancom Dočasného Národného zhromaždenia za KSS. V parlamente zotrval do parlamentných volieb v roku 1946. IX. zjazd KSČ v roku 1949 ho zvolil náhradníkom ÚV KSČ. Členom ÚV KSČ ho potom zvolila celoštátna konferencia KSČ v roku 1952.

Bol tajomníkom oblastného výboru KSČ. Od augusta 1952 do januára 1953 bol ministrom ťažkého strojárenstva vo vláde Antonína Zápotockého. Od januára 1953 potom ministrom bez portfólia v tej istej vláde a v prvej i druhej vláde Viliama Širokého. Slúžil tiež ako československý delegát pri RVHP. Bol mu dva krát udelený Rad republiky.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Július Maurer na českej Wikipédii.*
Súradnice: 40°28′19″S 19°29′02″V﻿ / ﻿40,472°S 19,484°V﻿ / 40.472; 19.484

**Vlorë** alebo **Vlora** (grécky Αυλώνας (Avlonas), taliansky *Valona*) je mesto ležiace v juhozápadnej časti Albánska v kraji Vlorë a taktiež v okrese Vlorë. Mesto sa nachádza v zálive Jadranského mora a je obklopené horami. Má okolo 83 000 obyvateľov (2003). Žije tu asi 8 000 Grékov, ktorí však nie sú vládou uznávaní ako menšina, čo je jeden z nevyriešených sporov medzi Gréckom a Albánskom. Prístav v tomto meste je blízko k prístavu Bari v Taliansku. 

*Vlorë* patrí medzi najstaršie albánske mestá. Bolo založené v 6. storočí pred Kr. ako grécka kolónia s názvom *Aulōn*. Prvé zmienky o tomto meste sú v Ptolemaiovej Geografii z 2. storočia. V stredoveku bola Avlona dôležitým mestom pre styky medzi Byzantíncami a Normanmi v Taliansku. V 15. stor. sa mesto stalo sídlom tureckého vialetu a v roku 1690 Avlonu ovládli Benátčania, no už o rok mesto opäť dobyli Turci. V osmanskej dobe tu žilo asi 10 000 obyvateľov, moslimov, katolíkov, španielskych židov a ortodoxných kresťanov. Časť ortodoxných kresťanov boli pôvodní Gréci.

Partnerské mestá
----------------

* Italy  Monopoli, Taliansko
* Kosovo /Srbsko  Prizren, Kosovo/Srbsko
* USA  Hollywood, Florida, USA
* Turecko  Izmir, Turecko

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Vlorë (mesto)**

| * z
* d
* u
Mestá v Albánsku |
| --- |
| 
* Apollonia
* Bajram Curri
* Ballsh
* Berat
* Bilisht
* Bulqizë
* Burrel
* Butrint
* Cërrik
* Çorovodë
* Delvinë
* Drač
* Elbasan
* Ersekë
* Fier
* Fushë-Krujë
* Gjirokastër
* Gramsh
* Has
* Himarë
* Kamzë
* Kavajë
* Këlcyrë
* Klos
* Konispol
* Koplik
* Korçë
* Krujë
* Krumë
* Kuçovë
* Kukës
* Laç
* Lezhë
* Libohova
* Librazhd
* Lushnjë
* Maliq
* Mamurras
* Mavrovë
* Memaliaj
* Patos
* Peqin
* Peshkopi
* Përmet
* Pogradec
* Poliçan
* Pukë
* Rrëshen
* Rrogozhinë
* Roskovec
* Sarandë
* Selenicë
* Shëngjin
* Shijak
* Shkodër
* Tepelenë
* **Tirana**
* Tropojë
* Valbonë
* Vlorë

 | Vlajka Albánska |
**Július Tomčáni** (*de Tomcsány*; \* 8. november 1844, Olšany – † 1923, Budapešť) bol lesnícky odborník.

Jeho otec bol Gustáv Tomčáni (*de Tomcsány*), matka Karolína rod. Werthmüllerová, manželka Gizela Fráterova.

Životopis
---------

Študoval na lesníckom odbore Baníckej a lesníckej akadémie v Banskej Štiavnici. V roku 1894 – 1905 riaditeľ štátnych lesov v Banskej Bystrici, od roku 1905 vedúci odboru štátnych lesov na Ministerstve pôdohospodárstva v Budapešti. Spoluautor súboru služobných inštrukcií pre obvod lesného riaditeľstva v Banskej Bystrici (1897) a Služobnej knihy banskobystrickej, banskoštiavnickej a kremnickej lesnej bratskej pokladnice (1900). Zaslúžil sa o skvalitnenie lesného hospodárenia, najmä v oblasti Poľany. Autor prác o dopravných systémoch a vývine lesníckej služby na Pohroní, spoluautor služobných inštrukcií a odborných článkov.

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike farnosti Ruskov; pokrstený ako Gyula Kálmán József Tomtcsányi
**Vlnové číslo** (iné názvy: **repetencia**, staršie **vlnočet**) môže byť vo fyzike:

* veličina značená písmenom σ (alebo ṽ), ktorá je definovaná ako obrátená hodnota (lineárnej) vlnovej dĺžky (λ), čiže σ = 1/λ , alebo
* iný názov veličiny presnejšie nazývanej **uhlové vlnové číslo** (iné názvy: **uhlová repetencia**, staršie **uhlový vlnočet**), ktorá sa značí písmenom k a je definovaná ako k = 2π/λ.

V sústave SI je jednotkou vlnového čísla 1/m. 

Vlnové číslo je špeciálny prípad priestorovej frekvencie.

Uhlové vlnové číslo vo vlnových rovniciach
------------------------------------------

Pre špeciálny prípad elektromagnetickej vlny:

{\displaystyle k\equiv {\frac {2\pi }{\lambda }}={\frac {2\pi \nu }{v\_{p}}}={\frac {\omega }{v\_{p}}}={\frac {E}{\hbar c}}\;\;,}
kde {\displaystyle \nu } (grécke písmeno ní) je frekvencia vlny, *vp* je fázová rýchlosť vlny (ak sa šíru vo vákuu, potom *vp = c*), *ω* je uhlová frekvencia vlny, *E* je energia vlny, *ħ* je redukovaná Planckova konštanta, a *c* je rýchlosť svetla vo vákuu. Uhlové vlnové číslo je veľkosť vlnového vektora.

Pre špeciálny prípad de Broglieovej vlny v nerelativistickej aproximácii:

{\displaystyle k\equiv {\frac {2\pi }{\lambda }}={\frac {p}{\hbar }}={\frac {\sqrt {2mE}}{\hbar }}}
kde {\displaystyle p} je hybnosť častice, {\displaystyle m} je jej hmotnosť, {\displaystyle E} jej kinetická energia a {\displaystyle \hbar } je redukovaná Planckova konštanta.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Wavenumber na anglickej Wikipédii.*

Ďalšie zdroje
-------------

1. 1 2 3 4  STN EN ISO 80000-8:2008 Veličiny a jednotky. Časť 8: Akustika
2. ↑  STN IEC 60050-726:1999
3. 1 2 3   *Fyzikálny slovník : slovensko-anglický, anglicko-slovenský*. 1. vyd. [Nitrianske Hrnčiarovce] : PROTONIT, 2007. 248 s. ISBN 978-80-969798-7-5.
4. 1 2  ISO 80000-3:2019 Quantities and units — Part 3: Space and time
5. ↑   *STUonline* [online]. kf-lin.elf.stuba.sk, [cit. 2021-06-12]. Dostupné online.
Acetylénový vyvíjač, určený na zváranie
**Acetylénový vyvíjač** je technické zariadenie, ktorého účelom je výroba acetylénu rozkladom karbidu vápenatého vodou. Z jedného kilogramu karbidu je zariadenie schopné vyprodukovať 270 až 300 litrov acetylénu. Chemická reakcia prebiehajúca v zariadení je exotermická, uvoľňuje 1875 kJ tepla na 1 kg karbidu vápenatého. Vedľajším produktom reakcie je karbidové vápno (znečistený hydroxid vápenatý).

Reakcia
-------

* Vstup: oxid vápenatý, uhlie (resp. koks)
* Výstup: karbid vápenatý, oxid uhoľnatý

CaO + 3 C → CaC2 + CO
* Vstup: karbid vápenatý, voda;
* Výstup: acetylén, hydroxid vápenatý

CaC2 + 2 H2O → Ca(OH)2 + C2H2

Typy
----

Existujú rôzne konštrukčné typy acetylénových vyvíjačov, ktoré sa delia:

* podľa tlaku
	+ nízkotlakové (do 3 kPa)
	+ strednotlakové (10-20 kPa)
	+ vysokotlakové (cca 150 kPa)
* podľa množstva použitej vody
	+ mokré (veľký nadbytok vody voči karbidu)
	+ suché (mierny nadbytok; rizikovejšie)
* podľa spôsobu kontaktu karbidu a vody
	+ násypné
	+ prítokové
	+ výtlačné

Acetylénový vyvíjač je aj zdrojom acetylénu v zváracích zariadeniach.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Acetylénový vyvíjač**

Zdroj
-----

* acetylénový vyvíjač. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 38-39.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |
Marmarošský diamant z Uliča.
**Marmarošský diamant** (SiO2) je minerál, idiomorfná, čistá, priehľadná odroda kremeňa, presnejšie krištáľu. Vyskytuje sa samostatne (príp. s kalcitom, alebo žilným kremeňom) v puklinách hornín paleogénu vonkajších Karpát, kde vznikol kryštalizáciou z hydrotermálnych roztokov.

Charakteristika
---------------

Kryštálový habitus marmarošských diamantov predstavuje kombináciu hexagonálnych priziem, romboédrov a trigonálnych pyramíd. Dipyramidálne krištáľové kremene prejavujú výbornú reflexiu, ktorá spôsobuje ich makroskopickú podobnosť s pravými diamantami. To spôsobilo jeho názov „marmarošské diamanty". Veľmi charakteristický rys Marmarošských diamantov je prítomnosť fluidných inklúzií. Inklúzie obsahujú rôzne bitúmeny, iné minerály (smithsonit) či plynné uzavreniny (napr. metán).

Výskyt
------

Typová lokalita tejto variety je severné Rumunsko, oblasť Marmaroš. Marmarošský diamant sa vyskytuje po celom karpatskom oblúku: na Slovensku, v Poľsku (Lapsze Nizne, Podhale, Rabka), na Ukrajine (v okolí: Kobyletska Poljana, Rakhiv, Pidpolozzya. Nižnije Vorota, Mižgirja Volovets´ a Bychkiv)a v Rumunsku (Ojdula Oituz a Bocicoiu Mare). Marmarošský diamant sa vyskytuje vo flyšových sedimentoch (Ulič, Dara), vápencoch (Borinka), mramore (Carrara), dolomitoch (Herkimer). Dnes sú vo svete známe najmä pod názvom herkimerské diamanty, podľa lokality Herkimer v USA. Kremenné "diamanty" boli nájdené na mnohých miestach na svete. Kryštály obojstranne ukončeného kremeňa boli pomenované podľa miesta, kde boli nájdené. Krajiny, v ktorých sa nachádza tento typ kremeňa majú na "diamanty" samostatné pomenovania, napr.: 

* České diamanty (Böhmische Diamanten) – Rakúsko
* Cape May diamanty – Maine, USA
* carrarské diamanty – Taliansko
* Diamanty zo San Isidro – Španielsko
* Lake County diamanty – Kalifornia, USA
* Herkimerský diamanty – štát New York, USA
* Mirabeauské diamanty – Francúzsko
* Schaumburgské diamanty (Schaumburger Diamanten) – Nemecko
* Stolbergské diamanty (Stolberger Diamanten) – Nemecko

### Výskyty na Slovensku

Sú známe z paleogénnych hornín Vonkajších Karpát v Starinej, Uliči a Veľkom Lipníku ale inde napr. v Borinke.

Využitie
--------

Krištále sa využívajú v šperkárstve. Ich hodnota je variabilná. Závisí od čistoty, a morfológie daného jedinca, ale pokiaľ jedinec obsahuje vhodné inklúzie a estetické zrasty jeho hodnota môže byť 5-krát väčšia ako jedinca tej istej veľkosti, úplne čistého a neporušeného.

Zdroje
------

* Mineraly.sk – zdroj, z ktorého (pôvodne) čerpal tento článok.
**Marmeláda** je v tradičnom ponímaní a do roku 2004 aj podľa právnych predpisov opak džemu v tradičnom ponímaní, čiže nátierka vytvorená rozvarením ovocia (čerstvého alebo polotovaru), ktoré sa pretrie sitom a zvarí s cukrom a ďalšími prísadami tak, aby vznikol výrobok s mazľavo rôsolovitou konzistenciou.[1]. Pokiaľ ide o právne predpisy, posledný právny predpis používajúci túto tradičnú definíciu uvádzal nasledujúcu definíciu: *výrobok z ovocia alebo zo zeleniny polotuhej až tuhej homogénnej rôsolovitej konzistencie, s prídavkom cukru alebo iných sladidiel, alebo aj iných prísad a prídavných látok.* [2]

Marmeláda v tomto tradičnom ponímaní sa používa najčastejšie ako nátierka alebo ako plnka do jedál z múky. Na rozdiel od džemu v marmeláde nie sú viditeľné kusy ovocia. Marmeláda môže byť z jedného druhu ovocia alebo z viacerých druhov ovocia. Často sa kombinuje jeden druh ovocia s jablkovou dreňou. Pripravuje sa obyčajne tak, že sa z rozvareného ovocia pripraví pretlak, ktorý sa následne varí na prudkom plameni do rôsolovitej konzistencie, a po odparení určitej časti vody sa pridá cukor. Na dosiahnutie rôsolovitej konzistencie je potrebný istý obsah pektínu a kyselín v použitom ovocí (napr. v jablkách je veľa pektínu, v čerešniach je málo pektínu). Preto sa z niektorých druhov ovocia dajú rôsolovité hmoty (t.j. marmelády) variť len po pridaní pektínu a kyseliny.[3]

Referencie
----------

1. ↑  marmeláda. In: *Malá československá encyklopedie* IV M-Pol. 1. vyd. Praha: Academia, 1986. s. 102.
2. ↑  Výnos Ministerstva pôdohospodárstva Slovenskej republiky a Ministerstva zdravotníctva Slovenskej republiky z 3. mája 2001 č. 787/1/2001-100, ktorým sa vydáva hlava Potravinového kódexu Slovenskej republiky upravujúca spracované ovocie a spracovanú zeleninu
3. ↑  Džem? Lekvár? Marmeláda? Aký je v tom rozdiel?
**Ján Gašperan** (\* 25. máj 1951, Braväcovo – † 13. júl 2012, Bratislava) bol slovenský pedagóg a odborársky funkcionár.

Životopis
---------

V rokoch1966 – 1969 študoval na Strednej všeobecnovzdelávacej škole v Brezne, 1970 – 1975 na odbore pozemné stavby Stavebnej fak. SVŠT, 1973 – 1975 doplňujúce pedagogické štúdium na SVŠT v Bratislave, 1995 – 1996 manažment školstva a školy na Ekonomickej fak. UMB v Banskej Bystrici, 1997 – 1998 odbor právo na Univerzite tretieho veku v Banskej Bystrici. 

V rokoch 1969 – l970 pracoval ako technik v Mostárni Brezno, 1976 – 1990 pedagóg odborných predmetov na Strednej priemyselnej škole stavebnej v Banskej Bystrici, 1990 – 1999 predseda rady základnej organizácii stred. školstva na strednom Slovensku, externe vyučoval na SPŠS v Banskej Bystrici, od 1999 Odborový zväz pracovníkov školstva a vedy na Slovensku. Pravidelne publikuje v odborných periodikách, člen konzult. kruhu časopisu "Škola, manažment, ekonomika, legislatíva", 1985 – 1990 odborný poradca pre školskú inšpekciu v oblasti odborných predmetov, lektor a poradca stredoškolskej odbornej činnosti, autor celoštátnych učebných pomôcok. 

Zomrel 13. júla 2012 v Bratislave.

Referencie
----------

1. ↑   *Zomrel bývalý šéf školských odborov Ján Gašperan* [online]. pravda, 16.07.2012, [cit. 2013-02-12]. Dostupné online. (anglicky)

Literatúra
----------

* Who is Who v Slovenskej republike

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Odlišné vzduchové hmoty, ktoré zasiahli Severnú Ameriku a iné kontinenty sú od seba oddeľené frontálnou hranicou. Na tomto obrázku arktický front oddeľuje arktickú od polárnej vzduchovej hmoty, zatiaľ čo polárny front oddeľuje polárny vzduch od teplých vzduchových más.
**Atmosférický front** je hranica oddeľujúca dve vzduchové hmoty rozdielnych hustôt a je to základnou príčinou meteorologických javov. Na meteorologických mapách sú fronty znázornené použitím rôznych farebných čiar a symbolov, čo záleží na druhu frontu. Front obvykle oddeľuje vzduchové hmoty odlišnej teploty a vlhkosti vzduchu. Studené fronty môžu byť charakteristické úzkymi pásmi búrok alebo tzv. dry lines (front oddeľujúci vlhký a suchý vzduch). Teplé fronty sú obvykle sprevádzané vrstevnatou oblačnosťou a hmlou. Po prechode frontu sa obvykle oblačnosť rozpadá a nastáva rýchle vyjasnenie. Niektoré fronty sú charakteristické tým, že nespôsobujú žiadne zrážky a vytvárajú len malú oblačnosť, hoci tam existuje konštantný posun vetra.

Studené a oklúzne fronty sa všeobecne pohybujú zo západu na východ, zatiaľčo teplé fronty sa pohybujú smerom k zemskému pólu. Pre veľkú hustotu vzduchu v prúde frontu, studené a studené oklúzne fronty sa pohybujú rýchlejšie ako teplé fronty a teplé oklúzne. Horské prekážky a teplé vodné hladiny môžu spomaliť pohyb frontov. Front sa stane stacionárnym, ak tlak z oboch strán frontov je približne vyrovnaný, to spôsobí, že tento front sa stane nepohyblivým (stacionárnym). Tento front je najbežnejší na otvorenom oceáne.

Synoptická mapa
---------------

Symboly na meteor. mapách:
1. Studený front;
2. Teplý front;
3. Kvázistacionárny front;
4. Oklúzny front;
5. Ohraničenie plochy;
6. Čiara húľav;
7. Suchá vlna;
8. Tropická vlna
Synoptická mapa počasia je špeciálny typ mapy počasia, ktorý poskytuje prehľad o javoch počasiach v určitej geografickej oblasti v špecifikovaný čas, spracovanou z informácií z pozemných meteorologických staníc. Meteorologické mapy sú vytvorené vykreslením alebo sondovaním hodnôt príslušných veličín ako tlak, teplota a oblačnosť, ktoré na geografickej mape pomáhajú nájsť obrysy napr. atmosférických frontov. Synoptické mapy počasia majú špeciálne symboly, ktoré znázorňujú frontálny systém, danú oblačnosť, zrážky, alebo ďalšie dôležité informácie. Napríklad znak H (angl. High; na slovensku V - Vysoký) môže reprezentovať vysoký tlak naznačujúci bezveterné počasie. Symbol L (angl. Low; na slovensku N - Nízky) na druhej strane reprezentuje nízky tlak, ktorý väčšinou súvisí s oblačným počasím. Mnohé symboly nie sú používané len pre frontálne zóny a ďalšie ohraničené plochy na meteorologických mapách, ale tiež pre znázornenie súčasného počasia v rôznych oblastiach na týchto mapách počasia. Okrem toho oblačné oblasti pomáhajú určiť typ frontu a pozíciu.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál vedy o Zemi |
**Ján Filoponos** (iné mená: **Ján Grammatikos**, **Ján Filóponos**, starogr. Ιωάννης Φιλόπονος – Ióannés Filoponos; \* 5. storočie, Alexandria – † 6. storočie) bol byzantský filozof, gramatik a teológ.

Patril do skupiny pôvodne pohanských učencov, ktorí čiastočne z nevyhnutnosti, čiastočne z presvedčenia prechádzali ku kresťanstvu od 4. storočia po Kr. Po svojom obrátení na kresťanskú vieru (okolo roku 500) sa pridal k radikálnej kresťanskej skupine, tzv. *philopoenom* čiže pomstiteľom, ktorí systematicky vystupovali proti učeniu pohanských filozofov potom, čo bolo kresťanstvo v rímskej ríši oficiálne uznané (rok 313). Ján Filoponos má veľký význam pre vývoj vedy 6. storočia, najmä vzhľadom na jeho koncepciu sveta, ktorá sa utvárala v boji s pohanskými učencami, predovšetkým s filozofom Simplikiom a s duchovnými oporami vtedajšieho novoplatonizmu, Platonom a Aristotelom.

Pozri aj
--------

* byzantská filozofia

Zdroje
------

1. ↑  byzantská filozofia. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 2001. 686 s. ISBN 80-224-0671-6. Zväzok 2. (Bell – Czy), s. 417.
2. ↑  ZOZUĽAK, Ján. *Byzantská filozofia*. Plzeň : Vydavatelství a nakladatelství Aleš Čeněk, 2016. 224 s. ISBN 978-80-7380-640-8. S. 55.

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Ďalšia literatúra
-----------------

* DANEŠ, Jaroslav. *O věčnosti světa : Jan Filoponos proti Aristotelovi*. Vyd. 1. Praha : Filosofia, 2006. 262 s. ISBN 80-7007-243-1.
* *Filosofie pozdní antiky : od staré Akademie po Jana Eriugenu*. Ed. A.H. Armstrong; preklad Martin Pokorný. Vyd. 1. Praha : OIKOYMENH, 2002. 675 s. (Dějiny filosofie; zv. 4.) ISBN 80-7298-053-X. S. 537 – 544.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portál |

Autoritné údaje: * BnF: 11908857z
* GND: 118712586
* ISNI: 0000 0001 2144 8064
* LCCN: n83164845
* NK ČR: jn20000720072
* SNK: 158170
* VIAF: 98118283
* WorldCat: lccn-n83164845
**Termodynamický dej** (iné názvy: **tepelný dej**, **termodynamický proces**) je dej, pri ktorom sa menia niektoré zo stavových veličín.

Delenie
-------

Termodynamické deje možno rozdeliť na 

* **vratné deje** (reverzibilné), pri ktorých možno pôvodný (východiskový) stav systému aj jeho okolia dosiahnuť obrátením poradia jednotlivých parciálnych úkonov.
* **nevratné deje** (ireverzibilné), ktoré prebiehajú bez vonkajšieho pôsobenia iba v jednom smere, čiže východiskový stav už nemožno dosiahnuť iba obrátením postupu úkonov. Na dosiahnutie pôvodného stavu je nutné vynaložiť určitú energiu, ktorá musí byť do sústavy dodaná. V bežnom (nie ideálnom) prostredí sú všetky reálne deje nevratné.

Tiež na:

* **rovnovážne deje** - ak sú rozdiely medzi vonkajším a vnútorným tlakom(teplotou) infinitezimálne.
* **nerovnovážne deje** - ak dochádza ku väčším krokom

Kruhový dej je taký, pri ktorom sa po vykonaní parciálnych úkonov systém vráti do pôvodného stavu. Kruhový dej môže byť vratný aj nevratný. Najznámejším príkladom vratného kruhového deja je Carnotov cyklus.

Termodynamický dej s konštantnou stavovou veličinou
---------------------------------------------------

Veľa dejov prebieha tak, že niektorá z termodynamických veličín zostáva počas deja konštantná.

|  |  |
| --- | --- |
| **Konštantná stavová veličina** | **Názov** |
| Teplota | Izotermický dej |
| Tlak | Izobarický dej |
| Objem | Izochorický dej |
| Teplo | Adiabatický dej |
| Entropia | Izoentropický dej |
| Entalpia | Izoentalpický dej |
|

Rovnica stavu plynu
-------------------

Z podobnosti vzťahov pre izotermický, adiabatický a polytropický dej možno definovať všeobecnú rovnicu pre zmenu stavu plynu (Poissonov zákon) v tvare

{\displaystyle pV^{k}={\mbox{konst}}\,},
kde {\displaystyle p} je tlak plynu, {\displaystyle V} je jeho objem a {\displaystyle k} je konštanta.

Pre {\displaystyle k=1} ide o vzťah pre izotermický dej, pre {\displaystyle k} rovné Poissonovej konštante {\displaystyle \kappa } ide o adiabatický dej. Ak {\displaystyle k=n\in (1,\kappa )}, ide o polytropický dej. Pre {\displaystyle k=0} ide o rovnicu izobarického deja a pre {\displaystyle k\to \pm \infty } ide o izochorický dej.

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | Fyzikálny portálChemický portál |

* Termodynamika
* Tepelná výmena
Toto je článok o slovenskom hudobnom skladateľovi. O slovenskom básnikovi Jánovi Francisci-Rimavskom pozri *Ján Francisci-Rimavský.*

**Ján Francisci** (\* 14. jún 1691, Banská Bystrica – † 27. apríl 1758, Banská Bystrica) bol slovenský hudobný skladateľ a organista.

Rodina
------

* otec: Juraj Francisci
* matka: Katarína Francisciová

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu (u Jána Pilárika a Mateja Bela), hudbu u otca a u J. Karchuta a M. Tomašiho v Banskej Bystrici. V roku 1709 – 1721 kantor a regenschori evanjelickej a.v. cirkvi v Banskej Bystrici. Od 1733 cestoval po Európe, 1733 – 1735 organista a správca chóru v Bratislave, od 1737 organista v Banskej Bystrici. V hudobnej teórii a kompozícii samouk. Roku 1725 sa stretol v Lipsku s J.S. Bachom. Autor árie pri príležitosti rozlúčky Mateja Bela s Banskou Bystricou (1714), 1735 venoval skladbu banskobystrickej evanjelickej cirkvi. Napísal aj rukopisnú príručku Úvod do generálneho basu (Introductio in Generalem Bassum).

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * BnF: 14001110j
* GND: 13058603X
* ISNI: 0000 0000 1660 8943
* PIM: PIM187960
* VIAF: 46957043
**Ján Fišer**, tiež *Fischer* (\* 9. máj 1896, Hronec - † 23. december 1963, Bratislava) bol hudobný skladateľ, hudobný pedagóg, muzikológ. Pseudonym: J.F.Kvetoň

Rodina
------

* otec Ján Fišer
* matka Mária rod. Ertlová
* syn Miroslav Fischer

Životopis
---------

Narodil sa 8. mája 1896 v Hronci ako Joannes Fisser. V roku 1910-1914 študoval na Učiteľskom ústave v Deve (Rumunsko), 1920-1922 kompozíciu a dirigovanie na konzervatóriu v Prahe, do 1948 hudobnú vedu a estetiku na Filozofickej fak. UK v Bratislave, 1948 PhDr. Učiteľ v Čiernom Balogu (1915- 1917), v Terchovej, v Seredi, 1941-1950 referent hudobného oddelenia Ministerstva školstva a národnej osvety, 1950-1960 prof. hudobnej teórie na konzervatóriu v Bratislave. V Seredi viedol spevokol Zvon, 1947 spoluzakladateľ Ľudového spevokolu uč. Slov. v Žiline. Zúčastnil sa na založení Slov. filharmónie, zbieral slov. ľudové piesne. Recenziami a kritikami prispieval do viacerých periodík, redigoval hudobnú prílohu Slov. učiteľa. Angažoval sa za ucelené umelecké vzdelanie na nár. školách, každodennú hudobnú výchovu a zriaďovanie žiackych orchestrov. Venoval sa aj skladateľskej činnosti. Člen Zväzu slov. skladateľov, od 1954 predseda a podpredseda Slov. hudobného fondu.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Zdroj
-----

* Záznam o narodení a krste v matrike:

Autoritné údaje: * LCCN: nb2013008803
* NK ČR: kup19990000027726
* SNK: 166785
* VIAF: 84489334
* WorldCat: lccn-nb2013008803
Mgr.  **Ján Gajdoš**  (\* 11. január 1927, Bardejovská Zábava, Bardejov – † 19. november 2015, Bardejov) bol slovenský gréckokatolícky kňaz, funkcionár Prešovskej eparchie (dnes Prešovská archieparchia) a univerzitný pedagóg.

Život
-----

Narodil sa v *„chudobnej robotnícko-roľníckej rodine"* Andreja a Anny, rod. Draganovskej ako najstarší syn z desiatich detí. Po zavŕšení štúdia na Gymnáziu v Bardejove v roku 1947 začal štúdium teológie a prípravu na kňazstvo v gréckokatolíckom seminári v Prešove a pokračoval v Prahe. Po likvidácii gréckokatolíckej cirkvi komunistickým režimom (pozri aj Akcia P) sa podieľal na činnosti podzemnej gréckokatolíckej cirkvi. Na základnú vojenskú službu (? – 1953) bol odvedený do pomocného technického prápora na Čechy. Potom až do roku 1968 pracoval ako tesár v Prahe. Využil politický odmäk počas Pražskej jari a po obnovení gréckokatolíckej cirkvi pokračoval v príprave na kňazstvo Římskokatolickej cyrilometodějskej bohosloveckej fakulte so sídlom v Litoměřiciach, pričom 29. júna 1970 ho svätiaci biskup Vasiľ Hopko vysvätil za kňaza v Chráme svätého Jána Krstiteľa v Prešove.

Kňazsky začínal ako správca farnosti Zubné a zároveň ako dochádzajúci duchovný správca farnosti Maškovce (1970 – 1972). Následne spravoval farnosť Ďačov (1972 – 1992), popri čom zároveň pôsobil ako dochádzajúci duchovný správca farností Sabinov (1974 – 1978) a Bajerovce (1978 – 1990). V rokoch 1973 – 1990 bol zároveň tajomníkom Gréckokatolíckeho ordinariátu a potom Gréckokatolíckeho biskupského úradu v Prešove a v roku 1992 ho sídelný biskup Ján Hirka vymenoval za generálneho vikára Prešovskej eparchie. V tejto funkcii pôsobil až do svojho odchodu na odpočinok v roku 2002. Pre zhoršený zdravotný stav bol v septembri 2015 umiestnený v Hospici Matky Terezy v Bardejovskej Novej Vsi, časti mesta Bardejov.

Okrem svojej kňazskej činnosti v rokoch 1990 – 1999 pracoval aj ako odborný asistent Gréckokatolíckej bohosloveckej fakulty Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach so sídlom v Prešove (dnes Gréckokatolícka teologická fakulta Prešovskej univerzity v Prešove), pričom v rokoch 1995 – 1999 viedol tamojšiu katedru biblických vied, a v rokoch 1992 – 2002 bol sudcom Diecézneho cirkevného súdu v Prešove.

Cirkevné tituly
---------------

V roku 1978 získal titul dekan, v roku 1987 arcidekan, v roku 1994 ako generálny vikár nadobudol titul monsignor, v roku 2001 titul kanonik a napokon v roku 2004 získal titul protojerej.

Referencie
----------

1. 1 2  „Zomrel kňaz Ján Gajdoš z Bardejovskej Zábavy", *AHOJ.TV* (Bardejov: [s. n.]), 2015, 2015-11-24, dost. 2022-03-15
2. 1 2 3 4  Frank, Michal (2015), „Zomrel kňaz Ján Gajdoš", *SME* (Bratislava: Petit Press), 2015-11-23, dost. 2022-03-15
3. 1 2 3  *Mons. Mgr. Ján GAJDOŠ, protojerej*, Prešov: Gréckokatolícke arcibiskupstvo Prešov, c2021, dost. 2022-03-15
4. ↑  Petrík, Ľubomír (2007), *Osemdesiate narodeniny Mons. Jána Gajdoša*, Bratislava: Tlačová kancelária Konferencie biskupov Slovenska (vyd. 2007-01-12), dost. 2022-03-15
**Ejnar Hertzsprung** (\* 8. október 1873, Kodaň, Dánsko – † 21. október 1967, Roskilde) bol dánsky astronóm, chemik, člen dánskej a holandskej akadémie vied, riaditeľ observatória v Leidene. Spolu s Henrym Russellom vynašli Hertzsprung-Russellov diagram (1911).

Hoci bol vyštudovaný chemický inžinier, Hertzsprung spravil kariéru ako astronóm špecializujúci sa na fotografické pozorovania hviezd. V roku 1913 vypočítal vzdialenosť k Malému Magellanovmu mraku pomocou cefeíd, ktorá sa používa dodnes na meranie galaktických a medzigalaktických vzdialeností.

Pracujúc nezávisle, obaja, Hertzprung aj Russell, objavili graf, v ktorom je svietivosť hviezd zobrazená v závislosti na ich povrchovej teplote. Počas návštevy Spojených štátov v roku 1910, Schwarzschild, Hertzprungov priateľ a kolega, spoznal Russella, ktorý vo svojich výskumoch došiel k rovnakým záverom. Práca Hertzsprunga a Russella bola prvýkrát vydaná v grafickej forme v roku 1911 ako Hertzsprung-Russellov diagram. Dnes je diagram základnou časťou pozorovateľných dôkazov, ktorú musí teória vývoja hviezd vysvetliť.

Hertzsprungov katalóg hviezdnych farieb a svetelností z roku 1922 odhalil neprítomnosť jasných hviezd stredných farieb medzi postupnosťou obrov a hlavnou postupnosťou v H-R diagrame, dnes nazývanú Hertzsprungova medzera.

Objavil dve planétky: 1702 Kalahari (7. júl 1924) a 1627 Ivar (25. september 1929), ktorá patrí do skupiny Amor.

Uznania
-------

**Ceny**

* Zlatá medaila Kráľovskej astronomickej spoločnosti (Royal Astronomical Society – RAS) v roku 1929
* Bruce Medal (Medaila Catherine Bruceovej) v roku 1937.

**Pomenované po ňom**

* Hertzsprungov kráter na Mesiaci.
* planétka 1693 Hertzsprung.

Externé odkazy
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portálAstronomický portál |

* Stránka o Bruceovej medaile (v angličtine)
* Držitelia Bruceovej medaily: PASP 49 (1937) 65 (v angličtine)
* Držitelia zlatej medaily RAS: MNRAS 89 (1929) 404 (v angličtine)

### Nekrológy

* AN 290 (1968) 287 (jeden riadok, v nemčine)
* AN 291 (1969) 85 (v nemčine)
* JRASC 62 (1968) 137 (v angličtine)
* Obs 87 (1967) 298 (jeden riadok, v angličtine)
* PASP 79 (1967) 638 (jeden riadok, v angličtine)
* QJRAS 9 (1968) 337 (v angličtine)

Autoritné údaje: * BnF: 146261404
* GND: 118550098
* ISNI: 0000 0000 3153 6407
* LCCN: n94121075
* SNK: 155457
* VIAF: 54402399
* WorldCat: lccn-n94121075
Súradnice: 49°11′47″S 20°12′30″V﻿ / ﻿49,196389°S 20,208333°V﻿ / 49.196389; 20.208333

**Bachledova štrbina** (poľ. *Klimkowa Przełęcz*, nem. *Bachledascharte*, maď. *Bachledarés*) je výrazná depresia v hlavnej osi rázsochy medzi Pyšným štítom a Pyšnou vežičkou vo Vysokých Tatrách. Na južnú stranu sa z nej spúšťa dlhý Bachledov žľab (poľ. *Klimkowy Żleb*).

Názov
-----

Jan Fischer, Michał Siedlecki a Józef Gąsienica Gładczan, boli prvými známymi horolezcami, ktorí prešli touto štrbinou 24. augusta 1893. Viedol ich známy zakopanský kráľ horských vodcov Klemens Bachleda. Poliaci nazvali štrbinu podľa jeho krstného mena.

Prvý zimný výstup
-----------------

Prvý zimný prechod štrbinou urobili 27. decembra 1924 Poliaci Wanda Czarnocka a Adam Karpiński.

Turistika
---------

Bachledova štrbina nie je prístupná pre turistov. Je však vyhľadávaná skialpinistami.

Referencie
----------

1. 1 2  BOHUŠ, Ivan. *Od A po Z o názvoch Vysokých Tatier*. 1. vyd. Tatranská Lomnica : ŠL TANAPu, 1996. ISBN 80-967522-7-8. S. 457.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Klimkowa Przełęcz na poľskej Wikipédii.*
***Einzelhaft*** (nem. *samotka*) je debutový album rakúskeho speváka Falca.

História vzniku
---------------

V roku 1980 dostal Falco, ktorý vtedy ešte hral v skupine Drahdiwaberl kontrakt od Markusa Spiegela na tri sólové albumy. Falcova pieseň „Ganz Wien" hraná koncertoch Drahdiwaberl mala veľký úspech.. Avšak po bojkote rakúskych rozhlasových staníc proti tejto nahrávke vznikla anglická verzia „That Scene", ktorú vydal začiatkom roka 1981. Singel bol v Rakúsku skutočne populárny a vyšplhal sa až na 11. miesto hitparády, v zahraničí zostal avšak nepovšimnutý.

Produkcia
---------

Na jar 1981 začal Falco spoločnú prácu s producentom Robertom Pongerom, ktorý mal melódiu bez textu. Tá bola pôvodne zamýšľaná pre Reinholda Bilgeriho, ktorý ju avšak odmietol. Falco bol naproti tomu z melódie nadšený, hneď ju prijal. Počas troch dní píše priliehavý text a vzniká „Der Kommissar". V tomto čase vznikol ešte druhý titul, „Helden von heute". I keď Falco chcel tú pieseň ako singel vydať (s „Der Kommissar" na druhej strane), musel poslúchnuť svoje hudobné vydavateľstvo, ktoré rozhodlo uprednostniť „Der Kommissar" pretože mal podľa ich mienky lepší potenciál.

Úspech
------

V novembri 1981 bol singel „Der Kommissar" v Rakúsku vydaný a zakrátko dosiahol prvé miesto v hitparáde. Dva mesiace neskôr sa to podarilo tiež v Nemecku a Francúzsku aj v rôznych iných európskych krajinách. V Kanade dosiahol singel zlaté miesto. V Americkej Billboard-Charts obsadil tento titul miesto 72, v Disco-Charts 1. miesto. Falco zostal pol roka v Amerike, promovať album, s ktorým mal aj zahraničí veľký úspech. Tiež v Guatemale viedol song hitparádu. Celosvetovo sa predalo cez sedem miliónov kusov „Der Kommissar". V súvislosti s týmto veľkým úspech šiel Falco asi rok na turné, celosvetovo od Mexika po Áziu. LP *Einzelhaft* dosiahlo #31 kanadskej albumovej hitparády a držalo sa v nej 20 týždňov. V Taliansku obsadilo 21. miesto. V USA 64. miesto v US Billboard Charts. V lete 1982 bol úspešne vydaný singel „Maschine brennt", ktorý vyšiel v Rakúsku, Nórsku a Nemecku v top 10 a potvrdil úspech.

Zoznam skladieb
---------------

1. „Zuviel Hitze"
2. „Der Kommissar"
3. „Siebzehn Jahr"
4. „Auf der Flucht"
5. „Ganz Wien"
6. „Maschine Brennt"
7. „Hinter uns die Sintflut"
8. „Nie mehr Schule"
9. „Helden von Heute"
10. „Einzelhaft"
***Back to Attraction*** je prvá štúdiová nahrávka (konkrétne EP) slovenskej kapely Lavagance. EP bolo vydané v roku 2006, vznikalo v štúdiu Lavagance a vydala ho Agentúra Pohoda.

Zoznam skladieb
---------------

1. „Miles" – 3:06
2. „Best Friend's Girl" – 4:19
3. „Back to Attraction" – 4:19
4. „Midnight Letter Writing" – 2:50
5. „Poetry of September" – 2:41
6. „Everything" – 4:45

Bonusy
------

Back to Attraction obsahuje aj dátovú stopu s mp3 verziami jednotlivých pesničiek, fotogalériou a klipom k „Miles" (réžia Braňo Špaček). Druhý náklad EP obsahuje aj siedmu skladbu, remix „Miles" s názvom „Miles (Osho remix)"

Úspech
------

V roku 2006 sa v éteri hrali single „Miles", „Best Friend's Girl" a „Back to Attraction", pričom najmä skladba „Miles" vzbudila u fanúšikov ohlas. Lavagance získali za EP *Back to Attraction* troch Aurelov (ocenenie hudobných akademikov) v kategóriách *Najlepší album v kategórii alternatívna hudba*, *Najlepší videoklip* („Miles") a *Objav roka*.

Zostava
-------

* Marek Rakovický - elektrická gitara, vokály, klávesy (1-6)
* Viliam Bujnovský - klávesy
* Vincent Susol - basgitara (1-6), klávesy
* Laco Kováč - bicie (1-3), vokály (1-4, 6)
* Radovan Al Zafari - akustická gitara (3)
* Peter Raitl - perkusie (2, 3)
**Ján Gavura** (\* 30. december 1975, Poprad) je slovenský básnik, prekladateľ a literárny kritik.

Životopis
---------

Narodil sa v Poprade. V rokoch 1994 – 1999 študoval slovenčinu a angličtinu na Filozofickej fakulte Prešovskej univerzity v Prešove a v rokoch 1999 – 2004 katolícku teológiu na Teologickom inštitúte v Spišskej Kapitule. Od roku 1999 do roku 2001 bol interným doktorandom na Katedre slovenského jazyka a literatúry Filozofickej fakulty Prešovskej univerzity v Prešove, kde od roku 2001 pôsobí ako odborný asistent. Vyučuje predmety týkajúce sa slovenskej a svetovej literatúry dvadsiateho storočia, verzológiu a poetiku básnického textu.

Poézia
------

* *Pálenie včiel* – zbierka (Tichá voda, Košice, 2001)
* *Každým ránom si* (Modrý Peter, Levoča, 2006)
* *Besa* (Modrý Peter, Levoča, 2012)
* *Kráľ hlad* (Skalná ruža, Kordíky, 2017)

Referencie
----------

1. ↑  
 *Ján Gavura* [online]. Literárne informačné centrum, [cit. 2013-11-19]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* osobná stránka Ján Gavuru

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0003 8522 286X
* LCCN: no2002046406
* NK ČR: jx20090803005
* SNK: 150208
* VIAF: 88217558
* WorldCat: lccn-no2002046406
Súradnice: 49°16′16″S 20°18′32″V﻿ / ﻿49,271°S 20,309°V﻿ / 49.271; 20.309

**Bachledova dolina** je dolina na pomedzí Spišskej Magury, Belianskych Tatier a Podtatranskej brázdy. Patrí do katastra obce Ždiar a mesta Vysoké Tatry.

Turizmus
--------

Dolina je známou rekreačnou oblasťou letnej i zimnej turistiky. Stredisko Ski Bachledova ponúka možnosti ubytovania i rekondície, no tiež možnosti sánkovania, korčuľovania, lyžiarskej školy, detského ihriska či prechádzku náučným chodníkom. V severnej časti sa nachádzajú lyžiarske vleky a lanovky, na hrebeni prepojené so strediskom v Jezersku. Lyžiarsky vlek slúži v letnom období ako výťah bobovej dráhy. Na hrebeni stojí rozhľadňa i atraktívny a bezbariérový chodník korunami stromov.

Prístup
-------

Dolina i rekreačná oblasť je prístupná cestou, odbočujúcou z I/66 (Spišská Belá – Ždiar – Tatranská Javorina). Popri ceste a neskôr popri vleku vedie  žltá značka z rázcestia *Ždiar, Bachledova dolina* na *Malú poľanu* ku chodníku v korunách stromov. Hrebeňom vedie z Magurského sedla na Magurku  modro značený chodník.

Galéria
-------

* Lyžiarske strediskoLyžiarske stredisko
* Chodník korunami stromovChodník korunami stromov
* Bobová dráhaBobová dráha
* RozhľadňaRozhľadňa

Referencie
----------

1. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2019-12-18]. Dostupné online.
2. ↑   *Zima* [online]. bachledka.sk, [cit. 2019-12-18]. Dostupné online.
3. ↑   *mapový portál HIKING.SK* [online]. mapy.hiking.sk, [cit. 2019-12-18]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bachledova dolina**
*Nezamieňať s heslami diazán alebo diazén.*
**Diazíny** sú nenasýtené heterocyklické zlúčeniny, ktoré majú šesťčlenný kruh a obsahujú dva atómy dusíka. Tieto zlúčeniny sú aromatické. Majú štruktúru benzénu, v ktorom boli dve C–H skupiny nahradené atómom dusíka. Existujú tri izoméry:

* Pyridazín(1,2-diazín)Pyridazín  
(1,2-diazín)
* Pyrimidín(1,3-diazín)Pyrimidín  
(1,3-diazín)
* Pyrazín(1,4-diazín)Pyrazín  
(1,4-diazín)

Význam
------

Diazíny sú materské zlúčeniny, z ktorých je odvodených mnoho dôležitých derivátov.

### Pyridazín

Medzi deriváty pyridazínu patria napríklad ftalazín a jeho deriváty, ktoré fungujú ako inhibítory karbonickej anhydrázy a používajú sa napríklad pri liečbe vysokého tlaku, na žalúdočné vredy, epilepsiu alebo osteoporózy. Takisto medzi ne patrí napríklad luminol, ktorý pri reakcii s peroxidom vodíka vydáva modré svetlo.

### Pyrimidín

Medzi jedny z najdôležitejších derivátov pyrimidínu patria báze nukleových kyselín, konkrétne cytozín, tymín a uracil.

### Pyrazín

Pyrazín sa redukuje na piperazín. Okrem toho patrí medzi pyrazínové deriváty napríklad farbivo safranín alebo neutrálna červeň, ktorá sa používa ako pH indikátor.

Pteridín vzniká zlúčením pyrimidínu (vpravo) a pyrazínu (vľavo).
### Pteridíny, flavíny

Spojením pyrimidínu a pyrazínu vzniká pteridín a jeho rozšírením o benzénové jadro vzniká flavín. Medzi ich deriváty patria niektoré vitamíny, napríklad riboflavín (vitamín B2) a vitamín B9, a rôzne kofaktory enzýmových reakcií.

Referencie
----------

1. 1 2 3  diazíny. In: BÍNA, Jaroslav. *Malá encyklopédia chémie*. Bratislava : Obzor, 1981. S. 187.
2. ↑   *Aromatic and Heteroaromatic Rings*. [s.l.] : Academic Press, 1991-01-01. Dostupné online. ISBN 978-0-12-451160-6. (po anglicky)
3. ↑  BERBER, Nurcan; ARSLAN, Mustafa; YAVUZ, Emre. Synthesis and Evaluation of New Phthalazine Urea and Thiourea Derivatives as Carbonic Anhydrase Inhibitors. *Journal of Chemistry*, 2013-09-08, roč. 2013, s. e742178. Dostupné online [cit. 2022-09-03]. ISSN 2090-9063. DOI: 10.1155/2013/742178. (po anglicky)
4. ↑  ŠKÁRKA, Bohumil; FERENČÍK, Miroslav. *Biochémia*. 3. vyd. [s.l.] : [s.n.], 1992. ISBN 80-05-01076-1. S. 366.
5. ↑  FERREIRA, Sabrina Baptista; KAISER, Carlos Roland. Pyrazine derivatives: a patent review (2008 – present). *Expert Opinion on Therapeutic Patents*, 2012-09, roč. 22, čís. 9, s. 1033–1051. Dostupné online [cit. 2022-09-03]. ISSN 1354-3776. DOI: 10.1517/13543776.2012.714370. (po anglicky)
6. ↑   *neutral red (CHEBI:86370)* [online]. www.ebi.ac.uk, [cit. 2022-09-03]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* šesťuhlíkatý kruh s jedným dusíkovým atómom: pyridín
* šesťuhlíkatý kruh s dvomi dusíkovými atómomi: triazín
* šesťuhlíkatý kruh s tromi dusíkovými atómomi: tetrazín
* šesťuhlíkatý kruh s štyrmi dusíkovými atómomi: pentazín
* šesťuhlíkatý kruh s piatimi dusíkovými atómomi: hexazín

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Diazine na anglickej Wikipédii.*
Generálporučík **Jozef Kováčik** (\* 28. október 1921, Krivá – † 5. február 2005, Trenčín) bol slovenský generál ČSĽA, náčelník politickej správy - zástupca veliteľa Východného vojenského okruhu.

Život
-----

Narodil sa 28. októbera 1921 v obci Krivá, okres Dolný Kubín. Pochádzal zo siedmich detí. V rokoch 1941 – 1943 absolvoval meštiansku školu. V roku 1943 ako vojak armády Slovenského štátu bol odvelený na Ukrajinu. Po prebehnutí k Červenej armáde v roku 1943 bol ako tankista zaradený do l. čs. armádneho zboru. Zúčastnil sa viacerých bojových operácií na Ukrajine, v Poľsku a na Dukle. 8. mája 1945 bol pred obcou Horka pri Olomouci ťažko zranený.

Po vojne slúžil v Československej ľudovej armáde. Získal vysokoškolské vzdelanie a pôsobil prevažne vo vojenskom školstve. Neskôr pracoval v rôznych funkciách na Veliteľstve Východného vojenského okruhu v Trenčíne, odkiaľ odišiel do dôchodku.

Do prvej generálskej hodnosti generálmajora bol vymenovaný 1. októbra 1969. Hodnosť generálporučíka získal 1. mája 1975. Bol predsedom okresného výboru a Ústrednej rady Slovenského zväzu protifašistických bojovníkov.

Politická činnosť
-----------------

* Predseda okresného výboru Slovenského zväzu protifašistických bojovníkov, Trenčín
* Člen Ústrednej rady Slovenského zväzu protifašistických bojovníkov, Bratislava
* Člen Ústredného výboru  Komunistickej strany Slovenska , Bratislava
* Poslanec Slovenskej národnej rady,  Bratislava

Miesta vojenského pôsobenia
---------------------------

* Martin, Trenčín, Moskva

Ocenenia
--------

Za svoje bojové zásluhy bol odmenený mnohými československými aj zahraničnými vyznamenaniami.

Zdroj
-----

* Štaigl, J. a kolektív: *Generáli - slovenská vojenská generalita 1918 – 2009*, Magnet Press, Slovakia 2009
* 
* 
* 
* 
*
Lávová lampa ilustruje mechanizmus výstupu diapírov.
**Diapír** (z gr. *diapeirein* – *prepichnúť*) je geologická štruktúra, vo všeobecnosti mobilná masa, ktorá intruduje do nadložných vrstiev. Najčastejšie to sú intrúzie, ktoré prerazili cez nadložné vrstvy starších hornín, no diapír môže ozačovať aj relatívne chladné telesá (napr. soľné dómy, a bahnové diapíry).

Diapíry sú pohybujú smerom nahor pozdĺž oslabených zón, príp. zlomov vďaka svojej menšej hustote voči okoliu. V podstate ide o aplikáciu Archimedovho zákona, celý proces sa nazýva diapirizmus.

Ako už bolo spomenuté vyššie, najčastejšie typy diapírov sú vulkanického pôvodu. V prípade, že ide o výstup roztavených hornín z hranice plášťa na povrch v horúcich škvrnách, hovoríme o tzv. *plášťových diapíroch*. V prípade rýchlo vystupujúcich, fluidami nasýtených magiem v úzkych komínoch zo zemského plášťa hovoríme o diatrémach. Príčiny a mechanizmus pohybu materiálu v diatrémach však nie je totožný s príčinami pohybu diapírov.

Štruktúry vytvorené soľnými dómami majú dosť doležitý ekonomický význam, nakoľko sú často *„pascou"* na zachytávanie prírodných uhľovodíkov – ropy a zemného plynu.

Termín diapír zaviedol rumunský geológ Ludovic Mrazec (potomok českých prisťahovalcov, pôvodne Mrázek), ktorý ako prvý pochopil princípy soľnej tektoniky a plasticity.

Referencie
----------

1. ↑  Babčan, J. 1981: Diapirizmus, najmä granitoidný, a možné súvislosti. Mineralia slov. 13, 2, s. 171—184

|  |  |
| --- | --- |
|  | Portál vedy o Zemi |
Autoritné údaje: * abART: 40436

**Jozef Kemko** (\* 19. marec 1887, Heľpa - † 25. júl 1960, Heľpa) bol ľudový rezbár.

Rodina
------

* otec Jozef Kemko
* matka Anna rod. Kubandová

Životopis
---------

Jozef Kemko bol zamestnaný ako roľník, bača a železničný robotník v Heľpe. Vyrezávaniu z dreva sa venoval vo svojom voľnom čase. vyrezával solničky, črpáky, kuchynský a pastiersky riad i hudobné nástroje (píšťalky, gajdy). Známy ako výrobca črpákov gemerského typu. Roku 1956 sa pokúsil o voľnú plastiku (monumentalizované stvárnenie Jánošíka). Jeho sochy sú charakteristické veľkorysým chápaním tvaru strnulo pózujúcich figúr čo im dodáva monumentalitu. Vypestoval si cit pre technické i výtvarné vlastnosti dreva, ale neváhal ho kombinovať ani s inými materiálmi (kožušina, kov). Jeho práce sú zastúpené v zbierkach Historického ústavu Slovenského národného múzea, Slovenskej národnej gelérie, a ÚĽUV-u v Bratislave a Etnografického ústavu Slovenského národného múzea v Martin.

Dielo
-----

Drevené plastiky: 

* *Milý s milou* (1956)
* *Tanec* (1956)
* *Detvan s valaškou*
* *Jánošík*
* *Krava*
* *Traja muži*
* *Maska*
* *Sedliak*

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike (č.27)
**Samuel Sekuris** (\* 20. november 1906, Banská Bystrica - Radvaň – † 6. apríl 1945, Mauthausen) bol slovenský dôstojník a protifašistický bojovník.

Rodina
------

* otec: Samuel Sekuris
* matka: Ľudmila rod. Tulinská

Životopis
---------

Ľudovú školu navštevoval v Banskej Bystrici - Radvani. Maturoval na Gymnáziu A. Sládkoviča v Banskej Bystrici (1925). Vyučil sa za garbiara v Banskej Bystrici - Radvani (1925 – 1932), pracoval u otca. Neskôr úradník, v roku 1939 – 1943 dôstojník slovenskej armády v rozličných funkciách v Bratislave, v Topoľčanoch, v Trenčíne a v Banskej Bystrici, 1943 – 1944 v hodnosti mjr. veliteľ posádky v Brezne, kde sa zapojil do protifašistického hnutia a príprav SNP. Po potlačení SNP sa ukrýval v horách, po príchode do Banskej Bystrice - Radvane zatknutý (31. marca 1945), väznený v Banskej Bystrici, eskortovaný do koncentračného tábora. Všestranný atlét, podnáčelník SĽAS.

Ocenenie
--------

* In memoriam povýšený na plk. čs. armády
* Kríž Rytier delostrelectva - v roku 2008 in memoriam, udelený kríž s číslom 1174

Pamiatky
--------

* Zanedbaný a poškodený pomník na nádvorí kasární v Brezne bol v 2018 zrekonštruovaný a premiestnený na ulicu ČSA - hlavný ťah cez mesto(1969); pomenovanie ul. v Brezne, Bratislave

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 107 - farnosť Radvaň; pokrstený ako Sámuel Emil Szekurisz
**Kochanovský potok** je potok na Strednom Pohroní, v západnej časti okresu Trenčín. Je to pravostranný prítok Chocholnice, meria 3,7 km a je tokom IV. rádu.

Tečie v Považskom podolí, kde pramení v podcelku Bielokarpatské podhorie na severoseverovýchodnom svahu vrchu Lagin v nadmorskej výške približne 340 m n. m. Na hornom toku tečie juhovýchodným smerom, následne vstupuje do podcelku Trenčianska kotlina, kde preteká intravilánom Zemianskeho Lieskového. V obci podteká cestu III. triedy Kostolná-Záriečie - Štvrtok, pod obcou sa stáča na východojuhovýchod a preteká rovinatou poľnohospodárskou krajinou. Následne podteká železničnú trať č. 120 i cestu I. triedy č. I/61 a východne od Melčíc ústi v nadmorskej výške cca 195 m n. m. do Chocholnice.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Bošáčky |
| --- |
| *Bošáčka* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Adamovský potok
* **Bošáčka**
* Čanův potok (ČR)
* Haluzický potok
* Chmeľová
* **Chocholnica**
* Ivanovský potok
* Kochanovský potok
* Krivokútsky potok
* Lopenícky potok
* Malá Chocholnica
* Melčický potok
* Poloma
* Predpolomský potok
* Rolincovský potok
* Sihôtsky potok
* Šiancovský potok
* Španí potok
* Zlatný potok (ČR)

 |
**Samuel Čečetka** (Csecsetka) (\* 9. august 1818 Banská Bystrica – † 22. október 1896 Banská Bystrica) bol evanjelický náboženský spisovateľ a pedagóg. Odborník na cirkevné právo.

Jeho otec Daniel Čečetka, jeho matka Mária rod. Lehocká

Životopis
---------

Gymnázium absolvoval v Banskej Bystrici a v Miskolci, filozofický kurz v Banskej Štiavnici, teológiu v Bratislave, 1843 – 1844 študoval na univerzite v Jene. Po 1844 domáci učiteľ, od 1851 riaditeľ evanjelický lýcea v Banskej Štiavnici, od 1856 prof. a potom rektor evanjelický lýcea v Bratislave, prvý riaditeľ tamojšej evanjelický teologickej akadémie. Od 1896 žil v Banskej Bystrici. Špecialista v evanjelickom cirkevnom práve, z ktorého publikoval systematický prehľad na historickom základe. Dielo syntetizovalo a doplnilo predošlé práce i čiastkové monografie, zostáva základnou príručkou k dejinám protestantizmu na Slovensku.

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Zdroje
------

* Narodenie v matrike:

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 162248
* VIAF: 2947156565691423500001