recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Žigmund Supan** (Szuppán, v rodnej matrike **Suppan**) (\* 18. január 1814, Kremnica - † 17. júl 1881, Ostrihom) bol rímskokatolícky kňaz, náboženský spisovateľ, cirkevný hodnostár, pedagóg.

Životopis
---------

Narodil sa v Kremnici, jeho otcom bol Žigmund Supan a matkou Jana rod. Fogtová. Študoval na gymnáziu v Kremnici a vo Vacove, v roku 1828 – 1834 filozofiu a teológiu v Trnave. 22. februára 1837 bol vysvätený za kňaza. V roku 1839 získal titul doktora filozofie. Vychovávateľ, kaplán, riaditeľ katedrálneho chóru, študijný dozorca, kazateľ, učiteľ maďarského jazyka a literatúry, 1852 riaditeľ gymnázia v Trnave, 1855 pápežský komorník, bratislavský a ostrihomský kanonik. V roku 1870 bol menovaný za titulárneho opáta madočského.

Banskobystrická kalvária, pamätná tabuľa na biskupa Ž. Szuppana
30. marca 1870 ho cisár František Jozef I. menoval za diecézneho biskupa banskobystrického. Pápež Pius IX. toto menovanie potvrdil 27. júna 1870. Neprijal však biskupskú vysviacku a 16. júla 1871 sa vzdal biskupskej hodnosti. 14. októbra 1871 ho cisár menoval titulárnym biskupom novijským. Napriek tomu, že nebol vysvätený za biskupa, v rôznych materiáloch banskobystrickej diecézy je uvádzaný v zoznamoch ako 7. diecézny biskup.

Bol autorom štvordielnej učebnice maďarského jazyka (*Magyar nyelvtan, előkészítésül s útmutatásul a jó stylusra, serdültebbek számára*. 1-4. rész. Trnava, 1844), stručných dejín trnavského gymnázia a rôznej homiletickej literatúry.

Umrel 17. júla 1881 v Ostrihome.

Referencie
----------

1. ↑  CHENEY, David M. *www.catholic-hierarchy.org*. REV. 2012-09-08, [cit. 2013-02-05]. Stránka Father Zigmund Szuppán †. (angl.)
2. ↑  LACKO, Richard, a kol. *Banskobystrické biskupstvo : Cestou Cirkvi je človek…*. Banská Bystrica : Badín : Kňazský seminár sv. Františka Xaverského, 2011. ISBN 978-80-88937-46-3. Kapitola Banskobystrickí biskupi, s. 137 – 212.
3. ↑   *Magyar Katolikus Lexikon* [online]. [Cit. 2013-02-05]. Heslo Szuppan Zsigmond. Dostupné online. (maď.)
4. ↑   *bbdieceza.sk Banskobystrická diecéza*. [Cit. 2013-02-05]. Stránka Mons. Žigmud Szuppan.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Záznam o krste v matrike farnosti Kremnica
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Verejná knižnica M. Kováča B. Bystrica - katalóg Clavius Supan, Žigmund, 1814-1881

| Tituly a funkcie v Rímskokatolíckej cirkvi |
| --- |
| Predchodca**Štefan Moyzes** | **menovaný biskup banskobystrický**1870 – 1871 | Nástupca**Arnold Ipolyi-Stummer** |

Autoritné údaje: * GND: 1051963761
* VIAF: 308742814
Súradnice: 53°25′S 49°42′V﻿ / ﻿53,417°S 49,700°V﻿ / 53.417; 49.700

**Žiguľovskije gory** (rus. Жигулёвские горы) alebo **Žiguli** alebo **Žigulské vrchy** sú geomorfologický celok v Rusku, neďaleko mesta Samara. Ležia na pravom brehu Volgy, ktorú núti opísať veľký oblúk; vzniknutý polostrov sa nazýva Samarskaja Luka. Vyvýšenina je dlhá 60 km a široká 30 km, najvyšší bod, hora Bezymjannaja, dosahuje 381 metrov nad morom - je tak najvyšším vrchom európskej časti Ruska, keď nepočítame Ural, Kaukaz a Kolský polostrov.

Názov
-----

Názov pohoria sa podľa legendy odvodzuje od slova "ožog" - spálenina. Skrývali sa tu lúpežníci, ktorí od prechádzajúcich lodí vyberali výpalné.

Geografia
---------

Hory boli vyvrásnené pred siedmimi miliónmi rokov, sú tvorené prevažne vápencom. Porast tvorí borovicová a javorová lesostep. V horách rastie množstvo húb, najmä plávky. Vyskytujú sa tu typicky stepné druhy (včelárik zlatý, modlivka zelená, endemický druh dúška materina), ale tiež los mokraďový. Veľká časť pohoria je vyhlásená rezerváciou. Centrom oblasti je mesto Žigulovsk.

Ohlasy
------

Tunajšie scenérie vyhľadávali mnohí umelci, napr. Ivan Ajvazovskij. Podľa hôr je pomenovaný automobil aj pivo. Žiguli sú vyhľadávané milovníkmi záhad, lebo tu bývajú hlásené početné paranormálne javy. Podľa povestí sa v horách skrýva vchod do podsvetia.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Žiguľovskije gory**

Externé odkazy
--------------

* Sprievodca
* Fotky Archivované 2012-11-16 na Wayback Machine

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Žigulovské hory na českej Wikipédii.*
Archeologický výskum, na obrázku vidieť nález pôdorysu hradnej veže.
Súradnice: 49°13′28.38″S 18°44′26.04″V﻿ / ﻿49,2245500°S 18,7405667°V﻿ / 49.2245500; 18.7405667
**Žilina** (-normovaný názov) alebo **Žilinský hrad** je zaniknutý hrad v Žiline, ktorého pozostatky sa našli až v roku 2008. Prvá zachovalá písomná zmienka o hrade je z roku 1318, keď bol hrad vo vlastníctve Matúša Čáka Trenčianskeho. Avšak hrad môže byť aj starší. Naposledy bol hrad písomne spomínaný v roku 1457, zanikol v 15. storočí. Historik Richard Marsina tvrdí, že vtedajší majitelia Žiliny Detrikovci začali po roku 1270 stavať Žilinský hrad, kvôli opevneniu a ochrane pred útokmi. Avšak história hradu nie je jednoznačná a existuje veľa hypotéz o jeho dejinách a význame.

Až na prelome mája a júna 2008 sa počas archeologického prieskumu objavili pozostatky Žilinského hradu. Zvyšky kamennej veže sa našli vedľa Katedrály Najsvätejšej Trojice (Farských schodov) v centre mesta. Podľa vedúceho výskumu Jozefa Hošša ide o najvýznamnejší súčasný objav v Žiline, ktorý prepísal jej dejiny. Veža s vnútorným priemerom 7,5 m a vonkajším priemerom 13,2 m a s šírkou muriva 290 – 300 cm, mohla mať výšku až 20 metrov. Išlo o donjon - obytnú vežu. Môžeme uvažovať aj so začiatkom výstavby pravdepodobne už na konci 12. storočia v súvislosti s aktivitami uhorského panovníka Bella III.

Budatínsky hrad je vzdialený len 1,3 km od centra Žiliny.

Na ľavej strane budova starej fary, dnes už zničená.
Pre výstavbu obchodného centra Mirage sa archeologický nález na pôvodnom mieste nezrekonštruoval, ale bol zbúraný. Jednotlivé kamene boli použité na hypotetickú rekonštrukciu umiestenú v obchodnom dome. Obchodný dom nahradil časť mestskej pamiatkovej rezervácie Žilina. Pre výstavbu bola už 12. júla 2008 dokonca zničená pamiatkovo chránená budova starej fary. Tieto kroky pobúrili verejnosť a ministerstvo kultúry, ktoré ju vyhlásilo za národnú kultúrnu pamiatku (definitívne však až po jej odstránení) aj proti súhlasu cirkvi. Ministerstvo podalo trestné oznámenie. Projekt rátal s obnovením pôvodnej budovy fary a zakomponovaním do novej budovy obchodného centra, no táto časť zámeru sa nerealizovala.

Referencie
----------

1. ↑  Archeológovia objavili žilinský hrad *sme.sk*, 6. 6. 2008
2. ↑  PLAČEK, Miroslav; BÓNA, Martin. *Encyklopédia slovenských hradov*. Preklad Daniela Marsinová. 1. slov. vyd. Bratislava : SLOVART, 2007. 391 s. ISBN 978-80-8085-287-0. S. 342.
3. ↑  Čo vieme o Žilinskom hrade? *Žilinský večerník*, 17.06.2008
4. ↑  Pri hrade bol ako prvý[nefunkčný odkaz] *MY Žilinské noviny* 9. 6. 2008
5. ↑  MELLNER DUŠAN. Žilinský hrad - stratený v čase a priestore. *Informácie. Architektúra. Interiér. Design. 4/2010* (YUDINY), roč. 16, s. 42-44. Dostupné online. ISSN 1335-2059.
6. ↑  V Žiline našli zvyšky hradu z 13. storočia, stanú sa len interiérom nákupného centra *spravy.pravda.sk*, 5. júna 2008
7. ↑  Búranie žilinskej fary vyšetruje polícia
8. ↑  Pri žilinských Farských schodoch začali kopať *sme.sk*, 4. 11. 2008

Pozri aj
--------

* Budatínsky hrad
* Mestská pamiatková rezervácia


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Žilinský portál |
**Žilinský večerník** je týždenník, monitorujúci udalosti a dianie v regióne Žilinského kraja. 

Periodikum vychádza od roku 1991 (prvé číslo s nákladom 5 000 výtlačkov vyšlo 27. februára
) a v súčasnosti je s predajom 6 650 kusov najčítanejším regionálnym týždenníkom na Slovensku. Svojim čitateľom ponúka spravodajstvo a publicistiku zo všetkých oblastí hospodárskeho a spoločenského života, zaoberá sa otázkami samospráv v regióne, štátnej správy, informuje o udalostiach v kultúre a športe.

Online produkt
--------------

Žilinský diár je online produkt Žilinského večerníka, dostupný na jeho webstránkach. Ponúka prehľadný výber kultúrnych a športových podujatí, koncertov a zábavy, vzdelávacích aktivít, akcií pre deti a pod.

Referencie
----------

1. ↑   zilina.sk, [cit. 2017-06-18]. Dostupné online. Archivované 2016-04-10 z originálu.
2. ↑   abcsr.sk. Dostupné online.

Zdroj
-----

* Stránky Žilinského večerníka


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Žilinský portál |
**Živorodkovité** (*Poeciliidae*) nazývané aj ***živorodky,*** patria medzi najznámejšie čeľade akváriových rýb, dobre známe sú: gupky, molly, platy a mečovky. Ako už z pomenovania vyplýva ich hlavným znakom je že rodia živé úplne vyvinuté jedince (namiesto kladenia ikier ako to je u iných druhov). Pôvodne sa vyskytovali od juhovýchodných Spojených štátov na sever od La Plata, Argentína, a Afriku, vrátane Madagaskaru. Ale, vzhľadom na uvoľnenie akváriových vzoriek a rozšíreným používaním druhov rodov *Poecilia* a *Gambusia* pre hubenie komárov, živorodkovité možno dnes nájsť vo všetkých tropických a subtropických oblastiach sveta. Navyše, rody *Poecilia* a *Gambusia* boli nájdené v horúcich prameňoch v Kanade.

U živorodiek je výrazný pohlavný dimorfizmus (dvojtvárnosť). Samčeky sú väčšinou menšie, ich análna plutva sa premenila v páriaci ústroj, tzv. gonopodium. Samičky sú menej sfarbené ale väčšie a rodia niekoľkokrát ročne. Plod je od narodenia sebestačný, ale nakoľko v drvivej väčšine sa k potomstvu živorodky správajú kanibalsky, je potrebné po vrhu dospelé jedince oddeliť od mladých.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Živorodkovité**

Zdroj
-----

* J. Černý, E. Topercer - Chováme akváriové ryby, 1985, PRIRODA, ISBN 80-07-00020-8
* Akvarko-živorodky
* Živorodky - ryby mnohých akvaristov v minulosti aj v súčasnosti
Súradnice: 53°35′24″S 159°08′48″V﻿ / ﻿53,59000°S 159,14667°V﻿ / 53.59000; 159.14667

**Županovskij** (rus. Жупановский) je masívny, 2 958 m vysoký stratovulkán, nachádzajúci sa vo východnej časti polostrova Kamčatka, približne 10 km západne od masívu sopky Dzenzur. Komplex pozostáva zo štyroch prekrývajúcich sa stratovulkánov vybudovaných nad pliocénno-pleistocénnou kalderou. Tri z týchto stratovulkánov sú pleistocénneho veku, štvrtý je holocénny a je centrom všetkých erupcií komplexu.

Erupcie komplexu v holocéne sa rozdeľujú do dvoch väčších etáp, prvá prebehla pred 9 000 až 7 000 rokmi, druhá pred cca 900 rokmi. Erupcie boli prevažne slabé, až stredne silné, sprevádzané produkciou pyroklastických prúdov. Historicky zaznamenané erupcie, ktorých bolo sedem (v rokoch 1776, 1882, 1925, 1929, 1940, 1956, 1959), mali rovnako slabší charakter.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **stratovulkán Županovskij**

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu Archivované 2012-02-02 na Wayback Machine - stratovulkán Županovskij na Global Volcanism Program (po anglicky)
**Atari 2600** je herná konzola druhej generácie a jedna z prvých herných konzol, ktorá používala výmenné ROM moduly s hrami. Do tej doby boli konzoly väčšinou jednoúčelové a mali zabudovanú jednu alebo viac hier bez možnosti výmeny.

Začala sa predávať pod pôvodným názvom Atari VCS (Video Computer System) v roku 1977. S kozmetickými úpravami vydržala na trhu až do začiatku 90. rokov 20. storočia. Patrí medzi najpredávanejšie herné systémy vôbec.

Na území Československa sa táto herná konzola objavila na konci 80. rokov 20. storočia, jej popularita nastala až v prvej polovici 90. rokov vďaka bootlegovým kópiam z Číny, Vietnamu a Saudskej Arábie s integrovanými hrami, zväčša ich bolo od 32 až po 9999 (v skutočnosti ich viac ako 128 nebolo). 

Hardvér je pomerne jednoduchý. Ako CPU sa používa procesor od firmy MOS Technology MOS6507, čo je orezaná verzia populárneho MOS6502. Disponuje 128 bajtami pamäte RAM, ktorá je integrovaná v čipe RIOT (MOS6532). O grafiku a zvuk sa stará čip TIA.

Ako ovládače sa používajú 8-smerové digitálne joysticky s jedným tlačidlom, paddle (analógový ovládač s jednou osou a tlačidlom) a číselné klávesnice s 12 klávesmi.

Konzola sa vyrábala zvlášť vo verzii NTSC, PAL a SECAM. Hry z jednotlivých regiónov nie sú kompatibilné a ak sa používali v konzole z iného regiónu, zle zobrazovali farby.

Cartridge (moduly) s hrami obsahovali väčšinou ROM pamäť s obsahom 2 alebo 4 kB. Neskoršie hry boli až 32 kB. Cartridge môže byť osadená 128 B pamäťou.

Pre Atari 2600 existuje rozsiahla knižnica hier obsahujúca okolo 1000 titulov. Cartridge neboli v tej dobe kódované a tak okrem Atari mohol hry vyrábať v podstate ktokoľvek. Najznámejším výrobcom bola firma Activision.

Galéria
-------

* Atari 2600 z roku 1986, redukovaná verziaAtari 2600 z roku 1986, redukovaná verzia
* Jedna z neskorších verzií Atari 2600Jedna z neskorších verzií Atari 2600

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Atari 2600**

Externé odkazy
--------------

* Atari 2600 na DMOZ (po anglicky)

| * z
* d
* u
Atari hardvér |
| --- |
| Vyhradené herné konzoly | 
* Pong
* Stunt Cycle
* Video Pinball
* Atari Flashback

 |
| Video herné konzoly | 
* VCS/2600
	+ Zoznam hier
	+ Prototypy
	+ 2800
* 5200
	+ Zoznam hier
* 7800
	+ Zoznam hier
* XEGS
	+ Zoznam hier
* Lynx
* Jaguar
	+ CD
* VCS (2020)

 |
| Osobné počítače | 
* 400/800/XL/XE
	+ 800XE
* ST
* MEGA STE
* TT030
* Atari Transputer Workstation
* Falcon

 |
| Prenosné počítače | 
* STacy
* ST BOOK
* Portfolio/PC Folio

 |
| Zrušené prototypy | 
* Game Brain
* Tank II
* Cosmos
* 2700
* Panther
* Sierra

 |
| Ostatné | 
* Atari Video Music
* Atari CX40 joystick

 |
**Barcelona Open Banco Sabadell 2009** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 20. do 27. apríla 2009 na otvorených antukových dvorcoch v španielskom meste Barcelona. Titul v dvojhre získal Španiel Rafael Nadal, ktorý vo finále porazil Španiela D. Ferrera. Bol to jeho 35. titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Kanaďan Daniel Nestor a Srb Nenad Zimonjić, ktorí vo finále porazili indicko-bahamský pár Maheš Bhupáthí, Mark Knowles. Pre D. Nestora to bol 57. a pre N. Zimonjića 25. titul vo štvorhre na okruhu ATP.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Barcelona Open Banco Sabadell 2009*
**Španielsko Rafael Nadal** vs. Španielsko David Ferrer 6-2 7-5

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Barcelona Open Banco Sabadell 2009*
**Kanada Daniel Nestor / Srbsko Nenad Zimonjić** vs. India Maheš Bhupáthí / Bahamy Mark Knowles 6-3 7-69

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky
severský ihličnatý les – tajga (zelene).
Sibírska tajga
hi karin benzema

Zloženie tajgy
--------------

* vo vlhkom prostredí iba smreky
* na suchších miestach prevažujú borovice
* v miestach s veľkými výkyvmi teplôt (Sibír) tvoria smrekovce najsevernejšiu hranicu
* bylinné poschodie: prevládajú drobné kríčky - brusnice, čučoriedky, vresy
* silno vytvorené machové poschodie
* prechod medzi ihličnanmi a tundrou (oblasť lesotundry) - veľký podiel brezy

Výskyt tajgy
------------

* Sibír (najmä stredná a východná časť)
* Škandinávia
* polostrov Kola, Karélia a SZ Rusko
* Kanada a väčšia časť Aljašky
* horské oblasti USA a strednej Európy
* južná časť Patagónie, asi 45-50° j.š. (jediný väčší výskyt na južnej pologuli)
* maloplošne v horských oblastiach Austrálskych Álp a južného ostrova Nového Zélandu

Porasty rôznych druhov borovíc, ktoré však nezodpovedajú biómu tajgy, sa nachádzajú aj v Stredomorí, Mexiku, JZ Ázii a na rôznych ostrovoch sopečného pôvodu (napr. Kanárske ostrovy)

V tajge žije mnoho ohrozených druhov cicavcov, napríklad medveď, vlk, los, rys, bobor, vychuchol, atď. Hospodársky významný je lov kožušinovej zveri, ťažba surovín, ťažba dreva (predovšetkým Škandinávia). Ľudské obydlia sa v pásme tajgy vyskytujú len sporadicky, podobne ako aj sieť ciest a železníc nie je príliš rozvinutá, hlavnú úlohu hrá letecká a vodná doprava. Z ťažby je najvýznamnejšia ropa a zemný plyn na Sibíri a Aljaške.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tajga**
**Atomic Kitten** je anglická dievčenská skupina z Liverpoolu, ktorá bola založená v roku 1997. Založil ju Andy McCluskey a jej najúspešnejšia zostava sa skladala z Natashe Hamiltonovej, Liz McClarnonovej a Jenny Frostovej. Heidi Rangeová a Kerry Katonaová boli dve pôvodné členky, ale prvú z nich nahradila v roku 1999 Natasha Hamiltonová a v roku 2001 Jenny Frostová.

Skupina vydala tri single, ktorá sa umiestnili na 1. mieste v rebríčku UK Singles Chart: „Whole Again", „Eternal Flame" a „The Tide Is High (Get the Feeling)". Skupina takisto vydala dva albumy, ktoré sa dostali na 1. miesto v rebríčku UK Albums Chart: *Right Now* a *Feels So Good*. Obidva získali platinovú platňu v Spojenom kráľovstve.

Diskografia
-----------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Diskografia skupiny Atomic Kitten*
### štúdiové albumy

* *Right Now* (2000)
* *Feels So Good* (2002)
* *Ladies Night* (2003)

### Kompilačné albumy

* *Atomic Kitten* (2003)
* *The Greatest Hits* (2004)
* *The Collection* (2005)
* *Access All Areas: Remixed and B-Sides* (2006)
* *Essential* (2007)
* *The Essential Collection* (2012)

Referencie
----------

1. 1 2   *UK Charts > Atomic Kitten* [online]. Official Charts Company, [cit. 2010-07-27]. Dostupné online.
2. ↑   *BPI Certified Awards* [online]. British Phonographic Industry, [cit. 2009-09-04]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Atomic Kitten**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna webstránka
* Atomic Kitten na Allmusic

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Atomic Kitten na anglickej Wikipédii.*
**Bartholomäus Pitiscus** (\* 24. august 1561, Grünberg, Sliezsko (dnes Zielona Góra, Poľsko) – † 2. júl 1613, Heidelberg) bol nemecký matematik a teológ. 

Používal a presadil termín trigonometria, rovnako ako oddeľovacie znamienka pri zápise desatinných zlomkov. Jeden z mesačných kráterov je na jeho počesť pomenovaný po ňom Pitiscus.

*Trigonometriae*, 1612
Okrem teologických diel (vyštudoval teológiu, bol dvorným kaplánom a neskôr hlavným dvorným kazateľom falckého kurfirsta) napísal Pitiscus matematické práce. Jeho najdôležitejším príspevkom matematike bolo dielo *Trigonometria: sive de solution triangulorum tractatus brevis et perspicuus* z roku 1595, prvý písomný doklad, v ktorom sa nachádzalo slovo „trigonometria" (meranie trojuholníka) a tiež desatinné znamienka použité v desatinných zlomkoch. Päťzväzková práca bola v roku 1614 preložená do angličtiny a v r. 1619 do francúzštiny. 

V diele *Thesaurus mathematicus* z roku 1613 zdokonalil trigonometrické tabuľky Rhaeticusa vlastnými výpočtami, okrem iných aj sínusov až na 22 miest.

Zdroj
-----

* *Bartholomeo Pitiscus* [online]. School of Mathematics and Statistics. University of St Andrews, Scotland, [cit. 2012-07-04]. Dostupné online. (anglicky)

Autoritné údaje: * BnF: 121457326
* GND: 117689599
* ISNI: 0000 0001 1022 767X
* LCCN: nr93008368
* NK ČR: mzk2009511537
* VIAF: 24638190
* WorldCat: lccn-nr93008368
Lutherova ruža
Phillip Melanchthon
**Augsburské vyznanie** (lat. *Confessio Augustana*) je kresťanské vieroučné vyznanie založené na teológii Martina Luthera. Patrí ku kľúčovým spisom reformácie a luteránskej teológie. Je jedným zo základných vyznávačských prameňov luteranizmu. Vyznanie bolo prvýkrát prednesené 25. júna 1530 na Augsburskom sneme v nemeckom Augsburgu. Text bol predložený adresovaný nemeckému cisárovi Karolovi V. Vyznanie figuruje ako spoločné vierovyznanie niektorých nemeckých kniežat a nemeckých miest. Text vyznania má 28 článkov. Autorom vyznania je Philipp Melanchthon, ktorý na jeho podobe spolupracoval s Martinom Lutherom.

Augsburské vyznanie sa po svojom vydaní dostalo onedlho aj na územie Slovenska. Jeho prvý preklad vyšiel u nás zrejme už v roku 1540. Augsburské vyznanie je jedným zo základných vyznavačských spisov aj v Evanjelickej cirkvi augsburského vyznania na Slovensku.

Pozri aj
--------

* Confessio Pentapolitana
* Confessio Heptapolitana
* Confessio Scepusiana

Externé odkazy
--------------

* Augsburské vyznanie-celé znenie Archivované 2007-09-29 na Wayback Machine(po slovensky)
Barón **Anton II. Radvanský** (*Radvánszky de Radvány et Sajókaza*; \* 8. jún 1807, Banská Bystrica - † 7. jún 1882, Banská Bystrica-Radvaň) bol krajinský hodnostár, statkár. Pseudonym: Varšiansky, Varsjanszky.

Jeho otec Anton Radvanský (1769  –  1840), matka Barbora rod. Kubínyová (1779 – 1848), manželka Mária rod. Podmanická (1831  –  1902; svadba bola dňa 26. 5. 1849), dcéra Mária Radvanská (1851  –  1918; vydatá za Bélu Nyáryho) a syn Ján Radvanský (1854  –  1899).

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, na evanjelickom lýceu, 1825-1827 na akadémii v Bratislave, 1831 získal advokátsky diplom. Podžupan (1840), župan Zvolenskej stolice v Banskej Bystrici (1848, 1861 a 1865-1882), i turčiansky župan (1875-1877), skutočný vnútorný tajný radca a gen. dozorca uhorskej evanjelickej cirkvi. Školský inšpektor, predseda rady evanjelických gymnázií v Banskej Bystrici. Podporil vznik detskej opatrovne (1834) a Potravinárskeho družstva v Banskej Bystrici. 

Vo verejných funkciách zastával oficiálnu uhorskú štátnu ideológiu, spojenú s maďarizáciou nemaďarských etník. Stál v opozícii voči slovenskému národnému hnutiu, ale bol prívržencom reformných snáh uhorskej šľachty v 30-tych a 40-tych rokoch 19. storočia. Bol vyslancom Zvolenskej stolice na sneme v roku 1843 a tiež na sneme v roku 1848. Počas zasadania snemu bol notárom magnátskej snemovne. Neskôr vstúpil do uhorskej národnej gardy, získal hodnosť kapitána. Po porážke revolúcie bol perzekvovaný a neskôr sa usadil na rodových majetkoch. Tie boli v roku 1850 rozdelené medzi jednotlivých členov rodiny; Anton Radvanský získal majetky vo Zvolenskej župe (dediny Bacúrov, Králiky, Kráľová, Kremnička, Malachov, Radvaň, Skubín, Tajov) a v Peštianskej župe. 

Kurátor Zvolenského seniorátu v Banskej Bystrici (1842-1859), pre nesúhlas s protestantským patentom sa vzdal funkcie. Hospodáril na rodových majetkoch vo Zvolenskej župe. 

Predstaviteľ reformného hnutia uhorskej šľachty. Autor pamfletov, letákov a príležitostných prejavov.

Ocenenie
--------

* Roku 1858 vyznamenaný pruským rytierskym krížom Radu sv. Jána, 1871 rytierskym krížom Radu sv. Štefana.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník (od roku 833 do roku 1990), V. zv. Martin : Matica slovenská 1992, s. 20.
* SKLENKA, Vladimír (ed.): Radvaň – monografia obce. Banská Bystrica : DALI-BB,2014, s. 233 – 234.
* MALINIAK, Pavol: Anton Radvanský, barón v službách monarchie. In: *Bystrický Permon*, roč. 2. 2004, č. 2, s. 5.
* Bez autora: Anton II. Radvanský: Zvolenský župan i generálny dozorca evanjelickej cirkvi. Dostupné on-line(publikované 12. 1. 2021).

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike - evanjelická cirkev v Banskej Bystrici; pokrstený ako Antonius Colomannus de Rádván

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 7932 3400
* VIAF: 121522059
**Area Science Park** je vedecký park nachádzajúci sa v blízkosti Terstu a diaľnice, ktorá ich spája s Rakúskom a Slovinskom. Bol založený v roku 1970. V súčasnosti patrí k najvýznamnejším v Taliansku a je považovaný za jeden z popredných a najväčších parkov v Európe. Od roku 1978 ho spravuje konzorcium, s cieľom vytvoriť vedecko-výskumné centrum, v ktorom môžu spoločnosti, výskumné ústavy a vysoké školy úzko spolupracovať.

Charakteristika
---------------

Park má rozlohu 550 000 m². Sú tu laboratóriá, kancelárske priestory, konferenčné miestnosti, učebne, reštaurácie a kaviarne. Ďalších 1500 m² je v k dispozícií pre nové aktivity. V súčasnej dobe AREA Science Park tvorí 83 národných a medzinárodných výskumných a vývojových organizácií, ktoré zahŕňajú verejné inštitúcie, súkromný výskum a vývoj a inovačné centrá. Celkový počet zamestnancov AREA Science Park dosiahol 31. decembra 2008 počet 2439 osôb.[chýba zdroj]

Zameranie
---------

Medzi hlavné vedecko-technologické odvetvia v rámci AREA Science Park-u patria:

* biotechnológie
* nové materiály
* nanotechnológie
* informačné a komunikačné technológie
* telekomunikácie
* environmentálne technológie

Cieľ parku
----------

Hlavným cieľom parku je rozvoj územia prostredníctvom inovácií na základe vytvorenia pevnej väzby medzi svetovým výskumom a podnikateľskou sférou. Prostriedkom je posilnenie výskumu a vývoja, podpora konkurencieschopnosti podnikov, poskytovanie pomoci pri vytváraní nových podnikov a šírenie inovácií.

Externé odkazy
--------------

* AREA Science Park (po anglicky)
**ATR 42-300** spoločnosti Air Lithuania
**ATR 42-500** spoločnosti Lufthansa Regional (Contact Air)
**ATR 42** je dvojmotorové turbovrtuľové dopravné lietadlo určené pre kratšie regionálne trate. Je výrobkom taliansko-francúzskej spoločnosti Aerei di Trasporto Regionale (*Avions de Transport Régional*, ATR).

Prvý z dvoch prototypov ATR 42 vykonal svoj prvý let 16. augusta 1984, francúzska a talianska certifikácia nasledovala v septembri 1985 a prvý let s platiacimi pasažiermi v decembri 1985.

Verzie
------

Lietadlo existuje v niekoľkých verziách. *ATR 42-300* bol štandardnou verziou až do roku 1996, *ATR 42-320* sa líšil len silnejšími motormi (výroba bola tiež zastavená v roku 1996), *ATR 42 Cargo* je nákladnou verziou ATR 42-300 s možnosťou operatívnej premeny na štandardnú (cestovnú) verziu.

*ATR 42-500* je výraznejšie modernizovaná verzia z roku 1995. Odlišuje sa od predchádzajúcich modelov prepracovaným interiérom, silnejšími motormi PW-127E (a vyššou cestovnou rýchlosťou 565 km/h), šesťlistými vrtuľami, maximálnym doletom 1850 km, EFIS kokpitom, krídelkami a kormidlom z väčšieho ATR 72, novými brzdami a podvozkom a spevnenou konštrukciou krídel a trupu.

Zaujímavosti
------------

Medzi letecké spoločnosti, ktoré používajú na svojich linkách ATR-42, patria aj České aerolinie. České aerolinie používajú jeden ATR 42-320 (OK-VFI) a sedem ATR 42-500 (OK-JFJ, OK-JFK, OK-JFL, OK-KFM, OK-KFN, OK-KFO, OK-KFP).

Technické údaje
---------------

| Parameter | ATR 42-300 | ATR 42-320 | ATR 42-500 |
| --- | --- | --- | --- |
| Dĺžka | 22,67 m | 22,67 m | 22,67 m |
| Rozpätie | 24,57 m | 24,57 | 24,57 m |
| Výška | 7,59 m | 7,59 m | 7,59 m |
| Šírka kabíny | 2,57 m | 2,57 m | 2,57 m |
| Výška kabíny | 1,91 m | 1,91 m | 1,91 m |
| Dolet(so 48 pasažiermi) | 1 150 km | 1 150 km | 1 550 km |
| Cestovná rýchlosť | Mach 0.46(305 mph, 491 km/h, 265 uzlov) | Mach 0.47(309 mph, 498 km/h, 268 uzlov) | Mach 0.52(345 mph, 556 km/h, 300 uzlov) |
| Dostup | 7 600 m |
| Max. vzletováhmotnosť | 16 700 kg | 16 700 kg | 18 600 kg |
| Max. užitočnýnáklad | 4 950 kg | 4 950 kg | 5 450 kg |
| Max. množstvopaliva | 4 500 kg | 4 500 kg | 4 500 kg |
| Max. kapacita | 50 |
| Motory (2x) | Pratt & Whitney Canada PW120 s výkonom 1340 kW | Pratt & Whitney Canada PW121 s výkonom 1417 kW | Pratt & Whitney Canada PW127E s výkonom 1610 kW |
| Vrtule (2x) | Hamilton Standard 4 listy | Hamilton Standard 6 listov |

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku ATR 42 na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **ATR 42**

Externé odkazy
--------------

* www.letadla.info - ATR-42
* Stránky Avions de Transport Regional
* airliners.de: ATR 42
* airliners.net: ATR 42
* ATR 42 Českých aerolinií


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Portál letectvo |
Súradnice: 50°06′21″S 1°50′09″V﻿ / ﻿50,105833°S 1,835833°V﻿ / 50.105833; 1.835833

**Abbeville** [abˈvil] (z lat. *Abbatis Villa* „mesto opátov") je mesto na severe Francúzska v departmente Somme a regióne Hauts-de-France. Mesto má rozlohu 26,42 km² a 24 104 obyvateľov (2011). Najvyšší bod je položený 76 m n. m. a najnižší bod 2 m n. m.

Mesto leží na rieke Somme, 45 km po prúde od Amiensu. Zároveň sa nachádza 10 km od jej ústia v Lamanšskom prielive. Abbeville je hlavné mesto tzv. Prímorskej Pikardie (*Picardie maritime*).

Dejiny
------

V oblasti boli odkryté pozostatky kultúry z obdobia paleolitu, ktorá podľa nej dostala názov abbevillien, a rímske osídlenie z 3. storočia.

Samotné Abbeville bolo založené v 7. storočí (osada patrila opátstvu Saint Riquier), mestské práva získalo v roku 1184 a patrí tak k najstarším francúzskym mestám. V stredoveku bolo jediným prístavom v La Manche. Zátoka Somme bola neskôr zanesená pieskom, čím sa mesto od mora vzdialilo asi na 10 km. Vždy išlo o dôležité obchodné stredisko oblasti, pričom striedavo bolo burgundským a francúzskym panstvom. Koncom 15. storočia definitívne pripadlo Francúzsku.

Počas druhej svetovej vojny bolo Abbeville z veľkej časti zničené najprv nemeckým a neskôr anglickým bombardovaním.

Vývoj počtu obyvateľov
----------------------

*Počet obyvateľov*

Partnerské mestá
----------------

* Grécko  Argos, Grécko
* Spojené kráľovstvo  Burgess Hill, Spojené kráľovstvo

Referencie
----------

1. 1 2 3  Abbeville. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 18.
2. ↑  Populations légales 2009 [online] Institut national de la statistique et des études économiques (Insee). Dostupné online. (po francúzsky)
3. ↑   *Répertoire Géographique des Communes* [online]. Institut national de l'information géographique et forestière (IGN). Dostupné online. (po francúzsky)

Pozri aj
--------

* Zoznam miest vo Francúzsku
* Zoznam obcí departementu Somme

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Abbeville (Somme)**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
Súradnice: 48°31′55″S 17°00′25″V﻿ / ﻿48,531973°S 17,006883°V﻿ / 48.531973; 17.006883

**Abrod** je národná prírodná rezervácia v oblasti Záhorie.

Nachádza sa v katastrálnom území obce Veľké Leváre, v okrese Malacky, ktorá leží v Bratislavskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1964 za národnú prírodnú rezerváciu na rozlohe 92 ha. Ochranné pásmo nebolo stanovené. Rezervácia je súčasťou CHKO Záhorie. Na území rezervácie platí 4. stupeň ochrany.

Predmetom ochrany je: *Lokalita slatinnej vegetácie s vedecky významnými rastlinnými spoločenstvami a reliktnými a vzácnymi druhmi rastlín. Významná ornitologická lokalita. Využité je ako vedeckovýskumný objekt.*

Živočíšstvo
-----------

V prírodnej rezervácii Abrod žijú mnohé živočíšne druhy. Niektoré druhy vtáctva, ktoré sú aj natrvalo prítomné ale aj tie, ktoré len prezimujú, ako príklad jastrab veľký, sokol myšiar,kaňa sivá,kaňa močiarna, škovránok poľný, trsteniarik bahenný, vrana čierna, kačica divá, kačica chrapačka,hus divá, prepelica poľná, chrapkáč poľný, stehlík čízavý, bocian biely, rybárik riečny či sýkorka chocholatá.

Medzi druhy obojživelníkov žijúce v oblasti patrí ropucha bradavičnatá. Medzi druhy cicavcov nachádzajúce sa v tejto oblasti patrí bobor európsky a netopier obyčajný. Medzi druhy rýb príklad lopatka dúhová, čík európsky a medzi bezstavovce patrí príklad roháč veľký, bystruška potočná, pižmovec hnedý, či modráčiky rodu Maculinea.

Rastlinstvo
-----------

V súčasnosti sa Abrod skladá hlavne z plôch s purpurovou trávou. Abrod je najväčší komplex tohto typu močiarov na Slovensku. Tento biotop spolu s pozostatkami vápenatých slatín a nížinných slaných lúk tvoria hlavný predmet ochranného pásma. Abrod je tiež dôležitým biotopom pre výskyt mnohých vzácnych a ohrozených druhov flóry na Slovensku. Oblasť je známa ako významná botanická lokalita prinajmenšom od roku 1923. Je to jediná lokalita na Slovensku s životaschopnými populáciami močiarov ako príklad lat. Schoenus nigricans alebo ranná močiarna orchidea. Okrem týchto a ďalších 116 ohrozených druhov rastlín vytvára oblasť aj útočisko pre niekoľko ďalších rastlinných druhov, ako sú orchidey, príklad lat. Anacamptis palustris, Achillea asplenifolia a ďalšie. Medzi ďalšie bežné rastliny patrí Cirsium brachycephalum.

Rekreácie
---------

Najľahší prístup k lokalite je zo stanice Závod, odkiaľ vedie úzka asfaltová cesta pozdĺž železnice k hranici lokality. Prechádzky môžu byť vykonané v rozsiahlych borovicových lesoch v okolí prírodnej rezervácie.

Referencie
----------

1. ↑  Abrod. In:  *Zoznam osobitne chránených častí prírody SR* [online]. Banská Bystrica: Štátna ochrana prírody SR. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Abrod v Zozname osobitne chránených častí prírody SR
* Chránené územie, štátnej ochrany prírody Slovenskej republiky

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Abrod na českej Wikipédii a Abrod na anglickej Wikipédii.*

 Archivované 2016-07-16 na Wayback Machine
**Acetylén** (systematické pomenovanie **etín**) je chemická zlúčenina patriaca medzi uhľovodíky, konkrétne do skupiny alkínov. Objavil ho v roku 1836 Ír Edmund Davy. Za normálnych podmienok je to plynná bezfarebná látka bez zápachu (technický acetylén má nepríjemný cesnakový zápach), ktorá so vzduchom vytvára vysoko výbušnú zmes.

Výroba
------

### Hydratáciou karbidu vápenatého

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Acetylénový vyvíjač*
* Vstup: oxid vápenatý, uhlie (resp. koks)
* Výstup: karbid vápenatý, oxid uhoľnatý

CaO + 3 C → CaC2 + CO
* Vstup: karbid vápenatý, voda;
* Výstup: acetylén, hydroxid vápenatý

CaC2 + 2 H2O → Ca(OH)2 + C2H2 
Produkcia plynu je 347 litrov na 1 kg karbidu vápenatého. Výhoda je v skladovateľnosti karbidu vápenatého a rýchlej produkcii acetylénu pri jeho hydratovaní.

### Krakovaním ľahkých benzínov s dodatočnou premenou produktov

* Vstup: ľahké benzíny, voda
* Výstup: acetylén, etén, metán, oxid uhoľnatý, vodík

CnH2n + 2 → 2 C2H2 + CmH2m

Využitie etínu
--------------

Používa sa ako technický plyn pri rôznych chemických procesoch a ako palivo do plynových zváračiek a karbidových lámp; zmes acetylénu s kyslíkom horí plameňom s teplotou až 3000 °C. Pri jeho spaľovaní dochádza ku trom rôznym reakciám podľa množstva kyslíka vstupujúceho do reakcie.

2 C2H2 + O2 → 4 C + 2 H2O
2 C2H2 + 3 O2 → 4 CO + 2 H2O
2 C2H2 + 5 O2 → 4 CO2 + 2 H2O
Rozpoznať reakciu je možné podľa teploty plameňa a produkcie sadzí. 

V minulosti bol acetylén hlavnou surovinou na výrobu alifatických uhľovodíkov, dnes slúži predovšetkým na výrobu vinyléterov a esterov, 1,4-butándiolu.

Upozornenie
-----------

Acetylén je síce netoxický, ale pri vyššej koncentrácii ma po vdýchnutí dusivé a mierne narkotické účinky. Pri tlaku prevyšujúcom 150 kPa (neoverené) alebo privedení do kvapalného alebo tuhého skupenstva samovoľne exploduje. Kvôli tomuto nepríjemnému javu sa vo vysokotlakových nádobách skladuje rozpustený v acetóne.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5  aetylén. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 38.
2. ↑   *Technické plyny* [online]. [Cit. 2012-08-16]. Dostupné online. (česky)

Externé odkazy
--------------

* Údaje o acetyléne Archivované 2005-08-08 na Wayback Machine (po anglicky)
**Active Yaw Control** (*skr. AYC*) je automobilová funkcia, ktorá používa aktívny diferenciál k prenosu krútiaceho momentu na kolesá, ktoré majú momentálne vyššiu prilnavosť. Na rozdiel od tradičných mechanických samosvorných diferenciálov, AYC je riadená elektronicky.

AYC bola navrhnutá automobilkou Mitsubishi Motors a prvýkrát bola predstavená na vozidle Lancer Evolution IV. Bola montovaná do každej nasledujúcej generácie, a tiakisto bola použitá vo VR-4 verzii ôsmej generácie vozidla Mitsubishi Galant sedan a Legnum wagon. Neskorší vývoj viedol ku S-AYC (Super-Active Yaw Control), ktorá bola najprv predstavená vo vozidle Mitsubishi Lancer Evolution VIII, ktorý využíval planétovú prevodovku, ktorá mohla preniesť ešte väčší krútiaci moment ako predchádzajúce systémy. AYC a S-AYC bolo možné vidieť aj v niekoľkých konceptoch na základe Lanceru Evolution, ako CZ3 Tarmac, Tarmac Spyder, Montero Evolution, RPM 7000 alebo Concept-X.

AYC je založená na počítačovo-riadenom zadnom diferenciále, ktorý aktívne rozdeľuje krútiaci moment na základe informácii od rôznych snímačov vo vozidle, ktoré merajú pozdĺžne a priečne zrýchlenie vozidla , riadenie, brzdy a pozície plynového pedálu. Keď je vozidlo vybavené ABS takisto sú zahrnuté vstupné parametre. Dosahuje to pomocou dvoch hydraulických spojok, ktoré obmedzujú krútiaci moment na jednotlivé nápravy. AYC je systém orientovaný na výkon, ktorý má za cieľ zvýšiť rýchlosť v zákrutách.

Referencie
----------

1. ↑  Mitsubishi Technical Features: Active Yaw Control, Mitsubishi Motors UK website.
2. 1 2  "What is Active Yaw Control (AYC)?", Mitsubishi Lancer Register FAQ.
3. ↑  "Latest MMC Technologies and Future Goals", Mitsubishi Motors website.
4. ↑  "Development of Super AYC", Yuichi Ushiroda, Kaoru Sawase, Naoki Takahashi, Keiji Suzuki & Kunihiro Manabe, Mitsubishi Motors website.
5. ↑  "Mitsubishi Concept Cars", MMNA website.
**Adela Gáborová** (\* 2. marec 1940, Brekov, Slovensko – † 12. júl 2007, Nitra, Slovensko) bola slovenská herečka. Matka divadelného režiséra Petra Gábora.

Angažmán v Divadle Andreja Bagara v Nitre dostala hneď po absolvovaní štúdia herectva na Vysokej škole múzických umení v Bratislave v roku 1961. Patrila k najvýraznejším osobnostiam tohto súboru a stvárnila tu mnoho významných postáv. Okrem herectva sa venovala aj pedagogickej činnosti. Na Vysokej škole múzických umení učila bábkohercov techniku javiskovej reči v koordinácii s hereckou tvorbou. Čas si však našla aj na prácu s poslucháčmi kňažského seminára, ochotníkmi (napr. réžia v pôvodných slovenských muzikáloch *Láska je silnejšia*, *Sen o ruži* - Divadelné spoločenstvo Rafael v Bošanoch) či prípravu recitátorov na Poděbradské dni poézie, Hviezdoslavov Kubín a pod.

Filmografia
-----------

* 1981: *Nevera po slovensky* (*Malíčková*)
* 1985: *Iná láska* (*Martina matka*)
* 1987: *Nemožná* (*Bauerová*)
* 1989: *Ulice bez mena*
* 1990: *Keď hviezdy boli červené* (*Slabejová*)
* 1991: *Neha* (*Šimonova matka*)
* 1996: *Jaškov sen*

Externé odkazy
--------------

* Osobnosti.sk - Adela Gáborová
* FDb.cz - Adela Gáborová (česky)
* ČSFD.cz - Adela Gáborová (česky)

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0001 3133 233X
* NK ČR: xx0168865
* SNK: 148475
* VIAF: 299829051
**Adela Ostrolúcka** (\* 31. marec 1824 Ostrá Lúka – † 18. marec 1853, Viedeň) bola priateľka Ľudovíta Štúra, vzdelaná a rozhľadená žena, ktorá vo väčšine súčasníkov evokovala ideál novej šľachty, šľachty ducha.

Narodila sa do rodiny Mikuláša Ostrolúckeho (predikát „z Ostrej Lúky"), kráľovského sudcu a Alžbety, rodenej Gostoniovej. Krstili ju v evanjelickom kostole 3. apríla 1824 ako Adelaidu Osztroluczky, doma ju volali Etelka. Rodovým sídlom Ostrolúckych bola už od roku 1826 Ostrá Lúka (pri Zvolene).[chýba zdroj] Jej vzdelanie malo byť nadštandardné voči vtedajšiemu priemeru šľachty. Okrem nemčiny a maďarčiny ovládala angličtinu a francúzštinu a učila sa po taliansky. Mala tiež prekladať prejavy z maďarčiny do iných jazykov. Mala hudobné nadanie. Jej hudobným učiteľom bol operný skladateľ František Erkl, autor maďarskej hymny.

So Štúrom sa mala prvýkrát stretnúť pravdepodobne v roku 1846, na fare u svojho strýka Gejzu  roka 1846 v Zemianskom Podhradí (pri Bošáci, Trenčíne), kde pôsobil Ľudovítov mladší brat Samuel ako kaplán. Podľa legendy vyznal Štúr Adele lásku na plese usporiadanom v bratislavskom Grasalkovičovom paláci. Ich vzťah ale netrval dlho, pretože Adela vážne ochorela. Vzťah Adely a Ľudovíta je námetom knihy Ľuda Zúbka *Jar Adely Ostrolúckej*.

Adela Ostrolúcka zomrela vo Viedni 18. marca 1853 vo veku 28 rokov na týfus. Štúr ju prežil len o dva roky, keď zomrel na následky nehody pri poľovačke 12. januára 1856.

Na jej počesť organizujú v Ostrej Lúke podujatie Kultúrna jar Adely Ostrolúckej.

Referencie
----------

1. 1 2 3  Kováč 1998, s. 476
2. 1 2  Martin Krno: Adela Ostrolúcka: Platonická láska s dramatickým koncom Pravda,  06.09.2015, Online
3. ↑   *Kaštieľ Adely Ostrolúckej je na predaj, strecha je ako rešeto* [online]. Pravda.sk, 2019-03-19, [cit. 2019-09-04]. Dostupné online.
4. ↑  Kováč 1998, s. 482
5. ↑  Kováč 1998, s. 474
6. ↑  Juraj Jelok: Kultúrna Jar Adely Ostrolúckej - 17.5.2014, obec Ostrá Lúka, Online

Literatúra
----------

* Kováč, Dušan et al. (1998), *Kronika Slovenska*, 1 : Od najstarších čias do konca 19. storočia, Bratislava: Fortuna Print, ISBN  807153174X

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení v Matrike - Ostrá Lúka

Autoritné údaje: * SNK: 154400
* VIAF: 3614156565693223500009
Súradnice: 49°7′0.73″S 18°26′49.09″V﻿ / ﻿49,1168694°S 18,4469694°V﻿ / 49.1168694; 18.4469694

**Administratívna budova štátnych orgánov** (skr. ABŠO) v Považskej Bystrici je výšková budova postavená v rokoch 1968-78 architektom Ivanom Melišom a statikom Severínom Ďurišom. Vďaka svojmu architektonickému a technickému riešeniu je zahrnutá v programe Docomomo a zapísaná v zozname pamätihodností mesta.

*Administratívna budova v Považskej Bystrici od je jednou z najvýraznejších budov z pozoruhodne plodného obdobia šesťdesiatych rokov, ktorá spojila typickú figúru vtedajších administratívnych a hotelových objektov s odvážnym technickým riešením a vyľahčením konštrukcie a plášťa budovy. Presiahla domáce slovenské pomery a bola prinajmenšom v dimenzii vtedajšieho Československa ojedinelá.*

Nosná konštrukcia výškovej budovy
---------------------------------

Konštrukcia administratívnej budovy pozostáva zo železobetónového monolitického jadra, ktoré siaha až po posledné podlažie a vyčnieva nad úroveň strechy. Vo vnútri jadra sa nachádzajú 2 výťahy a inštalačné šachty s toaletami a technickými miestnosťami. Na tomto jadre je položený oceľový nosný systém váhadlového typu, na ktorom sú zavesené oceľové tiahlá. Na tiahlách sú zavesené konštrukcie podlaží aj obvodový hliníkový plášt. Takáto schéma nosného systému je označovaná ako „super konštrukcia". Takýto druh konštrukcie je raritou dodnes.

* 
* 
* 
* 
*

Referencie
----------

1. 1 2   *Doplnok č. 1 k VZN Mesta Považská Bystrica o miestnych pamätihodnostiach: EVIDENCIA PAMÄTIHODNOSTÍ MESTA POVAŽSKÁ BYSTRICA* [online]. Mesto Považská Bystrica, 2010-10-22, [cit. 2013-02-14]. Dostupné online.
2. ↑   *Administratívna budova* [online]. Register modernej architektúry Slovenska, [cit. 2013-02-24]. Dostupné online.
3. ↑   *Register modernej architektúry* [online]. Register modernej architektúry, [cit. 2020-12-29]. Dostupné online.
**Augustín Petrášek**, tiež **Ágoston Petrásek** (\* 18. september 1879, Moravské Lieskové – † 29. október 1963, Pezinok) bol slovenský rímskokatolícky kňaz a promaďarsky orientovaný politik v období medzivojnového Česko-Slovenska.

Pochádzal z rodiny učiteľa-organistu. Maturoval na trenčianskom katolíckom gymnáziu v roku 1897. V roku 1902 bol v Ostrihome vysvätený za kňaza. Už v roku 1901 pôsobil ako katechéta v Budapešti. Neskôr pôsobil ako kaplán, administrátor a kňaz vo viacerých farnostiach (napr. Šurany, Komjatice, Pukanec, Podolie). Najdlhšie pôsobil vo farnosti Lukáčovce (v rokoch 1916 - 1931) a vo farnosti Jelšovce (v rokoch 1931 - 1941).

Politicky sa aktivizoval v maďarskej Krajinskej kresťansko-socialistickej strane, kde viedol jej slovenskú frakciu, ktorá však nedosiahla výraznejšieho vplyvu. Po prvých krajinských voľbách v roku 1928 zasadol za túto stranu do slovenského krajinského zastupiteľstva. V parlamentných voľbách v roku 1935 získal za kresťanských socialistov poslanecký mandát v Národnom zhromaždení. Strana vtedy kandidovala v koalícii s Maďarskou národnou stranou a Spišskou nemeckou stranou. V poslaneckej snemovni zasadal v iniciatívnom a sociálno-politickom výbore. V parlamente zotrval do zániku činnosti Národného zhromaždenia na prelome rokov 1938/1939. V závere roku 1938 v súvislosti so zmenami hraníc po Viedenskej arbitráži, kedy väčšina maďarských poslancov a senátorov stratila mandát, zostal v parlamente ako nezaradený poslanec.

Po vzniku Slovenského štátu sa už politicky neangažoval. V roku 1941 bol penzionovaný, no ešte na pár mesiacov v roku 1942 pôsobil vo farnosti Dolné Voderady (časť Drahoviec). Pre svoju promaďarskú orientáciu bol v tomto období aj monitorovaný štátnou bezpečnosťou. Od roku 1947 žil v charitnom domove v Pezinku, kde 29. októbra 1963 aj zomrel. Pochovaný je na mestskom cintoríne v Nitre.

Referencie
----------

1. 1 2  LOŽEK, Lukáš. *Kňazi farnosti Lukáčovce* [online]. lukacovce.sk, 2016-03-10, [cit. 2022-11-24]. Dostupné online. Archivované 2016-03-10 z originálu.
2. ↑   *Register - menný* [online]. Spoločná česko-slovenská digitálna parlamentná knižnica, [cit. 2022-11-24]. Dostupné online.
3. ↑   *Augustín Petrášek* [online]. www.cintoriny.sk, [cit. 2022-11-24]. Dostupné online.

Autoritné údaje: * NK ČR: xx0225740
* VIAF: 536153363076537520000
Súradnice: 48°43′06″S 21°15′53″V﻿ / ﻿48,718383°S 21,264624°V﻿ / 48.718383; 21.264624

**Aupark Tower** je biznis centrum v Košiciach v mestskej časti Staré Mesto, ktoré je súčasťou nákupno-zábavného centra Aupark. Postavila ju spoločnosť HB Reavis Group. Jej výstavba sa začala v roku 2010 a úplne dokončená bola koncom roka 2011. Nachádzajú sa tu prenajímateľné kancelárske priestory.

Má výšku 47,5 metra a nadzemných 11 podlaží. Budova sa nachádza priamo v historickom centre Košíc na ulici Protifašistických bojovníkov 11. V blízkosti biznis centra sa stretávajú hlavné dopravné tepny, neďaleko je tiež železničná a autobusová stanica a až 24 liniek mestskej hromadnej dopravy zaručuje najlepšiu možnú dostupnosť v meste. Vďaka svojej polohe ponúka aj služby nákupného centra Aupark, ako aj jedinečný výhľad na historické centrum mesta.

Medzi najznámejších nájomcov patria: ESET, IBM, Orange, Freudenberg IT, Benestra, Winners Group a ďalší.

Referencie
----------

1. ↑  Najvyššie budovy v Košiciach - Košice:Dnes, 1.2.2016 - Dostupné online
2. ↑  Lokalita - Oficiálna stránka Aupark Tower - Dostupné online

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka Aupark Tower
* Oficiálna stránka HB Reavis Group
* Oficiálna stránka Nepi Invest