recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Stredopravica**alebo **pravý stred,** niekedy aj **umiernená pravica**, je pozícia politického spektra, ktorá sa nachádza medzi stredom a pravicou. K predstaviteľom stredopravej orientácie patria predovšetkým liberálno-konzervatívne, kresťanskodemokratické, ekonomicky a sociálne liberálne politické subjekty.  V ekonomickej oblasti sa zameriavajú na budovanie trhovo otvorenej ekonomiky, štíhleho a rozpočtovo zodpovedného štátu. Presadzujú a uctievajú hodnoty ako sú sloboda jednotlivca, solidarita, rodina, autorita, zákon, národ, tradícia, rovnosť príležitostí, súkromné vlastníctvo či slobodné podnikanie.  Dominantnou politickou rodinou stredopravých strán v Európe je Európska ľudová strana, ktorá je zároveň najsilnejšou politickou skupinou v Európskom parlamente.

Stredopravé strany na svete
---------------------------

* Konzervatívna strana (Spojené kráľovstvo)
* Republikánska strana (USA)
* Občianska demokratická strana (Česko)
* Kresťanská a demokratická únia – Československá strana ľudová (Česko)
* Kresťanskodemokratická únia Nemecka
* Rakúska ľudová strana
* Republikáni (Francúzsko)
* Likud (Izrael)
* Liberálna strana Austrálie

Pozri aj
--------

* Stredoľavica
* Medzinárodná demokratická únia
* Neokonzervatizmus
* Neoliberalizmus
* Nová pravica
* Krajná pravica

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
**Občianska platforma**, poľ. 'Platforma Obywatelska', skratka **PO** je poľská politická strana. Radí sa k centristickým a liberálnym stranám, ale vo svojom programe má aj konzervatívne body. 

PO je proti legalizácii eutanázie, interrupcií, obnoveniu trestu smrti, registrovanému partnerstvu a legalizácii takzvaných mäkkých drog. Naopak presadzuje značné zmenšenie úlohy štátu v ekonomike, zavedenie rovnej dane, väčšinový volebný systém do Sejmu (dolnej komory), likvidáciu Senátu (hornej komory parlamentu), čiastočné školné na štátnych vysokých školách a finančnú spoluúčasť vo verejnom zdravotníctve a zverejnenie aktov tajných služieb komunistickej PLR.

Strana vznikla 19. januára 2001, ale zaregistrovaná bola až 5. marca 2002 pod názvom *Platforma Obywatelska Rzeczypospolitej Polskiej* (*Občianska platforma Poľskej republiky*). Pôvodne sa mala oficiálne volať Platforma Obywatelska, ale pri registrácii ich predbehol politický protivník, ktorý si dal tento názov zaregistrovať.

Podľa stanov sú orgány strany zhodné s vedením parlamentného klubu, čo je jediné riešenie tohto typu v Poľsku. Predsedom PO je Donald Tusk, ktorý v roku 2005 neúspešne kandidoval na poľského prezidenta a predsedom parlamentného klubu PO je Bogdan Zdrojewski.

Občianska platforma zvíťazila v predčasných parlamentných voľbách v októbri 2007 so ziskom 41,51 % hlasov.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Občianska platforma**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky (po poľsky)
**Vysocký potok** je potok v dolnom Šariši, v južnej časti okresu Sabinov. Je to pravostranný prítok Slavkovského potoka, meria 3 km a je tokom VII. rádu.

Pramení v pohorí Bachureň na západoseverozápadnom svahu Žliabkov (1 028,0 m n. m.), v lokalite Lazy, v nadmorskej výške približne 850 m n. m. Od prameňa tečie na krátkych úsekoch najprv západoseverozápadným smerom, zľava priberá krátky prítok z východoseverovýchodného svahu Adamovej hory (939,9 m n. m.), potom severným smerom a sprava priberá prítok z lokality Sloboda. Následne pokračuje na západ k sútoku s prítokom (588,3 m n. m.) zo severného svahu Adamovej hory, odtiaľ tečie na severozápad a vstupuje do Spišsko-šarišského medzihoria, do podcelku Šarišské podolie. Potom tečie na krátkom úseku na sever k sútoku s pravostranným prítokom (2,3 km) pretekajúcim obcou Sabinov a ďalej už tečie západným smerom. Pred obcou Brezovička sa stáča na severozápad a na okraji tejto obce sa v nadmorskej výške cca 465 m n. m. vlieva do Slavkovského potoka.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Slavkovského potoka (Torysa)** |
| --- |
| *Slavkovský potok* → *Torysa* → *Hornád* → *Slaná* → *Tisa* → *Dunaj* |
| Antalov potok · Čierny močiar · Kunišovský potok · Michalička · Podhorský potok · Rovinka · **Slavkovský potok** · Strieborný potok · Vysocký potok · Zubrík |
**Hanigovský potok** je potok v dolnom Šariši, na území okresu Sabinov. Je to ľavostranný prítok Torysy, meria 5,5 km a je tokom VI. rádu.

Prameň
------

Pramení v Spišsko-šarišskom medzihorí, v podcelku Ľubotínska pahorkatina, na severnom okraji obce Hanigovce v lokalite Pod Vysokou horou, na juhozápadnom svahu Vysokej hory (790,2 m n. m.) v nadmorskej výške približne 550 m n. m.

Opis toku
---------

Najprv tečie juhojuhovýchodným smerom intravilánom obce Hanigovce, zľava priberá prítok prameniaci východne od obce, vytvára nevýrazný oblúk smerujúci na východ a pokračuje severojužným smerom. Ďalej vstupuje do podcelku Šarišské podolie, na krátkom úseku tečie juhovýchodným smerom, zľava priberá prítok (423,3 m n. m.) z lokality Michalka, sprava krátky prítok prameniaci severovýchodne od kóty 471,1 m a opäť z ľavej strany prítok prameniaci južne od kóty 652,3 m. Následne tečie znovu severojužným smerom, z pravej strany ešte priberá krátky prítok prameniaci južne od kóty 471,1 m a preteká obcou Červenica pri Sabinove. Tu tečie na krátkom úseku juhozápadným smerom a medzi obcami Červenica pri Sabinove a Jakubova Voľa sa v nadmorskej výške cca 349 m n. m. vlieva do Torysy.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Torysy (od Lipianskeho potoka po Sekčov) |
| --- |
| 
* Bernát
* Červený potok
* Čierny potok
* Drienický potok
* Dubovický potok
* **Dzikov**
* Ginec
* Gregorovský potok
* Hanigovský potok
* Husí potok
* Jakuboviansky potok
* Kalinovský potok
* Kanašský potok
* Ketelský potok
* Kohút
* Krakovský potok
* Lúčanka
* **Ľutinka**
* Malkovský potok
* Malý potok
* Medziansky potok
* Milpošský potok
* Náhon
* Ostroviansky potok
* Paťovský potok
* Rožkoviansky potok
* **Sekčov**
* Šalgov
* Šalgovec
* Šarišský potok
* Šidlovský potok
* Telek
* Uzovský potok
* **Veľký potok**
* Voliansky potok
* Vydumanec
* Žabec
* Župčiansky potok

 |
| 
Súvisiace šablóny
Vodné toky v povodí Ľutinky
Vodné toky v povodí Sekčova
Vodné toky v povodí Torysy (1. časť)
Vodné toky v povodí Torysy (3. časť)
 |
**Abedceda víry pro každého - www.vira.cz** je v Česku najnavštevovanejší česky písaný katolícky (a poprípade nábožensky zameraný) web prevádzkovaný od 1. júna 1998 Pastoračným strediskom pražskej arcidiecézy. V roku 2006 mal podľa štatistík navrcholu.cz takmer 900 000 návštev. Obsahuje súbory článkov na rôzne kresťanské a katolícke témy, elektronickú knihovňu, otázky a odpovede (poskytují odpovede v súlade s vieroukou katolíckej cirkvi), online rozhovory, zasielanie rôznych informácií emailom (napr. biblických citátov na každý deň), odkazy na zaujímavé stránky s kresťanskou a katolíckou tématikou, linku dôvěry ai. S vira.cz sú úzko spojené aj ďalšie internetové projekty Pastoračného strediska arcidiecéze: Pastorace.cz (zhromažďuje materiály použiteľné pre pastoráciu a poskytuje ju verejnosti), Krestanstvi.cz a Maria.cz. Spolupracuje tiež s internetovými projektami Karmelitánskeho nakladateľstva.

Externé odkazy
--------------

* Vira.cz

Referencie
----------

1. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2008-08-10]. Dostupné online. Archivované 2020-04-10 z originálu.
2. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2008-08-10]. Dostupné online. Archivované 2007-09-27 z originálu.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Vira.cz na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
Kvapalná zmes bitúmenov.
**Bitúmen** (alebo živica) je akákoľvek tuhá či kvapalná zmes uhľovodíkov, ktoré boli extrahované bežnými organickými rozpúšťadlami z novších aj starých sedimentov obsahujúcich organickú hmotu. 

Pravé (či prírodné) bitúmeny sú napr. prírodné asfalty, prírodné vosky (napr. ozokerit), zemný plyn a ropa. 

Druhotné bitúmeny sú pravým bitúmenom podobné látky vzniknuté chemickým či fyzikálno-chemickým procesom z prírodných bitúmenov alebo iných prírodných horľavých hornín (dechtov, fúkaných asfaltov).

Bitúmeny nie sú rozpustné vo vode, no úplne alebo čiastočne rozpustné sú v benzéne, chloroforme, sírouhlíku a iných organických rozpúšťadlách. Ich hustota sa pohybuje v rozmedzí 0,95 – 1,50 kg/dm³.

Referencie
----------

1. ↑   *bitúmen | Slovník cudzích slov (akademický)* [online]. [Cit. 2022-04-12]. Dostupné online.

Zdroje
------

* bitúmeny. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 2001. 686 s. ISBN 80-224-0671-6. Zväzok 2. (Bell – Czy), s. 142.
* živice. In: *Malá československá encyklopedie* VI Š-Ž. 1. vyd. Praha: Academia, 1987. s. 897.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portálPortál vedy o Zemi |
**Jozef Vongrej** (\* 26. marec 1933, Závažná Poruba – † 2. júl 1988, Olomouc) bol slovenský pedagóg, maliar a grafik.

Životopis
---------

Mladosť prežil na Liptove. Po maturite na gymnáziu v Liptovskom Mikuláši v roku 1950 odišiel študovať na Vysokú školu pedagogickú do Prešova. Na katedre študoval výtvarnú výchovu a ruštinu.

Po jeho skončení od roku 1955 pôsobil ako výtvarný pedagóg v Zákopčí, Čadci a od roku 1959 v Martine. Významným prínosom sa zapísal do povedomia Martinčanov už čoskoro po svojom príchode. Jeho pričinením bol na ľudovej škole umenia v Martine otvorený výtvarný odbor. Pôsobil tam ako pedagóg a v rokoch 1960 – 1988 ako riaditeľ. Ako zanietený, profesionálne na úrovni svojej doby veľmi dobre zorientovaný pedagóg a neúnavný organizátor príťažlivých výtvarných podujatí zostal dodnes zapísaný nielen v pamäti svojich žiakov, ale aj väčšiny Martinčanov.

Pohľadnice
Zomrel v Olomouci 2. júla 1988. Pochovaný je na Národnom cintoríne v Martine.

Bienále fantázie Martin
-----------------------

V roku 1967 vzniklo z iniciatívy Jozefa Vongreja, v spolupráci s Maticou slovenskou, rozhodnutie zorganizovať medzinárodnú súťaž detskej výtvarnej tvorby, tematicky zameranú na rozprávku, pieseň, porekadlá, riekanky, hry detí a zvyky ľudu pod názvom Bienále fantázie. Prvý ročník Bienále fantázie sa konal v Martine v roku 1969 a zúčastnilo sa ho 1700 detských prác zo 7 krajín. Túto zakladateľskú iniciatívu vyjadruje fakt, že Ministerstvo kultúry SR na tomto bienále udeľuje Cenu Jozefa Vongreja.

Tvorba
------

Jozef Vongrej sa popri svojej pedagogickej a organizátorskej práci systematicky a sústavne venoval aj vlastnej tvorivej činnosti. Od rannej mladosti rád kreslil a kresba hrala v jeho živote dôležitú rolu aj neskôr. V zrelom období sa ťažisko záujmu presunulo v jeho tvorbe k maľbe o niečo menej ako ku grafike. V celku však možno konštatovať, že to bola farba, ktorá sa stala hlavným médiom jeho výtvarného vyjadrenia. Námety čerpal z bezprostredného okolia, no najmä z liptovskej krajiny v okolí svojho rodiska Závažnej Poruby.

Referencie
----------

1. 1 2   *VONGREJ, Jozef* [online]. narodnycintorin.com, [cit. 2021-12-19]. Dostupné online.
2. ↑  Gallová, Viera (1994), „XI. Bienále fantázie", *Bibiana* (Bratislava: Slovenská sekcia IBBY) 2 (4): 61, dost. 2021-12-19
3. ↑  TASR. V Martine vyhodnotili Bienále fantázie 2002. *sme.sk* (Bratislava: Petit Press), 2002-05-15. Dostupné online [cit. 2021-12-19]. ISSN 1335-4418.

Externé odkazy
--------------

* Diela Jozefa Vongreja v katalógu Web umenia Slovenskej národnej galérie

Zdroj
-----

* Kostrová, Zita (2008), *Jozef Vongrej : výber z tvorby 1933 – 1988*, Martin: Turčianska galéria

Autoritné údaje: * abART: 93774
* ISNI: 0000 0001 1352 8224
* SNK: 158665
* VIAF: 165852045
* Web umenia: 11479
**Anakonda tmavá** alebo **anakonda veľká** (lat. *Eunectes murinus*) je nejedovatý had z čeľade veľhadovitých obývajúci Južnú Ameriku. Je to najťažší had na svete a zároveň jeden z najdlhších hadov.

Etymológia
----------

Slovo *anakonda* pochádza z tamilského slova *anaikolra*, čo v preklade znamená *zabijak slonov*. V Južnej Amerike je zaužívaný aj španielsky výraz *mata-toro*, znamenajúci *zabijak býkov*.

Opis
----

Anakonda tmavá je masívny had zeleno-čiernej farby. Dosahuje dĺžku 4 až 9 metrov a hmotnosť až 250 kilogramov (vďaka čomu je najťažším hadom na svete). Vo voľnej prírode sa dožíva okolo 10 rokov, v zajatí 25 alebo aj viac rokov. Anakonda je adaptovaná na vodu, v ktorej trávi väčšinu života. Jej oči a nozdry sú umiestnené takmer navrchu hlavy, čiže môže číhať na svoju korisť aj čiastočne ponorená vo vode.

Správanie
---------

Väčšinu života trávi ponorená v plytkej vode. Uprednostňuje miesta s vodnou vegetáciou, ktorá jej zaručuje maskovanie. Svoje silné telo využíva na škrtenie, dokonca dokáže zaškrtiť zviera veľkosti koňa. Často prepadáva svoju obeť, keď sa prichádza napiť. Loví najmä za tmy.

Potrava
-------

V potrave nie je vyberavá. Loví vtáky, kajmany, korytnačky, ryby, kapybary a iných cicavcov. Dokonca existujú zdokumentované správy o tom, že anakonda zožrala človeka.

Výskyt
------

Jej domovom je Južná Amerika, konkrétne oblasť Amazónie. Sú to štáty Venezuela, Kolumbia, Brazília, Ekvádor, východ Paraguaju, sever Bolívie.

Rozmnožovanie
-------------

Samce sú menšie ako samice, majú však veľké panvové výrastky, ktoré využívajú pri párení. Samice privádzajú na svet 4 – 80 mláďat, ktoré dospejú až za šesť rokov.

Galéria
-------

* Anakonda tmavá (Eunectes murinus)Anakonda tmavá *(Eunectes murinus)*
* Anakonda tmavá, New England Aquarium.Anakonda tmavá, New England Aquarium.

Referencie
----------

1. ↑  IUCN Red list 2014.11. Prístup 24. jún 2022

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Anakonda tmavá**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Anakonda tmavá**

Zdroje
------

* BURNIE, David; KOVÁČ, Vladimír, a kol. *Zviera: Obrazová encyklopédia živočíšnej ríše*. Bratislava : Ikar, 2002. ISBN 80-551-0375-5.
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Eunectes murinus na anglickej Wikipédii a Anakonda velká na českej Wikipédii.*
**Juraj Špitzer** (\* 14. august 1919, Krupina – † 11. október 1995, Bratislava) bol slovenský literárny historik a publicista.

Životopis
---------

Juraj Špitzer absolvoval gymnázium vo Zvolene a v roku 1938 začal študovať medicínu na Lekárskej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. Jeho univerzitné štúdium bolo prerušené mníchovskými udalosťami a okupáciou Čiech a Moravy. Pre svoj židovský pôvod bol v roku 1942 internovaný v zbernom koncentračnom tábore Nováky. Zúčastnil sa na Slovenskom národnom povstaní, bol veliteľom židovskej partizánskej jednotky. Po vojne študoval filozofiu a francúzštinu na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Bol šéfredaktorom Kultúrneho života a tajomníkom Zväzu československých spisovateľov. Po roku 1969 bol zo spisovateľskej organizácie vylúčený, bol prepustený zo zamestnania a mal zákaz publikovať.

Špitzerovou manželkou bola divadelná herečka a pedagogička herectva Dalma Špitzerová. Ich dcérou je publicistka Zuzana Szatmáry a vnukom Michael Szatmáry.

Dielo
-----

Juraj Špitzer napísal novely *Biele oblaky*, *Patrím k vám* a *Letná nedeľa*, scenáre k filmom *Posledný návrat*, *Zaprášené histórie* a svedectvo o koncentračnom tábore Nováky *Nechcel som byť Žid*. Krátko po jeho smrti vyšiel knižný súbor *Svitá, až keď je celkom tma*, v ktorom Špitzer hĺbkovo spracoval problematiku tzv. židovskej otázky a holokaustu a venoval sa fenoménu moci a násilia od začiatkov dejín po dnešok. Bol autorom knihy *Proti buržoáznemu nacionalizmu a kozmopolitizmu* z roku 1951, v ktorej schvaľoval väznenie a popravy nepohodlných občanov komunistickým režimom, napríklad Gustáva Husáka, Ladislava Novomeského a ďalších.

Referencie
----------

1. ↑  GYARFÁŠOVÁ, Soňa. Zomrela divadelná herečka Dalma Špitzerová. Za vojny prežila zberný tábor, jej herecký sen na dlhé roky pochovali komunisti. *Denník N* (Bratislava: N Press), 2016-01-07. Dostupné online [cit. 2021-01-22]. ISSN 1339-844X.

Autoritné údaje: * abART: 38230
* BnF: 128773719
* GND: 119484676
* ISNI: 0000 0001 0860 3904
* LCCN: nr92017162
* NK ČR: jn20000605252
* SNK: 149660
* VIAF: 120734782
* WorldCat: lccn-nr92017162
Súradnice: 48°08′41″S 17°10′06″V﻿ / ﻿48,144739°S 17,168236°V﻿ / 48.144739; 17.168236

**Kaštieľ v Prievoze** alebo **Čákiho kaštieľ** (staršie *Csákyho kaštieľ*) je kaštieľ, ktorý dal postaviť v blízkosti Bratislavy ako svoje letné sídlo gróf Eugen Čáki, pravdepodobne v roku 1902. Objekt je z obdobia dozrievajúceho romantizmu, ale vykazuje prvky eklekticizmu a má nepravidelnú dispozíciu. Súčasťou kaštieľa je Kaplnka Božského Srdca Ježišovho, ktorá slúžila do vybudovania kostola sv. Vincenta v Ružinove ako farský kostol.

Dejiny
------

V roku 1916 rozpredal Pavol Žolnajov jednotlivé časti anglickej záhrady pôvodne patriacej ku kaštieľu. V 1933 stavbu spolu s malou časťou parku kúpili rádové sestry kongregácie Dcér svätého Františka z Assisi, zriadili v kaštieli kláštor a v budove pôvodne slúžiacej ako koniareň zriadili nemocnicu.

Kaštieľ bol znárodnený v roku 1954 a v roku 1956 prebudovaný na geriatrické sanatórium.

19. októbra 1989 bol kaštieľ zapísaný na ústredný zoznam pamiatkového fondu. Po páde komunizmu bol kaštieľ a priľahlý areál vrátený pôvodnému majiteľovi – Kongregácii Dcér svätého Františka z Assisi. Rádové sestry v spolupráci s Krajským pamiatkovým úradom v Bratislave a Ing. arch. Eduardom Šutekom vykonali v rokoch 2003 – 2006 rekonštrukciu. V roku 2005 vyhral kaštieľ po rekonštrukcii strechy 1. cenu v kategórii *Šikmá strecha na Slovensku* a 2. miesto v kategórii *Remeselná práca*. V roku 2006 vyhral súťaž *Kultúrna pamiatka roka*.

Referencie
----------

1. 1 2   *Pamiatkový objekt – podrobnosti* [online]. Bratislava: Pamiatkový úrad SR, [cit. 2016-06-20]. Dostupné online.
2. ↑   *Prehľad o doteraz udelených cenách v súťaži Kultúrna pamiatka roka - Fénix* [PDF]. Ministersvo kultúry SR, [cit. 2016-06-20]. Dostupné online. Archivované 2018-01-07 z originálu.
3. ↑  KRÁKOVÁ, Dorota. Pamiatkou roka je kaštieľ v Prievoze. *sme.sk* (Bratislava: Petit Press), 2006-09-11. Dostupné online [cit. 2016-10-15]. ISSN 1335-4418.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kaštieľ v Prievoze**

Externé odkazy
--------------

* Kaštieľ v Prievoze Archivované 2016-08-26 na Wayback Machine na kastiel.org
* Kaštieľ v Prievoze na dobrodruh.sk
**Tuleň obyčajný** (zriedkavo neformálne *prístavný tuleň*; lat. *Phoca vitulina*) je najrozšírenejší plutvonožec, žijúci v miernom arktickom pobreží Severnej pologule. Najrozšírenejšie druhy plutvonožcov sa vyskytujú v pobrežných vodách severného Atlantického oceánu, Tichého oceánu, Baltského a Severného mora. 

Tulene sú sfarbením hnedé, strieborne-biele, hnedasté alebo sivé s výraznými nozdrami tvaru V. Dospelý jedinec môže dosiahnuť dĺžku 1,90 metra a hmotnosť až 170kg. Vrstva podkožného tuku mu pomáha udržiavať telesnú teplotu. Samice sa dožívajú dlhšieho veku ako samce (30-35 vs. 20-25 rokov). Tulene zvyčajne oddychujú na skalnatých miestach (ale môžu použiť aj ľad alebo piesok), ak sú chránené pred poveternostnými podmienkami a predátormi. Samci môžu bojovať medzi sebou vo vode aj na súši. Samici sa po deviatich mesiacoch tehotenstva narodí jedno mláďa o ktoré sa stará sama. Tulenie mláďa môže vážiť 16kg a sú schopné plávať a potápať sa niekoľko hodín po narodení. Vďaka výživnému mlieku ich samica odstaví od mlieka po 4 až 6 týždňoch. 

Celosvetová populácia sa odhaduje na 315 - 500 tisíc, ale niektoré poddruhy môžu byť ohrozené

Taxonómia
---------

Prvý raz ho v roku 1758 opísal švédsky botanik a zoológ Carl Linné. Tuleň obyčajný má veľa poddruhov. P. vitulina concolor je jeden z piatich poddruhov tuleňa obyčajného, ktorý opísal James Ellsworth De Kay. Ďalším poddruhom je Phoca vitulina mellonae, ktorý opísal Doutt.

Rozšírenie
----------

Tuleň obyčajný obýva pobrežie severného Atlantiku a severného Pacifiku. Jeho globálna populácia má zhruba 400 – 500 tisíc jedincov. Na súši sa plazí po bruchu.

Opis
----

Váži 55 – 170 kg. Je dlhý 1,4 – 1,9 m. Pod veľkými očami sú tesne pri sebe postavené nozdry v tvare písmena V. Farba tela je variabilná, väčšinou tmavohnedá alebo svetlo sivohnedá s malými škvrnami. Tuleň obyčajný je oportunistický druh a môže tiež spôsobovať problémy v oblastiach rybolovu. Jeho hlavnou potravou sú slede, hlaváče, šťukozubce a tresky, ktoré loví pri ponoroch trvajúcich 3 – 5 minút.

Poddruhy
--------

Druh sa delí na päť poddruhov:

* *Phoca vitulina* ssp. *richardii*
* *Phoca vitulina* ssp. *concolor*
* *Phoca vitulina* ssp. *mellonae*
* *Phoca vitulina* ssp. *stejnegeri*
* *Phoca vitulina* ssp. *vitulina*

Chov v zoo
----------

Na Slovensku sa chovu tuleňov od roku 2007 ako jediná venuje Zoologická záhrada Košice. Aktuálne (od. r.2016) zoo chová tuleňov obyčajných (v minulosti tu chovali tulene sivé).

Referencie
----------

1. ↑  Lowry, L. 2016. Phoca vitulina. The IUCN Red List of Threatened Species 2016: e.T17013A45229114.. Retrieved on 01 May 2020.
2. ↑
3. ↑

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tuleň obyčajný**

Externé odkazy
--------------

* Tuleň obyčajný na Biolibe

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tuleň obecný na českej Wikipédii.*
*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Harbor seal na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
***Faraónove cigary*** (franc. *Les Cigares du pharaon*) je štvrtý diel komiksovej série *Tintinove dobrodružstvá*, ktorú napísal a ilustroval belgický komiksový scenárista a ilustrátor Hergé. Komiks vychádzal na pokračovanie od decembra 1932 do februára 1934 v konzervatívnych belgických novinách *Le Vingtième Siècle* a to v rámci ich detskej prílohy *Le Petit Vingtième*. Dej komiksu sa točí okolo dobrodružstiev mladého belgického reportéra Tintina a jeho psa Snowyho, ktorí na svojich cestách v Egypte objavia faraónovu hrobku. V nej okrem ostatkov stratených egyptológov nájdu aj krabice s cigarami s podivným znakom. Pátranie ich zavedie na Arabský polostrov a do Indie, aby následne odhalili tajomnú medzinárodnú sieť pašerákov.

Referencie
----------

1. ↑   *Cigars of the Pharaoh | Tintinologist.org* [online]. www.tintinologist.org, [cit. 2020-09-18]. Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Cigars of the Pharaoh na anglickej Wikipédii.*
***Tintin v krajine Sovietov*** (franc. *Tintin au pays des Soviets*) je prvý diel komiksovej série *Tintinove dobrodružstvá*, ktorú napísal a ilustroval belgický komiksový scenárista a ilustrátor Hergé. Komiks vychádzal na pokračovanie od januára 1929 do mája 1930 v konzervatívnych belgických novinách *Le Vingtième Siècle* ako antikomunistická satira pre ich detskú prílohu *Le Petit Vingtième*. Dej komiksu sa točí okolo dobrodružstiev mladého belgického reportéra Tintina a jeho psa Snowyho, ktorí cestujú do Sovietskeho zväzu, aby urobili reportáž o stave krajiny a stalinistickej politiky. Hlavnú zápletku tvorí snaha tajnej polície Tintina umlčať a zabrániť mu, aby ukázal negatívny obraz života v Sovietskom zväze.

Referencie
----------

1. ↑   *Tintin in the Land of the Soviets* [online]. en.tintin.com, [cit. 2020-09-15]. Dostupné online. (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tintin in the Land of the Soviets na anglickej Wikipédii.*
**Bitka pri Hastingse** bola významná bitka anglických dejín, ktorá sa odohrala 14. októbra roku 1066. Vojskám normanského veľmoža Viliama I. sa v nej podarilo poraziť anglosaského kráľa Harolda II. V dôsledku smrti Harolda II. v boji sa skončilo panovanie rodu Godwinsonovcov na anglickom kráľovskom tróne a začala sa 88 rokov trvajúca vláda normanskej dynastie. Bitka sa neodohrala priamo v mestečku Hastings, ale na mieste, kde stojí v súčasnosti mestečko nesúce výstižný a pripomienkový názov Battle.

Predohra
--------

Bojiskom bitky sa stalo mierne návršie, na ktorého vrchole stála armáda Harolda II. zaskočeného rýchlym postupom vojska Viliama I. Pôvodne mal Harold II. v úmysle čeliť vojsku nepriateľa nárokujúceho si jeho kráľovskú korunu z pevnosti v Londýne, kde by nazbieral aj väčšie množstvo vojakov a jeho šanca ubrániť korunu by tak vzrástla. Pod kopcom sa začala zoskupovať početná armáda dobre vyzbrojených a vycvičených žoldnierov Viliama I. Množstvom, ale aj výzbrojou prekonala Haroldových mužov. Viliam mal na rozdiel od Harolda k dispozícii ozbrojenú jazdu a taktiež skvele trénovaných lukostrelcov. Mnohí z mužov Harolda II. dovtedy nevideli také veľké množstvo jazdcov pohromade a tí ich desili aj svojím precíznym manévrovaním a dokonalým poznaním svojich pozícií. O tie sa staral samotný Viliam, ktorý mal zo svojho koňa potrebný prehľad o všetkých svojich jednotkách, zatiaľ čo Harold stál na mieste, bez akéhokoľvek manévrovania, pripravený brániť svoju pozíciu.

Priebeh bitky

Priebeh
-------

Samotná bitka mala dlhé trvanie a vojakov na oboch stranách vyčerpávalo i slnko, ktoré toho dňa veľmi pálilo. Vojaci Harolda II. statočne bránili svoje pozície a miestami sa zdalo, že ich udržia a výsledok bitky by bol nerozhodný, no po úmorných zápoleniach, krvavých stretoch raz na jednej, potom na druhej strane. Jeden zo šípov letiacich smerom k vrcholku kopca však nešťastne zasiahol samotného Harolda priamo do oka, pričom ho ešte nepriateľský rytier zasiahol mečom do brucha. Okamžite sa okolo neho zhŕkli všetci jeho najvernejší, ktorí však už len konštatovali, že ich kráľ je smrteľne zranený. V radoch anglosaských vojakov nastal zmätok, ktorý Viliam okamžite využil a rozhodol sa tvrdo zaútočiť. Tento krok viedol tentoraz ku konečnému úspechu normanských jednotiek. Haroldovi vojaci boli rozprášení a samotný Harold dokonal na vrcholku kopca, bránený svojimi najbližšími až do posledného dychu. Trónu sa ujal Viliam I. Dobyvateľ.

Na pamiatku tohto boja tu dal nový kráľ Británie postaviť chrám, ktorého oltár stál presne na mieste, kde dokonal Harold II. Ešte aj dnes je na tomto mieste pamätná tabuľa pripomínajúca deň, keď padol posledný anglický kráľ a na jeho miesto nastúpil Viliam I. z Normandie.

Literatúra
----------

* MEŠKO, Marek: Bitka pri Hastingse : Skaza kráľovstva Anglosasov. In: *Historická revue*, roč. XXVII, 2016, č. 11, s. 58 – 63.
**Druhé pokračovanie Kosmovo**:75-191 je text letopisného zvodu, obsiahnutý v tzv. *Dražickom kódexe*, ktorý bol pred rokom 1343 spísaný pre pražského biskupa Jána IV. z Dražíc. Tento kódex obsahuje odpis Kosmovej kroniky, výpisky z Jarlochovho letopisu, podrobné svedectvo o činnosti dekana pražskej kapituly svätého Víta a ďalšie chronologické poznámky. Toto dielo zďaleka nedosahujú úroveň Kosmovej kroniky a nové vrcholy česká stredoveká historiografia dosiahla až po dvoch storočiach na začiatku 14. storočia v Zbraslavskej a Dalimilovej kronike.

Druhé pokračovanie bolo bádateľmi (Palacký, Köpke, Tomek) delené na nasledovné časti:7:

* Výpisky z Vincencia a Jarlocha
* Príbehy kráľa Václava I.
* Príbehy kráľa Přemysla Otakara II.
* dvojo Rozprávaní o zlých rokoch po smrti Přemysla Otakara II.
* stručné zápisy označované ako Letopisy české

Druhé pokračovanie Kosmovo a Uhorsko
------------------------------------

Kronika opisuje vojny Přemysla Otakara II. s Uhorskom, najmä bitku pri Kressenbrune:118-128 v roku 1260 a bitku na Moravskom poli:147-149 v roku 1278.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  
HRDINA, Karel; TOMEK, Václav Vladivoj; BLÁHOVÁ, Marie. *Pokračovatelé Kosmovi*. Praha : Svoboda, 1974.
2. ↑  
 *Milevský letopis. Zápisky Vincencia, Jarlocha a Ansberta*. Praha : Argo, 2012. ISBN 978-80-257-0885-9.
3. ↑  KUTNAR, František; MAREK, Jaroslav. *Přehledné dějiny českého a slovenského dějepisectví: Od počátku národní kultury až do sklonku třicátých let 20. století*. 2. vyd. Praha : Nakladatelství Lidové noviny, 1997. ISBN 80-7106-252-9. S. 27–30.
**Bôrovský potok** je potok v dolnom Turci, v centrálnej časti okresu Martin. Je to pravostranný prítok Sklabinského potoka, meria 7,5 km a je tokom V. rádu. 

Preteká Turčianskou kotlinou, kde pramení v podcelku Sklabinské podhorie, južne od kóty 630,5 m v nadmorskej výške približne 585 m n. m. severne od obce Sklabiňa. Najprv tečie severoseveroseverozápadným smerom, sprava priberá krátky prítok z lokality Bašta a tečie na západ. Pri osade Stará Bôrová priberá zľava potok Breziny (443,4 m n. m.) a z tej istej strany potom priberá aj Diakovú. Následne sa stáča a pokračuje na sever, sprava priberá Radúchovo a Bukovinu a postupne sa stáča na severozápad. Ďalej sa výrazne esovito stáča, vytvára oblúk vypnutý na juh a zľava priberá občasný prítok (399,8 m n. m.) pritekajúci od osady Mestská Bôrová. Napokon už pokračuje severozápadným smerom a pri martinskej mestskej časti Košúty, pod kótou 403,9 m (na nej hradisko púchovskej kultúry a z doby rímskej), sa v nadmorskej výške cca 388 m n. m. vlieva do Sklabinského potoka.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Sklabinského potoka |
| --- |
| *Sklabinský potok* → *Turiec* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Bôrovský potok
* Breziny
* Brvenný
* Bukovina
* Diaková
* Dubovec
* Hradište
* Ihravý potok
* Kalník
* Krútňava
* Lučenec
* Lúčky
* Radúchovo
* **Sklabinský potok**
* Slaninová
* Záborie
* Záružlie

 |
**Andrej Stankovič** (22. jún 1940 Prešov – 12. júl 2001 Praha) bol básnik, knihovník, editor a filmový kritik, jeden z predstaviteľov pražského undergroundu.

Život a činnosť
---------------

Andrej Stankovič sa narodil v roku 1940 v Prešove. Vyrastal v rodine dôstojníka slovenskej a potom česko-slovenskej armády. Od roku 1946 žil s rodičmi v Čechách. Na Karlovej univerzite vyštudoval knihovníctvo a vedecké informácie (absolvoval roku 1975 s diplomovou prácou o Jozefovi Florianovi). Jeho manželkou bola Olga Stankovičová (1945–2011), disidentka, politická aktivistka a signatárka Charty 77.

Poéziu publikoval najprv v revui *Tvář,* do ktorej redakcie sa zapojil v roku 1968. Po nástupe normalizácie sa živil prevažne manuálne, publikoval však v samizdatoch (napríklad filmové kritiky, či preklady). Bol signatárom *Charty 77* a manifestu *Návrat krále*, členom hnutia *České děti Petra Placáka* členom Výboru na obranu nespravedlivě stíhaných. Po roku 1989 bol zamestnaný ako knihovník na Pražskom hrade, prispieval do týždenníka *Respektu* a kritických príloh *Revolver Revue.* Pôsobil v redakcii časopisu *Střední Evropa* a v Štátnom fonde pre podporu a rozvoj českej kinematografie*.*

Jedným z počinov Andreja Stankoviča bolo udeľovanie *"Ceny samozvanců",* a to *„mimoriadnemu, no konformnou a zvulgarizovanou filmovou kritikou prehliadanému tvorčiemu počinu v oblasti českej kinematografie".* V roku 2012 mu bola udelená Cena Václava Bendu in memoriam.

Laureáti "Ceny samozvanců"
--------------------------

* 1999(?): Jan Němec za film *Jméno kódu: Rubín*
* 2000(?): Radim Špaček za snímok *Rychlé pohyby očí*
* 2001: Karel Vachek za film *Bohemia Docta* – Andrej Stankovič udelil cenu Karlu Vachkovi v nemocnici Na Bulovce.
* 2011: Miloš Fryš a jeho spolupracovníci v nakladateľstve *Camera obscura*

Na protest proti všeobecnej bulvarizácii českého kultúrneho prostredia sa na jeseň 2002 rozhodla v tradícii Stankovičových cien pokračovať skupina *Samozvanci*, resp. skupina „stúpencov kritických intencií Andreja Stankoviča". Od júna 2003 každoročne v spolupráci s Národným filmovým archívom v Prahe udeľuje "Cenu Andreja „Nikolaja" Stankoviča".

Referencie
----------

1. ↑  ČTK. Stankovičovy ceny uděleny. *Literární noviny.* Pátek, 02 Červenec 2010 10:05 [cit. 12. 11. 2017]. Dostupné z:  Archivované 2017-11-13 na Wayback Machine
2. ↑   *Slavnostní předání Ceny Václava Bendy 2012 – Ústav pro studium totalitních režimů* [online]. www.ustrcr.cz, [cit. 2019-08-26]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Údaje na stránkach nakladateľstva Petrov
* Údaje na blogu
* Informácie na fdb.cz

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Andrej Stankovič na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 17707
* BnF: 177915344
* GND: 1089838794
* ISNI: 0000 0000 5530 538X
* LCCN: n85810776
* NK ČR: jk01120886
* SNK: 165726
* VIAF: 27684662
* WorldCat: lccn-n85810776
doc. PhDr. **Ján Kocka**, CSc**.** (\* 11. september 1927, Hnúšťa) je slovenský filozof, člen Katedry filozofie a dejín filozofie FF UK v Bratislave, univerzitný profesor.

Životopis
---------

Roku 1952 získal na Filozofickej fakulte UK titul PhDr. Následne roku 1960 titul Csc. a roku 1962 docentúru. V rokoch 1952 – 72 pôsobil na Katedre filozofie Filozofickej fakulty UK v Bratislave. Roku 1972 bol z politických príčin prepustený. Následne pracoval v Múzeu pedagogiky pri Pedagogickej knižnici v Bratislave. Roku 1991 bol rehabilitovaný a vrátil sa na FF Univerzity Komenského, kde pôsobil až do roku 1993, kedy odišiel do dôchodku.

Dielo
-----

* *Gnozeologické základy pojmov* (1961)
* *Otázky dialektiky poznania*(1961)

Referencie
----------

1. 1 2   *Absolventi* [online]. Bratislava: Univerzita Komenského, [cit. 2023-12-15]. Dostupné online.
2. 1 2  Kocka, Ján. In:  *Encyclopaedia Beliana* [online]. Bratislava: Slovenská akadémia vied, [cit. 2023-12-15]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Šindelák** je potok na Strednom Považí, v južnej časti okresu Myjava. Je to pravostranný prítok Podkylavského potoka, meria 6,8 km a je tokom VI. rádu.

Pramení v Myjavskej pahorkatine na juhozápadnom svahu Rovienok (Lipovca; 498,7 m n. m.), v zalesnenom území v lokalite Dlhý vŕšok, v nadmorskej výške približne 432 m n. m. Najprv tečie severojužným smerom, opúšťa zalesnené územie, stáča sa juhovýchodným smerom a preteká osadou Podminárová. Ďalej priberá pravostranný prítok z osady Trvajová a tiež dlhší ľavostranný prítok (2,8 km) z oblasti Krajnianskej hory na východnom svahu Rovienok. Severojužným smerom následne preteká osadou Šindelovci, sprava priberá prítok (2,1 km) z východojuhovýchodného svahu Zadného vŕšku (475,5 m n. m.) a stáča sa viac-menej na východ. Nasleduje pravostranný prítok z osady Mosnákovci, potok sa stáča najprv na severoseverovýchod, pri osade Beňovci ďalej na východ, pričom zľava priberá prítok z lokality Bočina. Následne sa na krátkom úseku rozvetvuje na dve ramená, sprava priberá prítok od osady Jancovské, opätovne sa vetví na dve ramená, tečie popri osade Bendovci a stáča sa juhovýchodným smerom. Tečie ešte popri osadách Uhríkovci a Pagáčovci a pri osade Mosnovci, na území obce Podkylava, sa v nadmorskej výške cca 218 m n. m. vlieva do Podkylavského potoka.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Holešky** |
| --- |
| *Holeška* → *Horný Dudváh* → *Váh* → *Dunaj* |
| Vodné toky | 
Cintorínsky potok · 
**Holeška** · 
Chvojnica · 
Podkylavský potok · 
Pustoveský potok · 
Sobonka · 
Šindelák · 
Šípkovec
 |
| Vodné plochy | 
Vodná nádrž Čerenec · 
Vodná nádrž Pustá Ves
 |
Súradnice: 55°09′00″S 61°24′00″V﻿ / ﻿55,15000°S 61,40000°V﻿ / 55.15000; 61.40000

**Čeľabinsk** (rus. Челя́бинск) je mesto v Rusku, centrum Čeľabinskej oblasti. Leží na východných svahoch južného Uralu, zo severu a západu obklopené brezovými a borovicovými lesmi. Preteká ním rieka Miass. Je jedným z hlavných priemyselných centier Ruska.

História
--------

13. septembra roku 1736 bola na tomto mieste založená pevnosť. Osada s rovnakým názvom tu vyrástla o niečo neskôr, v roku 1781 už mala štatút mesta. O storočie neskôr sa mesto stalo priemyselným centrom. Počas ruskej občianskej vojny sa 15. - 16. mája 1918 odohral na železničnej stanici incident, v dôsledku ktorého neskôr bojovo vystúpili česko-slovenské légie v Rusku proti sovietskej moci a začali 1,5 roka trvajúce boje okolo Transsibírskej magistrály. Od roku 1934 je centrom Čeľabinskej oblasti.

Počas druhej svetovej vojny sa v meste rozvíjal hlavne zbrojársky priemysel. V Čeľabinskom traktorovom závode sa vyrábali známe tanky T-34 či KV-1. V meste sa vyrábali aj raketomety kaťuša. Počas studenej vojny bolo dôležitým miestom výroby jadrových zbraní.

15. februára 2013 explodoval nad mestom malý asteroid, pričom tlaková vlna z výbuchu zranila asi 1200 ľudí.

Priemysel
---------

V súčasnosti je Čeľabinsk centrom chemického, stavebného a potravinárskeho priemyslu. Spracúvajú sa tu železné zliatiny železa, nehrdzavejúca oceľ, vyrábajú sa traktory (Čeľabinský traktorový závod), mechanizmy na stavbu ciest. Je tu rozvinutý ťažký priemysel, hlavne metalurgia a zbrojársky priemysel.

Doprava
-------

Mesto je dôležitým dopravným uzlom. Prechádza tadiaľto Transsibírska magistrála - železnica spájajúca Moskvu s Vladivostokom a dôležité cestné ťahy smerom na Kazachstan, Stredný Ural, Baškirsko a Sibír. Mesto obsluhuje čeľabinské letisko Balandino. V roku 1993 sa začalo so stavbou metra, ktorého prvá časť by mala byť po viacerých odkladoch otvorená v roku 2019.

Významní rodáci
---------------

* Ivan Sergejevič Uchov, ruský atlét
* Sergej Michajlovič Makarov, ruský hokejista
* Sergej Viktorovič Gončar, ruský hokejista
* Jekaterina Alexandrovna Gamovová, ruská volejbalistka

Pozri aj
--------

* Sibír

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Čeľabinsk**

Externé odkazy
--------------

* Stránka o Čeľabinsku

| * z
* d
* u
Mestá v Rusku podľa počtu obyvateľov |
| --- |
| 10 000 000+ | 
* Moskva

 | Vlajka Ruska |
| 5 000 000+ | 
* Petrohrad

 |
| 1 000 000+ | 
* Novosibirsk
* Jekaterinburg
* Nižný Novgorod
* Kazaň
* Čeľabinsk
* Omsk
* Samara
* Rostov nad Donom
* Ufa
* Krasnojarsk
* Voronež
* Perm
* Volgograd

 |
| 500 000+ | 
* Krasnodar
* Saratov
* Ťumeň
* Togliatti
* Iževsk
* Barnaul
* Ulianovsk
* Irkutsk
* Chabarovsk
* Jaroslavľ
* Vladivostok
* Machačkala
* Tomsk
* Orenburg
* Kemerovo
* Novokuzneck
* Riazaň
* Astrachán
* Naberežnyje Čelny
* Penza
* Kirov
* Lipeck

 |
| Ostatné | 
* Kategória
* Zoznam

 |
Generálmajor Ing. **Štefan Kovács** (\* 25. apríl, 1967, Kráľovský Chlmec) je slovenský generál vo výslužbe. Jeho posledná funkcia bola zástupca náčelníka Generálneho štábu OS SR - náčelník štábu.

Vojenská kariéra
----------------

Kovács v rokoch 1985 až 1990 študoval automatizované systémy velenia na Vojenskej vysokej škole v Liptovskom Mikuláši. Svoju vojenskú kariéru začal v 10. spojovacom pluku v Pardubiciach. Následne v rokoch 1992 až 1996 vykonával „riadiace a analytické funkcie" v 62. uzli rádiotechnického prieskumu v Prešove. V rokoch 1996 až 2000 pracoval na Správe operačného prieskumu GŠ OS SR v Trenčíne. V rokoch 1999 a 2000 študoval tiež na akademickom veliteľsko-štábnom kurze pozemného vojska na Akadémii OS SR. Na Odbore spravodajstva a elektronického boja Generálneho štábu v Bratislave pôsobil v rokoch 200 až 2007. Následne do roku 2010 pôsobil v štrurktúrach NATO (SHAPE) v belgickom Monse. Následne bol zástupca náčelníka Odboru spravodajstva a elektronického boja Generálneho štábu, v rokoch 2011 až 2013 tomuto odboru velil. V rokoch 2013 až 2017 pôsobil na Ministerstve obrany. Vo vojenskej diplomacii pôsobil 2017 – 2019 ako vojenský pridelenec v Česku. V období rokov 2019 až 2020 bol veliteľ Strategického centra krízového manažmentu Generálneho štábu.

### V generálskych hodnostiach

16. júna 2020 ho prezidentka Zuzana Čaputová povýšila do prvej generálskej hodnosti, brigádny generál. Kovács bol vtedy veliteľ Strategického centra krízového manažmentu Generálneho štábu.

16. decembra 2020 vláda schválila Kovácsovo povýšenie do hodnosti generálmajor. Prezidentka Zuzana Čaputová ho do hodnosti povýšila 28. januára 2021.

Od roku 2021 pôsobil ako zástupca náčelníka Generálneho štábu OS SR - náčelník štábu. K 1. máju 2022 odišiel po 37 rokoch do zálohy. Jeho nástupcom vo funkcii sa stal brigádny generál Peter Babiar.

Ocenenia
--------

* Pamätná medaila ministra obrany Slovenskej republiky - I. stupeň
* Medaila za vernosť ozbrojeným silám SR - I. stupeň
* pamätná medaila riaditeľa VOS

Referencie
----------

1. 1 2 3   *Zástupca náčelníka Generálneho štábu OS SR – náčelník štábu* [online]. Ozbrojené sily SR, [cit. 2021-01-28]. Dostupné online.
2. ↑   *Prezidentka vymenovala nových generálov* [online]. Bratislava: Kancelária prezidenta SR, [cit. 2020-06-21]. Dostupné online.
3. ↑   *Generálny štáb OS SR* [online]. ordinariat.sk, [cit. 2020-06-22]. Dostupné online. Archivované 2019-09-30 z originálu.
4. ↑   Vláda schválila povýšenie a vymenovanie do. *dennikn.sk* (Bratislava: N Press), 2020-12-16. Dostupné online [cit. 2020-12-18]. ISSN 1339-844X.
5. ↑   *Profesionálni vojaci si prevzali vymenovania a povýšenia do vyšších vojenských hodností* [online]. Bratislava: Ministerstvo obrany SR, [cit. 2021-01-28]. Dostupné online.
6. ↑   *K prvému máju dôjde k zmenám vo velení Ozbrojených síl Slovenskej republiky* [online]. Bratislava: Ministerstvo obrany SR, [cit. 2022-05-25]. Dostupné online.
Súradnice: 51°30′03″S 0°07′19″Z﻿ / ﻿51,50083°S 0,12194°Z﻿ / 51.50083; -0.12194

**Teroristický útok v Londýne** sa odohral 22. marca 2017 o 14:40 UTC v centre Londýna. Útočník, 52-ročný Khalid Masood, narazil na moste Westminster Bridge automobilom Hyundai Tucson do skupiny osôb, potom vystúpil a zamieril cez Parliament Square k Westminsterskému palácu, kde dobodal niekoľko ľudí, vrátane jedného policajta. Následne bol policajnou hliadkou zastrelený.

Obete
-----

Počas útoku zomreli piati ľudia, vrátane útočníka a policajta, ​​ktorého útočník dobodal a ktorému sa snažil poskytnúť prvú pomoc politik Tobias Ellwood. Zranení boli ďalší traja policajti. Francúzsky premiér Bernard Cazeneuve potvrdil, že medzi ranenými sú traja francúzski študenti vo veku 15 – 16 rokov z bretónskeho mesta Concarneau.

Následky
--------

Po útoku bolo prerušené rokovanie Dolnej komory parlamentu a následne zrušený program na zvyšok dňa. Bezpečnostné zložky budovu uzavreli a nedovolili nikomu z prítomných odísť. Premiérka Theresa Mayová bola evakuovaná do svojho sídla v Downing Street. Z bezpečnostných dôvodov bola uzavretá stanica metra Westminster pri parlamente, prerušená bola tiež plavba lodí po Temži a uzavreté London Eye.

Referencie
----------

1. 1 2   *London terror: Death toll rises to five people - including attacker - as eight arrested on suspicion of preparation of terrorist acts* [online]. independent.ie, 2017-03-23, [cit. 2017-04-03]. Dostupné online.
2. ↑   London attack: Khalid Masood named as British-born Westminster terrorist after Isil claims responsibility. *telegraph.co.uk*, 2017-03-23. Dostupné online [cit. 2017-03-23].
3. ↑  KRČMÁRIK, Matúš; ONDERČANIN, Lukáš. Terorista útočil pri britskom parlamente, neprežili štyria ľudia. *SME* (Bratislava: Petit Press), 2017-03-22. Dostupné online [cit. 2017-03-22]. ISSN 1335-4418.
4. ↑   Centrom Londýna otriasol teror. Útočník zabil štyroch ľudí, dvadsať zranil. *iDNES.cz*. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Výbuchy v Londýne 7. júla 2005

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Teroristický útok v Londýně 2017 na českej Wikipédii.*
JUDr. **Tibor Böhm** (\* 12. september 1930, Kremnica – † 12. september 2003) bol slovenský právnik, bývalý slovenský a neskôr česko-slovenský generálny prokurátor a krátko aj poslanec NR SR.

Po stredoškolských štúdiách začal v roku 1949 študovať právo, no onedlho bol z vysokej školy vylúčený pre účasť na Katolíckej akcii. Právo nakoniec doštudoval na Právnickej fakulte UK roku 1969. Od začiatku 70. rokov začal pôsobiť v advokácii. Do roku 1989 pred súdmi zastupoval viacerých katolíckych aktivistov alebo disidentov (napr. aj Jána Čarnogurského).

V novembri 1989 počas Nežnej revolúcie bol Vysokoškolským štrajkovým výborom v Prahe delegovaný do vyšetrovacej komisie, ktorá mala objasniť zákrok bezpečnostných zložiek proti demonštrácii študentov na Národnej triede v Prahe zo 17. novembra 1989. V januári 1990 sa stal generálnym prokurátorom Slovenskej socialistickej republiky a po mesiaci česko-slovenským generálnym prokurátorom.

V júni 1990 z funkcie generálneho prokurátora sám odstúpil a začal sa politicky angažovať. Najprv vo farbách KDH, ktoré neskôr opustil a založil politický subjekt Slovenský národný kongres. V parlamentných voľbách v roku 1992 kandidoval do SNR ako nestraník na kandidačnej listine SNS v stredoslovenskom volebnom obvode. Napriek tretiemu najvyššiemu počtu prednostných hlasov (7 219) sa pre nižšie zaradenie na kandidátke poslancom nestal. Mandát poslanca nadobudol až v novembri 1992, keď nastúpil na neuplatňovaný mandát poslanca Ľudovíta Černáka, ktorý ako nominant SNS zastával vo vláde Vladimíra Mečiara funkciu ministra hospodárstva. V parlamente Ľ. Černáka nahradil v Národohospodárskom a rozpočtovom výbore NR SR. Poslancom bol do marca 1993, kedy mu mandát zanikol v súvislosti s návratom Ľ. Černáka do NR SR. Po odchode z politiky sa opäť venoval advokácii.

Referencie
----------

1. ↑  TASR. Zomrel obhajca disidentov. *SME* (Bratislava: Petit Press), 2003-09-16. Dostupné online [cit. 2017-10-10]. ISSN 1335-4418.
2. 1 2 3 4  ČARNOGURSKÝ, Ján. Zomrel obhajca Tibor Böhm. *KULTÚRA : dvojtýždenník závislý od etiky* (Bratislava: Factum bonum), 2003. Dostupné online [cit. 2017-10-10]. ISSN 1336-2992.
3. ↑   *Absolventi* [online]. Bratislava: Univerzita Komenského, [cit. 2023-12-01]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Diela Tibora Böhma v súbornom katalógu Slovenskej národnej knižnice
**Hennes & Mauritz AB** (prevádzkované pod skratkou **H&M**) je švédska odevná spoločnosť, známa najmä pre jej lacné a módne produkty. Spoločnosť bola založená vo Västerås, Švédsko, v roku 1947 Erlingom Perssonom, avšak vtedy predávali iba ženské oblečenie a spoločnosť sa volala Hennes - švédsky výraz pre *jej*. V roku 1968 získal Persson priestory na prevádzkovanie a zásoby štokholmského obchodu s loveckým vybavením Mauritz Widforss. Táto zásoba zahŕňala mužské oblečenie, čo vyzvalo Perssona, aby obchod rozšíril aj o mužské oblečenie. Následne premenoval obchod na Hennes & Mauritz, neskôr skracované na H&M. H&M má viac než 1300 obchodov v 29 krajinách a viac ako 60 000 zamestnancov. Stefan Persson, Erlingov syn, sa stal v roku 1999 výkonným riaditeľom a v roku 1998 predsedom.

V novembri 2005 sieť H&M uviedla na trh kolekciu od Stelly McCartey a v novembri 2006 kolekciu od avantgardných holandských dizajnérov *Viktor & Rolf*. H&M zahájila spoluprácu s Madonnou v marci 2007 a tiež v roku 2007 s Kylie Minogue v Šanghaji v Číne. V roku 2013 podpísala H&M zmluvu aj s americkým rapovým zoskupením ASAP Mob.

Na jar 2007 bol otvorený prvý obchod H&M na Slovensku, a to v Avion Shopping Park v Bratislave. Ďalšie pobočky sa nachádzajú v bratislavských obchodných centrách Aupark, Eurovea, Bory Mall a na Obchodnej ulici. Ďalej sú predajne v košickej Optime, Tescu a Auparku. Ostatné predajne sa nachádzajú v Nitre, Trenčíne, Liptovskom Mikuláši, Poprade, Prievidzi, v Europa Shopping Center v Banskej Bystrici, v OC Galéria v Lučenci, v OC Diturria v Leviciach, v Madarase v Spišskej Novej Vsi, v City Arene a City Parku v Trnave, v OC Dubeň a Aupark v Žiline, v OC Galeria (PRIOR) Martin, v Eperia Shopping Mall a OC Novum v Prešove a Dunajskej Strede v Tesco.

Referencie
----------

1. ↑   *Nájsť predajňu* [online]. hm.com, [cit. 2019-04-21]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **H&M**

Externé odkazy
--------------

* Slovenská verzia oficiálnej stránky H&M