recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Olmecká plastika, La Venta
**Olmékovia** alebo **Jaguárí Indiáni** bola predkolumbovská indiánska národnosť žijúca v oblasti Mexického zálivu; jedno z najväčších a najstarších indiánskych etník, tvorcovia
tzv. **olméckej civilizácie** a **olméckej kultúry** (=**laventská kultúra**) cca 1150 pred Kr. – 300 pred Kr..

Olmécka kultúra sa považuje za akúsi "materskú" kultúru ostatných mezoamerických kultúr, predovšetkým vyspelého obdobia mayskej civilizácie. Ich centrom bola La Venta (1150 – 400 pred Kr.). Ďalšími kultovými centrami boli San Lorenzo (1150 – 900 pred Kr.) a Tres Zapotes (do 300 pred Kr.). V týchto centrách sídlili asi len kňazi a ich pomocníci a remeselníci, sústreďovala sa tu monumentálna architektúra, vzdelanosť a umenie (často monumentálne sochy, napr. známe hlavy v La Vente). Najvýraznejšími prvkami týchto stredísk boli pyramídy alebo mohyly. Ďalšími posvätnými monumentmi boli v obradných centrách oltáre zdobené reliéfmi a vodné nádrže. Plastiky Olmékov nám dokazujú, že tento národ daroval bohom veľa dospelých obetí. Pravdepodobne bol rozšírený aj rituálny kanibalizmus.Ústrednou témou olméckeho umenie je zobrazovanie tzv. jaguárodlakov. Olmécky štýl je prvý stredoamerický úplne vyvinutý umelecký štýl.

Dôležitou súčasťou olméckych kultových centier boli kurty, na ktorých sa hrala olmécka loptová hra. Stala sa známou najmä neskôr v období Aztékov. Hrala sa s gumenou loptou na ploche oválneho tvaru, niektoré ihriská mali zdvihnuté okraje. Hráči nemali dopustiť, aby im lopta spadla na zem, a ani nesmeli loptu v hre udržať pomocou rúk a nôh, smeli na to používať iba ramená alebo boky. Táto hra bola významnou rituálnou udalosťou.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Olmékovia**

Externé odkazy
--------------

* Drawings and photographs of the 17 colossal heads
* "Stone Etchings Represent Earliest New World Writing". *Scientific American*; Ma. del Carmen Rodríguez Martínez, Ponciano Ortíz Ceballos, Michael D. Coe, Richard A. Diehl, Stephen D. Houston, Karl A. Taube, Alfredo Delgado Calderón, Oldest Writing in the New World, *Science*, Vol 313, 15 September 2006, pp. 1610–1614.
* BBC audio file. Discussion of Olmec culture
* Smithsonian Olmec Legacy
**Jakub Arbes** (\* 12. jún 1840, Praha, Česko – † 8. apríl 1914, Praha) bol český spisovateľ a novinár. Sympatizoval s Májovcami, ale nepatril k nim, pretože tvoril za iných okolností než oni.

Pochádzal zo Smíchova, kde vyštudoval reálku, potom študoval techniku. 

V rokoch 1868 – 1873 bol zodpovedný redaktor *Národních listů* a ako redaktor v nich pôsobil do roku 1877. Za svoje články bol odsúdený na 15 mesiacov, ktoré strávil vo väzení v Českej Lípe (1873 – 1874). 

V rokoch 1876 – 1879 bol dramaturgom *Prozatímního divadla* a v rokoch 1880 – 1881 vydával satirický časopis *Šotek* spolu s M. Alešom. 

Bol aj redaktorom časopisu *Hlas* a *Politik*.

Počas svojej literárnej činnosti si vytvoril veľmi oddaný vzťah k Nerudovi, ktorého považoval za svoj vzor a tiež veľmi obdivoval Máchu.

Dielo
-----

Volil námety zo súčasného pražského života. Ako človek bol svojrázny a podľa toho vyzerajú aj niektoré jeho témy.

Zaviedol nový spôsob literárnej tvorby – romaneto, teda obsiahlejšiu poviedku s dobrodružným, napínavým dejom, v ktorej sú dramatické zápletky s prekvapivým zakončením. Pripomína romantizmus.

Námetom sú neobvyklé javy, tajomnosť, ktorá má nakoniec reálne vysvetlenie. Vychádza z rozporu medzi dokázanými vecami a vecami medzi nebom a zemou. Hlavnými postavami sú vedci, alebo študenti.

### Romanetá

* *Ďábel na skřipci*
* *Sivooký démon*
* *Zázračná madona*
* *Newtonův mozek*
* *Kandidáti existence*
* *Ukřižovaná*
* *Etiopská lilie*
* *Svatý Xavérius* – rozprávanie spisovateľovho priateľa, ktorý chcel rozlúštiť tajomstvo Balkovho obrazu, v ktorom má byť zakreslená mapa k pokladu. Necháva sa zatvoriť v kostole cez noc a potom idú spolu vykopať poklad na Smíchov.

### Romány

* *Moderní upíři* – pohľad do života pražských podnikateľov a mešťanstva
* *Štrajchpudlíci* – román z prostredia smíchovských tlačiarenských robotníkov, opisuje ich existenčné problémy.
* *Mesiáš*
* *Anděl míru* – kritika spoločnosti
* *Kandidáti existence*
* *Český Paganini*
* *Záhadné povahy*
* *Z duševní dílny básníků*

### Publicistika

* *Epizody*
* *Pláč koruny české neboli Nová persekuce*

Svoje poviedky uverejňoval v mnohých časopisoch (*Lumír*, *Světozor*, *Květy*,...)

Zachovalo sa veľké množstvo novinových článkov, ktoré sa týkali predovšetkým významných svetových osobností v literatúre. Zaoberal sa okrem iného K. H. Máchom a K. Sabinom.

Externé odkazy
--------------

* Zoznam českých spisovateľov
* Česká literatúra v rokoch 1815 – 1918

Autoritné údaje: * abART: 14420
* BnF: 12145962p
* GND: 118645579
* ISNI: 0000 0001 1063 0944
* LCCN: n84140550
* NK ČR: jk01010356
* VIAF: 54185097
* WorldCat: lccn-n84140550
**Jakub I. Dobyvateľ** (špa.  *Jaime I. el Conquistador*, katal.  *Jaume I. el Conqueridor*, \* 2. február 1208, Montpellier – † 27. júl 1276, Valencia) bol od roku 1213 aragónsky kráľ z dynastie barcelonskej, od roku 1229 kráľom Malorky a od roku 1238 kráľom Valencie.

Životopis
---------

Bol jediným synom a dedičom kráľa Petra II. a Márie, dcéry Viliama VIII. z Montpellieru. Roku 1211 ho otec v súvislosti s plánovanými zásnubami a snahou utíšiť spornú politickú situáciu v Akvitánsku odovzdal do výchovy vodcovi križiackej výpravy Simonovi IV. z Montfortu. O dva roky neskôr sa obaja muži stretli v bitke pri Murete, kde kráľ Peter zomrel a päťročný následník zostal naďalej u Montforta. Na základe žiadosti Sancha, strýka zosnulého kráľa, bol chlapec v roku 1214 vrátený do Aragónska a odovzdaný na výchovu templárom. Sancho bol ustanovený regentom kráľovstva, vo funkcii zostal do roku 1218.

Jakub sa v roku 1221 oženil s kastílskou princeznou Eleonórou. V roku 1229 bol sobáš po narodení syna Alfonza anulovaný údajne z dôvodu blízkeho príbuzenstva manželov. Syn Alfonz bol uznaný legitímnym, ale následníkom trónu sa pre jeho včasnú smrť stal syn Peter III. z Jakubovho nového manželstva s Jolandou Uhorskou.

V roku 1244 dobyl moslimskú Játivu pri Valencii a získal tak pod kontrolu výrobňu papiera. Namiesto pergamenu sa začal používať papier. Jakub I. je autorom svojho vlastného životopisu pod názvom *Kniha o hrdinských činoch* (Llibre dels Feyts). Pochovaný je v cisterciánskom kláštore Poblet. Jeho náhrobok bol roku 1835 zničený spoločne s ostatnými a v 20. storočí ho rekonštruoval Frederico Marès.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jakub I. (Aragónsko)**

Externé odkazy
--------------

* Crònica del rei en Jacme

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jakub I. Aragonský na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 11986754t
* GND: 118711512
* ISNI: 0000 0001 2136 3829
* LCCN: n78095707
* NK ČR: jx20081112007
* ULAN: 500354862
* VIAF: 261558200
* WorldCat: lccn-n78095707
**Jakov Michajlovič Sverdlov** (rus. Яков Михайлович Свердлов; \* 3. jún 1885, Nižný Novgorod – † 16. marec 1919, Oriol bol boľševický stranícky predák a vodca RSFSR. Jeho brat bol francúzsky generál Zinovij Peškov.

Životopis
---------

### Mladosť

Narodil sa židovským rodičom, jeho otec pracoval ako rytec. V roku 1902 sa pripojil k Ruskej sociálnodemokratickej robotníckej strane, a roku 1903 do jej boľševickej frakcie, vedenej Leninom.

Zapojil sa do revolúcie z roku 1905. V roku 1906 bol zatknutý, väčšinu času až do roku 1917 sa zdržiaval buď vo väzení alebo v exile. Bol členom redakcie komunistických novín Pravda.

Na začiatku prvej svetovej vojny bol vo vyhnanstve v Turuchansku na Sibíri, kde sa stretol so Stalinom.

### Revolúcia 1917

Sverdlov na poštovej známke z roku 1985
Po februárovej revolúcii v roku 1917 sa vrátil do Petrohradu a bol znovu zvolený do ústredného výboru Komunistickej strany spolu s Leninom, Trockým a Stalinom. Zohral dôležitú úlohu v plánovaní októbrovej revolúcie. Spolu s predstaviteľmi ústredného výboru strany sa v januári 1918 podieľal na rozpustení Ústavodarného zhromaždenia, ktorým bola definitívne zahataná možnosť demokratického vývoja krajiny.

Neskôr sa zistilo, že organizoval vraždu cára Mikuláša II. a jeho rodiny, ktorá sa odohrala 17. júla 1918, a že bol za tento zločin plne zodpovedný.

Niekedy je označovaný ako prvý vodca Sovietskeho zväzu. Toto označenie je však chybné, pretože Sovietsky zväz vznikol v roku 1922, tri roky po jeho smrti. Každopádne bol po októbrovej revolúcii zvolený vodcom ruskej SFSR a fakticky viedol krajinu počas rekonvalescencie Lenina po atentáte 30. augusta 1918.

Divadlo a Sverdlov pomník v zasneženom Jekaterinburgu.
### Smrť

Podľa oficiálnej verzie zomrel na španielsku chrípku v meste Oriol počas epidémie. Bol pochovaný v Kremeľskej stene, kde boli neskôr pochovaní aj ostatní boľševici.

Podľa inej verzie zomrel na tuberkulózu. Podľa ďalšej verzie navštívil Morozovovu továreň v meste Oriol, kde bol ťažko zranený miestnymi robotníkmi, kvôli svojmu židovskému pôvodu. Avšak táto skutočnosť mala byť vraj ututlaná, aby nedošlo k poškodeniu obrazu revolúcie.

V rokoch 1924 až 1991 niesol Jekaterinburg na jeho počesť meno „Sverdlovsk". Ukrajinský Dovžansk po ňom bol pomenovaný v rokoch 1938 až 2016.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jakov Michajlovič Sverdlov**

Referencie
----------

1. ↑   *Свердлов Яков Михайлович* [online]. bse.sci-lib.com, [cit. 2021-06-17]. Dostupné online.
2. 1 2   *Свердлов Яков Михайлович* [online]. megabook.ru, [cit. 2021-06-17]. Dostupné online.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jakov Sverdlov na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Politický portál |

Autoritné údaje: * BnF: 17789743c
* GND: 118758004
* ISNI: 0000 0000 8097 7014
* LCCN: n81117223
* NK ČR: xx0094118
* VIAF: 18018005
* WorldCat: lccn-n81117223
Kobra červenkastá
**Kobra červenkastá** alebo (?)**okuliarnik červenkastý** (lat. *Naja pallida*) je druh pľujúcej kobry z čeľade koralovcovitých vyskytujúci sa pôvodne v Afrike. Tento plaz dorastá do veľkosti do 150 cm.

Tento druh bol predtým považovaný za poddruh kobry mozambickej *(Naja mossambica)*, nazývaný *Naja mossambica pallida*, teraz je však zaradený ako samostatný druh. Ide o jeden zo siedmich druhov pľujúcich kobier v Afrike. Tieto kobry svoj jed nepľujú, ale vystrekujú do vzdialenosti až 4 m, pričom mieria svojim obetiam do očí, čím im spôsobujú intenzívnu bolesť, dočasné oslepnutie, či dokonca trvalú slepotu.

Opis
----

Ma dlhé, pretiahnuté telo, krátku hlavu a malý chvostík. Na hlave sú umiestnené čierné oči, malé čuchové jamky a malé ústa. V ústach je jazyk a skryté malé, ostré, jedové zuby, v ktorých je uložený silne toxický jed. Jed sa do zubov dostáva pumpovaním z jedových žliaz. Pri obrane vytvára na krku tzv. kápucňu. 

Kobra červenkastá má na chrbte tmavé sfarbenie, zatiaľ čo na bruchu svetlejšie sfarbenie - žlté. Má aj svoju kamufláž, maskovanie na oklamanie nepriateľa a koristi.

Jed
---

Jed kobry červenkastej je ako u väčšiny kobier zmesou synaptických neurotoxínov, ktoré pôsobia na nervy a ovplyvňujú svaly. Hoci obvykle nebýva príčinou smrti človeka, je okamžité lekárske ošetrenie nevyhnutné.

Výskyt
------

Kobra červenkastá sa vyskytuje na území Egypta, Sudánu, Eritrei, Etiópie, Somálska, Kene, Tanzánie, Čadu a Nigeru. Dáva prednosť suchým savanám a polopúštnym oblastiam. Často sa vyskytuje v oblastiach púštnych oáz, kde loví.

Potrava
-------

Živí sa väčšinou menšími živočíchmi, ako sú jašterice, menší hadi, vtáky či malé cicavce, nepohrdne však ani vajcami.

Rozmnožovanie
-------------

Kobra červenkastá je vajcorodá, samička kladie medzi 5 – 15 vajíčkami.

Pozri aj
--------

* Kobry
* Kobra okuliarnatá
* Kobra aspis

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kobra červenkastá**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kobra červená na českej Wikipédii.*
Súradnice: 19°13′51″S 98°01′55″Z﻿ / ﻿19,23083°S 98,03194°Z﻿ / 19.23083; -98.03194

**La Malinche** (alebo **Matlalcuéyetl**) je neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa na hranici mexických federálnych štátov Tlaxcala a Puebla, asi 20 km severovýchodne od mesta Puebla. S výškou 4 461 m je to najvyšší vrch v štáte Tlaxcala a šiesty v Mexiku. Domorodý názov Matlalcuéyetl znamená vo voľnom preklade *Žena v jadeitovej sukni* a označuje bohyňu dažďa. Španieli zmenili názov na La Malinche (alebo **Malintzin**) na počesť domorodkyne, ktorá sprevádzala Cortésa ako prekladateľka a neskôr aj ako jeho družka.

Geologická stavba
-----------------

Vek vulkánu sa odhaduje na pleistocén. Jeho masív je budovaný prevažne andezitmi a dacitmi, v súčasnosti je erodovaný. Vrchol La Malinche nesie znaky glaciálneho opracovania, v súčasnosti je zasnežený.[chýba zdroj] Svahy vulkánu sú porastené vegetáciou. Vek poslednej erupcie sa odhaduje na 3 100 rokov.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **stratovulkán La Malinche**.

Externé odkazy
--------------

* www.volcano.si.edu - stratovulkán La Malinche na Global Volcanism Program (po anglicky)
Rafting

**Rafting** je adrenalínový vodný šport na divokej vode, kde dvoj- až šesť-členná posádka súťaží na gumových nafukovacích člnoch. Súťaží sa v zjazde, šprinte, slalome a Head 2 Head. Vďaka raftingu sa divoká voda stáva dostupnejšou aj pre širokú verejnosť. Rafting umožnil prudký rozvoj športového, komerčného a expedičného splavovania na divokých riekach. Stáva atraktívnym športom a do povedomia ľudí sa dostal začiatkom 90. rokov.

Slovenskí pretekári patria do špičky svetového raftingu, čo dokazujú mnohé víťazstvá na medzinárodných pretekoch v mužských, ale aj v ženských kategóriách.

Dejiny
------

Korene splavovania začínajú už v dávnej dobe v pltníctve. Prvá zmienka o nafukovacom plavidle bola na patentovom úrade v meste Sheet v USA roku 1846, kde je uvádzaná ako záchranná loď. Vo väčšej miere sa začali nafukovacie člny používať v 2. svetovej vojne na záchranu leteckých posádok, alebo ako invázne člny na vylodenie ľahkej pechoty.

Rafting ako náplň voľného času má svoje počiatky v USA po druhej svetovej vojne.

Medzinárodná raftová federácia
------------------------------

V roku 1997 bola založená so sídlom v Juhoafrickej republike Medzinárodná raftová federácia IRF. Táto organizácia pre komerčný rafting vypracovala štandardy pre profesionálnych sprievodcov raftingu. Tieto štandardy vychádzajú už z fungujúcich systémov raftových veľmocí a majú za úlohu stabilizovať rafting, ako bezpečnú formu „extrémneho športu".

Možnosti splavovania riek na Slovensku
--------------------------------------

Rafting v Liptovskom Mikuláši na Areáli vodného slalomu
Na Slovensku je možné komerčne splavovať len niektoré rieky a umelé kanály. Medzi splavované rieky patrí Váh (hlavne v okolí Liptovského Hrádku a Strečna), Dunajec, Orava a Hron. Najznámejšia slovenská rieka, na ktorej sa robí rafting primárne pre skúsených rafterov, je rieka Belá na Liptove.

Referencie
----------

1. ↑

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Rafting**
**Aemilius Macer** bol rímsky básnik žijúci v 1. storočí pred Kr. Napísal tri didaktické básnické skladby, jednu o vtákoch (*Ornithogonia*, O pôvode vtákov), jednu o hadoch (*Theriaca*, O zvieratách), ku ktorej ho inšpiroval grécky básnik Nikander z Kolofónu, a jednu o rastlinách (*De herbis*, O bylinách). Podľa Hieronyma zomrel roku 16 pred Kr. 

Rozsiahla hexametrická skladba *De viribus herbarum* (O účinku bylín), ktorá bola tradične pripisovaná Macrovi, je v skutočnosti stredoveká práca Oda Magdunensia, francúzskeho lekára.

Aemilius Macer býva zamieňaný s iným Macrom prezývaným Iliacus, ktorého uvádza Ovídiov katalóg básnikov. Tento Macer bol autorom epickej skladby týkajúcej sa udalostí, ktoré predchádzali Homérovej Iliade. Ovídius ho oslovuje v jednom zo svojich Listov od Pontu, ktoré boli napísané až po roku 13 po Kr. čo dosvedčuje, že tento Macer nemohol byť totožný s Aemiliom Macrom, v tej dobe dávno mŕtvym.

Literatúra
----------

* CONTE, Gian Biagio. *Dějiny římské literatury*. Preklad Dagmar Bartoňková et al. Vyd. 1. Praha : KLP, 2003. 790 s. ISBN 80-85917-87-4.

Autoritné údaje: * GND: 118500821
* ISNI: 0000 0001 0897 0210
* LCCN: n83069027
* NK ČR: jo2016914647
* VIAF: 47553138
* WorldCat: lccn-n83069027
Aero Vodochody L.159A ALCA
**Aero Vodochody** (bežne označované ako Aero; Vodochody je oblasť) je česká (česko-slovenská) letecká výrobná spoločnosť vyznačujúcej sa výrobou L-29 Delfín, L-39 Albatros, L-59 Super Albatros a L-159 Alca.

Začínala výrobou automobilov Aero 500. Známe sú aj kuchynské váhy.

Po páde socializmu v Česko-Slovensku (1989) a vo zvyšku Východnej Európy, spoločnosť stratila majortiný podiel na trhu s výcvikovými prúdovými lietadlami.Na začiatku 90. rokov, vo Východnej Európe klesol predaj vojenských lietadiel a navyše v krajinách NATO bol vstup nového výrobcu zrejme neprijateľný. Spoločnosť Aero bola kontrolovaná niekoľko rokov spoločnosťou Boeing.

Koncom októbra 2006, Aero Vodochody bola znovu sprivatizovaná. Československá investičná skupina Penta kúpila spoločnosť za zhruba 3 miliardy Kč.

Aero tiež pravdepodobne vylepší pristávaciu dráhu vo Vodochodoch blízko Prahy do nového medzinárodného letiska, ktoré by malo slúžiť hlavne pre nízko-nákladové a chartrové lety smerujúce do Prahy.

Prehľad vyrábaných lietadel
---------------------------

Vyrábané pred 2. svetovou vojnou:

* Aero Ae-10
* Aero Ae-01
* Aero Ae-02
* Aero Ae-03
* Aero Ae-04
* Aero A-1
* Aero A-10
* Aero A-11
* Aero A-12
* Aero A-14
* Aero A-16
* Aero A-17
* Aero A-18
* Aero A-19
* Aero A-20
* Aero A-21
* Aero A-25
* Aero A-22
* Aero A-23
* Aero A-24
* Aero A-26
* Aero A-27
* Aero A-29
* Aero A-30
* Aero A-32
* Aero A-32
* Aero A-33
* Aero A-34
* Aero A-35
* Aero A-36
* Aero A-38
* Aero A-40
* Aero A-42
* Aero A-44
* Aero A-46
* Aero A-48
* Aero A-49
* Aero A-60
* Aero A-155
* Aero A-100
* Aero A-101
* Aero A-102
* Aero A-104
* Aero A-107
* Aero A-200
* Aero MB.200 (Bloch MB.200)
* Aero A-202
* Aero A-204
* Aero A-302
* Aero A-300
* Aero A-304

Vyrábané po druhej svetovej vojne

* Aero 45
* Aero L-60 Brigadýr
* Aero L-29 Delfín
* Aero L-39 Albatros
* Aero L-59 Super Albatros
* Aero L-159 Alca

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Aero Vodochody**.

Externé odkazy
--------------

*
Pohľad na Bol
Bol
Pláž pri niekdajšom hoteli Bijela Kuća
Zlatni rat
**Bol** (tal. Vallo della Brazza) je známe prímorské letovisko na juhu chorvátskeho ostrova Brač, situované pod najvyšším vrchom dalmátskych ostrovov Vidovou gorou.

Časti obce
----------

* Bol
* Murvica

Zlatni rat
----------

Bol je preslávený svojou kamenitou plážou *Zlatni rat* (*Zlatý mys*), ktorá sa považuje za symbol chorvátskeho turistického ruchu. Nachádza sa 3 km západne od centra.

Tenisové kurty
--------------

Bol ponúka množstvo antukových tenisových kurtov, pred časom hostil turnaj najvyššej ženskej kategórie WTA (v roku 1997 na ňom vyhrala štvorhru Slovenka Henrieta Nagyová).

Doprava
-------

Existuje priame lodné spojenie do Splitu prostredníctvom katamaranu, turisti s autami musia cestovať do Supetaru a nalodiť sa na trajekt. Je možné i letecké spojenie prostredníctvom charterových letov z neďalekého letiska.

Zaujímavosť
-----------

*Bol* v chorvátčine znamená *bolesť*.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bol (Brač)**

| * z
* d
* u
Sídla na Brači |
| --- |
| Obec Bol | 
* Bol
* Murvica

 | Znak Chorvátska |
| Obec Milna | 
* Bobovišća
* Bobovišća na Moru
* Ložišća
* Milna
* Podhume

 |
| Obec Nerežišća | 
* Donji Humac
* Dračevica
* Nerežišća

 |
| Obec Postira | 
* Dol
* Postira

 |
| Obec Pučišća | 
* Gornji Humac
* Pražnica
* Pučišća

 |
| Obec Selca | 
* Novo Selo
* Povlja
* Selca
* Sumartin

 |
| Mesto Supetar | 
* Mirca
* Splitska
* Supetar
* Škrip

 |
| Obec Sutivan | 
* Sutivan

 |

| * z
* d
* u
Mestá a obce v Splitsko-dalmatínskej župe |
| --- |
| Mestá (Gradovi) | 
* Hvar
* Imotski
* Kaštela
* Komiža
* Makarská
* Omiš
* Sinj
* Solin
* Split
* Stari Grad
* Supetar
* Trilj
* Trogir
* Vis
* Vrgorac
* Vrlika

 |
| Obce (Općine) | 
* Baška Voda
* Bol
* Brela
* Cista Provo
* Dicmo
* Dugi Rat
* Dugopolje
* Gradac
* Hrvace
* Jelsa
* Klis
* Lećevica
* Lokvičići
* Lovreć
* Marina
* Milna
* Muć
* Nerežišća
* Okrug
* Otok
* Podbablje
* Podgora
* Podstrana
* Postira
* Prgomet
* Primorski Dolac
* Proložac
* Pučišća
* Runovići
* Seget
* Selca
* Sućuraj
* Sutivan
* Šestanovac
* Šolta
* Tučepi
* Zadvarje
* Zagvozd
* Zmijavci

 |
**Honda CR-X del Sol** je 2-sedadlová targa, ktorú v rokoch 1992 až 1998 vyrábala japonská automobilka Honda. Bola postavená na základe modelu Civic a bola nasledovníkom modelu CR-X. V roku 1992 bola uvedená pre japonský a britský trh, a v roku 1993 pre americký trh.

V USA sa predalo takmer 75 000 kusov Hondy CR-X del Sol.

Špecifikácie
------------

Honda CR-X del Sol VTi
Honda CRX del Sol, známa ako Civic del Sol v USA a ako nová CRX v Európe, bola prvýkrát uvedená v Japonsku a Európe v roku 1992 a v USA v roku 1993 v dvoch výbavách: S a SI (na európskom trhu ESi a VTi). Základný model "S" mal 4-valcový 16-ventilový motor s objemom 1,5 l a rozvodom SOHC.

Vyšší model "ESi" mal štandardný 4-valcový 16-ventilový motor s objemom 1,6 l s rozvodom SOHC a variabilným časovaním ventilov VTEC. Tento model mal 14-palcové zliatinové disky kolies, elektricky ovládané spätné zrkadlá, tempomat, kotúčové brzdy na zadnej náprave a predný stabilizátor pre zlepšenie riadenia.

Model, v Európe označovaný ako VTi (v Japonsku ako "SiR") mal motor Honda B s objemom 1,6 l s rozvodom DOHC a variabilným časovaním ventilov VTEC s výkonom 118 kW/160 koní. Tento model zahŕňal väčšie kotúče predných bŕzd, väčší predný stabilizátor, dodatočný zadný stabilizátor a širšie pneumatiky.

Všetky modely mohli byť za príplatok vybavené doplnkami ako zadný spojler, automatická prevodovka, posilňovač riadenia, vyhrievané spätné zrkadlá, predné hmlové svetlá, systém kontroly trakcie, samosvorný diferenciál a klimatizácia.

Technické údaje
---------------

| Roky výroby | Model | Zdvihový objem | Kód motora | Výkon | Krajina | Krútiaci moment | Max. rýchlosť |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1992–1995 | 1.5 SOHC | 1,5 l (1493 cm³) | D15B7 | 76 kW/102 koní | Japonsko, USA | 133 Nm pri 3800 ot/min | 188 km/h |
| 1996–1997 | 1.6 SOHC | 1,6 l (1593 cm³) | D16Y7 | 79 kW/106 koní | Japonsko, USA | 140 Nm pri 4600 ot/min | 195 km/h |
| 1992–1998 | 1.6ESi | 1,6 l (1590 cm³) | D16Z6 | 92 kW/125 koní | \* | 142 Nm pri 5200 ot/min | 205 km/h |
| 1992–1998 | 1.6VTi-VTEC | 1,6 l (1595 cm³) | B16A2 | 118 kW/160 koní | \* | 151 Nm pri 7000 ot/min | 210 km/h |
| 1994–1995 | 1.6 VTEC | 1,6 l (1595 cm³) | B16A3 | 118 kW/160 koní | USA | 160 Nm pri 7500 ot/min |  ???? |

Referencie
----------

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Honda CR-X del Sol**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Honda CR-X del Sol na anglickej Wikipédii.*
Muži sa pri pohľade na malého Kypsela obmäkčia, autor:Franz Caucig (1755–1828)
**Kypselos** (starogr. *Κύψελος* – *Kypselos*) bol korintský tyran v 7. stor. pred Kr. (655 – 625 pred Kr.)

Kypselos bol po matke Bakchiovec, ale jeho matku Labdu pre telesnú chybu rodina zavrhla a musela sa vydať za Korinťana Éetióna, ktorý pochádzal z ľudu. Jej rodina sa tiež dohodla, že ak sa jej narodí syn, pre istotu ho usmrtia, aby sa nepodieľal na vláde. Korintu v tom čase vládli prytani, každoročne jednotlivo zvolení z rodiny Bakchiovcov. Keď sa potom Labde narodil synček, úsmev dieťatka príchodzích mužov natoľko obmäkčil, že to neboli schopní urobiť. Matka ale po tejto príhode dostala strach a dieťatko radšej schovávala v truhlici. Truhlica sa povie po grécky *kypselé* a synček preto dostal meno Kypselos.

Keď Kypselos dospel, dovolili mu vstúpiť do vojska, kde svojou statočnosťou získal hodnosť vojvodcu a svojim vystupovaním aj priazeň ľudu. Keďže vedel, že korintský ľud nenávidí vládnuci klan Bakchiovcov, využil svoju obľubu, postavil sa im do čela a s ich pomocou vládu zvrhol. Ako vládca potom splnil čo sľuboval. Bakchiovcov pripravil o pôdu (mnohých aj o životy) a rozdelil ju bezzemkom. Údajne sa potom svojimi činmi ľudu tak zaliečal, že bol počas svojej tridsaťročnej vlády stále obľúbený. Keď umrel, korintský ľud bez námietok uznal jeho syna Periandra za nového samovládcu.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 69.
2. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 2,4,4.
3. 1 2 3 4  Vojtech Zamarovský. *Grécky zázrak*. Bratislava : Mladé letá, 1990. ISBN 80-06-00122-7. S. 181-182.
4. ↑  Diogenes Laertios. *Životopisy slávnych filozofov*. Bratislava : Vydavateľstvo Spolku slovenských spisovateľov, 2007. ISBN 978-80-8061-286-3. S. 67.
5. 1 2 3  Herodotos, *História*, 5,92.
6. ↑  Herodotos, *História*, 1,14.
7. ↑  Eusebios, *Kronika* 2,221.
8. ↑  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 5,17,5.

Pozri aj
--------

* Zoznam vládcov Korintu
**Dvorský sudca**, neskôr **krajinský sudca** (lat. *iudex curiae regiae*, *comes curialis*, *comes curialis minor*, maď. *udvar bíró*, *ország bíró*) bol jeden z najvyšších krajinských hodnostárov v Uhorsku.

Dvorský sudca bol palatínov zástupca v období, keď sa palatín stal spolusudcom kráľa (11. storočie). Prebral riadenie kráľovského dvora, kde mal právo zastupovať kráľa. Bol riadny sudca kráľovskej kúrie. Mal právo súdiť kohokoľvek, s výnimkou privilegovaných kráľovských miest a Židov. 

V priebehu 13. storočia sa jeho súd premenil na stálu inštitúciu zastupujúcu kráľa, tzv. súd kráľovskej prítomnosti (*iudicium praesentiae regiae*). Jeho súdna pôsobnosť bola obmedzená na kráľovský dvor. Od 13. storočia predsedal spolu s dvormajstrom aj tzv. čestnému rytierskemu súdu.

Koncom 13.storočia si šľachta vymohla právo rozhodovať o obsadení tejto funkcie. Postavenie dvorského sudcu sa z roviny súkromnoprávnej presunulo do roviny verejnoprávnej a od tejto doby možno hovoriť už o krajinskom sudcovi.

Podľa zákonného článku 9 z roku 1290 bolo obsadenie funkcie krajinského sudcu kráľom viazané na súhlas krajinského snemu.

Zasadnutia súdu kráľovskej prítomnosti bývali stanovené na ôsmy deň po určitom sviatku, preto sa nazývali súdne oktávy, oktaválne súdy (*iudicia octavalia*). Do kompetencie krajinského sudcu patrili všetky prípady postúpené z nižších súdov, ktoré však neboli natoľko závažné, aby ich musel riešiť palatín. 

Krajinský sudca pôsobil aj za Habsburgovcov, keď do jeho kompetencie patrili záležitosti šľachty. Pôsobil aj v orgánoch verejnej správy: bol členom kráľovskej rady, v prvej polovici 16. storočia členom miestodržiteľskej rady a v poslednej tretine 17. storočia členom guberniálnej rady. Funkcia krajinského sudcu zanikla po roku 1848.
Mohyla M. R. Štefánika
**Turistická trasa číslo 5145** vznikla v apríli 2013 a spája mohylu M. R. Štefánika v Ivanke pri Dunaji a významné rázcestie Biely kríž.

Priebeh
-------

Rázcestie Biely Kríž
Jej trasa vedie od mohyly M. R. Štefánika v Ivanke pri Dunaji popri Šúrskom kanáli okolo mestskej časti Vajnory, ďalej prechádza cez Panónsky háj okolo Šúrskych rybníkov, podchodom pod železničnú trať a cestu pri Svätom Jure sa dostáva do vinohradov, kde odbočuje doprava. Pri Sakrakopci sa napája na už existujúcu trasu medzi Sakrakopcom a Bielym Krížom, kde končí. 

Z Bieleho kríža sa dá červenou turistickou trasou 0701 pokračovať na Bradlo. Súčasťou trasy sú tri odbočky: jedna v Ivanke pri Dunaji, druhá na Sakrakopec a tretia k studničke. Táto trasa nahradila pôvodnú červenú turistickú trasu číslo 0710, ktorá viedla zo železničnej stanice v Ivanke pri Dunaji po Štefánikovu mohylu.

Zdroj
-----

* Poloha a priebeh na turistickej mape

Súradnice: 48°10′17″S 17°13′50″V﻿ / ﻿48,171271°S 17,230572°V﻿ / 48.171271; 17.230572
Schéma architektury P6
Intel Pentium II 3919A004
**P6** (označovaná niekedy tiež **i686**) je architektúra mikroprocesorov Intelu rodiny x86 reprezentovaná modelmi procesorov Pentium Pro, Pentium II, Pentium III a ich variantov. Spoločnosť uviedla túto architektúru na trh v novembri 1995, kedy začala nahrádzať predchádzajúcu architektúru P5. 20. novembra 2000 ju potom naopak začala nahrádzať novšia architektúra NetBurst s procesormi Pentium 4, ktorá mala ale horšie charakteristiky spotreby a teploty. Preto sa v marci 2003 vrátila mikroarchitektúra P6 na scénu v upravenej podobe prostredníctvom nových procesorov Pentium M/Celeron M pre notebooky. Ďalšou úpravou architektúry P6 potom vznikli procesory úspešnej architektúry Intel Core.

P6 bola šiestou generáciou procesorov Intel a priniesla so sebou napríklad technológiu PAE alebo neskôr aj inštrukcie SSE. Procesory tejto architektúry boli spočiatku vyrábané 500 nanometrovou technológiou, neskôr 350, 250, 180 až nakoniec aj 130 nanometrovou.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku P6 (mikroarchitektura) na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Zoznam procesorov Intel |
| --- |
| Procesory mimo x86 | 
* 4004
* 4040
* 8008
* 8080
* 8085
* iAPX 432
* i860
* i960

 |
| Procesory x86 a x86-64 | 
* 8086
* 8088
* 80186
* 80188
* 80286
* 80386
* 80486
* Pentium
* Pentium Pro
* Pentium MMX
* Pentium II
* Celeron
* Pentium III
* Pentium 4
* Pentium M
* Pentium D
* Celeron M
* Atom
* Core
* Xeon

 |
| Mikroarchitektúry x86 a x86-64 | 
* P5
* P6
* Intel Core
* Nehalem
* Sandy Bridge
* Ivy Bridge
* Haswell
* Broadwell
* Skylake
* Kaby Lake
* Coffee Lake
* Cannonlake
* Icelake
* Tigerlake

 |
| Procesory IA-64 | 
* Itanium
* Itanium 2

 |
| Mikrokontroléry | 

|  |  |
| --- | --- |
| MCS-48 | 
* 8020
* 8021
* 8022
* 8031
* 8035
* 8039
* 8040
* 8041
* 8042
* 8044
* 8048
* 8049
* 8050
* 8242
* 8243
* 8344
* 8641
* 8741
* 8742
* 8744
* 8748
* 8749

 |
| MCS-51 | 
* 8031
* 8032
* 8051
* 8052
* 8054
* 8058
* 8351
* 8352
* 8354
* 8358
* 8751
* 8752
* 8754
* 8758
* 80151
* 80152
* 80251
* 83151
* 83152
* 83251
* 87151
* 87152
* 87251

 |
| MCS-96 | 
* 8094
* 8095
* 8096
* 8098
* 8394
* 8395
* 8396
* 8397
* 8398
* 8794
* 8795
* 8796
* 8797
* 8798
* 80296
* 83196
* 87196

 |

 |
**Filonoé** alebo **Filonoa** (starogr. *Φιλονόη* – *Filonoé*, lat. *Philonoe*) je v gréckej mytológii dcéra lýkijskeho kráľa Iobata, manželka hrdinu Bellerofonta.

Filonoé sa z vôle svojho otca Iobata, stala manželkou hrdinu Bellerofonta, syna korintského kráľa Glauka.

Bellerofontes bol krásny ako boh a taktiež aj odvážny. Osud sa s ním však v minulosti nepekne zahral. V rodnom Korinte nešťastnou náhodou zabil človeka a preto musel rodné mesto opustiť. Útočište potom našiel u tiryntského kráľa Proita, manžela Anteie, sestry Filonoy. Anteia sa do Bellerofonta hneď zamilovala, ale keď odmietal jej milostné návrhy, nahnevala sa a obvinila ho, že ju chcel znásilniť. Proitos jej uveril, ale keďže bol Bellerofontes jeho hosťom, nechcel vztiahnuť na neho ruku, preto ho poslal k svojmu tesťovi Iobatovi so zapečateným listom (hlinenou zloženou tabuľkou) v ktorom ho žiadal, aby ho potrestal.

Kráľ Iobates to však neurobil, lebo Bellerofonta prijal taktiež ako hosťa a doručený list si prečítal až neskôr. Po dlhom premýšľaní prišiel na riešenie a rozhodol sa, že mu uloží takú úlohu, pri ktorej mu bude hroziť istá smrť. Nešlo tu o nič menšie, ako zabiť Chiméru, príšernú obludu s levou hlavou, kozím telom a hadím chvostom. Bellerofontes však s pomocou olympských bohov a okrídleného kôňa Pegasa Chiméru zabil a priniesol ju kráľovi Iobatovi. Iobates mu potom dal ďalšie úlohy, ktoré boli podľa všeobecného presvedčenia nesplniteľné: zvíťaziť nad Solymami a tiež nad Amazonkami, ale Bellerofontes sa znova vrátil víťazne. Iobates, ktorý už z neho dostal strach, poslal nakoniec proti nemu oddiel najsilnejších lýkijskych vojakov, ale ani jeden z nich sa nevrátil živý.

S mužom, ktorý to všetko dokáže, je dobre byť zadobre a Iobates to dobre vedel, preto Bellerofonta privítal so všetkými poctami, dal mu svoju dcéru Filonou za manželku a menoval ho dedičom lýkijskeho trónu. Filonoé a Bellerofontes sa potom stali rodičmi troch detí, synov Isandra a Hippollocha a dcéry Laodameie, do ktorej sa zamiloval najvyšší boh Zeus.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Apollodoros, *Kronika*, 2,3,2.
2. 1 2 3  Vojtech Zamarovský. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. Bratislava : Mladé letá, 1980. 66-048-80. S. 90-91.
3. 1 2 3  Apollodoros, *Kronika*, 2,3,1.
Prvé vydanie z roku 1884
**Prekliati básnici** je voľne používané označenie pre niektorých spoločensky vykorenených básnikov vo Francúzsku v 2. polovici 19. storočia, ako aj (pôvodne) názov rovnomenného súboru básnických podobizní od Paula Verlaina.

Dielo
-----

Paul Verlaine vydal v roku 1884 a 1888 útlu knižku *Prekliati básnici*, súbor kritických esejí o francúzskych básnikoch, v tom čase nedocenených a takmer neznámych. Nazval ich *prekliatymi* vychádzajúc z romantickej koncepcie, že každého básnika, ktorý svojím dielom prevyšuje ostatných, stihne kliatba. Títo prekliati básnici sa vyčlenili zo spoločnosti, verili iba vlastnému snu a odmietali vyšliapané chodníčky poézie. Títo básnici vidia sami seba ako asociálne zjavy. Uvedomujú si, že svojím dielom urýchľujú rozpad už aj tak rozkolísanej a dezorganizovanej spoločnosti.

Kniha je venovaná:

* Villiersovi de l'Isle-Adam
* Marceline Desbordes-Valmorovej
* Stéphanovi Mallarmému
* Arthurovi Rimbaudovi
* Tristanovi Corbièrovi.

Jednu stať venuje aj vlastnej tvorbe, je uvedená pseudonymom „Chudák Lelian", je to anagram jeho mena.

Básnici
-------

* Tristan Corbière
* Stéphane Mallarmé
* Charles Cros
* Auguste Villiers de l'Isle Adam
* Arthur Rimbaud
* Paul Verlaine
* Charles Pierre Baudelaire
* François Villon

Referencie
----------

1. 1 2  LAUSANNE, Université de. *Anthologie des poètes maudits des littératures nationales francophones* [online]. , [cit. 2022-03-17]. Dostupné online. (po francúzsky)
2. ↑  HIRSCH, Edward. *A poet's glossary*. Boston : [s.n.], 2014. Dostupné online. ISBN 978-0-15-101195-7. S. 465.
3. ↑   *French women poets of nine centuries : the distaff and the pen*. Baltimore : [s.n.], 2008. Dostupné online. ISBN 978-0-8018-8804-5. S. 1077.
4. ↑  BOUSENNA, Youness. *François Villon, le premier poète maudit* [online]. PHILITT, 2017-04-25, [cit. 2022-03-17]. Dostupné online. (po francúzsky)
**Severomariánske národné futbalové mužstvo** reprezentuje Severné Mariány na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta a Majstrovstvá Ázie vo futbale

História
--------

Futbalový zväz bol založený v roku 2005. Severné Mariány nie sú členom FIFA takže sa nemôžu zúčastňovať v kvalifikáciách na Majstrovstvá sveta. V roku 2008 dostali Severné Mariány členstvo v EAFF. V júli 2009 boli Severné Mariány prijaté za pridruženého člena AFC. Dňa 9. decembra 2020 počas 30. kongresu AFC sa Futbalová asociácia Severných Marián stala 47. riadnym členom asociácie AFC. V rebríčku ELO, ktoré zahŕňa všetky krajiny aj tie čo nie sú členmi FIFA, sú Severné Mariány jedným z najhorších tímov.

Majstrovstvá Ázie vo futbale
----------------------------

| Rok | Účasť | Umiestnenie |
| --- | --- | --- |
| Hongkong 1956 | Neboli členom AFC |
| Kórejská republika 1960 |
| Izrael 1964 |
| Irán 1968 |
| Thajsko 1972 |
| Irán 1976 |
| Kuvajt 1980 |
| Singapur 1984 |
| Katar 1988 |
| Japonsko 1992 |
| Spojené arabské emiráty 1996 |
| Libanon 2000 |
| Čína 2004 |
| Indonézia Malajzia Thajsko Vietnam 2007 |
| Katar 2011 | Bez účasti |
| Austrália 2015 | Nekvalifikovali sa |
| Spojené arabské emiráty 2019 | Nemohli sa zúčastniť\*\* |
| Čína 2023 |
| **Celkom** | Účasti - **0x**
Zlato - **0x**, Striebro - **0x**, Bronz - **0x** |

**Poznámky**

\*\* Keďže prvé dva kolá kvalifikácie na Majstrovstvá Ázie vo futbale 2019 a 2023 boli zároveň prvými dvoma kvalifikačnými kolami na Majstrovstvá sveta vo futbale 2018 a 2022, Severné Mariány nespĺňali podmienky. Na Majstrovstvá Ázie vo futbale 2027 sa môžu kvalifikovať až kým nezískajú plné členstvo od FIFA

Externé odkazy
--------------

*

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Northern Mariana Islands national football team na anglickej Wikipédii.*
Kamenný preklad, Francúzsko
**Preklad** alebo **nadpražie** je krátka horizontálna časť nad dverným, okenným alebo iným otvorom. Patrí medzi vodorovné nosné konštrukcie ale býva aj nenosný (napr. v nenosnej priečke). Prenáša zaťaženie z konštrukcií nad ním (strop, stena, ...) do dvoch podpôr (murivo, stena, stĺp alebo pilier). Podľa materiálu môže byť murovaný, železobetónový, keramický, pórobetónový alebo drevený. Podľa spôsobu výroby a montáže monolitický alebo prefabrikovaný.

V starogréckej klasickej architektúre je preklad horizontálny člen medzi stĺpmi v trámovej konštrukcii. Patril medzi výrazný rys tohto štýlu.

V minulosti býval preklad bohato zdobený. V súčasnej modernej architektúre je často skrytý (napr. omietkou).

Referencie
----------

1. ↑  Slovník súčasného slovenského jazyka A – G, H – L, M – N z r. 2006, 2011, 2015.
2. ↑  HÁJEK, V. *Pozemné staviteľstvo I pre 1. roč. SPŠ stavebných*. Bratislava : Alfa, 1989.
3. ↑  COWAN, Henry J.; SMITH, Peter R.; CHOW, W. K.. *Dictionary of Architectural and Building Technology*. [s.l.] : Taylor & Francis, 2004. 338 s. ISBN 978-0-415-31234-9. (180)
4. ↑  AMBROSE, Gavin; HARRIS, Paul; STONE, Sally. *The Visual Dictionary of Architecture*. [s.l.] : AVA Publishing, 2008. 288 s. ISBN 978-2-940373-54-3. S. 152.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Preklad (stavebníctvo)**

Pozri aj
--------

* prievlak
* architráv
**Filoktétes** alebo **Filoktétés** alebo **Filoktetes** (po grécky *Filoktétes*/iný prepis: Filoktétés) bol v starogréckej mytológii tesálsky kráľ a jeden z argonautov, o ktorom hovorila veštba, že bez jeho luku a šípov, ktorý zdedil od Herkula/Herakla pretože bol členom jeho družiny, nemožno dobyť Tróju. 

Na ceste do Tróje ho náhodou uhryzol had, a keďže bolo jeho zranenie pre výpravu neznesiteľné, Odyseus ho vysadil na ostrove Lemnos. Po desiatich rokoch trójskej vojny sa však poňho vrátili, lebo sa dozvedeli spomínanú veštbu. A veštba sa naplnila: Filokteta Odyseus lsťou dopravil do Tróje, kde otráveným šípom, ktorý nikdy neminul cieľ, zasiahol pôvodcu vojny Parida, na ktorého preniesol jeho chorobu.

  


| * z
* d
* u
Hrdinovia trójskej vojny |
| --- |
| Grécki hrdinovia | 
* Agamemnón
* Achilles
* Aias
* Diomédes
* Epeios
* Filoktétes
* Idomeneus
* Machaón
* Menelaos
* Menestheus
* Neoptolemos
* Nestor
* Odyseus
* Patroklos
* Prótesilaos
* Sinón
* Teukros

 | Achilles nad Hektorovou mŕtvolou |
| Trójski hrdinovia | 
* Aineias
* Anténor
* Hektor
* Helenos
* Memnón
* Pandaros
* Paris
* Priamos

 |
**Filles** alebo **Fillés** (starogr. *Φίλλης* – *Filles*, iný prepis: *Fillés*) bol v starovekom Grécku olympijský víťaz v zápasení dorastencov.

Filles z Élidy bol na hrách v Olympii korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v zápasení dorastencov. Dátum jeho olympijského víťazstva je neznámy. Zápasenie (*palé*) sa podobalo súčasnému „*gréckorímskemu*"; aby súťažiaci dosiahol víťazstvo, musel súpera trikrát zvaliť na zem, takže sa jej dotkol kolenom, alebo ho prinútiť, aby sa vzdal. Súperi sa od prvého až do posledného kola určovali žrebom a zápasili vylučovacím systémom.

Staroveký grécky cestovateľ a spisovateľ Pausanias zaznamenal, že v posvätnom okrsku olympijskej *Altidy* videl i sochu olympionika Filla, ktorá bola dielom sochárskeho majstra Kratina zo Sparty.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,9,4.
2. ↑  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 113.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Súradnice: 34°55′0″S 33°38′0″V﻿ / ﻿34,91667°S 33,63333°V﻿ / 34.91667; 33.63333

**Larnaka** je prístavné mesto na juhovýchodnom pobreží Cypru.

Nachádza sa tu cyperské hlavné medzinárodné letisko a početné múzeá. Žije tu okolo 75-tisíc obyvateľov (2003) a je to druhý najdôležitejší prístav a dôležité turistické stredisko.

Dejiny
------

V staroveku sa nazývala najprv po fenicky Kart-Hadašt (Nové Mesto), neskôr po grécky Kition, po latinsky Citium. 

Koncom bronzovej doby tu už stálo významné mykénske obchodné centrum, ktoré dosiahlo najväčší rozmach v 14. a 13. storočí pred Kr. V 11. storočí pred Kr. bolo zničené. V 9. a 8. storočí pred Kr. to bolo centrum fenického osídlenia z Tyru, neskôr dočasne sídlo kráľovstva Kition.

Od 4. storočia pred Kr. nastala helenizácia mesta, býval tu napríklad filozof Zenón Mladší. Na konci rímskeho obdobia a v byzantskom období sa mesto stalo bezvýznamným. Až za vlády Osmanov (1570 – 1878) nastal nový rozvoj, potom sa Larnaka zase zmenila na malomesto a od roku 1974 (rozdelenie Cypru na dve časti) opäť zaznamenáva prudký ekonomický a populačný rozvoj.

Pamiatky
--------

* trojloďový Kostol sv. Lazára s viacerými kupolami z 10. storočia
* turecká pevnosť z roku 1625 s palmovou promenádou
* turecký vodovod pred mestom z roku 1745
* mešita Hala Sultan Tekke z roku 1816 s hrobkovou kaplnkou Umy Haramy (ošetrovateľky Mohameda)
* kostol Panagia Angeloktistos s krížovou kupolou v dedine Kiti pri Larnake, z 11. storočia, s mozaikou zo 6. storočia.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Larnaka**
**Okolie bodu** je podmnožina topologického priestoru, ktorej otvorená podmnožina obsahuje tento bod. Okolie bodu je taká množina, že aj "blízke" body ležia stále v tejto množine. Pomocou okolia bodu sa dajú definovať pojmy uzáver a vnútro množiny, spojité zobrazenie, limita postupnosti a podobne.

Okolie v množine reálnych čísel
-------------------------------

V množine reálnych čísel je ε-okolie (ε > 0) bodu x otvorený interval (x-ε, x+ε).

Prstencové ε-okolie bodu *x* je potom okolie, ktoré neobsahuje bod *x*, teda zjednotenie intervalov {\displaystyle (x-\epsilon ,x)\cup (x,x+\epsilon )}.

Okolie komplexného bodu
-----------------------

*{\displaystyle \delta }-okolím komplexného bodu* {\displaystyle z\_{0}} označujeme všetky body z komplexnej roviny, pre ktoré platí {\displaystyle |z-z\_{0}|<\delta }, tzn. body ležiace na komplexnej rovine vo vnútri kružnice so stredom v bode {\displaystyle z\_{0}} a polomerom {\displaystyle \delta }.

Okolie v metrických priestoroch
-------------------------------

V metrickom priestore X máme pomocou metriky {\displaystyle d} definovanú vzdialenosť bodov a zavádzame {\displaystyle \epsilon }-okolie bodu x ako 

{\displaystyle U\_{\epsilon }(x)=\{y\in X:d(x,y)<\epsilon \}}

Všeobecná definícia
-------------------

Podmnožinu {\displaystyle U} topologického priestoru {\displaystyle (X,\tau )} nazveme **okolím bodu** x, ak existuje otvorená podmnožina {\displaystyle O\in \tau } taká, že {\displaystyle x\in O}. Okolie bodu x označujeme {\displaystyle U(x)}.

Pretože vnútrajšok množiny je jej najväčšia otvorená podmnožina, je množina {\displaystyle U(x)} okolím bodu x práve vtedy, keď x leží v jej vnútri.
**Fillér** (etymologicky z nem. *Vierer* - „štvorka") je maďarský ekvivalent nemeckých slov Heller (halier) a Pfennig (fenig). 

Pôvodne sa v maďarčine ako fillér označoval fenig (1/240 zlatého, čiže 1/4 grajciara). Od roku 1892 bol fillér maďarský názov čiastkovej menovej jednotky (1/100) koruny, po slovensky túto jednotku pre toto obdobie voláme halier. V rokoch 1926 – 1946 bol fillér čiastková menová jednotka (1/100) meny pengő, od roku 1946 je to čiastková menová jednotka meny maďarský forint. Aj česko-slovenský/český/slovenský výraz halier sa do maďarčiny prekladá/prekladal ako fillér. 

Vzhľadom na tradične vysokú infláciu v Maďarsku sa od roku 1999 filléry ako mince už nerazia, lebo majú zanedbateľnú hodnotu, ale ako formálna čiastková menová jednotka naďalej existujú.

Zdroje
------

* fillér. In:  *Encyclopaedia Beliana*. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 2005. 698 s. ISBN 80-224-0847-6. Zväzok 4. (Eh – Gala).
* fillér in: Pallas Nagy Lexikon
Apolón hrajúci na kythare, rímska kópia (z 2. storočia) gréckeho originálu od Filiska z Rodosu, Archeologické múzeum v Istambule
**Filiskos** (starogr. *Φιλίσκος*) bol grécky sochár v 2. storočí pred Kr.

Sochár Filiskos pochádzal z ostrova Rodos. Činný bol v prvej polovici druhého storočia pred Kr. Staroveký autor Plínius uvádza, že bol autorom sôch božstiev, Apolóna, Léto, Artemidy a deviatich múz, ktoré sa nachádzali v rímskom chráme Apolóna, zvaného *Sosianus*.

Po Alexandrii a Pergamone bola najdramatickejšou helenistickou školou bezpochyby škola z ostrova Rodos. Výstižnou ukážkou tejto školy sú sochy Múz od Filiska, ktoré sa zachovali v niekoľkých kópiach. Ide tu o deväť sôch, ktoré kedysi obkolesovali Apolóna. Niektoré z týchto gracióznych žien sú naozaj frapantné typy. Urania zamyslene sedí s hlavou opretou o ruku. Polymnia, ktorú Rimania často reprodukovali, je zahalená do plášťa s bohatými záhybmi. Filiskos dosiahol pri stvárnení drapérií majstrovstvo, dokazuje to hlavne múza Kleió, rímska kópia jednej z postáv tohto súsošia z Musei Vaticani.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Alessandro Celani, *Opere D'Arte Greche Nella Roma Di Augusto*, str. 159
2. ↑  Plinius, *Naturalis Historia*, 36,34.
3. ↑  José Pijoan. *Dejiny umenia 2*. Bratislava : Tatran, 1982. 61-377-82. S. 187 – 188.
4. ↑  José Pijoan. *Dejiny umenia 2*. Bratislava : Tatran, 1982. 61-377-82. S. 194.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Filiskos z Rodosu**

Autoritné údaje: * GND: 118742248
* ULAN: 500086296
* VIAF: 96305726
**Železničná trať Tábor – Horní Cerekev** (v cestovnom poriadku pre cestujúcich označená číslom **224**) vedie z Tábora do Horní Cerekve cez Obrataň. Jednokoľajová regionálna dráha (pri prevzatí funkcie prevádzkovateľa Správou železničnej dopravnej cesty v roku 2008 bola ešte úsekom celoštátnej dráhy). Trať bola otvorená v roku 1888. V roku 1993 bola uvedená do prevádzky preložka pri zastávke Smyslov v dĺžke 0,5 km.

V rokoch 2006 – 2007 bolo postupne spustené diaľkové ovládanie jednotlivých staníc z jednotného obslužného pracoviska v Pelhřimove. Najskôr v roku 2006 začala byť takto riadená stanica Dobrá Voda u Pelhřimova, a od júna 2007 sú takto riadené aj stanica Nová Cerekev, Pacov, Obrataň a Chýnov.

V súvislosti s touto stavebnou akciou boli vykonané úpravy koľajísk vo väčšine staníc, v niektorých prípadoch došlo k redukcii počtu staničných koľají. Nedávno došlo k posunutiu zastávky Smyslov (od bývalej dopravnej kancelárie k priecestiu) a k rekonštrukcii zastávky Pořín.

Nadväzujúce trate
-----------------

### Tábor

* Trať 201 Tábor – Písek – Putim – Ražice
* Trať 202 Tábor – Bechyně
* Trať 220 České Budějovice – výhybňa Nemanice – Veselí nad Lužnicí – Tábor – Olbramovice – Benešov u Prahy

### Obrataň

* Trať 228 Jindřichův Hradec – Obrataň

### Horní Cerekev

* Trať 225 Veselí nad Lužnicí – Jindřichův Hradec – Horní Cerekev – Kostelec u Jihlavy – Jihlava – Dobronín – Havlíčkův Brod

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Železničná trať Tábor – Horní Cerekev**

Externé odkazy
--------------

* Na ZelPage.cz

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Železniční trať Tábor – Horní Cerekev na českej Wikipédii.*