recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Rieka **Liffey** v Dubline
**Liffey** (angl. River Liffey, ír. An Life alebo An Liphe) je rieka vo východnom Írsku pretekajúca cez Dublin. Meria 125 km.

Prameň
------

Pramení v pohorí Wicklow Mountains na juhovýchodných svahoch vrchu Kippure (754 m n. m.) v nadmorskej výške 499,9 m n. m. západne od mesta Greystones.

Priebeh toku
------------

Sprvu tečie na západ, po pribratí Ballydonnell Brooku tečie prechodne na severozápad, následne sa oblúkom smerujúcim na sever stáča na juhozápad a výrazne meandruje. Pod obcou Kilbride vteká do vodnej nádrže Pollaphuca Reservoir, do ktorej zľava ústi Kings River a pod priehradným múrom pokračuje severovýchodným smerom. Medzi mestami Ballymore Eustace a Kilcullen tečie meandrujúc na západ, odtiaľ k Newbridge na severozápad a potom na severovýchod. Na dolnom toku, pri meste Leixlip, už tečie na východ a preteká priamo cez centrum Dublinu, ktorý rozdeľuje na dve polovice. Ústi do Írskeho mora v zálive Dublin Bay.

Prítoky
-------

* ľavostranné: Ballydonnell Brook, Kings River, Rye Water
* pravostranné: Shankill, Brittas, Camac (Cammock), Poddle, Dodder

Mestá
-----

Liffey postupne preteká cez tieto mestá:

* Blessington
* Ballymore Eustace
* Kilcullen
* Newbridge
* Clane
* Celbridge
* Leixlip
* Lucan
* Dublin

Zároveň tečie územím troch správnych jednotiek: Wicklow, Kildare a Dublin.

Využitie
--------

Na rieke sú vybudované tri väčšie vodné elektrárne, na hornom toku sa nachádzajú dve vodné nádrže Pollaphuca Reservoir, malá priehrada je aj pri meste Leixlip. Za vysokého stavu vody je rieka splavná z Dublin Harbour k Heuston Station. V Dubline do rieky vyúsťujú kanály Grand Canal a Royal Canal, ktoré prepájajú Liffey s riekami Barrow, resp. Shannon.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Liffey**

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Liffey |
| --- |
| 
* Ballinagee
* Ballydonnell Brook
* Baltracey
* Brittas
* Camac
* Dodder
* Douglas
* Grand Canal
* Griffin
* Kings River
* Liffey
* Little Dargle
* Lyreen
* Morell
* Owerdoher
* Poddle
* Royal Canal
* Rye Water
* Shankill

 |

| * z
* d
* u
Rieky Írska |
| --- |
| Ústiace do Írskeho mora | 
* Avoca
* Boyne
* Broad Meadow Water
* Castletown
* Dargle
* Delvin
* Fane
* Farset
* Glyde
* Lagan
* Liffey
* Nanny
* Newry
* Slaney
* Tolka
* Vartry

 |
| Ústiace do Keltského mora | 
* Awbeg
* Bandon
* Barrow
* Blackwater
* Lee

 |
| Ústiace do Atlantického oceána | 
* Bann
* Bush
* Clanrye
* Corrib
* Erne
* Eske
* Feale
* Foyle
* Laune
* Moy
* Owenmore
* Quoile
* Roe
* Shannon
* Swilly

 |
**Juraj Ursíny** (\* 5. november 1904, Banská Bystrica-Radvaň – † 7. jún 1981, Malacky) bol veterinárny lekár, výskumný pracovník.

Rodina
------

* otec Juraj Ursíny
* matka Mária rod. Klinčoková

Životopis
---------

Ľudovú školu navštevoval v Banskej Bystrici-Radvani, 1917-1925 na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1925-1930 na vysokej škole veterinárnej v Brne, 1931 MVDr. Významný odborník št. veterinárnej služby na Slovensku, zakladateľ a budovateľ viacerých odborných veterinárnych pracovísk, autor zlepšovacích návrhov. Počas SNP náčelník veterinárnej služby 1. čs. armády na Slovensku, súčasne náčelník poľnej nemocnice v Banskej Bystrici-Podlaviciach (1944). Po ústupe Povstania do hôr bojoval s partizánskymi skupinami v kremnických horách až do oslobodenia Banskej Bystrice, potom ako prvý posádkový veterinár organizoval veterinárnu službu v Banskej Bystrici (po oslobodení). Spolupracovník na výskume a výrobe vakcíny proti nákazlivej obrne a tzv. adsorbátovej vakcíny proti červienke ošípaných. Venoval sa aj problematike hynutia mláďat a neskôr skúmal besnotu líšiek a jej prenos na hospod. zvieratá. Autor publikácie o nákazlivej obrne ošípaných, spoluautor publikácií o besnote, brucelóze a i. publikoval veterinárnu problematiku v odborných časopisoch. Prekladal z nem.ruš.maď. a poľ..

Ocenenie
--------

* Roku 1946 vyznamenanný Radom SNP I.tr. 1947 Čs. vojenskou medailou Za zásluhy II.tr. a i. plaketami

Dielo
-----

* Nákazlivá obrna ošípaných, čiže Kloboukova choroba, Bratislava roku 1956
* Nemoci prasat, Praha 1966 (spoluautor)
* Besnota, Bratislava roku 1970 (spoluator)

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5793 0170
* NK ČR: mzk2004258581
* SNK: 156615
* VIAF: 84595437
**Vibrio cholerae** je mikroorganizmus, ktorý je spolu so svojim biotypom **El Tor** pôvodcom cholery. Patrí do rodu Vibrio a čeľade Enterobacteriaceae. Je trvalo usídlené vo vodnom prostredí endemických oblastí, kde môže prežívať i niekoľko rokov. Ak sú podmienky preň nepriaznivé, hibernuje do formy, ktorú nemožno kultivačne dokázať.

Vzhľad
------

Krátka zahnutá tyčinka, nefarbiaca sa po pridaní Gramovho farbiva.

Kultivácia
----------

Kultivácia je jednoduchá, v.cholerae je veľmi nenáročná baktéria. Znáša vysoké pH.

Antigénna štruktúra
-------------------

Podľa telového O antigénu bol druh rozdelený do 6 skupín, do prvej patrilo Vibrio cholerae a Vibrio El Tor. 
  
V rámci druhu dnes existuje viac ako 100 antigénnych skupín, epidemickú choleru vyvoláva výhradne skupina 01. Odlíšiť od ostatných ju možno pridaním antiséra proti skupine 01, ktoré v prípade prítomnosti tejto skupiny vo vzorke spôsobí aglutináciu (zrazenie). Všetky ostatné typy sa preto označujú ako *NAG vibriá* (neaglutinujúce). Skupina 01 sa delí na 3 sérotypy – Ogawa, Inaba a Hikojima.

Patogenita (schopnosť vyvolať chorobu)
--------------------------------------

V.cholerae je baktériou neinvazívnou – nepreniká do tkanív – a toxigénnou – produkuje enterotoxín choleragén, nazývaný aj choleratoxín, ktorého účinkom (cez aktiváciu adenylátcyklázy) dochádza k transportu Cl- a vody do tenkého čreva a zablokovaniu vstrebávania Na+. Tým dochádza k strate tekutín a vznikajú vodnaté hnačky, typické pre choleru. Patogenitu baktérie zvyšujú i pomocné enzýmy – napr. *mucináza*, ktorá uľahčuje prienik mikroorganizmu cez ochrannú vrstvu hlienu na povrchu čreva.

Ďalšie užitočné odkazy
----------------------

* Cholera
* Filippo Pacini – objaviteľ
**Viačeslav Dmitrijevič Zudov** (rus. Вячеслав Дмитриевич Зудов; 8. január 1942 Bor) je bývalý sovietsky letec a kozmonaut.

Život
-----

### Mladosť a výcvik

Ako chlapec sa pod dojmom letu prvej družice stal členom školského krúžku raketových modelárov a rozhodol sa stať kozmonautom. Po čase sa dostal na balašovské vojenské letecké učilište, kde sa dostal prvýkrát ku skoku padákom. Neskôr lietal nielen na stíhačkách, ale aj dopravných lietadlách Il-2, Il-14, AN-12. Dostal sa do výcvikového strediska, Hviezdneho mestečka. V čase letu Komarova na Sojuze 1 pracoval v pozorovacej stanici na Kamčatke. V roku 1968 udržiaval spoločne s kozmonautom Dobrovoľským pohotovosť v stredisku letov s Beregovojom krúžiacim na obežnej dráhe v Sojuze 3. 

### Let do vesmíru

Do vesmíru letel na palube Sojuzu 23 v roku 1976, po 11 rokoch výcviku, lietania a čakania. Let so štartom z Bajkonuru sa jemu a partnerovi, kozmonautovi Roždestvenskému nevydaril, automatický systém priblíženia k orbitálnej stanici Saľut 5 bol nefunkčný a preto sa po dohode s riadiacim strediskom predčasne vrátili na Zem. Pristáli v mraze na hladine jazera Tengiz, odkiaľ boli vrtuľníkom a vyhľadávacou skupinou odtiahnutí na závesných lanách k brehu. 

* Sojuz 23 (14. október 1976 - 16. október 1976)

### Po lete

Z výcvikového strediska bol vyradený už roku 1987, ale vo Hviezdnom mestečku zostal. V roku 1990 bol zástupcom náčelníka a politrukom v Centre prípravy kozmonautov J. A. Gagarina v hodnosti plukovníka. V roku 1978 bol v Prahe ako člen delegácie a vystúpil aj v televízii, v tej dobe nosil vyznamenanie Zlatú hviezdu hrdinu Sovietskeho zväzu.. Je ženatý a má dve deti.

Referencie
----------

1. ↑  CODR, Milan. *Sto hvězdných kapitánů*. Praha : Práce, 1982. Kapitola Vjačeslav Dmitrijevič Zudov, s. 243. (po česky)

### Literatúra

* CODR, Milan. *O kosmických dnech a nocích*. Praha : Práce, 1987. (po česky).

Externé odkazy
--------------

* Na webe Kosmo
* Na webe Space

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Viačeslav Zudov na českej Wikipédii.*


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Kozmonautický portál |
**Ivysaur** (jap.: フシギソウ, *Fušigisó*) je Pokémon – fiktívna postava z hier, mangy, zbieracích kariet, anime a ďalších médií vytvorených Satoši Tadžirim s názvom *Poketto Monsutta* alebo skrátene *Pokémon*.

Charakteristika
---------------

Po vývoji Bulbasaura na Ivysaura celé jeho telo zmodrelo. Ivysaurova veľmi opatrovaná cibuľka na chrbte sa navyše už trochu rozvinula a začala kvitnúť, vyrástli mu pod ňou aj malé listy. Je možné získať ho iba v regióne Kanto, ale prenosom sa môže dostať do akejkoľvek dosiaľ vydanej Pokémon hry. Voľne žijúci neexistujú, získať sa dá len vývojom od 16. úrovne z Bulbasaura v hrách Pokémon Red, Blue a Yellow.

Ivysaur sa učí jeden z najzákladnejších rastlinných útokov – *Razor Leaf*. Dvojnásobné zranenie mu spôsobujú útoky ohnivého, ľadového, lietajúceho, psychického a chrobačieho typu. V hrách Pokémon Red, Blue a Yellow mu chrobačie útoky spôsobujú až štvornásobné zranenie.

Ivysaur v anime
---------------

### Pokémon

* **Epizóda 51**: Bulbasaurova Tajomná Záhrada (angl. Bulbasaur's Mysterious Garden) – Jeden starý Venusaur tu velí veľkému vyvíjaniu sa Bulbasaurov a Ivysaurov. Ashov Bulbasaur sa však nevyvinul.

### Pokémon Advanced

* **Epizóda 92**: *Judgement Day* – Tréner z regiónu Kanto Jimmy má všetkých troch štartérov na druhom vývojovom stupni: Ivysaura, Charmeleona a Wartortlea. Vtedy im Jimmy vyrozprával, ako chytil Ivysaura.

Externé odkazy
--------------

* Ivysaur na bulbapédii (po anglicky)
**Únětická kultúra** bola kultúra zhruba v strede starej bronzovej doby (BA1 a BA2, teda podľa rôznych datovaní buď 2 000/1850 – 1 500 alebo 2 300 – 1 600 pred Kr.) rozšírená od nemeckého pohoria Harz a oblasti Magdeburgu v Nemecku, cez Česko po Považie na Slovensku, Dolné Rakúsko, Hornú a Dolnú Lužicu, Sliezsko a južné Veľkopoľsko. Jej jadro bolo na západ od Slovenska. Je pomenovaná podľa lokality Únětice severozápadne od Prahy, kde Čeněk Rýzner koncom 19. storočia preskúmal 31 kostrových hrobov. Vyvinula sa z kultúry zvoncovitých pohárov.

Rozlíšenie
----------

Rozlišujú sa vývojové fázy:

* stará – čiastočne ešte patrí do eneolitu
	+ predúnětická
	+ včasnoúnětická
* mladá (klasická)

Významné lokálne varianty sú:

* marsowská skupina – Sliezsko
* leubingenská skupina kniežacích hrobov – Nemecko

Charakteristika
---------------

Pre túto kultúru bol typický tvar únětického pohárika a vyspelá bronzová industria (sekerky, ihlice, drôtený šperk, čelenky, hrivny). Z územia únětickej kultúry pochádzajú hromadné nálezy medených a bronzových hrivien, zhotovených z tyčinky okrúhleho tvaru a majúcich kruhových tvar. Tieto hrivny mohli byť akýsi polotovar, ale mohlo ísť aj o ekvivalent peňazí. Sídliská boli opevnené a otvorené s početnými zásobnicovými a odpadovými jamami. V staršej fáze sa vyskytovali ešte žiarové hroby, v mladšej fáze bolo pochovánie len kostrové, a to vždy v skrčenej polohe. U niektorých lokálnych skupín pozorujeme mohylové násypy.

Slovensko
---------

Na Slovensku sa vyskytuje buď po 1850 pred Kr. (novšie datovanie) alebo po 1600 pred Kr. (konvenčné datovanie). Na Slovensku hovoríme najčastešie o hurbanovskom type únětickej kultúry, pre ktorý je charakteristický vplyv hatvanskej a kisapostáckej kultúry. Existovala ale napríklad aj tzv. nitriansko-únětická skupina.

### Náleziská na Slovensku

Pamiatky tejto kultúry sa našli najmä v povodí Moravy, v okolí Trnavy, na Považí, ale aj v Ponitrí. Výnimočnou je lokalita Vráble-Fidvár, kde bolo na vtedajšiu dobu veľké sídlo. V neveľkých hroboch boli mŕtvi pochovaní v skrčenej polohe s bronzovými ihlami, masívnymi náramcami, náušnicami a s jantárovými perlami. Okrem týchto predmetov sú v hroboch z týchto čias aj keramické predmety – čiernosivo alebo čiernohnedo tónované, ale vždy bez ornamentov.

Referencie
----------

1. ↑   Archeologický objav najstaršieho „mesta" v strednej Európe. *Aktuality.sk* (Bratislava: Ringier Axel Springer Slovakia), 2022-04-24. Dostupné online [cit. 2022-04-28].
Súradnice: 46°45′0″S 36°47′0″V﻿ / ﻿46,75000°S 36,78333°V﻿ / 46.75000; 36.78333

**Berďansk** (ukr. *Бердянськ*; rus. *Бердянск*) je tretie najväčšie mesto Záporožskej oblasti na juhu Ukrajiny; 123 600 obyvateľov (2007); stredisko Berďanského rajónu. Mesto leží v rovinatej stepnej krajine na rieke Berda a je zastávkou na cestovnom ťahu Odesa-Cherson-Rostov nad Donom, jediná železnica vedie smerom na Záporožie.

Je to prístavné mesto ležiace v Záporožskej oblasti Ukrajiny na pobreží Azovského mora. Mesto bolo založené na mieste rybárskej osady roku 1827, niekoľkokrát zmenilo názov (pôv. *Kutur-Ogly, Novo-Nogajsk*, naposledy *Osypenko*). Od mesta vybieha do mora niekoľkokilometrová piesočná kosa. Nachádzajú sa tu klimatické a bahnové lázne a pláže.

V roku 2022 je mesto počas ruskej invázie na Ukrajinu okupované ruskými silami.

Externé odkazy
--------------

* 3D-panorama Berďansku

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Berďansk na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

| * z
* d
* u
Mestá na Ukrajine podľa počtu obyvateľov |
| --- |
| 1 000 000+ | 
* Kyjev
* Charkov
* Odesa
* Dnipro

 | Vlajka Ukrajiny |
| 500 000+ | 
* Doneck
* Záporožie
* Ľvov
* Kryvyj Rih

 |
| 200 000+ | 
* Mykolajiv
* Mariupoľ
* Sevastopoľ
* Luhansk
* Vinnycia
* Makijivka
* Simferopol
* Cherson
* Poltava
* Černihiv
* Čerkasy
* Chmeľnyckyj
* Žytomyr
* Černovice
* Sumy
* Rivne
* Horlivka
* Ivano-Frankivsk
* Kamjanske
* Kropyvnyckyj
* Kremenčuk
* Ternopiľ
* Luck
* Bila Cerkva

 |
| 100 000+ | 
* Kramatorsk
* Melitopoľ
* Kerč
* Užhorod
* Nikopol
* Berďansk
* Sloviansk
* Alčevsk
* Pavlohrad
* Jevpatorija
* Brovary
* Sjevjerodoneck

 |
Súradnice: 51°48′07″S 3°54′07″Z﻿ / ﻿51,802°S 3,902°Z﻿ / 51.802; -3.902

Garnant
**Garnant** je dedina v grófstve Carmarthenshire vo Walese. Nachádza sa približne päť kilometrov východe od Ammanfordu po ceste A474. Leží v oblasti nazývanej Cwmamman v tesnej blízkosti obce Glanamman na okraji pohoria Black Mountain v západnej časti Brecon Beacons. Až do osemnásteho storočia, keď tu bolo objavené uhlie, bolo na území Garnantu iba niekoľko fariem. V roku 1840 sem bola privedená železnica a v roku 1854 bola otvorená prvá baňa. V roku 2001 tu žilo 1 965 obyvateľov, hoci začiatkom dvadsiateho storočia ich tu žilo niekoľko tisíc.

Významní rodáci
---------------

* Hywel Bennett (\* 1944) – herec
* John Cale (\* 1942) – hudobník, skladateľ, producent
* Claude Davey (1908 – 2001) – ragbista
* Jim Lang (1909 – 1991) – ragbista
* Alun Lewis – herec
* Guy Morgan (1907 – 1973) – ragbista
* Noel Morgan (1905 – 1975) – kriketista

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Garnant na českej Wikipédii.*
**Trilógia *Divergencia*** je románová sci-fi dobrodružná trilógia pre mládež, ktorú napísala americká spisovateľka Veronica Roth. Dej sa odohráva v post-apokalyptickom Chicagu. Trilógia pozostáva z troch románov: Divergencia (*Divergent*; 2011), Rezistencia (*Insurgent*; 2012) a Experiment (*Allegiant*; 2013). Štyri (*Four : A Divergent Collection*; 2014), slúži ako prológ k trilógii.

Spoločnosť trilógie definuje svojich občanov ich príslušnosťou k jednej z piatich frakcií, ktoré odstraňujú hrozbu slobodnej vôle, čím chránia bezpečnosť obyvateľstva. Hlavná predstaviteľka románov, Beatrice „Tris" Priorová, sa narodila vo frakcii *Sebazaprenia*, ale vo svojich 16 rokoch sa rozhodla prestúpiť medzi Neohrozených. Musí sa vyrovnať s faktom, že je divergentná a skrývať to, pretože predstavuje hrozbu pre vodcov frakcii *Informovanosti* a *Neohrozenosti*, ktorí by ju v opačnom prípade zabili.

Zoznam kníh
-----------

* Divergencia
* Rezistencia
* Experiment
* Štyri *(zbierka poviedok)*

Referencie
----------

1. ↑  Christopher Borrelli. *The next YA superstar?* [online]. Chicago Tribune, 22 October 2013, [cit. 2013-10-23]. Dostupné online.
2. ↑   *Insurgent (Divergent Series #2) by Veronica Roth* [online]. [Cit. 2013-09-03]. Dostupné online.
3. ↑   *Allegiant (Divergent Series #3) (B&N Exclusive Edition) by Veronica Roth* [online]. [Cit. 2013-09-03]. Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Divergent trilogy na anglickej Wikipédii.*
„Hel" Johannes Gehrts (1889).
**Garmr**, alebo tiež **Garm** je pekelný pes strážiaci vchod do Helheimu. Má štyri oči a hruď premočenú krvou, pretože sa živí krvou všetkých mŕtvych ľudí. Žije v jaskyni Gnippahellir, ktorá sa nachádza pri vstupe do ríše mŕtvych. Uteká naproti každému, kto sem putuje – tak sa s ním stretol aj Odin.

Ktokoľvek, kto obdaroval chudých chlebom má možnosť ho upokojiť koláčom od bohyne Hel.

Keď nadíde Ragnarök tak sa pripojí k obrom v ich boji proti bohom. Jeho protivníkom bude boh Týr, ktorý ho zabije, ale sám podľahne zraneniam, ktoré mu Garm spôsobí. 

Garm je často zameňovaný s Fenrirom. V gréckej mytológií môžeme nájsť jeho ekvivalent – Cerbera.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Garm na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Severská mytológia |
| --- |
| Severskí bohovia | 
* Asovia
* Vanovia
* Dísy
* Obri
* Elfovia
* Valkýry
* Einherjovia
* Norny
* Odin
* Thor
* Frey
* Freya
* Loki
* Baldr
* Týr
* Yggdrasil
* Ginnungagap
* Ragnarök

 | Kresba Thórovho kladiva z roku 1877 |
| Literárne zdroje | 
* Poetická Edda
* Prozaická Edda
* Ságy
* Snorri Sturluson
* Runy
* Runové kamene
* Staroseverčina

 |
| Severská kozmológia |
**Izabela Aragónska** (\* 1247 – † 28. január 1271, Cosenza, Taliansko) bola aragónska infantka a francúzska kráľovná.

Životopis
---------

Jej rodičmi boli Jakub I. Dobyvateľ, aragónsky kráľ, a jeho druhá manželka Jolana Uhorská, dcéra uhorského kráľa Ondreja II.

Dňa 28. mája 1262 sa v Clermonte vydala za budúceho francúzskeho kráľa Filipa III. syna Ľudovíta IX. a Margaréty Provensálskej. 

Izabela sprevádzala svojho manžela na ôsmej križiackej výprave do Tuniska, čo sa jej stalo osudným. Prežila epidémiu úplavice, ktorá skosila križiacke vojsko vrátane svokra a švagra.

Pri návrate domov sa zastavili v kalábrijskom meste Cosenza. Bola v šiestom mesiaci tehotenstva s jej piatym dieťaťom. Dňa 11. januára spadla z koňa a predčasne porodila mŕtveho syna. Zo zranení sa viac nezotavila a zomrela o sedemnásť dní neskôr, 28. januára 1271. Jej telo bolo po návrate do Francúzska pochované v bazilike Saint Denis.

Deti
----

* Ľudovít (1265 – † máj 1276)
* Filip IV. (1268 – † 29. november 1314), francúzsky kráľ
* Róbert (\* 1269 – † 1271)
* Karol (12. marec 1270 – † 16. december 1325), gróf z Valois
* mŕtvonarodený syn (\*/† 11. január 1271)

Referencie
----------

1. ↑  www.fmg.ac

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Izabela Aragónska (1247 – 1271)**

Externé odkazy
--------------

* Stredoveká genealógia
* Okno v katedrále v Cosenze s postavou Madony s dieťaťom, Izabelou a Filipom III.
| Výška nadpovrchom(km) | Únikovárýchlosť(km/s) | Poznámka |
| --- | --- | --- |
| 0 | 11,180 |  |
| 200 | 11,009 | najnižšie dráhy družíc |
| 500 | 10,766 |  |
| 1 000 | 10,395 |  |
| 5 000 | 8,370 |  |
| 10 000 | 6,977 |  |
| 18 000 | 5,719 | navigačné družice GPS |
| 36 000 | 4,337 | stacionárne družice |
| 50 000 | 3,760 |  |
| 100 000 | 2,738 |  |
| 360 000 | 1,475 | dráha Mesiaca |
| 500 000 | 1,255 |  |

**Úniková rýchlosť** alebo **2. kozmická rýchlosť** je najnižšia rýchlosť, ktorou sa teleso zanedbateľne malej hmotnosti v danej výške pohybuje po parabolickej dráhe okolo centrálneho telesa. Je to teda najnižšia možná rýchlosť, pri ktorej teleso môže definitívne opustiť sféru gravitačného vplyvu planéty.

Veľkosť únikovej rýchlosti {\displaystyle v\_{u}} závisí na gravitačnom parametri centrálneho telesa {\displaystyle \mu } a na výške dráhy nad povrchom {\displaystyle h} podľa vzťahu

{\displaystyle v\_{u}={\sqrt {\frac {2\mu }{(R+h)}}}={\sqrt {\frac {2GM}{r}}}={\sqrt {\frac {2\mu }{r}}}={\sqrt {2gr\,}}}
Kde R je polomer planéty, r je vzdialenosť ťažísk telies, G je gravitačná konštanta (kappa), M je hmotnosť planéty a g je sila pôsobenia gravitácie na danom mieste. Zo vzorca je zrejmé, že úniková rýchlosť s výškou klesá. V tabuľke vpravo sú uvedené hodnoty únikovej rýchlosti pre rôzne výšky dráh v gravitačnom poli Zeme, v nasledujúcej tabuľke potom únikové rýchlosti prepočítané na povrch (resp. hornú hranicu mrakov) pre jednotlivé planéty Slnečnej sústavy.
Druhá kozmická rýchlosť je 1,41 násobok, (presne :{\displaystyle {\sqrt {2\,}}} násobok) prvej kozmickej rýchlosti 

| Planéta | Úniková rýchlosťna povrchu(km/s) | Poznámka |
| --- | --- | --- |
| Merkúr | 4,25 |  |
| Venuša | 10,36 |  |
| Zem | 11,18 |  |
| Mars | 5,03 |  |
| Jupiter | 59,55 | na hranici mrakov |
| Saturn | 35,51 | na hranici mrakov |
| Urán | 21,29 | na hranici mrakov |
| Neptún | 23,50 | na hranici mrakov |

Pozri aj
--------

* prvá kozmická rýchlosť
* tretia kozmická rýchlosť

Referencie
----------

1. ↑   www.butkaj.sk – web o fyzike


|  |  |
| --- | --- |
|  | Fyzikálny portálAstronomický portálKozmonautický portál |
**HIS** (z nem. **H**ersteller**i**nitiative **S**oftware) je združenie týchto výrobcov automobilov:

* Audi
* BMW
* Daimler
* Porsche
* Volkswagen

Združenie vzniklo z potreby automobilových výrobcov štandardizovať parametre komponentov od svojich dodávateľov, definovať spoločné komunikačné rozhrania medzi subsystémami v automobile a stanoviť spoločný súbor požiadaviek na kvalitu samotných komponentov ako i na kvalitu procesov pre ich vývoj. Tým sa pre dodávateľov má zredukovať a štandardizovať súbor spolčných požiadaviek na zariadenie. Dôvodom tohoto kroku bola nutnosť znížiť náklady na vývoj komponentov a skrátiť čas ich vývoja. Časť definícií, týkajúcich sa spoločnej štruktúry softvéru bola presunutá do zodpovednosti projektu AUTOSAR. HIS ďalej pracuje na štandardizácii procesov pre kontrolu dodávateľov a ich podpory v zdokonaľovaní vývoja. HIS konzorcium sa dohodlo napríklad o spoločnom postupe pri auditovaní dodávateľa na základe normy ISO 15504, čím sa dodávateľovi zjednodušil život z hľadiska počtu auditov (predstavme si dodávateľa, ktorému príde audit od troch zákazníkov, každý trvá približne 3-5 dní. To predstavuje pomerne veľké náklady najmä na ľudské zdroje. V prípade, že sa štandardizované výsledky auditov budú medzi automobilkami aspoň čiastočne uznávať, pri každom ďalšom audite sa dá zredukovať potrebný čas na 1 deň na projekt a zákazníka).

Oblasti HIS-štandardizácie:

* assessment procesov u dodávateľov
* testovanie softvéru
* prostredia pre simuláciu a vývoj
* process flash programovania zariadení
* spoločné softvérové moduly, ich rozhrania a spôsob implementácie (spolu s AUTOSARom)

Ďalšou aktivitou konzorcia HIS je úprava normy ISO 15504 (prezývaná SPICE) na súbor požiadaviek šitých špeciálne na mieru automobilového priemyslu. Projekt dostal názov Automotive-SPICE.

HIS prevzalo štandard MISRA, platný pre akýkoľvek vývoj softvéru pre vnorené systémy a vytriedilo z neho súbor požiadaviek pre oblasť automobilového priemyslu.
Súradnice: 49°12′25″S 20°25′55″V﻿ / ﻿49,207°S 20,432°V﻿ / 49.207; 20.432

**Kežmarská pahorkatina** je geomorfologickou časťou Popradskej kotliny. Nachádza sa v jej severovýchodnej časti, severne od mesta Kežmarok.

Polohopis
---------

**Hierarchia**
*Alpsko-himalájska sústava* → *Karpaty* → *Západné Karpaty* → *Vnútorné Západné Karpaty* → *Fatransko-tatranská oblasť* → *Podtatranská kotlina* → *Popradská kotlina* → ***Kežmarská pahorkatina***
\*\*\*
Územie sa nachádza v severovýchodnej časti Podtatranskej kotliny, na východnom okraji podcelku Popradská kotlina. Zaberá mierne zvlnené územie na ľavom (severozápadnom) brehu rieky Poprad, približne od Veľkej Lomnice po Podolínec. Z významnejších sídiel tu leží Kežmarok, Podolínec, Spišská Belá a Veľká Lomnica. V rámci Popradskej kotliny susedí na severe a západe Lomnická a na juhu Vrbovská pahorkatina. Na východe vystupujú Levočské vrchy a ich časť Ľubické predhorie a na severovýchode nadväzuje Spišská Magura s časťou Ružbašské predhorie.

Vysoko položená pahorkatina patrí celá do úmoria Baltského mora a povodia rieky Poprad. Do nej odvádzajú vodu všetky potoky, ktoré z Tatier a Spišskej Magury pretekajú Kažmarskou pahorkatinou. Medzi najvýznamnejšie patria Biela, Skalnatý potok a Kežmarská Biela voda.

Významným dopravným koridorom je najmä údolie rieky Poprad, ktorým vedie cesta I/66 (Rožňava – Kežmarok – Ždiar), od Spišskej Belej cesta I/77 (Spišská Belá – Stará Ľubovňa). Z ciest regionálneho významu sú dôležité cesta II/540 (Veľká Lomnica – Tatranská Lomnica), cesta II/542 (Spišská Belá – Spišská Stará Ves) a okrajovo aj cesta II/536 z Kežmarku k obci Jánovce. Rieku kopíruje aj regionálna trať do Starej Ľubovne, na ktorú sa vo Veľkej Lomnici napája trať do Tatranskej Lomnice.

Ochrana územia
--------------

Severozápadný okraj Kažmarskej pahorkatiny zasahuje do ochranného pásma Tatranského národného parku. Z maloplošných, osobitne chránených lokalít sa tu nachádza prírodná rezervácia Kút a Slavkovský jarok.

Turizmus
--------

Severovýchodná časť Popradskej kotliny je mimo mestá Spišská Belá, Podolínec a Kežmarok s ich historickými pamiatkami, menej turisticky navštevovanou oblasťou. Značený turistický chodník vedie len z Podolínca do Vyšných Ružbách ( zelená značka). Z Kežmarku vedie  žlto a  modro značený chodník do Levočských vrchov.

Referencie
----------

1. ↑   Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2019-06-05]. Dostupné online.
2. 1 2  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2019-06-05]. Dostupné online.
3. 1 2 3 4   *mapový portál HIKING.SK* [online]. mapy.hiking.sk, [cit. 2019-06-05]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Popradská kotlina
* Podtatranská kotlina
* Geomorfologické členenie Slovenska
**Juraj Sapara** (\* 10. máj 1947, Žilina) je slovenský sochár a vysokoškolský pedagóg.

Životopis
---------

V roku 1963-1967 študoval na Strednej škole umeleckého priemyslu, 1967-1973 odbor figurálne sochárstvo na VŠVU v Bratislave (u prof. F. Štefunku, J. Kostku). Pôsobil ako pedagóg na Ľudovej škole umenia v Senci, 1982-1995 v slobodnom povolaní, od 1995 pedagóg na Strednej priemyselnej škole grafickej v Bratislave, od 1997 vedúci Katedry sochárstva Fakulty výtvarných umení Akadémie umení v Banskej Bystrici. Jeho hlavnou činnosťou je monumentálna tvorba (keramický reliéf - Komárno, Bratislava, Považská Bystrica; kamenný reliéf - Bratislava, Poprad, veľká fontána, stena hotela), spoluautor štátneho znaku na Úrade vlády SR, účastník Medzinárodných sympózií sochárskych, medailérskych, rezbárskych a drevárskych, organizátor a kurátor výstav, venuje sa aj kresbe, maľbe a počítačovej grafike. Zakladajúci člen združenia Gerulata, člen Združenia medailérov Slovenska.

Literatúra
----------

* *Who is Who v Slovenskej republike*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 3964
* GND: 103203842X
* ISNI: 0000 0000 3597 9643
* LCCN: n85084180
* NK ČR: utb2014801530
* VIAF: 48192492
* WorldCat: lccn-n85084180
Je to koncepcia umiestnenia motora v automobile. Znamená, že motor je umiestený pred zadnou alebo za prednou nápravou. Prvý automobil, ktorý túto koncepciu využíval bol vlastne prvý automobil na svete (1885), oveľa slávnejšie je Lamborghini Miura (1966) – prvé superauto s motorom uprostred (pred zadnou nápravou). Umiestnenie motora do stredu, umožňuje zlepšiť jazdné a brzdné vlastnosti, lepšie rozložiť hmotnosť a odstrániť nedotáčavosť alebo pretáčavosť. Nevýhodou umiestnenia motora bližšie k stredu vozidla je obmedzenie miesta v interiéri, respektíve potreba zvýšiť veľkosť auta. Riešením tohto problému môže byť priečne uloženie motora.

Typy uloženia uprostred
-----------------------

### Za prednou nápravou

#### Za prednou nápravou so zadným náhonom

Motor pred prednou nápravou, zadný náhon – FMR
Táto koncepcia využíva motor umiestený za prednou nápravou – teda vpredu uprostred a zadný náhon. Označuje sa skratkou FMR z anglického **Front-Mid engine Rear whell drive**. Túto koncepciu využívajú napríklad modely Aston Martin DB9/Vantage/Vanquish/One-77, BMW Z4, Honda S2000, Mercedes-Benz SLS AMG...

#### Za prednou nápravou s predným náhonom

Od FMR sa líši tým, že má hnanú prednú nápravu – označuje sa FMF. Aut s touto koncepciou je len málo, využíva sa najmä pri veľkopriestorových vozidlách. V minulosti túto koncepciou využívali v British Leyland.

#### Za prednou nápravou s náhonom na štyri kolesá

Označuje sa FM4 a od FMR či FMF sa líši iba tým, že má náhon na všetky štyri kolesá. Príklady: Ferrari FF, Hummer H1, Nissan GT-R, Toyota Previa All-Track...

### Pred zadnou nápravou

#### Pred zadnou nápravou so zadným náhonom

Motor vzadu-uprostred, zadný náhon
Označuje sa skratkou RMR a čoasto sa o nej hovorí ako o klasickej či základnej koncepcií (zrejme preto, lebo prvý automobil ju využíval). Prípad tejto koncepcie nastáva vtedy keď je motor uložený pred zadnou nápravou a hnané sú zadné kolesá. Túto koncepciu využíva veľa automobilov: Lamborghini Miura, Lamborghini Countach, Lamborghini Diablo, Ferrri 458 Italia, Ferrari Enzo, Ferrari F50, Ferrari F40, Koenigsegg Agera, Pagani Zonda...

#### Pred zadnou nápravou s náhonom na štyri kolesá

Označuje sa ako RM4, má oproti RMR náhon na všetky štyri kolesá; napr.: Lamborghini Aventador, Lamborghini Gallardo, Lamborghini Sesto Elemento...

Pozri aj
--------

* Automobil s motorom vpredu
* Automobil s motorom vzadu
* Usporiadanie automobilu
**Divadlo jedného herca**  je označenie dramatického žánru, v rámci ktorého jeden herec môže hrať alebo stelesňovať jednu alebo aj viac postáv.

Charakteristika
---------------

Základným prvkom a zároveň aj špecifikom divadla jedného herca je samotný herec alebo účinkujúci. Jeho pôsobenie na javisku, vystupovanie i charizma jednoznačne ovplyvňuje celkový výsledok i všetky ostatné prvky inscenácie. Divadlo jedného herca nadväzuje na tradíciu monológu.

V angličtine sa označuje najčastejšie ako *Theatre of Solo Actor*. Niekedy sa používajú aj označenia *One Man Show* alebo *One Person Show*, tieto však niektorí, predovšetkým divadelní umelci, odmietajú, pretože ich považujú za príliš znevažujúce a vhodné skôr pre ľahšie žánre (napr. kabaret, stand-up comedy a pod.)

Pod spoločný pojem "divadlo jedného herca" spadá celá škála najrozmanitejších foriem divadelnej, resp. pódiovej prezentácie, napr. monodráma, pantomíma, divadlo jedného bábkoherca, sólový tanec, umelecký prednes poézie alebo prózy, kabaretný výstup, stand-up comedy, performance a pod.

Festivaly
---------

Divadlu jedného herca je venovaný Medzinárodný divadelný festival jedného herca *Sám na javisku*. Koná sa od roku 1994 v Trenčíne a poskytuje priestor na prezentáciu domácich a zahraničných divadelných produkcií. Dramaturgická koncepcia prehliadky je postavená výlučne na divadle jedného herca.

Podobné prehliadky sa konajú aj v zahraničí, napr. v krajinách V4 patrí k najvýznamnejším akciám tohto žánru prehliadka *Divadlo jednoho herce Cheb* (ČR), *Monodráma fesztivál Eger* (Maďarsko) a *Miedzynarodowe Wroclawskie Spotkania Teatrow Jednego Aktora* (Poľsko).

Referencie
----------

1. ↑   GROSSMAN, Jan. *Poznámky k monodramatu*. Praha : SČDU, 1989. S. 39. (po česky)
2. ↑  PAVIS, Patrice. *Divadelný slovník*. Bratislava : Divadelný ústav, 2004. ISBN 8088987245. S. 119.
**Probosciger**, po slovensky kakadu alebo staršie jazyčník, je rod z podčeľade kakaduorodé. Jediným druhom tohto rodu je **kakadu čierny** alebo **jazyčník čierny** (*Probosciger aterrimus*, Gmelin 1788). Tento druh papagája je zaradený na zoznam CITES.

Opis
----

Hlava kakadu čierneho
U kakadu čierneho dominuje čierne sfarbenie. Je to 60 cm dlhý papagáj, ktorý má hrubý, zo strán sploštený, čierny zobák kruhovitého tvaru. Horná časť zobáku je dlhá a jej ostrá špička končí hlbokým zubovým zárezom. Jeho dlhý, dvojfarebný (dole červený a hore čierny) jazyk je dobre viditeľný, lebo horná a dolná časť zobáku do seba nezapadajú. Jazyk je na konci pokrytý rohovinou. 

Tvár papagája nad zobákom je operená, ale na jeho lícach až ku očiam dominuje červeno sfarbená nahá koža, ktorá pri rozrušení nápadne stmavne. Dúhovka očí kakadu čierneho je tmavohnedá, nohy sivé.

Chochol tohto kakadu je vytvorený z dlhých úzkych, dozadu zahnutých pierok. U tohto druhu papagája nie je výrazný pohlavný dimorfizmus. Mladé vtáky sú mierne farebne odlišné od dospelých.

Samce dokážu používať drevenú paličku na vydávanie vlastného rytmu.

Výskyt
------

Areál rozšírenia kakadu čierneho je na severoaustrálskom polostrove Kap York, Aruských ostrovoch a na Novej Guinei a jej priľahlých ostrovoch. 

Je obyvateľom pralesov, hustejších savanových lesov do nadmorskej výšky 1 300 m. Žije v skupinách, páry sa osamostatňujú iba v dobe hniezdenia. 

Kakadu čierne hniezdia v dutinách stromov. Samica znáša iba jedno vajce, z ktorého sa mláďa vyliahne po 30 dňoch inkubácie. Mláďatá opustia hniezdo po 8 – 9 týždňoch.

Potrava
-------

Hlavnou potravou kakadu čiernych sú semená, orechy, ovocie a rôzne bobule.

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Probosciger**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Probosciger**

Referencie
----------

1. ↑  BirdLife International 2016. Probosciger aterrimus. The IUCN Red List of Threatened Species 2016: e.T22684723A93043662.. Prístup 4. február 2019.
2. ↑   *Watch this cockatoo make music with a stick* [online]. sciencemag.org, 2017-06-28, [cit. 2019-02-04]. Dostupné online. (po anglicky)

Zdroje
------

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kakadu arový na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
* VAŠÍČEK, Milan. *Papoušci Oceánie*. [s.l.] : Svépomoc, 1982.
Juraj Tomaga
**Juraj Tomaga** (\* 7. február 1977, Námestovo) je diplomat a bývalý novinár. Od 15. októbra 2022 pôsobí ako mimoriadny a splnomocnený veľvyslanec Slovenskej republiky v Španielskom kráľovstve s priakreditáciou pre Marocké kráľovstvo a Andorrské kniežatstvo.

Životopis
---------

Narodil sa v Námestove, ranné detstvo strávil v Sihelnom, neskôr v Nižnej. 

Po absolvovaní Základnej školy v Nižnej vyštudoval Gymnázium Martina Hattalu v Trstenej. Po skončení Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave pracoval v médiách (SME, Pravda).

Diplomatická kariéra
--------------------

V roku 2003 nastúpil na Ministerstvo zahraničných vecí SR, kde pracoval ako hovorca ministra Eduarda Kukana. V rokoch 2006 – 2010 bol vyslaný na Veľvyslanectvo Slovenskej republiky v Madride. Po návrate do ústredia pôsobil ako riaditeľ tlačového odboru MZV SR v čase, keď bol ministrom Mikuláš Dzurinda. V roku 2010 bol členom pozorovateľskej misie OBSE počas prezidentských volieb v Bielorusku.

V období 2011 – 2015 bol vyslaný na Veľvyslanectvo SR v Havane. V rokoch 2015 – 2016 riadil tlačový odbor slovenského rezortu diplomacie, ktorý v tom čase viedol Miroslav Lajčák. Od júna 2016 do januára 2019 opätovne pracoval na slovenskom veľvyslanectve na Kube.

Po návrate do Bratislavy bol opäť riaditeľom tlačového odboru, v roku 2019 sa zúčastnil pozorovateľskej misie OBSE počas prezidentských volieb na Ukrajine. Vo februári 2021 sa stal hovorcom rezortu pod vedením Ivana Korčoka a neskôr Rastislava Káčera.

### Veľvyslanec Slovenska v Španielsku, Maroku a Andorre

3. októbra 2022 ho prezidentka SR Zuzana Čaputová vymenovala za veľvyslanca SR v Španielsku.

Referencie
----------

1. ↑   *Prezidentka Slovenskej republiky | Vymenovania a odvolania* [online]. Bratislava: Kancelária prezidenta SR, [cit. 2022-10-26]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* 
* 
*
**Problém roku 2000** (skrátene **Y2K** – z angl. „Year 2000 Problem") bol výsledkom programovania základných funkcií softvéru a hardvéru, keď v snahe šetriť počítačovú pamäť bol rok zapisovaný iba pomocou dvoch číslic. V dôsledku toho bol potom rok 2000 chybne interpretovaný ako rok 1900. Najmä v druhej polovici 90-tych rokov panovali veľké obavy z toho, čo sa môže 1. januára 2000 stať s mnohými počítačovými programami. Katastrofické scenáre hovorili aj o možných výpadkoch či dokonca haváriách elektrární, pozemnej aj leteckej prevádzky a pod.[1] S blížiacim sa rokom 2000 sa množili prípady exspirácie tovaru, pozvánok do škôlky pre 100-ročné osoby a ďalšie podobné prípady.

Katastrofické scenáre sa nakoniec nenaplnili, a to z dôvodu, že verejný sektor (armády, vládne organizácie, školy a pod.) vynaložil veľké finančné prostriedky na prevenciu prípadných komplikácií. Počítačová technika a iná elektronika rýchlo starne a väčšina súkromného a verejného sektoru bola na prelome rokov 1999/2000 vybavená počítačmi, pri ktorých ich tvorcovia možnosť problému Y2K predpokladali a z dôvodu rozvoja techniky neboli nútení toľko šetriť počítačovou pamäťou.

Referencie
----------

1. ↑   Problém roku 2000 vs. Jaderné nebezpečí
Rakúsko, ostrica chlpatá v dubovo-hrabovom lese
**Dubovo-hrabové lesy karpatské** sú typom dubovo-hrabového lesa vyskytujúceho sa na nížinách a pahorkatinách. Vytvára ho dub zimný, hrab obyčajný, lipa malolistá, v krovinnej etáži sa nachádza javor poľný, lieska obyčajná a svíb krvavý. V podraste býva často ostrica chlpatá, čo pôsobí dojmom tráv.

Výskyt a stav na Slovensku
--------------------------

Podľa Katalógu biotopov Slovenska ide o mapovaciu jednotku Ls2.1 Dubovo-hrabové lesy karpatské patriacu do klasifikačnej jednotky Ls2 Dubovo-hrabové lesy, biotop Dubovo-hrabové lesy karpatské (2112100). Je to biotop národného významu, nepatrí medzi európsky významné biotopy.

Referencie
----------

1. 1 2  RUŽIČKOVÁ, H.; HALADA, Ľ.; JEDLIČKA, J.; KALIVODOVÁ, E. (eds.) *Biotopy Slovenska : príručka k mapovaniu a katalóg biotopov*. [Bratislava] : Ústav krajinnej ekológie SAV, 1996. 192 s. ISBN 80-967527-3-1. S. 40.
2. 1 2 3  STANOVÁ, Viera; VALACHOVIČ, Milan; (eds.). *Katalóg biotopov Slovenska*. 1. vyd. Bratislava : DAPHNE - Inštitút aplikovanej ekológie, 2002. 225 s. Dostupné online. ISBN 80-89133-00-2. S. 88 – 89.
**Juraj Tvarožek** (\* 30. november 1887, Brezová pod Bradlom – † 12. január 1966, Brezová pod Bradlom) bol slovenský architekt. Patrí medzi najvýznamnejších slovenských architektov medzivojnového obdobia.

Život
-----

Narodil sa v rodine kováča. Odmala sa túžil stať maliarom. V rokoch 1898 – 1903 študoval na reálnom gymnáziu v Bratislave, ale pre sociálne podmienky zamenil štúdium za murárske remeslo. Neskôr v rokoch 1904 – 1907 študoval na štátnej priemyselnej škole v Budapešti. Nemal vysokú školu. V roku 1908 sa zamestnal v Prahe u architekta Aloisa Dryáka, ktorý práve pracoval na pomníku Fr. Palackého a sv. Václava. Zároveň navštevoval večerné kurzy kreslenia prof. Beneša. V rokoch 1911 – 1914 pracoval v budapeštianskom ateliéri M. M. Harminca a Roberta Flesha. Získal odmenu za návrh na kalvínsky kostol.

V roku 1914 narukoval na vojnu, pričom padol do zajatia. V zajatí sa mu podarilo projektovať banské mestečko. Neskôr už ako príslušník česko-slovenských légií bol v USA a po návrate do vlasti zložil staviteľské skúšky. Neskôr prišiel do Bratislavy, kde sa natrvalo usadil a začal svoju samostatnú tvorivú činnosť. V roku 1944 bol aktívnym účastníkom Slovenského národného povstania. V 50 – tych rokoch bol zatknutý, z väzenia sa vrátil s podlomeným zdravím. Zomrel v rodnej dedine v Brezovej pod Bradlom 12. januára 1966, kde je aj pochovaný. Tvarožek bol výrazne inšpirovaný myjavskou ľudovou architektúrou a umením.

Dielo
-----

* *1927 – 1928* Obytný dom a kino Metropol, Bratislava, Mickiewiczova 18
* *1929* – 1. miesto súťaži na regulačný plán Bratislavy spolu s A. Dryákom a K. Chlumeckým
* *1929* – 1931 Mestská sporiteľňa na Námestí SNP v Bratislave
* *1932* – vypracovaný projekt na športový areál Slávie v Petržalke
* *1941* – dokončená budova Slovenskej obilnej spoločnosti

Referencie
----------

1. ↑  Záznam o narodení a krste v matrike evanjelického cirkevného zboru v Brezovej pod Bradlom; záznam č. 160

Bibliografia
------------

* Kresák, F.: *Juraj Tvarožek.* Projekt 24, 1982, č. 8, s. 59 - 60
* Dulla, M. Moravčíková, H.: *Architektúra Slovenska v 20. storočí*, Bratislava, Slovart 2002, s. 101, 478
* Svetlík, J.: *Juraj Tvarožek,* Projekt 1965, č. 8, s. 188
* Svetlík, J.: *Zomrel architekt Juro Tvarožek*, Projekt 1966, č. 3, s. 62
* Dulla, M. Stachová, M. Pohaničová, J. Krivošová, J. Vodrážka, P. Moravčíková, H. Lukáčová, E.: *Majstri architektúry*, Bratislava, Perfekt a. s. 2005, s. 50, 51

Autoritné údaje: * abART: 19536
* GND: 1081515740
* Légie 100: 118176
* LCCN: no2017124236
* NK ČR: jo2016937141
* VIAF: 33145424148386790663
* WorldCat: lccn-no2017124236
Mapka Kaliningradu z eulerovských dôb s vyznačenými siedmimi mostami
**Problém siedmich mostov** mesta Kaliningrad (po rusky Калининград, do 4. júla 1946 po nemecky Königsberg, po poľsky Królewiec, po slovensky Kráľovec) je slávny, ale už vyriešený matematický problém založený na skutočnom mieste a skutočnej udalosti.

Mesto Kaliningrad sa rozprestiera na brehoch a ostrovoch rieky Pregoly. Medzi jednotlivými brehmi a ostrovmi vedie sedem mostov. Obyvateľov mesta zaujímalo, či môžu pri svojich promenádach prejsť všetky mosty takým spôsobom, že sa dostanú opäť do pôvodného miesta, bez toho aby nejaký most prešli viackrát.[1]

Sedem mostov mesta Kaliningrad zobrazených ako graf
Leonhard Euler nahradil všetky časti súše vrcholmi a všetky mosty hranami spájajúcimi tieto vrcholy. Týmto spôsobom previedol tento problém na úlohu nájsť taký ťah v grafe, ktorý by obsahoval každú hranu práve raz. Takýto ťah nazývame Eulerovský ťah.[2]

Riešenie
--------

**Veta:** Neorientovaný graf {\displaystyle G} má uzavretý Eulerovský ťah práve vtedy ak je súvislý a ak {\displaystyle \forall v\in V(G)} platí {\displaystyle d(v)\mod 2=0}

**Veta:** Ak {\displaystyle G} je súvislý, neorientovaný graf ktorý obsahuje práve 2 vrcholy pre ktoré platí {\displaystyle d(v)\mod 2=1} hovoríme, že graf má otvorený Eulerovský ťah.

Tieto 2 vety nám hovoria o tom, že ak obrázok chcem nakresliť jedným ťahom potom do všetkých vrcholov musí smerovať párny počet hrán resp. práve do dvoch nepárny počet.

Z obrázkov teda už vidíme, že obyvatelia mesta Kaliningrad nemohli prejsť všetky mosty práve 1-krát a to ani v tom prípade ak by sme zrušili podmienku, že sa musia vrátit na rovnaké miesto.

Referencie
----------

1. ↑  KOLÁŘ J. 2004, Teoretická informatika, Praha, Česká informatická společnost, 2. vydanie, ISBN 80-900853-8-5
2. ↑  KNOR M. 2000, KOMBINATORIKA A TEÓRIA GRAFOV I, Univerzita Komenského Bratislava, Vydavateľstvo UK, 1. vydanie, ISBN 80-223-1339-4
Sídlo divadla na Štefánikovej 25
**Divadlo bez domova** je občianske združenie, ktoré vzniklo počas práce na divadelných projektoch s predajcami pouličného časopisu Nota bene na Slovensku. Hlavným cieľom je práca s marginalizovanými skupinami obyvateľstva netradičnou, umeleckou formou, akou je divadlo, performance, tanec alebo spev. Momentálne Divadlo bez domova tvorí hlavne s ľuďmi bez domova, ktorý predávajú pouličný časopis *Nota bene*, ale divadelný tím tvoria aj študentky, sociálni pracovníci, výtvarník a dobrovoľníci.

Projekty divadla
----------------

* *Krvavý kľúč* (2006)
* *Oktagon* (2007)
* *Día de muertos* (2008)
* *Haiku* (2009)
* *Kuca Paca* (2010)
* *Dunajská dráma* (2010)

V roku 2008 vzniklo unikátne divadelne predstavenie *A Christmas Carol* (*Vianočná koleda*) od Charles Dickensa. Po prvýkrát v historii bezdomoveckých divadiel spolupracovali na jednej hre až 4 divadlá (maďarské, české, holandské a slovenské) a odpremiérovali ho 25. októbra 2008 v Budapešti. Predstavenie bolo naštudované v angličtine.

Na rok 2012 je plánované predstavenie Platea.

Referencie
----------

1. ↑   *A Christmas Carol* [online]. Bratislava: Divadlo bez domova, [cit. 2012-09-21]. Dostupné online.
2. ↑   *Kontakt* [online]. Bratislava: Divadlo bez domova, [cit. 2012-09-21]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* webová stránka divadla
* Divadlo bez domova v registri občianskych združení Ministerstva vnútra SR

Súradnice: 48°09′12″S 17°06′24″V﻿ / ﻿48,153345°S 17,106673°V﻿ / 48.153345; 17.106673
**Pentaceratops** bol veľký bylinožravý dinosaurus. Známy je z dobrých pozostatkov zahrňujúcich aj lebku. Žil pred 75 až 73 miliónmi rokov na území dnešného západu USA (Súvrstvie Kirtland). Jediný druh je **Pentaceratops sternbergi**.

Opis
----

Rekonštrukcia dvoch jedincov z rodu Pentaceratops
S dĺžkou 7 až 8 metrov a váhou 5,5 tony predstavoval Pentaceratops pomerne veľkého rohatého dinosaura. Podobne ako iné ceratopsy, bol to štvornohý živočích s krátkym chvostom (proporcionálne kratším než napríklad Chasmosaurus) a silným kosteným zobákom. V rámci čeľade rohatých dinosaurov Ceratopsidae patril do podčeľade *Ceratopsinae*, čo je badateľné na typických znakov tejto skupiny, ktoré nachádzame u Pentaceratopsa: dva dlhé nadočnicové rohy, kratší nosový roh a kostený golier dĺžkou presahujúci ostatok lebky. Veľký kostený golier odľahčovali dva veľké a ďalšie dva menšie otvory, za života prekryté kožou.

Kostený golier rodu Pentaceratops dosahoval takých rozmerov, že veľkosťou hlavy tento dinosaurus konkuroval Torosaurovi. Nedávno objavený jedinec Pentaceratopsa drží s lebkou dlhšou než 3 metre veľkostný rekord medzi suchozemskými zvieratami. Kým lebka spolu s kosteným golierom dosahovali značných rozmerov, bol trup, síce masívne stavaný, no krátky.

Spôsob života
-------------

Rekonštrukcia kostry
Pentaceratops spásal prízemnú vegetáciu a nízke vetvy stromov. Ako dokazujú zranenia na hlavách rohatých dinosaurov, rohy neslúžili len na obranu pred dravcami, ale predovšetkým počas vzájomných zápolení v rámci druhu (pravdepodobne počas obdobia párenia, keď samce zápolili o samice a hierarchiu v stáde). Kostený golier, podobne ako rohy, neslúžil primárne na obranu. Samce, ak mali kožu pokrývajúcu kostený golier pestro sfarbenú, sa mohli predvádzať pred samicami. Sklonená hlava s pestro sfarbeným golierom však mohla slúžiť aj na odradenie prípadných dravcov, menovite veľkých Daspletosaurov.

Pôvod mena
----------

Pentaceratops znamená v preklade „päťrohá tvár". Objavitelia tohto dinosaura totiž chybne pokladali vytŕčajúce lícne kosti za ďalšie dva rohy okrem všeobecne uznávaných troch rohov iných zástupcov Ceratopsinae. Je však možné, že s vrstvou rohoviny lícne kosti za života zvieraťa naozaj pripomínali rohy.

Referencie
----------

1. ↑  SULLIVAN, R. M. LUCAS, S. G. The Kirtlandian land-vertebrate "age" – faunal composition, temporal position and biostratigraphic correlation in the nonmarine Upper Cretaceous of western North America. *New Mexico Museum of Natural History and Science, Bulletin*, 2006, roč. 35, s. 7 - 29.

### Použitá literatúra

* Lehman, T. M. 1998. *A gigantic skull and skeleton of the horned dinosaur Pentaceratops sternbergi from new mexico.* Journal of Paleontology 72(5): 894-906.

Pozri aj
--------

* Chasmosaurus

Iné projekty
------------

CommonsWikidruhy
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pentaceratops**
* Spolupracuj na Wikidruhoch Wikidruhy ponúkajú informácie na tému **Pentaceratops**
**Peter Slavomír st Kompiš** (\* 10. august 1859, Dovalovo - † 21. apríl 1929, Lučenec) bol slovenský spisovateľ, redaktor a úradník. Pseudonym: Čambúrsky, D.O.Valovský

Rodina
------

* otec Ján Kompiš , Peter Kompiš
* matka Rozália rod. Trégerová
* manželka Bohumila rod. Hodžová neter M.M.Hodžu

Životopis
---------

Študoval na gymnáziu v Kežmarku, 1881-1882 obchodnícky učeň v Dobrej Nive. 1878-1879 učiteľ v Dolnom Kubíne, 1883-1885 úradník v Banskej Bystrici, 1885-1911 úradník Tatrabanky v Martine, 1911-1914 jej zástupca v USA, súčasne 1911-1925 redaktor v Pittsburghu, od 1926 žil v Lučenci. Prvý prokurista Tatrabanky, majiteľ, vydavateľ a redaktor mesačníka Hosp. noviny. Zakladateľ moderného slov. účtovníctva a spolutvorca slov. peňažníckej terminológie. V USA sa zúčastnil na rozvoji spoločenského a kultúrneho života slov. vysťahovalcov. Signatár Memoranda Slov. ligy v USA za právo na sebaurčenie slovenského národa.

Dielo
-----

* Návštevou u priateľa, Budapešť roku 1909
* Cesta do Ameriky, Martin roku 1911
* Čo získali Slováci tisícročnou tvrdou prácou, Pittsburgh roku 1911
* Kompendium, Pittsburgh roku 1916 (spoluautor)
* Ján Kollár, Pittsburgh roku 1917
* Súrna žiadosť amerických Slovákov na Československú republiku v záležitosti Spiša a Oravy, Pittsburgh roku 1923

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * SNK: 170438