Echeie, zvukové ozvučnice v stene na zlepšenie akustiky v divadle podľa Vitruvia
**Écheia** alebo **echea** (starogr. *ἠχεῖα* – *écheia*, lat. *echea*) bola antická ozvučnica.

Écheia alebo ozvučnica (od slova „echó" ozvena) bola nádoba v tvare džbánu, ktorá sa podľa rímskeho spisovateľa Vitruvia používala v antických divadlách na zlepšenie akustiky na javisku (v orchéstre) prostredníctvom rezonancie zvuku (nenašli sa žiadne presvedčivé archeologické dôkazy o nich). Zvyčajne boli zhotovené z bronzu, ale z ekonomických dôvodov sa vyrábali aj terakotové. Uložené boli vo výklenkoch v polkruhovom múre s otvormi obrátenými do vnútorného priestoru javiska alebo pod sedadlami divákov. Vitruvius tieto informácie čerpal z diela *Základy hudobnej teórie* (*Ἁρμονικῶν στοιχείων* – Harmonikón stoicheión) od Aristoxena, gréckeho filozofa a hudobného teoretika zo 4. stor. pred Kr.

Použitie bronzových alebo terakotových nádob na zlepšenie akustiky nebolo technické zariadenie obmedzené len na grécke divadlá. V stredoveku bolo mnoho kostolov, v ktorých boli tieto hlinené nádoby vložené do múrov, najmä v priestoroch speváckeho zboru, ich otvory boli otočené do vnútorného priestoru, čo malo zjavne zlepšiť akustiku v budove. V otvoroch (či vo výklenkoch), v ktorých mali byť umiestnené, sa aspoň v jednom prípade našli terakotové nádoby (Gioiosa Ionica, Kalábria), ktoré boli „vyrobené zjavne na tento účel". Ich zavedenie bolo pravdepodobne priamo ovplyvnené Vitruviovým textom, potvrdzujú to niektoré texty, ako napr. v kláštornej kronike *Célestins de Metz* z roku 1432.

Vitruvius o ozvučniciach pod divadelnými sedadlami uvádza: „*Na základe týchto prieskumov sa potom pomocou matematiky zhotovia v príslušnom pomere k veľkosti divadla bronzové nádoby a zostroja sa tak, aby pri údere mohli jednotlivo medzi sebou vydať zvuk v kvarte, v kvinte, a po rade ďalej až po dvojoktávu. Potom je potrebné ich umiestniť podľa hudobného usporiadania v komôrkach zriadených pod divadelnými sedadlami tak, aby sa nikdy nedotýkali steny a aby mali okolo seba prázdny priestor a dosť volného miesta i nad svojim horným okrajom; musia sa položiť prevrátene a podložiť na strane obrátenej k javisku klinmi vysokými nie menej ako pol stopy. Oproti týmto komôrkam sa na spodku v usadení stupňov ponechajú otvory 2 stopy dlhé a pol stopy vysoké.*"

V Ríme sa zrejme sa tento ozvučný systém nepoužíval, ale Vitruvius tvrdil, že sa používal v rímskych provinciách a mnohých gréckych mestách vrátane Korintu. Bolo identifikovaných približne šestnásť antických divadiel, kde sa écheie mohli nachádzať, a to napr. v mestách Aizanoi, Skythopolis, Nikopolis, Gerasa, Ierapetra, Gortyn, Lyttos.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  Siglind Bruhn. *The Musical Order of the World*. Hillsdale : Pendragon Press, 2005. ISBN 978-15-7647-117-3. S. 136-137.
2. 1 2  Marden Fitzpatrick Nichols. *Author and Audience in Vitruvius' De architectura*. Cambridge : Cambridge University Press, 2017. ISBN 978-11-0700-312-5. S. 37.
3. ↑  Enrico Quagliarini. *Costruzioni in legno nei teatri all'italiana del '700 e '800*. Firenze : Alinea Editrice, 2008. ISBN 978-88-6055-200-6. S. 84.
4. 1 2  Maria Bergamo, Silvia Urbini, Sara Arosio, Antonella Huber, Elisa Bastianello, Alessandro Grilli, Paolo Garbolino, Rita Petruccioli, Damiano Acciarino, Lionello Puppi, Maria Grazia Ciani. *e154, Atelier antico*. Venezia : Edizioni Engramma, 2019. ISBN 978-88-9484-032-2. S. 54.
5. ↑  Vitruvius. *Deset knih o architektuře*. Praha : nakladatelství Svoboda, 1976. 25-109-79. S. 141.
6. ↑  James Campbell, Amy Boyington, Yiting Pan, Nina Baker, Michael Driver, Michael Heaton, Michael Tutton, David Yeomans, Henrik Schoenefeldt. *Studies in the History of Services and Construction*. Cambridge : Lulu.com, 2018. ISBN 978-09-9287-514-5. S. 36.

Pozri aj
--------

* Typológia starogréckej keramiky