recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Didymos** (starogr. *Δίδυμος*) bol starogrécky hudobný teoretik v 1. storočí pred Kr.

Klaudios Ptolemaios ho nazval *mousikós* (Harm. II, 13), buď preto, že si ho cenil ako hudobného experta, alebo preto, aby ho odlíšil od alexandrijského učenca Didyma Chalkenterosa (cca \* 65 pred Kr.; † 10) Z Didymovho diela *O rozdiele medzi Aristoxejčanmi a Pytagorejcami* (Περί της διαφοράς των Αριστοξενείων τε και Πυθαγορείων) sú známe len fragmenty, a to prostredníctvom citátov z Ptolemaiovho diela *Harmónia* (Αρμονικά – Harmonika) a Porfyriovom komentári.

Nižšie je uvedená kompilácia delenia tetrachordov od Ptolemaia, resp. od Didyma (ktorého Ptolemaios parafrázuje). Logaritmy proporcií zodpovedajú intervalom vyjadreným v centoch: 1200 centov je oktáva, 100 centov je ekvidištantný poltón ako presná dvanástina oktávy, 498 centov zodpovedá pomeru kvarty 4:3.

*Delenie tetrachordov od Didyma*| Tetrachord | Pomer kvarty | Centy |
| *Diatonický* | 9:2  8:7  16:15 | 204  182  112 |
| *Chromatický* | 6:5  25:24  16:15 | 316  70  112 |
| *Enharmonický* | 5:4  31:30  32:31 | 386  57  55 |

V hudobnej teórii je syntonická čiarka (alebo syntonická koma), známa aj ako Didymova čiarka, interval medzi dvoma notami s frekvenčným pomerom 81:80 alebo 21,506290 centov (je o 1/12 nižšia ako interval čiarky pytagorejskej ).

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. ↑  David Wright. *Mathematics and Music*. Providence : American Mathematical Soc. 2009. ISBN 978-08-2184-873-9. S. 127.
2. ↑  Frieder Zaminer, Thomas F. Ertelt. *Geschichte der Musiktheorie: Vom Mythos zur Fachdisziplin : Antike und Byzanz*. Darmstadt : Wissenschaftliche Buchgesellschaft, 1984. ISBN 978-35-3401-200-8. S. 197.
3. ↑  Frieder Zaminer, Thomas F. Ertelt. *Geschichte der Musiktheorie: Vom Mythos zur Fachdisziplin : Antike und Byzanz*. Darmstadt : Wissenschaftliche Buchgesellschaft, 1984. ISBN 978-35-3401-200-8. S. 89.
4. ↑  Stefan Lorenz Sorgner, Michael Schramm. *Musik in der antiken Philosophie*. Würzburg : Königshausen & Neumann, 2010. ISBN 978-38-2603-393-3. S. 82.
5. ↑  Vladimír Novák. *Josef K. Sumec*. Praha : Nákladem České akademie věd a umění, 1935. S. 89.
6. ↑  Serge Donval. *Histoire de l'acoustique musicale*. Praha : Fuzeau, 2006. ISBN 978-28-4169-152-4. S. 69.
7. ↑  Richard Dumbrill. *NEMO Near-Eastern Musicology Online*. Morrisville : Lulu.com, 2018. ISBN 978-02-4444-000-8. S. 97.
Znak Rusínov a Zakarptaskej oblasti
**Znak Zakarpatskej oblasti**, **bývalej Podkarpatskej Rusi**, alebo **symbol Rusínov** je dielo Gustava Friedricha z roku 1920.

Opis znaku
----------

Ľavá strana znaku Zakarpatskej oblasti a Rusínov tvorí sedem vodorovných pruhov (4 modré, 3 žlté), zatiaľčo na tej pravej sa nachádza červený medveď symbolizujúci Karpaty, je charakteristický pre ich faunu. Karpatský medveď je symbolom sily a nebojácnosti, pretože, keď je napadnutý, neuteká, ale otvorene a priamo bojuje s nepriateľom.

Dejiny znaku
------------

Znak Zakarpatskej oblasti bol vytvorený v roku 1920 za prvého Československa, keď bola ešte Podkarpatská Rus súčasťou tohto štátu. Znak sa nachádzal aj v *erbe Československa*. Počas druhej svetovej vojny, teda od roku 1938 do 1945, keď Maďarské kráľovstvo okupovalo Podkarpatskú Rus, stala sa jej autonómnym znakom. Keď sa Zakarpatská oblasť stala súčasťou ZSSR, znak sa nepoužíval až do 18. decembra 1990, keď ju Ukrajinci uznali za znak Rusínov a Zakarpatskej oblasti. 

**Symbolika Znaku**

4 modré pasy symbolizujú 4 územné celky -župy, ktoré tvoria územie Podkarpatskej Rusi. Je to Užská župa so sídlom v Užhorode, Ugočská župa so sídlom vo Vynohradove, Berehovská župa so sídlom v Berehove a časť Marmarošskej župy so sídlom v Mazmarošskej Sihoti...

3 zlaté pásy symbolizujú veľké rieky ktoré pretekajú týmto územím sú to rieky Uh, Latorica a Tisa...

Znak je vertikálne delený na dve časti. V pravej je medveď symbol Karpát a v ľavej územie ktoré tvorí Podkarpatskú Rus...Obyvateľstvo tohto územia bolo rozdelené v tomto období a nielen vtedy, na dva tábory jedna čast bola orientovaná proukrajinský a druhá proruský , čo je vyjadrené aj vo farebnej symbolike erbu. Rusko v tom období už používalo novú vlajku červenú, preto aj medveď je čevený na striebornompozadí, a nie hnedej alebo čiernej farby...

Referencie
----------

1. ↑   *Vlajka Zakarpatské Ukrajiny, hlavní město, nejvyšší hora, rozloha... | CK Mundo* [online]. www.mundo.cz, [cit. 2020-07-03]. Dostupné online. (po česky)
2. ↑   *Резолуція делеґатів 9. Світового конґресу Русинів, 23.6.2007 // Rezolúcia delegátov 9. Svetového kongresu Rusínov z 23. júna 2007* [online]. [Cit. 2023-01-23]. Dostupné online.
3. ↑  PILIP, Milan. *Rusínska národná symbolika* [online]. 2014, [cit. 2023-01-23]. Dostupné online.
4. ↑   *Transcarpathia County (Ukraine)* [online]. fotw.info, [cit. 2020-07-03]. Dostupné online.
5. ↑   *uht.org.ua / Українське Геральдичне Товариство / Розділи / ТЕРИТОРІАЛЬНІ СИМВОЛИ / Сучасні символи областей України:* [online]. uht.org.ua, [cit. 2020-07-03]. Dostupné online.
**Jozef Karolík** (\* 25. september 1930, Kečkovce – † 11. november 1952, Praha) príslušník Zboru národnej bezpečnosti zaradený do služby ako dozorca v komunistických pracovných táboroch na Jáchymovsku a popravený za vyzvedačstvo a velezradu.

Život
-----

Jozef Karolík sa narodil v Kečkovciach, okres Svidník. Ako 2-ročného ho jeho matka vzala so sebou do Francúzska za svojím manželom. V Paríži navštevoval obecnú školu, z čoho asi potom neskôr v mladosti vyplynulo jeho nadanie na jazyky. V roku 1942 sa rodina vrátila na Slovensko. Pravdepodobne v rámci osídľovania pohraničia sa v roku 1946 presťahovali do Malé Sitboře u Mariánských Lázní. Do základnej školy SNB v Jeseníku na Morave nastúpil 1. októbra 1949 a od 1. apríla 1950 ho pridelili k útvaru Jeřáb v Jáchymove. Karolík bol síce jazykovo nadaný a chcel urobiť kariéru ako prekladateľ v štátnej službe, ale nakoniec skončil ako dozorca v jednom z najťažších nápravných zariadení pre politických väzňov.

Pretože mal záporný vzťah k nastolenému komunistickému režimu, vo väzení pomohol politickým väzňom k úteku. Jeden z nich po zatknutí vypovedal, že s útekom im pomáhal strážmajster Karolík. 19. septembra 1951 ho zatkli. Senát Státního soudu v Prahe odsúdil Jozefa Karolíka 21. marca 1952 na trest smrti za vyzvedačstvo a velezradu.

Poprava Jozefa Karolíka bola vykonaná v Prahe vo väznici na Pankráci dňa 11. novembra 1952.

Referencie
----------

1. ↑   *Jozef Karolík (1930–1952)* [online]. Brno: Ústav pro studium totalitných režimů, [cit. 2015-04-02]. Dostupné online. (čeština)

Externé odkazy
--------------

* Jozef Karolík na stránkach Ústavu pro studium totalitních režimu
Downtown Toronto
**Urbanizácia** je sociálny proces formovania a rozvoja mestského spôsobu života a/alebo rastu počtu obyvateľstva žijúceho mestským spôsobom života (bez ohľadu na to, či žijú v meste) resp. proces sústreďovania života do miest a rast počtu obyvateľstva žijúceho v mestách. Môže ísť aj všeobecne o prenikanie mestských prvkov do celého sledovaného osídlenia. 

Podiel obyvateľov žijúcich v mestách sa označuje ako **miera urbanizácie**.

Je úzko spojená s priemyselnou revolúciou. V štátoch ako napríklad Spojené kráľovstvo alebo Spojené štáty miera urbanizácie stúpala spolu s priemyselnou revolúciou a sťahovaním obyvateľov zamestnaných v poľnohospodárstve z vidieka do mestských tovární, čo viedlo k vzniku veľkého množstva mestských aglomerácií, ale v súčasnosti narazila miera urbanizácie na pomyslený strop a ďalej už nestúpala. Priemyselná revolúcia vznikla v Spojenom kráľovstve, čo je dôvod, prečo je Spojené kráľovstvo krajinou s jednou z najvyšších urbanizácií na svete, až 90 percent. Ďalším príkladom je Austrália, ktorá tiež patrí medzi štáty s najvyšším stupňom urbanizácie hlavne z dôvodu, že väčšina obyvateľstva žije v mestských aglomeráciách, čo je spôsobené hlavne neprístupným terénom austrálskych púští. 

Medzi vysoko urbanizované aglomerácie patria niektoré oblasti USA, napríklad Florida, Kalifornia, na severovýchodnom pobreží: Washington – New York – Boston, kde sa obyvateľstvo sústreďuje do konurbácií najväčších amerických miest. 

Rozvojové štáty, ako napríklad Čína, India alebo Nigéria majú väčšinou menšiu mieru urbanizácie, ktorá však stále stúpa. V Nigérii sa od roku 1975 miera urbanizácie zdvojnásobila na 43,3 %.

Svetová urbanizácia stále stúpa a v súčasnosti dosahuje úroveň 47,5 %.

Spolu s rastom urbanizácie súvisí aj väčšia hustota obyvateľstva a zlepšenie obchodu a ostatných aktivít, ako napríklad ekonomická dostupnosť dopravy. Zvyšovanie urbanizácie sa prejavuje sťahovaním obyvateľov z vidieka do miest.

Pozri aj
--------

* mesto
* vidiek
**Nachum Sokolov** (hebr. : נחום סוקולוב; ‎10. január 1859, Wyszogród pri Płocku – † 17. máj 1936, Londýn) bol sionistický vodca, spisovateľ, prekladateľ a priekopník hebrejskej žurnalistiky.

Biografia
---------

Narodil sa do rabínskej rodiny v ruskom Wyszogróde (dnes v Poľsku) a ako sedemnásťročný začal prispievať do miestnych hebrejských novin ha-Cefira. Rýchlo si získal okruh čitateľov a z politicky i nábožensky rôznych vrstiev poľských Židov, od sekulárnych intelektuálov po antisionistických charedim. V priebehu rokov sa nakoniec stal starším editorom a spolumajiteľom.

V roku 1906 bol požiadaný aby sa stal generálnym tajomníkom Svetového sionistického kongresu. V nasledujúcich rokoch cestoval po Európe a severnej Amerike, aby propagoval sionistickú myšlienku. Počas prvej svetovej vojny žil v Londýne, kde bol hlavným obhajcom Balfourovej deklarácie z roku 1917, v ktorej britská vláda vyjadrila svoju podporu pre vznik židovskej domoviny v Palestíne. V roku 1931 bol zvolený za prezidenta Svetového sionistického kongresu a túto funkciu zastával až do roku 1935, kedy ho nahradil Chajim Weizmann.

Sokolov bol plodný spisovateľ a prekladateľ. Medzi jeho diela patrí trojdielna biografia Barucha Spinozu a mnoho iných biografií. Bol prvým človekom, ktorý do hebrejčiny preložil Herzlovu utopickú Staronovú zem (Alteneuland), ktorej názov preložil ako Tel Aviv (doslova „Jarný pahorok"). V roku 1909 bol tento názov použitý na pomenovanie mesta blízko prístavu Jaffa, dnešného Tel Avivu.

Zomrel v Londýne v roku 1936. Je po ňom pomenovaný napríklad kibuc Sde Nachum.

Literatúra
----------

* COMAY, Joan; COHN-SHERBOK, Lavinia. *Who's Who in Jewish History: After the Period of the Old Testament*. London : Routledge, 2002. Dostupné online. ISBN 978-0415260305. S. 407. (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Nachum Sokolov**

Externé odkazy
--------------

* Jewish Encyclopedia - Nachum Sokolov (po anglicky)

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Nachum Sokolov na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 10056051j
* GND: 120767473
* ISNI: 0000 0001 0887 4181
* LCCN: n83184371
* NK ČR: uk20191031575
* VIAF: 35295112
* WorldCat: lccn-n83184371
Archeologické nálezy dokazujú, že Mykény boli obývaným sídlom už v treťom tisícročí pred Kr. Po príchode Grékov sa v druhom tisícročí pred Kr. stali centrom gréckej civilizácie. Kultúru, ktorú Gréci vytvorili medzi 16. – 12. storočím pred Kr. poznáme pod menom Mykénska kultúra. Okolo roku 1150 pred Kr. bola mykénska civilizácia rozvrátená vpádom Dórov.

Aj keď Mykénčania poznali písmo (Lineárne písmo B), historické záznamy z tohto obdobia nie sú známe, lebo písmo používali len na vládne a hospodárske účely. Obdobie mykénskej civilizácie nám aspoň sčasti približujú starogrécke eposy Iliada a Odysea od Homéra, napísané pravdepodobne v polovici 8. storočia pred Kr.

Mykénsky vládca býval v mohutnom hrade postavenom z obrovských kamenných kvádrov obkolesenom širokými hradbami. V paláci, ktorý bol centrom moci pôsobili aj umelci a remeselníci. Vládca mykénskeho kráľovstva sa popri riadení štátu, zaoberal hlavne obchodom, vojnou, lovom a zaisťoval tiež priazeň bohov konaním bohoslužieb. 

Mená vládcov Mykén poznáme len z gréckej mytológie. Podľa gréckych mýtov Mykény založil kráľ Tiryntu Perseus, ktorý sa potom do Mykén presťahoval a stal sa tak prvým mykénskym kráľom.

*Nasledujúci zoznam uvádza mená mykénskych kráľov chronologicky zoradených tak, ako ich zaznamenali grécke mýty. Uvedené storočia sú fiktívne.*


| Meno | Obdobie vlády (letopočty sú fiktívne) |
| --- | --- |
| Perseus | 14. storočie pred Kr. |
| Elektryón | 14. storočie pred Kr. |
| Amfitryón | 14. storočie pred Kr. |
| Sthenelos | 14. storočie pred Kr. |
| Eurystheus | 13. storočie pred Kr. |
| Atreus | 13. storočie pred Kr. |
| Thyestes | 13. storočie pred Kr. |
| Agamemnón | 12. storočie pred Kr. |
| Aigisthos | 12. storočie pred Kr. |
| Alétes *alebo* Menelaos | 12. storočie pred Kr. |
| Orestes | 12. storočie pred Kr. |
| Tisamenos | 12. storočie pred Kr. |
|

Zdroje
------

* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Bohovia a hrdinovia antických bájí*. [s.l.] : Perfekt, 2002. ISBN 80-8046-203-8. (slovenský jazyk)
* ZAMAROVSKÝ, Vojtech. *Grécky zázrak*. [s.l.] : Perfekt, 2002. ISBN 80-8046-103-1. (slovenský jazyk)
* KRAWCZUK, Aleksander. *Trójska vojna*. [s.l.] : Obzor, 1990. ISBN 80-215-0044-1. (slovenský jazyk)
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Liste der Könige von Mykene na nemeckej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
Pohorie Himaláje z vesmíru.
**Pohorie** (iné názvy: **horské pásmo**, **horstvo**, **vrchy**, **pásmo vrchov**, zastarano *hory*) je podľa najjednoduchšej definície skupina vrchov, obklopená nížinou. Do pohoria pritom patrí celá časť krajiny presahujúca nížinu, teda nielen vrcholky, ale aj horské sedlá, údolia, plošiny menšieho rozsahu. 

Vedecká definícia znie: vyvýšená geomorfologická jednotka vzniknutá endogénnymi procesmi (morfoštruktúra) a exogénnymi procesmi (morfoskulptúra), charakteristická striedaním chrbtov a vymedzená oproti nižšie položenému okoliu úpätnou líniou.

  

Pohoria vzájomne môžu byť oddelené horskými priesmykmi, tokom riek či inými výraznými útvarmi. Často je ale vymedzenie hranice pohoria konvenčné. Vo všeobecnom význame nemusí mať jedno pohorie jednotný geologický pôvod.

Nadmorská výška
---------------

Typická pre horskú krajinu je tak vyššia nadmorská výška, ako aj veľké rozdiely vo výške medzi údoliami a vrcholkami. Hory sa najčastejšie rozdeľujú práve podľa nadmorskej výšky - pohoria s vyššou absolútnou nadmorskou výškou sa označujú ako veľhory, ktoré sa niekedy ešte ďalej delia na *stredné veľhory* a *vysoké veľhory*. Ako hranica veľhôr sa uvádzajú rôzne hodnoty, často napr. 2500 m n. m.

Najvyšším pohorím na Zemi podľa absolútnej nadmorskej výšky sú Himaláje so 14 najvyššími vrcholmi sveta presahujúcimi 8 000 m. Menej jednoznačná je otázka výškového rozdielu - napríklad Havajská sopka Mauna Kea sa týči 4 205 m nad morom, ale ďalších niekoľko kilometrov pokračuje pod hladinou. S celkovou výškou od morského dna vyše 9 km prekonáva ostatné pohoria.

Druhy pohorí
------------

Pohoria sa môžu klasifikovať z viacerých hľadísk, napríklad (na Slovensku):

podľa tvarov chrbtov:

* hrebeňové pohorie
* chrbtové pohorie
* plošinové pohorie
* reťazovité pohorie
* skupinové pohorie

podľa stavebného štýlu:

* príkrovovo-vrásové pohorie (pásma Vonkajšie Západné Karpaty, Vonkajšie Východné Karpaty)
* vrásovo-zlomové pohorie (pásmo Vnútorné Západné Karpaty)
* vulkanicko-zlomové pohorie (pásma Vnútorné Západné Karpaty, Vnútorné Východné Karpaty)

Horská krajina
--------------

Krajina veľhôr (Bernské Alpy)
Pre horskú krajinu je typických mnoho morfologických tvarov. Mohutné vrcholky sa označujú ako štíty, strmé útvary často veže, hroty alebo dokonca ihly. Pretiahnuté vyvýšeniny sú hrebene. Sklonené hrebene vybiehajúce zo štítov či dominantnejších hrebeňov sú rebrá. 

Veľké zníženiny medzi hrebeňmi tvoria údolia alebo doliny. Dolina kruhového tvaru obklopená strmými zrázmi sa nazýva kotlina. Rozsahom menšie zníženiny v strmom teréne sa označujú ako kuloáre a kaskády. 

Zvlášť vo veľhorách sú dôležitým činiteľom utvárajúcim horskú krajinu ľadovce. Špecifickým útvarom sú morény (miesta ukladania materiálu prenášaného ľadovcom).

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portálPortál slnečná sústavaGeografický portálPortál vedy o Zemi |

* Vrchol vrchu
* Nadmorská výška
* Hrebeň (geomorfológia)
**Podhradský potok** je potok vo východnej časti okresu Bánovce nad Bebravou. Je to ľavostranný prítok Omastinej, má dĺžku 4,4 km a je tokom VII. rádu.

Prameň
------

Tečie v Strážovských vrchoch, kde pramení v podcelku Nitrické vrchy, v časti Rokoš, na juhojuhozápadnom svahu vrchu Rokoš (1 009,9 m n. m.) v lokalite Kamenné Zrubiská, v nadmorskej výške približne 600 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie sprvu na krátkom úseku na severozápad, pri samote Zengová sa stáča a pokračuje západným smerom. Na hornom toku sa niekoľkokrát vlní, na strednom toku sa esovito stáča a vytvára výrazný ohyb prehnutý na sever. Ďalej priberá krátky ľavostranný prítok prameniaci severozápadne od hradného brala hradu Uhrovec a stáča sa severozápadným smerom. Na dolnom toku vteká do výbežku Nitrianskej pahorkatiny, do časti Bánovská pahorkatina a preteká intravilánom obce Uhrovské Podhradie. Napokon sa oblúkom stáča na sever a severozápadne od obce, pri osade Karolintál, ústi v nadmorskej výške cca 291 m n. m. do Omastinej.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Radiše** |
| --- |
| *Radiša* → *Bebrava* → *Nitra* → *Váh* → *Dunaj* |
| Brusné (prítok Omastinej) · Brusné (prítok Radiše) · Brusný · Čierny potok · Dobranská · Dolinka · Hodislavy · Jelšovník · Krátke · Kšinka · Látočné · Omastiná · Plačkov · Pod Bôry · Podhradský potok · Potôčik · **Radiša** · Rakovec · Strečkov · Striebornica · Závada · Zvernica |
**Antická tragédia** (z gr. τραγωδία - *tragóidiá*; "spev kozla") je jeden zo základných a najstarších dramatických žánrov, dráma vážneho obsahu, zobrazujúca tragično.

Podobne ako satyrské hry a komédie sa aj tragédia odvodzuje z bohoslužobných spevov na oslavu boha Dionýza (piesne, tzv. dityramby, prednášal väčšinou zbor preoblečený za satyrov, Dionýzovych sprievodcov, niekedy – najmä na Peloponéze – priamo za kozlov). Postupným dramatizovaním dityrambov sa zrodila dramatická forma, ktorá sa v priebehu vývoja diferencovala najprv na tragédiu a satyrskú hru (iný výklad spája vznik tragédie s piesňou pri obetovaní kozla). 

Prvý k vyvoju dramatickej formy prispel Arión, ktorý prerušoval spevy zboru epickým rozprávaním náčelníka chóru, líčiacim Dionýzove príbehy. Z peloponézskych dithyrambov vznikol dramatický útvar až v Atike (jej strediskom boli Atény); Thespis uviedol (podľa tradície v rokoch 536 – 533 pred Kr.) prvú tragédiu, postavil v nej proti chóru sólového herca, ktorý sa rozprával so zborom v jambickom prehovore alebo na otázky chóru, prípadne jeho náčelníka, odpovedal (býval preto označovaný ako *hypokrités* – ten, kto vysvetľuje); tak sa vytvoril predpoklad pre vznik dramatického dialógu. Aischylos neskôr zaviedol druhého, Sofokles ešte tretieho herca (každý z nich hral dve i viac rolí), otvorili tak cestu k prepracovaniu dramatického konfliktu.

Vznikom antickej tragédie sa zaoberal Nietzsche vo svojom diele *Zrodenie tragédie z ducha hudby* (1872).

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Godín ešte v drese Villarrealu CF
Hráči Atlética Madrid oslavujúci titul
**Diego Roberto Godín** (\* 16. február 1986, Rosario, Uruguaj) je bývalý profesionálny uruguajský futbalista, ktorý hral na pozícii stredného obrancu.

Klubová kariéra
---------------

### CA Cerro/Nacional Montevideo

Kariéra Diega Godína sa začala v uruguajskom tíme CA Cerro. Vo veku 17 rokov predvádzal perfektné výkony a následne prestúpil do jedného z najlepších uruguajských mužstiev, do Nacionalu Montevideo. V Nacionale sa stal po veľmi krátkej dobe kapitánom mužstva.

### Villarreal CF

V auguste 2007 podpísal 5-ročný kontrakt so španielskym prvoligovým klubom Villarreal CF. Vo Villarreale taktiež predvádzal perfektné výkony a pomohol tak tímu k najlepšiemu umiestneniu (2.) v španielskej La Lige v histórii.

### Atlético Madrid

Dňa 4. augusta 2010 prestúpil z Villarrealu CF do Atlética Madrid za čiastku okolo 8.000.000.-€ a podpísal zmluvu na 5 rokov.

Dňa 1. novembra 2013 predĺžil svoj kontrakt s Atléticom Madrid. V sezóne 2013/14, ktorá bola počas jeho pôsobenia v klube pre klub najúspešnejšia zaznamenal Godín 4 góly. Medzi najdôležitejšie z nich patril gól na 1–1 17. mája 2014 proti FC Barcelone, čím zariadil Atléticu prvý titul po 18 rokoch a gól vo finále Ligy majstrov UEFA, keď otvoril skóre v zápase s Realom Madrid. Los Colchoneros nakoniec prehrali 1–4.

Na konci minulej sezóny (2017/2018) skončilo Atlético Madrid v lige na druhej priečke, Godín v tejto sezóne nevstrelil žiadny gól.

### Inter

V roku 2019, ešte pred koncom ligovej sezóny 2018/2019 bol oficiálne oznámený Godínov prestup do talianskeho Interu Miláno.

Referencie
----------

1. ↑   *Spoluhráčom Milana Škriniara bude Diego Godín* [online]. SME, [cit. 2019-01-15]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Diego Godín**

Externé odkazy
--------------

* Informácie o hráčovi
* Oficiálna stránka Atlética Madrid (v angličtine)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Diego Godín na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0004 5629 7659
* LCCN: n2018251261
* VIAF: 33145244621974481051
* WorldCat: lccn-n2018251261
Kráter na Mesiaci pomenovaný po Kallippovi.
**Kallippos** (starogr. *Κάλλιππος* – *Kallippos*) bol grécky astronóm a matematik v 4. storočí pred Kr.

Kallippos, rodák z mesta Kyzikos pri Marmarskom mori, bol žiakom matematika a astronóma Eudoxa z Knidu na platónskej akadémii v Aténach. Spolupracoval aj s Aristotelom v Lykeione.

Kallippos rozvinul poznatky získané od svojho učiteľa. Pomocou matematiky vysvetlil, ako môžu pozorované nepravidelné pohyby planét byť výsledkom pravidelných kruhových pohybov. Rozšíril Eudoxovu geocentrickú teóriu, ktorej zástancom bol i Aristoteles, o pohybe Slnka, Mesiaca, planét a hviezd tým, že pridal ďalšie sféry (pridal k nim 7 sfér, Eudoxova teória pracovala s 27 sférami, tri sféry pre Slnko, tri pre Mesiac, každá z dovtedy známych piatich planét mala štyri sféry, posledná sféra bola sférou stálic). Navrhol, aby rok mal 365 a štvrť dňa a vylepšil Metónov cyklus, ktorý bol pokusom uviesť vo vzájomný súlad lunárny mesiac so slnečným rokom (Kallippov cyklus sa skladal zo 76 rokov s interkaláciou 28 mesiacov).

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3 4  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 416.
2. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 408.
3. ↑  *Hvězdárna Valašské Meziříčí 2008*, 4
4. ↑  *From De Die Natale, by Censorinus, translated into English by William Maude, New York: The Cambridge Encyclopedia Co. 1900; pp. 9 to 26.*, 29
5. ↑  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 418.

|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Matematický portálAstronomický portál |

Autoritné údaje:
**Hostiansky potok** – od sútoku s Levešom v Topoľčiankach tiež **Zlatnianka** alebo **Zlatňanka** – je vodný tok na Podunajskej nížine, preteká územím okresov Žarnovica (iba krátky úsek) a Zlaté Moravce. Je to významný pravostranný prítok Žitavy a meria 24,5 km. Na hornom toku napája malú vodnú nádrž a následne preteká Hlbokou dolinou, ktorá je súčasťou územia Topoľčianskej zvernice. Na dolnom toku nevýrazne meandruje.

*Prameň:* v pohorí Tribeč, v podcelku Rázdiel, v nadmorskej výške okolo 520 m n. m. západne od osady Penhýbel

*Smer toku:* prevažne na juhojuhozápad

*Geomorfologické celky:* 1. Tribeč, podcelok Rázdiel, časť Skýcovská vrchovina, 2. Podunajská pahorkatina, podcelok Žitavská pahorkatina, časť Žitavská niva. Na strednom toku tvorí krátku hranicu medzi Tribčom na severozápade a Pohronským Inovcom (podcelok Lehotská planina) na juhovýchode.

*Prítoky:* sprava spod Veľkej Ostrej (745,4 m n. m.), z Nestašovej doliny, z oblasti Dlhej úboče, z Nitrolinskej doliny, Lazinky, Leveš, Jarky (192,5 m n. m.), zľava tri prítoky z oblasti Brezovho štálu

*Ústie:* do Žitavy na okraji mesta Zlaté Moravce v nadmorskej výške okolo 169 m n. m.

*Obce:* Hostie, Topoľčianky a mesto Zlaté Moravce

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Hostianskeho potoka |
| --- |
| *Hostiansky potok* → *Žitava* → *Nitra* → *Váh* → *Dunaj* |
| Vodné toky | 
* Blažkov potok
* Brezový potok
* Brôdok
* Čerešňová
* **Hostiansky potok**
* Chudý potok
* Jarky
* Košiarny potok
* Lazinky
* Leveš
* Mlynárov potok
* Modošský potok
* Nitrolínska dolina
* Solčiansky potok
* Suchý potok
* Topoľnica
* Vápenný potok
* Žikavka
* Žliabok

 |
| Vodné plochy | 
* Vodná nádrž Žikava

 |

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Žitavy |
| --- |
| *Žitava* → *Nitra* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* **Čerešňový potok**
* Dolinský potok
* Domovina
* **Drevenica**
* Drgačov jarok
* Drieňový potok
* **Hostiansky potok**
* **Hosťovský potok**
* Hulský kanál
* Kopanický jarok
* Kováčovský potok
* Lázky
* **Liska**
* Lúžtek
* Machulinský potok
* Martinová-Maňa
* Melecký potok
* Močidlo
* Osný potok
* Pata
* **Pelúsok**
* Podhájsky potok
* Silastov
* Suchý potok
* Sviniarsky potok
* **Širočina**
* **Telinský potok**
* Zakázané
* Zohor
* **Žitava**
* Žitavica

 |
**Jelenský potok** je potok v severovýchodnej časti okresu Nitra. Je to pravostranný prítok Drevenice a má dĺžku 10,5 km. Na hornom toku napája dve vodné nádrže (dolná, väčšia sa nazýva Jelenec), okolo nich sa rozkladá rekreačná oblasť Remitáž.

*Prameň:* v pohorí Tribeč pod Červeným krížom v nadmorskej výške okolo 330 m n. m.

*Smer toku:* na hornom toku severojužný, od vodných nádrží na juhovýchod, za obcou Jelenec pokračuje k ústiu na východojuhovýchod

*Geomorfologické celky:* 1.Tribeč, podcelok Jelenec, 2.Podunajská pahorkatina, podcelok Žitavská pahorkatina

*Prítoky:* sprava prítok spod Čiernej skaly (453,4 m n. m.), spod Pliešky (486,9 m n. m.; na ňom malá vodná nádrž), z úpätia Starej skaly (376,3 m n. m.), zľava prítok spod Červeného kríža a občasný prítok z oblasti Pod vinicami

*Ústie:* do Drevenice pri obci Neverice v nadmorskej výške okolo 171 m n. m.

*Obce:* rekreačné stredisko Remitáž, Jelenec a Neverice (okrajom)

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2023-10-06]. Dostupné online.
2. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. *Geomorfologické členenie Slovenska* [online]. Bratislava: Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011, [cit. 2023-10-06]. Dostupné online.
3. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2023-10-06]. Dostupné online.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Drevenice |
| --- |
| *Drevenica* → *Žitava* → *Nitra* → *Váh* → *Dunaj* |
| Vodné toky | 
* Bocegaj
* Brezinský potok
* Čakýň
* **Drevenica**
* Chosniansky potok
* Jelenský potok
* Rybníček
* Starý potok

 |
| Vodné plochy | 
* Vodná nádrž Beladice
* Rybník Jelenec
* Vodná nádrž Jelenec
* Vodná nádrž Kolíňany
* Rybník Nová Ves nad Žitavou

 |
**Bocegaj** je vodný tok na Podunajskej nížine, preteká územím okresov Nitra a Zlaté Moravce. Je to pravostranný prítok Drevenice a meria 11,8 km. Pri obci Kolíňany bola vybudovaná rovnomenná vodná nádrž. Niekedy sa uvádza neštandardizovaný názov *Bocegai*.

*Prameň:* na rozhraní Tribča a Podunajskej pahorkatiny, v lokalite Kamenisté v nadmorskej výške okolo 270 m n. m.

*Smer toku:* prevažne na juhovýchod

*Geomorfologické celky:* Podunajská pahorkatina, podcelok Žitavská pahorkatina

*Prítoky:* len krátke prevažne občasné prítoky na hornom toku

*Ústie:* do Drevenice južne od obce Beladice (pri osade Perov) v nadmorskej výške 157,1 m n. m.

*Obce:* okrajom obcí Žirany, Kolíňany a osady Bratské (predtým Baratsko)

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Drevenice |
| --- |
| *Drevenica* → *Žitava* → *Nitra* → *Váh* → *Dunaj* |
| Vodné toky | 
* Bocegaj
* Brezinský potok
* Čakýň
* **Drevenica**
* Chosniansky potok
* Jelenský potok
* Rybníček
* Starý potok

 |
| Vodné plochy | 
* Vodná nádrž Beladice
* Rybník Jelenec
* Vodná nádrž Jelenec
* Vodná nádrž Kolíňany
* Rybník Nová Ves nad Žitavou

 |
Súradnice: 49°17′30″S 18°35′03″V﻿ / ﻿49,2916°S 18,5842°V﻿ / 49.2916; 18.5842

**Kostol svätého Michala archanjela,** je rímskokatolícky kostol vo Veľkom Rovnom, v okrese Bytča.

História
--------

Kostol svätého Michala archanjela bol postavený v rokoch 1753-1755. Pred súčasným kostolom bol v obci ešte jeden drevený kostol, v miestnej časti Horevsie. Ten však vyhorel. Kostol stál okolo roku 1700. Obec tak postavila nový a moderný kostol svätého Michala Archanjela. Kostol mal najprv bledo oranžovú farbu a neskôr bol premaľovaný na žlto. Veža je vysoká 38 m. Dĺžka kostola je 45 m. Kostol bol taktiež predĺžený o 11,5 m kvôli malému priestoru. Kostol leží v strede obce medzi hlavnými ulicami Horevsie a Rimanovice. Pred kostolom sú aj sochy sv. Cyrila a Metoda, socha sv. Anny ktorá má vyše 300 rokov a pamätník padlým v 2. svetovej vojne. Veža kostola je zakončená guľatou klenbou aj z malými klenbičkami a zakončená je z odotovaným a veľkým Dvojkrížom. Spolu s hviezdou a pol mesiacom. Na znak Esterháziovcov, ktorý dali tento kostol postaviť.

Referencie
----------

1. ↑   *Pamiatkový objekt – podrobnosti* [online]. Bratislava: Pamiatkový úrad SR, [cit. 2023-10-04]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Farnosť Veľké Rovné, Kostol
**Izobarický dej** je termodynamický dej, pri ktorom sa nemení tlak termodynamickej sústavy. Pri izobarickom deji je teda {\displaystyle p={\mbox{konst}}}, teda {\displaystyle \mathrm {d} p=0}.

Ideálny plyn
------------

Zo stavovej rovnice možno pre ideálny plyn odvodiť **Gay-Lussacov zákon**

{\displaystyle {\frac {V}{T}}={\mbox{konst}}},
kde {\displaystyle V} je objem a T je termodynamická teplota plynu. Pri izobarickom deji je podiel objemu *V* a termodynamickej teploty plynu *T* stály.

Izobara
-------

Izobara
Závislosť tlaku na objeme pri izobarickom deji je v p-V diagrame vyjadrená priamkou rovnobežnou s osou *V*, ktorá sa nazýva **izobara**.

Vlastnosti
----------

Pri izobarickom deji sa s teplotou mení objem plynu, a preto plyn koná prácu. Podľa prvého termodynamického zákona sa dodané teplo spotrebuje na zvýšenie vnútornej energie i na vykonanie práce.

Podľa prvého termodynamického zákona je možné s využitím stavovej rovnice ideálneho plynu napísať

{\displaystyle \delta Q=nC\_{V}\mathrm {d} T+p\mathrm {d} V=nC\_{V}\mathrm {d} T+nR\mathrm {d} T=n(C\_{V}+R)\mathrm {d} T=nC\_{p}\mathrm {d} T},
kde {\displaystyle n} je látkové množstvo, {\displaystyle p} je tlak, {\displaystyle V} je objem, T je termodynamická teplota, {\displaystyle R} je univerzálna plynová konštanta
{\displaystyle C\_{V}} reprezentuje molárnu tepelnú kapacitu pri stálom objeme a {\displaystyle C\_{p}} označuje molárnu tepelnú kapacitu pri stálom tlaku.

Vnútornú energiu možno pri izobarickom deji určiť pomocou mernej tepelnej kapacity ako

{\displaystyle \mathrm {d} U=nC\_{V}\mathrm {d} T}
Z predchádzajúcich vzťahov je jasné, že práca konaná pri izobarickom deji je určená vzťahom

{\displaystyle \delta A=p\mathrm {d} V}
Ak dodáme sústave pri izobarickom deji rovnaké množstvo tepla ako pri izochorickom deji, bude prírastok teploty plynu pri izobarickom deji menší ako pri izochorickom deji. Pre molárne tepelné kapacity teda platí {\displaystyle C\_{p}>C\_{V}}.

Vzťah medzi {\displaystyle C\_{p}} a {\displaystyle C\_{V}} určuje Poissonova konštanta a Mayerova rovnica.

Pre entropiu pri izobarickom deji platí

{\displaystyle \Delta S=nC\_{p}\ln {\frac {T\_{2}}{T\_{1}}}=nC\_{p}\ln {\frac {V\_{2}}{V\_{1}}}}

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Fyzikálny portálChemický portál |

* Termodynamický dej
* Gay-Lussacov zákon
* Izobara
* Termodynamika
Katedrála v Turku
**Evanjelicko-luteránska cirkev Fínska** alebo **Evanjelická luteránska cirkev Fínska** (po fínsky: *Suomen evankelis-luterilainen kirkko*, po švédsky: *Evangelisk-lutherska kyrkan i Finland)* je luteránska cirkev ktorá má vo Fínsku spolu s Fínskou pravoslávnou cirkvou status národnej cirkvi. V roku 2019 mala 3 796 918 členov. Arcibiskupom v Turku a primasom cirkvi je v súčasnosti Tapio Luoma.

Fínska cirkev sa hlási k Biblii, Apoštolskému, Nicejsko-carihradskému, Athanaziánskemu a Augsburskému vyznaniu a k Malému Lutherovmu katechizmu ako aj ostatným teologickým textom luteranizmu. Fínska cirkev zachováva ornáty, biskupské insígnie, hierarchické usporiadanie, kadidlo a iné.

Je členom Svetového luteránskeho zväzu a Spoločnestva Porvoo. Do duchovnej služby ordinuje aj ženy a sobáši aj páry rovnakého pohlavia.

Pred reformáciou bolo Fínsko katolícka krajina. Vtedajší švédsky kráľ prijal reformáciu ako reakciu na svoj konflikt s pápežom. Keďže Fínsko bolo súčasťou Švédskeho impéria, reformácia prenikla aj tam. Samostatná Fínska cirkev v roku 1809 oddelením sa od Švédskej cirkvi.

Referencie
----------

1. ↑   *Satanizmus*. Bratislava : Ústav pre vzťahy štátu a cirkví, 2002. Dostupné online. ISBN 978-80-968559-9-5. S. 75.
2. ↑  GREŠKOVÁ, Lucia. *Vzťahy štátu a cirkví v Európe: súčasné otázky a trendy na začiatku 21. storočia : [zborník z rovnomennej medzinárodnej konferencie, ktorú usporiadal Ústav pre vzťahy štátu a cirkvi v Bratislave v dňoch 8.-10. novembra 2007]*. Bratislava : Ústav pre vzťahy štátu a cirkvi, 2008. Dostupné online. ISBN 978-80-89096-32-9. S. 185.

Pozri aj
--------

* Švédska cirkev
* Martin Luther
* Philipp Melanchthon

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Evangelical Lutheran Church of Finland na anglickej Wikipédii.*
Súradnice: 52°57′00″S 3°41′38″Z﻿ / ﻿52,95°S 3,693889°Z﻿ / 52.95; -3.693889

**Llyn Celyn** (doslova *jazero Celyn*) je priehrada postavená v doline rieky Tryweryn v Gwynedde v severnom Walese.

Geografia a opis
----------------

Llyn Celyn leží na území severného Walesu v grófstve Gwynedd v doline rieky Tryweryn (ktorej tok začina jej vyústením z jazera Tryweryn, ležiacom na území národného parku Snowdonia a po 19 km toku sa v jazere Bala spája s riekou Dee a stáva sa tak jedným z jej hlavných prítokov), ktorá bola za účelom výstavby priehrady čiastočne zatopená. Dolina bola intenzívne využívaná na poľnohospodárstvo a tak výstavbe priehrady nepadla za obeť len dolina samotná, ale aj v nej ležiaca dedina Capel Celyn, ktorá pozostávala z 12 farmárskych usadlostí, školy, pošty a kaplnky s cintorínom.

Výstavba a súvislosti
---------------------

O začatí výstavby sa začalo uvažovať už v roku 1955, keď spoločnosť Liverpool Corporation hľadala dodatočné zdroje vody, ktorá bola potrebná pre stále rastúci výrobný proces v meste Liverpool a dolina rieky Tryweryn bola zvolená ako vhodná lokalita. Výber lokality prebehol bez akejkoľvek vedomosti miestnej komunity, ktorá sa o nadchádzajúcich plánoch pre výstavbu dozvedela z novín. Toto všetko spôsobilo v dedine Capel Celyn (ktorá bola etnicky waleská a bola známa zachovávaním waleských, predovšetkým hudobných tradícií) veľkú vlnu odporu a nasledovalo niekoľko rokov protestných akcií do ktorých sa zapojili aj waleské polovojenské oddiely usilujúce o nezávislosť na Spojenom kráľovstve. Za týmto účelom bola dokonca vytvorená v roku 1956 organizácia po názvom Trywerynský obranný výbor (angl. Tryweryn Defence Committee) s pobočkami na mnohých miestach Walesu. Akcie však v konečnom dôsledku neboli úspešné a požiadavky výboru neboli vypočuté. O rozhodnutí o začatí o výstavbe hlasovala Dolná snemovňa Spojeného kráľovstva 3. júla 1957 a napriek dlhej a náročnej debate bola nakoniec výstavba schválená pri prvom čítaní a následne začiatkom augusta toho istého roku prešlo rozhodnutie aj čítaním druhým. Výstavba sa začala v roku 1960 a po piatich rokoch bola priehrada oficiálne otvorená dňa 28. októbra 1965. Protesty však neutíchli a objavovali sa (vrátane násilných akcií) nielen počas výstavby, ale aj po nej a až do dnešných dní je pamiatka bývalej obce Capel Celyn miestnymi komunitami rôzne pripomínaná. V októbri roku 2005 sa Liverpoolska radnica oficiálne ospravedlnila za spôsob s akým sa vtedy k výstavbe priehrady pristúpilo.

Využitie
--------

Okrem výroby elektrickej energie a fungovania ako zásobáreň vody pod správou spoločnosti Dŵr Cymru Cyf sa priehrada využíva aj na rybolov, pričom sa lovia najmä pstruhy, ktoré sú do nádrže pravidelne nasadzované.

Galéria
-------

* Pohľad na priehradu z hrádzePohľad na priehradu z hrádze
* Pohľad na hrádzuPohľad na hrádzu
* Na brehu priehradyNa brehu priehrady

Referencie
----------

1. 1 2 3
2. ↑  routeyou.com
3. ↑
4. ↑
5. ↑  dwrcymru.com
6. ↑  angling-guru.info
**Anton Prídavok** (\* 28. máj 1904, Kežmarok - † 12. máj 1945, Ružomberok) bol slovenský básnik, osvetový pracovník, publicista. Pseudonym: Anton Kompánek; A.P. Umkin; K.Ž. Marčan; Peter Boleráz; strýc Anton; Zemkin.

Jeho otec bol Jozef Prídavok, matka Zuzana rod. Okáľová a manželka Mária rod. Hajková.

Životopis
---------

Anton Prídavok sa narodil 28. mája 1904 v Kežmarku v rodine železničných zamestnancov, v dôsledku čoho sa často rodina sťahovala. Neskôr študoval na gymnáziu v Spišskej Novej Vsi a v Prešove. V roku 1918 prestúpil na učiteľský ústav a v roku 1922 zmaturoval. Anton Prídavok pochádzajúci z uvedomelej slovenskej rodiny, mal ďalších štyroch bratov, pričom všetci piati sa významnou mierou zapísali do slovenských dejín. Najstarší Peter Prídavok pôsobil v Londýne ako vedúci slovenského vysielania BBC. Bratia Prídavkovci Anton, Peter, Marián, Jozef a Ján patrili medzi vzdelanú slovenskú generáciu, mimoriadne publikačne a redakčne činnú. Okrem osvetovej, literárnej, dramatickej a básnickej činnosti, Anton Prídavok patril k prvým priekopníkom, ktorí položili základy rozhlasového života na východnom Slovensku. Organizoval rozhlasové vysielanie v Košiciach, neskôr po okupácii južného Slovenska horthyovským Maďarskom vybudoval rozhlasové štúdio v Prešove. V rokoch 1927 až 1932 bol oblastným tajomníkom literárno-dramatického oddelenia Slovenskej ligy. Súčasne má nemalý podiel na položení základov profesionálnej scény dnešného Divadla Jonáša Záborského v Prešove, kde založil divadelný krúžok "Záborský," v ktorom bol režisérom a dramaturgom.

Počas Druhej svetovej vojny sa postavil jednoznačne voči pangermanizmu a nastupujúcemu nemeckému fašizmu. Zúčastnil sa občianskeho odboja a ako riaditeľ rozhlasu v Prešove odišiel už počas prvých dní Slovenského národného povstania do Banskej Bystrice. Pre potreby Slobodného Slovenského vysielača dal tajne do Banskej Bystrice premiestniť technickú aparatúru a rozhlasový archív. Po potlačení SNP a následnom krvavom pohone na príslušníkov povstaleckého hnutia bol v januári 1945 chytený nemeckým gestapom. Väznený, vypočúvaný a mučený sa dočkal oslobodenia, no v dôsledku prežitých útrap zomrel tri dni po skončení vojny v Ružomberku 12. mája 1945 a to iba ako 41 ročný.

Ocenenie
--------

* Roku 1947 dostal št. cenu in memoriam za rozhlasovú činnosť v národnooslobodzovacom boji

Dielo
-----

* *Vrásky času*, Košice roku 1926
* *Do videnia*, Bratislava roku 1940
* *Valaška a dukáty*, Martin roku 1942
* *Svitanie na východe*, Bratislava roku 1928
* *Poklad na Hradisku*, Bratislava roku 1948
* *Nové časy idú*, Martin roku 1933
* *Pribina*, Martin roku 1941

Literatúra
----------

* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Plné texty diel A. Prídavka

Autoritné údaje: * GND: 119321890
* ISNI: 0000 0000 7989 6348
* LCCN: n2010038054
* NK ČR: jn19990210506
* SNK: 163615
* VIAF: 32804028
* WorldCat: lccn-n2010038054
**Jon Bartley Stewart** (\* 1961) je americký filozof a historik filozofie. Špecializuje sa na kontinentálnu filozofiu 19. storočia s dôrazom na myšlienky Kierkegaarda a Hegela. Stewart v súčasnosti pôsobí ako vedecký pracovník na Filozofickom ústave Slovenskej akadémie vied. Od mája 2023 je šéfredaktorom časopisu *Filozofia*.

Stewart je známy najmä svojou prácou v oblasti nemeckého idealizmu, existencializmu, filozofie náboženstva a štúdií týkajúcich sa Hegela a Kierkegaarda. Zaslúžil sa o to, aby sa filozofia a kultúra tzv. dánskeho zlatého veku stala medzinárodne známejšou. Jeho práca je široko interdisciplinárna, dotýka sa oblastí ako filozofia, religionistika, literatúra, história a škandinávske štúdiá. Jeho filozofický korpus zahŕňa výskumné monografie, preklady a editorské práce. Je známy aj ako organizátor a administrátor veľkých výskumných projektov.

Referencie
----------

1. ↑   *Jon Stewart's Website. Curriculum Vitae* [online]. www.jonstewart.dk, [cit. 2023-05-02]. Dostupné online.
2. ↑   *Profil pracovníka | Filozofický ústav* [online]. www.klemens.sav.sk, [cit. 2023-05-02]. Dostupné online.
3. ↑   *Redakcia časopisu | Filozofia* [online]. filozofia.sav.sk, [cit. 2023-05-02]. Dostupné online.
4. ↑   *Jon Stewart's Website. Publications* [online]. www.jonstewart.dk, [cit. 2023-05-02]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka

Autoritné údaje: * BnF: 125738925
* GND: 121152839
* ISNI: 0000 0001 0938 5953
* LCCN: n95122670
* NK ČR: jo2016918840
* VIAF: 116480702
* WorldCat: lccn-n95122670
Slovník Grécko - albánsko - arumunsko - bulharský, vypracovaný Danielom Moscopolites
**Daniel Moscopolský** alebo **Daniil z Moscopole** alebo zriedkavo **Mihali Adami Hagi** (\* 1754 – † 1825) (arum. Daniil Moscopoleanu, gr. Δανιήλ Μοσχοπολίτης) bol arumunský učenec z mesta Moscopole.

V roku 1794 vydal prvý slovník štyroch balkánskych jazykov: gréčtiny, bulharčiny, arumunčiny a albánčiny, všetky tieto jazyky zapisoval gréckou abecedou. So svojím lexikografickým dielom zamýšľal motivovať Albáncov, Bulharov a Arumunov, aby opustili svoje „barbarské jazyky" a naučili sa gréčtinu, „matku vzdelania". V jeho dobách bolo Moscopole významným balkánskym mestom, nachádzala sa tu prvá kníhtlač na Balkáne, vynímajúc istanbulskú.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Daniel Moscopolites na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 16900097r
* GND: 119152789
* ISNI: 0000 0004 3541 4182
* LCCN: n91114548
* VIAF: 20484286
* WorldCat: lccn-n91114548
**Rakovec** je potok vo východnej časti okresu Bánovce nad Bebravou. Je to ľavostranný prítok Radiše, má dĺžku 2 km a je tokom VI. rádu.

Prameň
------

Tečie v Strážovských vrchoch, kde pramení v podcelku Nitrické vrchy, v časti Suchý, na západojuhozápadnom svahu Skaliek (558,5 m n. m.) v nadmorskej výške približne 415 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie najprv na západ, vteká do Kšinianskej kotliny, kde tečie západoseverozápadným smerom. Tu tečie v blízkosti osady Rakovec na pravom brehu, esovito sa stáča a z pravej strany priberá prítok (324,8 m n. m.) od osady Hajšovci. Napokon sa oblúkom stáča juhozápadným smerom a južne od obce Kšinná sa v nadmorskej výške cca 297,5 m n. m. vlieva do Radiše.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Radiše** |
| --- |
| *Radiša* → *Bebrava* → *Nitra* → *Váh* → *Dunaj* |
| Brusné (prítok Omastinej) · Brusné (prítok Radiše) · Brusný · Čierny potok · Dobranská · Dolinka · Hodislavy · Jelšovník · Krátke · Kšinka · Látočné · Omastiná · Plačkov · Pod Bôry · Podhradský potok · Potôčik · **Radiša** · Rakovec · Strečkov · Striebornica · Závada · Zvernica |
**Máhidevrán Hatun** (v osmanskej turečtine: **Máhidevrán Hatun, Máhidevrán Gülbahár**  resp. iným prepisom: **Máhidewrán Hatun, Máhidewrán Gülbahár : v modernej turečtine:** Mahidevran Hatun, Mahidevran Gülbahar (Hatun)**) alebo pôvodným menom** Rosne Pranvere **(\* asi 1500 – † 3. február 1581, Bursa, Osmanská ríša) bola prvá obľúbenkyňa sultána Süleymana I. Spolu so sultánom Süleymanom prvým mali dieťa Şehzade Mustafa ktorý bol prvým nasledníkom trónu po jeho otcovi, sultánovi Süleymanovi. Po smrti jej syna bol Mahidevran Hatun odobratý jej titul Sultán (Mahidevran Sultan). Jeho manželkou sa nikdy nestala, a preto nikdy nenosila titul Haseki. [(Haseki znamená ;>>> jediná manželka sultána)]**

Meno
----

Slovo máhidevrán znamená doslova „krásna tvár doby" alebo „Mesiac Šťasteny". Slovo gülbahár znamená „jarná ruža". Slovo pranvere pochádza z albánskeho slova pranverë, ktoré znamená „jar".

Životopis
---------

### Narodenie a pôvod

Narodila sa okolo roku 1500 a pôvodom bola buď z Kaukazu, alebo z oblasti Čiernej Hory a Albánska.

### Život v paláci

Süleymanovi porodila prvého syna Mustafu v roku 1515. V paláci žila pokojne, až kým neprišla ukrajinská otrokyňa Alexandra Lisovská (prezývaná *Roksolana*), ktorá sa stala sultánovou novou milenkou. Jej príchodom ochladol vzťah Süleymana a Mahidevran. S Roksolanou mala Mahidevran početné konflikty, ktoré však po smrti Süleymanovej matky Hafsy v roku 1534 prerástli v otvorené nepriateľstvo.

Roksolana si uvedomovala, že Mahidevranin syn Mustafa raz nastúpi na trón. To by však znamenalo, že jej vlastné deti by kvôli tomu trón nezískali. Preto sa chcela Mustafu zbaviť, vďaka čomu by sa jeden z jej synov stal nástupníkom trónu. V roku 1553 bol Mustafa obvinený z príprav sprisahania voči sultánovi a následne bol 6. októbra 1553 popravený.

### Neskoršie roky a smrť

Po Mustafovej poprave sa Mahidevran presťahovala do Bursy, kde bol jej syn pochovaný. Žila tu však v biede. Selim II. dal v Burse postaviť mauzóleum Muradiye Complex jej synovi, a neskôr tu bola pochovaná aj Mahidevran. Zomrela 3. februára 1581 vo veku 81 rokov a prežila Süleymana aj Hürrem.

Potomstvo
---------

Süleyman a Mahidevran mali spolu niekoľko detí:

* Şehzade Mustafa (\* 1515 – † 1553)
* Şehzade Ahmed
* Raziye Sultan

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Mahidevran na anglickej Wikipédii.*
**Havránkovský potok** je potok vo východnej časti okresu Trenčín. Je to pravostranný prítok Machnáča, meria 4 km a je tokom VI. rádu.

Prameň
------

Tečie v juhozápadnej časti Strážovských vrchov, pramení v podcelku Zliechovská hornatina, v časti Basky, na východoseverovýchodnom svahu Bukoviny (604,0 m n. m.) v nadmorskej výške približne 490 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa najprv tečie na sever, potom sa stáča na severozápad a preteká Havránkovou dolinou. V strednej časti doliny tečie západným smerom, následne vytvára oblúk ohnutý na sever, na krátkom úseku sa rozvetvuje na dve ramená a v dolnej časti doliny už tečie juhojuhozápadným smerom. Napokon sa východoseverovýchodne od obce Petrova Lehota vlieva v nadmorskej výške cca 336 m n. m. do Machnáča.

Chránené územie
---------------

Úsek toku začínajúci pod prameňom a končiaci nad rozvetvujúcim sa korytom je chráneným územím - Prírodná pamiatka Potok v Havránkovej doline. Chránia sa zachované brehové porasty spoločne s biocenózami potočného dna. Tento úsek je zároveň súčasťou katastrálneho územia obce Omšenie, kým dolný tok je hranicou medzi katastrálnymi územiami Petrova Lehota na pravom a Motešice na ľavom brehu.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Machnáča |
| --- |
| *Machnáč* → *Bebrava* → *Nitra* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Baraní jarok
* Bobotský potok
* Havránkovský potok
* **Machnáč**
* Mlynský potok
* Petrovka
* Priehradka
* Skalica
* Trenčianka

 |
Príklad kriváku
**Krivák** alebo **simonka** je pôvodne motorkárska kožená bunda. Na trh ho uviedla odevná firma Schott NYC pod označením Perfecto v roku 1928. Bunda bola navrhnutá tak, aby poskytovala čo najväčšiu ochranu proti vetru. Má pomerne krátky strih, zipsy vreciek nakrivo, výrazné cvoky a vrecko na boku. V roku 1940 firma Schott predstavila model s označením 613, ktorý sa vďaka nášivkám v tvare hviezdy na ramenách čoskoro začal označovať „One Star".

Definitívny rozmach kriváku prišiel v roku 1953, kedy ho obliekla hviezda amerického filmu, Marlon Brando. Krivák navrhnutý pre motorkárov bol tuhší, vystužený a lepšie chránil proti vetru, na rozdiel od kriváku na bežné nosenie bol pohodlnejší a ľahší. Krivák tiež nosili „drsné" komunity na okraji spoločnosti alebo ako znamenie boja proti bežnému konzumu. Krivák si obliekali hviezdy ako James Dean, John Travolta alebo Arnold Schwarzenegger (vo filme *Terminátor 2: Deň zúčtovania*). Krivák bol obľúbený aj vo svete hudby, zamilovali si ho spevák Freddie Mercury zo skupiny Queen, punkoví interpreti ako Sid Vicious zo skupiny Sex Pistols a slávni boli jej nosením aj členovia skupiny Ramones. V roku 1980 sa krivák stal definitívnou súčasťou populárnej kultúry. Okrem metalistov si ho zamilovali novoromantici a speváci country. Ďalej ho doviedli k dokonalosti glam rockové skupiny 80. rokov.

Krivák je dnes možné kúpiť ako v klasickej variante (čierny so striebornými cvokmi a zipsami), tak v najrôznejších farebných úpravách. Na konci tisícročia obľuba kriváku poklesla.

Zdroj
-----

* Známka punku (stylesurfin.cz)