recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Moatvaré** alebo **moa** (lat. Dinornithiformes) alebo **moaovité** v širšom zmysle (lat. *Dinornithidae* sensu lato) je taxón (rad a/alebo čeľaď) bežcov. Všetky rody z taxónu sa po slovensky volajú **moa** a všetky (prípadné) čeľade z taxónu sa po slovensky volajú **moaovité**.

Charakteristika
---------------

Boli to obrie nelietavé vtáky, ktoré žili na Novom Zélande. Na rozdiel od ostatných bežcov nemali krídla. Z pätnástich druhov odlišných veľkosťou je najznámejší Dinornis robustus a Dinornis novaezelandiae, ktorí dosahovali výšku asi 3,6 m a váhu 250 kg. V lesnom ekosystéme Nového Zélandu patrili k dominantným bylinožravcom. Hlavnú súčasť ich potravy tvorili listy, vetvičky a ovocie.

Dejiny
------

V roku 1839 získal obchodník a nadšenec histórie prírody John W. Harris od jedného z Maorov neobvyklú kosť nájdenú na riečnom brehu. Harris tento 15 cm dlhý úlomok ukázal svojmu strýkovi Johnovi Rule, sydneyskému chirurgovi, ktorý ju následne poslal Richardovi Owenovi. Ten v tom čase pracoval v chirurgickej spoločnosti v Londýne. Owen o náleze informoval biológov, anatómov a paleontológov Britského múzea.

Owen strávil skúmaním kosti takmer štyri roky. Predpokladal, že išlo o úlomok stehennej kosti veľkého zvieraťa, bola však nezvyčajne ľahká a netypicky štruktúrovaná.

Skeptickej vedeckej komunite a verejnosti Owen oznámil, že ide o kosť vyhynutého obrieho vtáka podobného pštrosovi a pomenoval ho Dinornis. Hoci spočiatku so svojou teóriou utŕžil výsmech, neskôr sa vďaka častým nálezom kostrových pozostatkov vtákov Moa na Novom Zélande ukázalo, že sa nemýlil. Kostru Moa sa podarilo aj zrekonštruovať.

Vyhynutie
---------

Hoci sa predpokladá, že Moa vyhynuli okolo roku 1500, podľa niektorých špekulácií mohlo niekoľko jedincov rodu Megalapteryx didinus prežívať v odľahlých oblastiach Nového Zélandu do 18. či dokonca do 19. storočia. Za jednu z hlavných príčin ich vyhynutia sa v súčasnosti považuje lov a výrub lesov spôsobené Polynézanmi (Maori), ktorí sa na Novom Zélande usídlili o stovky rokov skôr.

Systematika
-----------

(všetky taxóny sú vyhynuté)

Aktuálny systém:   

Rad **Moatvaré (moa)** (Dinornithiformes) / čeľaď **moaovité** A (Dinornithidae A):

* čeľaď **moaovité** B (Dinornithidae B) / podčeľaď Dinornithinae
	+ rod Dinornis – moa
* čeľaď **moaovité** C (Megalopterygidae) / podčeľaď Megalopteryginae
	+ rod Megalapteryx – moa
* čeľaď **moaovité** D (Emeidae A) / podčeľaď Anomalopteriginae A
	+ rod Pachyornis – moa
	+ rod Anomalopteryx – moa
	+ rod Euryapteryx – moa
	+ rod Emeus – moa

Staršie systémy:   

**Moatvaré (moa)**:

* čeľaď Dinornithidae B
	+ rod Dinornis
* čeľaď Emeidae B/ Anomalypterygidae A
	+ podčeľaď Anomalopteryginae B / čeľaď Anomalopterygidae B
		- rod Megalapteryx
		- rod Pachyornis
		- rod Anomalypteryx
	+ podčeľaď Emeinae / čeľaď Emeidae C
		- rod Euryapteryx
		- rod Emeus

Zdroje
------

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Moa na českej Wikipédii.*
* Archivované 2007-10-30 na Wayback Machine
* 
* 
* 
* 
*
**Beta Monocerotis** alebo **11 Monocerotis** je trojhviezda v súhvezdí Jednorožec a najjasnejšia hviezda tohto súhvezdia. Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 3,76 mag. Vzdialenosť tohto systému od Slnka je 691 ly a približuje sa k nám rýchlosťou 22 km/s.

Hlavná hviezda s jasnosťou približne 4,7 mag má v odstupe 7,3 – 7,4" prvého sprievodcu s jasnosťou 5,2 mag, ktorý sa dá pozorovať už s ďalekohľadom s priemerom objektívu 5 cm. Druhý sprievodca sa nachádza v odstupe len 2,8"a jeho jasnosť je 5,6 mag. Na jeho pozorovanie potrebujeme už o niečo výkonnejší ďalekohľad, aspoň s 6 cm priemerom objektívu. Títo dvaja sprievodcovia sú od seba navzájom vzdialení 2,8". Všetky zložky sú modrobielej farby a niekedy bývajú označované ako najkrajšia trojhviezda na oblohe. Ich vzájomná podobnosť je nezvyčajná: všetky tri zložky sú spektrálneho typu B, každá je viac ako 1000-násobne svietivejšia a 6-krát hmotnejšia ako Slnko. Všetky tri majú rovnakú rotačnú rýchlosť a okolohviezdne disky. Dve bližšie hviezdy sa navzájom obehnú za 4000 rokov a perióda obehu vzdialenejšej hviezdy okolo tohto páru je 14 000 rokov. 

Ešte väčším ďalekohľadom možno rozlíšiť aj štvrtú hviezdu systému, ktorá má jasnosť iba 12 magnitúd a nachádza sa v odstupe 25,9 oblúkových sekúnd.

Rovníkové súradnice
-------------------

* rektascenzia = 6hod 29min 13sek
* deklinácia = -7° 2´ 14"

Zdroje
------

* PLAUCHOVÁ, Jana. *Súhvezdia od Andromedy po Žirafu*. Redakcia Eduard Koči; ilustrácie Peter Zimnikoval; Beata Zimnikovalová, Michal Mojžiš, Tibor Krátky. prvé vyd. Hurbanovo : Slovenská ústredná hvezdáreň Hurbanovo, 2023. 592 s. ISBN 978-80-89998-357. Kapitola Jednorožec, s. 430 – 435.
* Článok o hviezde Beta Monocerotis v angličtine


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Astronomický portálHviezdny portál |
Dažďový les v Ekvádore
**Dažďový les** alebo **dažďový prales** je označenie pre listnaté lesy (prakticky ide vždy o **zelené dažďové lesy**), v ktorých nie je obdobie sucha, a ktoré rastú v tepelne priaznivých podmienkach, konkrétne v tropickom (*tropický dažďový les*), subtropickom (*subtropický dažďový les*) alebo čiastočne aj v miernom pásme (*dažďový les mierneho pásma*).

Výskyt
------

* v trópoch v mnohých oblastiach (najväčší je Amazonský dažďový les a Konžský dažďový les)
* v subtrópoch v juhovýchodnej Ázii, východnej Austrálii, na severnom ostrove Nového Zélandu, juhovýchodnej Južnej Afrike a v juhovýchodnej Brazílii
* v miernom pásme v južnom Čile, v západnej Tasmánii, na južnom ostrove Nového Zélandu v tzv. Northwest Pacific, USA a na juhozápadnom pobreží Kanady a Ázie.

Hlavný výskyt v tropickej oblasti
Hlavný výskyt v subtropickom a miernom pásme
Charakteristické sú porasty stromov machmi a lišajníkmi a na zemi rast papradí.

Tropický dažďový prales
-----------------------

Tropický dažďový prales je veľmi bohatý na druhy – obsahuje až vyše 100 druhov stromov na hektár. V tropickom dažďovom lese žije najmenej 50 % všetkých druhov živočíchov a zvierat Zeme, pričom ani zďaleka ešte nie sú všetky známe a každý deň v dôsledku ničenia týchto lesov mnohé druhy vyhynú.

Tropický dažďový prales sa nachádza prevažne v rozvojových krajinách. V roku 1990 pokrýval asi 7 miliónov km2 povrchu Zeme, pričom rovnaké množstvo bolo zničené počas predchádzajúcich 30 rokov.[chýba zdroj]

Má zo všetkých ekosystémov najväčšiu biomasu.[chýba zdroj]

Veľkým ekologickým problémom je prudké znižovanie plochy týchto lesov z ekonomických dôvodov. Má to vplyv na atmosférickú cirkuláciu kyslíka, ohrozuje to takmer všetky svetové živočíšne a rastlinné druhy, spôsobuje eróziu pôdy a podobne.

### Vodstvo

V dažďových pralesoch majú rieky vždy veľa vody. Tečú tam najvodnatejšie rieky na Zemi – Amazonka, Kongo. Majú kalnú vodu. Vytvárajú v nej zásoby vody, suroviny dnes ešte nedocenenej hodnoty. Len Amazonský dažďový prales produkuje okolo 9 % všetkého kyslíka, ktorý vzniká na Zemi a 16 % kyslíka na povrchu.

### Rastlinstvo

Rastie v poschodiach až do výšky 70 metrov. Je veľmi pestré a husté. Je tam najväčší počet rastlín a živočíchov na Zemi, mnohé z nich človek ešte neobjavil. Rastú tam aj popínavé rastliny, ktoré nesú názov liany.ti pičo

### Obyvateľstvo

Do tejto oblasti už prenikla moderná civilizácia. Pestuje sa tu palma kokosová, banánovník, kávovník, olivovník, cukrová trstina, ryža a iné. Ťaží sa tu mahagón. Lokálne tu však stále žijú kmene, ktoré neudržiavajú trvalé styky s vonkajším svetom. Zriedkavo sa nájdu aj také, ktoré nepoznajú modernú civilizáciu vôbec. Nie je zriedkavosťou, že ich príslušníci žijú na úrovni pravekých ľudí, nepoužívajú kovy, žijú v rodovom zriadení a živia sa ako lovci a zberači.

Referencie
----------

1. ↑  ZIMMER, Katarina. *Why the Amazon doesn’t really produce 20% of the world’s oxygen* [online]. nationalgeographic.com, 2019-08-28, [cit. 2023-12-31]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dažďový les**
Súradnice: 48°09′09″S 17°08′16″V﻿ / ﻿48,152448°S 17,137744°V﻿ / 48.152448; 17.137744

Pôvodné sídlo na Miletičovej 19 v Bratislave
**Slovenská správa ciest** (skrátene *SSC*) je samostatná rozpočtová organizácia zriadená 1. januára 1996 Ministerstvom dopravy, pôšt a telekomunikácií Slovenskej republiky, ktorá vykonáva správu ciest I. triedy a súvisiacich pozemkov vo vlastníctve Slovenskej republiky vrátane investorskej činnosti pre cesty I. triedy a pre diaľnice, rýchlostné cesty, cesty I. II. a III. triedy (podľa cestného zákona označené ako „cestné komunikácie") tieto činnosti:

* dopravné plánovanie a dopravné inžinierstvo,
* centrálnu technickú evidenciu cestných komunikácií,
* výkon špecializovaných systémov (systém hospodárenia s vozovkami, systém hospodárenia s mostami, návrh a posúdenie trás nadmerných a nadrozmerných nákladov),
* technický rozvoj, vrátane súvisiacej koncepčnej, koordinačnej a metodickej činnosti.

Sídlila v Bratislave vo vlastnej budove na Miletičovej ulici č. 19. Od 1.6.2023 sídli v prenajatých priestoroch na Dúbravskej ceste č. 3. Svoju činnosť vykoná aj prostredníctvom štyroch dislokovaných organizačných jednotiek nazvaných **Investičná výstavba a správa ciest** (skrátene *IVSC*) v štyroch mestách: Bratislave, Žiline, Banskej Bystrici a Košiciach.

Generálnym riaditeľom SSC je v súčasnosti Ing. Ivan Rybárik.

História
--------

Slovenská správa ciest vznikla zlúčením viacerých organizácií a inštitúcií pôsobiacich v oblasti investičnej výstavby a správy ciest. V roku 1995 vznikla Slovenská správa ciest z bývalého Riaditeľstva diaľnic, ku ktorej boli v roku 1996 pričlenené bývalé Okresné správy ciest, Cestné investorské útvary a Ústav cestného hospodárstva a dopravy. 

Tieto fúzie sa odrazili aj na dlhé roky vo vnútornej štruktúre SSC a spôsobe jej fungovania. Agenda výstavby a správy diaľnic bola oddelená od výstavby a správy ciest. Z Riaditeľstva diaľnic vznikli odbor prípravy a výstavby diaľnic a odbor správy a prevádzky diaľnic, pod ktorý spadalo vtedajších šesť stredísk správy a údržby diaľnic (SSÚD). Bývalé krajské cestné investorské útvary sa transformovali na investorské útvary pod metodickým riadením odboru investícií ciest a bývalých 36 okresných správ ciest prešlo pod metodické riadenie nového odboru správy a prevádzky ciest. Pracovníci bývalého Ústavu cestného hospodárstva a dopravy sa začlenili do SSC ako úsek dopravného plánovania a rozvoja a útvar cestnej databanky.

V roku 2004 boli cesty II. a III. triedy delimitované na samosprávne kraje, vrátane majetku stredísk správy a údržby ciest.

V roku 2005 vznikla Národná diaľničná spoločnosť, na ktorú štát previedol diaľnice a rýchlostné cesty a z SSC majetok stredísk správy a údržby diaľnic a rýchlostných ciest.

Referencie
----------

1. ↑
**Tepelný izolant** je látka, ktorá vedie zle (alebo vôbec) teplo, tzn. má nízku tepelnú vodivosť.

Veličina, ktorá umožňuje porovnanie látok podľa tepelnej vodivosti, sa nazýva súčiniteľ tepelnej vodivosti. Tepelné izolanty majú súčiniteľ tepelnej vodivosti nízky.

Opakom tepelného izolantu je tepelný vodič.

Príklad tepelného izolantu
--------------------------

Najlepšími tepelnými izolantami sú plyny a kvapaliny, ktoré rýchlejšie ako vedením prenášajú teplo prúdením.

Z pevných látok sú dobrými tepelnými izolantami predovšetkým látky, ktoré obsahujú veľa plynu (vzduchu), napr. sklenená vata, perie, srsť, sklo, drevo, penový polystyrén, a pod. V stavebníctve sa pre lepšiu tepelnú izoláciu používajú tehly s dutinami. Z látok neobsahujúcich plyny sú dobrými tepelnými izolantami napr. plasty, alebo bakelit.

Využitie
--------

Tepelné izolanty sa využívajú všade tam, kde je potrebné zabrániť predávaniu tepla (úniku tepla) - zateplenie fasád domov, potrubí a pod. alebo v prípade, kedy treba zabrániť ohrevu materiálu (drevené držadlá kuchynského riadu a pod.).

Typickým príkladom je zimné oblečenie, ktoré izoluje teplo vďaka vzduchu, ktorý je uzatvorený medzi vláknami vlneného svetra, na podobnom princípe fungujú duté vlákna, alebo perie.

Pozri aj
--------

* Vedenie tepla
* Tepelná obezita
* Tepelný vodič
* Izolant
* Stavebné izolácie
**Jaroslav Slávik** alebo **Jaro Slávik** (\* 9. júl 1974 - 3. marec 2024, Bratislava) je slovenský hudobný producent, scenárista. Vo veku nedožitých 50 rokov navždy opustil svojích blízkych, pán Jaroslav Slávik, naposledy bytom v Handlovej, ulica 29. Augusta. Posledná rozlučka so zosnulým pánom Jaroslavom Slávikom bude dňa 7.4.2024 na cintoríne v Handlovej.

† 49 rokov

V posledných rokoch je známy ako porotca v relácii *Česko Slovensko má talent* vysielanej televíznymi stanicami Prima family a TV JOJ. Funkciu porotcu zastáva od začiatku súťaže v roku 2010 na odporučenie režiséra Jeffa Minaříka. Je jediným porotcom, ktorý je v súťaži od začiatku.

V roku 1996 sa stal najmladším výkonným riaditeľom gramofónovej spoločnosti EMI na Slovensku.

V júni 2012 vzbudila mediálny rozruch skutočnosť, že vo veku 18 rokov nakrútil dva pornografické filmy s gay tematikou.

Referencie
----------

1. ↑   *Porotce Slávik, bývalý pankáč: Já že jsem arogantní?* [online]. Týden.cz, 22.9.2010, [cit. 2016-10-12]. Dostupné online.
2. ↑   Známeho porotcu dobehla minulosť: Jaro Slávik účinkoval v gay-porne. *Pravda* (Bratislava: Perex), 2012-06-15. Dostupné online [cit. 2020-11-23]. ISSN 1336-197X.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jaroslav Slávik (producent)**

Externé odkazy
--------------

* Profil na webe show Česko Slovensko má talent

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jaro Slávik na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * ISNI: 0000000131346643
* NK ČR: xx0144609
* SNK: 164235
* VIAF: 220587594
Súradnice: 48°09′19″S 17°06′20″V﻿ / ﻿48,155244°S 17,105467°V﻿ / 48.155244; 17.105467

**Paluďaiho palác** alebo **Paluďaiho dom** (staršie *Palugyayov palác, Palugyaiho dom*) je novorenesančný palác na Pražskej ulici 1 v Bratislave.
V Bratislave sa nachádza ešte ďalší palác s rovnakým menom Paluďaiho palác na Hlavnom námestí.

Charakteristika
---------------

Palác aj s vínnymi pivnicami dal ako prevádzkovú budovu postaviť vinár a podnikateľ Jakub von Palugyay (tiež Palúdzky). Palác bol postavený podľa projektu Ignáca Feiglera ml. v rokoch 1873 – 1879. Celý komplex sa do roku 1918 ďalej rozširoval. V komplexe sa vyrábalo ocenené víno značky *Château Palugyay* (po slovensky: *Paluďaiov zámok*), názov, ktorý neskôr prešiel i na budovu. V roku 2002 bol zrekonštruovaný a využíva ho Ministerstvo zahraničných vecí Slovenskej republiky.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Paluďaiho palác (Pražská)**

Zdroj
-----

* Register NKP
Súradnice: Hviezdna mapa 06h 39m 10s; 08° 44′ 40″

**Hubblova premenná hmlovina** alebo **NGC 2261** je reflexná hmlovina v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 26. decembra 1783.

Nachádza sa v blízkosti premennej hviezdy R Monocerotis. Táto hviezda má značne premenné spektrum a vysiela intenzívny hviezdny vietor. Je to prahviezda (protohviezda) typu T Tauri. R Monocerotis sa nachádza vo vnútri prachového oblaku, ktorý je dvakrát väčší než naša planetárna sústava. Je možné, že z tohto oblaku sa v budúcnosti planetárny systém vyvinie. Hviezda aj okolitá hmlovina menia svoju jasnosť, avšak nezávisle od seba. Príčina týchto zmien dodnes nie je jasná. Jedným z vysvetlení je, že medzi osvetľujúcou hviezdou a hmlovinou sa nachádzajú husté nepriehľadné oblaky prachu. Rádiové pozorovania objavili súvislosť hviezdy aj hmloviny s obrím molekulárnym mrakom.

Hubblova premenná hmlovina je vejárovitá reflexná hmlovina osvetľovaná hviezdou R Monocerotis, ktorá spôsobuje, že tvar a jas hmloviny sa menia v priebehu niekoľkých týždňov. Je pomenovaná podľa astronóma Edwina Hubblea, ktorý sa pred vyše sto rokmi zaoberal jej nezvyčajnou premennosťou.

  

*… | NGC 2260 | **Hubblova premenná hmlovina** | NGC 2262 | …*

Zdroj
-----

* PLAUCHOVÁ, Jana. *Súhvezdia od Andromedy po Žirafu*. Redakcia Eduard Koči; ilustrácie Peter Zimnikoval; Beata Zimnikovalová, Michal Mojžiš, Tibor Krátky. prvé vyd. Hurbanovo : Slovenská ústredná hvezdáreň Hurbanovo, 2023. 592 s. ISBN 978-80-89998-357. Kapitola Jednorožec, s. 434.

Pozri aj
--------

* Zoznam NGC objektov

| * z
* d
* u
Objekty Caldwellovho katalógu |
| --- |
| Zoznam | 
* C1
* C2
* C3
* C4
* C5
* C6
* C7
* C8
* C9
* C10
* C11
* C12
* C13
* C14
* C15
* C16
* C17
* C18
* C19
* C20
* C21
* C22
* C23
* C24
* C25
* C26
* C27
* C28
* C29
* C30
* C31
* C32
* C33
* C34
* C35
* C36
* C37
* C38
* C39
* C40
* C41
* C42
* C43
* C44
* C45
* C46
* C47
* C48
* C49
* C50
* C51
* C52
* C53
* C54
* C55
* C56
* C57
* C58
* C59
* C60
* C61
* C62
* C63
* C64
* C65
* C66
* C67
* C68
* C69
* C70
* C71
* C72
* C73
* C74
* C75
* C76
* C77
* C78
* C79
* C80
* C81
* C82
* C83
* C84
* C85
* C86
* C87
* C88
* C89
* C90
* C91
* C92
* C93
* C94
* C95
* C96
* C97
* C98
* C99
* C100
* C101
* C102
* C103
* C104
* C105
* C106
* C107
* C108
* C109

 |
| Pozri tiež | 
* Messierov katalóg
* Nový všeobecný katalóg
* Index Catalogue

 |
| 
* Caldwellov katalóg
* Galaxia
* Hmlovina
* Hviezdokopa
* Súhvezdie

 |
Svetové dedičstvo UNESCOSvetové dedičstvo UNESCO

**Arequipa** je druhé najväčšie mesto v Peru a stredisko departementu Arequipa, sídlo Ústavného súdu a "hlavné mesto justície" Peru známa tiež ako "Biele mesto" (*la Ciudad Blanca*). Leží na juhu krajiny (približne 1 000 km od Limy) na úbočí Ánd v nadmorskej výške okolo 2 300 m. Mestom preteká rieka Chili. V roku 2013 tu žilo 852 807 obyvateľov. Nad Arequipou sa týči činná sopka Misti a ľadovec Chachani.

Dejiny
------

Mesto založil 15. augusta 1540 pod názvom *Villa Hermosa de Nuestra Señora de la Asunto* conquistador Francisco Pizarro a 22. septembra 1541 španielsky kráľ Karol V. nariadil, aby sa mesto volalo *Ciudad de Arequipa*. Názov je hispanizovanou podobou pôvodného názvu údolia, zrejme kečujského. V období miestokráľovstva Peru sa mesto vyznačovalo značkou oddanosťou španielskej Korune, za čo si vyslúžilo tituly ako "mesto veľmi vznešené a verné" (*Muy Noble y Muy Leal*).

Po vyhlásení republiky na začiatku 19. storočia sa Arequipa naopak stala ohniskom ľudových a demokratizačných povstaní. Súčasne bola kolískou mnohých slávnych Peruáncov, v roku 1936 sa tu narodil spisovateľ Mario Vargas Llosa. V meste dnes pôsobí na 15 univerzít, len jedna je však verejná, ostatné súkromné.  

Historické centrum bolo v roku 2000 zapísané na zoznam Svetového dedičstva UNESCO. Medzi najcennejšie pamiatky patrí kláštor sv. Kataríny.

Arequipa je tiež obchodným a industriálnym centrom peruánskeho juhu; funguje tu najmä textilný priemysel. Z obchodného hľadiska je významná blízkosť hraníc Bolívie a Čile. Železnica z prístavu Mollendo cez Arequipa na náhornú plošinu pri jazere Titicaca, postavená už v 70. rokoch 19. storočia, je využívaná skôr okrajovo.

Partnerské mestá
----------------

* Biella, Taliansko
* Charlotte, Severná Karolína, USA
* Maui County, Havaj, USA

Fotogaléria
-----------

* Plaza de ArmasPlaza de Armas
* KatedrálaKatedrála
* Jedna z ulícJedna z ulíc

Referencie
----------

1. ↑  Diario Oficial El Peruano. Sistema de Información jurídica. 2010, 13, s. 96

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Arequipa**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka Archivované 2021-05-13 na Wayback Machine
* Dobrodruh.sk

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Arequipa na českej Wikipédii.*

  


| * z
* d
* u
Peruánske pamiatky na zozname svetového dedičstva UNESCO |
| --- |
| 
* Cusco
* Machu Picchu
* Chavín de Huántar
* Národný park Huascarán
* Archeologické nálezisko Chan Chan
* Národný park Manu
* Národný park Río Abiseo
* Geoglyfy na planine Nasca a Pampas de Jumana
* Arequipa
* Posvätné mesto Caral
* Qhapaq Ñan
* Archeo-astronomický komplex Chankillo

 | Peru |
Sklokeramická varná platňa
Plynový sporák
Sporák na uhlie
**Sporák**, celým názvom **kuchynský sporák** je kuchynské zariadenie určené k tepelnej úprave jedál. Pracuje na báze premeny energie (elektrickej alebo chemickej) na teplo, ktoré tak pôsobí na pripravované jedlo. Sporák má **varnú plochu** (na varenie, vyprážanie atď.) a rúru na pečenie, poprípade kombinovanú s grilom a/alebo s mikrovlnnou rúrou. 

V industrializovanom svete prevzala pec miesto otvoreného ohňa a rôznych nádob na oheň. Slúži tiež ako zdroj účinného a spoľahlivého tepla. Pec určená na prípravu jedál (kuchynská pec) získala názov sporák. S rozvojom ústredného kúrenia sporák stratil účel použitia pre vyhrievanie a tak mu zostala iba úloha prípravy jedál.

Moderné kuchynské sporáky majú varnú plochu (dosku) a rúru na pečenie. Varná plocha obsahuje horáky (pri plynových verziách) alebo platne alebo iné vymedzené plochy (pri elektrických verziách). Volne stojace sporáky majú varnú plochu pohromade, pri vstavaných sú samostatne a preto býva varná platňa zabudovaná v kuchynskej linke, pokým rúra môže byť vstavaná na inom mieste (nie nutne pod platňou).

Vývoj dizajnu
-------------

Stále sa vyrába mnoho tradičných sporákov, ktoré spaľujú drevo alebo iné tuhé palivá. Vzhľad a funkcie môžu byť veľmi podobné pôvodným sporákom, ale spôsob akým sa palivo spaľuje sa vyvíjal. Mnoho takých sporákov má vzadu umiestnený ohrievač vody.

Indukčný varič
--------------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Indukčný varič*
Namiesto priameho zahrievania hrnca alebo inej nádoby sa využíva elektromagnetická indukcia. Indukčný varič takto produkuje teplo priamo v nádobe. Povrch sporáku sa tak zbytočne nezahrieva a účinnosť je vyššia.

Mikrovlnná rúra
---------------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mikrovlnná rúra*
Mikrovlnné rúry využívajú mikrovlnné žiarenie (produkované magnetrónom) na ohrev celého objemu jedla.

Pozri aj
--------

* Slnečný varič
* Tlakový hrniec

Referencie
----------

1. ↑  Montagne, Prosper *New Larousse Gastronomique* Hamlin Publishing Group 1977 268,901 Quoting Eugène Viollet-le-Duc re: cooking in the middle ages "The division of stoves into several compartments as in our day was seldom seen. The dishes were cooked on the fire itself, and these fierce fires did not allow for dishes which required constant stirring, or to be made in frying pans".
2. ↑  Cookers with Boilers
Vinea
**Vinea** je značka sýteného nealkoholického nápoja vyrábaného z hroznového muštu. Je svetložltej alebo červenej farby a má muškátovú arómu. Vineu miešali kolektív slovenských vinárskych odborníkov na čele s doc. Ing. Jánom Farkašom v roku 1973. Vychádzali, podobne ako aj producenti maďarskej Márky tiež z roku 1973, zo základného hroznového nápoja už rozšíreného v tejto oblasti, z Traubisody, vytvorenej rakúskym enológom Lenzom Moserom. Výroba nealkoholických hroznových muštov a sód existovala už v 19. stor. Vinea sa vyrába od roku 1974. V minulosti Vineu vyrábali dva závody - Malokarpatský vinársky podnik, a.s. Pezinok (ďalej len MVP) a Víno Nitra, a.s. 

Po spore o ochrannú známku sa jediným výrobcom stal MVP, neskôr Vitis Pezinok, s.r.o. Počnúc 31. januárom 2008 sa vlastníkom ochrannej známky Vinea stala firma Kofola, a.s. Rajecká Lesná. 

Vinea získala celý rad domácich aj medzinárodných ocenení a v osemdesiatych rokoch 20. storočia sa vďaka nadmernému exportu do USA stala na Slovensku nedostatkovým tovarom. V súčasnosti sa vyrába vo viacerých variantoch, okrem sýtenej aj v nesýtenej verzii, v balení PET 1,5 l a 0,5 l, alebo v sklenenej fľaši 0,25 l.

Od 29. júna 2011 je Vinea k dispozícii aj v ružovom variante Vinea rosé.

Externé odkazy
--------------

* oficiálna stránka Vinea
* Kofola, vinea, horalka, jar a ďalší, čo prežili
**Prokop pérový**, nazývaný Veľký (\* asi 1380 - † 30. máj 1434, Lipany, Česko) bol český husitský radikálny kňaz, politik a vojvodca, ktorý po smrti Jána Žižku viedol husitské poľné vojská.

Životopis
---------

Pochádzal zo staromestského mešťanského prostredia. Jeho matka skoro ovdovela a chlapca adoptoval jeho strýko pán Jan de Aquis alebo Jan z Cách, jeden z najbohatších patricijov v českej metropole a majiteľ hradu Jenštejn v rokoch 1408–1414, kde mladý chlapec prežil svoje detstvo.

Zámožný pán Ján poskytol synovcovi vynikajúce vzdelanie, a možno ešte viac urobil pre neho tým, že ho niekoľkokrát vzal so sebou na obchodné cesty. Mladík tak poznal kus sveta. Dostal sa do Francúzska, Španielska, Talianska, dokonca vraj až k božiemu hrobu do Jeruzalema. Univerzitné štúdiá a vysvätenie na kňaza rovnako ako rodové zväzky mu zaisťovali sľubnú dráhu. Bol pri zrode husitskej revolúcie v Prahe, spoločne s Žižkom odišiel do Plzne a potom do vznikajúceho Tábora. Patril od počiatku k stúpencom radikálneho smeru, dokonca bol obviňovaný z pikartstva, ale na sklonku roku 1420 sa s pikartmi rozišiel a od tej doby zastával umiernenejšiu táborskú líniu.

Od roku 1426 sa stal vedúcim politikom táborskej strany a duchovným vodcom táborskej poľnej obce. V spolupráci so sirotským a pražským zväzom sa mu podarilo dostať väčšinu Čiech pod husitskú kontrolu. Kombináciou diplomatického a vojenského nátlaku (úspešné výpravy do Uhorska, nemeckých a rakúskych oblastí, Sliezska a Lužicka) sa snažil prinútiť západných kresťanov k jednaniu o husitskom programe. V januári až apríli 1433 stál na čele husitskej delegácie na bazilejskom koncile, v septembri roku 1433 bol odvolaný z vedenia táborskej poľnej obce, na jar 1434 sa vrátil do funkcie. Zahynul v bitke pri Lipanoch 30. mája 1434 na strane husitských radikálov.

Význam
------

Bol síce výborným vojvodcom, sám ale zdôrazňoval, že ako kňaz nikdy vlastnou rukou nezabil človeka. Nenosil zbrane a nikdy osobne nebojoval, iba velil. Od ostatných táborských kazateľov, ktorí v snahe podobať sa prvým apoštolom nosili brady, sa líšil tým, že sa holil – odtiaľ prezývka Holý.

Prokop stál na čele husitských húfov nie ako vrchný hajtman, ale vo funkcií voleného „správcu" či „veliteľa" vojsk. Osobne bol považovaný za neporaziteľného, v priebehu svojho života osobne utrpel iba jednu vážnu porážku – v bitke pri Lipanoch, kde padol.

Prokopovi Holému sa podarilo vytvoriť z táborského a sirotského bratstva jednotnú silu, s ktorou prešiel do protiútoku. Jeho tzv. spanilé jazdy mali pre vývoj husitstva veľký význam. Predovšetkým preniesli vojnu mimo územia vlastných Čiech, a zamedzili tak ich plieneniu, ďalej propagovali husitské myšlienky v cudzích zemiach, ktorých obyvatelia mali o hnutí často veľmi skreslené predstavy, ale boli aj zdrojom koristi, ktorá slúžila na materiálne zaistenie vojakov.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Prokop Holý**

Autoritné údaje: * abART: 56393
* GND: 121000699
* ISNI: 000000009044158X
* LCCN: n91073912
* NK ČR: jn20000728531
* VIAF: 292928002
* WorldCat: lccn-n91073912
Horné jazero so sekvojami
**Bois de Boulogne** [buad-buloň] alebo **Boulonský les(ík)** (-teda bez g; zriedkavo: *Buloňský les(ík), Boulogneský les(ík)*) je park, ktorý sa nachádza pozdĺž západného okraja 16. obvodu v Paríži, blízko predmestia *Boulogne-Billancourt*.

Bois de Boulogne má rozlohu 845,9 ha, čím je menší ako Monsanto Park v Lisabone, ale 2,5-krát väčší ako Central Park v New Yorku a 3,3-krát väčší ako Hyde Park v Londýne.

V severnej časti lesa sa nachádza *Jardin d'Acclimatation*, druh zábavného parku so zverincom a inými atrakciami.

Dejiny
------

Bois de Boulogne
Bois de Boulogne je pozostatok dubového lesa v obci Rouvray, kde bol prvý raz spomenutý v roku 717 v listine mestských práv pre Compiègne. Childerich II. dal územie mocnému opátstvu Saint-Denis, ktoré založilo veľa kláštorov. Filip II. August kúpil späť hlavnú časť lesa od mníchov zo St.-Denis na vytvorenie kráľovského poľovníckeho revíru na kráľovskej pôde. V roku 1256 Izabela, sestra Ľudovíta IX. založila počas Storočnej vojny Longchamp , les sa stal obľúbeným miestečkom pre zlodejov; v rokoch 1416-17 vojská burgundského vojvodu podpálili časť Rouvroyského lesa. Nehnuteľnosť za vlády Ľudovíta XI. teraz nazývaná Bois de Boulogne, bola opäť zalesnená a boli cez ňu postavené dve nové cesty.

Interiér Jardin d'Acclimatation
Neskôr František I. postavil *Château de Madrid* (Madridský zámok) - dokončený bol v roku 1526 a les sa stal miestom slávností. Lovecký revír bol ohradený múrom s ôsmimi bránami za Henricha II. a Henricha III. Henrich IV. dal vysadiť 15 000 morušových stromov s nádejou povzbudenia miestneho hodvábneho priemyslu. Jeho zavrhovaná manželka Margaréta z Valois sa uchýlila do svojho útočiska v *Château de la Muette* v lese.

V novembri 1783 z areálu Château de la Muette prvýkrát vzlietli Pilâtre de Rozier a Markíz z Arlandes v teplovzdušnom balóne postavenom bratmi Montgolfierovcami. 

Édouard Manet: Preteky v Boulognskom lese (1864)
Miesto bolo premenené na park Napoleonom III. v roku 1852; v nasledujúcich rokoch bol neformálne sadovo upravený s otvorenými trávnikmi a hrabovými, bukovými, lipovými, cédrovými, gaštanovými a brestovými lesmi a trvalými exotickými druhmi ako sú sekvoje. Vo všetkých oficiálnych alejách, s výnimkou alejí *Allée Reine Marguerite* a *Allée Longchamp*, boli vytvorené serpentíny: 35 kilometrov chodníkov, 8 kilometrov cyklistických chodníkov a 29 kilometrov pretekárskej plochy. Vrchné a spodné jazerá, spojené vodopádmi, boli umelo vytvorené; vybagrovaná zemina bola použitá na tvorbu *Butte Mortemart* ("vŕšok Mortemart"). Medzi rokmi 1855 a 1858 bol postavený *Hippodrome de Longchamp* (Longchampský hipodróm) na planine rovnakého mena.

Bois de Boulogne bol oficiálne pripojený k mestu Paríž v roku 1929 a bol začlenený do 16. obvodu (ako Vincenneský les, ktorý sa však nepovažuje sa súčasť vlastného Paríža, pretože sa skladá iba z verejných pozemkov bez obyvateľov).

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Bois de Boulogne**.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Francúzsky portál |
Predstavenie *Nabucco* naštudované Sliezskou Národnou Operou v Eberswalde v auguste 2004
***Nabucco*** (skratka od *Nabucodonorosantonosor*) je talianska opera v štyroch dejstvách, ktorú skomponoval v roku 1841 Giuseppe Verdi na libreto od Temistocle Solera.
Libreto vychádza z biblického príbehu o zajatí Židov, napokon vypovedaných zo svojej vlasti babylonským kráľom Nabuccom. Tieto udalosti sú použité ako podklad pre romantickú zápletku a politické sprisahanie v opere.

Najznámejším číslom z opery je ária *Va, pensiero, sull'ali dorate* (Leť, myšlienka, na zlatých krídlach) „Zboru hebrejských otrokov" z 3. dejstva opery. Dôkaz, že ária sa stala notoricky známou a slávnou už od začiatku dokladá fakt, že ju pri Verdiho pohrebe začal dav spontánne spievať.

Pod pôvodným názvom *Nabucodononorosantosor* bola opera prvýkrát uvedená v Milánskej La Scale 9. marca 1842. Sopranistka Giuseppina Strepponi, spievajúca na premiére pojmu Abigaille, sa neskôr stala Verdiho manželkou.

Nabucco je opera, ktorú Verdi skomponoval takmer proti svojej vôli po dvoch predchádzajúcich neúspešných operách, ale ktorá mu napokon vybudovala povesť ako seriózneho skladateľa. Podľa neho *"je to opera, s ktorou moja umelecká kariéra naozaj začala. A keď som pri jej tvorbe veľmi bojoval, je isté, že sa Nabucco narodil pod šťastnou hviezdou."* 

Náročná sopránová úloha Abigail bola často spojená s (profesionálnym) pádom speváčky, ktorá ju spievala. Elena Souliotisová a Anita Cerquetti ju spievali nepripravené, pričom vysoká a ťažká textúra (tel. tessitura) im pravdepodobne poškodila hlasy. Maria Callasová spievala túto úlohu iba trikrát, na nahrávke sa zachovalo len jediné predstavenie z roku 1949.
Leontyne Price a Joan Sutherlandová spievať Abigail úplne odmietli.

V apríli 2013 Royal Opera House v Londýne uviedla predstavenie s Plácidom Domingom, ktoré bolo naživo prenášané a premietané v mnohých kinách po celom svete.

Referencie
----------

1. ↑  Phillips-Matz 1993, str.765
2. ↑  Verdi, "An Autobiographical Sketch" 1879 in *Werfel and Stefan* 1973, pp. 87–92
3. ↑   Archivované 2013-05-05 na Archive.today Predstavenie Nabucco vysielané naživo 29. apríla 2013 na [cinema.roh.org.uk]

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Nabucco na anglickej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Opery od Giuseppe Verdiho |
| --- |
|  | 
Nabucco (1842)  · 
Macbeth (1847)  · 
Rigoletto (1851)  · 
Trubadúr (1853)  · 
La traviata (1853)  · 
Sicílske nešpory (1855)  · 
Simon Boccanegra (1857)  · 
Maškarný bál (1859)  · 
Sila osudu (1862)  · 
Don Carlos (1867)  · 
Aida (1871)  · 
Othello (1887)  · 
Falstaff (1893)  · 
 |  |
Zvyšky lesnej vegetácie západnej časti bývalého lesa
**Kráľovský les** (nem. *Königswald* alebo *Königs Waldung*; iné názvy: **Baumwald**, **Baurvaldov háj**, **Panholský háj**, **Pan-Vald**, **Bahnwald**) bol dubový les nachádzajúci sa medzi Kučišdorfom (neskôr Veľké Tŕnie, v súčasnosti Vinosady) a Panholcom

História
--------

Existenciu Kráľovského lesa dokumentuje presnejšie doklad z roku 1615, keď kráľ Matej II. potvrdil a vydal listinu palatína Juraja Thurzu, v ktorej sa určili chotárne hranice mestečka Pezinka a Pezinského zámku, kde je spomínaný „…istý náš hájený les" (od quandam syluam nostram prohibiticiam), „ktorý oddeľuje klčoviská na území pezinských mešťanov … oproti obci Veľké Tŕnie" (Vinosady). Opis zodpovedá rekonštruovanej lokalizácii Kráľovského lesa. V roku 1747 mal les rozlohu 207 ha.

V roku 1937 mal len 88 ha a v roku 1956 už len 53 ha. V priebehu 2. polovice 20. storočia takmer úplne zanikol.

Súčasný stav
------------

V súčasnosti je možné vidieť už len pozostatky vegetácie lesa, ktoré tvoria kroviny a stromy vytvárajúce obrysy bývalého lesa. Tieto zvyškové líniové plochy majú rozlohu len od 0,5 do 0,8 ha.

Literatúra
----------

* RUŽIČKOVÁ, Jana. *Využitie metód hodnotenia fragmentácie a izolácie v krajinnej ekológii a ekosozológii*. In: Nové trendy v krajinnej ekológii. Zborník z konferencie s medzinárodnou účasťou. Bratislava : UK, 2003. S. 201-203. ISBN 80-223-1876-0

Zdroj
-----

* Kráľovský les na stránke obce Vinosady Archivované 2021-01-23 na Wayback Machine
**Vladimír Voštinár** (\* 11. február 1964, Trnava) je slovenský moderátor.

Životopis
---------

Narodil sa 11. februára 1964 v Trnave. Ako päťročný začal pretekať v plávaní prvú Československú ligu, za klub Vysoké školy Trnava. Má poľnohospodárske vzdelanie. V roku 1993 úspešne prešiel konkurzom na moderátora v Rádiu T v Trnave, kde pracoval do roku 1995. Tam zo začiatku hlásil naživo iba čas. Zároveň pracoval ako zootechnik v JRD Mier Cífer. Dojil tam kravy najmenej štrnásť mesiacov. Za peniaze zarobené na stáži v Dánsku (prežil tam aj Vianoce) si otvoril v Trnave stánok a získal vo Fun Rádia prezývku *Trnavský párek.* Vo Fun Rádiu moderoval od 1995 do roku 2000 a v tej dobe začal moderovať v STV aj televízne súťažné relácie - *Tipos Bingo*, *Labyrint* a *Všetko, alebo nič*. Od roku 2000 pracoval v Rádiu Twist, terajšom Rádio Viva. Na obrazovkách TV JOJ moderoval reláciu *Inkognito*, reality šou *Miliónový tanec* a veľký vedomostný test *IQ Test Národa 2003*, s Katarínou Brychtovou moderoval Štúdio JOJ ale aj relácie *Bordelári*, *Vojna slov* a *Riskni milión*. Momentálne je tvárou relácií *Nové bývanie* a s Lenkou Čvirikovou-Hriadelovou moderoval netradičné preteky vo varení na TV JOJ *Varí Vám to*. Stále moderuje reláciu *Inkognito.* Zvíťazil v adrenalínovej súťaži nakrúcanej vo vojenskom výcvikovom priestore Lešť, *Nebezpečná misia 2009*, za ktorú dostal pamätnú plaketu od ministra obrany SR. Objavil sa aj v scénke skrytej kamery "Čo dokáže ulica 1997" a bol nominovaný na cenu OTO 2008 v kategórii moderátor zábavných programov. Má rád silný hovädzí vývar.

Okrem rádia či televízie je ho možné vidieť v úlohe moderátora na plesoch, firemných akciách, spoločenských a kultúrnych podujatiach.

Vlastní areál *Oliwa*, v lesnom prostredí Strážovských vrchov, v ktorom organizuje detské letné tábory.

Od roku 1988 je ženatý s manželkou Klaudiou, s ktorou majú spolu dve deti. Spolu s rodinou sa v roku 2007 definitívne presťahoval z Trnavy do Bratislavy. Vlado má tiež nemanželskú dcéru, s vtedajšou priateľkou Danielou. Medzi jeho veľké záľuby patrí lyžovanie a potápanie.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4   *Za všetko môže Trnava, priznáva moderátor Vlado Voštinár | Novinky z radnice* [online]. nzr.trnava.sk, [cit. 2023-07-03]. Dostupné online. Archivované 2023-07-03 z originálu.
2. 1 2 3   *FUNRADIO30 | "Z chlapca z JRD Cífer až do prvej moderátorskej ligy." Vlado Voštinár hosťom u Adely a Sajfu* [online]. Fun Radio, 2020-04-24, [cit. 2023-07-03]. Dostupné online.
3. 1 2  ALBERTA. *Vladimír Voštinár - životopis* [online]. OSOBNOSTI.cz (tiscali.cz), [cit. 2023-07-03]. Dostupné online. (po česky)
4. 1 2 3   *Vlado Voštinár* [online]. csfd.sk, [cit. 2023-07-03]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

Vladimír Voštinár v Česko-Slovenskej filmovej databáze
Porovnanie tvaru plameňa sviečky, vľavo na Zemi, vpravo v mikrogravitácii
**Mikrogravitácia** (z gréckeho *mikros* = malý) je malá až zanedbateľná gravitácia. Niekedy sa stotožňuje s bezváhovým stavom. Obvykle sa pod pojmom mikrogravitácia rozumie zrýchlenie od približne 0,01 g až po niekoľko milióntin g. Normálne priemerné gravitačné zrýchlenie na Zemi je približne 9,8 m/s2, čiže 1 g.

Mikrogravitáciu v okolí Zeme je možné dosiahnuť pomocou voľného pádu. Keby teleso voľne padalo na Zem v prostredí bez atmosféry, počas pádu by sa nachádzalo v dokonalom bezváhovom stave. Nakoľko Zem obklopuje atmosféra, ktorá kladie každému padajúcemu telesu odpor, v skutočnosti sa teleso padajúce voľným pádom môže nachádzať len v stave mikrogravitácie. V zemskej atmosfére sa mikrogravitácia môže dosiahnuť napríklad na palube lietadla lietajúceho po balistickej dráhe. Takto dosiahnutá mikrogravitácia je však pomerne veľká (okolo 0,01 g) a môže fungovať len veľmi krátky čas (cca 30 sekúnd, potom musí lietadlo opäť začať stúpať).
Najefektívnejšie z hľadiska výskumu mikrogravitácie je dosiahnuť mikrogravitáciu na palube nejakého telesa na obežnej dráhe okolo Zeme. Na tento účel boli vyvinuté orbitálne laboratóriá, napríklad Skylab, Saľut, Spacelab a Spacehab. Teleso obiehajúce okolo Zeme sa nachádza v stave tzv. **dynamickom stave beztiaže**. To znamená, že gravitačné a odstredivé sily sú vyrovnané. Dokonalý bezváhový stav však nie je možné v reáli dosiahnuť, pretože na vesmírnu loď alebo stanicu pôsobia rôzne ďalšie faktory – odpor atmosféry, jeho rotácia, manévrovanie, tlak slnečného žiarenia, pohyby posádky a nákladu. Namiesto bezváhového stavu je teda vesmírna loď alebo orbitálna stanica v stave mikrogravitácie.

V mikrogravitácii sa študujú vlastnosti látok, chemických, fyzikálnych a biologických procesov (napr. voda nadobúda v mikrogravitácii guľový tvar, takisto aj plameň), fyziológia človeka a vyrábajú sa látky, ktoré na povrchu Zeme nie je možné vyrobiť, napríklad väčšie a kvalitnejšie polovodičové kryštály.

Pozri aj
--------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Fyzikálny portálAstronomický portál |

* gravitácia
* tiaž
* beztiažový stav
* preťaženie
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Rodina* pozri *Rodina (rozlišovacia stránka)*.
Rodina
Väčšia rodina
**Rodina** je sociálna skupina (primárna skupina) tvorená aspoň jedným rodičom a dieťaťom. Je malou sociálnou skupinou, tvorenou jednotlivcami spätými manželstvom, pokrvným príbuzenstvom alebo adopciou. Členovia rodiny sa riadia ustálenými vzormi správania sa, každý člen rodiny plní určitú sociálnu úlohu. Rodina má reprodukčnú, výchovnú (je to výchovná inštitúcia), ekonomickú prípadne výrobnú (je ekonomickou inštitúciou), ochrannú, emocionálnu funkciu.

Rodina ako prostredie, s ktorým sme najviac spätí, nás výrazne ovplyvňuje a my ovplyvňujeme ju. Vytvára vlastné kultúrne prostredie, ktoré formuje osobnosť detí. Ale je aj obrazom doby a jej politických, sociálnych, ekonomických, kultúrnych, ekologických a iných podmienok a zásad. Rodina je prvá skupina, ktorej členom sa človek stáva hneď po svojom narodení. Rodine záleží na tom, aby správne plnila úlohy v oblasti socializácie svojich členov. Rodina odovzdáva kultúrne dedičstvo nasledujúcim pokoleniam. Rodina realizuje spoločenskú kontrolu nad svojimi príslušníkmi. Rodina zaisťuje rovnováhu medzi emocionálnymi potrebami svojich členov.

Rodina má reprodukčnú, výchovnú, ekonomickú prípadne výrobnú ochrannú, emocionálnu funkciu. Rodina ako prostredie, s ktorým sme najviac spätí, nás výrazne ovplyvňuje a my ovplyvňujeme ju. Vytvára vlastné kultúrne prostredie, ktoré formuje osobnosť detí. Ale je aj obrazom doby a jej politických, sociálnych, ekonomických, kultúrnych, ekologických a iných podmienok a zásad. Rodina je prvá skupina, ktorej členom sa človek stáva hneď po svojom narodení.

Rodine záleží na tom, aby správne plnila úlohy v oblasti socializácie svojich členov. Rodina odovzdáva kultúrne dedičstvo nasledujúcim pokoleniam. Rodina realizuje spoločenskú kontrolu nad svojimi príslušníkmi. Rodina zaisťuje rovnováhu medzi emocionálnymi potrebami svojich členov. Jeden príklad je napríklad rodina Haverlíkovcov.

Rodinní príslušníci
-------------------

* matka
* otec
* dieťa
* brat
* sestra
* stará mama
* starý otec
* náhradná rodina
* strýko
* stryná
* ujo
* teta
* bratranec
* sesternica
* svokor
* svokra
* tesť
* testiná
* rodokmeň
* svätá rodina
* rodinné spoločenstvo
* rodinné právo
* láska
* spoločnosť
* zoznam rodiny

Iné projekty
------------

WikicitátyCommons
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Rodina**
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Rodina**

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Elena Štefanovičová** (rodená **Elena Pauliny-Tóthová de Tőre et Tóthmegyer**) (\* 5. október 1862, Budapešť, Rakúske cisárstvo – † 15. marec 1950, Bratislava, Česko-Slovensko) bola slovenská národnokultúrna pracovníčka.

Životopis
---------

Narodila sa v rodine Viliama Pauliny-Tótha a jeho manželky Vilhelmíny Tóthovej a mala 7 súrodencov – napr. brata Žigmunda a sestry Vilmu (manželka Matúša Dulu) a Oľgu (manželka Štefana Hrušovského). Žila s rodičmi v Budíne, v Skalici, od roku 1867 v Martine. Navštevovala *súkromnú školu Ľ. Kuorkovej* v Martine, v roku 1873 *súkromnú školu K. Orfanidesa* v Banskej Bystrici, v rokoch 1877 – 1878 študovala v súkromnom dievčenskom výchovnom ústave v Spišských Vlachoch, neskôr navštevovala dievčenskú školu v Tešíne. Žila v Nitre a v Novom Meste nad Váhom, po vydaji za právnika a politika Miloša Štefanoviča žila od roku 1885 v Bratislave, kde viedla domácnosť, ktorá sa stala jedným z mála centier národného života v Bratislave. Od 1903 žila v Martine, po manželovej smrti sa vrátila späť do Bratislavy. V mladosti sa v Martine zapájala do národného a spoločenského života najmä ako ochotnícka herečka v Slovenskom spevokole. Bola manželovou oporou v národnej i politickej práci a angažovala sa v rozvíjaní spolupráce s rumunskými ženami, a taktiež pracovala aj v Živene. Po roku 1918 sa stala spoluvlastníčkou *Prvého hlavného skladu tabaku* v Bratislave.

Literatúra
----------

* ŠTEFANOVIČOVÁ, Elena. In:  *Lexikón slovenských žien*. Martin : Slovenská národná knižnica; Národný biografický ústav, 2003. 288 s. ISBN 80-89023-30-4. S. 239.
* *Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000*
* *Slovenský biografický slovník*

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
klasická biela ovčia koža s nízkou srsťou sa hodí pred krb alebo na zem vedľa postele. Vhodná je aj na spanie pod chrbát. Ovčia kožušina je luxusný moderný interiérový doplnok, ktorý v interiéri pôsobí nadčasovo. Je to prírodný produkt, ktorý zútulní každý príbytok. Po dlhom dni ovčej kožušina bude do pravé miesto pre odpočinok.ožušina je jednou z najstarších foriem odevu. Niektorí ju považujú za luxusnú a teplú, iní ju odmietajú kvôli morálnemu presvedčeniu. Termín kožušina sa často používa na označenie kabátov, šálov alebo akýchkoľvek teplých odevov vyrobených zo zvieracej srsti.

Zdroje kožušiny[upraviť | upraviť zdroj]
----------------------------------------

* Líška
* Králik
* Ondatra
* Norka
* Leopard
* Bobor
* Hranostaj
* Vydra
* Tulene
* Mačky
* Psy
* Kojoti
* Lemur

V Európe a Ázii sa kožušina z psov a mačiek predáva pod rôznymi názvami, aby sa zakryl pôvod. Napríklad psie kožušiny sa zvyknú označovať *Mongolský Vlk* .

V Spojených štátoch bol robený prieskum pri ktorom sa zistilo, že drvivá väčšina kožušín bola nesprávne označená. Zväčša sa to dialo preto, pretože kožušiny boli zo zvierat ktoré nie je legálne zabíjať.
Súradnice: 50°52′17″S 15°16′10″V﻿ / ﻿50,8713889°S 15,2694444°V﻿ / 50.8713889; 15.2694444

**Klínový vrch** je vrch v Libereckom kraji, v centrálnom hrebeni Jizerských hôr, zhruba 4 km severne od horskej chaty Smědava, 3 km východne od obce Bílý Potok a 2 km južne od Smrku, najvyššieho vrchu pohoria.

Na vrchole sa nachádza skalisko *Pytlácká skála*, na západnom úbočí sa týči skalná vyhliadka Paličník a na východnom úbočí, necelých 1,5 km od vrcholu, začína národná prírodná rezervácia Rašeliniště Jizery.

Prístup
-------

Na samotný vrchol nevedie žiadna turisticky značená cesta, ale obchádza ho modro značkovaný chodník vedúci od rázcestia značených ciest Předěl, okolo Paličníka a ďalej na rázcestie *Na Písčinách*, odkiaľ modrá značka pokračuje až na Smrk. Pri Paličníku odbočuje na vrchol asi pol kilometrový neznačkovaný chodník.

Pozri aj
--------

* Paličník
* Zelený kámen
* Pytlácké kameny
* Chata Smědava

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Klínový vrch na českej Wikipédii.*
Brigádny generál MUDr. **Roman Jantoš** (\* 19. apríl 1971, Ružomberok, Česko-Slovensko) je slovenský generál. V súčasnosti je od roku októbra 2020 veliteľom Veliteľstva vojenského zdravotníctva.

Život a vzdelanie
-----------------

Svoje lekárske vzdelanie začal na Vojenskej lekárskej akadémii J. E. Purkyňe v Hradci Králové, po rozpade Československa ho dokončil na Lekárskej fakulte Univerzity Pavla Jozefa Šafárika.

Vojenská kariéra
----------------

Od 10. júla 1995 bol lekár v špecializačnej príprave v Ústrednej vojenskej nemocnici SNP v Ružomberku. Následne pracoval od 1. augusta 1998 ako starší lekár a neskôr náčelník polikliniky Vojenskej akadémie Liptovský Mikuláš. K 1. máju 2008 sa stal riaditeľom odboru riadenia vojenského zdravotníctva Úradu hlavného lekára, od 1. septembra 2010 sa k tomu stal zástupcom Hlavného lekára OS SR. Od 1. júla 2013 bol zástupcom riaditeľa Ústrednej vojenskej nemocnice SNP v Ružomberku. Od 1. augusta 2014 bol zdravotnícky dôstojník špecialista na spojeneckom veliteľstve Joint Force Command a súčasne zdravotnícky poradca veliteľa (Spojenecké veliteľstvo Joint Logistics Support Group) v holandskom Brunssume. Od 1. augusta 2017 bol opäť riaditeľ odboru a zástupca Hlavného lekára OS SR. Od 1. mája 2019 bol opäť zástupca riaditeľa Ústrednej vojenskej nemocnice SNP. Od 15. októbra je hlavným lekárom Ozbrojených síl.

Vo výkone služby sa zúčastnil dvoch misií NATO (KFOR v Kosove 2002 – 2003 a ISAF v Afganistane 2005 – 2006).

### Veliteľstvo vojenského zdravotníctva a prvá generálska hodnosť

16. decembra 2020 vláda schválila vymenovanie do prvej generálskej hodnosti 5 plukovníkom, medzi nimi aj plk. Jantošovi. 28. januára 2021 ho na poste hlavného lekára Ozbrojených síl prezidentka Zuzana Čaputová vymenovala do prvej generálskej hodnosti, brigádny generál.

K 1. júlu 2022 vzniklo Veliteľstvo vojenského zdravotníctva a Jantoš sa stal jeho prvým veliteľom.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4   *Veliteľ - hlavný lekár OS SR* [online]. Ozbrojené sily SR, [cit. 2022-08-04]. Dostupné online.
2. ↑   Vláda schválila povýšenie a vymenovanie do. *Denník N* (Bratislava: N Press), 2020-12-16. Dostupné online [cit. 2020-12-18]. ISSN 1339-844X.
3. ↑   *Profesionálni vojaci si prevzali vymenovania a povýšenia do vyšších vojenských hodností* [online]. Bratislava: Ministerstvo obrany SR, [cit. 2021-01-28]. Dostupné online.
4. ↑   *Noví generáli OS SR* [online]. Ozbrojené sily SR, [cit. 2021-01-28]. Dostupné online.
5. 1 2  BELÁK, Boris, nrtm.. *Vznik Veliteľstva vojenského zdravotníctva* [online]. Ozbrojené sily SR, 2022-07-07, [cit. 2022-07-30]. Dostupné online.
6. ↑   *V Ružomberku vzniklo Veliteľstvo vojenského zdravotníctva* [online]. rkmagazin.sk, 2022-07-01, [cit. 2022-07-30]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Životopis Romana Jantoša