Súradnice: 1°J 78°Z﻿ / ﻿1°J 78°Z﻿ / -1; -78

**Ekvádor** (staršie názvy pozri nižšie), dlhý názov **Ekvádorská republika**, je štát v Južnej Amerike. Ekvádor leží na severozápade Južnej Ameriky. Jeho západné pobrežie v dĺžke viac než 2200 kilometrov obmýva Tichý oceán. Ekvádor hraničí s Kolumbiou a s Peru. Jeho súčasťou je aj známe súostrovie Galapágy, nachádzajúce sa asi 1 000 km západne od pobrežia.

Názov
-----

Slovenské podoby krátkeho tvaru názvu tohto štátu sú resp. boli:

* *Ekvádor*: Toto je v súčasnosti normovaný a záväzný slovenský názov. Prvýkrát bol štandardizovaný na úrovni geografickej štandardizácie (a aj sa na mapách začal používať) v roku 1974  a na úrovni jazykových slovníkov v roku 1991 (i keď sa v jednom dvojjazyčnom slovníku SAV vyskytuje už v roku 1979 ). Vyskytoval sa ale v literatúre už krátko pred rokom 1974  a ojedinele aj v dávnejšej minulosti.
* *Ecuádor*: Tento tvar uvádzali jazykové slovníky (ako predpísaný tvar) od konca 60. rokov 20. storočia do 80. rokov 20. storočia a používal sa aj predtým v období po druhej svetovej vojne. Od roku 1974 bol v rozpore s vyššie uvedeným geografmi štandardizovaným názvom Ekvádor.
* *Ecuador*: Tento tvar sa používal od 19. storočia do 60. rokov 20. storočia.
* *Ekuador*: Tento tvar sa používal od 19. storočia zhruba do 40. rokov 20. storočia.
* *Ekvador*: Tento tvar sa ojedinele vyskytuje v 2. polovici 20. storočia.

Dejiny
------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Dejiny Ekvádora*
Vyspelé domorodé kultúry prosperovali v Ekvádore dávno predtým, ako bola táto oblasť dobytá Inkami v 15. storočí. Sobášom sa oblasť Quita stala súčasťou Inkskej ríše. Atahualpa, jeden zo synov inkského vládcu, sa narodil v Quite. Ale nezdedil ríšsku korunu, pretože vládca mal ďalšieho syna Huascara, narodeného v Cuscu, hlavnom meste Inkskej ríše. Preto bola ríša rozdelená na dve: Atahualpa dostal sever s hlavným mestom Quito a Huascar zdedil juh s hlavným mestom Cusco. V roku 1531 dobyvatelia pod velením F. Pizarra prenikli do Inkskej ríše vďaka občianskej vojne v tejto ríši. Atahualpa sa chcel spojiť so Španielmi, poraziť Huascara a vládnuť nad zjednotenou Inkskou ríšou. Španieli sa usadili v pevnosti Cajamarca, zajali Atahualpu a a držali ho vo väzení kvôli výkupnému. Aby si zabezpečil prepustenie, dal Atahualpa naplniť sálu po okraj zlatom. Počas svojho väzenia dal Atahualpa zavraždiť svojho nevlastného brata Huascara v Cuzcu. Nato Španieli ovládli Inkskú ríšu. Napriek obkľúčeniu a početnej prevahe obliehateľov, Španieli popravili Atahualpu. Aby unikli z obkľúčenia v pevnosti, vypálili Španieli zo všetkých kanónov a prelomili línie rozzúrených Inkov. V nasledujúcich rokoch sa španielski kolonisti stali novou elitou sústreďujúcou svoje sily v Peru.

Domorodé obyvateľstvo bolo zdecimované v prvých desaťročiach španielskej vlády chorobami v čase, keď boli pôvodní obyvatelia nútení k práci nazývanej "encomienda" pre španielskych zemepánov. V roku 1563 sa Quito stalo sídlom kráľovskej "audiencie" (administratívnej oblasti) Španielska a súčasťou Španielskeho vicekráľovstva Peru so sídlom v Lime.

Po skoro 300 rokoch španielskej kolonizácie bolo Quito mestom s cca. 10 000 obyvateľmi a až v roku 1822 sa Ekvádor spojil s Republikou Veľká Kolumbia Simona Bolívara, a v roku 1830 sa stal hlavným mestom nezávislej republiky Ekvádor.

Celé 19. storočie bolo poznamenané nestabilitou s rýchlou výmenou vládcov. Konzervatívec Gabriel Garcia Moreno zjednotil krajinu v rokoch 1860 s podporou rímskokatolíckej cirkvi. Koncom roka 1800 dopyt po kakau previazal hospodárstvo na vývoz tejto komodity a viedol k migrácii z náhorných plošín do poľnohospodárskej oblasti na pobreží.

Pobrežná liberálna revolúcia v roku 1895 pod vedením Eloy Alfaro obmedzila moc duchovenstva a toto liberálne krídlo si udržalo moc až do vojenského prevratu v roku 1925. Roky 1930 a 1940 boli poznamenané populistickými politikmi, ako napríklad päťnásobným prezidentom menom José María Velasco Ibarra.

Národný park Cajas
Monument pripomínajúci konferenciu medzi Simónom Bolívarom a José de San Martínom
Nadvláda nad oblasťou Amazonu viedla k dlhotrvajúcim sporom medzi Ekvádorom a Peru. V roku 1941, v čase rýchlo narastajúceho napätia medzi dvoma krajinami, vypukla vojna. Peru tvrdilo, že ekvádorská armáda inváziou obsadila oblasť nárokovanú štátom Peru, kým Ekvádor tvrdil, že inváziu použilo Peru. V júli 1941 bola mobilizovaná armáda. Peru malo v zbrani 11 681 mužov a čelilo zle zásobovaným a slabo vyzbrojeným ekvádorským silám v počte 5 300 vojakov, z ktorých len o niečo viac ako 1 300 bolo umiestnených v južných provinciách. Boje prepukli 5. júla 1941, keď peruánske sily prekročili na viacerých miestach rieku Zarumilla, testujúc silu a umiestnenie ekvádorských pohraničných jednotiek. Nakoniec 23 júla 1941 Peruánci spustili hlavnú inváziu, prekročili rieku Zarumilla a postúpili do ekvádorskej provincie El Oro. V priebehu vojny Peru získalo kontrolu nad celým sporným územím, okupovalo ekvádorskú provinciu El Oro a niektoré časti provincie Loja, približne 6% krajiny, žiadajúc ekvádorskú vládu, aby sa vzdala svojich územných nárokov. Peruánske námorníctvo blokovalo prístav Guayaquil znemožňujúc tak zásobovanie ekvádorských jednotiek. Po niekoľkých týždňoch bojov a pod tlakom USA a mnohých latinsko-amerických krajín boli boje zastavené. Ekvádor a Peru dospeli k dohode formalizovanej v Protokole z Ria , podpísanej 29. januára 1942. Následkom víťazstva Peru získalo sporné územie. Nasledovali ešte dve vojny.

Recesia a ľudové nepokoje viedli k návratu politikov a zásahu domácej armády v 60. rokoch 20. storočia, zatiaľ čo zahraničné firmy ťažili zdroje ropy v ekvádorskej Amazonii. V roku 1972 bolo ukončené vybudovanie Andského ropovodu, ktorý dodával ropu z východu na pobrežie, čím sa z Ekvádora stal druhý najväčší ťažič ropy v Južnej Amerike. V tom istom roku junta zvrhla vládu a zostala pri moci až do roku 1979, keď bolo zavedených viacero demokratických ústavných opatrení. V roku 1982 vláda čelila hospodárskej kríze, charakterizovanej vysokou infláciou, deficitom rozpočtu, padajúcou menou, rastúcou dlhovou službou a nekonkurencieschopným priemyslom, čo viedlo k chronickej nestabilite vlády.

Veľa rokov zlého vedenia štátu, ktoré sa začali zneužívaním štátneho dlhu v 70. rokoch 20. storočia počas vojenského režimu, zanechalo krajinu v podstate v stave bezvládia. V polovici 90. rokov bola vláda Ekvádora charakterizovaná slabou výkonnou mocou, ktorá sa snažila zaliečať vládnucej triede, zastúpenej v zákonodarnom zbore a súdnictve. Poslední 3 demokraticky zvolení prezidenti nedokázali dovládnuť do konca svojho volebného obdobia.

Medzi najpodstatnejšie faktory demokratickej nestability patrí prejavovanie sa domorodého obyvateľstva v úlohe aktívneho účastníka. Obyvateľstvo bolo vedené zlyhaním vlády splniť sľuby týkajúce sa pozemkovej reformy, zníženia nezamestnanosti a historického vykorisťovania statkárskou elitou. Ich hnutie, spolu s pokračujúcim destabilizačným úsilím tak elity ako aj ľavicových hnutí viedlo k zhoršeniu postavenia výkonnej moci. Verejná správa a iné odvetvia vlády poskytujú prezidentovi iba veľmi málo politického kapitálu, s ktorým môže pracovať tak, ako sa to stalo v apríli 2005, keď ekvádorský kongres odvolal prezidenta menom Lucia Gutiérrez. Viceprezident Alfredo Palacio prebral jeho miesto a očakávalo sa, že zostane pri moci až do ďalších riadnych volieb.

Politika
--------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Politika Ekvádora*
Politika v Ekvádore sa uplatňuje v rámci prezidentského systému zastupujúceho demokratickú republiku, kde prezident Ekvádora je hlavou štátu, existuje aj predseda vlády a pluralitný systém strán. Výkonnú moc predstavuje vláda. Legislatívna moc je zverená tak vláde, ako aj Národnému kongresu Ekvádoru. Súdnictvo je nezávislé od výkonnej moci a zákonodarného zboru.

Ekvádor často kladie dôraz na multilaterálny prístup k medzinárodným otázkam. Ekvádor je členom OSN (a väčšiny jej špecializovaných agentúr) a členom mnohých regionálnych zoskupení, vrátane Skupiny z Ria, Latinskoamerický ekonomický systém, Latinsko-americkej energetickej organizácie, Latinsko-amerického integračného združenia a Andského paktu.

Ekvádor udržuje úzke vzťahy s USA. V roku 2006 porušenie zmluvy zo strany Occidental, pobočky severoamerickej ropnej spoločnosti, spôsobilo napätie vo vzťahoch USA a Ekvádora. Ekvádorská vláda vyhlásila zmluvu s ropným obrom za neplatnú, čo bolo potom hlavným dôvodom prieťahov v rokovaniach o slobodnom obchode (Free Trade Agreement) medzi oboma krajinami. Zmluva Atpdea čoskoro vyprší, čo znamená, že obchod s USA značne poklesne, a núti Ekvádor, aby sa poobzeral po iných medzinárodných trhoch.

Geografia
---------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Geografia Ekvádora*
Vidiecke prostredie, provincia Tungurahua
Ekvádor má tri hlavné zemepisné oblasti, plus jednu ostrovnú v Tichom oceáne.

1. *Costa* („pobrežie") pozostáva z nízkopoloženého pobrežného pásu ležiaceho na západe krajiny. Ide o pobrežie Pacifiku.
2. *Sierra* („vrchy") pozostávajú z vysokohorského vertikálneho pásu prebiehajúceho stredom krajiny. Topografia je výsledkom Andského horotvorného procesu.
3. *Oriente* („východ") pozostáva z oblasti amazonského dažďového pralesa vo východnej často krajiny, predstavujúcej čosi menej ako polovicu plochy celej krajiny, hoci tam žije menej ako 5 % obyvateľstva.
4. *Región insular* („ostrovný región") sú oblasť pozostávajúca zo súostrovia Galapágy, asi 1000 km západne od pevniny v Tichom oceáne.

Hlavným mestom Ekvádora je Quito; nachádza sa v provincii Pichincha v horskej časti krajiny. Najväčším mestom je Guayaquil, ležiace v provincii Guayas na pobreží. Cotopaxi, ležiace na juh od Quito, je susediaca provincia toho istého mena. Sopka Cotopaxi sa často mylne považuje za najvyššiu aktívnu sopku sveta, hoci viacero končiarov v severnom Čile a južnom Peru je vyšších a aktívnejších (prinajmenšom v súčasnosti).

Provincie
---------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Administratívne členenie Ekvádora*
Mapa Ekvádora
Ekvádor je rozdelený na 24 provincií, každá so svojím správnym strediskom. Správne strediská sú uvádzané v zátvorkách.

|  |  |
| --- | --- |
| * Azuay (Cuenca)
* Bolívar (Guaranda)
* Cañar (Azogues)
* Carchi (Tulcán)
* Chimborazo (Riobamba)
* Cotopaxi (Latacunga)
* El Oro (Machala)
* Esmeraldas (Esmeraldas)
* Galápagos (Puerto Baquerizo Moreno)
* Guayas (Guayaquil)
* Imbabura (Ibarra)
 | * Loja (Loja)
* Los Ríos (Babahoyo)
* Manabí (Portoviejo)
* Morona-Santiago (Macas)
* Napo (Tena)
* Orellana (Puerto Francisco de Orellana)
* Pastaza (Puyo)
* Pichincha (Quito)
* Santa Elena (Salinas)
* Santo Domingo de los Tsáchilas (Santo Domingo de los Tsáchilas)
* Sucumbíos (Nueva Loja)
* Tungurahua (Ambato)
* Zamora-Chinchipe (Zamora)
 |

Hospodárstvo
------------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Hospodárstvo Ekvádora*
Ekvádor má významné zdroje ropy a bohaté poľnohospodárske oblasti. Keďže krajina vyváža hlavne výrobky ako olej, banány, a krevety, fluktuácie cien na svetovom trhu môžu mať podstatný dopad na domáce hospodárstvo. Priemysel je v prevažnej miere zameraný na služby pre domáci trh. Zhoršujúca sa hospodárska výkonnosť v rokoch 1997-98 vyústila do vážnej hospodárskej a finančnej krízy v roku 1999. Kríze predchádzal celý rad vonkajších otrasov, vrátane klimatického fenoménu El Niño v roku 1997, prudký prepad cien ropy v rokoch 1997-98 a nestabilita medzinárodných trhov v rokoch 1997-98. Tieto faktory opisujú neudržateľnú zmes politiky ekvádorskej vlády, zmes veľkých fiškálnych deficitov a expanzívnej peňažnej politiky a následné 7,3% pokles HDP, medziročnú infláciu 52,2 % a 65% znehodnotenie meny v roku 1999, čo viedlo k bezprecedentnému kolapsu splácania zahraničných dlhov v uvedenom roku.

Dňa 9. januára 2000 administratíva prezidenta Jamila Mahuada oznámila svoj úmysel prijať americký dolár ako oficiálnu menu Ekvádora, aby sa vyrovnala s pokračujúcou hospodárskou krízou. Prijatie dolára, namiesto naviazania miestnej meny na dolár, znamená, že výhody razobného pripadnú hospodárstvu USA. Následné protesty viedli k odstráneniu Mahuada z úradu a vymenovaniu viceprezidenta Gustava Noboa za prezidenta. 

Vláda prezidenta Noboa potvrdila záväzok zaviesť USD ako ústredný krok stratégie hospodárskej obnovy. Vláda takisto začala rokovania s Medzinárodným menovým fondom (MMF), vrcholiace dohodnutím 12-mesačného stand-by úveru. Dodatočné politické iniciatívy pozostávajú zo snáh o zníženie vládneho fiškálneho deficitu, zavedenie štrukturálnych reforiem na posilnenie bankového systému a získanie prístupu k trhu súkromného kapitálu. Posilnené vysokými cenami ropy zažilo ekvádorské hospodárstvo mierne ozdravenie v roku 2000, s nárastom HDP predstavujúcim 1,9%. Ale 70 % obyvateľstva žije pod hranicou chudoby, čo je viac ako dvojnásobok miery vykazovanej pred 5 rokmi. Inflácia v roku 2000 zostala vysoká - na 96,1% -, ale miera inflácie trvalo klesá. Mesačná inflácia vo februári 2001 dosahovala 2,9%.

Obyvateľstvo
------------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Obyvateľstvo Ekvádora*
Obyvateľstvo Ekvádora je etnicky značne zmiešané. Najväčšiu etnickú skupinu predstavujú mestici, miešanci potomkov španielskych kolonistov a domorodých Američanov, ktorí dosahujú viac ako 65 % obyvateľstva. Domorodí Američania sú druhou najpočetnejšou skupinou a tvoria približne štvrtinu obyvateľstva - okolo 25 %. Bieli sú hlavne španielski kreoli, prvotne španielskeho pôvodu a tvoria 7 %. Malá černošská menšina — vrátane mulatov a zambov, hlavne v oblasti Esmeraldas — predstavuje zvyšok. Domorodých indiánov z kmeňa Shuar tam žije okolo 40 000.

Tropický lesný región východne od Vrchov zostáva stále riedko osídlený a predstavuje iba asi 3% obyvateľstva.

Napriek tomu, že ústava požaduje aby sa 30 % HDP venovalo na vzdelávanie, vláda oznámila cieľ iba 11 % rozpočtu. Odhaduje sa, že výdavky hrubého domáceho produktu (HDP) dosiahnu 4% v roku 2003. UNICEF uvádza gramotnosť 90 %, ale poznamenáva, že táto miera stagnuje už vyše 10 rokov. UNESCO udáva, že iba 87 % učiteľov základných škôl a 72 % stredoškolských učiteľov má príslušné vzdelanie. Systém verejného vzdelávania je bezplatný a školská dochádzka je povinná od veku 5 do veku 14 rokov. Ale ministerstvo školstva uvádza, že len 10 % päťročných má skutočne prístup k dennému vzdelávaniu, a že len 66 % mladistvých ukončí šiesty rok školy. Vo vidieckych oblastiach len 10% mladistvých navštevuje strednú školu. Štatistika ministerstva uvádza strednú školskú dochádzku 6,7 roka. Ekvádor má 61 univerzít, veľa z nich v súčasnosti poskytuje vyššie vzdelanie, ale iba 18 % fakúlt verejných univerzít má možnosť poskytovať vyššie vzdelanie. 300 vyšších inštitútov ponúka 2 až 3 ročné odborné alebo technické vzdelávanie. Zákon o reforme vysokého školstva poveril dohľadom nad týmito slabo regulovanými inštitútmi CONESUP.

Vierovyznanie
-------------

Približne 68% Ekvádorcov je rímskokatolíckeho vyznania. Veľká časť obyvateľstva vieru praktizuje a navštevuje omše pravidelne. Vo vidieckych oblastiach Ekvádora sú domorodá viera a kresťanstvo sú niekedy synkretické.

Ako v každej inej latinskoamerickej krajine, zaznamenal protestantizmus masívny rast, špeciálne v chudobných vidieckych oblastiach. Iné zoskupenia, ako napríklad Svedkovia Jehovovi a Mormoni, takisto zvyšujú počty členov. 

Existuje malá moslimská menšina čítajúca niekoľko tisíc osôb. Židovská komunita má iba o niečo viac ako 1 000 členov, hlavne nemeckého a talianskeho pôvodu.

Kultúra
-------

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Kultúra Ekvádora*
Prevládajúca kultúra v Ekvádore je definovaná ekvádorskou väčšinou mesticov a ich predkami, je zmesou európskej a juhoamerickej kultúry s určitými africkými prvkami zdedenými po zotročených predkoch. Ekvádorské domorodé komunity sú zväčša viac čo menej integrované do týchto mainstreamových kultúr, a to najmä vzdialenejšie domorodé komunity Amazonskej kotliny.

### Šport

Najľudovejším športom v Ekvádore je tak ako vo väčšine juhoamerických krajín futbal. Niekoľko najznámejších tímov : *Barcelona S.C.* a *F.C. Emelec* z Guayaquilu, *Liga Deportiva Universitaria de Quito* a *El Nacional* (ekvádorské ozbrojené sily) z Quita, *Olmedo* z Riobamby a *Deportivo Cuenca* z Cuency. 

Futbal je obzvlášť populárny pre masovú účasť. Prejavuje sa značný záujem o tenis v strednej a vyššej vrstve ekvádorskej spoločnosti a niekoľkí ekvádorskí profesionálni hráči dosiahli medzinárodného ohlasu, vrátane mien ako Francisco Segura či Andrés Gómez a v 90. rokoch Nicolás Lapentti. Basketbal má taktiež veľkú popularitu, pretože medzi ekvádorské špeciality patrí *Ecuavolley*, variácia volejbalu pre troch hráčov. Býčie zápasy sa praktizujú na profesionálnej úrovni iba v Quite, počas výročných slávností na pamiatku založenia mesta Španielmi, hoci nekrvavá forma tohto športu, nazývaná *rodeos montubios*, sa praktizuje v mnohých vidieckych oblastiach počas miestnych slávností.

### Kuchyňa

Kuchyňa je v Ekvádore veľmi rôznorodá; mení sa s nadmorskou výškou spolu s podmienkami pre poľnohospodárstvo. Cuy (pečené morča domáce) je populárne v horských oblastiach. Existuje celá paleta čerstvého ovocia, najmä v nižších polohách. Morské plody sú populárne na pobreží, predovšetkým corvina a garnáty. Aj krevety sú veľmi populárne a čerstvé. Strava ponúkaná na uliciach v Ekvádore sú zemiaky s opekanou bravčovinou. *Fanesca* je jedlo známe v Ekvádore, je to šošovicová polievka so sušenou treskou, mliekom a početnými druhmi fazule, napr. zelenou fazuľou, lima fazuľou a chochos.

Slováci, ktorí tu pôsobili
--------------------------

* Martin Križan (\* 1912 – † 1990) –  rímskokatolícky kňaz, salezián, jazykovedec, misionár (misionárom v Ekvádore bol 37 rokov).
* Ján Šutka (\* 1930 – † 2014) –  rímskokatolícky kňaz, salezián, misionár (misionárom v Ekvádore bol 61 rokov).

Zdroje
------

1. ↑
2. ↑  BOSÁK, J. Sila dobrého príklad. In: Kultúra slova 9, 1975 , S. 251
3. ↑  Vreckový atlas sveta. Bratislava: Slovenská kartografia, 1975, S. 37
4. 1 2 3  DVONČ, L. Maurítius — Maurícius. In: Kultúra slova, č. 1, 1984 S. 62-63
5. ↑  KAČALA, Ján. *Pravidlá slovenského pravopisu*. 1. vyd. Bratislava : Veda, 1991. 535 s. ISBN 80-224-0080-7. S. 176.  (Poznámka: V predchádzajúcich vydaniach PSP sa názov tohto štátu vôbec (t.j. v žiadnej podobe) nevyskytuje, hoci názvy niektorých iných štátov sú v nich uvedené.)
6. ↑  Veľký slovensko-ruský slovník I. A-K. Bratislava: Veda, 1979, S. 471
7. ↑  Ekvádor. In: Pyramída (encyklopedický časopis) č. 28, rok 1973 (Poznámka: Ale v Pyramíde z roku 1971 sa v hesle Amerika ešte uvádza tvar Ecuádor)
8. ↑  HOUDEK, Fedor. *Vznik hraníc Slovenska*. [s.l.] : Nákl. "Prúdov", 1931. 412 s. S. 280.
9. ↑  PECIAR et al. Slovník slovenského jazyka VI.  S. 267
10. ↑  ORAVEC, J. LACA, V. Príručka slovenského pravopisu pre školy. Bratislava: SPN, 1985, S. 220
11. ↑  Amerika. In: Pyramída č. 4, S. 119, rok 1971
12. 1 2  DVONČ, J. Ecuador či Ecuádor. In: Kultúra slova č. 4, 1968  S. 262-263
13. ↑  Džíbara. In: IVANOVÁ-ŠALINGOVÁ, M. MANÍKOVÁ, Z. Slovník cudzích slov A/Z. Bratislava: Veda, S. 234
14. ↑  Krajan (noviny), 21. septembra 1868, S. 4
15. ↑  Ecuador. In:  *Slovenský náučný slovník*. Ed. Pavel Bujnák. Zväzok II E – M. Bratislava; Praha : Litevna, literárne a vedecké nakladateľstvo Vojtech Tilkovský, 1932. 380 s. S. 5.
16. ↑  RADLINSKY, Ondrej. *Školník. obsahujúci hviezdovedu, zemepis, silozpyt, zemeznalstvo, prírodopis ... a povinnosťach občanských pre katolícke elementárne školy*. [s.l.] : Mechitaristendr. 1871. 330 s. S. 81.
17. ↑  KOŽEHUBA, J. Zemepips pre národnie školy. Turč. Sv. Martin, 1872, S. 46
18. ↑  SIDOR, Karol. *Šesť rokov pri Vatikáne*. [s.l.] : Obrana Press, 1947. 293 s.
19. ↑  32/1955 Zb. - vyhláška ministra zahraničných vecí z 28. apríla 1955 o Dohovore o zabránení a trestaní zločinu genocídia
20. ↑  POLAKOVIČ, Štefan. *Tvárou k budúcnosti*. [s.l.] : Zahraničná Matica slovenská, 1975. 246 s. S. 207.
21. ↑   *Naše snahy (časopis Stálej konferencie slovenských demokratickych exulantov)*. [s.l.] : Konferencia, 1983. 112 s. S. 22.

Iné projekty
------------

CommonsWikislovník
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ekvádor**
* Spolupracuj na Wikislovníku Wikislovník ponúka heslo ****Ekvádor****

Externé odkazy
--------------

* Ekvádor

| * z
* d
* u
Štáty a závislé územia v Južnej Amerike |
| --- |
| Krajiny a teritóriá nenachádzajúce sa v Amerike sú vyznačené *kurzívou* |
| Nezávislé štáty | 
* Argentína
* Bolívia
* Brazília
* Čile
* Ekvádor
* Guyana
* Kolumbia
* *Panama*
* Paraguaj
* Peru
* Surinam
* *Trinidad a Tobago*
* Uruguaj
* Venezuela

 |  |
| Závislé územia | 
* Aruba (Holandsko)
* Curaçao (Holandsko)
* Falklandské ostrovy (UK)
* Francúzska Guyana (Francúzsko)
* Južná Georgia a Južné Sandwichove ostrovy (UK)
* Bonaire (Holandsko)

 |

| * z
* d
* u
Členovia Svetovej obchodnej organizácie (WTO) |
| --- |
| 
* Albánsko
* Angola
* Antigua a Barbuda
* Argentína
* Arménsko
* Austrália
* Bahrajn
* Bangladéš
* Barbados
* Belize
* Benin
* Bolívia
* Botswana
* Brazília
* Brunej
* Burkina
* Burundi
* Čad
* Čile
* Čína
* Dominika
* Dominikánska republika
* Džibutsko
* Egypt
* Ekvádor
* Eswatini
* *Európska únia*
* Fidži
* Filipíny
* Gabon
* Gambia
* Ghana
* Grenada
* Gruzínsko
* Guatemala
* Guinea-Bissau
* Guinea
* Guyana
* Haiti
* Honduras
* Hongkong
* India
* Indonézia
* Island
* Izrael
* Jamajka
* Japonsko
* Jordánsko
* Južná Afrika
* Kambodža
* Kamerun
* Kanada
* Kapverdy
* Katar
* Keňa
* Kirgizsko
* Kolumbia
* Kongo
* Konžská demokratická republika
* Kórejská republika
* Kostarika
* Kuba
* Kuvajt
* Lesotho
* Lichtenštajnsko
* Macao
* Macedónsko
* Madagaskar
* Malajzia
* Malawi
* Maldivy
* Mali
* Maroko
* Maurícius
* Mauritánia
* Mexiko
* Mjanmarsko
* Moldavsko
* Mongolsko
* Mozambik
* Namíbia
* Nepál
* Niger
* Nigéria
* Nikaragua
* Nórsko
* Nový Zéland
* Omán
* Pakistan
* Panama
* Papua-Nová Guinea
* Paraguaj
* Peru
* Pobrežie Slonoviny
* Rusko
* Rwanda
* Salvádor
* Saudská Arábia
* Senegal
* Sierra Leone
* Singapur
* Spojené arabské emiráty
* Spojené štáty
* Srí Lanka
* Stredoafrická republika
* Surinam
* Svätá Lucia
* Svätý Krištof a Nevis
* Svätý Vincent a Grenadíny
* Šalamúnove ostrovy
* Švajčiarsko
* Taiwan
* Tanzánia
* Thajsko
* Togo
* Tonga
* Trinidad a Tobago
* Tunisko
* Turecko
* Uganda
* Ukrajina
* Uruguaj
* Venezuela
* Vietnam
* Zambia
* Zimbabwe

 |  |
| 
* **^1** Všetkých 28 štátov Európskej únie je členom WTO: Belgicko
* Bulharsko
* Cyprus
* Česko
* Dánsko
* Estónsko
* Fínsko
* Francúzsko
* Grécko
* Holandsko
* Chorvátsko
* Írsko
* Taliansko
* Lotyšsko
* Litva
* Luxembursko
* Maďarsko
* Malta
* Nemecko
* Poľsko
* Portugalsko
* Rakúsko
* Rumunsko
* Slovensko
* Slovinsko
* Spojené kráľovstvo
* Španielsko
* Švédsko

 |