recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Svetové dedičstvo UNESCOSvetové dedičstvo UNESCO

**Kamenné gule v Kostarike** je súhrnný názov viac ako 500 gulí nachádzajúcich sa predovšetkým na juhu Kostariky (provincia Guanacaste) v aluviálnom údolí Diquís a na ostrove Isla del Caño. Ich jedinečnosť v celosvetovom meradle spočíva v ich počte, veľkosti i dokonalom tvare. 

Význam a spôsob vzniku gulí zostavá do súčasnosti nezodpovedanou otázkou. Vrstva sedimentu, v ktorom boli gule nájdené, ich ochránila pred poškodením, krádežou či rabovaním, ktoré postihli väčšinu kostarických archeologických nálezísk. Mnoho z gulí sa nachádza v súkromných zbierkach a múzeách po celom svete. Rozmery jednotlivých gulí sa pohybujú od 10 cm až k 2,57 m a váhou až 16 ton. Väčšina je tvorená z granodioritu, gabra a niektoré z vápenca. Gule boli objavené v 30. rokoch 20. storočia, kedy firma United Fruit Company zakladala plantáže banánovníka na juhu Kostariky.

V roku 2014 boli lokality s náleziskami kamenných gúľ zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO. Jedná sa o štyri náleziská o súhrnnej rozlohe 25 ha. Archeologické náleziská sú považované za unikátne príklady sociálneho, ekonomického a politického systému ľudskej spoločnosti, ktorá tu žila v období cca 500 až 1 500 nášho letopočtu (tzv. Predkolumbovské obdobie). Pozostávajú z umelo vytvorených násypov, spevnených plôch, pohrebísk a predovšetkým vyššie zmienených kamenných gúľ.

Galéria
-------

* gule v Kostarickom národnom múzeugule v Kostarickom národnom múzeu
* gule v Parque de las Esferasgule v Parque de las Esferas

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kamenné gule v Kostarike**

Externé odkazy
--------------

* Stránka UNESCO
* *Esferas precolombinas... esculturas de piedra* [online]. Museo Nacional de Costa Rica, [cit. 2014-09-08]. Dostupné online. (španielsky)[nefunkčný odkaz]

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kamenné koule v Kostarice na českej Wikipédii.*

  


| * z
* d
* u
Kostarické pamiatky na zozname svetového dedičstva UNESCO |
| --- |
| 
* Prírodná rezervácia Talamanca Range-La Amistad
* Národný park Kokosový ostrov
* Oblasť Guanacaste
* Predkolumbovské osady s kamennými guľami v Diquís

 | Kostarika |
Súradnice: 48°08′29″S 17°06′27″V﻿ / ﻿48,1415°S 17,1075°V﻿ / 48.1415; 17.1075

**Hviezdoslavovo námestie** je námestie v Bratislave v mestskej časti Staré Mesto. Je pomenované podľa slovenského básnika Pavla Országha Hviezdoslava (1849 – 1921)

Je jedným z najznámejších námestí v Bratislave. V minulosti malo rôzne názvy: koniec 18. st. – 1840 a 1861 – 1899 *Promenade(platz)*, 1840 – 1852 *Theaterplatz*, 1852 – 1861 *Radetzkyplatz*, 1899 – 1920 *Kossuth Lajos-Platz*/*Kossuth Lajos-tér*, 1921 – 1930 *Palackého sady*.

Nachádza sa na ľavom brehu Dunaja, medzi Mostom SNP a Slovenským národným divadlom.

Dejiny
------

Hviezdoslavovo námestie prešlo koncom 20. storočia výraznou rekonštrukciou, pričom sa jeho vzhľad výrazne zmenil. Pred rekonštrukciou pripomínalo skôr malý mestský park s množstvom zelene, v súčasnosti má charakter mestského korza.

Vzhľad námestia
---------------

Námestie je predovšetkým pešia zóna s množstvom zelene, v centrálnej časti námestia sa nachádza pódium určené na kultúrne podujatia a stredom námestia prechádza pozdĺžna fontána. V blízkosti Slovenského národného divadla sa nachádza socha Pavla Országha Hviezdoslava v nadživotnej veľkosti. V posledných rokoch za pod vzhľad námestia negatívne podpísali bezpečnostné opatrenia veľvyslanectva Spojených štátov amerických, ktoré znehodnocujú vzhľad námestia a pôsobia rušivo na obyvateľov.

Významné objekty na námestí
---------------------------

Na námestí sa nachádza viacero významných budov a objektov. Pravdepodobne najvýznamnejším objektom je historická budova Slovenského národného divadla, ktorá ohraničuje námestie z východnej strany. Napravo od divadla sa nachádza zrekonštruovaný, historický hotel komplex Radisson SAS Carlton. Hotel Carlton je neodmysliteľnou súčasťou bratislavského starého mesta. Na južnej strane námestia sa ďalej nachádza veľvyslanectvo Spojených štátov amerických a Nemeckej spolkovej republiky. Na severnej strane námestia sa nachádza veľké množstvo reštaurácií a barov.

Galéria
-------

* Návšteva prezidenta Busha, rok 2005Návšteva prezidenta Busha, rok 2005
* Opera Slovenského národného divadlaOpera Slovenského národného divadla

Referencie
----------

1. ↑   *Zoznam PSČ Slovenskej republiky* [online]. pscpsc.sk, [cit. 2017-01-29]. Dostupné online.
2. ↑   *Abecedný zoznam ulíc Bratislavy a pomenovaných priestranstiev* [online]. Hlavné mesto SR Bratislava, rev. 2017-01-10, [cit. 2017-01-29]. Dostupné online.
3. ↑  HORVÁTH, Vladimír. *Bratislavský topografický lexikon*. Bratislava : Tatran, 1990. ISBN 80-222-0229-0.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hviezdoslavovo námestie (Bratislava)**

Externé odkazy
--------------

* Hviezdoslavovo námestie na mape Bratislavy
**Jozef Wesserle** (iný zápis: **Josef Wesserle**; maď. *Weszerle József*; \* 12. marec 1781, Nitrianske Pravno – † 1838, Pešť) bol uhorský historik, numizmatik a univerzitný profesor.

Život
-----

Narodil sa v rodine Jána Vesserle a jeho manželky Márie. Vzdelanie získal na školách v Nitrianskom Pravne, Prievidzi, Tate a Stoličnom Belehrade. Filozofiu študoval vo Vacove a štúdiá ukončil na univerzite v Pešti, kde študoval filozofiu a právo.

Neskôr pôsobil v Diakovári ako profesor filozofie, histórie, maďarčiny a literatúry. Od roku 1810 bol riadnym profesorom na Kráľovskej akadémii v Košiciach, v rokoch 1813 – 1816 pôsobil v Bratislave a od roku 1817 bol riadnym profesorom na katedre numizmatiky a archeológie na univerzite v Pešti. Od roku 1822 bol dekanom filozofickej fakulty v Pešti.

Zaoberal sa zbieraním rímskych, gréckych a uhorských mincí.

Dielo
-----

* *Tabulae nummorum Hungaricorum – Hátrahagyott érmészeti táblái.* Pešť, Athenaeum Nyomdájában, 1873, 1911.

Zdroj
-----

* Jozef Wesserle

Externé odkazy
--------------

* Záznam o narodení a krste v matrike; pokrstený ako Josephus Vesserle

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 7920 4639
* VIAF: 121493485
**Internazionali BNL d’Italia 2009** bol spoločný tenisový turnaj, ktorého mužská časť sa konala v dňoch od 28. apríla do 3. mája 2009 a ženská časť v dňoch od 3. do 10. mája 2009 na otvorených antukových dvorcoch v talianskom Ríme. Titul v dvojhre získal Španiel Rafael Nadal, ktorý vo finále porazil Srba N. Đokovića. Bol to jeho 36. titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Kanaďan Daniel Nestor a Srb Nenad Zimonjić, ktorí vo finále porazili americký pár Bob Bryan, Mike Bryan. Pre D. Nestora to bol 59. a pre N. Zimonjića 27. titul vo štvorhre na okruhu ATP. Titul v dvojhre žien získala Ruska Dinara Safinová, ktorá vo finále porazila Rusku S. Kuznecovovú. Bol to jej desiaty titul v dvojhre na okruhu WTA. Titul vo štvorhre žien získali Taiwančanka Sie Šu-wej a Číňanka Pcheng Šuaj, ktoré vo finále porazili slovensko-japonský pár Daniela Hantuchová, Ai Sugijamová. Pre S. Sieovú to bol šiesty a pre Š. Pchengovú piaty titul vo štvorhre na okruhu WTA.

Víťazi
------

### Dvojhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská dvojhra na Internazionali BNL d’Italia 2009*
**Španielsko Rafael Nadal** vs. Srbsko Novak Đoković 7-62 6-2

### Dvojhra žien

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Ženská dvojhra na Internazionali BNL d’Italia 2009*
**Rusko Dinara Michajlovna Safinová** vs. Rusko Svetlana Alexandrovna Kuznecovová 6-3 6-2

### Štvorhra mužov

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Mužská štvorhra na Internazionali BNL d’Italia 2009*
**Kanada Daniel Nestor / Srbsko Nenad Zimonjić** vs. USA Bob Bryan / USA Mike Bryan 7-65 6-3

### Štvorhra žien

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Ženská štvorhra na Internazionali BNL d’Italia 2009*
**Čínsky Tchaj-pej Sie Šu-wej / Čína Pcheng Šuaj** vs. Slovensko Daniela Hantuchová / Japonsko Ai Sugijamová 7-5 7-65

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky Archivované 2011-02-11 na Wayback Machine
**João Belchior Marques Goulart** (\* 1. marec 1918 - † 6. december 1976) zvaný *Jango* bol brazílsky prezident v rokoch 1961 až 1964.

Mladosť
-------

Pochádzal zo zámožnej statkárskej rodiny zo štátu Rio Grande do Sul. Bol nádejný futbalista, hrával za Sport Club Internacional, kým pohlavná choroba neobmedzila pohyblivosť jeho pravej nohy. Vyštudoval právo, ale dal prednosť práci na rodinnej farme.

Politická kariéra
-----------------

Priateľom Goulartova otca bol Getúlio Vargas, ktorý nadaného mladíka uviedol do politiky. João Goulart vstúpil do Vargasovej Brazílskej strany pracujúcich, v roku 1950 bol zvolený za poslanca a v rokoch 1953 – 1954 pôsobil ako minister práce. Usiloval sa o zavedenie minimálnej mzdy a sociálneho poistenia. V roku 1956, keď bol prezidentom zvolený Juscelino Kubitschek de Oliveira, stal sa Goulart viceprezidentom. Túto funkciu zastával aj potom, čo sa Kubitschekovým nástupcom stal Jânio Quadros. V auguste 1961, keď Quadros po konflikte s parlamentnou opozíciou abdikoval, stal sa Goulart hlavou štátu. Aby upokojil situáciu, pristúpil na výrazné obmedzenie svojich právomocí. V roku 1963 však vypísal referendum, ktoré znovu zaviedlo prezidentský systém.

Goulartova politika sa usilovala o vymanenie Brazílie z politickej a ekonomickej závislosti na USA. Snažil sa zaviesť progresívne dane, zahájil nákladnú kampaň na potieranie Negramotnosťi, pripravoval pozemkovú reformu, ktorá by časť veľkostatkov odovzdala bezzemkom. Brazílska pravice kritizovala Goulartovu ústretovosť ku komunistom a obávala sa, aby sa krajina nevydala cestou Kuby. Kríza vyvrcholila v noci z 31. marca na 1. apríla, keď prevzala moc armáda. Goulart s rodinou emigroval do Uruguaja, kde založil malé hospodárstvo. V roku 1973 ho Juan Domingo Perón pozval do Argentíny a márne mu ponúkal miesto svojho poradcu. V roku 1976 João Goulart zomrel na svojom statku neďaleko mesta Mercedes: oficiálne na infarkt myokardu, existujú však dohady, že ho zavraždila brazílska tajná polícia.

Osobný život
------------

Jeho manželkou bola o 21 rokov mladšia Maria Teresa Fontela Goulartová, ktorá bola pre svoju krásu porovnávaná s Jackie Kennedyovou.

Odkaz
-----

Brazílsky filmár Silvio Tendler o ňom v roku 1984 nakrútil životopisný dokument *Jango*, ocenený na festivale v Havane.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  http: //www.globalpolicy .org / component / content / article / 155 / 25975.html
4. ↑    *.cfm? materia\_id = 15129* [online]. [Cit. 2018-12-28]. Dostupné online. Archivované 2011-07-02 z originálu.
5. ↑  http://www.istoe.com.br/reportagens/299443\_OS+SEGREDOS+NO+TUMULO+DE + jangu

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **João Goulart**

Externé odkazy
--------------

* Instituto João Goulart (portugalsky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku João Goulart na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 12460725n
* GND: 119077442
* ISNI: 0000 0001 1445 1839
* LCCN: n82258715
* NK ČR: jo2017965674
* VIAF: 57980772
* WorldCat: lccn-n82258715
Hoof Krikov v Migréne (2016)
**Hoof krikov** je žilinská alternatívno-rocková hudobná formácia miešajúca prvky rôznych subžánrov rockovej hudby. Pre kapelu je typický čiernobiely imidž (fotky, kostýmy). Nástrojové obsadenie kapely tvoria: el. gitara (1-2), basgitara, bicie, spev.

Skupina vznikla v roku 2011. Prvé EP s názvom *Štvrtá cesta* bolo vydané v roku 2014. Potom kapela vydala v roku 2015 dvojsingel *Masovka/Lúka.* Nasledoval konceptuálny album *Poď si po mňa* (2016), ktorý sa nahrával v GM Recording Studio v Česku. Koncept albumu tvorí príbeh mladej ženy odohrávajúci sa v priebehu 24 hodín. Jednej skladbe z nahrávky („Bravčové hlavy") sa podarilo dostať aj do vysielania Rádia FM.

V roku 2018 kapela vydáva prvý videoklip k singlu Žilina Pije (Daj Si). V rovnakom roku vyšiel aj prvý anglický singel Sunday In NY. 

Medzi ďalšie známe skladby patria „Lúka", „Oukej Bejbe", Otčenáš a „Masovka".

Kapele je venovaná aj časť knihy Ako vzniká hit.

Referencie
----------

1. ↑  EXPRES, Rádio. Hoof Krikov – Alternatíva zo Žiliny. *Rádio Expres*, 2017-08-23. Dostupné online [cit. 2017-08-25].
2. ↑  Poď si po mňa Archivované 2016-09-13 na Wayback Machine - hoof.sk
3. ↑  Prvý album a hneď konceptuálny. Hoof Krikov zachytili čierny deň mladej ženy
4. ↑
5. ↑  Hoof Krikov prináša hit pre kysucké pláže

Externé odkazy
--------------

* Hoof Krikov - oficiálna stránka
**Kandidát** (anglicky: *Role Model*) je sedemnásta epizóda z prvej série seriálu Dr. House.

Dej
---

Preskočiť obsah diela **Upozornenie.** Článok alebo jeho časť prezrádza zápletku, pointu alebo rozuzlenie diela!

Epizóda začína mítingom afroamerického senátora a prezidentského kandidáta USA, na ktorom skolabuje. Foreman zisťuje, že v jednej nohe má nefunkčné reflexy. Vogler prisľúbil Houseovi, že keď na konferencii vyzdvihne kvality jeho nového lieku, nebude musieť vyhodiť nikoho z tímu. Prvou diagnózou je nádor na mozgu. Vyšetrenie však Cuddyová nechce povoliť. Senátor s ním súhlasí, ale biopsia nepotvrdí nádor ani infekciu. Pri skúmaní výsledkov Wilson zistí, že má senátor toxoplazmózu – jeden z príznakov AIDS. To však senátor zásadne odmieta a je z toho veľmi rozrušený. Vyžaduje nové a nové testy na iné choroby a na AIDS sa necháva testovať pod iným menom. Cameronová je vďačná Houseovi za prejav, ktorý má učiniť. Testy na AIDS sú pozitívne. Senátor stráca schopnosť ovládať svoje nohy a je zrejmé, že retrovírusy na AIDS nezaberajú. Zisťuje sa, že prvý test bol falošne pozitívny. House pošle senátora na celkovú rezonanciu. Zistí tiež, že naňho Chase donášal Voglerovi. Po biopsii všetkých uzlín, na vylúčenie rakoviny, sa nič nedokáže. House chce preto spraviť biopsiu sleziny, aby vylúčil leukémiu vlasových buniek. Pýta sa tiež Cameronovej prečo ho má rada. Biopsia sleziny sa nakoniec neurobí, pretože senátor začne mať dýchacie problémy. Houseovi dôjde, že ako dieťa prekonal epilepsiu. Odpojí ho od dýchacích prístrojov, aby zistil aký liek ako dieťa na epilepsiu bral, a on sa ihneď začne dusiť. Liek na epilepsiu bol príčinou postupného strácania imunity. Po podaní infúzie imunoglobulínu sa senátor začne uzdravovať. House nakoniec vystúpi na Voglerovej konferencii, ale Voglerov liek skritizuje. Cameronová neskoro večer príde za Houseom a povie mu, že odchádza.

 Opis zápletky alebo rozuzlenia príbehu sa tu končí.

Diagnózy
--------

* **Zlé diagnózy:** nádor a infekcia v mozgu, toxoplazmóza, AIDS, leukémia vlasových buniek
* **Správna diagnóza:** Infekcia Epsteinovým-Barrovým vírusom (EBV)

Zdroje
------

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Nečekaná pravda (Dr. House) na českej Wikipédii.*

Pozri aj
--------

* Epilepsia
* AIDS
* Toxoplazmóza
* Vlas
* Bunka
* Nádor
* Leukémia
* Vírus

Iné projekty
------------

Wikicitáty
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Kandidát (House)** (po česky)

Externé odkazy
--------------

* DrHouse.cz – Nečekaná pravda (po česky)
* HouseMD.serial4u.cz – 1x17 Role Model

| * z
* d
* u
Dr. House |
| --- |
| Hlavní doktori | 
* Gregory House
* Lisa Cuddyová
* James Wilson

 |
| Bývalý tím | 
* Eric Foreman
* Allison Cameronová
* Robert Chase

 |
| Súčasný tím | 
* Eric Foreman
* Remy „Trinástka" Hadleyová
* Chris Taub
* Robert Chase

 |
| Vedľajšie postavy | 
* Lucas Douglas
* Stacy Warnerová
* Michael Tritter
* Edward Vogler
* Amber Volakis

 |
| Zoznam častí **·** Soundtrack **·** Kategória |
Súradnice: 55° 45′ 45.62″ s.š. 37° 37′ 52.45″ v.d.

Kostol svätého Ľudovíta v Moskve
Socha sv. Ľudovíta v chráme
**Kostol svätého Ľudovíta** (rus. церковь Святого Людoвика Французского) je rímskokatolíckym chrámom v Moskve. Nachádza sa v časti Malá Ľubianka a je jedným z dvoch katolíckych chrámov v tomto meste, ktoré slúžia potrebám katolíckej minority.

História
--------

Počet príslušníkov katolíckeho vierovyznania začal stúpať hlavne po pripojení Litvy a časti Poľska k Rusku po tzv. troch deleniach Poľska. Okrem toho prichádzali do mesta Nemci a Francúzi, hlavne ako vychovávatelia do ruských šľachtických rodín. Už za vlády Kataríny II. bol postavený malý rímskokatolícky kostol. Kostol svätého Ľudovíta bol postavený v rokoch 1833 a 1835 podľa návrhu známeho architekta A. Gilardiho v klasicistickom architektonickom štýle. Bol zasvätený svätému Ľudovítovi, francúzskemu kráľovi z obdobia križiackych výprav, ktorého katolícka cirkev svätorečila a jeho kult je rozšírený medzi francúzskymi katolíkmi. Preto kostol slúžil hlavne vtedy početnej francúzskej komunite v Moskve. Pri kostole sa nachádzali aj dve katolícke školy (dievčenská a chlapčenská). V ťažkých časoch komunistického teroru bol tento chrám jediný katolícky chrám, ktorý komunisti nezatvorili a počas celej existencie slúžil katolíckej komunite v Moskve.

### Súčasnosť

V súčasnosti je kostol symbolom ruského katolicizmu, tolerancie a náboženskej slobody Ruska. Konajú sa v ňom aj bohoslužby v anglickom a francúzskom jazyku. Navštívili ho také osobnosti ako Charles de Gaulle, Konrad Adenauer, Lech Wałęsa či Jacques Chirac. Návštevníkov môžu zaujať najmä krásne sochy svätého Ľudovíta a iných francúzskych svätcov (svätá Terézia z Lisieux, Jana z Arku,...)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kostol svätého Ľudovíta (katolícky)**.

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka kostola
* Статья об истории храма Св. Людовика в издании «В свете Евангелия»
* Статья о настоятеле храма Св. Людовика в военные годы о. Леопольде Брауне
Kaplnka sv. Michala Archanjela
**Kostolík svätého Michala v Nitre** (kaplnka) je malá sakrálna baroková stavba z roku 1739, ktorú dal postaviť vtedajší mestský richtár Lukáš Brezovič z vďaky za ukončenie morovej epidémie.

História
--------

Kostolík bol pravdepodobne postavený na mieste staršieho románskeho kostolíka sv. Michala z 12. storočia, okolo ktorého bolo rozsiahle stredoveké pohrebisko. Archeológovia tu odkryli desiatky hrobov. Bol to radový ale aj etážový cintorín. V týchto miestach na tzv. „Andrášku" stál aj niekdajší starý františkánsky kláštor s kostolom, postavený údajne v roku 1230.

Architektúra
------------

Kostolík je malá cirkevná stavba s lunetovou klenbou a novším zariadením. V strede strešného štítu sa nachádza výklenok so sochou sv. Michala archanjela. Sieňový priestor vo vnútri je ukončený polkruhovým uzáverom. Po obvode kostola sú umiestnené reliéfy krížovej cesty od nitrianskeho sochára a kovotepca Jozefa Meszároša.

Budova je označená bronzovou tabuľou so stručným popisom kultúrnej pamiatky.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Kaplnka svätého Michala (Nitra)**

Externé odkazy
--------------

* 3D vizualizácia kostolíka Archivované 2009-01-25 na Wayback Machine

Súradnice: 48°18′58″S 18°05′17″V﻿ / ﻿48,316163°S 18,087991°V﻿ / 48.316163; 18.087991
Hotel Avion
**Hotel Avion** je funkcionalistická budova stojaca v centre Brna v Českej ulici blízko náměstí Svobody.

História
--------

Budovu navrhol v 20. rokoch 20. storočia architekt Bohuslav Fuchs na pozemku s priečelnou stranou širokou len 8 metrov. Stavba bola dokončená roku 1928. Od počiatku slúži ako hotel s 50 izbami, v prízemí je kaviareň. V 60. rokoch bola zapísaná na zoznam kultúrnych pamiatok. Od 80. rokov prebiehali čiastočné opravy, pri ktorých však boli necitlivými zásahmi odstránené prvky pôvodného vybavenia. Dlhodobo sa jej stav zhoršoval.

Hotel v roku 2005 zakúpil člen cirkusového rodu Stanislav Berousek. V roku 2010 bol hotel Avion zaradený na zoznam národných kultúrnych pamiatok. Majiteľ ho uzavrel na vykonanie rekonštrukcie podľa projektu architektky Evy Jiřičnej. Nepodarilo sa mu však zhromaždiť potrebné financie, napr. v roku 2009 márne žiadal o dotáciu z *Regionálneho operačného programu Juhovýchod*. Chcel hotel aj predať, nenašiel však kupca.

Opis
----

Hotelu dominuje fasáda s veľkými oknami; recepcia je umiestnená blízko hlavného vchodu. Miestnosť kaviarne zasahuje do troch podlaží. V nej vystavuje svoju tvorbu sochárka Magdalena Jetelová. Z vyšších poschodí sa otvára výhľad na Špilberk a katedrálu sv. Petra a Pavla na Petrove.

Referencie
----------

1. ↑  TAUŠOVÁ, Zuzana. *Hotel Avion v Brně chátrá a potřebuje 80 milionů. Město mu chce pomoci* [online]. 2014-10-22, [cit. 2014-10-23]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Zoznam národných kultúrnych pamiatok Českej republiky

Literatúra
----------

* Karolína Vitvarová-Vránová: Krása krabíc, Rešpekt č. 45, 2009
* KUDĚLKOVÁ, Lenka. *Po stopách funkcionalismu*. Brno : Centrála cestovního ruchu - Jižní Morava, 2009. Dostupné online. S. 4-5. Archivované 2014-08-19 z originálu. (česky)
* KOHOUT, Michal; TEMPL, Stephan; ZATLOUKAL, Pavel. *Česká republika – architektura XX. století. Díl I. Morava a Slezsko*. [s.l.] : Zlatý řez, 2005. ISBN 80-902810-2-8. S. 49. (česky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Hotel Avion**

Externé odkazy
--------------

* Hotel Avion Brno
* Domovská stránka

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hotel Avion na českej Wikipédii.*

Súradnice: 49°11′48″S 16°36′22″V﻿ / ﻿49,19666°S 16,606071°V﻿ / 49.19666; 16.606071
16. Karmapa Rangdžung Rigpä Dordže, 1924 – 1981
**Karmapa** (v preklade „aktivita všetkých budhov", oficiálne *Jeho Svätosť Gjalwa Karmapa*) je hlavným predstaviteľom línie jednej zo štyroch škôl smeru tibetského budhizmu Karma Kagjü. Podľa tradície je emanáciou veľkého bódhisattvu Avalókitéšvaru (tib. Čänräzig, Milujúce oči) a historický Budha ho predpovedal v *Samádhírajasútre*  Archivované 2007-09-28 na Wayback Machine. Od roku 1110 sa stal prvým rozpoznávaným inkarnujúcim sa lámom Tibetu a línia jeho vedomých zrodení pokračuje dodnes.

Prvý **Karmapa Düsum Khjenpa** (1110 – 1193) bol žiakom Gampopu, tibetského majstra, zakladateľa kláštornej tradície v rámci školy Kagjü. Línia ústneho podania tradične začína u indického majstra tantry a mahámudry Tilopu (989-1069), pokračuje cez Náropu (1016 – 1100), Marpu (1012 – 1096) a Milaräpu (1052 – 1135). 

**Druhý Karmapa, Karma Pakši** (1204-1283), je považovaný za vôbec prvého vedome reinkarnovaného lámu.

Čierna koruna
-------------

Karmapovia sú držiteľmi **Čiernej koruny** (tib. shanag), a preto sú niekedy označovaní ako „lámovia s čiernou korunou". Táto koruna je tradične považovaná za dar *dákiní* ako vyjadrenie rozpoznania duchovnej realizácie Karmapu. Fyzickú repliku Čiernej koruny daroval 5. Karmapovi čínsky cisár Jung-lo (1360 – 1424).

Línia Karmapov
--------------

* + 1. Karmapa Düsum Khjenpa, 1110 - 1193
	+ 2. Karmapa Karma Pakši, 1204 - 1283
	+ 3. Karmapa Randžung Dordže, 1284 - 1339
	+ 4. Karmapa Rolpe Dordže, 1340 - 1383
	+ 5. Karmapa Dešin Šegpa, 1384 - 1415
	+ 6. Karmapa Tongwa Donden, 1416 - 1453
	+ 7. Karmapa Čödrag Gjamtso, 1454 - 1506
	+ 8. Karmapa Mikjö Dordže, 1507 - 1554
	+ 9. Karmapa Wangčhug Dordže, 1556 - 1603
	+ 10. Karmapa Čöjing Dordže, 1604 - 1674
	+ 11. Karmapa Ješe Dordže, 1676 - 1702
	+ 12. Karmapa Čhangčhub Dordže, 1703 - 1732
	+ 13. Karmapa Düdul Dordže, 1733 - 1797
	+ 14. Karmapa Tegčog Dordže, 1798 - 1868
	+ 15. Karmapa Khačjab Dordže, 1871 - 1922
	+ 16. Karmapa Rangdžung Rigpä Dordže, 1924 - 1981
	+ 17. Karmapa - spor o tom, či je reinkarnáciou predošlého Karmapu Trinlä Thajä Dordže (1983) alebo Ogyen Trinley Dordže (1985)

Literatúra
----------

* N. Douglas, M. White: Karmapa, the Black Hat Lama of Tibet, Luzac & Company Ltd, 1976, ISBN 0-7189-0187-8
**Jumpstyle** je EDM tanečný štýl a zároveň hard dance hudobný žáner populárny hlavne v Severozápadnej Európe, Spojenom kráľovstve, Austrálii a v USA.

Tanec Jumpstyle vznikol v roku 1997 v Belgicku, avšak získal si väčšiu popularitu v susednom Holandsku po roku 2000.

Významní tanečníci a producenti
-------------------------------

* Coone
* Jeckyll & Hyde
* Scooter
* Sheffield Jumpers

Podobné tanečné štýly
---------------------

Existuje veľa tanečných štýlov, ktoré majú spojenie s jumpstylom. Medzi nich patria Melbourne Shuffle, Melbourne bounce, tectonik (electro dance), freestep, drum and bass step, dubstep dance a tekstyle.

Hudba
-----

Jumpstyle je potomkom žánrov Jump-Up, techno, hardstyle a gabber. Jeho tempo je zvyčajne medzi 140 a 150 úderov za minútu. Nemôžme ho však vnímať ako spomalenú verziu žánru gabber. Je charakterizovaný zvukom basového bubna syntetizátora 909 v beate 4/4. Takisto je jumpstyle ovplyvnený žánrami hard house a dutch house.

Referencie
----------

1. ↑   *What Is Melbourne Sound?* [online]. Stoney Roads, 30. júl 2013, [cit. 2014-05-22]. Dostupné online.
2. ↑  CIRILLO, Amanda. *Start Dancing to Melbourne-Born Bangers* [online]. Le Clubz, 25. apríl 2014, [cit. 2014-05-22]. Dostupné online.
3. ↑   *What Is It? Jumpstyle* [online]. XLR8R, 29. január 2008, [cit. 2014-02-01]. Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jumpstyle na anglickej Wikipédii.*
Princ **Karol Filip Švédsky**, vojvoda z Värmlandu, celým menom **Karol Filip Edmund Bertil** (\* 13. máj 1979, Štokholm, Švédsko) je jediným synom švédskeho kráľa Karola XVI. Gustáva a kráľovnej Silvie. Je tretím v poradí v nástupníctve na švédsky trón, po staršej sestre Viktórii a neteri Estelle.

Životopis
---------

### Detstvo

Karol Filip sa narodil ako korunný princ 13. mája 1979 v kráľovskom paláci v Štokholme. Titul následníka trónu mu patril sedem mesiacov do 1. januára 1980, kedy vstúpil do platnosti zákon, ktorým sa zmenil systém nástupníctva na švédsky trón, t. j. následníkom trónu sa nestáva prvorodený syn, ale najstarší potomok kráľovskej rodiny bez ohľadu na pohlavie. Vo Švédsku je teda priamou následníčkou trónu sestra Karola Filipa, korunná princezná Viktória.
Princ bol pokrstený 31. augusta 1979 v kaplnke kráľovského paláca.

### Vzdelanie

V rokoch 1984 - 1986 navštevoval Karol Filip predškolské zariadenie vo Västerlede. Základné vzdelanie získal v Smedslättsskolanskej škole v Bromme. Ďalšie štúdiá absolvoval na škole Ålstensskolan v Bromme. Stredoškolské vzdelanie získal v Štokholme na Enskilda gymnasiet. V roku 1994 odišiel študovať na súkromnú školu v Connecticute v Spojených štátoch amerických.
V roku 2003 začal študovať grafický dizajn v Štokholme.

### Súkromie

Od roku 1999 bola princovou priateľkou Emma Pernaldová, ktorá sa s ním v marci 2009 rozišla. V auguste 2010 oficiálne potvrdila vzťah princa Karola Filipa so švédskou modelkou Sofiou Hellqvistovou hovorkyňa kráľovskej rodiny Nina Eldhová vo vyhlásení, ktoré vydal kráľovský dvor.
V roku 2008 obsadil princ 9. miesto v ankete 20 Hottest Young Royals vyhlásenou vydavateľstvom Forbes.

### Aktivity

Karol Filip počas neprítomnosti svojho otca a staršej sestry, korunnej princeznej Viktórie, reprezentuje švédske kráľovstvo. 
Princ bol skautom a obľubuje život v prírode. Zaujíma sa o šport a atletiku, obzvlášť obľubuje futbal, plávanie a lyžovanie. Veľkú záľubu má v automobilových pretekoch.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Karol Filip (švédsky princ)**

Externé odkazy
--------------

www.kungahuset.se Archivované 2015-06-21 na Wayback Machine

Autoritné údaje: * GND: 1018215115
* ISNI: 0000 0003 8276 7207
* LCCN: nb2009032439
* VIAF: 266347396
* WorldCat: lccn-nb2009032439
Krakorce na hrade Pajštún
**Krakorec** alebo zriedkavo **krákorec** je masívny podperný architektonický článok (nosník), ktorý podopiera vystupujúce časti stavby (balkón, pavlač, arkier, ochodzu a pod.) a vyčnieva pred líce muriva.

Krakorec a konzola
------------------

Obyčajne sa uvádza, že ide o (masívnejší) druh konzoly, ale niekedy sa krakorec a konzola stotožňujú. Napr. kniha *Slovenčina bez chýb* tvrdí, že krakorec sa správne po slovensky povie konzola.

Česká wikipédia tvrdí toto: V gotickej architektúre sa rozlišuje drobnejšia konzola (nesúca napríklad výbeh klenbového rebra) a mohutnejší krakorec, pričom krakorec je v podstate špecifickým a veľmi rozšíreným typom veľkej konzoly. V mladšej architektúre sa používa iba termín konzola. V zaalpskej architektúre sa však krakorce často používali ešte v období renesancie.

Charakeristika
--------------

V strednej Európe sa tento stavebný prvok používal najmä počas gotiky a renesancie. 

Na zvýšenie nosnosti krakorca sa veľmi často použilo niekoľko kamenných článkov nad sebou, pričom každý ďalší bol vysunutý ďalej než ten pod ním. Články boli často polkruhovito skosené, pričom plochy prechádzali plynulo na spodnejšie články. Takáto úprava naznačuje, že tento kamenný prvok sa vyvinul z dreveného.

Referencie
----------

1. ↑  ; Slovník cudzích slov - akademický, 2005
2. ↑  VAŘEKA, Josef; FROLEC, Václav; V. SCHEYBAL, Josef. *Lidová architektura : encyklopedie*. 2. prepracované vyd. Praha : Grada Publishing a.s. 2007. Dostupné online. ISBN 978-80-247-1204-8. S. 126. (po česky)
3. ↑   *Krakorec* [online]. leccos.com, [cit. 2012-12-12]. Dostupné online. (po česky)
4. ↑  Ivanová-Šalingová, M. et al.: *Slovenčina bez chýb*, 1998

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Krakorec na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Krakorec na leccos.com
PaedDr. **Ivan Kurilla** (\* 11. marec 1979, Gelnica) je slovenský pedagóg a basketbalový tréner.

V súčasnosti (2020) pôsobí ako riaditeľ základnej školy Lipovej 13, Spišskej Novej Vsi a člen výkonného výboru BK Spišskí Rytieri.
V minulosti (2018) pôsobil ako hlavný tréner vo viacerých extraligových tímov. Zároveň zastával pozíciu hlavného trénera slovenskej basketbalovej reprezentácie U20 a pozíciu prezidenta Združenia trénerov Slovenskej basketbalovej asociácie.

Medzi jeho najväčšie trénerské úspechy patrí postup do štvrťfinále ženskej basketbalovej súťaže FIBA Cup v roku 2012 a dvojnásobný zisk druhého miesta v najvyššej ženskej basketbalovej súťaži na Slovensku s tímom MBK Ružomberok. Ďalej je to úspech v podobe 4. miesta v najvyššej mužskej basketbalovej súťaži na Slovensku, ktoré dosiahol s tímom BK 04 Spišská Nová Ves v sezóne 2006/07. Majster slovenska v juniorskej aj kadetskej kategórii s tímom BK 04 Spišská Nová Ves. Víťazstvo v 1.lige a postup do extraligy v sezóne 2015/2016 s tímom MBK Lučenec. Tréner Kurilla pôsobil pri reprezentačných mužských výberoch Slovenska od kategórií U20, U18, U16.

V roku 2007 a 2008 bol vyhlásený za víťaza v ankete Mládežnícky tréner roka na Slovensku. 

V sezóne 2013/14 pôsobil ako športový riaditeľ vo futbalovom klube MFK Ružomberok. ktorý v tom ročníku obsadil v Corgoň lige 4. miesto.

Ivan Kurilla má najvyššiu trénerskú licenciu *V. kvalifikačný stupeň a A licenciu* a zároveň aj najvyššiu medzinárodnú trénerskú licenciu FIBA-WABC 2007017678 – 2007.

Trénerské úspechy
-----------------

* postup s MBK Ružomberok do štvrťfinále FIBA Cup 2012
* 4. miesto v Slovenskej extralige mužov s tímom BK 04 Spišská Nová Ves v sezóne 2006/2007
* 2006-2013 hlavný tréner slovenskej reprezentácie U16, U18, U20
* 2018 hlavný tréner slovenskej reprezentácie U20
* 2x vicemajster Slovenska s MBK Ružomberok v sezónach 2010/2011 a 2011/2012
* 4. miesto na ME B divízie so slovenskou reprezentáciou U18
* majster slovenska v juniorskej aj kadetskej kategórii s tímom BK 04 Spišská Nová Ves

Ocenenia
--------

* víťaz v ankete Mládežnícky tréner roka 2007 a 2008 (Slovensko)

Referencie
----------

1. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2016-07-11]. Dostupné online. Archivované 2016-08-03 z originálu.
2. ↑  DUCHOVIČ, Michal. *Žilina - Ivan Kurilla novým trénerom, Brown končí* [online]. www.basketliga.sk, [cit. 2018-01-06]. Dostupné online.
3. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2016-07-11]. Dostupné online. Archivované 2016-08-15 z originálu.
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
Prof. RNDr. **Juraj Hromkovič**, DrSc. (\* 24. august 1958, Bratislava) je slovenský informatik a vysokoškolský pedagóg pôsobiaci momentálne ako profesor na ETH v Zürichu vo Švajčiarsku. Je autorom viacerých kníh a vedeckých publikácií najmä v oblasti algoritmiky, výpočtovej zložitosti, pravdepodobnostných algoritmov a didaktiky informatiky. Zaoberá sa tiež teóriou grafov.

Život
-----

Juraj Hromkovič sa narodil 24. augusta 1958 v Bratislave. Zmaturoval v roku 1977 na Gymnáziu Jura Hronca. V rokoch 1977–1982 absolvoval štúdium prírodovedeckej, neskôr matematicko-fyzikálnej časti na vtedajšej Matematicko-fyzikálnej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave. V roku 1982 získal titul RNDr. v roku 1986 CSc. v roku 1989 sa stal docentom. 

V roku 1990 získal titul DrSc. a v roku 1995 bol vymenovaný za profesora. Pôsobil na Katedre teoretickej kybernetiky MFF UK v Bratislave ako asistent a ako odborný asistent.

### Pôsobenie v zahraničí

V rokoch 1989–1994 pôsobil ako hosťujúci profesor informatiky na Univerzite v Paderborne v Nemecku, v rokoch 1994–1997 na Inštitúte informatiky Univerzity v Kiele, v rokoch 1997–2003 ako profesor na technickej univerzite RWTH v Aachene, kde od roku 1999 pôsobil aj ako prodekan pre výučbu informatiky. 

Od roku 2004 pôsobí ako profesor na ETH vo švajčiarskom Zürichu.

### Ďalšie pôsobenie

Je členom najmenej 15 programových výborov medzinárodných vedeckých konferencií. V rokoch 1991–1994 bol členom rady EATCS, od roku 2001 je členom Slovenskej akademickej spoločnosti.

Od roku 2001 pôsobil aj ako neplatený profesor FPV Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici. 

Učí základy informatiky na hodinách Open Class, otvorených pre všetkých a zameraných na deti v základoškolskom veku.

Monografie
----------

Juraj Hromkovič autorom a spoluautorom odborných monografií a vysokoškolských učebníc, publikoval vedecké a odborné práce v medzinárodných časopisoch a zborníkoch. 

* *Communication Complexity and Parallel Computing*, 1997, Springer
* *Algorithmics for Hard Problems*, 2004, Springer
* *Design and Analysis of Randomized Algorithms*, 2005, Springer
* *Algorithmic Adventures. From Knowledge to Magic*, 2009, Springer
* *Theoretical Computer Science*, 2011, Springer
* *Sedem divov informatiky*, 2012, Verbum

Literatúra
----------

* *Kto bol kto v Banskej Bystrici v roku 2001*

Externé odkazy
--------------

* Osobná stránka Archivované 2009-03-22 na Wayback Machine na ETH Zürich
* Rozhovor o hodinách Open Class Archivované 2010-11-26 na Wayback Machine
* Stránka hodín Open Class
* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * GND: 123212898
* ISNI: 0000 0001 2214 488X
* LCCN: n96120239
* NK ČR: xx0033804
* VIAF: 115628094
* WorldCat: lccn-n96120239
priečelie katedrály

**Katedrála Notre Dame v Štrasburgu** (nem. *Liebfrauenmünster*) je rímskokatolícka katedrála vo francúzskom Štrasburgu. Je jedným z najlepších príkladov vrcholnej gotickej architektúry. Stavba prebiehala v rokoch 1015 – 1439 a najväčšiu zásluhu na jej výstavbe mal nemecký architekt Erwin von Steinbach medzi rokmi 1277 – 1318. Bola postavená na mieste skoršej rímskej svätyne. Hoci dnes leží katedrála na francúzskom území, architektonicky patrí skôr do tradície nemeckého gotického staviteľstva.

So svojimi 142 metrami bola medzi rokmi 1625 a 1874 najvyššou stavbou na svete. V roku 1874 ju prekonal Kostol sv. Mikuláša v Hamburgu.

V rokoch 1769 až 1789 tu pôsobil ako kapelník český hudobný skladateľ František Xaver Richter.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Katedrála Notre-Dame (Štrasburg)**

Pozri aj
--------

* Zoznam najvyšších veží na svete

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky Štrasburgu o katedrále
* Cathédrale de Strasbourg Archivované 2007-06-13 na Wayback Machine
* Hlavný organ zostavený v roku 1385

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Notre-Dame de Strasbourg na českej Wikipédii.*

| Rekordy |
| --- |
| Predchodca**Kostol Panny Márie v Stralsunde151 m** | **Najvyššia stavba sveta****Katedrála Notre-Dame v Štrasburgu**1647-1874142 m | Nástupca**Kostol sv. Mikuláša v Hamburgu147 m** |
| **Najvyššia veža sveta****Katedrála Notre-Dame v Štrasburgu**1647-1874142 m |


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Francúzsky portálArchitektonický portál |
**I. P. Pavlova** je jedna zo staníc pražského metra. Nachádza sa na linke C medzi stanicami Muzeum a Vyšehrad. Leží pod rovnomenným námestím na hranici štvrtí Nové Město a Vinohrady, ktoré je pomenované podľa ruského fyziológa Ivana Petroviča Pavlova. 

Patrí k najvyťaženejším staniciam pražského metra, denne tu vystúpi a nastúpi viac ako stotisíc ľudí. Otvorená bola 9. mája 1974 spolu s prvým úsekom metra medzi stanicami Florenc a Kačerov.

Charakteristika stanice
-----------------------

Stanica I. P. Pavlova je hĺbená, založená v jame (19 m hlboko). Nástupište stanice je podopierané šesťbokými stĺpami, steny za stanicou sú obložené mramorovými doskami. Z nástupišťa vedie iba jeden výstup krátkym eskalátorovým tunelom so štyrmi eskalátormi do veľkého podzemného vestibulu pod námestím s piatimi výstupmi. Stanica umožňuje prestup na veľké množstvo električkových liniek. Na výstavbu stanice v rokoch 1970 až 1974 bolo vynaložených 160,8 miliónov Kčs.

Traťová spojka
--------------

V smere od stanice Vyšehrad sú pred vlastnou stanicou na obidvoch koľajách odbočky na traťové spojky na linku A, ktoré ústia v stanici Náměstí Míru. Spojka, ktorá je na 1. koľaji (koľaj, po ktorej ide vlak zo stanice Háje do stanice Letňany), sa nazýva C – A. Spojka na 2. koľaji sa nazýva A – C. Zaujímavosťou týchto spojok je, že ak ide vlak z Depa Kačerov do Depa Hostivař a naopak, nemusí meniť smer jazdy. Táto podmienka bola zadaná už pri projekte. Vďaka tomuto riešeniu dochádza k podstatnej úspore času. Obidve spojky je samozrejme možné využívať obojsmerne.

Referencie
----------

1. ↑  METROPROJEKT Praha a.s.. *Detail projektu/Stanice I.P. Pavlova* [online]. metroprojekt.cz, [cit. 2013-02-07]. Dostupné online. (po česky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **I. P. Pavlova (stanica pražského metra)**

Externé odkazy
--------------

* Profil stanice na stránkach Metroweb.cz

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ← smer Letňany | **Pražské metro – linka C** | smer Háje → |
| **Muzeum** | **I. P. Pavlova** | **Vyšehrad** |
| Letňany bezbariérový prístup – Prosek bezbariérový prístup – Střížkov bezbariérový prístup – Ládví bezbariérový prístup – Kobylisy bezbariérový prístup – Nádraží Holešovice bezbariérový prístup – Vltavská – Florenc  bezbariérový prístup – Hlavní nádraží bezbariérový prístup – Muzeum  bezbariérový prístup – I. P. Pavlova – Vyšehrad bezbariérový prístup – Pražského povstání – Pankrác bezbariérový prístup – Budějovická – Kačerov – Roztyly bezbariérový prístup – Chodov bezbariérový prístup – Opatov bezbariérový prístup – Háje bezbariérový prístup |
Katedrála Zosnutia presvätej Bohorodičky vo Varne
Interiér katedrály vo Varne
**Katedrála Zosnutia presvätej Bohorodičky** v bulharskom meste Varna na pobreží Čierneho mora je katedrálnym chrámom Bulharskej pravoslávnej cirkvi (eparchia Varna - Velika Preslav). Chrám sa nachádza na Námestí Cyrila a Metoda a je jednou z dominánt mesta. Je zasvätený Zosnutiu (Uspeniu) presvätej Bohorodičky.

Dejiny
------

Je postavená v novobyzantskom architektonickom štýle. Po oslobodení mesta spod tureckej nadvlády chýbal Varne dôstojný pravoslávny chrám pre narastajúci počet pravoslávneho obyvateľstva v meste. Základný kameň chrámu položil v roku 1880 prvý vládca novodobého bulharského štátu Alexander Battenberg. Na výstavbu chrámu prispela vláda, ale začala sa aj zbierka na jeho výstavbu. Stavba sa realizovala v rokoch 1880 až 1886. Prvá slávnostná liturgia sa uskutočnila v novopostavenom chráme 30. augusta 1886.

Architektúra
------------

Je postavená v novobyzantskom architektonickom štýle. Ide o monumentálny trojvežový chrám. Zvonica bola postavená až v rokoch 1941 až 1943 a je vysoká 38 metrov. Ikonostas zhotovili macedónski majstri z Debaru v roku 1912. Ikony daroval chrámu v roku 1901 ruský imperátor Mikuláš II. Výzdoba interiéru freskami sa začala až po roku 1949.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Katedrála Zosnutia presvätej Bohorodičky (Varna)**

Externé odkazy
--------------

* Katedrálny chrám "Zosnutia presvätej Bohorodičky". *Varna.info.bg*

Súradnice: 43°12′19″S 27°54′36″V﻿ / ﻿43,20528°S 27,91°V﻿ / 43.20528; 27.91
**Kristijana Vălčevová** (bulh. Кристияна Вълчева – Kristijana Vălčeva; \* 12. marec 1959, Sofia) je bulharská zdravotná sestra. Patrila medzi šesť uväznených bulharských zdravotníkov v Líbyi, obvinených z úmyselného nakazenia viac ako 400 detí vírusom HIV v nemocnici al-Fatah v Bengázi.

Osobný život
------------

Vălčevová sa narodila do farmárskej rodiny v Sofii a v roku 1991 sa rozhodla usadiť v zahraničí. Vybrala si Líbyu kvôli slnečnému podnebiu a dobrým platom. Začala pracovať na oddelení hemodialízy v Benghází, asi kilometer od detskej nemocnice, v ktorej prepukla epidémia AIDS v roku 1998.

Súdne procesy v Líbyi
---------------------

HIV súdny proces v Líbyi začal po vypuknutí epidémie AIDS v detskej nemocnici v Benghází v roku 1998. Vălčevová a ostatní zdravotnícki pracovníci boli zatknutí v roku 1999 a obvinení z nakazenia 438 detí HIV infikovanou krvou v nemocnici. Obvinenia odmietli a zahraniční vedci dospeli k záveru, že epidémia AIDS bola pravedepodobne spôsobená zlými hygienickými podmienkami v nemocnici. Sestričky Snežana Dimitrovová, Nasia Nenovová, Vaľa Červeňašková, Valentína Siropulová a Kristiana Valčevová, a lekár Ašraf Džuma al-Hadžúdž, boli prvýkrát odsúdení na smrť v roku 2004. Najvyšší súd v Líbyi nariadil nový proces pre zdravotníckych pracovníkov po spŕške medzinárodnej kritiky a rozhorčenia nad rozsudkom. Druhý proces skončil s tým istým výsledkom v decembri 2006. Viacero sestričiek vypovedalo, že ich priznania boli vynútené násilím - že ich mučili a znásilňovali. Po tretíkrát boli zdravotnícki pracovníci odsúdení na smrť 11. júla 2007.  V roku 2007 Najvyššia súdna rada v Líbyi zmenila ich rozsudok na doživotné väzenie.

Prepustenie
-----------

Po 2755 dňoch strávených vo väzení Líbya súhlasila, že si sestričky môžu odpykať svoj doživotný trest v Bulharsku v záujme zachovania dobrých vzťahov s členskými štátmi Európskej únie. No krátko po prílete zdravotníkov domov im bulharský prezident Georgi Părvanov udelil milosť. Dohodu o oslobodení sestričiek sa podarilo dosiahnuť až po mnohých rokoch intenzívneho medzinárodného tlaku, hlavne zo strany Európskej únie. "Bez neho by sme dnes neboli slobodní," povedala Valčevová v rozhovore počas návštevy Európskeho parlamentu v roku 2007.

Publikácie
----------

V roku 2008 Kristiana Valčevová prezentovala v Bulharsku svoju knihu "Nepokorená", ktorú napísala v spolupráci s novinárkou Miroľubou Benatovou. Kniha vyšla pod rôznymi názvami vo francúžštine, nemčine a angličtine.

VIP Brother
-----------

Kristiana momentálne (2009) patrí medzi 17 obyvateľov domu tretej série reality šou VIP Brother v Bulharsku. Každý z účastníkov bude súťažiť pre dobročinné účely.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2009-04-29]. Dostupné online. Archivované 2008-06-23 z originálu.
5. ↑
6. ↑
7. ↑

Autoritné údaje: * BnF: 155705298
* GND: 133845311
* ISNI: 0000 0000 7850 2749
* LCCN: no2008034762
* NK ČR: xx0092365
* VIAF: 85916751
* WorldCat: lccn-no2008034762
Účastník olympijských hierÚčastník olympijských hier

**Juraj Sagan** (\* 23. december 1988, Žilina) je slovenský profesionálny cestný cyklista jazdiaci za francúzsky UCI World Tour tím TotalEnergies Profesionálom je od roku 2007. Je starším bratom Petra Sagana, ktorého pritiahol k cyklistike.Juraj Sagan ukončil karieru dňa 25.9.2022 po tom čo odstúpil z MS v cyklistike

Začiatky
--------

Juraj Sagan začínal so svojím bratom Petrom. Zo začiatku sa orientoval na horskú cyklistku. Z horskej cyklistiky prestúpil na cestnú, dôvodom bola aj horšia ekonomická perspektíva.

Profesionálna kariéra
---------------------

Svoju prvú zmluvu podpísal s tímom Dukla Trenčín.

Jeho úlohou v súčasnom tíme Tinkoff-Saxo je podpora vrchárov. Ako povedal v rozhovore pre .týždeň: „Som ten typ jazdca, ktorý vyhrá možno jedny preteky za celú kariéru. Som teda viac-menej robotník, ale bez takých ako som ja by nebolo ani tých najväčších úspechov jednotlivcov." V tíme bol nespokojný, že ho neposielali na viacej pretekov.

Počas leta (a Tour de France) 2014 sa začalo hovoriť o odchode súrodencov z tímu Cannondale. Podľa Juraja kladie podmienky Peter, Juraj prestúpi s ním. V roku 2015 sa Juraj stal spoločne s Petrom členom ruského tímu Tinkoff-Saxo pod vedením Olega Tinkova.V roku 2018 Peter a Juraj prestúpili do týmu Bora Hansgrohe a v roku 2022 spolu prestúpili do TotalEnergies.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7   *Juraj Sagan* [online]. Cannondale Pro Cycling, [cit. 2014-08-04]. Dostupné online. Archivované 2014-08-08 z originálu. (po anglicky)
2. 1 2 3 4 5 6  HANUS, Martin; MAJCHRÁK, Jozef. Saganomániu sme nevyužili. *.týždeň* (W PRESS), 28. 07 2014,  11,  31/2012, s. 14-18. ISSN 1336-5932.
3. ↑   *Juraj Sagan  » Cannondale* [online]. procyclingstats.com, [cit. 2014-08-04]. Dostupné online. (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Juraj Sagan**

Externé odkazy
--------------

* Profil Juraja Sagana na tímovej stránke
* Životopis bratov Saganovcov na Cycling-Info.sk
* Juraj Sagan na Pro Cycling Stats
Katedrála svätého Bartolomeja, pohľad z juhovýchodu
Presbytérium
Kostolná veža
**Katedrála svätého Bartolomeja** je gotický trojloďový chrám a dominanta mesta Plzeň nachádzajúca sa v historickom centre na Námestí republiky.

Dejiny
------

Výstavba sa začala po roku 1295 a dokončená (v dnešnej dispozícií) bola na začiatku 16. storočia.

Výstavba pôvodného kostola skončila v 13. storočí a kostol mal v tom období dve veže. Menšia južná veža v roku 1525 vyhorela a bola zmenšená do výškovej úrovne bočnej lode, pričom zanikla. Neskôr v 16. storočí bola ku kostolu pristavená Šternberská kaplnka. Strechu a zvony kostola zničil veľký požiar v roku 1835.

Z architektonického hľadiska nejde o katedrálu ale o väčší gotický kostol. Od roku 1993 sa nariadením Jána Pavla II. stala nielen farským kostolom, ale aj sídelným kostolom biskupa plzenskej diecézy, preto bol kostol premenovaný na katedrálu. Predtým bol kostol arcidekanským. 

Veža chrámu je vysoká 102,26 metrov a je najvyššou kostolnou vežou v Česku. Na vyhliadku vo výške 62 metrov vedie 301 schodov.  Katedrála je dlhá 58 metrov, 30 m široká a jej klenby dosahujú výšku 25 m.

Interiér
--------

Cennou výzdobou chrámu je opuková plastika Plzenskej madony (z približne 1390) v stredu hlavného novogotického oltára navrhnutého architektom Josefom Mockerom. Výnimočným dielom gotického rezbárstva je aj monumentálne súsošie Kalvária zo 60. rokov 15. storočia. Z hlavnej lode je možné vstúpiť do neskorogotickej Šternberskej kaplnky v pravej časti chrámu s visutým svorníkom. Tu sa nachádza *Český oltár*, secesné dielo rezbára Jana Kastnera. V chráme sa nachádza aj bohato zdobené vitráž, napr. okno s motívom *Golgota* od plzenského maliara Josefa Mandla alebo ostatných významných umelcov.

Referencie
----------

1. 1 2   *Katedrála sv. Bartoloměje* [online]. www.plzen.eu, [cit. 2009-11-02]. Dostupné online. Archivované 2013-01-31 z originálu. (po česky)
2. ↑   *Katedrála sv. Bartoloměje* [online]. [Cit. 2009-11-02]. Dostupné online. Archivované 2020-09-30 z originálu. (po česky)
3. ↑   *Římskokatolická farnost u katedrály sv. Bartoloměje v Plzni* [online]. [Cit. 2009-11-02]. Dostupné online. Archivované 2009-07-10 z originálu. (po česky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Katedrála svätého Bartolomeja (Plzeň)**

Externé odkazy
--------------

* Obrázok Plzeňskej madony Archivované 2009-02-26 na Wayback Machine

Súradnice: 49°44′51″S 13°22′39″V﻿ / ﻿49,7475°S 13,3775°V﻿ / 49.7475; 13.3775

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Katedrála svatého Bartoloměje na českej Wikipédii.*