recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Boulevard Lannes
**Boulevard Lannes** je bulvár v 16. obvode v Paríži. Je súčasťou tzv. Maršalských bulvárov. Bulvár nesie meno Jeana Lannesa (1769 – 1809), maršala Francúzska.

Trasa
-----

Bulvár je dlhý 960 m a široký 33,50 m medzi Avenue Foch a *Avenue de Pologne* a 30 m v ostatnej časti. Začína na námestí *Place du Maréchal de Lattre de Tassigny*, kam z protiľahlej strany prilieha Boulevard de l’Amiral-Bruix a končí na *Place de Colombie*, odkiaľ pokračuje Boulevard Suchet.

Dejiny
------

V rokoch 1840 – 1845 boli postavené okolo Paríža nové hradby. Dnešný bulvár vznikol na mieste bývalej vojenskej cesty (Rue Militaire), ktorá viedla po vnútornej strane mestských hradieb. Túto cestu armáda previedla mestu Paríž na základe rozhodnutia z 28. júla 1859.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Boulevard Lannes**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Boulevard Lannes na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Boulevards des Maréchaux v Paríži |
| --- |
| 
* Soult
* Poniatowski
* Général-Jean-Simon
* Masséna
* Kellermann
* Jourdan
* Brune
* Lefebvre
* Victor
* Général-Martial-Valin
* Murat
* Suchet
* Lannes
* Amiral-Bruix
* Gouvion-Saint-Cyr
* Berthier
* Bessières
* Ney
* Macdonald
* Sérurier
* Mortier
* Davout

 |
**Leónidas** (iné názvy: **Leonidas, Leónidás**; starogr. *Λεωνίδας* – *Leónidas*) bol najslávnejším športovcom v bežeckých disciplínach v dejinách starovekého Grécka.

Leónidas z Rodu dosiahol na olympijských hrách v ľahkoatletických disciplínach najväčšiu slávu, keď zvíťazil na štyroch hrách po sebe, a to v behu na jedno stadion, behu na dve stadiá a behu ťažkoodencov (so zbraňou). Stalo sa to na 154. až 157. hrách v rokoch 164, 160, 156 a 152 pred Kr. Svoju vynikajúcu formu si teda udržal najmenej šestnásť rokov.

Dvanásť olympijských víťazstiev legendárneho Leónida z Rodu v bežeckých disciplínach nikto neprekonal. Najúspešnejším novovekým bežcom bol Paavo Nurmi z Fínska, ktorý na olympijských hrách získal 9 zlatých medailí.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Vojtech Zamarovský. *Vzkriesenie Olympie*. Bratislava : Šport, 1986. 77-043-86. S. 181.
2. 1 2  Pausanias, *Periégésis tés Hellados*, 6,13,4.
3. ↑  PAAVO NURMI'S WORLD RECORDS (Approved by the IAAF)

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
Boulevard Gouvion-Saint-Cyr
**Boulevard Gouvion-Saint-Cyr** je bulvár v 17. obvode v Paríži. Je súčasťou tzv. Maršalských bulvárov. Bulvár nesie meno Laurenta de Gouvion-Saint-Cyra (1764 – 1830), maršala Francúzska.

Trasa
-----

Boulevard Gouvion-Saint-Cyr začína severne od Porte Maillot pri Kongresovom paláci (z južnej strany prilieha Boulevard de l’Amiral-Bruix) a končí na Porte de Champerret (križovatka ulíc *Avenue Stéphane Mallarmé* a Avenue de Villiers). Boulevard Berthier naň potom nadväzuje o niekoľko metrov južnejšie od *Place Stuart Merrill*.

Dejiny
------

V rokoch 1840 – 1845 boli postavené okolo Paríža nové hradby. Dnešný bulvár vznikol na mieste bývalej vojenskej cesty (Rue Militaire), ktorá viedla po vnútornej strane mestských hradieb. Túto cestu armáda previedla mestu Paríž na základe rozhodnutia z 28. júla 1859.

Ešte predtým tadiaľto viedla cesta, ktorá sa nazývala *Route de la Révolte*. Tá vznikla okolo roku 1750 na mieste starej cesty vedúcej do Saint-Denis.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Boulevard Gouvion-Saint-Cyr**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Boulevard Gouvion-Saint-Cyr na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Boulevards des Maréchaux v Paríži |
| --- |
| 
* Soult
* Poniatowski
* Général-Jean-Simon
* Masséna
* Kellermann
* Jourdan
* Brune
* Lefebvre
* Victor
* Général-Martial-Valin
* Murat
* Suchet
* Lannes
* Amiral-Bruix
* Gouvion-Saint-Cyr
* Berthier
* Bessières
* Ney
* Macdonald
* Sérurier
* Mortier
* Davout

 |
Súradnice: 49°49′58″S 15°54′03″V﻿ / ﻿49,8327°S 15,9007°V﻿ / 49.8327; 15.9007

**Ležáky** (nem. Ležak, od roku 1939 nem. Lezaky) boli osada v Česku pri obci Miřetice v okrese Chrudim. Počas druhej svetovej vojny bola vypálená nacistickými silami za pomoc parašutistom, ktorí sa podieľali na atentáte na Heydricha. Obec nazývajúca sa podľa miestneho potoka Ležáku sa skladala z 8 usadlostí zoskupených okolo mlyna.

V kamenárskej obci (konkrétne v mlyne) a v neďalekom lome Hluboká bola od polovice januára 1941 skrývaná rádiostanica s krycím názvom Libuše, ktorú používala skupina Silver A na vysielanie spravodajských správ do Londýna. Silver A sa obrátilo v núdzi na Jindřicha Vaška, ktorý bol bývalým dôstojníkom československej armády a okrem iného správca lomu pri Dachove. Dachov sa nachádzal blízko pri Ležákoch. Správcom lomu bol František Vaška. Ten sa dohodol s Potúčkom, že ukryje vysielačku v lome. Od januára začala vysielačka posielať do lomu depeše vojenského, hospodárskeho a spravodajského charakteru. Neskôr parašutisti premiestnili vysielačku do ležáckeho mlyna. 

Po atentáte na Heydricha prebehla na základe udania Karla Čurdy (člena výsadku Out Distance) vlna zatýkania, počas ktorého sa nacisti dostali až do Ležákov. 24. júna 1942 bola obec obkľúčená, 47 obyvateľov bolo prevezených do Pardubického zámočku, kde boli dospelí popravení a 13 detí odovzdaných pražskému Rasovému a osídľovaciemu úradu. Ležácke deti boli prevezené do poľského mesta Lodž. Jarmila a Marie Štulíkovi boli označené ako schopné ponemčenia a odovzdané do nemeckých rodín pod cudzími menami. Až po vojne ich vypátral a vrátil späť do vlasti policajný inšpektor Josef Ondráček. Ostatné deti sa dostali do Chełmna, kde neskôr zahynuli v plynových komorách koncentračného tábora. Veliteľ pardubického gestapa Gerhard Clages bol za zničenie Ležákov povýšený. Karel Čurda bol po vojne obesený.

Na mieste bývalej obce bol po vojne vybudovaný pamätník s pôdorysmi jednotlivých vypálených domov, ktoré sú označené žulovými pomníkmi s motívom krížov. Od 1. júna 2008 pamätník spravuje *Památník Lidice*.

Referencie
----------

1. ↑  ČTK. *Žena, která přežila Ležáky, cítí stále vykořenění* [online]. Hospodářské noviny, 2007-6-21, [cit. 2008-06-09]. Dostupné online.
2. ↑  KOPECKÝ, Josef. *O Ležáky se bude starat ministerstvo kultury* [online]. Pardubice: Český rozhlas, 2008-05-28, [cit. 2015-05-02]. Dostupné online.

Pozri aj
--------

* Lidice

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Ležáky**

Externé odkazy
--------------

* Národní kulturní památka – Pietní území Ležáky
* Ležáky na ARCHiNET.cz
* Ležáky
* Ležáky
Boulevard Ney
**Boulevard Ney** je bulvár v 18. obvode v Paríži. Je súčasťou tzv. Maršalských bulvárov. Bulvár nesie meno Michela Neya (1769 – 1815), maršala Francúzska.

Bulvár začína na križovatke s ulicami Rue d'Aubervilliers a *Avenue de la Porte d'Aubervilliers*, kde nadväzuje na Boulevard Macdonald. Končí na Porte de Saint-Ouen pri križovatke s ulicami *Avenue de Saint-Ouen*, *Avenue de la Porte de Saint Ouen* a *Rue Vauvenargues*, odkiaľ ďalej pokračuje Boulevard Bessières.

Dejiny
------

V rokoch 1840 – 1845 boli postavené okolo Paríža nové hradby. Dnešný bulvár vznikol na mieste bývalej vojenskej cesty (Rue Militaire), ktorá viedla po vnútornej strane mestských hradieb. Túto cestu armáda previedla mestu Paríž na základe rozhodnutia z 28. júla 1859.

V úseku medzi Porte d'Aubervilliers a Porte de la Chapelle boli začaté stavebné práce na predĺžení električkovej linky T3. Linka bude uvedená do prevádzky v roku 2012.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Boulevard Ney**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Boulevard Ney na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Boulevards des Maréchaux v Paríži |
| --- |
| 
* Soult
* Poniatowski
* Général-Jean-Simon
* Masséna
* Kellermann
* Jourdan
* Brune
* Lefebvre
* Victor
* Général-Martial-Valin
* Murat
* Suchet
* Lannes
* Amiral-Bruix
* Gouvion-Saint-Cyr
* Berthier
* Bessières
* Ney
* Macdonald
* Sérurier
* Mortier
* Davout

 |
Boulevard Mortier
**Boulevard Mortier** je bulvár v 20. obvode v Paríži. Je súčasťou tzv. Maršalských bulvárov. Bulvár nesie meno Édouarda Adolpha Casimira Josepha Mortiera (1768 – 1835), maršala Francúzska. 

Bulvár leží medzi Porte de Bagnolet a končí pri Porte des Lilas.

Dejiny
------

V rokoch 1840 – 1845 boli postavené okolo Paríža nové hradby. Dnešný bulvár vznikol na mieste bývalej vojenskej cesty (Rue Militaire), ktorá viedla po vnútornej strane mestských hradieb. Túto cestu armáda previedla mestu Paríž na základe rozhodnutia z 28. júla 1859.

V roku 2009 boli začaté prípravné práce na predĺžení električkovej linky T3, ktorá povedie stredom bulváru. Linka bude uvedená do prevádzky v roku 2012.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Boulevard Mortier**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Boulevard Mortier na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Boulevards des Maréchaux v Paríži |
| --- |
| 
* Soult
* Poniatowski
* Général-Jean-Simon
* Masséna
* Kellermann
* Jourdan
* Brune
* Lefebvre
* Victor
* Général-Martial-Valin
* Murat
* Suchet
* Lannes
* Amiral-Bruix
* Gouvion-Saint-Cyr
* Berthier
* Bessières
* Ney
* Macdonald
* Sérurier
* Mortier
* Davout

 |
Lipnerova rizňa
Lipnerova rizňa
**Lipnerova rizňa** je približne 20-metrový skalný prah, ktorý sa nachádza v Malej Fatre mimo turisticky značkovaného chodníka. Je vyústením prudkého úzkeho žľabu, ktorý sa zvažuje smerom od Oštiepkovej muldy. Rizňa je pomenovaná najskôr podľa Žilinčana Pavla Lipnera, ktorý tu pri páde cez skalný prah v roku 1958 zahynul. Podľa údajov HZS na tomto mieste po páde zahynul aj Tibor Lenkei, lyžiar maďarskej národnosti.

Počas zimnej sezóny v tejto lokalite pravidelne zasahuje HZS pri záchrane uviaznutých lyžiarov, ktorí pri voľnom pohybe v teréne schádzajú zo zjazdovky na Oštiepkovej mulde k dolnej stanici lanovky, no volia nesprávnu cestu a namiesto zjazdovky pod lanovkou alebo krajného pravého žľabu vchádzajú do uvedeného úzkeho žľabu končiaceho skalným prahom.

V tiesňave nad skalným prahom sú po oboch stranách skalné útvary, ktoré sú za zimných podmienok bez horolezeckého výstroja takmer nezdolateľné, cesta naspäť zo žľabu k Oštiepkovej mulde je pri bežných snehových podmienkach veľmi náročná, fyzicky aj časovo, s neustálym rizikom lavín.

Referencie
----------

1. ↑  . Dostupné online. Archivované 2013-05-02 z originálu.
**Promenade des Anglais** (doslovne *promenáda Angličanov*) je ulica a pešia zóna v juhofrancúzskom meste Nice.

Poloha
------

Promenáda vedie pozdĺž pláže Baie des Anges. Vo východnom okraji je pešia zóna oddelená od zástavby nábrežím *Quai des États-Unis*. Od *Avenue des Phocéens* a parku Jardin Albert 1er je severný pás promenády, oddelený radom paliem, určený tiež automobilovej doprave. Promenáda má tak na niektorých úsekoch vzhľad niekoľkoprúdovej diaľnice.

Promenáda v roku 1882

História
--------

Na začiatku 19. storočia viedla pozdĺž kamienkovej pláže udupaná, kamenistá, dva metre široká cesta nazývaná *chemin des Anglais* (cesta Angličanov). Cesta spájala pravý breh riečky Paillon a predmestie Croix de Marbre. Nechali ju vybudovať Angličania, ktorí v Nice trávili zimy. V roku 1832 bol prijatý nový rozvojový plán mesta, ktorý počítal so zahrnutím aj tejto cesty. Karel Albert Sardínsky v roku 1836 vydal mestu povolenie ohľadom voľného rozvoja na pobreží a o rok neskôr mestská rada schválila projekt architekta Antoina Scoffiera, ktorý navrhol široké korzo medzi plážou a domami. V roku 1844 sa začali stavebné práce na prvom úseku z juhovýchodného ústia riečky Paillon do predmestí Saint-Philippe. Nábrežie bolo zvýšené o päť metrov, pôvodná šírka bola plánovaná na 23 metrov, avšak realizovalo sa len 12m.

V rokoch 1854 – 1856 bola *Promenade des Anglais* predĺžená do štvrti Magnan podľa projektu architekta Françoise Aune. Promenáda bola tiež rozšírená o 11m na pôvodne plánovaných 23 metre a bolo vytvorené stromoradia. Promenáda bola ďalej predĺžená v rokoch 1878, 1882 a 1903.

Domčeky a záhrady boli postupne odstraňované a nahradené luxusnými hotelmi, kasínami a obytnými budovami. Nárast automobilovej dopravy v 20. rokoch si v rokoch 1929 – 1931 vynútil stavebné úpravy medzi operou a *Boulevard Gambetta*, ktoré dali ulici jej súčasný vzhľad. Ďalšie rozšírenie medzi ulicami *Boulevard Gambetta* a *Avenue Ferber* prebehlo v rokoch 1949 – 1953.

Dňa 14. júla 2016 bolo na promenáde pri teroristickom útoku zabitých vyše 80 ľudí, ktorí prišli sledovať ohňostroj pri príležitosti štátneho sviatku.

Pozri aj
--------

* Útok v Nice v júli 2016

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Promenade des Anglais na francúzskej Wikipédii a Promenade des Anglais na českej Wikipédii.*
O priehrade pozri *Liptovská Mara (priehrada).*
Vežička gotického kostola
**Liptovská Mara** je zaniknutá obec v okrese Liptovský Mikuláš, bola zatopená priehradou Liptovská Mara.

Vznik obce sa predpokladá v 9. storočí, prvá písomná zmienka pochádza z roku 1314. Stála na úpätí návršia Havránok. Obec Liptovská Mara plnila do roku 1449 funkciu svetskej správy, zhromažďovala sa v nej liptovská šľachta. Do roku 1582 bola detašovaná ako stredisko cirkevnej správy. V roku 1390 v obci odsúdili a upálili falzifikátora kráľovských donačných listín Jána Literáta z Madočian.

Kvôli výstavbe priehrady v rokoch 1965-1975, ktorá dostala rovnomenný názov, bolo obyvateľstvo obce vysťahované a obec zatopená. Obec Liptovská Mara mala krátko pred zánikom 329 obyvateľov v 61 domoch.

Ostala po nej len veža gotického kostola a budova fary. Kostol okrem veže zbúrali, pričom cenné architektonické prvky a zariadenie preniesli do Múzea liptovskej dediny v Pribyline, kde postavili kópiu chrámu. Na pôvodnom mieste pri stojacej veži sú vyznačené základy kostola.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Liptovská Mara (obec)**

Externé odkazy
--------------

* Liptovská Mara
* www.apsida.sk - profil zbúraného kostola

Súradnice: 49°06′23″S 19°30′20″V﻿ / ﻿49,106403°S 19,505539°V﻿ / 49.106403; 19.505539
**Liquid funk** (alternatívne **Liquid Drum & Bass**, **Liquid DNB** alebo **Liquid**) je subžáner drum and bassu. Kým liquid funk používa podobné basové linky a pásmové rozloženie do ďalších štýlov, obsahuje menej pásmovo orientovaných samplov a ďalších inštrumentálnych usporiadaní (syntetizované a prírodné), harmónia a prostredie vytvárajú pokojnejšiu atmosféru zameranú na domáceho poslucháča.

História
--------

V roku 2000 DJ Fabio začal obhajovať novú formu drum and bassu, ktorú nazval „liquid funk", s vydaním rovnomennej kompilácie cez jeho vydavateľstvo Creative Source. Bol charakterizovaný vplyvmi disco a house hudby s rozšíreným použitím vokálov. Hoci zo začiatku sa rozvíjal pomaly, v rokoch 2003 až 2004 začala jeho popularita masívne rásť a v roku 2005 bol zavedený ako jeden z najlepšie predávaných subžánrov drum and bassu s vydavateľstvami ako Good Looking Records (aj keď toto vydavateľstvo je silne žánrovo ovplyvnené *atmospheric drum and bassom*), Hospital Records, Liquid V, Shogun Limited, Fokuz Recordings, State of the Art Recordings a umelcami ako Calibre, Netsky, High Contrast, Logistics, London Elektricity, Nu:Tone, Mark Baker, Seba a Solid State, ktorí patria medzi hlavných zástancov liquid funku.

Liquid funk je veľmi podobný intelligent drum and bassu, ale má malé rozdiely. Liquid funk má silnejšie vplyvy z soca, latin, disco, jazz a funk hudby, kým IDB má pokojnejší a ešte viac syntetickejší zvuk, použitím hladkých syntetizátorových liniek a samplov v mieste organických prvkov použitím reálnych nástrojov.

Významní interpreti
-------------------

* 4hero
* Alix Perez
* Aquasky
* B-complex
* Brookes Brothers
* Calibre
* Calyx & Teebee
* Camo & Krooked
* Chase & Status
* Commix
* Cyantific
* D.Kay
* Danny Byrd
* DJ Patife
* DJ Marky
* E-Z Rollers
* Eveson
* Feint
* Fred V & Grafix
* Future Prophecies
* High Contrast
* John B
* Klute
* Lenzman
* Logistics
* London Elektricity
* LTJ Bukem
* Makoto
* Metrik
* Mistabishi
* Mutt
* Netsky
* Nu:Tone
* Q Project
* Rameses B
* Rudimental
* Seba
* Shapeshifter
* Solid State/DJ Dextrous
* Spectrasoul
* Sub Focus
* Total Science
* Utah Jazz
* XRS

Referencie
----------

1. ↑  "Magnetic Soul presents BBC Radio 1 DJ Fabio and MC Joker D @ Heat - 6 Jul 07" Resident Advisor: Accessed August 27th, 2009
2. ↑  "Album: Twisted Tongue, Twisted Tongue, Acid Jazz" The Independent: Accessed August 27th, 2009
3. ↑  "THE VINYL WORD" Taipei Times: Accessed August 27th, 2009

Externé odkazy
--------------

* LiquidDNB.com
* LiquidFunk.ca: Liquid Funk DJ Tedder
* ItsTooLoud.com
* Fabio & Grooverider - Radio 1. Liquid Funk show na BBC Radio 1
**Tisoňovka** je potok na hornej Orave, v západnej časti okresu Námestovo. Je to ľavostranný prítok Klinianky, meria 3,7 km a je tokom V. rádu. Často sa označuje ako *Tisanovka*.

Pramení v Oravských Beskydách, v podcelku Ošust, na západnom svahu vrchu Dážďany (934,9 m n. m.), v blízkosti štátnej hranice s Poľskom pri sedle Hlinka (850 m n. m.), v nadmorskej výške cca 870 m n. m. Sprvu tečie juhovýchodným smerom, zľava priberá prítok (802,8 m n. m.) z juhovýchodného svahu Dáždian, sprava dva prítoky z východných svahov Magurky (929,8 m n. m.) a vstupuje do geomorfologického celku Podbeskydská brázda. Z ľavej strany priberá krátky prítok prameniaci západne od kóty 876,1 m a preteká okrajom intravilánu obce Novoť, pričom sa stáča severojužným smerom. Z ľavej strany vyúsťuje vodný kanál, ktorým je tok prepojený so susednou Menzdrovkou, sprava priberá tri krátke prítoky z juhovýchodného úpätia Malého kopca (1 038,6 m n. m.), zľava zo severozápadného svahu Modlového vrchu (910 m n. m.) a na území obce ústi v nadmorskej výške približne 756 m n. m. do Klinianky.

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-03-04]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-03-04]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Klinianky |
| --- |
| *Klinianka* → *Biela Orava* → *Orava* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Babinský potok
* Bartošov potok
* Barutovský potok
* Čipecký potok
* Duriak
* Hurtákov potok
* Kaňovka
* **Klinianka**
* Kolenová
* Madejov
* Mastrov potok
* Menzdrovka
* Mútňanská ráztoka
* Novotská ráztoka
* Priehybský potok
* Riečka
* Simušov potok
* Suchý potok
* Tisoňovka
* **Zásihlianka**

 |
Cesnak pretlačený cez lis.
**Lis na cesnak** je kuchynská pomôcka, ktorá drví strúčiky cesnaku ich prelisovaním cez sieť malých otvorov, zvyčajne za pomoci piestu. Veľa lisov na cesnak obsahuje aj plastové zariadenie na čistenie, ktoré pozostáva z tupých kolíkov, ktorých rozloženie zodpovedá rozloženiu otvorov v mriežke.

Lisy na cesnak predstavujú výhodnú alternatívu k sekaniu cesnaku s nožom, a to najmä preto, že strúčik cesnaku môže byť pretlačený lisom aj so šupkou. Cesnak je vytlačený von, zatiaľ čo šupka ostane v lise. Niektoré zdroje tiež tvrdia, že pretláčanie cesnaku so šupkou uľahčuje čistenie lisu.

Verí sa, že prelisovaný cesnak má inú chuť ako sekaný. Prelisovaním sa poškodí viac bunkových stien a tým sa uvoľní viac výrazných chuťoých zložiek cesnaku. Kuchár surových jedál Renée Underkoffler hovorí, že „*dobrý lis na cesnak robí z manipulovania s cesnakom čistú radosť. Lisovaný cesnak má ľahšiu a jemnejšiu chuť ako sekaný, pretože neobsahuje horkú stredovú stonku*."

Na druhej strane niektorí kuchári tvrdia, že prelisovaný cesnak má horšiu chuť v porovnaní s inými formami cesnaku. Napríklad kuchár Anthony Bourdain radí: „*Nepretláčajte. Neviem, čo je to za hnus ktorý vychádza z koncov tých vecí, ale cesnak to nie je.*"

*Cooks Illustrated* uvádza niektoré ďalšie využitia pre lis na cesnak, ako je drvenie iných drobných vecí (napríklad olivy, kapary, či sardely), alebo lisovanie malého množstva cibuľového či šalotkového džúsu.

Referencie
----------

1. ↑   *Epicurious Food Dictionary* [online]. 1995, [cit. 2011-05-01]. Dostupné online. Archivované 2006-07-14 z originálu. (po anglicky)
2. ↑  Underkoffler, Renée. *Living Cuisine: The Art and Spirit of Raw Foods*. [s.l.] : Avery, 2004. ISBN 1-58333-171-9.  s. 179.
3. ↑  Bourdain, Anthony. *Kitchen Confidential*. [s.l.] : HarperCollins, 2001. ISBN 0-06-093491-3.  p. 81.
4. ↑  Wu, Sandra. *Notes from Readers, Cook's Illustrated*, Sept. & Oct. 2006 p. 3.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Lis na cesnak**
**Mokgweetsi Eric Keabetswe Masisi** (\* 21. júl 1961, Moshupa, Botswana) je botswanský politik a od roku 2018 piatym prezidentom Botswany.

Životopis
---------

Jeho otec Edison Setlhomo Masisi bol dlhoročným poslancom a ministrom. Vyrastal so siedmymi súrodencami. Navštevoval základnú školu Thornhill a školu Maru a Pula. Potom študoval do roku 1984 angličtinu a históriu na University of Botswana. V roke 1989 začal študovať na Florida State University, kde absolvoval magisterské štúdium. Hral v divadle a tiež v niekoľkých juhoafrických amatérskych filmových produkciách. Od roku 1995 v Botswane pracoval pre UNICEF.

Vo voľbách v roku 2004 sa pokúsil kandidovať vo volebnom okrsku Moshupa/Mangana, ale pri hlasovaní jeho strany dostal prednosť jeho stranícky kolega. Vo voľbách v roku 2009 bol úspešný, keď bol zvolený do Národného zhromaždenia. Od roku 2011 do roku 2014 bol ministrom prezidentských záležitostí a verejnej správy. Vo voľbách v roku 2014 bol znovu zvolený za poslanca do Národného zhromaždenia. Bol menovaný ministrom pre vzdelávanie a rozvoj schopností. Prezident Ian Khama ho 12. novembra 2014 navyše menoval viceprezidentom, pričom zostal vo funkcii ministra školstva.

Dňa 1. apríla 2018 bol menovaný ako nástupca Iana Khama, čím sa stal piatym prezidentom Botswany. Potom, čo jeho strana BDP zvíťazila v októbri 2019 v parlamentných voľbách, bol Masisi 1. novembra 2019 znovuzvolený do funkcie prezidenta.

Referencie
----------

1. ↑   *Who is Botswana’s new President Mokgweetsi Masisi?* [online]. [Cit. 2021-03-20]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑   *Botswana: Mokgweetsi Masisi takes over presidency amid opposition resurgence | DW | 31.03.2018* [online]. [Cit. 2021-03-20]. Dostupné online. (po anglicky)
3. ↑   *Botswana inaugurates new president Masisi in smooth handover* [online]. 2018-04-01, [cit. 2021-03-20]. Dostupné online. (po anglicky)
4. ↑   *Afronovinky: Září/říjen 2019 | Africký informační portál* [online]. [Cit. 2021-03-20]. Dostupné online. (po česky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Mokgweetsi Masisi**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Mokgweetsi Masisi na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 1155398017
* VIAF: 4070152331605703260009
**Bystrý potok** je potok na hornej Orave, v severozápadnej časti okresu Námestovo. Je to ľavostranný prítok Mútňanky, meria 8,1 km a je tokom V. rádu.

Prameň
------

Pramení v Oravských Beskydách, v podcelku Pilsko, priamo pri štátnej hranici s Poľskom, na severnom svahu Pilska (1 556,9 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 530 m n. m.

Opis toku
---------

Od prameňa tečie najprv na severozápad, výrazným oblúkom prehnutým na sever sa postupne stáča na juhozápad a zľava priberá päť prítokov zo západných svahov Pilska. Následne pokračuje severojužným smerom Bystrou dolinou, sprava priberá dva krátke prítoky zo severovýchodného svahu Minčola (1 272,8 m n. m.), zľava najprv dva prítoky z juhozápadného svahu Pilska a potom prítok zo západného svahu Mechov (1 479,0 m n. m.). Ďalej priberá svoj najvýznamnejší prítok, Furandovský potok, zľava, potom ešte krátky ľavostranný prítok prameniaci severne od kóty 1 010,0 m a stáča sa juhozápadným smerom. Severozápadne od obce Mútne ústi v nadmorskej výške cca 811 m n. m. do Mútňanky.

Iné názvy
---------

* Bystrá
* Ráztoka

Referencie
----------

1. ↑   *Názvy vodných tokov* [online]. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, [cit. 2022-02-07]. Dostupné online.
2. ↑   *Mapový portál HIKING.SK* [online]. Denník N, [cit. 2022-03-07]. Dostupné online.

  


| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Mútňanky |
| --- |
| *Mútňanka* → *Biela Orava* → *Orava* → *Váh* → *Dunaj* |
| 
* Beňadovský potok
* Bystrý potok
* Čierny potok
* Dilovačky
* Duľovský potok
* Furandovský potok
* Huták
* Jelení potok
* Kormanov
* Košiarový potok
* **Mútňanka**
* Pasečný potok
* Podgrúňový potok
* Podskalník
* Poduhrovský potok
* Práčka
* Priehybský potok
* Skladiskový potok
* Zagrúň
* Zlatný potok

 |
Lichfieldská katedrála
Lichfieldská katedrála (letecký pohľad, nov. 2011)
**Lichfieldská katedrála** je katedrála v anglickom meste Lichfield. Je jedinou stredovekou anglickou katedrálou s tromi vežami. Jej vnútorná dĺžka je 112 m, šírka hlavnej chrámovej lode je 21 m a hlavná veža je vysoká 77 m.

Dejiny
------

Keď bol svätý Ceada menovaný mercijským biskupom, presťahoval sídlo diecézy z Reptonu do Lichfieldu. Dôvodom bolo asi to, že miesto bolo zviazané s mučeníckou smrťou v dobe vlády Rimanov. Prvá katedrála bola vybudovaná okolo roku 700, kedy tu biskup Hedda dal postaviť nový kostol v ktorom boli uschované ostatky sv. Ceadu. Jeho hrob sa stal cieľom mnohých pútnikov.

V roku 1085 bola začatá stavba novej kamennej katedrály v normanskom slohu nahradzujúcej pôvodnú drevenú saskú stavbu. Táto prvá kamenná katedrála bola nahradená gotickým variantom, ktorého výstavba začala v roku 1195. Výstavba bola dokončená dostavbou kaplnky v roku 1330. Kňažisko pochádza z roku 1200, krížová loď z roku 1240 a stavba hlavnej chrámovej lode bola začatá v roku 1260. Osemboká kapitula, ktorá bola dokončená v roku 1249 a je jednou z najkrajších častí katedrály, obsahuje zbierky pokladov katedrály, Lichfieldské gospely a zdobené rukopisy z 8. storočia.

V dobe občianskej vojny bola katedrála opevnená a niekoľkokrát obliehaná. Dôvodom bolo to, že cirkevní hodnostári stáli na strane panovníka, kým obyvatelia mesta boli väčšinou parlamentaristi. Pri obliehaní utrpela katedrála veľké škody – hlavná veža sa zrútila, bola zničená jej strecha i mozaikové okná. Obnova stavby bola začatá v roku 1660, ale celková oprava všetkých škôd spôsobených občianskou vojnou bola dokončená až v 19. storočí.

I keď bolo 18. storočie obdobím rozvoja mesta, katedrála podliehala rozkladu. Jej knižnica z 15. storočia v severnej strane hlavnej chrámovej lode bola premiestnená na pôvodné miesto nad kapitulu. Väčšina sôch zo západnej brány bola odstránená. Na konci storočia bol odstránený hlavný oltár, aby vznikol jeden priestor pre kňazište. Zdobenú západnú bránu obnovil vo viktoriánskom období Georg Gilbert Scott. Tieto práce obsahovali okrem iného vytvorenie mnohých sôch kráľov, kráľovien a svätých vytvorených z pôvodného materiálu.

Vo februári 2003 bola objavená pod podlahou hlavnej chrámovej lode doska s vytesanou podobou archanjela Gabriela (Lichfieldský anjel) pochádzajúca z 8. storočia. Bola rozlomená na tri časti, ale zachovali sa časti pôvodnej maľby. Teraz je vystavená v katedrále.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Lichfieldská katedrála**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka
* Projekt Lichfieldského anjela

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Lichfieldská katedrála na českej Wikipédii.*
**Železničná trať Hrušovany u Brna – Židlochovice** je jednokoľajová regionálna dráha o dĺžke 3,0 km. Sprevádzkovaná bola v roku 1895 ako miestna dráha Severnej dráhy cisára Ferdinanda.

História
--------

Stanica v Židlochoviciach na prelome 19. a 20. storočia
Trať bola postavená Severnou dráhou cisára Ferdinanda (KFNB) podľa koncesie vydanej 20. januára 1895, prevádzka na nej bol začatá 17. septembra toho istého roku. KFNB tak napojila stanicu Hrušovany (na svojej trati do Brna) s blízkou rafinériou cukru a neďaleké Židlochovice, kde sa nachádzal cukrovar firmy Robert & comp. Ten bol so židlochovickou stanicou spojený dva kilometre dlhou vlečkou. Na Hrušovansko-židlochovicku trať tiež nadväzovala úzkorozchodná železnička o dĺžke 21 km vedúcej do Měnína.

Samotná trať Hrušovany – Židlochovice slúžila nákladnej aj osobnej doprave, pričom osobné vlaky mali v Hrušovanoch nadväznosť na vlaky na hlavnej trati Brno – Břeclav. Dňa 1. januára 1906 bola trať spoločne s celou KFNB zoštátnená, prevádzku prevzali cisársky-kráľovskej štátnej dráhy, po roku 1918 Česko-slovenské štátne dráhy. Jazdná doba pred prvou svetovou vojnou bola 10 – 11 minút, denne bolo vypravovaných sedem párov zmiešaných vlakov. Za prvej republiky bola doba jazdy skrátená na 7 – 8 minút, počet spojov narastal a vrchole 16 párov osobných vlakov dosiahol na prelome 40. a 50. rokov 20. storočia. V neskorších rokoch tu jazdilo denne osem párov osobných vlakov. Osobná doprava na trati bola zastavená 2. júna 1979. Naďalej tu fungovala slabá nákladná doprava. Od 15.12.2019 tu začali po rekonštrukcií opäť premávať pravidelné vlaky.

Referencie
----------

1. ↑   Výběr základních údajů o dráze celostátní a drahách regionálních vydaný SŽDC pro období platnosti jízdního řádu 2014

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Železniční trať Hrušovany u Brna – Židlochovice na českej Wikipédii.*
Reklamný leták zbierky **Federalista**
**Listy federalistov** sú súbor 85 článkov argumentujúcich v prospech ratifikácie Ústavy Spojených štátov. Vychádzali postupne v novinách mesta New York od októbra 1787. Zbierku všetkých článkov, nazývanú **Federalista**, vydali v roku 1788 v dvoch zväzkoch J. a A. McLeanovi.[1]

Federalistické listy sú primárnym zdrojom interpretácie Ústavy, nakoľko predostierajú filozofiu a pozadie navrhovaného systému vlády.[2] Autori Listov chceli zároveň podporiť hlasovanie o ratifikácii a ovplyvniť neskoršiu interpretáciu Ústavy. Podľa historika Richarda Morrisa sú Listy federalistov „neporovnateľným osvetlením Ústavy, klasické dielo politickej vedy neprekonané prácou akéhokoľvek neskoršieho autora čo sa týka jeho šírky a hĺbky."[3]

Články napísali Alexander Hamilton (napísal pravdepodobne 51 z nich), James Madison (29), a John Jay (5). Ostatné články boli výsledkom spolupráce medzi Madisonom a Hamiltonom[1] Vychádzali pod pseudonymom „Publius," na počesť rímskeho konzula Publia Valeria Publicolu.[4] Madisonovi sa prisudzuje najväčšia zásluha o Ústavu („Otec Ústavy") a neskôr sa stal štvrtým prezidentom Spojených štátov. Hamilton bol aktívnym delegátom na Ústavodarnom zhromaždení a stal sa prvým ministrom financí. John Jay sa stal prvým predsedom Najvyššieho súdu.

Federalista č. 10, ktorý sa zaoberá spôsobmi ako zabrániť záujmovým skupinám a hovorí v prospech veľkej republiky, je považovaný za najdôležitejší z 85 článkov z filozofickej perspektívy.
Federalista č. 84 je okrem iného zaujímavý svojim odporom proti tomu čo poznáme ako Listinu práv Spojených štátov. Federalista č. 51 je možno najjasnešiou výpoveďou čo to znamená „federalizmus."

Referencie
----------

1. 1 2  Jackson, Kenneth T. The Encyclopedia of New York City: The New York Historical Society; Yale University Press; 1995. p. 194.
2. ↑  Albert Furtwangler, 17
3. ↑  Richard B. Morris, The Forging of the Union: 1781-1789 (1987) p. 309
4. ↑  Albert Furtwangler, 51.

Externé odkazy
--------------

* Federalist Papers on the Bill of Rights
* Teaching the Federalist Papers
* Fully Linkable version of The Federalist Papers
* The Avalon Project at Yale Law School: The Federalist Papers
* The Federalist Papers at the Library of Congress
* The Federalist Papers etext from Project Gutenberg
* The Federalist Papers audio narration at Americana Phonic
***MDMS*** je piaty štúdiový album hip-hopovej skupiny DMS, ktorý vyšiel 20. augusta 2019. Ako prvé single z albumu boli predstavené „SÓS" a „Jak ti J.B." dňa 28. marca 2019. V tej dobe nikto nečakal, že o pár mesiacov z toho vznikne album. Názov MDMS je referencia na drogu MDMA (extáza). Názov vznikol z toho že im fanúšikovia písali že sú droga.

O albume
--------

Na albume sa objavili dvaja známi českí raperi Yzomandias a Nik Tendo z labelu Milion+. Na albume má aj dve slohy producent Smart, ktorý prvýkrát rapoval na albume *Prepáčte* v skladbe „Horšia pesnička". V tejto nahrávke si rapovanie zopakoval v skladbách „FUCKOFF" a „MDMS". 

Na hudobnej produkcii albumu sa okrem Smarta a Dameho, ktorí patria do skupiny DMS podieľali aj Homiebeats, Special Beatz, Peter Pann, Dokkeytino a Grizzly.

Videoklipy boli zatiaľ natočené ku skladbám „sós", „jak ti J.B", „Prečo" a „Lebo".

Zoznam skladieb
---------------

| # | Názov | Producent | Dĺžka | Poznámky |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | „sós" | Special Beatz | 3:00 |  |
| 2 | „jak ti J.B" | Smart & Dame | 2:45 |  |
| 3 | „Prečo" | Grizzly | 3:55 |  |
| 4 | „Lebo" | Smart & Dame | 2:30 |  |
| 5 | „NPRBLM" (ft. Yzomandias) | Special Beatz | 3:58 |  |
| 6 | „NCHDZNM" | Dame | 2:51 |  |
| 7 | „PLEJ" | Dame | 3:59 |  |
| 8 | „100P" | Smart | 4:58 | Na konci menší skit |
| 9 | „FUCKOFF" | Dame | 3:07 |  |
| 10 | „MDMS" | Dame | 4:10 |  |
| 11 | „NMSM" | Peter Pann | 3:24 |  |
| 12 | „TLSPNG" | Dokkeytino | 3:02 |  |
| 13 | „SLVDSLV" | Smart | 2:35 |  |
| 14 | „MLMLTN" (ft. Nik Tendo) | Homie Beatz | 3:30 |  |
| 15 | „KLNFLN" | Homie Beatz | 3:08 |  |

Referencie
----------
**Das Lied der Deutschen** (*Iné názvy*: *Deutschlandlied*; *Hoffmann-Haydn'sches Lied*; slov. *Pieseň Nemcov*) je nemecká pieseň, ktorej tretia strofa je štátnou hymnou Nemecka.

Text zložil Heinrich Hoffmann von Fallersleben 26. 8. 1841 na ostrove Helgoland a prvýkrát sa verejne spieval 5. 10. 1841 v Hamburgu. Melódiu zložil Joseph Haydn, ktorý ju v roku 1797, v čase napoleonských vojen, zložil ako „cisársku hymnu" (Gott erhalte Franz den Kaiser) pre cisára Františka II. Presnejšie ide o druhú vetu tzv. *Cisárskeho kvarteta* pre štyri sláčikové nástroje - Op. 76, č.3.

Pieseň sa v roku 1922 stala štátnou hymnou Weimarskej republiky. V časoch Tretej ríše sa ako štátna hymna používala jej prvá strofa spolu s piesňou Horst-Wesel-Lied. Po založení Spolkovej republiky sa začala ako hymna používať len tretia sloha. Po pristúpení NDR k SRN v roku 1990 bola po dohode spolkového prezidenta Richarda von Weizsäcker so spolkovým kancelárom Helmutom Kohlom tretia sloha vyhlásená za oficiálnu štátnu hymnu Nemecka. Viedla ich k tomu skutočnosť, že prvá sloha bola stále spájaná s nacistickým Nemeckom, navyše vyjadrovala imperialistické ideály (popisovala areál, v ktorom kedysi žili (o.i.) obyvatelia s nemeckým materinským jazykom (*„von der Maas bis an die Memel, von der Etsch bis an den Belt"*) a vyjadrovala túžbu zjednotenia Nemcami obývaných regiónov do jedného štátneho útvaru, ktorý by bol nadradený tradičnému nemeckému regionalizmu (slová *„Deutschland, Deutschland über alles"* pôvodne vyjadrovali, že spoločná vlasť je nad všetky partiklarizmy, neskôr sa nesprávne vykladali ako pocit národnej nadradenosti a tento mýtus sčasti je živený v zahraničí dodnes). Druhá sloha je obsahovo považovaná za umelecky málohodnotnú, okrem toho je feministickým hnutím odmietaná ako prejav podradného postavenia ženy.

Text celej piesne
-----------------

Deutschland, Deutschland AS über alles,  

Über alles in der Welt,  

Wenn es stets zu Schutz und Trutze   

Brüderlich zusammenhält;   

Von der Maas bis an die Memel,  

Von der Etsch bis an den Belt:   

Deutschland, Deutschland über alles,  

Über alles in der Welt!  

Deutsche Frauen, deutsche Treue,  

Deutscher Wein und deutscher Sang  

Sollen in der Welt behalten  

Ihren alten, schönen Klang,  

Uns zu edler Tat begeistern  

Unser ganzes Leben lang  

Deutsche Frauen, deutsche Treue,  

Deutscher Wein und deutscher Sang!  

Einigkeit und Recht und Freiheit  

Für das deutsche Vaterland!  

Danach laßt uns alle streben  

Brüderlich mit Herz und Hand!  

Einigkeit und Recht und Freiheit  

Sind des Glückes Unterpfand:  

Blüh im Glanze dieses Glückes,  

Blühe, deutsches Vaterland!

Referencie
----------

1. ↑  FAZ.net: Rückgabe von Beutekunst, Die letzten deutschen Kriegsgefangenen, Online-Artikel v. 26. Juli 2007. (13 Aug 2007 16:38)

Externé odkazy
--------------

Melódiu si môžete vypočuť na tejto stránke Archivované 2007-09-27 na Wayback Machine (lta)
Poľovníci v Pyrenejách, litografia z 19. storočia.
**Poľovníctvo** odbor, ktorý sa zaoberá chovom, ochranou, zušľachťovaním a lovom zvere a hospodárskym zhodnocovaním úlovkov. Zaraďuje sa do poľnohospodárskej výroby i do lesníctva. Má však aj rekreačný význam.

Lov, ktorý je najstaršou zložkou poľovníctva je ľuďmi praktizovaný od praveku. Až do stredoveku mohli lov na území Slovenska uskutočňovať aj široké masy obyvateľstva. S rozvojom feudálnej moci sa poľovníctvo stalo výsadou vládnucej triedy. Začali sa objavovať zákazy lovu niektorých druhov zveri, alebo zákazy niektorých spôsobov lovu. Od 16. storočia mali spravidla poddanské obce zákaz zaoberať sa lovom. Neskôr v 18. storočí sa zákaz rozšíril aj na obyvateľstvo miest. V 19. storočí bolo poľovníctvo možné vykonávať spravidla iba v prípade ak daná osoba vlastnila určitú rozlohu pôdy.

Zdroj
-----

* poľovníctvo. In: BOTÍK, Ján; SLAVKOVSKÝ, Peter eds. *Encyklopédia ľudovej kultúry Slovenska*. zväzok 2. 1. vyd. Bratislava: Veda, 1995. ISBN 80-224-0235-4. s. 61
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Externé odkazy
--------------

* ZÍBRT, Čeněk. *Myslivecké obyčeje a pověry dle šesti rukopisů staročeských.* Praha: Nákladem Královské České společnosti Náuk, 1897. 35 s. - dostupné v Digitálnej knižnici UKB
* BEDŐ, Albert / *Horár alebo základy lesníctva v otázkach a odpoveďách*. Budapešt: Viktor Hornyányszky, 1887. 302 s. Prel. Ján Kabina. - dostupné v Digitálnej knižnici UKB
Klasický variant piškvoriek. Hráč so symbolom krížika zvíťazil.
**Piškvorky** je strategická hra pre dvoch hráčov. Najčastejšie sa hrá na (štvorčekovom) papieri. Hra je známa aj pod názvom *tic tac toe*, ktorý sa používa vo Veľkej Británii, Kanade a USA. Tic-tac-toe sú ale výhradne iba 3x3 piškvorky. Medzinárodný názov pišvoriek pre n x n je Gomoku. Piškvorky patria do kategórie hier s perom a papierom, ktoré sú obľúbené medzi žiakmi na školách.

Pravidlá
--------

Hraciu plochu tvorí papier (obvykle štvorčekový). Hráči striedavo kreslia na papier svoje symboly. Jeden z hráčov kreslí kolieska a druhý krížiky. Víťazom sa stáva ten hráč, ktorému sa ako prvému podarí na papieri vytvoriť súvislú radu piatich (alebo viacerých) svojich symbolov v ľubovolnom smere - ortogonálne aj diagonálne.

Varianty
--------

### Gomoku

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Gomoku*
Gomoku sa hrá s takmer rovnakými pravidlami ako Piškvorky, ale s rôznym herným náradím. Piškvorky sa hrajú na neobmedzenej ploche, respektíve na papieri, ktorý sa v prípade potreby dá nadložiť ďalším papierom. Gomoku sa hrá na hracej doske, ktorá má na rozdiel od piškvoriek obmedzený počet polí. 

### Rendžu

*Bližšie informácie v hlavnom článku: Rendžu*
Rendžu je upravená verzia Gomoku, ktorá vyrovnáva výhodu prvého ťahu začínajúceho hráča, pridaním ďalších pravidiel pre začiatok hry a tiež pre jej koniec. 

### Šestvorky

Šestvorky sú modifikáciou piškvoriek, ktorá sa vyrovnáva s výhodou prvého ťahu začínajúceho hráča jednoduchším spôsobom než rendžu. V každom ťahu hráč zakreslí na papier dva svoje symboly s výnimkou prvého ťahu prvého hráča, v ktorom hráč nakreslí len jeden symbol. Víťazom sa stáva hráč, ktorému sa ako prvému podarí vytvoriť súvislú radu šiestich svojich symbolov.

### 3D Piškvorky

3D Piškvorky sú variantom piškvoriek, ktorá sa hrá na viacerých papieroch.

Analýzy hry
-----------

Holandský počítačový expert L. Victor Allis vytvoril algoritmus, ktorý na hracej ploche 15×15 zaistí začínajúcemu hráčovi výhru. Algoritmus však nebol zverejnený. Predpokladá sa, že existujú výherné stratégie pre väčšie rozmery hracej plochy, a tiež že na neobmedzenej hracej ploche existuje neprehrávajúca stratégia pre začínajúceho hráča.

Referencie
----------

1. ↑  L. Victor Allis. *Searching for Solutions in Games and Artificial Intelligence*. [s.l.] : Ph.D. thesis, University of Limburg, The Netherlands, 1994. Dostupné online. ISBN 9090074880.  Archivované 2011-06-14 na Wayback Machine

Pozri aj
--------

* Gomoku
* Rendžu
* Hra s perom a papierom

Externé odkazy
--------------

* Piškvorky na boardgamegeek.com (po anglicky)
* Česká asociácia piškvoriek a rendžu
Slovenská ˇudová republika použivala Uhorské a Maďarské štátne symbolySlovenská ľudová republika používala Maďarské a Uhorské štátne symboly
**Slovenská ľudová republika** alebo **Východoslovenská republika** bol názov štátneho útvaru, ktorý trval od 11. decembra do 29. decembra 1918.

Už v priebehu roka 1918 vznikla na východe Slovenska Východoslovenská rada (VslR), ktorá vyhlasovala východných Slovákov za samostatný národ pomenovaný Slovjaci, ktorý si želá ostať súčasťou Maďarska. Keď tieto výzvy nenašli dostatočnú oporu, začala sa presadzovať idea samostatnej republiky, ktorá by bola tesne spojená s Maďarskom. Za asistencie Maďarskej národnej gardy bola v Košiciach vyhlásená samostatná Slovenská ľudová republika. Na čelo formálne menovanej vlády sa postavil prešovský župný archivár Viktor Dvorčák. Slovenská ľudová republika proklamovala nezávislosť od Prahy (Česko-Slovenska) a úzke spojenie s Maďarskom, čo nazvali termínom „uhroslovjactvo". Úradným jazykom se mala stať tzv. východniarčina - kodifikované východoslovenské nárečie. V tomto jazyku predniesol také Dvorčák svoj prejav k národu: 

> *„Všicko dostaneme, co žadame: autonomiu v kulturalnich, školskich, administračnich, političnich a pravotnych zaležitošcoch. V našej krajine Slovenska reč take mesco dostaňe, jak i uherska reč ma! Ta co inše potrebujeme? (...) A to len vo špojenosci zo s Uhrami možeme došahnuc. Sňima už 1000 roki vjedno žijeme a či oňi nas utlačovali, a dali znivočic našu reč, naš jazyk? Kdo bi to hutorel, že hej, ten bi nepravdu hutorel a cíganom bi bul (...) ."* 
> 
> 

Neuznaná Slovenská ľudová republika zanikla po obsadení územia Košíc česko-slovenskými vojskami a jeho začlenení do Česko-Slovenska. Dvorčák bol v Česko-Slovensku odsúdený na smrť, ale spolu s ostatnými členmi Východoslovenskej rady sa mu podarilo utiecť do Poľska a odtiaľ do Maďarska. Vo voľbách do Národného zhromaždenia v roku 1920 Dvorčák kandidoval ako nestraník. Pôsobil ako agent maďarskej iredenty, ktorého cieľom bola revízia pomerov po vzniku Československa.

Referencie
----------

1. 1 2   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2008-07-26]. Dostupné online. Archivované 2009-02-02 z originálu.
2. ↑
3. ↑
4. 1 2  RYCHLÍK, Jan. *Češi a Slováci ve 20. století*. 2. vyd. Praha : Vyšehrad, 2015. S. 71–72. (po česky)
5. ↑
6. ↑  Deák, Ladislav (1991). Hra o Slovensko. Bratislava: VEDA, Vydavateľstvo Slovenskej akadémie vied. ISBN 80-224-0370-9. str. 18.

Literatúra
----------

* JANEK, István: Slovjacký separatizmus : Východoslovenská ľudová republika - 1918. In: *Historická revue*, roč. XXXII, 2021, č. 1, s. 42  –  47.
**Wycombe Wanderers FC** (celým názvom: **Wycombe Wanderers Football Club** ) je anglický futbalový klub, ktorý sídli v meste High Wycombe v nemetropolitnom grófstve Buckinghamshire. Klub bol založený bol v roku 1887. Od sezóny 2018/19 hrá v EFL League One (3. najvyššia súťaž).

Svoje domáce zápasy odohráva na štadióne Adams Park s kapacitou 9558 divákov.

Štadión
-------

Klub hrá svoje domáce štadióny na štadióne Adams Park, ktorý sa nachádza sa na okraji priemyselnej zóny v oblasti Sands v High Wycombe. Štadión bol pomenovaný na počesť dobrodinca a bývalého kapitána Franka Adamsa. Klub hrá na štadióne od roku 1990.Počas sezón 2003/04 a 2004/05 bol štadión známy ako "The Causeway Stadium" zo sponzorských dôvodov.

Úspechy
-------

Zdroj:

* **FA Cup**
	+ **Semifinále:** 2000/01
* **EFL Cup**
	+ **Semifinále:** 2006/07
* **FA Amateur Cup**
	+ **Víťaz:** 1930/31
* **FA Trophy**
	+ **Víťaz:** 1990/91, 1992/93
* **EFL Trophy**
	+ **Finále (Juh):** 1993/94

Referencie
----------

1. ↑   *"WYCOMBE WANDERERS"* [online].. Dostupné online. (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Wycombe Wanderers FC na českej Wikipédii.*
**Peter Michalík** (\* 15. september 1990, Bojnice) je šachový veľmajster. 

Michalík je členom Šachového klubu Novoborský. Bol majstrom Slovenska U10 v roku 1999, U10 v roku 2000, U12 v roku 2001, U12 v roku 2002 a U16 v roku 2005. Na IM turnaji v Ostrave v roku 2005 bol tretí, na otvorenom turnaji v Starej Pozovej v roku 2009 skončil na druhom mieste. Michalík vyhral turnaj Banícky kahanec 2011 v Ostrave.

Prvú normu veľmajstra získal v českej Extralige v sezóne 2010/11, kde hral za Šachový klub Zlín. Získal 6 bodov z desiatich partií, pričom porazil veľmajstrov Zigurdsa Lansu a Tomáša Petríka. Druhú normu získal na Majstrovstvách Európy vo francúzskom Aix-les-Bains, získal 5 bodov z 9 partií (dve kontumácie sa do normy nerátajú), pričom porazil veľmajstrov Viačeslava Zacharova a Vasiliosa Kontronisa. Titul veľmajstra mu bol udelený na zasadaní prezidentského výboru FIDE v prvom júnovom týždni 2011. K 18. 3. 2016 prestúpil do českej šachovej federácie (kde hrá už dlhodobo šachové ligy, študoval a usadil sa) a stal sa 5. najsilnejším hráčom.

Referencie
----------

1. ↑  Chessbase Megabase 2011
2. ↑  prvá norma na fide.com
3. ↑  druhá norma na fide.com
4. ↑  Slovensko má dvadsaťročného veľmajstra!

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Peter Michalík**

Externé odkazy
--------------

* ratingová stránka Michalíka na fide.com

| * z
* d
* u
Slovenskí šachoví veľmajstri |
| --- |
| 
* Ľubomír Ftáčnik
* Tomáš Likavský
* Mikuláš Maník
* Ján Markoš
* Peter Michalík
* Sergej Movsesjan
* Martin Mrva
* Tomáš Petrík
* Ján Plachetka
* Igor Štohl
* Gennadij Timoščenko

 |
**Ján Plachetka** (\* 18. február 1945) sa stal prvým slovenským šachovým veľmajstrom (ak nerátame Rétiho). Tento titul získal v roku 1978. Delil prvé miesto v Polanici-Zdrój 1975, zvíťazil v Sofii aj na Tirnavii 1979, delil prvé miesto v Štrasburgu 1985. Z majstrovstiev Česko-Slovenska má jednu striebornú a dve bronzové medaily. Majster Slovenska v rokoch 1975 a 1993. Na olympiádach päťkrát reprezentoval Česko-Slovensko a dvakrát Slovensko. Významne sa podieľal na zisku striebra v Luzerne 1982, keď na poste druhého náhradníka výsledkom 6/8 obsadil štvrté miesto. Spoluautor publikácie o šachových olympiádach. Zaslúžilý tréner, jeho najznámejšou zverenkyňou bola Regina Pokorná. Často robieva kapitána alebo trénera reprezentačných družstiev žien alebo juniorov. Na seniorských šampionátoch tiež dosahuje solídne výsledky.

Publikácie
----------

* Ľ. Ftáčnik, J. Kozma, J. Plachetka: Šachové Olympiády, Šport, Bratislava 1984

Externé odkazy
--------------

* Olympiády J. Plachetku
* M ČSR

| * z
* d
* u
Slovenskí šachoví veľmajstri |
| --- |
| 
* Ľubomír Ftáčnik
* Tomáš Likavský
* Mikuláš Maník
* Ján Markoš
* Peter Michalík
* Sergej Movsesjan
* Martin Mrva
* Tomáš Petrík
* Ján Plachetka
* Igor Štohl
* Gennadij Timoščenko

 |

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 4754 3329
* LCCN: nr92008566
* NK ČR: mzk2015877382
* VIAF: 73715848
* WorldCat: lccn-nr92008566