recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Francesc "Tito" Vilanova i Bayo** (\* 17. september 1968, Bellcaire d'Empordà, Španielsko – † 25. apríl 2014, Barcelona) bol katalánsky futbalista, ktorý hral ako stredný záložník a po skončení hráčskej kariéry pracoval aj ako manažér v FC Barcelona.

Životopis
---------

### Hráčska kariéra

Narodil sa v Bellcaire d'Empordà, v katalánskej provincii Girona. V roku 1990, po absolvovaní mládežníckej akadémie Barcelony, opustil tím z Primera División, keďže nebol schopný sa dostať do "A tímu". Jeho ďalší klub bol tiež v rodnom regióne, UE Figueres. Tomu pomohol v sezóne 1991/1992 k historicky najlepšiemu umiestneniu v Segunda División (3. miesto).

Následne sa presunul do prvoligového Celta Vigo, ale celé tri roky nastupoval len zriedkakedy. Preto sa v roku 1995 vrátil späť do Segunda División, kde hral za tím CD Badajoz a neskôr do RCD Mallorca, UE Lleida a Elche CF. Kariéru ukončil v UDA Gramenet, v rodnom regióne.

V roku 1998, počas svojej prvej sezóny v Lleida, v zápase Copa Catalunya proti Barcelone, trénovanej Mourinhom (počas turnaja zastupoval Louisa van Gaala ako hlavného kouča), dal Vilanova gól a stal sa tak historicky prvým hráčom, ktorý dal gól tímu vedenému týmto Portugalčanom.

### Trénerská kariéra

Po svojej nenápadnej hráčskej kariére – za 3 roky odohral len 26 zápasov v Primera División – začal pracovať v Barcelone (jeho prvý klub) ako asistent trénera Pepa Guardiolu. Bol súčasťou tímu, ktorý vyhral 14 titulov. Po odchode Guardiolu prevzal v roku 2012 mužstvo a v sezóne 2012/2013 ho priviedol (napriek zdravotným problémom) k titulu v španielskej lige s rekordným ziskom 100 bodov. V Lige majstrov 2012/13 Barcelonu v semifinále vyradil FC Bayern München. 

Dňa 19. júla 2013 zo zdravotných dôvodov musel opustiť trénerskú funkciu v Barcelone.  

25. apríla 2014 vo veku 45 rokov podľahol rakovine.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑  MARCET, Jaume. *Guardiola’s right-hand man* [online]. FC Barcelona, 22.6.2008, [cit. 2013-01-05]. Dostupné online. (po anglicky)
3. ↑   *Real zaváhal na Espaňolu, čímž Barceloně posvětil 22. španělský titul* [online]. 2013-05-12, [cit. 2013-05-12]. Dostupné online.
4. ↑  Novým trénerom Barcelony sa údajne stal Messiho favorit, SME.sk, citované 22. 7. 2013
5. ↑  Trenér Vilanova zemřel, bývalý kouč Barcelony podlehl rakovině, iDNES.cz, citované 25. 4. 2014

Externé odkazy
--------------

* Klubový profil (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Tito Vilanova na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * GND: 1051115507
* ISNI: 0000 0004 1858 573X
* VIAF: 305237474
V tomto článku je opísaný algoritmus na výpočet dňa v týždni pre ľubovoľný dátum.

mod a div
---------

a mod b (a modulo b) označuje zvyšok, ktorý zostane, keď a delíme b. Pre výpočet dňa v týždni je dôležitý zvyšok modulo 7.
Napríklad: 17 mod 7 = 3, lebo 17 / 7 je 2, zvyšok 3 
Celočíselný výsledok delenia (v hornom príklade 2) sa označuje a div b. Pre výpočet dňa v týždni je potrebné div 4.
Napríklad: 17 div 4 = 4

Výpočet
-------

Pre výpočet je potrebných nasledujúcich päť cifier:

### Cifra dňa

Cifra dňa je deň v mesiaci mod 7.

### Cifra mesiaca

Cifra mesiaca (ktorú si treba zapamätať):
Január = 0, Február = 3, Marec = 3, Apríl = 6, Máj = 1, Jún = 4, Júl = 6, August = 2, September = 5, Október = 0, November = 3 a December = 5.

Január je nula. Ďalšie cifry sa dajú dopočítať zvyškom predchádzajúceho mesiaca mod 7:

Január má 31 dní a 31 mod 7 = 3, teda Február = 3 + 0 = 3. 
Február má 28 dní a 28 mod 7 = 0 a pre Marec túto 0 pripočítame ku 3 Februára a ako výsledok dostaneme opäť 3. 
Marec má 31 dní, 31 mod 7 = 3 a 3 + 3 = 6, teda Apríl = 6. 
Apríl má 30 dní, 30 mod 7 = 2, 6 + 2 = 8 a 8 mod 7 = 1, teda Máj = 1 atď. 

Zabudnuté čísla sa teda dajú dopočítať.

### Cifra roku

Zoberieme posledné dve cifry roku. Ku tomuto číslu pripočítame celočíselný výsledok delenia tohto čísla štyrmi. Určíme tento súčet modulo 7. Ak je rok ABCD, vypočítame teda:

(CD + (CD div 4)) mod 7. 

Napr.: 

Rok: 00 01 02 03 04 05 06 07 08 09 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 
Cifra: 0 1 2 3 5 6 0 1 3 4 5 6 1 2 3 4 6 0 1 2 4 5 6 0 2 3 4 5 0 

Ako vidíme, počíta sa stále o 1 ďalej, v priestupných rokoch o 2, po 6 sa pokracuje znova s 0. Tento cyklus sa opakuje každých 28 rokov, rok 1928 bol (keď sa dívame na dni v týždni) teda taký istý ako rok 1956 a rok 1984.

### Cifra storočia

Cifra storočia sa vypočíta formulkou : 
(AB mod 4 - 3) \* (-2)

Je to 0 pre všetky roky, ktoré začínajú s 19, 23, 27. 
Je to 2 pre všetky roky, ktoré začínajú s 18, 22, 26. 
Je to 4 pre všetky roky, ktoré začínajú s 17, 21, 25. 
Je to 6 pre všetky roky, ktoré začínajú s 16, 20, 24.

Cyklus 400 rokov v Gregoriánskom kalendári má 146097 dní a ti sú deliteľné 7. Dni v týždni sa teda opakujú každých 400 rokov, rok 2004 má napr. tie isté dni v týždni ako 1604, 2404, 2804 atď.

### Konečná cifra a oprava priestupného roku

Teraz všetky cifry sčítame a vypočítame tento súčet mod 7.
Doteraz sme pripočítali priestupný deň celému roku, výpočet je teda správny až od 1.3. Ak je dátum v Januári alebo Februári musíme teda 1 odpočítať od konečnej cifry (alebo 6 pripočítať ku konečnej cifre).

Podľa konečnej cifry teraz rozhodneme na ktorý deň hľadaný dátum padne resp. padol: 
0 = Nedeľa, 1 = Pondelok, 2 = Utorok, 3 = Streda, 4 = Štvrtok, 5 = Piatok, 6 = Sobota

Príklady
--------

14. Júl 1789

1) 14 mod 7 = 0
2) Júl = 6
3) (89 + (89 div 4)) mod 7 = (89 + 22) mod 7 = 111 mod 7 = 6
4) (17 mod 4 - 3) \* (-2) = (1 - 3) \* (-2) = (-2) \* (-2) = 4
5) (0 + 6 + 4 + 6) mod 7 = 2, žiadna oprava
Bastila bola dobytá v utorok.

Externé odkazy
--------------

* Počítadlo na výpočet dní podľa dátumu
**Concordia Ružomberok** (1906-1914) je prvý futbalový klub založený na pôde mesta Ružomberok v roku 1906. Klub bol založený v spolupráci s talianskymi usadlíkmi (ostali tu počas výstavby košicko-bohumínskej železnice). Zakladateľom klubu bol Štefan Mudrončík, ktorý bol zamestnaný v miestnej textilke ako archivár. Tajomníkom klubu bol František Ivankovič.
Za Concordiu v tom období hrávali Jozef Gromnica (brankár), Martin Horváth, Ján Gromnica, Vrchoslav Vyskočil, Samueli, Bedrich Daniš, Štefan Mudrončík, František Kočvara, bratia Wetlerovci, Petrákovci, Podhorní, Šipošovci. Klub hrával na ihrisku, ktoré malo názov Execirák. Nachádzalo sa pri bývalej Slovenskej papierni (neskôr zberné suroviny) na priestore, kde cvičievalo vojsko. Hráči Concordie hrávali v čierno-bielych pásikovancýh tričkách a čiernych trenírkach. Šatne klubu mal klub v hostinci Tyroler pri rieke Revúca. Miestnosti v dnes už neexistujúcej reštaurácii Pribiš slúžili ako klubovňa.
Klub zanikol po 8-ročnom pôsobení vypuknutím 1. svetovej vojny, kedy boli viacerí hráči povolaní na front.
**Titus Calpurnius Siculus** bol rímsky bukolický básnik, jeden z členov krúžku zhromaždeného okolo cisára Nerona. Jeho cognomen Siculus (Sicílsky) sa viaže buď k jeho rodisku alebo k napodobovaniu sicílskeho bukolického básnika Theokrita. Pod Siculovým menom sa nám dochovalo jedenásť eklog, z ktorých štyri posledné sú dnes na základe metrického rozboru pripisované básnikovi Nemesianovi žijúcemu v 3. storočí.

O básnikovom živote vieme iba z jeho vlastnej tvorby, v ktorej sa štylizuje do postavy pastiera Corydona. Zdá sa, že v istom okamihu svojho života trel biedu a uvažoval o odchode do Hispánie, ale pomohol mu ktosi, koho označuje pseudonymom Meliboeus. Vďaka nemu sa dokázal Calpurnius uchytiť v Ríme. Calpurniov tajomný ochranca býva stotožňovaný s Columellom, Senecom alebo Calpurniom Pisonom (ako najpravdepodobnejší kandidát sa javí práve Piso, ktorý, tak ako to tvrdí Siculus, bol blízkym priateľom cisára a venoval sa písaniu poézie). Na základe podobností mien je dokonca možné, že Calpurnius Siculus bol Pisonovým prepustencom.

Inou osobou oslavovanou v Calpurniovej idylickej poézii je cisár Nero, ktorý je označovaný za krásneho mladíka podobného Mars (boh)ovi a Apolónovi. Siculus naväzuje na Vergília, ktorý v svojej bukolickej poézii prináša motív Zlatého veku nastoleného s nástupom božského cisára k moci (v jeho prípade ide o Augusta). Tento istý motív sa vynára v Siculových veršoch v súvislosti s Neronom.

Calpurnius je dobrý básnik, aj keď nie originálny. Požičiava si motívy od Vergília (ktorého označuje v svojej poézii ako Tityra a nesmierne si ho považuje), Theokrita aj Ovídia. V jeho bukolickej poézii jasne badať zámer osláviť cisárovu osobu, čo v žiadnom prípade neznižuje jeho literárnu kvalitu.

*Laus Pisonis*
--------------

V Neronovom období a v kruhu blízkom tak cisárovej osobe ako Calpurniovi Siculovi vznikla aj anonymné báseň *Laus Pisonis* (Chvála Pisona), ktorej autorstvo je dodnes predmetom dohadov. Práve na základe podobnosti s básnikovými eklogami býva niekedy pripisovaná Calpurniovi Siculovi a menej často i Lucanovi.

*Carmina Einsiedlensia*
-----------------------

Do Neronovho obdobia spadajú aj dva fragmenty bukolickej poézie objavené roku 1869 v rukopise z kláštora v švajčiarskom Einsiedelne. Na základe tematickej i štylistickej podobnosti sa usudzuje, že aj ich autorom mohol byť Calpurnius Siculus či aspoň niekto, kto sa ho pokúšal napodobiť.

Literatúra
----------

* CONTE, Gian Biagio. *Dějiny římské literatury*. Preklad Dagmar Bartoňková et al. Vyd. 1. Praha : KLP, 2003. 790 s. ISBN 80-85917-87-4.

Autoritné údaje: * BnF: 12020588g
* GND: 118675370
* ISNI: 0000 0001 2031 4283
* LCCN: n91060779
* NK ČR: jn19990001305
* VIAF: 100165075
* WorldCat: lccn-n91060779
**Sirion** je najznámejšou a najväčšou riekou Beleriandu v prvom veku vo fiktívnom svete J.R.R. Tolkiena. Rieka delí Beleriand na západnú a východnú časť. Karen Wynn Fonstadová vo svojej knihe Atlas of Middle-earth odhaduje jej dĺžku na 390 míľ to je asi 630 km. Pramení na severe Beleriandu v horách Ered Wethrim a ústi do Balarskrj zátoky Belegaerského oceánu.

Priebeh toku
------------

Rieka pramení v mieste zvanom Eithel Sirion - Prameň Sirionu na východnom úbočí hor Ered Wethrim. Ďalej tečie pozdĺž svahov Ered Wethrim na juhovýchod. Preteká močariskami Serech, kde sa do nej vlieva prví väčší prítok Rivil. Sirion sa ďalej stáča na juhozápad a preteká úzkym údolím medzi útesmi hôr Ered Wethrim a vysočiny Dorthonionu. Údolie sa nazývalo Sirionský priesmyk. V polke priesmyku bol uprostred rieky ostrov Tol Sirion. Rieka uhýba na juhovýchod a tvorí hranicu medzi Dimbarem a Brethilským lesom. V týchto miestach sa dal Sirion prekročiť cez brod Brithiach. Potom sa do Sirionu vlievala Rieka Mindeb. Ďalej pretekal lesmi Doriathského kráľovstva kde sa do neho vlievali rieky Teiglin a Esgalduina. Po sútoku s Arosem opúšťa Doriath a mieri na juh k močariskám Aelin-uial. Po Sirionských vodopádoch si rieka ďalej razí cestu na juh priamo pod pohorím Andram. Po 14 kilometroch v podzemí sa vynára na druhej strane v mieste zvanom Brány Sirionu. Na dolnom toku už Sirion tečie priamo na juh. Preteká zemou Nan-tathren, kde sa do neho vlieva jeho najväčší prítok Narog. Ďalej na juh už začína dlhá delta rieky, po ktorej sa Sirion vlieva do Balarskej zátoky.

Najväčšie prítoky
-----------------

* ľavé - Rivil, Mindeb, Esgalduina, Aros
* pravé - Teiglin, Narog

Osídlenie
---------

U prameňa Sirionu nechal kráľ Noldor Fingolfin zbudovať svoju mocnú vežu Barad Eithel. Na ostrove Tol Sirion mal svoju pevnosť Minas Tirith Finrod Felagund. V lese Brethil sídlili Edain vedení svojou pani Haleth. Doriath, ktorého západnú hranicu Rieka tvorila, bol osídlený Sindar. Po vypálení prístavných miest vo Falasu, vybudovali elfovia pod vedením Círdana u ústia rieky Sirionské prístavy.

Prechody cez rieku
------------------

Mohutná Rieka Sirion sa dala prekročiť len na niekoľkých miestach. Boli to napríklad most na Tol-Sirionu, brod Brithiach medzi Dimbarem a Brethilem a elfské prevozy na Aelin-uial. Inak než v člne nebola preprava možná ani v zime, pretože Sirion na juh od močarísk Serech v zime nezamŕzal.
Súradnice: 48°54′19″S 13°39′4″V﻿ / ﻿48,90528°S 13,65111°V﻿ / 48.90528; 13.65111

**Dolní Světlé Hory** (nem. *Unterlichtbuchet*) je zaniknutá osada v okrese Prachatice, 5,5 km západne od obce Strážný pri hraniciach s Nemeckom. Nachádzala sa v nadmorskej výške 920 m, nad údolím Kotelního potoka (Kesselbach), na juhovýchodných svahoch hory Geissberg (1018 m), ktorej vrchol leží už za štátnou hranicou v Nemecku.

Dejiny
------

Najstaršia zmienka o osade pochádza z roku 1760. Prvými osadníkmi boli drevorubači, pre ktorých nechal knieža Schwarzenberg postaviť zrubové domy. Názov obce bol odvodený od tunajších listnatých, prevažne bukových lesov. 

Okolo roku 1814 tu našli dočasné útočisko Židia vyhnaní z juhočeského vnútrozemia. Ich obživou bola výroba potaše pre okolité sklárne a tiež pretavovali starú vojnovú výzbroj, ktorú tu vo väčšom množstve nachádzali. Neskôr sa židia presídlili do Čkyně, Zdíkova, Vlachova Březí. 

V roku 1910 tam stálo 30 domov, v ktorých žilo 189 obyvateľov (187 nemeckej národnosti). Bol tam hostinec U Loise (v mieste vedľa bývalej chalupy rastie tuja západná *Thuja occidentalis*) a stávala tam murovaná kaplnka.

Súčasnosť
---------

Po vzniku hraničného pásma boli Dolní Světlé Hory, rovnako ako susedné Stodůlky a Horní Světlé Hory, zrovnané so zemou. Osadu v súčasnosti pripomínajú iba bývalé pastviny a kamenné múriky.

Externé odkazy
--------------

Dolní Světlé Hory na webe "Zaniklé obce"

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Dolní Světlé Hory na českej Wikipédii.*
Dr. **Alexander Tollmann** (\* 27. jún 1928, Viedeň, Rakúsko – † 8. august 2007, Viedeň) bol rakúsky geológ, vysokoškolský pedagóg a politik.

Život
-----

Zmaturoval v roku 1946 a pokračoval v štúdiu prírodných vied. V roku 1951 dokončil štúdium geológie a paleontológie. Od roku 1969 pôsobil ako profesor geológie na Geologickom ústave Viedenskej univerzity. V rokoch 1972 až 1984 viedol geologický ústav. Zaoberal sa predovšetkým regionálnou geológiou Východných Álp, bol autorom viaczväzkového diela o geológií Rakúska, ktoré vyšlo medzi rokmi 1977 – 1986. Ako ochranca prírody a politický aktivista bol odporcom jadrovej energetiky. Bol jedným zo zakladateľov rakúskej strany zelených (*Vereinten Grünen Österreichs* tiež VGÖ).

V roku 1993, spolu so svojou manželkou Edith, publikoval monografiu o potope sveta, ktorú na základe predložených dôkazov považoval za dôsledok dopadu bolidu pred asi 9500 rokmi. Svoje argumenty podporil geologickými dôkazmi impaktného krátera, impaktnými štruktúrami, stopami irídia, šokovou metamorfózou minerálov, rádiouhlíkovým datovaním, dendrochronologickými dôkazmi ale aj viacerými povesťami a ľudovými tradíciami (tzv. Tollmannov hypotetický bolid).

Zomrel vo Viedni 8. augusta 2007. Je pochovaný na Gersthoferskom cintoríne.

Dielo
-----

Tollmann bol autorom viacerých významných prác. Medzi najvýznamnejšie patria monografie:

* Tektonische Karte der Nördlichen Kalkalpen : 1. Teil: Der Ostabschnitt (Kurzerläuterungen). (Geologischen Gesellschaft, Wien 1967)
* Analyse des klassischen nordalpinen Mesozoikums. Stratigraphie, Fauna und Fazies der Nördlichen Kalkalpen. (= Monographie der Nördlichen Kalkalpen. Teil 2). (F. Deuticke Verlag, Wien 1976, ISBN 3-7005-4412-X)
* Der Bau der Nördlichen Kalkalpen. Textband Teil. 3 : Orogene Stellung und regionale Tektonik. Franz Deuticke Verlag, (Wien 1976, ISBN 3-7005-4425-1)
* Geologie von Österreich. Band 1. (Franz Deuticke, Wien, 1977)
* Geology and Tectonics of the Eastern Alps (Middle Sector). (Geologisches Institut, Wien, 1980)
* Geologie von Österreich. Band 2. (Franz Deuticke, Wien, 1985)
* Geologie von Österreich. Band 3. (Franz Deuticke, Wien, 1986)

Referencie
----------

1. ↑  Lein, R. Alexander TOLLMANN (27. 6. 1928 - 8. 8. 2007). Austrian Journal of Earth Sciences, 100, 238 - 250

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Alexander Tollmann na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 12431092g
* GND: 11915725X
* ISNI: 0000 0001 0855 0582
* LCCN: n50013679
* NK ČR: xx0035698
* VIAF: 9939374
* WorldCat: lccn-n50013679
| Planéta | n | Titiusov-Bodehorad | veľká polos*a* (AU) |
| --- | --- | --- | --- |
| Merkúr | −∞ | 0,4 | 0,39 |
| Venuša | 0 | 0,7 | 0,72 |
| Zem | 1 | 1,0 | 1,00 |
| Mars | 2 | 1,60 | 1,52 |
| pás planétok | 3 | 2,80 | 2 až 5 |
| Jupiter | 4 | 5,20 | 5,20 |
| Saturn | 5 | 10,0 | 9,54 |
| Urán | 6 | 19,6 | 19,2 |
| Neptún | – | — | 30,1 |
| Pluto | 7 | 38,8 | 39,4 |

**Titiusov-Bodeho rad**, nazývaný aj **Titiusov-Bodeho zákon** je vyjadrenie približných hodnôt priemernej vzdialenosti (veľkej polosi dráhy) planét Slnečnej sústavy v astronomických jednotkách (AU) postupnosti

*a* = 0,4 + 0,3×2*n* (*n* = −∞, 0, 1, 2, ...).
Pravidelnosti v hodnotách priemernej vzdialenosti si v roku 1766 všimol nemecký matematik J. D. Titius a o šesť rokov neskôr tento zákon publikoval vtedajší riaditeľ berlínskej hvezdárne J. E. Bode. Ako je vidieť z pripojenej tabuľky, toto pravidlo celkom dobre platilo pre vtedy známe planéty, s tým, že pri Saturne bola už pomerne veľká odchýlka a pre hodnotu *n*=3 neexistovala žiadna známa planéta.

Po objavení prvej planétky Ceres sa zdalo, že bol chýbajúci člen radu nájdený; to však veľmi skoro objavy ďalších podobných telies vyvrátili. 

Na toto pravidlo sa dnes pozeráme ako na historickú kuriozitu. Celkom sa tomuto pravidlu vymyká planéta Neptún, zatiaľ čo Pluto do Titiusovho-Bodeovho radu zapadá.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portálPortál slnečná sústava |
**Maďarská abeceda** má dve verzie: 

* jednu skrátenú, ktorá má 40 písmen,
* druhú rozšírenú, ktorá má 44 písmen vrátane *Q*, *W*, *X*, *Y*.

Skrátená verzia
---------------

**Aa** [ɑ], **Áá** [á], **Bb** [bé], **Cc** [cé], **CScs** [čé], **Dd** [dé], **DZdz** [dzé], **DZSdzs** [džé], **Ee** [ä], **Éé** [é], **Ff** [ef], **Gg** [gé], **GYgy** [ďé], **Hh** [há], **Ii** [i], **Íí** [í], **Jj** [jé], **Kk** [ká], **Ll** [el], **LYly** [ej, elipsilon], **Mm** [em], **Nn** [en], **NYny** [eň], **Oo** [o], **Óó** [ó], **Öö** [oe], **Őő** [ø], **Pp** [pé], **Rr** [er], **Ss** [eš], **SZsz** [es], **Tt** [té], **TYty** [ťé], **Uu** [u], **Úú** [ú], **Üü** [y], **Űű** [ý], **Vv** [vé], **Zz** [zé], **ZSzs** [žé]

Rozšírená verzia
----------------

**Aa** [ɑ], **Áá** [á], **Bb** [bé], **Cc** [cé], **CScs** [čé], **Dd** [dé], **DZdz** [dzé], **DZSdzs** [džé], **Ee** [ä], **Éé** [é], **Ff** [ef], **Gg** [gé], **GYgy** [ďé], **Hh** [há], **Ii** [i], **Íí** [í], **Jj** [jé], **Kk** [ká], **Ll** [el], **LYly** [ej, elipsilon], **Mm** [em], **Nn** [en], **NYny** [eň], **Oo** [o], **Óó** [ó], **Öö** [oe], **Őő** [ø], **Pp** [pé], **Qq** [kú], **Rr** [er], **Ss** [eš], **SZsz** [es], **Tt** [té], **TYty** [ťé], **Uu** [u], **Úú** [ú], **Üü** [y], **Űű** [ý], **Vv** [vé], **Ww** [dupla vé], **Xx** [iks], **Yy** [ypsilon], **Zz** [zé], **ZSzs** [žé]

Samohlásky
----------

**Aa, Áá, Ee, Éé, Ii, Íí, Oo, Óó, Öö, Őő, Uu, Úú, Üü, Űű**

Spoluhlásky
-----------

### Všetky spoluhlásky

**Bb, Cc, CScs, Dd, DZdz, DZSdzs, Ff, Gg, GYgy, Hh, Jj, Kk, Ll, Mm, Nn, NYny, Pp, Qq, Rr, Ss, SZsz, Tt, TYty, LYly, Vv, Ww, Xx, Yy,** **Zz, ZSzs**

### Digrafy

**CScs, DZdz, GYgy, NYny, SZsz, TYty, LYly, ZSzs**

### Trigraf

**DZSdzs**

Vysvetlivky
-----------

* maďarské Aa sa vyslovuje ako hlboké a (výslovnosťou sa môže podobať na písmeno Oo)
* Cs [č], Dz [dz], GY [ď], LY [ej], NY [ň], Sz [s], Ty [ť], Zs [ž] sú maďarské digrafy, teda hlásky pozostávajúce z dvoch písmen
* Digraf Ly sa číta ako Jj. V maďarčine sa používa v slovách ako lyuk [diera], hüvelykujj [palec], folyamat [proces] atď. Taktiež sa nazýva elipszilon (L a Y)
* Dzs [dž] je jediným maďarským trigrafom
* maďarské Ee sa v slovenčine vyslovuje ako Ää

Referencie
----------

1. ↑   *A magyar ABC* [online]. www.helyesiras.com, [cit. 2020-07-19]. Dostupné online.
2. ↑   *A TELJESEBB MAGYAR ÁBÉCÉ NYOMTATOTT NAGY- ÉS KISBETŰI | A magyar nyelv értelmező szótára | Kézikönyvtár* [online]. www.arcanum.hu, [cit. 2020-07-19]. Dostupné online.
**Kotíni** (z lat. Cotini) bol pravdepodobne keltský kmeň sídliaci v 1. storočí pred Kr. až 2. storočí po Kr. na území Slovenska. 

Rímska ríša za Hadriána (117-138), s umiestnením kmeňa **Cotini** v Karpatoch

Charakteristika
---------------

Boli zrejme identickí s archeologickou púchovskou kultúrou alebo tvorili jej podstatnú časť. Žili v horách stredného Slovenska severne od ilýrskych Osov, západne od Anartov a východne od Kvádov. Podľa ojedinelých názorov žili na Morave alebo v južnom Poľsku. Spomína ich k roku 10 pred Kr. tuskulské elógium. V 1. storočí po Kr. podľa Tacita pracovali pre Sarmatov (Poľsko) a Kvádov (juhozápadné Slovensko) v baniach na železo.
Napokon sa spomínajú v súvislosti s markomanskými vojnami, keď okolo 172 po Kr. nepomohli Rimanom proti Markomanom, začo ich Markus Aurélius, najneskôr 180 po Kr. (?všetkých) presťahoval do Dolnej Panónie. V Dolnej Panónii sa 223 - 251 naozaj spomínajú "kotínski občania" - *cives Cotini*. Ich opustené sídla ovládli Kvádi.

Referencie
----------

1. 1 2  STEINHÜBEL, Ján. *Nitrianske kniežatstvo*. 2. vyd. Bratislava : Rak, 2016. 594 s. S. 15-16.
2. ↑  GOLÁŇ, Karol, KROPILÁK, Miroslav; RATKOŠ, Peter; TIBENSKÝ, Ján *Československé dejiny*. Redakcia M. Kropilák. 1. vyd. Bratislava : Vydavateľstvo Osveta, 1961. 384 s. 40. Rozklad patriarchálneho rodového zriadenia 4, s. 20.

Pozri aj
--------

* Kelti
* Bojovia
**Conchita Wurst** je umelecký pseudonym rakúskeho travesty-umelca s vlastným menom **Thomas Neuwirth** (\* 6. november 1988, Gmunden, Rakúsko). Tom sa zúčastnil v mladom veku rakúskej speváckej súťaže "Starmania", v ktorej sa umiestnil na druhom mieste. Tom "vytvoril" Conchitu z mnohých dôvodov: Chcel mať v súkromnom živote možnosť žiť "normálne", čo by mu nebolo umožnené, keby vystupoval na javisku ako Tom. No v prvom rade chcel dokázať ľuďom, že nezáleží na tom, ako vyzeráte, nezáleží na tom, odkiaľ ste, nezáleží na tom, akú máte orientáciu či farbu pleti. Vďaka pôsobeniu v šoubiznise ako bradatá drag queen je jej umožnené prehovárať k ľudom a šíriť myšlienky o rovnoprávnosti, tolerancii a akceptácii. Conchita prvýkrát vystúpila na súťaži  "Die Grosse Chance" opäť v jej rodnom štáte - Rakúsku. Taktiež skončila druhá. No v roku 2014 prišiel jej úspech a ako reprezentantka Rakúska v roku 2014 vyhrala Eurovision Song Contest s piesňou Rise Like a Phoenix.

Autoritné údaje: * BnF: 16990872g
* GND: 1053015178
* ISNI: 0000 0004 3984 7786
* LCCN: n2016025122
* VIAF: 310508271
* WorldCat: lccn-n2016025122
**Conchoraptor** bol vyspelý vtákovitý dinosaurus, relatívne malý zástupca čeľade Oviraptoridae. Vyskytoval sa na území dnešného Mongolska (púšť Gobi) vo vrchnej kriede (pred približne 70 Ma). Jeho jediný druh je **Conchoraptor gracilis**.

Meno dostal na základe predpokladu, že sa živil mäkkýšmi (na rozdiel od populárneho názoru, že Oviraptoridae požierali predovšetkým vajcia iných dinosaurov).

Opis
----

Conchoraptor dorastal do dĺžky 1 až 2 metrov a na rozdiel od ostatných Oviraptoridae nemal na hlave kostený hrebeň. Podobne ako jeho príbuzní aj on mal mocný bezzubý zobák. Lebka tohto dinosaura bola značne pneumatizovaná a väčšina jej kostí dutá.

Nález
-----

Keď sa v roku 1971 našli prvé pozostatky tohto dinosaura predpokladalo sa, že patria jedincovi z rodu Oviraptor.

Referencie
----------

1. ↑  KUNDRÁT, M.. Cranial pneumatization and auditory perceptions of the oviraptorid dinosaur Conchoraptor gracilis (Theropoda, Maniraptora) from the Late Cretaceous of Mongolia. *Naturwissenschaften*, 2007, roč. 94, s. 769 – 778.
**Mravčan** (názov IUPAC: **metanoát**, takisto **formiát**) je anión odvodený od kyseliny mravčej. Jeho vzorec je reprezentovaný rôznymi ekvivalentnými spôsobmi: HCOO- alebo CHOO- alebo HCO2-. Mravčan je produktom deprotonácie kyseliny mravčej a je to najjednoduchší karboxylátový anión. **Mravčan** ako zlúčenina je soľ alebo ester kyseliny mravčej.

Biochémia
---------

Mravčan je reverzibilne oxidovaný enzýmom formiátdehydrogenázou z *Desulfovibrio gigas*:

HCOO- → CO2 + H+ + 2 e-

Estery
------

Estery majú všeobecný vzorec HCOOR (alternatívny spôsob písania vzorca HCO2R). Mnohé vznikajú spontánne, keď sa alkohol rozpustí v kyseline mravčej.

Najdôležitejším esterom kyseliny mravčej je metylformiát (metylester kyseliny mravčej), ktorý sa vyrába ako medziprodukt pri jej výrobe. Metanol a oxid uhoľnatý reagujú v prítomnosti silnej bázy, ako je metoxid sodný:

{\displaystyle {\ce {CH3OH + CO -> HCOOCH3}}}
Hydrolýzou metylformiátu sa získa kyselina mravčia a regeneruje metanol:

{\displaystyle {\ce {HCOOCH3 + H2O -> HCOOH + CH3OH}}}
Kyselina mravčia sa používa v priemysle v mnohých aplikáciách.

Estery kyseliny mravčej sú často vonné alebo majú výrazný zápach. V porovnaní s bežnejšími acetylovými estermi sa formiátové estery komerčne používajú menej často, pretože sú menej stabilné. Etylformiát sa vyskytuje v niektorých cukrovinkách.

Soli
----

Soli majú všeobecný vzorec M(O2CH)(H2O)*x.* Takéto soli sú náchylné k dekarboxylácii. Napríklad hydratované dekarboxyláty mravčanu nikelnatého pri asi 200 °C poskytujú jemný práškový kovový nikel:

Ni(O2CH)2(H2O)2 → Ni + 2 CO2 + 2 H2O + H2
Takéto jemné prášky sú užitočné ako hydrogenačné katalyzátory.

Príklady
--------

Hydrát mravčanu meďnatého
### Soli

* mravčan sodný, HCOONa
* mravčan draselný, HCOOK
* mravčan cézny, HCOOCs

### Estery

* metylformiát, HCOOCH3
* etylformiát, HCOOC2H5
* metylchlorformiát, ClCOOCH3
* trimetylortoformiát, HC(OCH3)3
* trietylortoformiát, HC(OC2H5)3
* fenylformiát, HCOOC6H5
* amylformiát, HCOO(CH2)4CH3

Referencie
----------

1. 1 2 3 4  Werner Reutemann and Heinz Kieczka "Formic Acid" in *Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry* 2002, Wiley-VCH, Weinheim. DOI:10.1002/14356007.a12\_013
2. ↑  T. Reda, C. M. Plugge, N. J. Abram and J. Hirst, "Reversible interconversion of carbon dioxide and formate by an electroactive enzyme", PNAS 2008 105, 10654–10658. DOI:10.1073/pnas.0801290105
3. ↑  Johannes Panten and Horst Surburg "Flavors and Fragrances, 2. Aliphatic Compounds" in Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, 2015, Wiley-VCH, Weinheim.DOI:10.1002/14356007.t11\_t01

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Formate na anglickej Wikipédii.*
Súradnice: 23°32′J 46°38′Z﻿ / ﻿23,533°J 46,633°Z﻿ / -23.533; -46.633

**São Paulo** je najľudnatejší a ekonomicky najdôležitejší brazílsky spolkový štát. Jeho hlavné mesto sa tiež volá São Paulo. Spolkový štát São Paulo hraničí s brazílskymi spolkovými štátmi Matto Grosso do Sul, Minas Gerais, Rio de Janeiro a Paraná a leží na pobreží Atlantického oceánu. 

Rozloha spolkového štátu São Paulo je 248 808 km², čo predstavuje 3% rozlohy Brazílie. V roku 2007 mal štát São Paulo necelých 40 miliónov obyvateľov, čo predstavuje okolo 22% populácie Brazílie. Hustota zaľudnenia je 160,5 obyvateľov/km². 

Hlavné mesto štátu São Paulo má približne 10 miliónov obyvateľov. V metropolitnej oblasti mesta sú ďalšie mestá s viac než miliónom obyvateľov, ako napr Guarulhos, São Bernardo do Campo a Campinas a žije v nej 19 miliónov obyvateľov. 

35 až 40% priemyselnej produkcie Brazílie pochádza zo São Paula. Je tu automobilový priemysel, textilný priemysel, strojárstvo, chemický a potravinársky priemysel. Metropola štátu São Paulo je finančné a obchodné centrum Brazílie. Štát spotrebováva tretinu elektrickej energie vyrobenej v Brazílii. V spolkovom štáte São Paulo na pobreží Atlantického oceánu je najdôležitejšie brazílsky zámorský prístav Santos.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **São Paulo (štát)**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku São Paulo (stát) na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Administratívne členenie Brazílie |
| --- |
| Členské štáty | 
* Acre
* Alagoas
* Amapá
* Amazonas
* Bahia
* Ceará
* Espírito Santo
* Goiás
* Maranhão
* Mato Grosso
* Mato Grosso do Sul
* Minas Gerais
* Pará
* Paraíba
* Paraná
* Pernambuco
* Piauí
* Rio de Janeiro
* Rio Grande do Norte
* Rio Grande do Sul
* Rondônia
* Roraima
* Santa Catarina
* São Paulo
* Sergipe
* Tocantins

 |
| Federálny dištrikt | 
* Distrito Federal (mesto Brazília)

 |
**Diaľnica A21** (nem. *Autobahn A21* alebo *Wiener Außenring Autobahn*) je 38 kilometrov dlhá rakúska diaľnica, ktorá tvorí juhozápadný obchvat Viedne. Začína pri Steinhäusli na križovatke s diaľnicou A1 a vedie južným a juhovýchodným smerom, pričom na južnom okraji Viedne pri Vösendorfe končí na križovatke s diaľnicou A2 a rýchlostnou cestou S1.

Stavba viedenského vnútorného diaľničného okruhu bola plánovaná už v 30. rokoch 20. storočia, práce boli začaté v roku 1940, o dva roky neskôr však boli kvôli vojnovým udalostiam zastavené. V povojnovej dobe boli preverované aj ďalšie varianty trasovania, vedenie južnejším údolím Helenental ale bolo zamietnuté. Stavba diaľnice A21 bola začatá v roku 1964 a jej prví úsek medzi Vösendorfom a Brunnom am Gebirge bol sprevádzkovaný v roku 1968. Posledná časť bola pre motoristov otvorená v roku 1982, išlo o úsek medzi Mayerlingom a Hinterbrühlom.

Diaľničné križovatky
--------------------

* Križovatka Steinhäusl (km 0) – diaľnica A1 (E60)
* Križovatka Vösendorf (km 38) – diaľnica A2 (E59) a rýchlostná cesta S1 (E60)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Diaľnica A21 (Rakúsko)**

Externé odkazy
--------------

* A21 Wiener Außenring Autobahn, motorways-exits.com

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Dálnice A21 (Rakousko) na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Cestná infraštruktúra v Rakúsku |
| --- |
| Diaľnice *(Autobahnen)* | 
* A1
* A2
* A3
* A4
* A5
* A6
* A7
* A8
* A9
* A10
* A11
* A12
* A13
* A14
* A21
* A22
* A23
* A24
* A25
* A26

 |  |
| Rýchlostné cesty *(Schnellstraßen)* | 
* S1
* S2
* S3
* S4
* S5
* S6
* S7
* S8
* S10
* S16
* S18
* S31
* S33
* S34
* S35
* S36
* S37

 |
| Štátne cesty *(Bundesstraßen)* | 
* 1
* 2
* 3
* 4
* 5
* 6
* 7
* 8
* 9
* 10
* 11
* 12
* 13
* 14
* 15
* 16
* 17
* 18
* 19
* 20
* 21
* 22
* 23
* 24
* 25
* 26
* 27
* 28
* 29
* 30
* 31
* 32
* 33
* 34
* 35
* 36
* 37
* 38
* 39
* 40
* 41
* 42
* 43
* 44
* 45
* 46
* 47
* 48
* 49
* 50
* 51
* 52
* 53
* 54
* 55
* 56
* 57
* 57a
* 58
* 59
* 60
* 61
* 62
* 63
* 63a
* 64
* 65
* 66
* 67
* 67a
* 67b
* 67c
* 68
* 69
* 70
* 71
* 72
* 73
* 74
* 75
* 76
* 77
* 78
* 79
* 80
* 80a
* 81
* 82
* 83
* 84
* 85
* 86
* 87
* 88
* 89
* 90
* 91
* 92
* 93
* 94
* 95
* 96
* 97
* 98
* 99
* 100

 |
**Komparátor** je zariadenie na prezeranie a porovnávanie fotografických snímok tej istej časti oblohy získaných v rozličnom čase alebo v rozličných vlnových oblastiach. Používa sa na hľadanie premenných hviezd, planétok a pod. Porovnávaním snímok zhotovených v dvoch rôznych farbách možno nájsť hviezdy s veľkým farebným indexom. V **stereokomparátore** možno pozorovať súčasne dve snímky tej istej časti oblohy, každú iným okom. Objekty, ktoré zmenili svoju polohu alebo jasnosť, zdanlivo stereoskopicky vystúpia oproti nezmenenému hviezdnemu pozadiu a možno ich nájsť. Dokonalejší je svetelný komparátor (**blinkkomparátor**), v ktorom sa porovnávajú dve snímky premietané do zorného poľa spoločného okulára. Otáčavou clonou sa striedavo v rýchlom slede zakrývajú, takže oko nevidí obidve snímky naraz. Kým sú všetky objekty na obidvoch snímkach rovnaké, oko ich vidí pokojné. Ak sú niektoré z nich jasnejšie alebo posunuté oproti pozadiu, ich obraz v svetelnom komparátore pulzuje alebo kmitá. Tak možno nájsť rôzne astronomické objekty;


|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portál |

*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*
**Kryptomena** je typ digitálnej meny či elektronických peňazí, čo je novodobý druh meny/peňazí. Podľa vyjadrenia Generálneho finančného riaditeľstva sa však nejedná o menu, ale o nehmotnú hnuteľnú vec. Tieto peniaze sú tvorené elektronicky. Kryptomena sa opiera o asymetrickú kryptografiu, tj. šifrovanie, pre naväzovanie digitálnych podpisov jednotlivých prevodov, peer-to-peer siete a decentralizácie. Ich najstarším, najznámejším a zároveň najrozšírenejším zástupcom je Bitcoin.

Dejiny
------

Prvá kryptomena, s ktorou sa začalo obchodovať, bol Bitcoin v roku 2009 (3. januára 2009 bol vytvorený prvý blok v blockchaine (reťazi blokov) tzv. Bitcoin Genesis Block) a za jej autora sa považuje človek s prezývkou Satoshi Nakamoto (táto osoba v reálnom živote neexistuje a môže ísť pokojne aj o skupinu ľudí).

Onedlho nato nasledovali ďalšie kryptomeny (Litecoin v 2011, Namecoin v 2011, Xrp v 2012, Peercoin v 2013 atď.)

Porovnanie s klasickými peniazmi
--------------------------------

Pri porovnaní kryptomeny s klasickými menami (fiat peniaze ako napr. USD, EUR, CZK atď.) je základný rozdiel v tom, že žiadna skupina alebo indivíduum nemôže zvýšiť množstvo kryptomeny v obehu (pri súčasných klasických menách naopak zvyšuje počet peňazí v obehu centrálna banka a komerčné banky podľa vlastného uváženia). V prípade Bitcoinu je počet daný na pevných 21 miliónov Bitcoinov (presne je to 20 999 999,9769).

Ak by sa chcel zvýšiť počet Bitcoinov, tak je to možné jedine vytvorením novej samostatnej vetvy („forknutie" Bitcoinu) a musela by ju (nový Bitcoin protokol, napr. Bitcoin 2.0) začať akceptovať väčšina používateľov. V tomto prípade by už ale pravdepodobne išlo o novú "menu". Záleží samozrejme na uhle pohľadu a kritériách pri posudzovaní a ani experti na Bitcoin a kryptomeny sa v tejto otázke celkom nezhodujú. Pokojne by sa mohlo stať, že by určitá skupina ľudí používala terajší Bitcoin a ďalšia Bitcoin 2.0.

Kryptomeny okrem toho nepoznajú hranice a regulácie klasických fiat peňazí.

Získavanie kryptomeny
---------------------

Kryptomena sa okrem nákupu za klasickú menu získava takzvaným "ťažením" (mining). Toto ťaženie spočíva v dekryptovaní šifier a komplikovaným porovnávaniam získaných výsledkov v rámci celej siete. Ak dôjde k nájdeniu tzv. bloku s Bitcoinami (počet Bitcoinov v nájdenom bloku klesá úmerne podľa počtu ťažiteľov a času), je nutné dešifrovať a porovnávať výsledky v zložitom algoritme. Ak všetko sedí tak ako má, Bitcoiny sa pripíšu človeku, ktorý túto dekryptovaciu operáciu vykonal.

Príklady kryptomien
-------------------

K najpopulárnejším kryptomenám patria Bitcoin, Ethereum, XRP, Litecoin a Bitcoin cash.

Celý zoznam kryptomien môžete nájsť na:

Referencie
----------

1. ↑  HOVORKA, Jiří. *Jak se daní virtuální měny? Část zisku odvedete vždy, bitcoin je pro berňák věc* [online]. Měšec.cz, [cit. 2020-10-19]. Dostupné online. (po česky)
2. ↑  SLÍVA, Jakub. *Digiměny.cz* [online]. [Cit. 2020-10-19]. Dostupné online. (po česky)
Symbol rozcestia O iných významoch výrazu *Kompliment* pozri *Kompliment (rozlišovacia stránka)*.
**Kompliment** je dobromyseľné a priateľské vyjadrenie sa k inej osobe, ktorým ten, kto kompliment vyjadruje, vyzdvihuje niečo, čo sa mu na danej osobe obzvlášť páči alebo čo na nej pozitívne oceňuje. Môže pritom ísť o osobné vlastnosti, výkony, alebo vonkajšie znaky, ako napr. vkusné oblečenie alebo príťažlivý telesný vzhľad.

Kompliment môže byť aj formou "líškania sa", ktorého cieľom je pozitívnymi poznámkami vzbudiť priazeň danej osoby. Pri skladaní takéhoto komplimentu si je treba dať zvláštny pozor na to, aby kompliment nevyznel dvojzmyselne alebo neúprimne (napr. *To sa Vám výnimočne podarilo!*).

Očakávaná reakcia na kompliment je v rozličných kultúrach odlišná.

Príklady jednoduchých komplimentov
----------------------------------

* *Všetka česť!*
* *Skladám Vám kompliment.*

Iné projekty
------------

Wikicitáty
* Spolupracuj na Wikicitátoch Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Kompliment**
**Diaľnica A1** je jedna z hlavných belgických diaľnic, spájajúca hlavné mesto Brusel s druhým najväčším mestom Antverpami, kde pokračuje k holandským hraniciam. Tu sa napája na holandskú diaľnicu A16. Diaľnica je súčasťou paneurópskeho koridoru E19. Prechádza provinciami Flámsky Brabant a Antverpy. Diaľnica má medzi holandskými hranicami a Antverpami dva pruhy v každom smere, medzi Kontichom a Antverpami štyri pruhy v každom smere a medzi Kontichom a Bruselom tri pruhy v jednom smere jazdy. Diaľnica s celkovou dĺžkou 68 km bola postavená väčšinou v rokoch sedemdesiatych, niektoré úseky v osemdesiatych rokoch.[chýba zdroj]

Galéria
-------

* A1 pri MecheleneA1 pri Mechelene
* Craeybeckx tunel v smere AntverpyCraeybeckx tunel v smere Antverpy
* Viadukt nad riekou Dijle pri MecheleneViadukt nad riekou Dijle pri Mechelene

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Diaľnica A1 (Belgicko)**


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Belgický portálPortál cesty |
**Morulovce** (iné názvy: **mesozoá**, **mezozoá**; lat. Mesozoa) sú taxón (hodnotený napr. ako kmeň) prvoústovcov (Protostomia). V minulosti bol mylne považovaný za bazálny taxón mnohobunkových živočíchov (Metazoa) alebo dvostranovcov (Bilateralia).

Charakteristika
---------------

Sú to endoparazity morských živočíchov s nanajvýš jednoduchou stavbou tela. Na povrchu sú obalové bunky, vnútri sa nachádzajú tzv. osové bunky, ktoré slúžia na rozmnožovanie.

Systematika
-----------

### Zaradenie v systéme

Morulovce jednoznačne patria do prvoústovcov (presnejšie: špirálovcov v dnes najbežnejšom ponímaní tohto slova), ale ich presné umiestnenie v rámci systému prvoústovcov je sporné. Občasné názory, že taxón treba rozdeliť na dva úplne samostatné a nepríbuzné taxóny (sépiovicovky a plazmódiovce) sa v roku 2022 ukázali ako pravdepodobne nesprávne.

Na konci 20. a začiatku 21. storočia sa morulovce zaraďovali mimo prvoústovcov, a to najprv ako veľmi primitívne mnohobunkové živočíchy (napr. v postavení oddelenia a/alebo kmeňa) a neskôr ako primitívne (parazitizmom extrémne zjednodušené) dvojstranovce (napr. v postavení infraoddelenia či vývojovej vetvy). V. Franc 2005 uvádzal, že "doteraz nie je jasné, či je jednoduchosť ich [teda morulovcov] primárnym znakom (najmä Rhombozoa by v tom prípade boli veľmi blízke prvokom.), alebo je výsledkom extrémnej parazitárnej regresie".

### Vnútorná systematika

morulovce (Mesozoa):

* [trieda alebo kmeň] sépiovicovky (Rhombozoa)
* [trieda alebo kmeň] plazmódiovce (Orthonectia)

Zdroje
------

1. ↑  MASÁR, I: Niektoré dynamické črty zoologickej a botanickej no­menklatúry. In: Kultúra slova 1985, č. 9, str. 289-294  S. 294
2. 1 2 3  PaedDr. Valerián Franc CSc.: Systém a fylogenéza živočíchov – bezchordáty – zdroj, z ktorého (pôvodne) úplne alebo čiastočne čerpal tento článok.
3. 1 2  Drábková, Marie et al. (2022). Different phylogenomic methods support monophyly of enigmatic ‘Mesozoa’ (Dicyemida + Orthonectida, Lophotrochozoa). Proceedings of the Royal Society B: Biological Sciences. 289. 10.1098/rspb.2022.0683.
Súradnice: 45°48′S 78°24′Z﻿ / ﻿45,800°S 78,400°Z﻿ / 45.800; -78.400

**Algonquin Provincial Park** je provinčný park v kanadskej provincii Ontário. Založený bol v roku 1893. Park obsahuje lesy, jazerá, močiare a rieky.

Príroda
-------

Park je situovaný v Kanadskom štíte. Pramení tu päť riek: Petawawa, Bonnechère, Madawaska, l'Amable du Fond a Oxtongue-Muskoka. Park má rozlohu 7 723 km², 7 635 km² alebo 7 571 km², z toho je 15% voda. V parku bolo zaznamenaných 53 druhov cicavcov, zvlášť ľahko sa tu dá vidieť los.

Dejiny
------

Park bol prvým provinčným parkom v Ontáriu, vznikli tu viaceré metódy pre manažovanie parkov s viacerými cieľmi. V Algonquine boli v protiklade propagácia prírody vs. jej zachovanie, ochrana lesa vs. riadené lesníctvo. Pred zriadením parku na jeho mieste pracovali drevorubači, ktorí prichádzali hlavne za vysokými bielymi borovicami (White pine, *Pinus strobus*). Park priťahoval aj umelcov, medzi nimi bol napríklad maliar Tom Thomson. Park navrhol Alexander Kirkwood, z ontárijskej štátnej správy. V roku 1896 bola v parku vybudovaná železnica, Ottawa, Arnprior & Parry Sound Railway. Od roku 1958 je v parku múzeum. 10. júna 1992 bol vyhlásený za National Historic Site of Canada/Lieu historique national du Canada.

Využitie
--------

Interiér parku je dostupný len pešo a na vode. Popri provinčnej Ceste 60 existuje 8 kempov, 14 náučných ciest, centrum pre návštevníkov, múzeum lesníctva a centrum umenia. V ponuke je viac než 2 100 km trás na kanoistiku, niekoľko bicyklových trás, viacero turistických chodníkov a iné aktvity vrátane zimných.

Galéria
-------

* Vchod do parkuVchod do parku
* Jazero Lake of Two RiversJazero Lake of Two Rivers
* Kaňon Barron CanyonKaňon Barron Canyon
* Bobor kanadský v parkuBobor kanadský v parku
* Bobria hrádzaBobria hrádza
* múzeum drevorubačstva Algonquin Logging Museummúzeum drevorubačstva *Algonquin Logging Museum*
* Kempovanie v parkuKempovanie v parku
* Turistický chodník Lookout TrailTuristický chodník *Lookout Trail*

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7   *Algonquin Provincial Park National Historic Site of Canada* [online]. pc.gc.ca, [cit. 2022-08-10]. Dostupné online.
2. 1 2 3 4   *Algonquin* [online]. ontarioparks.com, [cit. 2022-08-10]. Dostupné online.
3. 1 2 3   *Cultural History* [online]. Friends of Algonquin Park, [cit. 2022-08-10]. Dostupné online.
4. ↑   *Mammals* [online]. Friends of Algonquin Park, [cit. 2022-08-10]. Dostupné online.
5. ↑   *Algonquin* [online]. ontarioparks.com, [cit. 2022-08-10]. Dostupné online.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Algonquin Provincial Park**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálna stránka na Ontario Parks
* Parks Friends of Algonquin Park
**Markos Aurélios Silvanos** (starogr. *Μάρκος Αὐρηλίος Σιλβανος*) bol starogrécky trubač.

M. Aurélius Silvanos, trubač (σαλπικτής - salpiktés) z egyptského Hermopolisu, bol mnohonásobným víťazom súťaže trubačov (bola to dlhá, rovná bronzová trúba *salpinx*). Pripomína to Oxyrhynský papyrus *BGU IV 1074*, objavený v archeologickej lokalite staroegyptského mesta Oxyrhynchos. Tento dokument, datovaný do roku 275, je inak žiadosťou istého *Apollodidymosa* na oxyrhynské orgány o registráciu výsad, na ktoré má nárok, pretože bol prijatý do ekumenickej synody (cechu?) dionýzskych umelcov. Priložené sú i kópie úryvkov z cisárskych listov a ediktov týkajúcich sa privilégií synody umelcov, ako aj list zo samotnej synody. Boli to privilégiá udeľované vynikajúcim umelcom (technitským spolkom, hercom alebo športovcom účinkujúcim na hrách) už rímskym cisárom Augustom a opakovane potvrdené aj neskoršími cisármi (i v období Severovcov).

Na tomto papyrusovom svitku je uvedené (v 22. a 23. riadku), že Silvanos v súťaži trubačov zvíťazil na kapitolských hrách, 3-krát na *pýthijských hrách*, 10-krát na *olympijských hrách* (možno na olympijských hrách v Alexandrii), bol tiež 12-násobný víťaz hier *Aktia*, 3-násobný víťaz hier *Asklépieia* a víťaz *nemejských* hier. Taliansky historik Luigi Moretti nezaradil Silvana do svojho zoznamu olympijských víťazov, pretože si nebol istý, či tu išlo o olympijské hry z Pisy (*Pisa* alebo *Pisatis* bola oblasť v Elide, kde sa nachádzala Olympia), alebo o menej významné egyptské olympiády.

Za vlády cisárov Galliena a Aureliana (t. j. v rokoch 235 až 275) mali právo usporadúvať *posvätné hry* aj egyptské mestá, a to napr. Alexandria *olympijské hry*, Antinoupolis *Antinoeie*, Panopolis *Paneie*, Antinoupolis a Oxyrhynchos *Kapitolie*.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Luigi Moretti; Maria Elisa Garcia Barraco; Ilaria Soda. *Luigi Moretti e il catalogo degli Olympionikai : testimonianze epigrafiche, letterarie, papirologiche e numismatiche sui vincitori degli agoni olimpici panellenici (Ellade e Magna Grecia: 776 a.C. - 393 d.C)*. Roma : Arbor sapientiae, 2014. ISBN 978-88-97805-32-8. S. 148.
2. ↑  Victor Davis Hanson. *Hoplites: The Classical Greek Battle Experience*. Frankfurt am Main : London, 2002. ISBN 978-11-3496-191-7. S. 112.
3. ↑  Oxyrhynchos Papyrus, *BGU IV 1074*
4. ↑  Monika Schuol. *Augustus und die Juden*. Frankfurt am Main : Verlag Antike, 2007. ISBN 978-39-3803-216-9. S. 99.
5. ↑   *Nikephoros*. Hildesheim : Weidmann, 1994. ISBN 978-36-1500-174-7. S. 152.
6. ↑   *ARSP. Beiheft*. Stuttgart : Franz Steiner Verlag, 1990. ISBN 978-35-15056-13-7. S. 233.
7. ↑  Sofie Remijsen. *The End of Greek Athletics in Late Antiquity*. Cambridge : Cambridge University Press, 2015. ISBN 978-11-0705-078-5. S. 115.

Pozri aj
--------

* Zoznam olympijských víťazov staroveku
**Markos Vamvakaris** (gr. Μάρκος Βαμβακάρης; \* 10. máj 1905, Ano Syros, ostrov Syros, Grécko – † 8. február 1972, Atény, Grécko) bol grécky spevák štýlu rembetiko.

Biografia a kariéra
-------------------

Narodil sa v roku 1905 v meste Ano Chora na ostrove Syros. Pochádzal z chudobnej roľníckej, katolíckej rodiny. Už keď mal 12. rokov odišiel do Pirea. Tu vystriedal viaceré zamestnania ako mäsiar či predavač novín. Zoznamoval s ťažkým životom chudobných ľudí, predovšetkým s Maloázijskými Grékmi, od ktorých sa naučil hrať ich piesne a aj hrať na nástroj buzuki. Neskôr začal aj skladať rôzne piesne v populárnom modernom štýle nižšej vrstvy-rembetiko. Zoznámil sa s viacerými spevákmi rembetika. V roku 1933 vydal svoj prvý disk-*Na rchosouna re manga mou (Keby si tak prišiel, frajer)*. Vamvakaris hrával v rôznych rembetiko kluboch v Aténach a jeho popularita rástla. Jeho najznámejšie piesne boli *S´afto ton kosmo ton kako (V tomto zlom sve*te), *Ta matoklada sou lamboun (Tvoje oči žiaria)*, *Diazigio (Rozchod)*, *Mes to ononta enos pasa (V sále jedného pašu)*, no najslávnejšia pieseň je určite *Frangosyriani (Katolícke dievča zo Syrosu)*. Vamvakaris, tak ako aj iní rembetiko speváci spieval o ťažkej dobe a krivdách. Jeho pieseň *S´afto ton kosmo ton kako* (V tomto zlom svete) hovorí že nečaká pomoc od nikoho a netreba sa spoliehať ani na priateľov či príbuzných, ktorí ťa podvedú. V Roku 1942 sa po druhý raz oženil so svojou ženou Evangeliou, s ktorou mal 5 detí, no dve z nich zomreli. Po vojne rembetiko postupne zanikalo a preto aj Vamvakarisova popularita klesala, jeho piesne boli nanovo obiavené až koncom 50. rokoch, za pomoci známych gréckych spevákov Tsitsanisa a Bithikotsisa, ktorí začali s Vamvakarisom spolupracovať, nahrali jeho piesne, niektoré naspievali oni a tak ich znovu spopularizovali. V 60. rokoch začala druhá éra Vamvakarisovej kariéry, spoločnosť Columbia vydala jeho piesne a Vamvakaris konečne začal na svojej kariére zarábať. Vamvakaris zomrel v roku 1972 ako 66 ročný. Jeho piesne ďalej spieva jeho syn, Stelios Vamvakaris, ale aj slávny spevák Jorgos Dalaras.

Ukážky
------

* Frangosyriani, Mikros Arravoniastika-z relácie venovanej na pamiatku Vamvakarisa
* Diazigio
* Maura matia, maura frydia

Autoritné údaje: * BnF: 14235393j
* GND: 13526684X
* ISNI: 0000 0000 6322 407X
* LCCN: no97026757
* VIAF: 34060716
* WorldCat: lccn-no97026757
Henrich IV. (vľavo) a jeho syn Henrich V. (vpravo)
**Henrich V.** (\* 8. január 1086 - † 23. máj 1125, Utrecht) bol cisár rímsko-nemeckej ríše. Patril k sálskej dynastii.

Životopis
---------

Henrich sa narodil ako najmladšie dieťa cisára Henricha IV. a Berty Savojskej.

Korunovaný bol už v roku 1098, v roku 1104 sa postavil proti otcovi, zajal ho a donútil vzdať sa trónu. Ďalšiemu boju medzi otcom a synom zabránila Henrichova smrť v roku 1106 a Henrich V. sa stal rímskym kráľom, ale cisársku korunu získal až v roku 1111.

V roku 1109 podnikol pod zámienkou ochrany práv ašpiranta na poľský kniežací stolec Zbigniewa, brata Boleslava III. Krivoústého, výpravu do Poľska, ale bol porazený v bitke na Psích poliach. V januári 1110 na stretnutí v Rokycanoch potvrdil vládu českého kniežaťa Vladislava I.

Najprv, rovnako ako jeho otec, presadzoval protipápežskú politiku. Nakoniec však s cirkvou v roku 1122 uzatvoril tzv. konkordát wormský, dôležitý medzník, oficiálne zakončujúci boje o investitúru. V tejto zmluve sa Henrich V. a pápež Kalixt II. dohodli na kompromise ohľadne práva ustanovovať cirkevný hodnostárov. Tých naďalej vyberal pápež, ale len za prítomnosti cisára. Pápež potom zvolenému hodnostárovi odovzdal prsteň (symbol cirkevnej moci) a cisár žezlo (symbol moci svetskej). Ani táto dohoda ale neznamenala koniec sporov medzi pápežmi a cisármi.

Koniec sálskej dynastie
-----------------------

Henrich V. sa v roku 1114 v Mainzi oženil s Matildou Anglickou (\* 1101 – † 1167), ale zomrel bez potomkov a to znamenalo i koniec vládnucej dynastie. Srdce a vnútornosti panovníka boli pochované v katedrále sv. Martina v Utrechte a zvyšok ostatkov v Speyeri.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Henrich V. (Svätá rímska ríša)**

Externé odkazy
--------------

* Henrich V.

  


|  |
| --- |
| Henrich V.**Sálska dynastia** |
| Vladárske tituly |
|
| Predchodca**Henrich IV.** | **Cisár Svätej rímskej ríše**1106 – 1125 | Nástupca**Lotar III.** |

Autoritné údaje: * GND: 11854828X
* ISNI: 0000 0000 6319 0818
* LCCN: n83206540
* ULAN: 500355727
* VIAF: 52481198
* WorldCat: lccn-n83206540