recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| **Sicílske grófstvo*Contea di Sicilia***

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ← Sicílsky emirát | **1071 – 1130** | Sicílske kráľovstvo → |

|  |
| --- |
| Štátny znakznak |

 |
| **Geografia**

|  |
| --- |
| Mapa štátu |

 |
| Hlavné mesto | Palermo |
| **Obyvateľstvo** |
| Jazyky | sicílčina, gréčtina, arabčina |
| Náboženstvo | Rímskokatolícka cirkev, Pravoslávna cirkev, Islam |
| **Štátny útvar** |
| Štátne zriadenie | Monarchia |
| Vznik | 1071 – Róbert Guiscard prenechal svojmu bratovi Rogerovi dobyté sicílske územie a vymenoval ho grófom. |
| Zánik | 1130 – Sicílske grófstvo sa spojilo s vojvodstvo Apúlia a Kalábria a vzniklo tak Sicílske kráľovstvo |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Predchádzajúce štáty:**

|  |  |
| --- | --- |
| Sicílsky emirát | Sicílsky emirát |

 | **Nástupnícke štáty:**

|  |  |
| --- | --- |
| Sicílske kráľovstvo | Sicílske kráľovstvo |

 |

 |

**Sicílske grófstvo** bol historický štátny útvar založený Normanmi na území Sicílskeho emirátu, ktoré dobyli. Grófstvo existovalo v rokoch 1071 až 1130, kedy sicílsky vládca Roger II. získal vojvodstvá Apúlia a Kalábria a takto spojené územie sa stalo základom novo-vzniknutého Sicílskeho kráľovstva.

Grófstvo sa začalo formovať počas dobývania Sicílskeho emirátu kresťanskými Normanmi v rokoch 1061 až 1091. Vytvoril ho Robert Guiscard v roku 1071 pre svojho mladšieho brata Rogera Bossu. Sám Guiscard však získal v roku 1056 od pápeža Mikuláša II. titul sicílskeho vojvodu ako výzvu k dobytiu Sicílie z rokov moslimov. V roku 1061 získal mesto Messina a o desať rokov neskôr padlo aj mesto Palermo, bývalé hlavné mesto emirátu a zároveň budúce hlavné mesto Sicílskeho grófstva. Guiscard prenechal Rogerovi plnú moc nad ostrovom a pre seba si nechal polovicu mesta Palermo, Messinu a Val Demone. Roger si mal ďalej moc nad ostrovom ponechať, pričom získal aj ďalšie dobyté územia, ktoré získal Róbert. Úplné získanie Sicílie bolo dokončené dobytím Nota vo februári 1091. Dobývanie Malty začalo v tom istom roku o niečo neskôr a bolo dokončené vyhnaním arabských miestodržiteľov o tridsať rokov neskôr (r. 1127)

Róbert Guiscard zanechal Rogera v nejasnom vzťahu voči Róbertovým nástupcom vo vojvodstve Apúlia a Kalábria. Počas vlády Rogera II. Sicílskeho a Viliama II. vojvodu z Kalábrie, vypukol medzi oboma normanskými vládcami konflikt. Vďaka pomoci pápeža Kalixta II. a výmenou za pomoc proti Jordanovi z Ariana (1121) sa rozhodol bezdetný Viliam prenechať Rogerovi všetky sicílske územia a zároveň ho vymenoval za svojho dediča. Po Viliamovej smrti v roku 1127 zdedil Roger aj pevninskú časť vojvodstva. O tri roky neskôr potom spojil všetky územia do jedného štátneho útvaru – Sicílskeho kráľovstva.

Zoznam panovníkov
-----------------

* Roger I. (1071 – 1101)
* Šimon (1101 – 1105)
* Roger II. (1105 – 1130)

Pozri aj
--------

* Sicílsky emirát
* Sicílske kráľovstvo

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Sicilské hrabství na českej Wikipédii.*
**Warhead Records** bolo nezávislé nahrávacie vydavateľstvo založené v Sydney v Austrálii, ktoré sa špecializovalo na vydávanie albumov od austrálskych heavy metalových skupín. Bolo vytvorené v roku 1992 britským migrantom Bradom Simsom, ktorý začal predávaním demonahrávok miestnych skupín na heavy metalových prehliadkach v sydneyskom lewishamskom hoteli. Vo februári 1993 Warhead Records vydali ich prvú nahrávku, EP *Atavism* sydneyskou doom/death metalovou skupinou Cruciform, ktorej bol Brad Sims aj manažér. Po šiestich mesiacoch nasledoval album *Fear of the Future* od skupiny Neophobia. Začiatkom roku 1996 bolo vydavateľstvo pomerne dosť známe medzi heavy metalovým spektrom. Väčšina ich skupín boli zo Sydney, aj keď niektoré skupiny boli z iných miest, ako napríklad Psychrist z Canberry, Manticore z Wagga Wagga, Misery z Brisbane a Epitaph z Perthu. Spolu s ich CD nahrávkami Warhead Records tiež pôsobila ako demový distribučný servis pre niekoľko skupín. V roku 1995 bolo viacero z týchto zozbierané pre kompiláciu albumu *Warhead Records Vol. 1*.

Warhead Records išli v tandeme s Hammerhouse; CD obchodom v Sydneyskom predmestí Parramatty, ktorý predával undergroundovú heavy metalovú hudbu a iný tovar z celého sveta. V roku 1998 vydavateľstvo tiež začalo vydávať časopis *In Your Face*, ktorý mal však iba 4 vydania.

V polovici roka 1999, s viacerými albumami ktoré stále čakali na vydanie, Warhead Records neočakávane ukončili činnosť. Zostávajúce skupiny boli donútené hľadať iných vydavateľov. Značka oficiálne skončila v roku 2001.

Zoznam skupín nahrávajúcich pod Warhead Records
-----------------------------------------------

| Názov | Interpret | Typ | Rok vydania |
| --- | --- | --- | --- |
| Atavism | Cruciform | EP | 1993 |
| Fear of the Future | Neophobia | Štúdiový album | 1993 |
| Opus One | Tscabeze | Štúdiový album | 1994 |
| The Abysmal Fiend | Psychrist | EP | 1994 |
| Bonsai | Frozen Doberman | Štúdiový album | 1994 |
| Mind Control | Epitaph | EP | 1995 |
| Paradox | Cruciform | Singel (kazeta) | 1995 |
| Spawnography | Blathudah | EP | 1995 |
| Rise from Darkness | Eezee | Štúdiový album | 1995 |
| Warhead Records Vol. 1 | Rôzny | Kompilácia | 1995 |
| Genocide | Genocide | EP | 1996 |
| Transcendual Consciousness | Killengod | Štúdiový album | 1996 |
| Integrating the Extreme | Manticore | Štúdiový album | 1996 |
| Nothing | Neophobia | Štúdiový album | 1996 |
| Quarantine | Volatile | EP | 1996 |
| Hypocrisy | Cryogenic | Singel (kazeta) | 1996 |
| Thorns of Impurity | Lord Kaos | Štúdiový album | 1996 |
| Revel in Blasphemy | Misery | Štúdiový album | 1997 |
| Structure | Mortality | Štúdiový album | 1997 |
| Suspended Animation | Cryogenic | Štúdiový album | 1997 |
| The Final Wish | Avrigus | EP | 1998 |
| Into the Ancient Moon | Killengod | Štúdiový album | 1998 |
| Angel of the Sixth Order | Armoured Angel | Štúdiový album | 1999 |
| Resurrection | Dungeon | Štúdiový album | 1999 |

Referencie
----------

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Warhead Records na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
**Steve Shields** (\* 19. júl, 1972, Toronto, Ontário, Kanada) je bývalý kanadský hokejový brankár, ktorý sa preslávil najmä pôsobením v tíme San Jose Sharks v National Hockey League. Aktuálne pôsobí ako tréner hokejového tímu Univerzity v Michigane.

Medzi jeho najväčšie úspechy patrí zisk Calder Cupu v roku 1996 s tímom Rochester Americans v American Hockey League. V roku 1993 sa stal najlepším brankárom univerzitnej ligy NCAA, o rok neskôr bol súčasťou prvého All-Star Teamu ligy.

V NHL odchytal 246 zápasov, z ktorých 80 vyhral, 104 prehral a 40 remízoval. V priebehu kariéry si udržal priemer inkasovaného gólu na zápas 2,67 a % úspešnosť zákrokov 90,7.

Kariéra
-------

Steve Shields štýlovo patril k brankárom 90-tych rokov. Bol veľmi ohybný, rýchly, chytal v stoji a nemal stabilnú výkonnosť. Odchovanec univerzitného hokeja bol draftovaný v roku 1991 Buffalom Sabres v 5. kole (celkovo 101.).

Jeho cesta do NHL viedla najskôr cez doštudovanie na univerzite, neskôr pôsobenie v AHL a ECHL, keď v roku 1996 získal Calder Cup ako víťaz AHL s tímom Rochester Americans. 

Buffalo Shieldsa považovalo za potenciálneho brankára a sporadicky dostával šance v prvom tíme. Tie naplno využil v sezóne 96/97, kedy zaznamenal 91,4% úspešnosť zákrokov.V sezóne 97/98 sa stal stabilnou súčasťou tímu Sabres a osvedčil sa ako poctivá dvojka za Dominikom Haškom. V roku 1998 bol vymenený do San Jose Sharks, kde zažil najväčší vrchol svojej kariéry a v sezóne 99/00 sa stal prvým brankárom tímu. V tom istom ročníku Sharks priviedol do finále konferencie. 

Avšak ruský brankár Jevgenij Nabokov prevzal úlohu hlavného brankára Sharks a Shields bol vymenený do Mighty Ducks of Anaheim spolu s Jeffor Fraiserom a 2. výberom v Drafte 2003 za Teemu Selänneho, ktorý tak na niekoľko sezón opustil Anaheim. 

V Anaheime mal Shields zotrvať niekoľko sezón ako skúsený náhradník profilujúceho sa Jeana-Sebastiena Giguera. V skutočnosti bol však skôr poistkou, keby Giguerov vzostup bol narušený zranením alebo poklesom výkonnosti. 

V sezóne 01/02, jeho jedinej v drese Anaheimu, si počínal solídne a v 33 zápasoch si pripísal 90,7% úspešnosť zákrokov. Giguere sa však osvedčil a organizácia Ducks si od neho sľubovala svetlú budúcnosť. Navyše medzi brankárskymi prospektami tímu sa už črtali Martin Gerber a Ilja Brygalov.

Steve Shields nemal pre Ducks využitie a bol vymenený do Bostonu Bruins za 3. výber v Drafte 03. 

V NHL zotrval ešte tri sezóny (Boston, Atlanta, Florida) až kariéru zakončil v roku 2007 v drese tímu Houston Aeros v AHL.

Referencie
----------

1. ↑   *Steve Shields at eliteprospects.com* [online]. www.eliteprospects.com, [cit. 2022-07-20]. Dostupné online. (po anglicky)
***War Thunder*** je masívna online bojová videohra inšpirovaná druhou svetovou vojnou vydaná od Gaijin Entertainment pre Microsoft Windows, OS X, Linux a PlayStation 4.

Herný model
-----------

Hra je postavená na systéme mikro-transakcie, ale s možnosťou získať takmer všetky funkcie hry bez platenia. V hre si za reálne peniaze môžete kúpiť prémiové vozidlá alebo prémiový účet ktorý vám uľahčí postup v hre. Inak je hra dostupná kompletne zadarmo. K dispozícii je tiež služba odporúčania, pričom hráči môžu pozvať ľudí do hry, a získať tak bonusy.

Hrateľnosť
----------

Každý hráč začína s vozidlami z 30. rokov 20. storočia ako napríklad prvé dvojplošníky a tanky. Postupne sa potom dostáva až k vozidlám ako moderné tanky Abrams alebo alebo nadzvukové stíhačky. Hra obsahuje viac ako 790 lietadiel, 560 tankov a 180 lodí. Väčšina máp v hre sa odohráva na základe skutočných vojenských konfliktov. Napríklad Boj o Stalingrad, Maginotova línia, Normandia, Midway, Kórea, Vietnam a mnohé ďalšie.

Hra okrem módu pre viac hráčov obsahuje historickú kampaň pre lietadlá v ktorej si môžete zahrať vojenské konflikty minulého storočia so strojmi ktoré v nich skutočne bojovali.

Národy
------

K dispozícii je 10 národov: USA, Nemecko, Sovietsky zväz, Veľká Británia, Japonsko, Francúzsko, Taliansko, Čína, Švédsko a Izrael. Každý z týchto národov má lietadlá a tanky. Helikoptéry a lode sú zatiaľ dostupné u niektorých národov, no po aktualizáciách by mali stroje pridať aj ostatným.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku War Thunder na anglickej Wikipédii.*
**Stephen Crawford "Stevie" Young** (\* 11. december 1956, Glasgow, Škótsko) je škótsky rockový gitarista. Je synovcom gitaristov Angusa a Malcolma Youngovcov zo skupiny AC/DC. Jeho otec bol Alexander Young. Počas roka 1988 pri turné AC/DC po USA k albumu *Blow Up Your Video*, nahradil Malcolma Younga, ktorý sa musel vysporiadať s rastúcou závislosťou na alkohole. Pre podobu s Malcolmom si mnoho priaznivcov a návštevníkov koncertov zámeny ani nevšimlo. V roku 2014 so skupinou začal opäť pracovať kvôli zlému zdravotnému stavu Malcolma Younga; najprv so skupinou nahral album *Rock or Bust* a neskôr bolo oznámené, že sa Malcolm už do skupiny nevráti a Stevie sa tak stal plnohodnotnou náhradou.

Diskografia
-----------

* *Starfighters* (1981) – Jive Records
* *In-Flight Movie* (1983) – Jive Records

Referencie
----------

1. ↑   *AC/DC's Malcolm Young reportedly in full-time care in a Sydney nursing home* [online]. NME, 2014-09-26, [cit. 2014-09-27]. Dostupné online. (anglicky)

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Stevie Young na českej Wikipédii.*
**Sharon Osbournová** (angl. Sharon Rachel Osbourne, rodená *Levy*; \* 9. október 1952, Brixton, Anglicko, Spojené kráľovstvo) je anglická moderátorka, porotkyňa talentových televíznych show, autorka, hudobná manažérka, podnikateľka, promotérka a žena heavy-metalového speváka Ozzyho Osbourna. Prvýkrát prišla do povedomia publika vďaka reality-šou *The Osbournes*, ktorá sledovala život jej rodiny. Neskôr sa stala porotcom britskej a pôvodnej verzie súťaže The X Factor a americkej verzie súťaže America's Got Talent.

Po úspechu s *The Osbournes* a The X Factor začala moderovať vlastnú rebríčkovú show. Patrí k pätici moderátoriek každodennej televíznej šou The Talk.

Životopis
---------

Sharon Rachel Levyová sa narodila v Brixtone v Londýne. Je dcérou hudobníka Dona Ardena (narodený Harry Levy 1926-2007) a Hope Shaw (1916-1999). Má staršieho brata Richarda a nevlastnú sestru Dixie. Je manažérkou skupiny Black Sabbath, v ktorej je hlavným spevákom jej muž Ozzy Osbourne. Spoločne majú tri deti: Aimee, Kelly a Jacka.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sharon Osbournová**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Sharon Osbourne na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 17110977k
* GND: 14163751X
* ISNI: 0000 0001 1871 7390
* LCCN: nb2004036403
* NK ČR: ola20050713001
* VIAF: 85023397
* WorldCat: lccn-nb2004036403
**Shannon Baker Walkerová** (\* 4. jún 1965, Houston, Texas, USA) je od roku 1987 zamestnankyňou NASA, od mája 2004 je členkou oddielu astronautov NASA. 15. júna 2010 letela na palube Sojuzu TMA-19 na svoj prvý vesmírny let ako členka Expedícií 24 a 25 na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS). Vo vesmíre strávila 163 dní.

Život
-----

### Mladosť, v NASA

Shannon Walkerová sa narodila v texaskom Houstone, tu roku 1987 vychodila strednú školu. Potom študovala na Riceovej univerzite, tu sa roku 1987 stala bakalárom z fyziky a o päť rokov neskôr magistrom z astrofyziky. Roku 1993 získala z astrofyziky aj doktorát. Už od roku 1987 pracovala v Johnsonovom vesmírnom stredisku NASA.

### Astronautka

Počnúc 15. náborom NASA roku 1994 sa hlásila medzi astronautov, uspela až po desiatich rokoch pri 19. nábore a 6. mája 2004 bola zaradená do oddielu. Absolvovala všeobecnú kozmickú prípravu a vo februári 2006 získala kvalifikáciu letový špecialista.

V júli 2008 bola menovaná do záložnej posádky Expedície 21 (štart v septemnri 2009) a hlavnej posádky Expedície 24 so štartom v máji 2010. V septembri 2008 bolo jej menovanie oficiálne potvrdené. 
Po niekoľkých odkladoch Sojuz TMA-19 odštartoval 15. júna 2010. Na (ISS) Walkerová strávila celkom 163 dní. 26. novembra 2010 sa v pristávacom module vrátila na Zem.

Shannon Walkerová je vydatá za astronauta Andrewa Thomasa.

Referencie
----------

1. 1 2   *Biographical data. Shannon Walker* [online]. NASA, rev. 2009-08-01, [cit. 2009-10-19]. Dostupné online. (anglicky) – Oficiálna biografia NASA
2. 1 2 3  IVANOV, Ivan, a kol. *Космическая энциклопедия ASTROnote* [online]. Moskva: rev. 2009-09-30, [cit. 2009-10-19]. Kapitola Shannon Baker Walke. Dostupné online. (rusky)
3. ↑  Пресс-служба Роскосмоса. *Предварительный план-график экспедиций на МКС и смен экипажа на кораблях «Союз» (с июня 2008г. по ноябрь 2010г.)* [online]. Moskva: Roskosmos, 2008-09-21, [cit. 2009-10-15]. Dostupné online. (rusky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Shannon Walkerová**

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Shannon Walkerová na českej Wikipédii.*
**Fytoalexíny** (z gr. *phyton* - rastlina, *alexein* - brániť sa) sú nízkomolekulárne, nebielkovinové rastlinné obranné látky, ktoré sa za normálnych podmienok v rastlinách nenachádzajú, ale tvoria sa až po napadnutí rastliny patogénom. Pre niektoré patogény (väčšinou pre parazitické huby, ale aj pre niektoré baktérie) sú toxické. Zaraďujeme ich medzi sekundárne metabolity. Fytoalexíny zahŕňajú množstvo rôznych typov látok, ktoré sú druhovo špecifické (napr. terpenoidy, alkaloidy, flavonoidy a podobne). Sú však málo špecifické na druh patogéna a môžu sa tvoriť aj pri inom druhu stresu (napr. pri postriekaní medenými soľami).

Syntéza fytoalexínov sa v rastlinách spúšťa pomocou špecifických látok, ktoré nazývame elicitory. Sú to látky, ktoré dokážu rastlinné bunky rozoznávať svojimi receptormi. Môžu to byť jednak látky uvoľňované z tela patogéna, alebo vzniknuté rozkladnou činnosťou patogéna na bunky rastliny. Tieto látky po naviazaní na receptor spúšťajú v rastlinách poplachový signál. Poplachový signál vyvolá v rastlinách odpoveď vo forme tvorby obranných látok.

Poplachový signál po napadnutí niektorej časti rastliny nespúšťa len lokálnu obrannú reakciu, ale často vedie aj spusteniu obranných reakcií v celej rastline, čo nazývame Systémová získaná rezistencia (SAR).

Pozri aj
--------

* Fytopatológia
* Stres (biológia)
**Ivan Štubňa** (Peter Ivan) (\* 6. jún 1926, Hiadeľ – † 20. máj 1994, Martin) bol slovenský grafik, výtvarník, výtvarný redaktor.

Životopis
---------

Študoval na Učiteľskej akadémii v Banskej Bystrici (1940 – 1944). Žil a tvoril v Martine. Nadviazal na národné tradície slovenského výtvarného umenia a na ľudový prejav. Autor portrétov, diel z prostredia dediny a prírody. Venoval sa aj monumentálnym prácam v architektúre. Patril k zakladajúcim členom Skupina Mikuláša Galandu, spolu s Róbertom Dúbravcom, Vladimírom Kompánkom, Rudolfom Krivošom, Milanom Laluhom, Milanom Paštékom a ďalšími.

Literatúra
----------

* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Diela autora v katalógu Web umenia Slovenskej národnej galérie

Autoritné údaje: * abART: 6667
* GND: 129750050
* ISNI: 0000 0000 5544 1509
* NK ČR: jx20061101007
* SNK: 150402
* VIAF: 40464072
* Web umenia: 10620
Časová rovnica, rozdiel medzi pravým a stredným slnečným časom. Skladá sa z dvoch zložiek a to excentricity obežnej dráhy Zeme okolo Slnka a zo sklonu eqliptiky.

Ilustrácia časovej rovnice v nebeskej sfére s rovníkovým a ekliptickým priesečníkom
**Časová rovnica** je rozdiel medzi pravým a stredným slnečným časom. Časová rovnica sa rovná rozdielu hodinových uhlov pravého Slnka a stredného Slnka. Hodnota časovej rovnice sa počas roka mení, možno ju zobraziť analemou, krivkou s dvoma maximami a dvoma minimami. Pri kladnej časovej rovnici kulminuje pravé Slnko skôr ako stredné Slnko a hodiny idúce podľa stredného slnečného času zaostávajú za slnečnými hodinami. V ročnom priebehu časová rovnica dosahuje maximá 16. mája (+3,8 min) a 3. novembra (+16,4 min), minimá dosahuje 12. februára (-14,4 min) a 25. júla
(-6,3 min). Časová rovnica vysvetľuje nerovnaké trvanie dopoludňajších a popoludňajších hodín vo februári a novembri, meškanie západov Slnka po letnom slnovrate a pred zimným slnovratom.

Referencie
----------

1. ↑  REICHL, Jaroslav; VŠETIČKA, Martin. *Encyklopedie fyziky* [online]. fyzika.jreichl.com, 2006, [cit. 2019-12-21]. Dostupné online.

|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Fyzikálny portál |

Encyklopédia astronómie
*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*
Lineárna keramika zo zbierky univerzity v Jene
**Kultúra s lineárnou keramikou** v širšom zmysle bola archeologická kultúra v strednej Európe v neolite: podľa novšieho datovania cca 5700 pred Kr. – 5000 pred Kr. (do 4700 pred Kr. vrátane želiezovskej skupiny); podľa staršieho datovania 5000 – 4200 pred Kr. (do 3900 pred Kr. vrátane želiezovskej skupiny). V užšom zmysle sa ako kultúra s lineárnou keramikou označuje len kultúra so západnou lineárnou keramikou, pozri nižšie.

Rozšírená bola spočiatku v Maďarsku a blízkom okolí, nakoniec však od severovýchodného Francúzska, cez Nemecko, južné Poľsko po Rakúsko, Maďarsko, Srbsko, západnú Ukrajinu a Moldavsko.

Delenie
-------

* **kultúra s lineárnou keramikou v užšom zmysle** (kultúra so zadunajskou lineárnou keramikou, kultúra so západnou lineárnou keramikou, staršie: kultúra s volútovou keramikou)
* kultúra s východnou lineárnou keramikou (v Maďarsku nazývaná kultúra s alföldskou lineárnou keramikou alebo s alföldskou pásikovou keramikou, v Rumunsku aj ciumeştská kultúra)

Zdroje
------

* lineárna keramika. In: NOVOTNÝ, Bohuslav, et al. *Encyklopédia archeológie*. 1. vyd. Bratislava : Obzor, 1986. 1032 s. S. 488 – 489.
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
Schéma kryštálovej mriežky muskovitu, typického predstaviteľa skupiny fylosilikátov.
**Fylosilikáty** alebo **vrstevnaté silikáty** sú skupina silikátových minerálov tvorených plochými vrstvami zdieľaných troj- alebo štvoratómových molekúl SiO4 tetraédrického tvaru. Atóm kremíka býva obklopený 4 atómami kyslíka v rohoch tetraédra (niekedy môžu obsahovať namiesto kyslíka OH- skupinu). Kyslíky po okrajoch sú zdieľané so susednými tetraédrami. V ich chemickom zložení možno vždy pozorovať reťazec [Si2O5]2-. Patria medzi ne napríklad sľudy, ílové minerály alebo talk.

Názov fylosilikáty pochádza z gréckeho slova *phyllum* - list. Je odvodený od vrstevnatého tvaru ich kryštálov.

Tetraédre SiO4 zdieľajú obyčajne 3 zo svojich kyslíkov s okolitými tetraédrami, pričom dva susedné tetraédre nemajú spoločných nikdy viac ako 2 atómy. Každý tetraéder je spojený s tromi ďalšími. Kremíky v tejto vrstevnatej štruktúre tvoria vrcholy šesťuholníkov. Nezdieľané atómy kyslíka (obyčajne 1 v každom tetraédri) sa nachádzajú najčastejšie na jednej strane vrstevnatej štruktúry. Tieto atómy majú voľné chemické väzby schopné spojenia s atómami kovov. Táto vlastnosť fylosilikátov umožňuje zabudovať do ich štruktúry rôzne atómy kovov a ďalších prvkov. Vrstvičky tetraédrov sa takýmto spôsobom môžu navzájom spájať tvoriac vrstevnaté štruktúry. Súčasťou štruktúr môžu byť aj oktaédre, ktorých centrálnym atómom sú často kovy. Medzi jednotlivými vrstvami sú slabšie väzby ako medzi jednotlivými atómami vo vrstvách. Fylosilikáty je preto možné ľahko štiepať pozdĺž týchto vrstiev, ktorá je často ich jedinou prednostnou štiepateľnosťou. Tieto minerály majú preto často tabuľkovitý alebo platničkovitý habitus, nízku hustotu a pomerne malú tvrdosť. Ich platničkovité kryštály sú obyčajne ohybné a pružné.

Členenie
--------

Podľa Strunzovej klasifikácie tvoria fylosilikáty triedu VIII/H. Patria medzi ne tieto minerálne skupiny:

* *skupina serpentínu*: antigorit, lizardit a chryzotil
* *ílové minerály*: halloysit, kaolinit, illit, montmorillonit, vermikulit, talk a ďalšie
* *skupina sľudy*: biotit, muskovit, flogopit, glaukonit a ďalšie
* *skupina chloritu*: hlavne chlorit

Referencie
----------

1. ↑  Jasenák, K. 2006: Čo sú to fylosilikáty. Biológia, Ekológia, Chémia, 11, 1, s. 18 - 23

Zdroj
-----

* Bonewitz, R. L. a kol. 2007, *Kamene a drahokamy. Podrobný atlas hornín, minerálov, drahých kameňov a fosílií.* Slovart, Bratislava, s. 256-257
* Reichwalder, P. a Jablonský, J. 2003, *Všeobecná geológia 1.* Univerzita Komenského v Bratislave, Bratislava, 244 s.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Fylosilikát**
Dieckmanova kondezácia je príkladom kondenzačnej reakcie.
**Kondenzačná reakcia** alebo **kondenzácia** je druh organickej chemickej reakcie, v ktorej sa zlučujú dve molekuly za vzniku jednej molekuly, pričom vzniká ďalšia malá molekula, typicky voda. Ak je touto molekulou voda, reakcia sa nazýva i dehydratačná reakcia. V kondenzačnej reakcii však môžu odstúpiť i iné molekuly, napríklad amoniak, etanol, kyselina octová a sulfán.

Adícia dvoch molekúl typicky prebieha po krokoch za vzniku adičného produkty, ktorý je v rovnováhe s reaktantmi, a často za straty molekuly vody (preto sa reakcia nazýva kondenzácia). Táto reakcia môže zahŕňať funkčné skupiny molekuly a je verzatilným druhom reakcie, ktorý prebieha v kyslých i zásaditých podmienkach a i v prítomnosti katalyzátora. Tento typ reakcie je životne dôležitý v biologických procesoch, pretože tvorí základ tvorby peptidovej väzby medzi aminokyselinami v proteosyntéze a takisto prebieha pri biosyntéze mastných kyselín.

Schéma ukazujúca kondenzáciu medzi dvoma aminokyselinami za vzniku peptidoved väzby (červená). V reakcii sa stráca molekula vody (modrá).

Príklady
--------

Existuje mnoho variantov kondenzačných reakcií. Medzi bežné príklady patrí aldolová kondenzácia a Knoevenagelova kondenzácia, v ktorých sa tvorí voda ako vedľajší produkt. Okrem toho sem patrí o Claisenova kondenzácia a Dieckmanova kondenzácia (intramolekulárna Claisenova kondenzácia), v ktorých vznikajú alkoholy ako vedľajšie produkty.

Referencie
----------

1. ↑   *Book: Introductory Chemistry (CK-12)*. [s.l.] : Chemistry Libre Texts, 12 August 2020. Dostupné online. 25.18 Condensation Reactions.
2. ↑   *Condensation Reaction* [online]. IUPAC, 2014, [cit. 2017-12-07]. Dostupné online. DOI:10.1351/goldbook.C01238
3. ↑  FAKIROV, S.. Condensation Polymers: Their Chemical Peculiarities Offer Great Opportunities. *Progress in Polymer Science*, 2019-02-01, s. 1–18. ISSN 0079-6700. DOI: 10.1016/j.progpolymsci.2018.09.003.
4. ↑  VOET, Donald; VOET, Judith; PRATT, Chriss. *Fundamentals of Biochemistry*. Hoboken, NJ : John Wiley & Sons, Inc. 2008. Dostupné online. ISBN 978-0470-12930-2. S. 88.
5. ↑  BRUCKNER, Reinhard. *Advanced Organic Chemistry*. First. vyd. San Diego, California : Harcourt Academic Press, 2002. Dostupné online. ISBN 0-12-138110-2. S. 414–427.

Pozri aj
--------

* Hydrolýza, opak kondenzačnej reakcie

Zdroj
-----


|  |  |
| --- | --- |
| Portal | Chemický portál |

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Condensation reaction na anglickej Wikipédii.*
**Kultúra s východnou lineárnou keramikou** (v Maďarsku nazývaná **kultúra s alföldskou lineárnou keramikou** alebo **kultúra s alföldskou pásikovou keramikou**, v Rumunsku aj **ciumeştská kultúra**) bola neolitická kultúra v strednej Európe, súčasť kultúry s lineárnou keramikou v širšom zmysle. Rozšírená bola vo východnom Maďarsku, priľahlom Srbsku, v rumunskom Sedmohradsku, na východnom Slovensku a v Podkarpatskej Rusi.

Charakteristika kultúry s východnou lineárnou keramikou
-------------------------------------------------------

Východná lineárna keramika sa od západnej odlišuje širším keramickým inventárom odlišného vzoru a pestrejšou škálou výzdobných motívov (prevažuje vlnovka, lalokovité a elipsovité útvary, špirála a meander).

Patria do nej napríklad:

* protolineárna keramika
* gemerská lineárna keramika
* szakálhátska skupina
* skupina Barca III.
* skupina Kopčany
* szilmegská skupina
* esztárska skupina
* skupina Tiszadob-Kapušany
* skupina (Veľké) Raškovce (prv skupina Sátorajaújhely)

Nadväzuje na ňu bukovohorská kultúra.

Kultúra s východnou lineárnou keramikou na Slovensku
----------------------------------------------------

Kultúra s východnou lineárnou keramikou sa vyskytovala na východnom Slovensku (okrem Spiša) 5700 pred Kr. – 5 000 pred Kr. (staré datovanie 5000 – 4300 pred Kr.).

Obdobiu starej lineárnej keramiky na západnom Slovensku na východe časovo zodpovedá tzv. stupeň s protolineárnou keramikou. Obdobiu mladej lineárnej keramiky na západnom Slovensku na východe časovo zodpovedajú starý stupeň s lineárnou keramikou (skupina Barca III, skupina Kopčany) a neskôr stredný a mladý stupeň s lineárnou keramikou (gemerská lineárna keramika, skupina Tiszadob a skupina Raškovce).

Najstaršie neolitické osídlenie východného Slovenska (protolineárna keramika) je najmä v lokalitách Košice – Červený rak (výrobno-hospodársky objekt, nálezy patriace do skupiny Mehtélek, čo je okrajový prejav starčevsko-krišskej kultúry) a Slavkovce (nálezy patriace do skupiny Szatmár). V období starého stupňa bola ešte osídlená len Východoslovenská nížina (skupina Kopčany, vyznačujúca sa najmä čierno maľovaným ornamentom) a Košická kotlina (Barca III, vyznačujúca sa prevládajúcou rytou výzdobou). V období mladého stupňa už boli všetky hlavné regióny východného Slovenska (Gemer, Košická kotlina, Šarišské podolie, Východoslovenská nížina) rovnomerne osídlené. Skupina Kopčany sa transformovala na skupinu Raškovce (k čiernej farbe pribudla červená, maľovanie je jemnejšie, motívy na keramike už predznamenávajú bukovohorskú kultúru) a skupina Barca III na skupinu Tiszadob (s jemnejším rytím).
**Alexandre do Nascimento** (\* 1. marec 1925, Malanje, Angola) je angolský kardinál, emeritný arcibiskup Luandy.

Životopis
---------

Narodil s v meste Malanje. Po štúdiách v rodnej Angole odišiel študovať do Ríma na Pápežskú univerzitu Gregoriana. Za kňaza ho vysvätil dňa 20. decembra 1952 arcibiskup a neskorší kardinál Luigi Traglia. Po návrate do vlasti učil v seminári dogmatickú teológiu.

Po vypuknutí angolskej vojny proti portugalskej koloniálnej nadvláde musel v roku 1961 opustiť Angolu. Medzi rokmi 1961 - 1971 pôsobil v Portugalsku. Do kňazskej služby v Angole sa mohol vrátiť v roku 1971.

Pápež Pavol VI. ho v auguste 1975 vymenoval za biskupa v rodnom Malanje. Svätenie prijal 31. augusta 1975 z rúk apoštolského delegáta v Angole, arcibiskupa Giovanniho de Andrea. O dva roky neskôr, 3. februára 1977 bol menovaný za arcibiskupa Lubanga. Počas jeho pastoračnej služby v Angole stále prebiehali vnútorné boje v dôsledku ktorých ho v októbri 1982 počas pastoračnej návštevy uniesli povstalci. O mesiac neskôr ho aj na základe výzvy Jána Pavla II. zo zajatia prepustili. Krátko nato, 2. februára 1983 ho Ján Pavol II. kreoval za kardinála s titulárnym kostolom *S. Marco in Agro Laurentino*. 16. februára 1986 bol menovaný za arcibiskupa Luandy. V tomto úrade pôsobil do 23. januára 2001. 

Nezúčastnil s ako volič žiadneho konkláve, keďže dosiahol vek 80 rokov niekoľko týždňov pred začiatkom konkláve, ktoré zvolilo za pápeža Benedikta XVI..

Referencie
----------

1. ↑   *Cardinal Title S. Marco in Agro Laurentino* [online].. Dostupné online. (anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Alexandre do Nascimento**

Externé odkazy
--------------

* Profil v biografickom slovníku kardinálov Salvadora Mirandu
* Biografia na catholic-hierarchy.org

Autoritné údaje: * GND: 1208992260
* ISNI: 0000 0000 7820 6931
* LCCN: nr2003019473
* VIAF: 89210495
* WorldCat: lccn-nr2003019473
**Charles Lecocq**, celým menom **Alexandre Charles Lecocq** (\* 3. jún 1832, Paríž – † 24. október 1918, Paríž) bol francúzsky operetný skladateľ. 

Už v útlom veku sa začal učiť hru na klavír. V roku 1849 bol prijatý na parížske konzervatórium, kde sa stal spolužiakom budúceho operného skladateľa Georgesa Bizeta. Od roku 1854 sa stal učiteľom hudby. Jacques Offenbach vypísal v roku 1856 vo svojom divadle Bouffes-Parisiens operetnú súťaž pre mladé talenty. Prihlásilo sa 78 účastníkov, medzi nimi boli Lecocq aj Bizet s rovnakým libretom *Le docteur Miracle*. Súťaž vyhrali a delili sa aj o prvú cenu. Napriek tomu obe operety pred verejnosťou prepadli a Lecocq z neúspechu vinil Offenbacha. Ani v ďalších rokoch sa Lecocqovi nedarilo. V roku 1868 napísal hru *Mikádo*, ktorá sa mala odohrávať v Japonsku. Zhodou okolností bola práve v Paríži japonská obchodná delegácia, ktorá vzniesla protest na ministerstve zahraničných vecí proti hanobeniu japonského cisára. Lecocq situáciu vyriešil tak, že dej preniesol bez výrazných zmien do Číny, operetu premenoval na *Fleur de thé* (Kvet čaju) a konečne sa s ňou dočkal úspechu. Najväčší úspech dosiahol v roku 1872 operetou *La fille de madame Angot* (Dcéra madame Angotovej). Keďže dej operety sa odohrával počas francúzskej revolúcie, z politických dôvodov mala premiéru v Bruseli. Po úspechu vo Viedni a v Berlíne sa nakoniec s obrovským úspechom dostala aj do Paríža. Ďalším autorovým veľkým úspechom bola opereta *Giroflé-Girofla* (1874). Nasledujúce operety už neboli úspešné. V starobe Lecocq ochrnul na obe nohy a vo vysokom veku, 86 ročný zomrel.

Lecocqove najznámejšie operety
------------------------------

* Fleur de thé (1868)
* La fille de Madame Angot (1871)
* Les Cent Vierges (1872)
* Les Prés Saint-Gervais (1874)
* Giroflé-Girofla (1874)
* La Petite Mariée (1875)
* Le Petit Duc (1878)
* La Petite Mademoiselle (1879)
* Le Jour et la Nuit (1881)
* La Princesse des Canaries (1883)

Autoritné údaje: * BnF: 12354134j
* GND: 118779184
* ISNI: 0000 0001 2137 7200
* LCCN: n82099811
* NK ČR: jn20020722487
* VIAF: 67261625
* WorldCat: lccn-n82099811
**Mgr. Eliáš Antonín Dohnal** (\* 1946, Hluk) je exkomunikovaný katolícky kňaz baziliánského rádu, ktorý v roku 2008 bez pápežovho súhlasu prijal (neznámo od koho) biskupské svätenie. Založil Ukrajinskú gréckokatolícku pravovernú cirkev, ktorú Vatikán neuznáva a považuje ju za rozkolnícke a bludárske spoločenstvo. Bol zvolený za patriarchu tzv. Byzantského katolíckeho patriarchátu, ktorý založila a spravuje Ukrajinská gréckokatolícka pravoverná cirkev.

Život
-----

Narodil sa v roku 1946 v Hluku. V roku 1972 bol v katolíckej cirkvi vysvätený na kňaza. V roku 1991 sa stal baziliánskym mníchom a v roku 1999 získal doktorát z teológie a taktiež v Prešove učil dogmatiku. V roku 2008 bez súhlasu pápeža Benedikta XVI. príjma neznámo od koho biskupské svätenie, za čo podľa kánonu 1459 §1 CCEO upadá do stavu automatickej exkomunikácie z katolíckej cirkvi. Založil Ukrajinskú gréckokatolícku pravovernú cirkev, ktorú Vatikán ani oficiálna Ukrajinská gréckokatolícka cirkev neuznávajú. Kardinál Lubomyr Huzar, arcibiskup kyjevsko-haličský a hlava oficiálnej Ukrajinskej gréckokatolíckej cirkvi Dohnala spolu s ďalšími tromi kňazmi oficiálne exkomunikoval.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Eliáš Antonín Dohnal na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * NK ČR: uk2005278077
* VIAF: 85236200
Pravoslávna ikona Eliáša s učeníkom
**Eliáš** (staršie *Elijáš*; po hebr. אליהו – *Elijahu*, doslova: Mojím Bohom je Hospodin) bol starozákonný prorok pôsobiaci v izraelskom kráľovstve za vlády kráľa Achaba v prvej polovici 9. storočia pred Kr. Eliášov život a skutky zaznamenávajú Prvá a Druhá Kniha kráľov. Je opradený mnohými zázrakmi, vystupoval proti modloslužobníctvu, bol vzatý do neba na ohnivom voze. Jeho žiakom bol Elizeus.

Pôsobil v dobe, keď viera v cudzie božstvá medzi Izraelitmi takmer vytlačila vieru v jediného pravého Boha. Achabovi predpovedal, že v krajine nastane hlad ako trest za uctievanie cudzích božstiev.

Keď sa utiahol v časoch trestu do Sarepty, zázračne sa nemíňalo jedlo vdove so synom, ktorí sa ho ujali. Vzkriesil aj jej syna. Potom na hore Karmel presvedčil ľud, že hlad je dôsledkom Božieho trestu za ich neveru.

V Novom zákone sa aj s Mojžišom zjavuje pri Ježišovom premenení na hore Tábor. Jeho meno sa v novom zákone spomína ako meno človeka, ktorý má prísť pred samotným Mesiášom (v skutočnosti to bol Ján krstiteľ). Tiež Ježiš na kríži volá "Eli, Eli, lema sabakthani (Bože môj, Bože môj, prečo si ma opustil?)", na čo niektorí zo zástupu povedali "Počkajme, uvidíme či ho Eliáš príde sňať (z kríža)."

Zázrak na hore Karmel
---------------------

Eliáš povolal na Karmelskú horu 450 Baálových prorokov a veľké množstvo ľudu. Dal návrh, aby aj Eliáš, aj Baáloví proroci postavili oltár, nakládli naň drevo a položili rozsekané obetné zviera, ale oheň nech nerozkladajú. Potom bude aj Eliáš volať k Pánovi, aj Baáloví proroci k Baálovi. Boh, ktorý odpovie ohňom, je pravý Boh. Baáloví proroci skoro celý deň prosili Baála, aby prijal obetu, robili si zárezy, až boli celí skrvavení, ale odpoveď nedostali. V čase večernej obety Eliáš zavolal k sebe ľud, postavil oltár z dvanástich kameňov (podľa počtu kmeňov Izraela), na obetu nalial 3 plné vedrá vody, krátko sa pomodlil. Nato z neba padol oheň, strávil obetné zviera, drevo, oltár a aj vodu, ktorou bola poliata. Keď to ľud videl, začal volať "Pán je Boh". Tak Eliáš dokázal pravosť jediného Boha Izraela. Následne dal pochytať Baálových prorokov a pozabíjať ich (za modloslužbu bol trest smrti). V ten deň dal Boh na krajinu dážď.

Na základe tejto udalosti bol pomenovaný jav, ktorý sa označuje aj ako eliášov oheň.

Literatúra
----------

* "Eliáš, prorok : 20. júl." In: Antonín Čížek: *Synaxár : Životy svätých.* Prešov : Spolok biskupa Petra Pavla Gojdiča, 1998, s. 290-291. ISBN 80-967341-1-3
* "Dňa 20. júla : Svätý prorok Eliáš, Tezviťan." In: Andrej Josafát Gregor Truch: *Život svätých : Duchovné čítanie pre slovenských gréckokatolíckych veriacich na každý deň kalendárneho roka.* Preklad a úprava: Michal Čarný. Prešov : Vydavateľstvo Michala Vaška, 2003, s. 396-399. ISBN 80-7165-381-0
* "16. júl : Sv. ELIÁŠ, prorok." In: Daniel Dian - Viliam Judák: *Každý deň so svätými : II. diel.* Trnava : Spolok svätého Vojtecha, 2007. s. 22. ISBN 978-80-7162-679-4

Knihy o Eliášovi
----------------

* Plananský, Petr: Tišbejský (Návrat domů, 2006)
**Hanuš Bonn**, známy tiež pod pseudonymom **Josef Kohout**, (\* 5. júl 1913 - † 20. október 1941, koncentračný tábor Mauthausen) bol český básnik, literárny kritik a prekladateľ poézie primitívnych národov.

V roku 1932 ukončil štúdium na gymnáziu v Prahe, potom študoval právo na Karlovej univerzite spolu so svojím priateľom Rudolfom Margoliusom, ktoré úspešne dokončil v roku 1938. H. Bonn sa aktívne zapojil do českožidovského hnutia. Od roku 1939 bol vedúcim funkcionárom pražskej Židovskej obce.

Prispieval do niekoľkých časopisov a novín: *Rozhledy*, *Literární noviny*, *Lidové noviny*, atp.

V októbri 1941 bol nacistami poslaný do transportu do koncentračného tábora Mauthausen, kde bol zavraždený.

Dielo
-----

Jeho dielo bolo ovplyvnené tvorbou Jiřího Ortena. V jeho diele sa odráža depresívna atmosféra európskych predvojnových udalostí a jeho vlastné pocity neistoty, úzkosti a strachu.

* *Tolik krajin*
* *Daleký hlas* - preklad piesňových textov primitívnych národov

### Posmrtne

* *Dílo Hanuše Bonna*, Václav Petr, Praha 1947
* *Dozpěv*, Academia, Praha 1995

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hanuš Bonn na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 24152
* BnF: 16546453t
* GND: 122901509
* ISNI: 0000 0001 1038 2338
* LCCN: no96029668
* NK ČR: jk01012618
* VIAF: 10739819
* WorldCat: lccn-no96029668
**Hanádí Zakaríjá al-Hindi** (\* september 1978, Mekka, Saudská Arábia) je prvá žena, ktorá sa v Saudskej Arábii stala pilotkou. Táto krajina je pritom jediná na svete, kde ženy nesmú riadiť auto.

Pilotné skúšky zložila na *Middle East Academy for Commercial Aviation* v jordánskom Ammáne v júni 2005. Štúdium jej zaplatil saudskoarabský princ Al-Valíd bin Talál, ktorý vo svojej krajine podporuje ženskú emancipáciu. Po absolvovaní štúdia ju zamestnal vo svojej spoločnosti *Kingdom Holding Company*, v ktorej lietala s malými lietadlami a stala sa tiež jeho osobnou pilotkou. *"Keď nemôžu Saudskoarabky riadiť na zemi, prečo im to neumožniť vo vzduchu?"* komentoval to Valíd bin Talál.

Jej pilotná licencia ale neplatila v Saudskej Arábii. Princova podpora jej nakoniec umožnila získať potrebné oprávnenia aj na území jej vlasti, stalo sa tak ale až deväť rokov po tom, čo dokončila štúdia, v roku 2014.

Referencie
----------

1. ↑  Saúdkám za volant pomáhá princezna Amíra Tavíl, nový vzor emancipované ženy, iHNed.cz, 16. 11. 2011
2. ↑  Saudi Arabia: First woman to get pilot license, BBC News, 23. 4. 2014

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Hanádí Zakaríjá al-Hindí na českej Wikipédii.*
**Časový signál** je medzinárodne dohodnutý spôsob oznamovania presného času. Bežné časové signály vysiela rozhlas a televízia. Hlavné časové signály sa vysielajú s presnosťou najmenej 0,25 s, ktorá stačí pre verejnosť, ale nestačí na vedecké ciele. Preto sa vo vybraných observatóriách sveta s pravidelnou časovou službou prijímajú časové signály a určuje sa ich oprava podľa hodín observatória. Korekcia hodín observatória sa určuje z meraní prechodov časových hviezd. Zo všetkých získaných opráv sa v Medzinárodnom úrade pre časovú službu v Paríži určia opravy každého časového signálu. Čím je časová služba observatória dokonalejšia, tým sa jeho korekcia menej odlišuje od priemeru. Nepretržitý časový signál (permanentný signál) je niekoľkohodinové až celodenné vysielanie časového signálu na krátkych i dlhých vlnách. Slúži na vedecké a technické ciele, v doprave a inde.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Fyzikálny portál |

*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*
Uniforma Sicherheitsdienst s výložkami SS-Unterscharführera. V druhej gombíkovej dierke je stuha od Vojnového záslužného kríža II. triedy
Šéf SD Reinhard Heydrich
**Sicherheitsdienst** (*SD, Bezpečnostná služba*) bola spravodajská služba SS a NSDAP. Táto organizácia bola prvá spravodajská služba nacistickej strany. Často bola považovaná za sesterskú organizáciu gestapa, ktoré bolo silne infiltrované SS po roku 1934. Medzi rokmi 1933 až 1939 bolo SD spravované ako nezávislý úrad SS, potom začalo spadať pod Reichssicherheitshauptamt (Hlavný ríšsky bezpečnostný úrad) a stalo sa jedným z jeho siedmich úradov.

Dejiny
------

V roku 1931 bola z iniciatívy Reichsführera-SS Heinricha Himmlera zriadená v SS spravodajská služba. Himmler plánoval túto organizáciu využívať spočiatku i ako tajnú políciu, tohto plánu sa vzdal a prenechal ho na inej uniformovanej zložke NSDAP, ktorú založil spoločné s Hermannom Göringom.

Pôvodná Himmlerova myšlienka bola vytvoriť v elitnej jednotke SS novú "superelitu" v radoch SS. Malo ísť o výzvednú službu, ktorá by dohliadala na SA i na odporcov NSDAP.

Himmler nechcel Reinharda Heydricha spočiatku ani prijať do SS, pretože Heydrich predtým na naliehanie svojej manželky Liny Mathilde von Osten vstúpil do SA, úderných jednotiek, ktoré Himmler považoval za podradné uniformované jednotky NSDAP a za Röhmovu "hnedokošeľácku zberbu". Nakoniec v polovici júna 1931 na naliehanie Heydricha von Obersteina (vysoko postavený člen SS a známy R. Heydricha) Himmler Heydricha pozval na stretnutie na svoju hydinovú farmu vo Waldruderingu. Heydrich na neho veľmi zapôsobil a Himmler sa ho opýtal čo si myslí o funkcii ešte nevytvoreného SD - Heydrich mu popísal presne Himmlerovu predstavu o vnútornej rozvednej sieti a ten ho okamžite prijal na post šéfa Sicherheitdienst.

Po Heydrichovej smrti SD viedol Ernst Kaltenbrunner od januára 1943 do mája 1945.

Referencie
----------

1. ↑  WEALE, Adrian. *Army of Evil: A History of the SS*. New York : Caliber Printing, 2012. ISBN 978-0-451-23791-0.
2. ↑  GELLATELY, Robert. *The Gestapo and German Society: Enforcing Racial Policy, 1933–1945*. Oxford and New York : Oxford University Press, 1992. ISBN 978-0-19820-297-4.
3. ↑  YAHIL, Leni. *The Holocaust: The Fate of European Jewry, 1932–1945*. Oxford and New York : Oxford University Press, 1990. ISBN 0-19-504522-X.
4. ↑  ZENTNER, Christian; BEDÜRFTIG, Friedemann. *The Encyclopedia of the Third Reich*. (2 vols.) New York : Macmillan Publishing, 1991. ISBN 0-02-897500-6.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sicherheitsdienst**

Externé odkazy
--------------

* Sicherheitsdienst (SD) des Reichsführers SS (von Joachim Lerchenmueller)
* Geschichte des SD

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Sicherheitsdienst na českej Wikipédii, Sicherheitsdienst na anglickej Wikipédii a Ernst Kaltenbrunner na anglickej Wikipédii.*
Prvý **koncil v Arles** sa konal v roku 314. Podnetom na jeho zvolanie sa stal pretrvávajúci spor o donatizmus, ktorý evidentne nedokázala definitívne ukončiť ani synoda v Ríme (313) pod vedením pápeža Melchiada, ktorá odsúdila donatistickú náuku ako herézu.

Cisár Konštantín I. sa teda, v snahe udržať jednotu cirkvi, rozhodol zvolať ďalší biskupský snem. Konal sa 1. augusta roku 314 v meste *Arelate* (resp. *Arelas,* dnes francúzske mesto Arles) v rímskej provincii Galia. Vtedajší rímsky pápež Silvester I. sa ho síce osobne nezúčastnil, no vyslal naň ako svojich delegátov dvoch diakonov a dvoch presbyterov.

Zhromaždení biskupi opäť odsúdili donatizmus ako herézu a súčasne uznali, donatistami napádaného a spochybňovaného, biskupa Ceciliána za právoplatného biskupa Kartága.

Teologicky významným rozhodnutím tohto koncilu bolo predovšetkým odmietnutie donatistického sviatostného subjektivizmu. Bolo definované, že platnosť udelených sviatostí, hlavne krstu a kňazskej vysviacky, nezávisí od aktuálneho morálneho stavu ich právoplatného vysluhovateľa. Týmto výrokom sa však prvý arleský koncil vzoprel nielen náuke donatistov, ale aj celej severoafrickej teologickej tradícii, reprezentovanej predovšetkým Tertuliánom a Cypriánom z Kartága.

Okrem tohto sa koncil v Arles zaoberal aj ďalšími disciplinárnymi otázkami, venoval sa tiež otázke stanovovania dátumu slávenia Veľkej noci.

Literatúra
----------

* MEHAT, A. *Le Concile d’Arles (314) et les Bagaudes.* In: *Revue des sciences religieuses.* Band 63. Nr.1–2. S. 47–70. ISSN 0035-2217.

Externé odkazy
--------------

* Koncil v Arles (A. D. 314) (anglicky)
* http://www.newadvent.org (anglicky)
* Christian Classics Ethereal Library (anglicky)
* http://documentacatholicaomnia.eu - Concilium Arelatense I. (latinsky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Konzil von Arles (314) na nemeckej Wikipédii.*
**Koncily v Clovesho** predstavujú sériu siedmich synod anglosaskej cirkvi, ktoré sa konali v rozmedzí rokov 742 až 825. Keďže sa na nich okrem biskupov a opátov zúčastňovali aj králi a veľmoži Mercie, možno ich považovať aj za cirkevno-štátne zhromaždenia.

História
--------

Presná geografická poloha lokality *Clovesho* (alebo *Clofesho*) dodnes nie je známa. Clovesho sa však zrejme nachádzalo v kráľovstve Mercia, pravdepodobne v blízkosti dnešného Londýna. V odbornej diskusii sa uvažuje o mestách Brixworth, Hitchin, Abingdon, Tewkesbury alebo Cliffe.

Určité indície naznačujú, že po prvýkrát sa v Clovesho konal koncil už v roku 716. Autenticita týchto prameňov je však sporná. Historicky spoľahlivé a overiteľné záznamy dosvedčujú konanie nasledujúcich siedmich koncilov:

### Koncil v roku 742

Prvý koncil v Clovesho sa konal v roku 742. Predsedali mu arcibiskup Cuthbert z Canterbury a kráľ Ethelbald z Mercie.

### Koncil v roku 747

Druhý koncil v Clovesho sa konal v roku 747. Predsedal mu opäť arcibiskup Cuthbert z Canterbury. Osobitný list tomuto zhromaždeniu zaslal vtedajší pápež Zachariáš. Bolo prijatých 31 kánonov, ktoré sa týkali zväčša cirkevnej disciplíny a liturgie. Je považovaný za jednu z najvýznamnejších anglosaských synod.

### Koncil v roku 794

Tretí koncil v Clovesho sa konal v roku 794. Predsedal mu zrejme aj kráľ Offa z Mercie. Bol schválený výnos o darovaní niektorých kráľovských pozemkov cirkvi.

### Koncil v roku 798

Štvrtý koncil v Clovesho sa konal v roku 798. Predsedali mu arcibiskup Ethelhard z Canterbury a kráľ Cenwulf z Mercie. Diskutovalo sa o stave praktizovania kresťanskej viery. Bola uzatvorená dohoda o výmene určitých pozemkov.

### Koncil v roku 803

Piaty koncil v Clovesho sa konal v roku 803. Opäť mu predsedali arcibiskup Ethelhard z Canterbury a kráľ Cenwulf z Mercie. Na príkaz pápeža Leva III. bolo oficiálne vyhlásené zrušenie arcibiskupstva v Lichfielde, ktoré zriadil len niekoľko rokov predtým pápež Hadrián I. Jeho územie bolo začlenené späť do canterburského arcibiskupstva.

### Koncil v roku 824

Šiesty koncil v Clovesho sa konal v roku 824. Predsedali mu arcibiskup Wulfred z Canterbury a kráľ Beornwulf z Mercie. Diskutovalo sa o istých dedičských sporoch.

### Koncil v roku 825

Siedmy koncil v Clovesho sa konal v roku 825. Predsedali mu arcibiskup Wulfred z Canterbury a kráľ Beornwulf z Mercie. Koncil sa zaoberal akýmsi sporom medzi arcibiskupom a opátkou Cynethrythou.

Literatúra
----------

* KEYNES, Simon. *The councils of Clofesho* (Vaughan paper). Leicester: University of Leicester, 1994. ISBN 9780901507563.

Pozri aj
--------

* Zoznam koncilov a synod
* Dejiny Anglicka
* Mercia

Externé odkazy
--------------

*

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Konzil von Clovesho na nemeckej Wikipédii.*