recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Agathón** (starogr. *Ἀγάθων*) bol grécky sochár z rozhrania 5. a 4. storočia pred Kr.

Agathón, grécky sochár neznámeho pôvodu, pôsobil zrejme v Delfách na konci 5. a na začiatku 4. storočia pred Kr. Starovekí autori nám o ňom nezanechali správy, ale svedectvom tvorby tohto umelca je jeho signatúra, ktorú našli v Delfách na jednom zo šiestich fragmentov zo štvorcového vápencového podstavca: 

|  |  |
| --- | --- |
| *Ἀ[γ]άθων ἔργον* | preklad: *A[g]athón spracoval* |

- text v starogréčtine
Ďalší zlomok z tohto podstavca má na prednej strane nápis Kallisto, iný nesie na hornej strane stopy upevnenia bronzovej sochy v profile, otočenej vpravo. Na základe skúmania epigrafických a iných znakov sa predpokladá, že na tomto podstavci pôvodne stálo súsošie pozostávajúce z bohyne Artemidy a Kallisto, dcéry arkádskeho kráľa Lykaóna

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2 3  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Agathon*
2. 1 2  SCHMUCK, Hilmar. *Biographischer Index der Antike*. Berlin : Walter de Gruyter, 2001. 1073 s. ISBN 978-31-1095-441-8. S. 25. (po nemecky)
3. ↑  Inscriptiones Graecae, *FD III 4:146*
4. ↑  Inscriptiones Graecae, *FD III 4:142*
**Frederick William Mallandaine Ashton** (\* 17. september 1904, Guayaquil – † 18. december 1988, Eye) bol anglický baletný tanečník, ktorý sa preslávil najmä ako choreograf a tvorca moderných baletných predstavení (*Cinderella*, 1948; *Sylvia*, 1952; *Romeo and Juliet*, 1955; *Ondine*, 1958; *La fille mal gardée*, 1960).

Tvoril choreografie aj pre film (najmä. *The Tales of Beatrix Potter*, 1970). V rokoch 1933 – 1963 úzko spolupracoval s Ninette de Valois, ktorej súbor bol nakoniec známy ako Kráľovský balet (predtým tiež *Vic-Wells Ballet* a *Sadler's Wells Ballet*). Ashton v ňom tancoval (hlavne mimické role), ale predovšetkým bol v rokoch 1933 – 1970 jeho hlavným choreografom a po odchode Ninette do dôchodku, v rokoch 1963 – 1970, potom aj riaditeľom.

Pre balet sa nadchol, keď videl roku 1917 tancovať ruskú balerínu Annu Pavlovovu. Bol žiakom Léonida Massina a Marie Rambertovej. Tá ho prinútila sústrediť sa na choreografiu. Je autorom tanečného kroku zvaného „Fred step". Roku 1962 bol uvedený do šľachtického stavu. Narodil sa v rodine britského diplomata v Ekvádore. V Južnej Amerike žil až do roku 1919. Bol homosexuálom.

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Frederick Ashton na českej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Heslo v encyklopédii Britannica (po anglicky)
* Encyklopedické zdroje na Encyclopedia.com (po anglicky)
* Biografia v britskom denníku Guardian (po anglicky)

Autoritné údaje: * BnF: 13617957z
* GND: 118646095
* ISNI: 0000 0001 1026 2010
* LCCN: n50001986
* NK ČR: jn20000600453
* VIAF: 46936974
* WorldCat: lccn-n50001986
Súradnice: 41°44′12″S 23°24′03″V﻿ / ﻿41,7367784°S 23,4007857°V﻿ / 41.7367784; 23.4007857

**Dončovi karauli** (bulh. Дончови караули) sú vrch v pohorí Pirin v Blagoevgradskej oblasti v juhozápadnom Bulharsku.

Opis
----

Dončovi karauli ležia v Severnom Pirine, najväčšom a najvyššom z troch podcelkov pohoria Pirin. Nachádzajú sa v severnej časti Severného Pirinu, ktorá je z väčšej časti tvorená granitom z ktorého sú utvorené aj samotné *Dončovi karauli*. Dosahujú výšku 2 632 m n. m. a sú súčasťou hlavného hrebeňa, ktorý v rozmedzí od vrchu Bănderiški čukar po vrch Malăk Vihren nesie rovnaký názov, teda *Dončovi karauli*, pričom samotný vrch leží v centrálnej časti tohto úseku hrebeňa. Dvíhajú sa v severozápadnej časti horského venca, ktorého súčasťou sú samotné *Dončovi karauli* a vrch Bănderiški čukar, ktorý leží v južnehovýchodnej časti venca. Na juh od vrchu a hrebeňa sa rozprestiera kar Goľamo Spano pole (bulh. Голямо Спано поле) a na sever kar Bănderiški cirkus (bulh. Бъндеришки циркус). Hrebeň v okolí vrchu je úzky a má veľmi členitý reliéf, samotný vrch je trávnato–skalistý.

Turizmus
--------

Najlahší výstup na vrchol vedie trasou od horskej chaty Vichren cez ľadovcový kotol Bănderiški cirkus, sedlo Bănderiška porta (bulh. Бъндеришка порта) a následne po hlavnom hrebeni pohoria cez nepomenovanú kótu v nadmorskej výške 2 600 m n. m. a ďalej na vrch *Dončovi karauli*.

Galéria
-------

* Celkový pohľad na horský veniec tvorený vrchmi Bănderiški čukar (naľavo) a Dončovi karauli (napravo)Celkový pohľad na horský veniec tvorený vrchmi Bănderiški čukar (naľavo) a *Dončovi karauli* (napravo)
* Celkový pohľad na Dončovi karauli od jazera Ribnoto ezeroCelkový pohľad na *Dončovi karauli* od jazera Ribnoto ezero
* Pohľad na vrcholovú časť vrchu Dončovi karauliPohľad na vrcholovú časť vrchu *Dončovi karauli*
* Pohľad na Dončovi karauli (napravo) z karu Bănderiški cirkus od rieky BăndericaPohľad na *Dončovi karauli* (napravo) z karu Bănderiški cirkus od rieky Bănderica

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7  KIRADŽIEV, Svetlin. Enciklopedičen geografski rečnik na Bălgarija. Sofia : Iztok-Zapad. 2013. 628 s. ISBN 6191521421. S. 186. (po bulharsky)
2. 1 2 3 4 5 6  NIKOLOV, Vasil; JORDANOVA, Marina; BOTEVA, Ivanka. Planinite v Bălgarija. Sofia : Izdatelstvo na Bălgarska akademija na naukite "Prof. Marin Drinov". 2018. 434 s. ISBN 9789543229468. S. 308. (po bulharsky)
3. 1 2 3  GUŠEV, Angel; GUŠEVA, Kalina. Pirin. Iľustrovana enciklopedija. Sofia : Univerzitetsko izdatelstvo "Sv. Kliment Ohridski". 2012. 236 s. ISBN 9789540730509. S. 186 – 187. (bulharsky)
4. 1 2 3 4 5 6 7 8  GUŠEV, Angel; GUŠEVA, Kalina. Pirin. Po bila i vărhove. Sofia : Univerzitetsko izdatelstvo "Sv. Kliment Ohridski". 2015. 240 s. ISBN 9789540738963. S. 78 – 85. (po bulharsky)
**Foxtrot** (niekedy tiež písané ako "Fox trot") je spoločenský tanec, ktorého názov vznikol údajne podľa mena jeho autora a propagátora, estrádneho herca Harryho Foxa. Legenda hovorí, že sa Foxovi nedarilo nájsť partnerku schopnú tancovať obťažný two-step. Problém vyriešil tým, že pridal dva "krivé" kroky (two trots) a vytvoril tak základný foxtrotový rytmus slow-slow-quick-quick (voľne-voľne-rýchlo-rýchlo).

Foxtrot je uhladený progresívny tanec charakterizovaný dlhým, súvislým a plynulým pohybom po tanečnom parkete. Tancuje sa za sprievodu Big band (zvyčajne vokálnej) hudby a vzbudzuje pocit elegancie a sofistikovanosti. Tanec vyzerá podobne ako waltz, hoci jeho rytmus je v 4/4 takte miesto ¾. Zatancovať foxtrot vyžaduje vysokú úroveň technickej zdatnosti, tanečné skúsenosti a fyzické zručnosti. Vyvinul sa v 20. rokoch 20. storočia, vrchol popularity dosiahol v rokoch 30. a dnes je najobľúbenejším tancom mnohých zapálených tanečníkov.

Tanečné figúry
--------------

Foxtrot
Medzinárodný alebo anglický štýl foxtrotu:

Základné figúry
* Trojkrok
* Pérový krok
* Otáčka vpravo
* Otáčka vľavo
* Uzavretý impetus

Štandardné figúry
* Tkanivo vpravo
* Základné tkanivo
* Uzavretý telemark
* Otvorený telemark
* Vznosný perový krok
* Vznosný telemark
* Vznosné kríženie
* Otvorený impetus
* Vlna

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Foxtrot na českej Wikipédii.*

Literatúra
----------

* Landsfeld, Z. Plamienok, J.; Technika štandardných tancov, Praha 1999
**Adhokracia** je typ organizácie, ktorý je protikladom byrokracie. Termín v roku 1970 spopularizoval Alvin Toffler a tým sa stal často používaným termínom v teórii manažmentu organizácií (čiastočne online organizácií). Neskôr termín rozvinuli akademici ako Henry Mintzberg.

Etymológia
----------

Slovo je odvodené od latinského *ad hoc*, v zmysle 'na tento účel', a prípona *-kracia* zo starogréckeho *kratein* (*κρατείν*) znamená 'vládnuť'.

Prehľad
-------

Robert H. Waterman, Jr. definoval adhokraciu ako "akákoľvek organizácia, ktorá prekračuje hranice tradičnej byrokracie, aby zachytila príležitosti, vyriešila problémy, a dosiahla výsledky". Podľa Henryho Mintzberga je adhokracia komplexnou a dynamickou formou organizácie. Je odlišná od byrokracie. Podobne ako Toffler, aj Mintzberg považuje byrokraciu vecou minulosti a adhokraciu vecou budúcnosti. Ak sa vykonáva dobre, adhokracia môže byť veľmi účinná v riešení problémov a prinášaní inovácií a je úspešná v meniacom sa prostredí. Pre úspešný vývoj si vyžaduje sofistikované a často automatizované technické systémy. 

Vlastnosti adhokracie:

* vysoko organická štruktúra
* nízka úroveň formalizácie postupov
* pracovná špecializácia nie nevyhnutne založená na formálnom vzdelaní
* tendencia zoskupovať špecialistov vo funkčných jednotkách nasadzovaných v malých, trhovo založených projektových tímoch zameraných na poskytovanie konkrétnej práce
* dôraz na spoluprácu a spájanie za účelom vzájomného prispôsobenia sa medzi tímami
* nízka úroveň štandardizácie procesov
* role nie sú jasne definované
* selektívna decentralizácia
* organizácia sa opiera o špecializované tímy
* posilňovanie kompetencií špecializovaných tímov
* horizontálna pracovná špecializácia
* vysoké náklady na komunikáciu (vo veku sietí dramaticky zredukované)

Všetci členovia organizácie sú v rámci svojej špecializácie a v koordinácii s inými členmi oprávnení rozhodovať a vykonávať činností, ktoré majú vplyv na budúcnosť organizácie. Nevyskytuje sa hierarchia.

Alvin Toffler tvrdí vo svojej knihe *Šok z budúcnosti*, že adhokracie sa stanú bežnými a pravdepodobne nahradia byrokracie. Toffler tiež písal, že budú často prichádzať vo forme dočasných štruktúr, ktoré vyriešia daný problém a hneď na to zaniknú.

Pozri aj
--------

* Anarchizmus
* Byrokracia (organizačná štruktúra)
* Technokracia

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Adhocracy na anglickej Wikipédii.*
Parná lokomotíva 555.3008 v Lužnej u Rakovníka pri stretnutí lokomotív radu 52
Parná lokomotíva 555.3008 v Lužnej u Rakovníka pri stretnutí lokomotív radu 52
**Parný rušeň 555.3008** je jedna z dochovaných parných lokomotív radu 555.3, ktorá vznikla v 60. rokoch prestavbou rušňov radu 555.0 (pôvodne rad 52 DRB) na vykurovanie mazutom. Vlastní ju Železničné múzeum Slovenskej republiky v Bratislave.

História stroja
---------------

Lokomotíva bola vyrobená firmou Škoda v roku 1943 pod výrobným číslom 1523. Bola odovzdaná DRB a tu označená 52.7447. Do Čiech sa nakrátko vrátila po konci vojny ako ukoristený stroj, onedlho ale bola odovzdaná ÖBB. Do Česko-Slovenska sa natrvalo vrátila až v roku 1951. V roku 1952 jej bolo pridelené označenie 555.008, tender dostal číslo 930.2020. V októbri až decembri 1964 bola lokomotíva aj tender prestavané na vykurovanie mazutom v dielňach Ivano-Frankovsk. Rekonštruovaný stroj Československé štátne dráhy prevzali 17. decembra 1964, číslo lokomotívy bolo zmenené na 555.3008 a tender preznačený na 930.3020. Lokomotíva slúžila v depe Bratislava východ až do svojho zrušenia 16. augusta 1972, následne potom bola zmenená na vykurovací kotol K 549.

Dňa 1. novembra 1983 sa dostala do múzejných zbierok Múzejno dokumentačného centra Bratislava (MDC), do roku 1999 sa nachádzala v depozitári MDC v Kútoch, odkiaľ bola prepravená do depa Bratislava východ. V rokoch 1999 až 2011 prešla náročnou opravou do prevádzkového stavu (vrátane použitia niektorých dielov z mazutky 555.3254). 29. októbra 2011 vykonala technicko-bezpečnostnú skúšku (TBZ) a stala sa tak jedinou prevádzkovanou parnou lokomotívou na kvapalné palivo na Slovensku (je stále nazývaná Mazutka, ale z technických dôvodov sa v nej kúri vykurovacím olejom).

Externé odkazy
--------------

* Rušeň 555.3008 na stránkach MDC
* Článok o dokončení opravy na stránkach Vlaky.net

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Lokomotiva 555.3008 na českej Wikipédii.*
**Žen Chuej** (čín. 任慧 – Rèn Huì; \* 11. august 1983) je čínska rýchlokorčuliarka.

Kariéra
-------

Vo Svetovom pohári debutovala na jeseň 2002, v roku 2003 sa po prvýkrát zúčastnila Majstrovstiev sveta v šprinte, kde skončila na 25. mieste. V nasledujúcej sezóne sa už niekoľkokrát umiestila v prvej desiatke v pretekoch na 500 a 1 000 m vo Svetovom pohári a na Majstrovstvách sveta na jednotlivých tratiach vybojovala na dištancii 500 m bronzovú medailu. V roku 2006 sa mimo iné zúčastnila aj šprintérskeho svetového šampionátu, kde došla na piatom mieste, a Zimných olympijských hier v Turíne, na ktorých získala na trati 500 m bronzovú medailu. V ďalších rokoch sa pravidelne umiesťovala v pretekoch na 500 a 1 000 m na Svetovom pohári medzi prvými desiatimi, v roku 2009 však jej výkonnosť klesla. Posledné zaznamenané preteky boli vo februári 2010 na Zimných olympijských hrách, kde na trati 1 000 m skončila na 33. mieste.

Externé odkazy
--------------

* Štatistiky Žen Chuej na speedskatingnews.info (po anglicky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Žen Chuej na českej Wikipédii.*
**Žemčužnikovit** je klencový, veľmi vzácny minerál (Nefedov 1960) s chemickým vzorcom NaMg(Al,Fe3+)[C2O4]3·8H2O a empirickým vzorcom NaMgAl0,6Fe3+0,4(C2O4)3·8(H2O). Tvorí skleno lesklé, dymovo zelené alebo fialové, jemne ihlicovité kryštáliky alebo vlákna, ktoré skladajú žilky. Pomenovaný je po ruskom geológovi Jurijovi Apolonovičovi Žemčužnikovi (1885–1957).

Vlastnosti
----------

* Fyzikálne – má dobrú bazálnu štiepateľnosť, nerovný lom, nie je rádioaktívny
* Chemické – ľahko sa rozpúšťa vo vode
* Optické – je priehľadný až priesvitný

Využitie
--------

Praktické využitie nemá.

Nálezisko
---------

Bol nájdený vo vrtnom jadre z hĺbky 230 m z *Čajtumského ložiska* uhlia (200 km od ústia rieky Leny, Polárne Jakutsko, Rusko). Vyskytuje sa spolu s glušinskitom, weddellitom a whewellitom. Bol nájdený v roku 1956 (niekedy zmieňovaný rok 1960).

Externé odkazy
--------------

* Žemčužnikovit na Mindat.org (po anglicky)
* Žemčužnikovit na Webmineral.com (po anglicky)
* Žemčužnikovit na Mineralienatlas Lexikon (po nemecky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Žemčužnikovit na českej Wikipédii.*
Osobný vlak ŽFBH v úseku Brčko - Tuzla
**Željeznice Bosne i Hercegovine** sú zastrešujúcou organizáciou železničnej dopravy v Bosne a Hercegovine.

Železničnú dopravu obstarávajú v krajine dvaja dopravcovia: Željeznice Republike Srpske so sídlom v Doboj a Željeznice Federacije Bosne i Hercegovine so sídlom v Sarajeve. Celková dĺžka železničných sietí oboch dopravcov činí 1 031 km. Hlavnými zákazníkmi *ŽBH* sú priemyselné podniky, ako napríklad chemický závod v Tuzle, železiarne v Zenici a Tuzle a ďalšie. Medzi významné železničné trate patrí napríklad trať z Bosanského Šamacu do Sarajeva alebo úsek zo Zvornika na východe krajiny do Bihaća.

Zloženie vozového parku sa výrazne nelíši od iných nástupníckych štátov bývalej Juhoslávie. V roku 2007 bolo objednaných 9+5 moderných súprav typu Talgo 21. V roku 2010 boli dodané prvé dve súpravy, zvyšné by mali byť dodané do konca roka 2011. Od cestovného poriadku 2010/2011 mali byť nasadené na spoj Sarajevo - Belehrad, kvôli problémom so schvaľovaním k tomu však nedošlo.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Željeznice Bosne i Hercegovine na českej Wikipédii.*
**Christian Klar** (\* 20. máj 1952, Freiburg im Breisgau) je bývalý nemecký terorista, ktorý bol vedúcim predstaviteľom druhej generácie Frakcie červenej armády od polovice 70. do začiatku 80. rokov 20. st.

Narodil sa v rodine učiteľov vo Freiburgu, zmaturoval v r. 1972 na gymnáziu v Ettlingene. Následne študoval históriu a filozofiu na Univerzite v Heidelbergu, kde sa stal mládežníckym aktivistom. Začal sympatizovať s ideami ultraľavicovej *Frakcie červenej armády* a spolu s priateľkou Adelheid Schulzovou (neskôr tiež členkou *RAF*) sa 30. októbra 1974 na podporu zadržaných členov *RAF* zúčastnil protestnej okupácie hamburskej kancelárie Amnesty International.

Okolo roku 1976 sa pravdepodobne na popud právnika Siegfrieda Haaga (jeden z vedúcich členov, ktorý do RAF „naverboval" viac ako desiatku ľudí) definitíve pripojil k *Frakcii červenej armády* a zakrátko sa stal jedným z vedúcich lídrov jej druhej generácie. 16. Novembra 1982 bol zatknutý v tajnom sklade zbraní RAF v lese pri *Hamburgu*. 2. apríla 1985 bol v spoločnom procese s Brigitte Mohnhauptovou odsúdený na doživotie. Obvinenia proti nemu zahŕňali účasť na vraždách generálneho prokurátora Siegfrieda Bubacka a jeho telesných strážcov zo 7. apríla 1977, vraždy riaditeľa *Dresdner Bank* Jürgena Ponta z 30. júla 1977, únosu a vraždy Hanns-Martin Schleyera a jeho telesných strážcov z 5. septembra 1977 (resp. 18. októbra) a tiež ďalších 11 pokusov o vraždu. Hoci bol uznaný vinným zo všetkých týchto zločinov, treba uviesť, že podobné rozsudky padli na väčšinu v tom čase aktívnych členov RAF, pretože je dodnes nejasné, ktorí konkrétni členovia tieto skutky priamo spáchali a do akej miery sa na nich podieľali.

*Klar* bol umiestnený vo väznici v Bruchsale, odkiaľ bol 19. decembra 2008, po 26 rokoch väznenia prepustený na slobodu. Išlo o najdlhšie väzneného člena RAF.

Externé odkazy
--------------

German terrorist leader freed after 26 years

Autoritné údaje: * GND: 129736953
* ISNI: 0000 0000 1720 393X
* VIAF: 65094391
**Rakúska literatúra** je výrazná súčasť rakúskeho umenia, rakúskej kultúry a
stredoeurópskej literatúry; literatúra v nemeckom jazyku, ktorá vzniká na
území Rakúska už v stredoveku (Pieseň o Nibelungoch, Minnesang).

V období baroka (17. stor.) sa presadzovala protireformácia a katolicizmus (jezuitské divadlo).

Tradícia ľudového divadla sa premietla v 18. stor. do viedenskej ľudovej frašky, ktorá vrcholila v 19. stor. (Ferdinand Raimund, Johann Nestroy), v čase, keď drámu tvoril i Franz Grillparzer. Próza 19. stor. (Adalbert Stifter, Marie von Ebner-Eschenbachová) inklinovala k regionalizmu, z lyrikov vynikol Nikolaus Lenau.

Prelom storočia charakterizoval estetiticizmus a dekadencia (Hugo von Hofmannsthal) a vplyv Freudovej psychoanalýzy (Stefan Zweig, Arthur Schnitzler, Hermann Bahr).

Veľkou témou medzivojnového obdobia bol rozpad monarchie (Karl Kraus, Joseph Roth, Alexander Lernet-Holenia, Robert Musil).

Po 1938 odchod mnohých autorov do exilu (Stefan Zweig, Elias Canetti).

Po 2. svetovej vojne v poézii existencializmus (Paul Celan), a vplyv
filozofie viedenského krúžku (Ingeborg Bachmannová, Ernst Jandl), ktorý pretrvával do
60. rokov (Peter Handke, Thomas Bernhard).

Od 70. rokov odklon od tradičných východísk rakúskeho písomníctva (B. Frischmutová, Elfriede Jelineková a neskôr Christoph Ransmayr).

Externé odkazy
--------------

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
**Tipuľa bahenná** (*Tipula paludosa*) je druh hmyzu z čeľade tipuľovité (*Tipulidae*).

Morfológia
----------

Táto tipuľa je žltkastosivá alebo svetlohnedá, má tenké nohy hrdzavej farby, 14-článkové nitkovité
tykadlá a jeden pár blanitých krídel s hrdzavým predným okrajom. Vzhľadom pripomína komára, je však oveľa väčšia (telo má dlhé 22 - 27 mm). Larva je valcovitá, dlhá 40 mm, priečne vráskavá, beznohá, zemitosivej farby, vybavená ústnym hryzavým ústrojom. Na konci bruška sa nachádza veniec chitínových výrastkov.

Pár tipule bahennej

Vývoj
-----

Prezimujú mladé larvy, ktoré na jar intenzívne žerú; zakukľujú sa v júli - auguste. Dospelé tipule vyletujú v auguste - septembri a kladú vajíčka do pôdy, a to jednotlivo alebo v kope. Po dvoch týždňoch sa liahnu larvy, ktoré začínajú intenzívne žrať. Tento druh má za rok jednu generáciu.

Zdroj
-----

* A.Studziňski, F.Kagan, Z. Sosna: *Atlas chorôb a škodcov zeleniny*

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tipuľa bahenná**
**Tipperary** (ír. *(Contae) Thiobraid Árann*) je grófstvo v Írsku. Miestnou vládou pre grófstvo je Tipperary County Council. Po zákone miestnej vlády z roku 2014 bolo toto grófstvo rozdelené na dve grófstva – North Tipperary a South Tipperary, ktoré boli zjednotené 3. júna 2014. Grófstvo Tipperary sa nachádza v provincii Munster. Grófstvo je pomenované podľa mesta Tippperary a bolo založené na začiatku 13. storočia. Počet obyvateľov grófstva bol 158 754 podľa sčítania z roku 2011. Najväčšími mestami sú Clonmel, Nenagh a Thurles.

Geografia
---------

Galtee Mountains
Tipperary je šiete najväčšie z 32 grófstiev a jedenáste podľa počtu obyvateľov. Je tretie najväčšie v Munsteri a aj tretie najľudnatejšie. Región je súčasťou centrálnej pláne Írska ale terén obsahuje niekoľko horských pásiem: Knockmealdown Mountains, Galtee Mountains, Arra Hills a Silvermine Mountains. Južnou časťou kraja preteká rieka Suir. Žiadna časť grófstva sa nedotýka pobrežia. Stred grófstva je známy ako "Golden Vale" čo je bohatý pastvinné územie, ktoré siaha aj do grófstiev Limerick a Cork.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tipperary (grófstvo)**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku County Tipperery na anglickej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Administratívne členenie Írska Vlajka Írska |
| --- |
| Provincie | 
* Connacht
* Leinster
* Munster
* Ulster

 | Mapa írskych grófstiev |
| Tradičné grófstva | 
* Antrim¹
* Armagh¹
* Carlow
* Cavan
* Clare
* Cork
* Down¹
* Donegal
* Dublin
* Fermanagh¹
* Galway
* Kerry
* Kildare
* Kilkenny
* Laois
* Leitrim
* Limerick
* Londonderry¹
* Longford
* Louth
* Mayo
* Meath
* Monaghan
* Offally
* Roscommon
* Sligo
* Tipperary
* Tyrone¹
* Waterford
* Westmeath
* Wexford
* Wicklow

 |
| Súčasné grófstva | 
* Carlow
* Cavan
* Clare
* Cork
* Cork City
* Donegal
* Dublin (Dublin City; Dún Laoghaire-Rathdown; Fingal; South Dublin)
* Galway
* Galway City
* Kerry
* Kildare
* Kilkenny
* Laois
* Leitrim
* Limerick
* Longford
* Louth
* Mayo
* Meath
* Monaghan
* Offaly
* Roscommon
* Sligo
* Tipperary
* Waterford
* Westmeath
* Wexford
* Wicklow

 |
| *¹ V dnešnom Severnom Írsku už grófstva neslúžia ako administratívne jednotky, nahradili ich okresy (districts).* |
O meste v štáte Michigan pozri *Sault Ste. Marie (Michigan).*
Súradnice: 46°32′S 84°21′Z﻿ / ﻿46,533°S 84,350°Z﻿ / 46.533; -84.350

**Sault Ste. Marie** je kanadské mesto v severnom Ontáriu. Po Thunder Bay a Greater Sudbury je to tretie najväčšie mesto severného Ontária. Leží na brehu rieky Saint Mary a na protiľahlom brehu sa nachádza michiganské mesto rovnakého mena.

Ekonomika
---------

V minulosti i v súčasnosti mesta má veľký význam výroba ocele. Ďalšími významnými firmami sú *St. Mary’s Paper*, ktorá vyrába v Sault Ste. Marie papier a celulózu a call centrum firmy Sutherland Group. Transkanadská diaľnica A17 spája mesto s Thunder Bay na západe a Sudbury na juhu. S michiganským mestom Saul Ste. Marie je mesto prepojené mostom, ktorý sa na americkej strane napája na diaľnicu I-75 do Detroitu.

Doprava
-------

Cestné prepojenie zabezpečuje cesta Highway17, ktorá je súčasťou cesty Trans-Canada Highway, ktorá prepája kanadské pobrežia Atlantického a Tichého oceánu. So Sault Ste. Marie v Michigane spája mesto most. Mesto plní tiež dôležitú úlohu v lodnej doprave. Nachádza sa tu aj menšie letisko.

Šport
-----

Najvýznamnejším športovým klubom mesta je hokejový Sault Ste. Marie Greyhounds, účastník Ontario Hockey League. Svoje zápasy hráva v modernej a designovo zaujímavej multifunkčnej aréne Essay Centre.

Osobnosti mesta
---------------

* Phil Esposito
* Marty Turco
* Roberta Lynn Bondarová, prvá kanadská astronautka

Galéria
-------

* Sault Ste. Marie Civic CentreSault Ste. Marie Civic Centre
* Sault Ste. Marie Canal National Historic SiteSault Ste. Marie Canal National Historic Site
* Železničný most International Railway Bridge postavený v roku 1887Železničný most International Railway Bridge postavený v roku 1887
* Cestný most Sault Ste. Marie International Bridge otvorený v roku 1962, v pozadí International Railway BridgeCestný most Sault Ste. Marie International Bridge otvorený v roku 1962, v pozadí International Railway Bridge
* Synagóga Beth Jacob SynagogueSynagóga Beth Jacob Synagogue
* Budova okresného súduBudova okresného súdu
* Závod Algoma SteelZávod Algoma Steel

Referencie
----------

1. ↑  , statcan.ca

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Sault Ste. Marie na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * VIAF: 123160389
Pohľad na mesto
**Christchurch** (maorsky: *Ōtautahi*) je najväčšie mesto na Južnom ostrove na Novom Zélande. V meste žije 359 900 obyvateľov. 

Neďaleko mesta leží hlavný prístav Južného ostrova v prístavnom mestečku Lyttelton.

4. septembra 2010 bolo mesto postihnuté zemetrasením a 22. februára 2011 nasledovalo ďalšie, ničivejšie.

Podnebie
--------

Podnebie je mierne oceánske. Pretože je Christchurch na južnej pologuli, tak má leto od decembra do februára a zimu od júna do augusta. Mráz býva len v zimných nociach. Kvôli svojej polohe je Christchurch v zime náchylnejšie k smogu. Smog je síce oveľa slabší ako v iných veľkých mestách na zemeguli, ale v porovnaní s ostatnými mestami Nového Zélandu je tu smog častejšie.

Šport
-----

V roku 1974 sa v meste konali hry Commonwealthu.

Referencie
----------

1. ↑  Silné zemetrasenie na Novom Zélande bez obetí, Českej noviny, 4.9.2010

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Christchurch**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Christchurch na českej Wikipédii.*

Súradnice: 43°31′40″J 172°37′58″V﻿ / ﻿43,527805°J 172,632708°V﻿ / -43.527805; 172.632708
**Christian Coma** (narodený ako **Christian Robert Mora**; 21. apríl 1985, Los Angeles, Kalifornia, USA) je bubeník americkej hardrockovej skupiny Black Veil Brides.

Životopis
---------

Chris sa naučil hrať na bicie už ako deväťročný a celkovo hrá na už 17 rokov. Hrával tiež v školských skupinách, no svoju kariéru odštartoval hraním v jednej jazzovej skupine. Jeho obľúbené hudobné žánre sú, jazz, heavy metal, trance, rap a ďalšie.

Jeho obľúbené hudobné skupiny sú Pendulum , deadmau5, As I Lay Dying, In Flames a Rise Against. Je veľký fanúšik skupiny Slipknot a jeho vzorom je Joey Jordison.

Black Veil Brides
-----------------

CC do BVB vstúpil v roku 2010, keď predchádzajúca bubeníčka Sandra Alva odišla. Ešte toho roku nahrali so skupinou album *Set the World on Fire*.

Osobný život
------------

Teraz chodí s jeho priateľkou a modelkou Annou Sherman. S expriateľkou Lauren Watson sa rozišiel v septembri 2013.

Referencie
----------

1. ↑   *Official Myspace* [online]. Myspace, [cit. 2010-03-09]. Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Christian Coma na španielskej Wikipédii.*
**František Anton Dravecký** (iný zápis priezviska: **Draveczky de Dravecz et Vinna**; \* 12. jún 1725, Varaždin – † 18. jún 1802, Trnava) bol rímskokatolícky cirkevný hodnostár a náboženský spisovateľ.

V rokoch 1749 – 1753 absolvoval štúdium teológie na nemecko-uhorskom kolégiu v Ríme a v roku 1753 získal doktorát z teológie a bol vysvätený za kňaza. V roku 1753 pôsobil ako farár v Jablonove nad Turňou, v roku 1696 už bol spišským kanonikom, roku 1773 nitrianskym archidiakonom a v roku 1783 sa stal prepoštom svätojurským.

Je autorom náboženských prác prevažne mariologického obsahu (napr. *Defensio beatissimae Virginis Dei genitricis Mariae contra nostrae tempestatis haereses*. Trnava 1791; *Cantico per tutti i giorni festivi della beatissima Virgine Maria...*. Trnava 1801). Jednu z nich, *Arcta via vita pia* („Úzka cesta, pobožnosť života"), preložil Julián Dvorák do bernolákovskej slovenčiny.

Referencie
----------

1. 1 2  Dravecký, František (Draveczky). In *Biografický lexikón Slovenska*. II. C – F. Martin : Slovenská národná knižnica, Národný biografický ústav, 2004. ISBN 8089023444, s. 320.

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0000 5635 2380
* NK ČR: ola2002161430
* VIAF: 84976946
Súradnice: 43°30′0″S 18°47′0″V﻿ / ﻿43,50000°S 18,78333°V﻿ / 43.50000; 18.78333

**Foča** (srb. Фоча) je mesto v Bosne a Hercegovine, na východe krajiny v entite Republika srbská. Je to zároveň hlavné mesto Regiónu Foča. Má 12 000 obyvateľov. 

Foča sa nachádza na pravom brehu rieky Driny, pri ústí rieky Ćehotiny do Driny. Je centrom určitej oblasti, v stredoveku bola križovatkou mnohých bosnianskych ciest. Cez Foču prechádzala cesta do Dubrovníka, známa ako Via drine a mnohé ďalšie trasy, ktoré nemohli byť vzhľadom k charakteru okolitej krajiny, vedené inokade. Foča sa tak rozvíjala ako stanovište karavan, ktoré vtedy križovali celú Osmanskú ríšu.

Dejiny
------

V stredoveku je Foča pripomínaná v mnohých dokumentoch pod rôznymi názvami, napríklad Choçe, Coçça, Choza, Coçe, Chozza, Coza, Chotza, Hoča, Hotča. Prvýkrát sa spomína v roku 1368 (in forum Choçe). V júli 1444 je spomínaná ako Hotče a rovnako tak aj v auguste 1467. Predpokladá sa, že názov Hoča a Hotča pochádza z vlastného mena Hotkja.

Foča sa súčasťou Bosny stala po zrútení systému správy Nikolu Altomanovića v roku 1373. Do Foči často prichádzali obchodné karavány aj koncom 14. a začiatkom 15. storočia. V 15. storočí rozkvet Foči zatienil aj mnohé ďalšie mestá v okolí. Vtedajší význam mesta dokladá aj zriaďovanie kolónií Dubrovníčanov v meste v rokoch 1422 – 1448. Okrem cudzích obchodníkov sa ale darilo vďaka bohatým okolitým zdrojom aj miestnym. Medzi ne patria napríklad rody Drugovići, Nartičići, Zorčići, Crijepovići, Ljubinovići, Novakovic, Veseokovići, Brateljevići a významné postavy Tvrdiša Mirošković, Radoje Dubjević a ďalšie. Okrem obchodu s látkami a odevmi sa však tiež vyvážali aj prírodné suroviny, na ktoré je príroda v okolí mesta a údolia rieky Driny bohatá. Mesto vtedy vlastnil ďalší vplyvný rod Kosačov.

Za čias Osmanskej nadvlády sa mesto rozvíjalo. Vznikla tu Aladžská mešita, označovaná za jednu z najkrajších v Európe. Počas Druhej svetovej vojny tú srbskí žandári zmasakrovali 4 000 bosnianskych moslimov. V roku 1942 sem po neúspešných bojoch v oblastiach severu Čiernej Hory a východu Srbska presunul svoj generálny štáb Josip Broz Tito, vodca partizánskeho hnutia. Počas 90. rokov, keď prebiehala v Juhoslávii vojna, odtiaľto boli vyhnaní práve Bosniaci a nasťahovali sa sem srbskí utečenci. V období od apríla do júla 1992 - krátko potom, čo po bojoch obsadila mesto Armáda Republiky srbskej prebiehali etnické čistky voči vtedajšiemu moslimskému obyvateľstvu. Srbskí vojaci zničili alebo ťažko poškodili všetky mešity, staré aj niekoľko storočí. V rámci nacionalistických nálad v Republike srbskej bolo mesto premenované v januári 1994 na *Srbinje* (Србиње). Názov bol vo februári 2004 vrátený na Foča pretože Ústavný súd Bosny a Hercegoviny meno *Srbinje* označil za diskriminačné.

Významní rodáci
---------------

* Haris Harba – futbalový stredopoliar a útočník

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Foča**

Externé odkazy
--------------

* Oficiálne stránky občiny Foča

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Foča na českej Wikipédii.*
**Agatharchos** (starogr. *Ἀγάθαρχος* – *Agatharchos*) bol grécky maliar v 5. storočí pred Kr.

Grécky maliar Agatharchos, syn Eudéma zo Samu, tvoril v Aténach. Prvá správa o jeho tvorbe je z čias dramatika Aischyla a žil ešte v čase aténskeho štátnika Alkibiada. Jeho činnosť preto prebiehala medzi rokmi 460 až 420 pred Kr. Vieme, že vymaľoval steny Alkibiadového domu a že namaľoval scénu pre jednu Aischylovu hru. Napísal pojednanie o maľovaní divadelných dekorácii, ktoré inšpirovalo Démokrita a Anaxagora k vypracovaniu pravidiel perspektívy.

Referencie a bibliografia
-------------------------

1. 1 2  Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, *Agatharchos 1*
2. 1 2 3  Lesley Adkins & Roy A. Adkins. *Starověké Řecko*. Praha : Slovart, 2011. ISBN 978-80-7391-580-3. S. 397-398.
3. 1 2  SCHMUCK, Hilmar. *Biographischer Index der Antike*. Berlin : Walter de Gruyter, 2001. 1073 s. ISBN 978-31-1095-441-8. S. 23. (po nemecky)

  

Autoritné údaje: * GND: 102378355
* ULAN: 500047049
* VIAF: 95992268
**František Gel**, vlastným menom **František Feigel**, (\* 18. september 1901, Město Albrechtice – † 17. október 1972 Praha) bol český novinár, rozhlasový spravodajca, spisovateľ literatúry faktu a prekladateľ z angličtiny, nemčiny a latinčiny.

Životopis
---------

V roku 1919 František Gel vyštudoval gymnázium v Prostějove. Potom absolvoval jednoročný abiturientsky kurz obchodnej akadémie. V Brne začal, ale nedokončil, štúdium práv. V roku 1924 začal pracovať ako brniansky dopisovateľ pražského denníka Soudní síň a bol prijatý do redakcie denníku Lidové noviny. V roku 1933 odišiel do nakladateľstva Melantrich, ale v roku 1939 musel utiecť do zahraničia a nastúpil do služby v čs. zahraničnej armáde vo Francúzsku. Po páde Francúzska pracoval ako vojnový spravodajca v Spojenom kráľovstve. Jeho židovskí rodičia zahynuli v koncentračnom tábore. 

Po porážke Nemecka sprostredkoval spravodajstvo z Norimberského procesu. Po vojne pracoval v rozhlase, v diplomatických službách a opäť v rozhlase. Na Karlovej univerzite v Inštitúte osvety prednášal odbor žurnalistika. Pripravoval rozhlasové seriály pre mládež o významných osobnostiach, písal literatúru faktu a prekladal.

Diela
-----

* *O lidských povoláních* (1931)
* *Internacionála a Marseillaisa* (1952)
* *Jak jsem létal a padal* (1957)
* *Přemožitel neviditelných dravců* (1959, život L. Pasteura)
* *Syn čarodějnice* (Johannes Kepler)
* *Pane doktore* (dejiny lekárstva)
* *Budeš v novinách* (s Rudolfom Křesťanom)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku František Gel na českej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * abART: 25421
* GND: 105701521
* ISNI: 0000 0001 1750 7885
* LCCN: no96056446
* NK ČR: jk01032388
* VIAF: 22609156
* WorldCat: lccn-no96056446
**Vincent Zaymus** (Zajmus; Víťazoslav) (\* 19. júl 1841, Rajec) bol slovenský pedagóg a jazykovedec.

Rodina
------

* otec Ján Zaymus
* matka Magdaléna rod. Madovčíková
* brat Cyril Gabriel Zaumus

Životopis
---------

V roku 1852-1853 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici. Po vysokoškolských štúdiách prof. nem. maď. a slov. jazyka a literatúry na gymnáziu v Banskej Štiavnici, na nižšom gymnáziu v Banskej Bystrici (1864-1867), 1867 preložený; postihnutý diskriminačnou politikou uh. vlády z Banskej Bystrici. Roku 1864 finančne podporil MS a 1865 hladujúcich na Orave. 

V oblasti peadgogiky vynikol ako autor početných učebníc pre slovenské katolícke ľudové školy. Zúčastnil sa na tvorbe učebných osnov a napísal výkladovú príručku o právach a povinnostiach občanov. Venoval sa i literárnej činnosti, písal romantickú svetskú i duchovnú poéziu, autor nenotovaného spevníka katolíckych cirkevných piesní, nábožensky motivovanej prózy, jeho preklad Danteho Božskej komédie ostal nedokončený.

Literatúra
----------

* Slovenský biografický slovník

Externé odkazy
--------------

* Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 102

Autoritné údaje: * SNK: 175554
**Jacques Becker** (\* 15. september 1906, Paríž, Francúzsko – † 21. február 1960, tamtiež) bol francúzsky scenárista a filmový režisér.

Životopis
---------

Hrob na parížskom Cimetière du Montparnasse
Po krátkom pobyte v USA sa vrátil do Francúzska. V rokoch 1931 – 1938 bol asistentom Jeana Renoira, ktorý sa stal jeho priateľom a výrazne ho ovplyvnil. V roku 1939 začal natáčať svoj prvý film "*L’Or du Cristobal*", bol však povolaný do vojenskej služby, preto ho nedokončil. Snímku dotočil Jean Stelli. Svoj ďalší film dotočil až v roku 1942.

Medzi jeho najznámejšie filmy patria "*Le trou*", *Touchez pas au Grisbi* s Jeanom Gabinom a *Casque d’or* so Simone Signoret. Je otcom francúzskeho režiséra Jeana Beckera. Od roku 1957 až do svojej smrti bol ženatý s herečkou Françoise Fabianovou.

Dielo
-----

* 1940: *L’Or du Cristobal* (spolurežisér Jean Stelli)
* 1942: *Dernier atout*
* 1943: *Goupie, mains rouges*
* 1945: *Falbalas*
* 1947: *Antoine et Antoinette*
* 1949: *Rendez-vous de juillet*
* 1950: *Edouard et Caroline*
* 1951: *Casque d’or*
* 1952: *Rue de l’estrapade*
* 1953: *Touchez pas au Grisbi*
* 1954: *Ali Baba es les quarante voleurs*
* 1957: *Les aventures de Arsène Lupin*
* 1958: *Montparnasse 19*
* 1960: *Le trou*

Literatúra
----------

* Claude Naumann, *Jacques Becker*, Paris, BiFi-Durante, 2001. ISBN 2-912400-26-0

Externé odkazy
--------------

* Senses of Cinema - Jacques Becker
* Prisma-Online

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jacques Becker na nemeckej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 124279508
* GND: 119149893
* ISNI: 0000 0001 2118 7079
* LCCN: n94020475
* NK ČR: ola2002152293
* VIAF: 5022017
* WorldCat: lccn-n94020475
Vincenzo Lancia
**Vincenzo Lancia** (\* 24. august 1881, Fobello, Taliansko – † 15. február 1937, Turín) bol taliansky automobilový pretekár a konštruktér, zakladateľ automobilky Lancia.

Životopis
---------

Narodil sa v horskej dedine Fobello, v rodinnej vile zámožného výrobcu konzerv z Turína, ako najmladší zo štyroch detí. Jeho otec zarobil najprv peniaze v Argentíne, potom založil továreň v Turíne. Želal si, aby sa z Vincenza stal právnik, ten sa ním však vďaka slabším školským výsledkom nestal. 

Otec ho poslal ku Giovannimu Ceiranovi, dovozcovi bicyklov z Turína, u ktorého pracoval ako účtovník, ale rozvíjal si aj znalosti z konštrukcie a designu. Vo februári 1898 ho poslali ku grófovi Biscarettimu, ktorý vlastnil automobil Benz. Rýchlo sa spriatelili, a toto priateľstvo bolo v nasledujúcich rokoch dôležité pre Vincenzovu neskoršiu kariéru. Lancia sa ako devätnásťročný stal účtovníkom vo firme FIAT. Pretože sa ale viac zaujímal o techniku a autá, toto miesto v kancelárii onedlho zanechal a stal sa firemným mechanikom, hlavným kontrolórom a testovacím jazdcom továrne. Lanciov štýl jazdy ohromil vedenie Fiatu, a jeho predstavitelia ho vyzvali, aby pre továreň súťažne pretekal. Prvý úspech prišiel v roku 1900, kedy mal najrýchlejší čas v pretekoch Grand Prix Francúzska. 

Patril medzi výnimočne rýchlych pilotov, často bol najrýchlejší zo všetkých, ale jeho stroj mal v priebehu pretekov opakovane nejakú technickú poruchu. Ďalším významným pretekom, na ktorom sa zúčastnil bol Paríž – Madrid v roku 1903. Najvýraznejším úspechom jeho pretekárskej kariéry bolo druhé miesto vo Vanderbilt Cupe v roku 1906. 

Spoločne s bývalým testovacím jazdcom Claudiom Fogolinom založil v roku 1906 firmu Lancia, preto ho roku 1908 z Fiatu prepustili, ale ostal na výplatnej listine ako spolupracujúci pretekár až do roku 1910. Po mnohých neúspechoch v pretekoch sa v roku 1911 rozhodol, že sa bude naplno venovať vývoju a výrobe vlastných vozidiel. Chcel vyrábať predovšetkým rýchle, spoľahlivé a elegantné športové automobily na najvyššej technickej úrovni. V nasledujúcich rokoch prišiel vo výrobe automobilov s celým radom inovácií a mnohé z nich si dal aj patentovať. Značka Lancia sa v tom čase považovala za *značku inžinierov*. Osobne dohliadal na celý proces vývoja aj výroby a sám aj vozidlá testoval. Pod jeho vedením Lancia vyrábala nielen osobné automobily, ale aj nákladné automobily, autobusy, trolejbusy a vozidlá pre armádu. 

Vincenzo Lancia zomrel na zlyhanie srdca v roku 1937 vo veku 56 rokov. Jeho syn Gianni Lancia prevzal vedenie firmy v marci 1937.

Externé odkazy
--------------

* Vincenzo Lancia

Autoritné údaje: * BnF: 14976459x
* GND: 11922884X
* ISNI: 0000 0000 5539 0342
* LCCN: n77000337
* VIAF: 54953424
* WorldCat: lccn-n77000337
**Heterodontosaurus** bol dvoj- a štvornohý bylinožravý dinosaurus malých rozmerov. Ako najlepšie známy zástupca čeľade vtákopanvových dinosaurov Heterodontosauridae je známy z kompletných pozostatkov. Žil pred približne 197 miliónmi rokov na území dnešnej južnej Afriky. Jediný druh je **Heterodontosaurus tucki**.

Opis
----

Veľkostné porovnanie Heterodontosaura s človekom
Rekonštrukcia výzoru Heterodontosaura
Rekonštrukcia
Tento len 1,2 m dlhý najmä dvojnohý(?) bylinožravec sa vzhľadom ponášal na primitívne vtákopanvové dinosaury (napr. Pisanosaurus alebo po jeho boku žijúci Lesothosaurus). Na rozdiel od nich však disponoval mohutnejšou stavbou tela a dlhšími, mocnejšími prednými končatinami so silným palcovým pazúrom, ktorými počas obdobia sucha vyhrabával korienky. Heterodontosaurus (a celá jeho čeľaď), je veľmi zaujímavý najmä vďaka chrupu s viacerými typmi zubov. V prednej časti hornej čeľuste mával rezáky (v prednej časti dolnej čeľuste ich nahrádzal rohovinový zobák), ktorými odhrýzali potravu, ostré očné zuby (resp. kly) a silné stoličky v zadnej časti čeľustí, ktorými rozomieľal potravu. Kly mali zrejme len samce, tie ich používali ako zbraň, keď medzi sebou súperili. Našli sa totiž lebky bez klov, inak úplne identické s lebkami vybavenými klami. Neskoršie vtákopanvové dinosaury už mali vždy zvyčajne len jediný typ zubov, pričom rezáky sa im neujali boli nahradené rohovinovým zobákom.

Príbuzenstvo
------------

Heterodontosaurus a celá čeľaď Heterodontosauridae je napriek vonkajšej podobnosti s ornitopódmi (ktorú dokonca podporili aj niektoré štúdie) spájaná s predkami hrubohlavých a rohatých dinosaurov (Pachycephalosauria, resp. Ceratopsia). Blízke príbuzenstvo s Marginocephalia potvrdzuje aj nedávny nález dosiaľ najprimitívnejšieho známeho zástupcu Ceratopsia, rodu Yinlong, ktorý okrem podobností s pachycefalosaurami disponuje aj podobnosťami s heterodontosaurovitými dinosaurami.

Referencie
----------

1. ↑  CROMPTON, A. W. CHARIG, A. J. A new ornithischian from the Upper Triassic of South Africa. *Nature*, 1962, roč. 196, s. 1074 – 1077.

Externé odkazy
--------------

* *Dinosaury prešli na vegetariánstvo zrejme v období jury* [online]. 2008, [cit. 2012-01-06]. Dostupné online.
**Heterarchia** je sieť prvkov, ktoré majú spoločný cieľ a v ktorej je každý z prvkov na rovnakej „horizontálnej" pozícii, má rovnakú silu a autoritu, rovnaký hlas. Heterarchia môže byť nezávislá alebo ako časť (jedna úroveň) hierarchie. Každá úroveň hierarchického systému je zložená z heterarchie rovnakých prvkov. 

Hierarchia aj heterarchia predstavujú rôzne typy sieťových štruktúr, ktoré umožňujú rôzne stupne prepojenosti. V hierarchii môže byť každý prvok spojený s najviac jedným nadriadeným prvkom a s niekoľkými podriadenými prvkami. V heterarchii môže byť prvok spojený s ktorýmkoľvek iným prvkom bez toho, aby na to potreboval oprávnenie od iného prvku.

V spoločenskom význame heterarchia poskytuje rozhodovacie právomoci všetkým zúčastneným, kým hierarchia poskytuje viac moci a práv vyššie umiestneným členom štruktúry.

V heterarchickej štruktúre sa väčšie množstvo informácií spracováva účinnejšie ako v hierarchickej štruktúre. Príkladom potenciálnej efektivity heterarchie môže byť napríklad prudký nárast heterarchického projektu Wikipedia v porovnaní s projektom Nupedia, ktorej rast sa zastavil. Heterarchia postupne víťazí nad hierarchiou v komplexnosti a v krivke rastu.

Heterarchická sieť môže byť použitá na vysvetlenie princípu neurónových sietí alebo demokracie. 

Termín heterarchia sa používa v súvislosti s konceptmi holónov a holarchie.

Heterarchia je jedným z princípov zámerne budovanej komunity.

Vznik pojmu
-----------

Pojem heterarchia bol prvýkrát použitý Warrenom St. McCullochom v roku 1945 vo vedeckom článku "Heterarchia hodnôt stanovená na topológii nervových sietí". Kde vysvetľuje spôsob fungovania neurónov v štruktúre bez nadriadených prvkov. Odvtedy sa termín "heterarchia" používa ako komplementárny pojem k hierarchii.

Dnes je tento termín znovu objavený po stránke organizačnej teórie. Takéto štuktúry sú pozorovaťeľné v žijúcich systémoch ako organizmy, alebo v sociálnych systémoch ako postindustriálne spoločnosti.

Porovnaj
--------

* Hierarchia
* Holarchia
Adenský záliv
Mapa z roku 1860
**Adenský záliv** (arab. خليج عدن – *Chalídž ’Adan* ) je záliv, ktorý je súčasťou Arabského mora v Indickom oceáne medzi Jemenom na južnom pobreží Arabského polostrova v Ázii a Somálskom v Afrike na Africkom rohu. 
  
Na severozápade je spojený s Červeným morom prielivom Báb el-Mandeb.

Je dlhý 900 a široký 300 km, maximálna hĺbka presahuje 4500 m.

Je to dôležitá a historická námorná cesta do a z Perzského zálivu a Indického oceánu. Žije tu mnoho druhov rýb, koralov a iných druhov živočíchov. Hlavné prístavy sú Aden v Jemene, Berbera a Bosaso (v Somálsku). Dôležitým prístavom bol aj jemenský Crater.

Patrí medzi hlavné svetové oblasti novodobého pirátstva, preto je tu plavba nebezpečná. V minulosti sa tu stalo mnoho konfliktov, napríklad bombový útok na loď USS Cole v roku 2000.

Referencie
----------

1. 1 2  „Adenský záliv", *Encyclopaedia Beliana*, 1 (A-Belk) (1. vyd.), Banská Bystrica, 1999, str. 51, ISBN  80-224-0554-X
2. ↑  Klekner, Radim (19.11.2008), „Piráti mají Adenský záliv pevně ve své moci" (po česky), *deník.cz* (VLTAVA-LABE-PRESS, a.s), dost. 20.1.2013
3. ↑  „USS Cole (DDG-67)" (po anglicky), *Naval History and Heritage Command* (US Navy), dost. 20.1.2013

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Adenský záliv**

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Adenský záliv na českej Wikipédii.*

| * z
* d
* u
Indický oceán |
| --- |
| Moria | 
* Andamanské more
* Arabské more
* Červené more
* Lakadivské more
* Molucké more

 | mapa Indického oceánu |
| Zálivy | 
* Adenský záliv
* Akabský záliv
* Bengálsky záliv
* Ománsky záliv
* Perzský záliv
* Suezský záliv
* Veľký austrálsky záliv

 |
| Prielivy | 
* Báb el-Mandeb
* Hormuzský prieliv
* Lombocký prieliv
* Melacký prieliv
* Mozambický prieliv
* Sundský prieliv
* Tiranská úžina

 |
| Prúdy | 
* Monzúnový príhon
* Južný rovníkový prúd
* Mozambický prúd
* Madagaskarský prúd
* Západný príhon

 |
**Rakytie** je potok na strednom Liptove, na území okresu Liptovský Mikuláš. Je to ľavostranný prítok Jalovského potoka, meria 5,5 km a je tokom IV. rádu.

Prameň
------

Pramení v Západných Tatrách, v časti Liptovské Tatry, na juhozápadnom svahu Ráztoky (1 948 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 735 m n. m.

Opis toku
---------

Na hornom toku tečie západojuhozápadným smerom, zľava priberá prítok spod Širokej (1 890 m n. m.), sprava najprv krátky prítok z juhozápadného úpätia Ráztoky, potom prítok (1 237,3 m n. m.) zo západného svahu Ráztoky a preteká dolinou Rakytie. Následne sa esovito stáča, pokračuje juhozápadným smerom a vteká do Liptovskej kotliny. Tu preteká chatovou oblasťou, priberá ľavostranný prítok (740,0 m n. m.) a severne od obce Jalovec sa v nadmorskej výške cca 715 m n. m. vlieva do Jalovského potoka.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí **Jalovčanky** |
| --- |
| *Jalovčanka* → *Váh* → *Dunaj* |
| Vodné toky | 
* Bobrovecký potok
* Dúbravnický jarok
* Hlboký potok
* **Jalovčanka**
* Mníchov potok
* Mútnik
* Ondrašovianka
* Poliansky potok
* Rakytie
* Teliarčisko

 |
| Vodné plochy | 
* Bobrovecké plesá

 |
**Rakytovský potok** je potok v hornom Liptove, prevažne v západnej časti okresu Poprad. Je to ľavostranný prítok Bieleho Váhu, meria 2,4 km a je tokom IV. rádu.

Prameň
------

Tečie v Podtatranskej kotline, v podcelku Tatranské podhorie, pramení severne od Rakytovca (1 325,4 m n. m.), v blízkosti Rakytovských pliesok, v nadmorskej výške približne 1 320 m n. m.

Opis toku
---------

Najprv tečie juhojuhozápadným smerom, následne sa esovito stáča a podteká Cestu slobody. Od nej pokračuje na krátkom úseku na juhojuhovýchod cez lokalitu Na Striedku, potom sa postupne stáča na juhojuhozápad a opúšťa územie TANAP-u a zároveň aj okresu Poprad. Zároveň vstupuje do podcelku Liptovská kotlina a na krátkom úseku tečie v okrese Liptovský Mikuláš. Severoseverovýchodne od obce Važec ústi v nadmorskej výške cca 939 m n. m. do Bieleho Váhu. Nepriberá žiadne prítoky.

| * z
* d
* u
Vodné toky v povodí Bieleho Váhu |
| --- |
| *Biely Váh* → *Váh* → *Dunaj* |
| Vodné toky | 
* Beliansky potok
* **Biely Váh**
* Čierny jarok
* Čierny potok
* Furkotský potok
* Grúňový potok
* Hore potokmi
* Lieskovec
* Lúčny potok
* Mláky
* Mlyničná voda
* Rakytovský potok
* Sedielkový potok
* Solisková voda
* Zasmrečinský potok
* Železná voda

 |
| Vodné plochy | 
* Furkotské pleso
* Jamské pleso
* Krivánske Zelené pleso
* Nižné Wahlenbergovo pleso
* Rakytovské plieska
* Smrekovické plieska
* Vyšné Wahlenbergovo pleso

 |