recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jan Czochralski** (čítaj *čochralský*) (\* 23. október 1885, Kcynia Poľsko – † 22. apríl 1953, Poznaň) bol poľský chemik, ktorý objavil Czochralskyho proces, ktorý sa vyskytuje v jednoduchom raste kryštálov a je používaný v produkcii polovodičových dostičiek.

Životopis
---------

Narodil sa v Kcynii. Okolo roku 1900 sa presťahoval do Berlína, kde pracoval v lekárni. Vyštudoval *Charlottenburg Polytechnic* v Berlíne, kde sa špecializoval na metalurgickú chémiu. Czochralski v roku 1907 začal pracovať ako inžinier pre Allgemeine Elektrizitäts Gesellschaft (AEG).

V roku 1916 objavil Czochralského metódu, keď náhodou ponoril pero do kelímka s roztaveným cínom namiesto do kalamára. Hneď nato vytiahol pero a videl, že tenké vlákno stuhnutého kovu sa kýve z hrotu pera. Hrot nahradil kapilárou a Czochralski overil, že kryštalický kov bol jednoduchý kryštál. Czochralského experiment vytváral jednoduché kryštály ktoré mali milimeter v priemere a boli 150 centimentrov dlhé. Czochralski publikoval článok s jeho objavom v roku 1918 v *Zeitschrift für Physikalische Chemie* (nemecké chemické noviny), pod titulkom *Ein neues Verfahren zur Messung des Kristallisationsgeschwindigkeit der Metalle* (Nová metóda pre meranie a klasifikovanie kryštalických kovov). Po publikovaní sa metóda začala používať pre kryštalické kovy ako cín, zinok a olovo. V roku 1950, američania G.K. Teal a J.B. Little z Bell Labs použili túto metódu pre rast jednoduchých germániových kryštálov, s čím sa začala produkcia polovodičov.

V roku 1917 Czochralski zorganizoval výskumné laboratórium Metallbank und Metallurgische Gesellschaft, ktoré riadil do roku 1928. V roku 1919 bol jedným zo zakladateľom Nemeckej spoločnosti pre metalurgickú vedu (Deutsche Gesellschaft für Metallkunde), kde bol prezidentom do roku 1925. V roku 1928, na žiadosť prezidenta Poľska Ignacyna Mościckiho, sa vrátil do Poľska a stal sa profesorom Metalurgického a kovového výskumu na Chemickom úrade na Varšavksej vysokej škole technologickej.

Počas 2. svetovej vojny bol jedným z popredných vynálezcov a konštruktérom ručného granátu R wz. 42, známeho pod menom *Sidolówka*, pre Armia Krajowa. Po 2. svetovej vojne bol zbavený postu profesora kvôli obvineniu z kolaborácie s Nemcami počas vojny. Bol očistený od krivého obvinenia poľským súdom. Vrátil sa do svojho rodného mesta Kcynia, kde otvoril malý obchodík. Zomrel v roku 1953.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Jan Czochralski**

Externé odkazy
--------------

* 
* 
* 
* 

Autoritné údaje: * BnF: 11000687v
* GND: 136688926
* ISNI: 0000 0000 7149 4336
* LCCN: n2013024127
* NK ČR: js2014817713
* SNK: 156914
* VIAF: 80991430
* WorldCat: lccn-n2013024127
František Palacký (1798–1876)
**Idea státu rakouského** je najväčší a najdôležitejší politický spis Františka Palackého, v ktorom českému národu vyložil svoju predstavu budúceho usporiadania rakúskeho cisárstva. Ide o sériu ôsmich článkov, ktoré vyšli v tlači v priebehu roka 1865 v denníku *Národ*. 

Základná myšlienka diela bola Palackým vyslovená pred rokom 1865, a to v roku 1848 v liste do Frankfurtu nad Mohanom (na nemecký snem) a v článku z decembra 1849 *O centralisaci a národní rovnoprávnosti v Rakousku*. Obidva texty boli v súlade s jeho vôľou a vedomím pripojené ako prílohy k prvému samostatnému vydaniu *Idei státu rakouského*, ktoré bolo vydané v roku 1907 Ottovým nakladateľstvom v redakcii Jaroslava Kvapila.

Palacký v diele navrhuje pretvorenie Rakúska na federáciu viacerých autonómnych celkov, čo pokladal za protipól dualizácii štátu, ktorá sa napokon udiala v roku 1867. Palacký bol uvedomelý národovec a obával sa o češstvo najmä pre Nemcov a ich snahu o vytvorenie jednotného Nemecka. Želal si, aby Rakúsko malo svoju ideu modernú a za takú ideu vyhlásil Rakúsko, obývané mnohými rôznymi národnosťami s rovnoprávnosťou. Preto vystupoval dôrazne proti centralizmu, ktorý dával vládu Nemcom a za úlohu Rakúska vyhlasoval šírenie moci a kultúry nemeckej na východ. Varoval pred zavedením dualizmu, ktorý spolu s centralizmom nepokladal za zlučiteľný so slobodou a národným právom.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  VELICH, Karel. *Předmluva vydavatele in: František Palacký: Idea státu rakouského* [online]. [Cit. 2013-06-10]. Dostupné online. (po česky)

Pozri aj
--------

* Austroslavizmus
* Spojené štáty Veľkého Rakúska

Iné projekty
------------

Wikizdroje
* Spolupracuj na Wikizdrojoch Wikizdroje ponúkajú pôvodné diela od alebo o **Idea státu rakouského**

Externé odkazy
--------------

* Všetkých osem článkov, list do Frankfurtu a článok O centralisaci a národní rovnoprávnosti v Rakousku (po česky)
* Celé dielo, s listom do Frankfurtu a článkom z roku 1849 ako prílohami (po česky)

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Idea státu rakouského na českej Wikipédii.*
**Irina Nevická** ukr. Ірина Невицька (\* 10. december 1886, Zbudská Belá – † 21. november 1965) bola ukrajinská spisovateľka. 

Narodila sa v učiteľskej rodine. Svoje detstvo prežila v Prešove a v Starej Ľubovni. Študovala v nemeckej národnej škole a potom na Pedagogickej fakulte v Prešove, ale štúdium nedokončila. Nejaký čas žila v Čičave, v Údole a v Užhorode. V roku 1922 sa presťahovala do Prešova, kde žila až do smrti (november 1966).

Prvé diela uverejňovala v časopisoch *Nedeľa* a *Náuka*. Knižne vyšli *Pravda pobidyla* (1924), *Darček* (1929), *Matij Kukolka* (1968,1994). Napísala tiež viacero dramatických diel, z ktorých knižne vyšla len hra *Bože provydiňňa* (1925).

I. Nevická má dôležité miesto v našom kultúrnom živote. Svojou angažovanosťou sa vo veľkej miere pričinila o pozdvihnutie národného a kultúrneho života v Podkarpatskej Rusi a na východnom Slovensku v medzivojnovom období. Svedčí o tom založenie ženského spolku (*Prosvita*) v roku 1922. Vydala prvý ženský kalendár na východnom Slovensku a v roku 1931 vydávala v Prešove časopis *Slovo národa*, ktorý vychádzal dvakrát do mesiaca a bol písaný po ukrajinsky.

Externé odkazy
--------------

* Združenie Milénium Údol Archivované 2005-02-04 na Wayback Machine

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0003 6762 2050
* NK ČR: js2012691440
* SNK: 163831
* VIAF: 233324749
**Jan Libíček** (28. september 1931, Zlín – † 24. máj 1974, Praha) bol český filmový a divadelný herec. V divadle i vo filme stvárňoval najmä komické úlohy, ku ktorým ho predurčovala jeho silná postava a bacuľatá, dobrácka tvár.

Divadlo
-------

Divadelné začiatky strávil v gottwaldovskom (zlínskom) divadle. Po dokončení DAMU (1955) pôsobil niekoľko rokov v Prahe (Armádny umelecký súbor Víta Nejedlého, Vesnické divadlo Praha) a v rokoch 1959–1963 opäť v Zlíne.

V rokch 1963–1968 bol členom divadelného súboru Divadla Na zábradlí, kam ho, špeciálne pre hru Kráľ Ubu, získal režisér Jan Grossman. Medzi jeho ďalšie významné úlohy z tejto éry patrí napríklad postava riaditeľa Zahajovačskej služby v hre Václava Havla Zahradní slavnost alebo tulák Estragon v Beckettovej dráme Čakanie na Godota.

Od roku 1968 až do svojej smrti pôsobil v Mestských divadlách pražských. Tu stvárnil napríklad postavu rytiera Falstaffa zo Shakespearovej hry Veselé panie z Windsoru (1969).

Film
----

Počas svojho života stihol stvárniť úlohy vo viac ako štyridsiatich filmoch, prevažne komédiách. Jeho najvýznamnejšou filmovou úlohou je fasádnik Petrtýl v komédii Světáci (1969).

Poslednou Libíčkovou úlohou bol vodník Alois vo filme Ako utopiť dr. Mráčka alebo Koniec vodníkov v Čechách, ktorú už ale nestačil dokončiť: priamo z nakrúcania scény, v ktorej spoločne s vodníkom Karlom (Vladimír Menšík) číha na brehu Vltavy na doktora Mráčka, bol odvezený do nemocnice, kde zomrel na zlyhanie obličiek. Jeho úloha bola potom preobsadená Zdeňkom Řehořom.

Filmografia – výber
-------------------

* *Tři oříšky pro Popelku*
* *Pane, vy jste vdova!*
* *Světáci*
* *Zabil jsem Einsteina, pánové*
* *Dívka na koštěti*
* *Šest medvědů s Cibulkou*
* *Čtyři vraždy stačí, drahoušku*
* *Tři chlapi na cestách*
* *Farářův konec*
* *Kdo chce zabít Jessii?*
* *Smrt si vybírá*
* *Svatba jako řemen*
* *Konec agenta W4C prostřednictvím psa pana Foustky*

Externé odkazy
--------------

* Jan Libíček v Internet Movie Database (po anglicky)
* Jan Libíček v Česko-Slovenskej filmovej databáze
* Jan Libíček v Kinoboxe
* Jan Libíček na FDb.cz
* KDO BYL KDO v našich dejinách v 20. storočí
* Stručný životopis na Divadlo.cz
* Stručný životopis v Týždenníku Rozhlas
* Stručný životopis na serveri Rozkvetlé konvalinky
* Profil na serveri Moviemania.sk

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jan Libíček na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*

Autoritné údaje: * abART: 30924
* BnF: 14199260b
* GND: 1026296722
* ISNI: 0000 0000 5568 7357
* LCCN: no2006042439
* NK ČR: jn20000710417
* VIAF: 73604921
* WorldCat: lccn-no2006042439
**Igo Kajaba** (\* 22. september 1936, Nemšová) je slovenský odborník v oblasti výživy a klinickej dietológie, samostatný vedecký pracovník, poradca a lekár.

Momentálne je vedúcim pracovníkom nutričného skríningu, poskytovateľom expertíznej činnosti pre potreby centrálnych inštitúcií riadenia výživovej a potravinovej politiky štátu, uznávaným pedagógom a klinikom a jeden z hlavných odborníkov tímu lekárov v ambulancii CarnoMed. Je členom Slovenskej obezitologickej spoločnosti.

Život
-----

V roku 1954 začal študovať na Lekárskej fakulte hygienickej Karlovej univerzity v Prahe, po ukončení štúdia v Prahe, na vtedajší Výskumný ústav výživy ľudu v Bratislave. Svoju odbornosť ďalej formoval atestáciou z vnútorného lekárstva v roku 1965, nadstavbovou atestáciou z gastroenterológie a výživy v roku 1970. V roku 1965 získal vedeckú hodnosť kandidáta vied na Lekárskej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. V roku 1970 mu bol Slovenskou akadémiou vied v Bratislave 2. vedecký stupeň – samostatný vedecký pracovník – terajší titul PhD. a v roku 2004 dosiahol vedecko-pedagogickú hodnosť docenta. Pôsobil ako odborník na Slovenskej zdravotníckej univerzite v Bratislave v oblasti nutrície, klinickej výživy, internej medicíny, gastroenterológie a dietológie.

Prínos
------

Je priekopníkom v zavádzaní diagnostiky obezity, hodnotení hypercholesterolémie, hyperlipoproteinémie v klinickej praxi. Je autorom 25 záverečných výskumných správ z oblasti hygieny výživy, epidemiologických, klinických a dietetických štúdií a viac ako 350 publikovaných prác, ktoré sú známe v odborných a vedeckých kruhoch po celom svete a okolo 400 aktívnych vystúpení na kongresoch, konferenciách a sympóziách.

Referencie
----------

1. ↑   *Databáze knih* [online].. Dostupné online.
2. ↑   *Slovenská obezitologická spoločnosť* [online].. Dostupné online. Archivované 2015-09-01 z originálu.
3. 1 2   *VÚP* [online].. Dostupné online.
4. 1 2   *Carnomed* [online].. Dostupné online. Archivované 2015-12-08 z originálu.

Autoritné údaje: * NK ČR: jx20050728010
* VIAF: 84335275
**Igor Koller** (\* 2. september 1952) je slovenský horololezec, boulderista, tréner a funkcionár.

Podnikol stovky výstupov v terénoch nižších hôr (hrana Kalamárky v Teplických skalách 1977, Notre Dame 1980), v Tatrách vyše sto výstupov. V Alpách bola najvýznamnejšia jeho "Cesta cez Rybu" v Južnej stene Marmolady plus ďalších šestnásť nových ciest, štyri prvovýstupy na Piz Badile (najznámejšia je "Linea Bianca"), ďašie na Petit Dru, Blaitiére, Les Droites atď. Na Pamíre uskutočnil prvovýstup na štít Žukova s prechodom na Leninov štít (7134 m), vo Fanských horách na Pik Bodchona (5138 m). Dosiahol dobré umiestnenia na skalolezeckých pretekoch v 70. a 80. rokoch. Ako päťdesiatnik sa vybral do Himalájí, v roku 2002 zdolal Castle Peak s Dodom Kopoldom, potom opakovane Shipton Spire. V lezení pookračuje aj po 60-ke. V Yosemitoch v roku 2016 spolu s vrstovníkom Vladimírom Porvazníkom vyliezli za šesť dní klasickú cestu The Nose na El Capitan.

Nevyhýbal sa funkciám − trénerským, v horolezeckom zväze, do marca 2019 bol predsedom Slovenského horolezeckého spolku JAMES (novým predsedom Slovenského horolezeckého spolku JAMES je Anton Pacek). Je majster športu, držiteľ zlatého odznaku JAMESu. Pri hlasovaní čitateľov časopisu Jamesák obsadil Koller 6. miesto v ankete o Horolezca storočia.

Referencie
----------

* I. Dieška a kol.: *Horolezectvo - Encyklopédia*, Šport 1989.
* I. Dieška: *Horolezectvo zblízka*, Šport 1984.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Igor Koller**

Externé odkazy
--------------

* Výsledky hlasovania čitateľov Jamesáka o horolezca 20. storočia
* Skalné lezenie na Slovensku
* I. Koller na stránkach Treksportu
* Vysoké ocenenie Cesty cez Rybu od Heinza Mariachera v časopise Der Bergsteiger 12/87
PhDr. **Igor Pokojný** (\* 15. november 1963) je slovenský diplomat. Od januára 2018 je mimoriadny a splnomocnený veľvyslanec Slovenska v Írsku.

Životopis
---------

Igor Pokojný v rokoch 1983 až 1988 študoval na Moskovskom štátnom inštitúte medzinárodných vzťahov. V roku 1988 získal na Univerzite Karlovej nostrifikáciu titulu.

V roku 1988 pracoval na tlačovom odbore Ministerstve zahraničia ČSFR, v rokoch 1989 až 1990 v Ústave informácií a prognóz, v rokoch 1990 až 1992 v Slovenskom rozhlase a v rokoch 1993 až 1994 v TASR kde bol spravodajcom v Rusku pre Spoločenstvo nezávislých štátov. V rokoch 1994 až 2002 vykonával rovnakú úlohu pre Slovenskú televíziu. Následne v rokohch 2002 až 2004 pre STV pracoval v Bratislave.

Diplomatické pôsobenie
----------------------

Na Ministerstve zahraničných vecí a európskych záležitostí pôsobil v rokoch 2001 až 2004 ako referent a riaditeľ tlačového odboru.

V rokoch 2004 až 2008 bol generálnym konzulom Slovenskej republiky v New Yorku. V roku 2013 až 2015 bol vedúcim konzulárneho oddelenia a radcom-ministrom na veľvyslanectve Slovenska v Londýne. V rokoch 2015 až 2017 bol riaditeľom konzulárneho odboru Ministerstva zahraničných vecí a európskych záležitostí SR. V roku 2016 predsedal pracovnej skupine Rady EÚ pre konzulárne záležitosti.

### Veľvyslanec Slovenska v Írsku

Za veľvyslanca Slovenska v Írsku bol vymenovaný 10. októbra 2017 prezidentom Andrejom Kiskom. Prezident Michael D. Higgins Pokjoného poverovacie listiny prijal 18. januára 2018. Pokojného predchodcom v Dubline bol v rokoch 2013 až 2017 Dušan Matulay.

V júli 2022 bol prezidentkou Zuzanou Čaputovou vymenovaný jeho nástupca, Andrej Droba.

Referencie
----------

1. 1 2 3 4 5   *Veľvyslanec* [online]. mzv.sk, 2006-09-12, rev. 0206-02-01, [cit. 2020-02-23]. Dostupné online.
2. ↑   *Vymenovania a odvolania* [online]. Bratislava: Kancelária prezidenta SR, [cit. 2020-02-23]. Dostupné online.
3. ↑  Department of Foreign Affairs. *New Ambassadors present Credentials* [online]. dfa.ie, 2018-01-18, [cit. 2020-02-23]. Dostupné online.
4. ↑   *Bývalí veľvyslanci* [online]. mzv.sk, 2006-09-12, rev. 2018-02-01, [cit. 2020-02-23]. Dostupné online.
5. ↑   *Prezidentka Slovenskej republiky | Vymenovania a odvolania* [online]. Bratislava: Kancelária prezidenta SR, [cit. 2022-08-24]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Profil na stránke veľvyslanectva

| * z
* d
* u
Veľvyslanci Slovenska v Írsku |
| --- |
| 
* Vladimír Halgaš (2002 – 2003)
* Ján Gábor (2004 – 2008)
* Roman Bužek (2008 – 2012)
* Dušan Matulay (2013 – 2017)
* Igor Pokojný (2018 – 2022)
* Andrej Droba (2022 – súčasnosť)

 |
**Janka Guzová**, vyd. *Becková* (\* 4. apríl 1917, Žakarovce – † 20. február 1993, New York, USA) bola slovenská speváčka ľudových piesní.

Životopis
---------

Narodila sa v rodine chudobného baníka a vzdelanie získavala v Levoči a v Spišskej Novej Vsi. Po maturite pracovala ako učiteľka na umeleckých školách v Kluknave, Drienove, Krásnej nad Hornádom a v Košiciach.

V tomto období začala zbierať ľudové piesne. Neskôr, už ako pracovníčka rozhlasu, pokračovala v tejto aktivite a zozbierala tak viac ako 900 ľudových piesní charakteristických pre kultúru Spiša, Šariša a Zemplína.

Prvé známe verejné vystúpenie tejto speváčky bolo v roku 1942, kedy spievala naživo pre vysielanie prešovského rozhlasu. V živých vystúpeniach pokračovala do roku 1948. V roku 1949 začala pracovať v bratislavskom rozhlase ako redaktorka a speváčka.
V 50. rokoch mala zakázané verejne vystupovať a 150 piesní v jej podaní bolo zmazaných. Zákaz trval do roku 1962, kedy začala opäť účinkovať. V roku 1969 spolu s dcérou a manželom, bývalým dekanom Farmaceutickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave, emigrovala do Spojených štátov, kde strávila posledných 24 rokov svojho života a získala americké občianstvo. Posledné roky života prežila na invalidnom vozíku. 

Zomrela 20. februára 1993 v New Yorku. Pochovaná je na Národnom cintoríne v Martine.

Tvorba
------

* zozbierala viac ako 900 ľudových piesní
* asi 150 z nich vydala v spevníkoch : „Spevy nášho ľudu" a „Janka Guzová spieva"
* odspievala viac ako 1600 koncertov
* V roku 1997 jej vyšla kniha vlastných spomienok - J. Guzová: *Piesňou otvárala srdcia*, Martin : Vydavateľstvo Matice slovenskej, 1997. ISBN 80-7090-425-9 ISBN 978-80-7090-425-1

Ocenenia
--------

* 1986 – Cena slovenského srdca, Za úsmevy a lásku, ktoré rozdávala po dlhé roky, udelená Kanadskou Slovenskou Ligou
* Na počesť speváčky sa na Slovensku koná súťaž mladých interpretov ľudovej piesne O cenu Janky Guzovej a v jej rodných Žakarovciach folklórny festival Dni Janky Guzovej.

Referencie
----------

1. ↑  URSÍNYOVÁ, Tereza. *Piesňou otvárala ľuďom srdcia* [online]. [Cit. 2012-02-06]. Dostupné online.
2. ↑  ŠOURKOVÁ ANNA. *Slovenský slávik* [online]. časopis Knižnica, roč. 6, čislo 10, 2005. Dostupné online.
3. ↑   *Janka Guzová* [online]. osobnosti.sk. Dostupné online.

Autoritné údaje: * BnF: 131897297
* GND: 121588289
* ISNI: 0000 0001 1877 7254
* LCCN: n99272891
* NK ČR: mzk2002140074
* SNK: 149246
* VIAF: 71533517
* WorldCat: lccn-n99272891
**Israel Meir Kirzner** (**Jisra'el Mayer Kirzner**) (\* 13. február 1930, Londýn, Spojené kráľovstvo) je americký ekonóm, jeden z hlavných predstaviteľov rakúskej ekonomickej školy.

Život
-----

Syn známeho rabína a talmudistu sa narodil v Londýne, študoval v Južnej Afrike, neskôr sa dostal do USA. V rokoch 1947 - 1949 navštevoval Univerzitu v Kapskom Meste, bakalársky titul (summa cum laude) získal na Brooklyn College v 1954, o rok neskôr MBA a v 1957 Ph.D. na New York University (študoval pod vedením Ludwiga von Misesa).

Kariéra
-------

Najväčšia časť Kirznerovej práce sa týka ekonómie znalostí, podnikania a etiky trhov. Je emeritným profesorom na New York University a vedúcim nástupcom myšlienok a metodológie Ludwiga von Misesa. V roku 2006 obdržal Cenu za výskum podnikania "za rozvoj ekonomickej teórie zdôrazňujúc dôležitosť podnikania pre ekonomický rast a fungovanie kapitalistického systému."

Referencie
----------

1. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2010-07-06]. Dostupné online. Archivované 2016-05-21 z originálu.

Externé odkazy
--------------

* 
* curriculum vitae Israela Kirznera
* rozhovor pre český časopis Týden

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Israel Kirzner na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * BnF: 12280370f
* GND: 121419347
* ISNI: 0000 0001 0910 5552
* LCCN: n79058333
* NK ČR: mzk2004217432
* VIAF: 66527829
* WorldCat: lccn-n79058333
**Jape** je írska elektronicko–rocková hudobná skupina z Dublinu. Vytvoril ju Richie Egan ako vedľajší projekt, keď bol súčasťou skupiny The Redneck Manifesto, vydali päť štúdiových albumov; *Cosmosphere* (2003), *The Monkeys in the Zoo Have More Fun Than Me* (2004), *Ritual* (2008), *Ocean of Frequency* (2011) a *This Chemical Sea* (2015). Širšia diskografia skupiny Jape zahŕňala EP, *Jape is Grape* (2007), ako aj množstvo singlov, vrátane „Floating" a „Phil Lynott". Skupina vystupovala na festivaloch a podujatiach ako Glastonbury, Electric Picnic, Lovebox a Hard Working Class Heroes a robila predskokanov pre The Flaming Lips v Belsonic v Belfaste v auguste 2008.

Prvý a druhý album sa vysielal v alternatívnom národnom rádiu v Írsku. Úvodná skladba *The Monkeys in the Zoo Have More Fun Than Me*, „Floating", sa stala populárnym singlom v neskorých nočných reláciách alternatívnej hudby a pritiahla pozornosť Brendana Bensona počas návštevy Dublinu. Benson prespievava skladbu, keď vystupuje naživo so svojou skupinou The Raconteurs, rovnako ako belgické bastard popové duo Soulwax počas ich DJ setov.

Tretí album skupiny Jape, *Ritual*, vyšiel v júni 2008, neskôr vyhral Choice Music Prize za írsky album roka 2008. Album obsahuje single „I Was a Man", „Strike Me Down" a „Phil Lynott", z ktorých posledný bol predmetom neúspešnej petície fanúšikov, aby bol v decembri 2008 označený za írsky vianočný singel číslo jeden.

Album *Ocean of Frequency* vyšiel v roku 2011 a v marci 2012 získal pre Jape druhú hudobnú cenu Choice.

Diskografia
-----------

### Štúdiové albumy

* *Cosmosphere* (2003)
* *The Monkeys in the Zoo Have More Fun Than Me* (2004)
* *Ritual* (2008)
* *Ocean of Frequency* (2011)
* *This Chemical Sea* (2015)

### EP

* *Jape Is Grape* (2007)

Referencie
----------

1. 1 2 3  WALSHE, John. *Enter the cosmos* [online]. Hotpress, [cit. 2022-08-22]. Dostupné online.
2. ↑   *Jape – Strike Me Down (V2/Co-Op) | DMG Reviews* [online]. web.archive.org, 2012-02-26, [cit. 2022-08-22]. Dostupné online. Archivované 2012-02-26 z originálu.
3. ↑   *Album Review: Jape – Ritual* [online]. drop-d, 9 June 2008. Dostupné online.  [nefunkčný odkaz]
4. ↑   *Jape – Ocean of Frequency* [online].. Dostupné online.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Jape (band) na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
Kolieskové pištole, múzeum umenia a histórie Neuchatelu
**Koliesková zámka** je typ spúšťového mechanizmu na stredovekých palných zbraniach nabíjaných spredu. Jej princíp je zhruba podobný mechanizmu v dnešných zapaľovačoch.

Vynález zámky sa pripisuje norimberskému hodinárovi Johannovi Kiefussovi, podľa iných prameňov bol ale pôvodným autorom Leonardo da Vinci. Prvé kolieskové zámky sa začali používať začiatkom 16. storočia, ale keďže boli príliš komplikované a drahé, výraznejšie sa nerozšírili a neskôr boli vytlačené kresadlovými zámkami.

Princíp
-------

Zapaľovací mechanizmus slúžil, podobne ako u všetkých predoviek, k zapáleniu pušného prachu na *panvičke* umiestnenej na hlavni a k prenosu ohňa cez malý otvor na prachovú nálož v hlavni.

Hlavnou časťou mechanizmu bolo oceľové, po obvode zdrsnené koliesko, ktoré bolo spojené so silnou listovou pružinou. Malo v strede štvorhranný otvor, ktorým sa dalo pomocou kľúča naťahovať podobne ako mechanické hodinky. Koliesko bolo umiestnené na boku zbrane, nad ním bol pohyblivý kohútik, v ktorom bol upevnený pyrit alebo pazúrik. Kohútik bol zafixovaný v "bezpečnej" polohe, ďalej od kolieska a panvičky.

V bojovej situácii sa kohútik presunul nad panvičku. Po stisnutí spúšte sa roztočilo koliesko, kryt sa z panvičky odsunul a kohútik sa pomocou pružiny vymrštil na koliesko. Pyrit na roztočenom koliesku vykresal iskry, ktoré zapálili prach na panvičke, vzniknutý oheň sa preniesol do hlavne a výbuch prachovej nálože vymrštil strelu, obvykle z mäkkého olova.

Výhody a nevýhody
-----------------

Koliesková zámka vylepšila odolnosť zbrane voči dažďu a odstránila zápach a žiaru charakteristickú pre tlejúcu zápalnú šnúru luntovej zámky. Keďže na panvičke s pušným prachom bol kryt, zbraň s kolieskovou zámkou bolo možné po natiahnutí pružiny ukryť napríklad pod oblečenie. Na kolieskovej zámke sa už objavili prvé poistky. Táto zámka umožnila vznik kompaktnejších palných zbraní s ovládaním jednou rukou – pištolí.

Keďže koliesková zámka bola komplikovaná a náročná na precíznosť, zbrane s týmto typom zámky boli veľmi drahé a málo rozšírené. Najčastejšie boli použité ako lovecké zbrane pre šľachtu.

Referencie
----------

1. ↑   Archivované 2014-05-12 na Wayback Machine Vernard Foley: Leonardo and the invention of the wheellock

Pozri aj
--------

* Luntová zámka
* Kresadlová zámka
* Perkusná zámka

Externé odkazy
--------------

* Popis mechanizmu s animáciou Archivované 2012-10-30 na Wayback Machine (po anglicky)
*Saccharina japonica*
**Konbu** (japonským písmom コンブ / 昆布 - konbu), po slovensky niekedy aj **kombu**, je japonské označenie akejkoľvek jedlej morskej riasy z čeľade Laminariaceae. Najbežnejším typom konbu je druh Saccharina japonica. Kórejský názov znie **tasima** (다시마) a čínsky **chaj-taj** (pchinjin: haidai).

Význam
------

V Japonsku sa konbu používa na výrobu vyše 300 potravinových produktov, pričom ide najmä o ochucovadlá a čaje, keďže riasa kombu je známa tým, že zvýrazňuje chuť. Kombu je cenená najmä vďaka svojmu obsahu minerálov, medzi ktoré patria hlavne vápnik, soľ a jód.

Zdroje
------

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku コンブ na japonskej Wikipédii.*
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kombu na anglickej Wikipédii.*
* Delia Qigley, 2008, Everything superfoods book
* ČASOPIS FOOD TODAY 10/2008 Archivované 2012-09-15 na Wayback Machine

* *Saccharina japonica (Areschoug) C.E.Lane, C.Mayes, Druehl & G.W.Saunders* [online]. algaeBASE, [cit. 2012-11-06]. Dostupné online. (po anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Konbu**
**Koncentračný tábor Helmbrechts** bol nacistický koncentračný tábor, ktorý vznikol počas 2. svetovej vojny v bavorskom meste Helmbrechts ako pobočka koncentračného tábora Flossenbürg. Bol to pracovný tábor, v ktorom boli sústredené mladé ženy zo Sovietskeho zväzu, Poľska, Protektorátu Čechy a Morava, Francúzska, Holandska a Nemecka. Boli sem poslané za podporovanie Židov, urážku vodcu, sabotáže a podobne činy. Pracovali tu pre nemecký zbrojný priemysel nepretržite v dvojsmennej dvanásťhodinovej prevádzke. Na začiatku roku 1945 sa tu nachádzalo asi 700 žien, ku ktorým 6. marca pribudlo 621 žien, ktoré sem nacisti dovliekli z Grünbergu (Zielona Góra) a Glogau (Głogów) v dnešnom Poľsku. 

Dňa 13. apríla 1945 (dva dni pred príchodom americkej armády) bol tábor Helmbrechts evakuovaný a 1170 väzenkýň sa vydalo na 310 km dlhý pochod smrti. Denne sa muselo prejsť asi pätnásť kilometrov – a každá, ktorá nemohla ďalej, bola na mieste usmrtená. Pochod viedol cez Svatavu, Aš, Cheb, Mariánské Lázně, Chodovú Planú, Tachov, Domažlice, Klatovy a na záver zaviedol celkom vysilené ženy na Šumavu − cez Kvildu (1. mája), Hornú Vltavicu, Lenoru až do Volarov (4. mája), odkiaľ hnali stráže zvyšok transportu ďalej smerom na Prachatice, kam došlo už iba 100 žien. Celý transport skončil v ranných hodinách 6. mája medzi Prachaticami a Husincom, keď nacistické stráže utiekli.

Referencie
----------

1. ↑   *MOULIS, Miloslav, CÍLEK, Roman: Zapomeňte, že jste byli lidmi…* [online]. [Cit. 2010-12-17]. Dostupné online. Archivované 2014-03-05 z originálu.

Zdroj
-----

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Koncentrační tábor Helmbrechts na českej Wikipédii.*
**Koncert pre trúbku a orchester** je šieste veľké dielo slávneho arménskeho skladateľa Alexandra Grigorjeviča Aruťuňana, napísané v rokoch 1949 – 1950. Pôvodne bolo zložené pre arménskeho trúbkara a riaditeľa Jerevanského štátneho dychového orchestra Ajkaza Mesjana. Noviny New York Times ho označili za virtuózne a okázalé dielo.

Koncert pozostáva zo 4 častí a kadencie, ktorú napísal sovietsky a ruský trúbkar Timofej Alexandrovič Dokšicer. Uvádza sa aj iné členenie, konkrétne na sedem častí:

* Andante maestoso
* Allegro energico
* Meno mosso
* Tempo I
* Meno mosso
* Tempo I
* Kadencia & Coda

Koncert sa hrá bez prestávky medzi jednotlivými časťami; na rozvoj témy autor využil fugátové techniky. Organickosť hry na trúbku, kompozícia formy, výrazný koncertný charakter, obrovská intonačná expresivita sú dovedené „do absolútnej proporčnej rovnováhy a sú príznakom vzorovej dokonalosti diela," píše muzikológ A. Kokžajev. 

Najznámejšou interpretáciou je tá v podaní Timofeja Dokšicera, kde k štyrom častiam koncertu pridal kadenciu, ktorú napísal ako variáciu na hlavnú tému koncertu a vyznačuje sa výnimočnou virtuozitou.

Referencie
----------

1. ↑  . Dostupné online.
„**Karma Chameleon**" je skladba britskej new wave skupiny Culture Club, z ich albumu *Colours by Numbers* z roku 1983. V roku 1984 sa skladba udržala tri týždne na 1. mieste v rebríčku Billboard Hot 100, a stal sa najväčším hitom skupiny, a jediným hitom, ktorý dosiahol 1. miesto v USA popri viacerým hitom v prvej desiatke. Skladba bola veľkým celosvetovým hitom, pričom až v šestnástich krajinách po celom svete obsadila 1. miesto.

V Spojenom kráľovstve sa stala druhým singlom, ktorý dosiahol 1. miesto v rebríčku UK Singles Chart (po „Do You Really Want to Hurt Me"), kde sa udržal šesť týždňov počas septembra a októbra 1983, a stal sa najpredávanejším singlom roku 1983 v Spojenom kráľovstve. Široká verejnosť skladbu označuje ako signature song skupiny Culture Club.

Skladba vyhrala kategóriu Best British Single počas Brit Awards v roku 1984.

Pozície v rebríčkoch
--------------------

| Country | Peakposition |
| --- | --- |
| Austrália | 1 |
| Rakúsko | 3 |
| Belgicko | 1 |
| Kanada | 1 |
| Dánsko | 1 |
| Európa | 1 |
| Nemecko | 2 |
| Írsko | 1 |
| Taliansko | 4 |
| Holandsko | 1 |
| Japonsko | 1 |
| Nový Zéland | 1 |
| Nórsko | 1 |
| Švédsko | 1 |
| Švajčiarsko | 1 |
| Spojené kráľovstvo | 1 |
| USA | 1 |
|

Referencie
----------

1. ↑   *Culture Club - "Karma Chameleon" notes* [online]. EveryHit.com, [cit. 2008-10-14]. Najpredávanejší singel roku 1983.. Dostupné online.
2. ↑   *De Nederlandse Top 40, week 42, 1983* [online]. [Cit. 2008-02-24]. Dostupné online. Archivované 2008-12-04 z originálu.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Karma Chameleon na anglickej Wikipédii.*
**Incredible Expanding Mindfuck**, niekedy známy aj ako I.E.M. bol hudobný projekt, ktorý založil líder Porcupine Tree, Steven Wilson. Diela vytvorené v rámci tohto projektu boli zásadne ovplyvnené hudobným žánrom, známym ako Krautrock a experimentálnou hudbou 60. a 70. rokov 20. storočia. 

O projekte I.E.M. je málo oficiálnych informácií, lebo aj letáky, ktoré sú súčasťou obalov albumov sú na informácie skúpe. Wilsonove práce pre tento projekt pôvodne pochádzajú z častí experimentálnych psychedelických nahrávok, ktoré tvoril pri výrobe materiálu Porcupine Tree pred albumom *Stupid Dream*. Hudobný štýl projektu je ovplyvnený aj hudobným štýlom umelcov tzv. „kozmického džezu" akým bol napríklad Sun Ra. V porovnaní s Porcupine Tree je hudobné dielo v projekte I.E.M. omnoho viac experimentálne a je takmer úplne inštrumentálne. Skoro všetky nahrávky nástrojov produkoval Steven Wilson s niektorými výnimkami, kedy s ním spolupracoval bývalý člen projektu Bark Psychosis, hráč na bicie nástroje Mark Simnett. 

Prvý hudobný album projektu Incredible Expanding Mindfuck vyšiel u hudobného vydavateľa Delerium Records v roku 1996 a mal titul *I.E.M.*. Po ňom nasledovala limitovaná edícia EP s názvom *An Escalator to Christmas*. Poslednými hudobnými projektami, ktoré pod značkou I.E.M. vyšli boli v roku 2001 albumy *Arcadia Son* a *Have Come for Your Children*.

V júni roku 2010 vydalo hudobné vydavateľstvo boxset štyroch CD so všetkými oficiálnymi albumami projektu: *I.E.M.*, *An Escalator to Christmas*, *Arcadia Son* and *I.E.M. Have Come for Your Children*. Vyšla ako limitovaná edícia 2 000 kópií, ktorá bola komentovaná ako „pocta a záverečná rozlúčka s I.E.M.".

Diskografia
-----------

Štúdiové albumy
* 1996 - *I.E.M.*
* 2001 - *Arcadia Son*
* 2001 - *I.E.M. Have Come for Your Children*

EP
* 1999 - *An Escalator to Christmas*

Kompilácie
* 2005 - *I.E.M. 1996-1999*
* 2010 - *Complete I.E.M.*

Referencie
----------

1. ↑  Cited on I.E.M. homepage
2. ↑   *Complete I.E.M. boxset available for pre-order* [online]. 2010-05-10, [cit. 2010-05-10]. Dostupné online.

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Incredible Expanding Mindfuck na anglickej Wikipédii.*
**Ivan Dieška** (\* 1941 – † 10. december 2006), bol popredný slovenský horolezec, funkcionár, publicista a organizátor.

Horolezectvo
------------

V Tatrách urobil 210 výstupov, z toho 30 prvovýstupov. Jastrabia veža, Rameno Kriváňa, vých. stena Vyšnej Baranej strážnice, juž. st. Kežmarského štítu, tri prvovýstupy na Lomnický štít, zimný priestup stredom Galérie Gánku, prvovýstup v Galérii Ostrvy. V zime 1970 s bratmi Pochylými prechod tatranského masívu (aj s Roháčmi a Beliankami). 6 prvovýstupov v africkom Ahhagare 1972, ďalší na nórsky Trolltind 1973. V USA 1978 Triple direct na El Capitan. V Alpách cesta cez Rubáš s I. Bortelom na Grandes Jorasses, Torre di Valgrande a Punta Tissi. Účastník úspešnej expedície na Nanga Parbat 1971. 

Dokázal presvedčiť vtedajších športových funkcionárov, že horolezectvo je vrcholový šport (s pozitívnymi finančnými dôsledkami). Napísal stovky článkov a niekoľko zásadných kníh o horolezectve. Organizátor prvých skalolezeckých pretekov u nás. Zasl. majster športu, Zlatý odznak IAMESu, čestný člen in memoriam JAMESu atď.

Referencie
----------

* M. Orolin: *Strmé cesty k Himalájam*, Šport 1980.

Publikácie
----------

* I. Dieška a kol.:*Cvičné skaly na Slovensku*, Šport 1978.
* I. Dieška: *Horolezectvo zblízka*, Šport 1984.
* I. Dieška a kol.: *Horolezectvo - Encyklopédia*, Šport 1989.

Externé odkazy
--------------

* Namiesto epitafu

Autoritné údaje: * ISNI: 0000 0001 1637 4347
* LCCN: no89016780
* NK ČR: mzk2006343168
* SNK: 148326
* VIAF: 48784073
* WorldCat: lccn-no89016780
Reinkarnovaní oddaní v podobe potkanov
**Karní Mátá** (píše sa aj ako Karna Mátá) bola údajne skutočná osoba, ktorá robila zázraky, podľa legiend dokonca vzkriesila aj mŕtve dieťa. Narodila sa okolo roku 1387 v malej dedinke v indickom štáte Rádžastán. Z dôvodu jej mimoriadnych schopností ju ľudia začali nasledovať ako boha. Jedna legenda vraví, že keď raz vzkriesila mŕtveho človeka, ktorý sa utopil, sa pohádala s bohom smrti, ktorý odmietol prisúdiť nesmrteľnosť jej oddaným. Aby obišla zákon smrti a tým aj boha Jamu, najvernejším oddaným povedala, že nikdy nezomrú, ale že budú dočasne prevtelení do tela potkana. Tento bude neskôr zrodený do božského stavu. Je viac legiend a podľa jednej takto reinkarnovaní nasledovníci obchádzajú smrť. V Indii teda možno nájsť chrám, kde sú potkani uctievaní, avšak na veľké prekvapenie nie sú vôbec nečistotní, skôr naopak. Žijú takto stovky rokov a nepustia medzi seba iných potkanov, čo vyvoláva veľký záujem aj zo strany vedcov, ktorí často chodia tento jav do chrámu Karní Mátá skúmať. Chrám sa nachádza v indickom meste Déšnóké v štáte Rádžastán pri pakistanskej hranici. O Karní Mátá sa verí, že bola inkarnáciou bohyne Šakti. Karní Mátá patrila do kasty čáran, ktorá je súčasťou histórie a kultúry indických štátov Rádžastán a Gudžarát.

Externé odkazy
--------------

* Zdroje
* Ďalší zdroj v časti Osobnosti Archivované 2007-12-11 na Wayback Machine

Autoritné údaje: * GND: 140530193
* VIAF: 107217245
**Konstancja Gładkowska**, vydatá Grabowska, (\* 2. jún 1810, Varšava – † 20. december 1889, Skierniewice) bola poľská speváčka, múza a prvá láska Fryderyka Chopina.

Životopis
---------

Jej krstnou mamou bola nemanželská dcéra Stanislava II. Augusta Poniatowského, Konstancja Żwanowa. Študovala na konzervatóriu a v roku 1829 na koncerte sólistov stretla Fryderyka Chopina, pre ktorého sa stala zdrojom inšpirácie. Keď Chopin v roku 1830 odchádzal z Poľska, spievala na jeho rozlúčke. Po roku si prestali dopisovať. V roku 1832 sa vydala za Józefa Grabowskieho a žila v Raduczi pri Rawe Mazowieckiej. Manželstvo bolo šťastné, mali spolu 5 detí. V roku 1845 Konstancja Gładkowska trvalo oslepla. V roku 1878 jej muž zomrel a ona sa o rok neskôr presťahovala do Skierniewice, kde po jedenástich rokoch aj zomrela. Je pochovaná v Babsku. V Skierniewice, v dome, kde bývala, bolo zriadené jej malé múzeum.

Referencie
----------

1. ↑   Izba Historii Skierniewic

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Konstancja Gładkowska na poľskej Wikipédii.*

Externé odkazy
--------------

* Konstancja Gładkowska na en.chopin.nifc.pl Archivované 2010-09-23 na Wayback Machine
**Ivan Kluvánek** (\* 16. apríl 1927, Stupava – † 16. marec 2021, Bratislava) bol slovenský horolezec 50. a 60. rokov 20. storočia, tréner a spoluzakladateľ slovenského skalolezectva, autor odborných i popularizačných článkov o horolezectve.

Lezecké výkony
--------------

Vo Vysokých Tatrách eviduje cca 430 výstupov, z toho 190 v zime, vrátane niekoľkých prvovýstupov a prvých zimných priestupov. Okrem iných vystúpil na Lomnický štít cez „hokejku", Galériu Ganku cestami Lapiňského, Stanisławského a Orlowského (letné aj zimné priestupy), Vysokú severnou stenou Stanisławského cestou v zime, Javorový štít severnou stenou Cermanovou cestou (1. zimný priestup), Zlobivú vychodnou stenou Motykovou cestou (1. zimný priestup). Zúčastnil sa prvého skupinového prechodu hlavného hrebeňa Vysokých Tatier v zime 1955. Okrem toho výstupy na Kaukaze (Šchara 5 201 m), Alpách, Pamíre (vtedajší Pik Lenina 7 134 m), Hindúkuši, Romsdal, Pyrenejach, Fanských vrchoch, Kamčatke, Vysokom Atlase a iných horstvách. Celkovo má na konte 27 výstupov nad 4 000 m. Do vysokého veku sa venoval cestovateľským aktivitám. Jeho láskou boli Vysoké Tatry, Jánska dolina a Kaukaz.

Funkcie a ocenenia
------------------

Člen výberového družstva Slovenska (1954 – 1956), reprezentant Československa (1956 – 1961), tréner reprezentačného družstva (1960 – 1977), predseda ústrednej trénerskej rady horolezcov ÚV ČSZTV (1964 – 1968), predseda trénerskej rady horolezcov SÚV ČSZTV (1968 – 1972).

Zaslúžilý majster športu, zaslúžilý tréner, zlatý odznak SHS JAMES, Plaketa za rozvoj slovenského horolezectva. Spolupodielal sa na obnovení horolezeckého spolku SHS JAMES v roku 1968 a 1990. Vedúci horolezeckej školy SHS JAMES.

Referencie
----------

1. ↑   *Expedícia Vysoké Tatry 1955* [online]. mfhf.sk, [cit. 2021-03-22]. Dostupné online. Archivované 2021-02-27 z originálu.
2. ↑   *Ivan Kluvánek (1927 – 2021)* [online]. james.sk, 2021-03-16, [cit. 2021-03-22]. Dostupné online.

* *Encyklopédia Slovenska*, III.zväzok, str. 92, VEDA, vydavateľstvo SAV, Bratislava, 1979.
* Ivan Dieška a kol.: *HOROLEZECTVO encyklopédia*, ŠPORT, Bratislava, 1989.
* *Osem krížikov Ivana Kluvánka*, Jamesák 4/2007.
* *Portrét Ivana Kluvánka*, Montana 4/2007.
* *Ivan Kluvánek (85) – Lezecké začiatky*, Horolezec 6/2012 – Jamesák.

Publikácie
----------

* Spoluator:*Športy na Slovensku v rokoch 1945-65*, Bratislava, Šport, 1967.
* Spoluator:*Rozvoj telovýchovy a športu na Slovensku*, Bratislava, Šport, 1973.
* I. Kluvánek: *Učebné texty pre cvičiteľov horolezectva II. a III. triedy*, Bratislava, Šport, 1972.

Externé odkazy
--------------

* História výškového horolezectva
* Historie horolezectví – Osobnosti Archivované 2014-11-13 na Wayback Machine
* Tragédie na Šchaře Archivované 2020-08-14 na Wayback Machine
* Filozoff 3/2007[nefunkčný odkaz]
* Československé horolezectvo v roku 1974[nefunkčný odkaz]
* Rok 1967 – čs. horolezci na Leninově štítě Archivované 2008-06-21 na Wayback Machine

Autoritné údaje: * SNK: 203531
**Ivo Fišer** (\* 4. apríl 1929, Praha) je český indológ. 

Študoval indológiu, komparatívnu teológiu a bengálčinu na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity. V roku 1952 získal doktorát a v roku 1964 hodnosť kandidát vied. V rokoch 1951 – 1968 pôsobil ako asistent a docent odboru indológia, kde sa zaradil medzi významných indológov.

V roku 1968 emigroval do Dánska, pracoval v Kráľovskej dánskej akadémii vied v Kodani, od roku 1971 ako profesor indológie na Kodanskej univerzite.

Dielo
-----

Spolupracoval na vydaní trojzväzkovej konkordancie pálijčiny pod názvom *Paali Tipitaka Concordance* pre Spoločnosť pre pálijské texty (*Pali Text Society*) so sídlom v Londýne.

### Publikácie

* *Bozi, bráhmani, lidé: čtyři tisíciletí hinduismu* / Dušan Zbavitel (ed); Ivo Fišer *et al*. Nakadatelství České akademie věd, Praha, 1964
* *Filozofická koncepce nejstaršího budhizmu*. Darmagaia, Praha, 1992
* *Indian Erotics of the Oldest Period*. Univerzita Karlova, Praha, 1966

Referencie
----------

1. ↑
2. ↑  Dr. Dušan Zbavitel: O Ivovi Fišerovi
3. ↑   *Archivovaná kópia* [online]. [Cit. 2008-08-04]. Dostupné online. Archivované 2008-07-25 z originálu.

Externé odkazy
--------------

* KDO BYL KDO: Čeští a slovenští orientalisté, afrikanisté a iberoamerikanisté Archivované 2008-06-22 na Wayback Machine
* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

Autoritné údaje: * abART: 149143
* ISNI: 0000 0000 5673 6376
* NK ČR: jk01031330
* VIAF: 83708688
**Karát** (**kt** alebo **ct**) je staršie označenie miery rýdzosti zlata a platinových zliatin.

Rýdzosť jedného karátu znamená, že vzácny kov tvorí 1⁄24 hmotnosti zliatiny. Preto 24-karátové zlato je rýdze zlato obsahujúce 24⁄24 hmotnosti čistého zlata. Pretože 100% čistota je technicky nedosiahnuteľná, je pre obchodné účely povolené označovať ako 24-karátové zlato s čistotou viac ako 99,95%. Zvyčajne sa očakáva alebo býva deklarovaná (acclaimed) 99,99 % čistota pre 24-karátové čisté zlato (anglicky: fine gold, nemecky: Feingold). 23 karátové zlato obsahuje 95,83–99,95% (acclaimed 95,83%) zlata. Pre presnejšie určenie rýdzosti sa 1 karát ešte delil na 12 *grénov*. 

Modernejšie označenie je pomocou tisícin hmotnosti. Napríklad dukáty razené v kremnickej mincovni mali rýdzosť 23 karátov a 9 grénov, čo zodpovedá rýdzosti 23/24 + 9/12/24 = 0,958333333... + 0,03125 = 0,9895833, čo je zaokrúhlené 990 tisícin hmotnosti (0,990). Kremnické dukáty sa vyznačovali stálou rýdzosťou zlata vyššou o jeden grén 0,003472... ako iné dukáty, ktoré mali 0,986 (nemecky Dukaten Gold).

Karáty sú súčasťou súčasného amerického právneho systému, kde majú byť uvádzané ako miera rýdzosti, aby nedošlo k nedorozumeniam alebo podvodom (maximálna povolená odchýlka 0,003 menej ako označená čistota). Treba dodať, že karát je mierou rýdzosti podľa hmotnosti. Pretože zvyčajne pridávané prímesi ako meď alebo striebro majú menšiu hustotu je objemové množstvo zlata menšie ako hmotnostné. 

Najčastejšie je možné stretnúť sa s nasledovnými rýdzosťami:

| Rýdzosť | Podiel vzácneho kovu | Tisíciny hmotnosti | Číslo zákonnej rýdzosti | Číslo zákonnej rýdzosti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| [ct] | [%] | ⁄1000 | (zlato) | (platina) |
| 24 | 99,99 | 999 | 0 | 0 |
| 22 | 91,7 | 916 | 2 | 1 |
| 20 | 83,3 | 833 | – | – |
| 18 | 75,0 | 750 | 3 | – |
| 14 | 58,3 | 585 | 4 | – |
| 12 | 50,0 | 500 | – | – |
| 10 | 41,7 | 417 | – | – |
| 8 | 33,4 | 333 | – | – |

Pozri aj
--------

* rýdzosť
* karát - hmotnostná jednotka
* puncová značka
* Troyská unca

Referencie
----------

1. 1 2   Karatzahl / Karat. *Gold & Co.*. Dostupné online [cit. 2018-04-16]. (po nemecky)
2. ↑   *16 CFR 23.4 - Misrepresentation as to gold content. | US Law | LII / Legal Information Institute* [online]. 2017-02-14, [cit. 2018-04-16]. Dostupné online. Archivované 2017-02-14 z originálu.
3. ↑  Zákon NR SR č. 10/2004 Z. z. o puncovníctve a skúšaní drahých kovov (puncový zákon); zákon už nepoužíva označenie v karátoch ale v tisícinách hmotnosti, takže priradenie zákonnej rýdzosti je len orientačné.
**Kontrastné videnie** je schopnosť vnímať zrakom kontrast medzi daným objektom a jeho okolím, s ktorým ho porovnávame. 

Jedným z parametrov hodnotenia zraku je určiť, aký musí byť minimálny kontrast objektu, aby mohol byť videný. Objekty môžeme vnímať len vďaka tomu, že sietnica je schopná rozpoznávať rozdiely v jase a vo farbách medzi rôznymi oblasťami objektu.
Tieto rozdiely musia byť natoľko zreteľné, aby na sietnici vznikala vnímateľná diferencia intenzity osvetlenia.

Čím je vo farebnosti väčší rozdiel medzi objektom a okolím, s ktorým ho porovnávame, tým ostrejší obraz možno vnímať. 

* Slabo šedé písmeno na bielom papieri má slabý kontrast, kým čierne písmo má kontrast vysoký.
* Niekedy možno zvýšiť kontrast tým, že podklad/ okolie bude tmavé (čierne, tmavozelené alebo tmavomodré) a písmo bude bledé (biele alebo žlté).
* Sprievodným znakom mnohých druhov ochorenia zraku býva obmedzená schopnosť kontrastného videnia (napr. pri katarakte, pri atrofii očného nervu a degenerácii sietnice).

Ak odskúšame zrak pacienta za pomoci rovnakej optotypovej tabuľky pre dva rôzne stupne kontrastu, zistíme, že hodnoty pri nižšom kontraste sú nižšie ako tie, ktoré boli namerané pri vysokom kontraste. Optotypy horizontálneho radu patria k rovnakej úrovni videnia, ich kontrast sa postupne znižuje z maximálnych na minimálne hodnoty. Ak teda zohľadníme optotypy, je jasné, že 
najmenší viditeľný podnet sa s úbytkom kontrastu stále zväčšuje. Krivka zdôrazňuje vzťah medzi dosiahnutou úrovňou videnia a optotypovým kontrastom. Ak sa pri nezmenenom kontraste mení veľkosť vnímaného podnetu, zisťuje sa úroveň videnia pri rôznych stupňoch kontrastu. Ak sa ponechá veľkosť podnetu a redukujú sa hodnoty kontrastu, skúma sa citlivosť pacienta na kontrast. 

Pri bežných vyšetreniach sa zrak skúma na základe schopnosti rozpoznávať kontrastné objekty, ktoré sa zmenšujú. Ak dokáže jedinec rozpoznať aj objekty najmenšej veľkosti, má vynikajúci zrak. Alternatívne sa môžu ponúknuť aj objekty rôznej veľkosti, u ktorých sa zisťuje najnižší ešte viditeľný kontrast. Tu má najlepší zrak ten, kto má najvyššiu citlivosť na kontrast. Zmysel týchto vyšetrení spočíva v tom, že bežnom živote musíme rozpoznávať nielen malé objekty a detaily, ale taktiež objekty s nízkym kontrastom. 
Určovanie citlivosti na kontrast sa preto hodí na posudzovanie mobility pacientov v miestnosti viac, ako skúšanie samotného zraku. Rovnako sa hodí aj na určovanie schopnosti rozpoznávať tváre za zníženého kontrastu, napríklad pri hmle alebo šere.

Externé odkazy
--------------

* Archivované 2007-05-16 na Wayback Machine
**Konzul** je zástupca ministra zahraničných vecí vysielajúceho štátu v prijímajúcom štáte a tvorí súčasť tzv. Corps Consulaire (CC) - konzulárneho zboru (konzuli nie sú súčasťou diplomatického zboru).

Medzi úlohy konzula patrí ochrana, pomoc a administratívne služby občanom vysielajúcej, ako aj prijímajúcej krajiny. Zahŕňajú napríklad:

* Právna pomoc
* Právo sobášiť
* Vybavovanie pasov
* Vybavovanie víz (pre občanov prijímajúcej krajiny)

V prípade konzulov sa žiada pred ich vyslaním do prijímajúcej krajiny o udelenie "consequatur" (súhlasu) a po príchode sa konzul preukazuje "konzulským patentom" (a odovzdáva ho do rúk ministra zahraničných vecí prijímajúcej krajiny).

Konzulárne funkcie
------------------

* Generálny konzul
* Konzul
* Vicekonzul
* Konzulárny konateľ
* Honorárny konzul (býva príslušníkom prijímajúceho štátu, funkciu konzula vykonáva bezplatne a vzťahujú sa na neho iba obmedzené výsady podľa Viedenského dohovoru)

Zdroje
------

* Archivované 2008-11-12 na Wayback Machine

Pozri aj
--------

* Diplomat
* Veľvyslanec
**Kat Rocket** (spočiatku **Catrocket**) bola kanadská indie rocková hudobná skupina založená v roku 1993 v Toronte. Poslednú zostavu tvorila Stella Panacciová (klávesy/spev), Darren Danish (gitara/spev), Paul Pfisterer (basgitara/spev), Dave Sera (gitara) a Geoff Hen (bicie).

História
--------

Skupina vznikla v roku 1993 pod názvom Catrocket a založili ju Stella Panacciová, Mikko Malinick, David Solursh a Darren Donaghey. Spoluvlastníkom a manažérom skupiny bol strýko Stelly Panacciovej, Mario Panacci, ktorý v roku 1991 spolu so svojou neterou Stellou zakladal vlastné hudobné vydavateľstvo Hoodwink Records. Malinicka a Solursha neskôr nahradili John Calabrese a Justin Peroff.

V roku 1996, po vydaní prvého štúdiového albumu *Captured by the Dream Co.*, zo skupiny odišiel basgitarista John Calabrese, ktorý sa následne stal členom hard rockového tria Danko Jones a v Kat Rocket ho nahradil Paul Pfisterer.

Diskografia
-----------

### Štúdiové albumy

* *Captured by the Dream Co.* (1996)
* *Colours on the Inside* (1998)

### EP

* *I Hate Myself and I Want to Die* (demo, 1993) (ako Catrocket)
* *Town Disguised as a City* (1995)
* *High Below Everyone* (audiokazeta, 1997)

### Single

* „Coffee Shop Philosophers" (7", 1993)
	+ „Mr. Clean's 12 Step Program"
	+ „Lost"

Referencie
----------

1. ↑   *Sonicbids* [online]. Sonicbids, [cit. 2021-05-19]. Dostupné online. (po anglicky)
2. 1 2   *Kat Rocket with JC | MangoKid* [online]. danko.proboards.com, [cit. 2021-05-19]. Dostupné online.
3. ↑   *Musical Artist | Stella Panacci | Toronto* [online]. Stella Panacci, [cit. 2021-05-19]. Dostupné online. (po anglicky)

Externé odkazy
--------------

* Kat Rocket na Discogs