recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**(Al-)džamá’atu 'l-islámíjatu** alebo **(Al-)džamá’a al-islámíja** (v médiách často nesprávne *Džamá islámíja* alebo *Džamáa islámíja*; preklady a prepisy pozri Al-džamá’atu 'l-islámíjatu) je teroristická organizácia, ktorá spolupracuje s teroristickou sieťou al-Káida a bojuje za vytvorenie islamského štátu na území južného Thajska, Malajzie, Indonézie a južných Filipín. 

Mediálne zrejme najznámejším vodcom skupiny Al-džamá’atu 'l-islámíjatu bol Malajzijčan Noordin Top, zabitý pri policajnej razii na Jáve v roku 2009. Tento terorista sa prihlásil k zodpovednosti za bombové útoky na reštaurácie na indonézskom ostrove Bali v roku 2005, s bilanciou 20 obetí.

Noordin bol takisto obviňovaný z vedúcej úlohy v ďalších atentátoch na Bali. Tie v roku 2002 pripravili o život 202 ľudí, prevažne austrálskych turistov. Pripisujú sa mu aj útoky v rokoch 2003-2004, ktoré si v indonézskej metropole Jakarta vyžiadali vyše 20 mŕtvych.

Podľa politických analytikov Noordin a jeho stúpenci vytvorili aj ďalšiu organizáciu, ktorá údajne vznikla v dôsledku sporov vnútri Al-džamá’atu 'l-islámíjatu ohľadne atentátov, ktoré zabíjali aj nevinných moslimov. Noordinovo nové zoskupenie dostalo meno Tanzím káidat al-džihád (*Tanzim Qaedat al-Jihad*, *Organizácia pre základňu svätej vojny*) a jeho pôsobnosť sa vzťahuje na Indonéziu, Malajziu, Brunej a Filipíny.

Referencie
----------

1. ↑  správa TASR: Testy DNA potvrdili smrť teroristického vodcu Núrdína Topa

Externé odkazy
--------------

* Jemaah Islamiah Archivované 2011-08-11 na Wayback Machine – americká nezávislá organizácia Council on Foreign Relations o skupine Džamá islámíja
* Tanzim Qaedat al-Jihad Archivované 2011-08-08 na Wayback Machine – BBC o novej Noordinovej skupine

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Džamá islámíja na českej Wikipédii.*
Gróf **Aladár Andráši** zo Sâncrăieni a Krásnej Hôrky (staršie: *Aladár Andrássy*, latinsko-maďarské prídomky: *de Csíkszentkirály et Krasznahorka*; \* 17. február 1827, Košice – † 2. apríl 1903, Budapešť) bol uhorský vojak a politik.

Podieľal sa na Uhorskej revolúcii z roku 1848, ktorá slúži ako pomocník generálporučíka Jozefa Bema. Po porážke žil v emigrácii. Vrátil sa v roku 1865. Stal sa županom Gemersko-Malohontskej stolice. Bol členom Uhorského snemu. Andráši bol členom rádu Zlatého Rúna.

Rodina
------

Jeho otcom bol gróf Karol Andráši (1792 – 1845) a matkou grófka Etela Sapáriová z Murskej Soboty (maď. Szápáry de Muraszombat; 1798 – 1876). Jeho mladším bratom bol Július Andráši - uhorský premiér a minister zahraničných vecí Rakúsko-Uhorska a Emanuel Andráši - uhorský maliar, karikaturista, zberateľ, cestovateľ, politik. Jeho manželkou bola barónka Leontina Wenckheim de Wenckheim (1841 – 1921).

Galéria
-------

* Rodový erbRodový erb

Referencie
----------

1. ↑  ANDRÁŠI, Aladár. In.  *Biografický lexikón Slovenska I A – B*. Martin : Slovenská národná knižnica, 2002. 638 s. ISBN 80-89023-16-9. S. 74.

Externé odkazy
--------------

* Andrássy Aladár rövid életrajza (po maďarsky)
* Záznam o narodení a krste v matrike - farnosť Košice; pokrstený ako Aladarus Stephanus Paulus Andrassÿ

 Zdroj
------

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Aladár Andrássy na anglickej Wikipédii.*

Autoritné údaje: * PIM: PIM40862
V experimentálnej a aplikovanej časticovej fyzike a v jadrovom inžinierstve, je **časticový detektor**, známy aj ako **detektor žiarenia**, zariadenie využívané pre detekciu, stopovanie, a/alebo identifikáciu elementárnych častíc vysokých energií, aké sú produkované jadrovým rozpadom, kozmickým žiarením, alebo v reakciách v časticovom urýchľovači. Moderné detektory sa využívajú aj ako kalorimetre pre meranie energie detegovaného žiarenia. Môžu byť využité aj pre meranie ďalších parametrov ako sú hybnosť, spin, náboj častíc atď.

Opis
----

Detektory vytvorené pre moderné urýchľovacie komplexy sú obrovských rozmerov. Často sa namiesto detektora využíva aj pojem "počítač" [angl. counter], keďže detektor počíta častice ale nerozlišuje ich energiu alebo ionizáciu. Časticové detektory môžu zvyčajne stopovať aj ionizačné žiarenie (vysoko energetické fotóny alebo dokonca viditeľné svetlo). Ak je ich hlavným účelom meranie žiarenia, nazývajú sa aj detektory žiarenia, ale keďže fotóny môžeme pozorovať aj ako (nehmotné) častice, je pojem časticový urýchľovač stále správnym.

### Príklady a typy

Väčšina vynájdených a využívaných detektorov sú ionizačné detektory (z ktorých sú najtypickejšie plynný ionizačný detektor a polovodičový detektor) a scintilačné detektory; ale taktiež sa využívajú aj ďalšie, úplne odlišné princípy detekcie ako Čerenkovovo a prechodové žiarenie.

**Historické príklady**

* Bublinová komora
* Wilsonova mraková komora, Difúzna komora

**Detektory pre radiačnú ochranu**

* Dozimeter
* Elektroskop (miniatúrne elektroskopy sa používajú ako prenosné dozimetre)

**Detektory bežne využívané pre fyziku vysokých energií**

* Kalorimeter
* Fotografická platňa
* Čerenkovov detektor
* Detektor prechodového žiarenia
* Scintilačný počítač a Fotonásobič alebo Fotodióda
* Polovodičový detektor
* Plynný ionizačný detektor
	+ Ionizačná komora, Proporcionálny počítač, Geigerov-Müllerov počítač
	+ Driftova komora
	+ Iskrová komora

### Moderné detektory

Moderné detektory v časticovej fyzike sú kombináciou niekoľko vyššie uvedených detekčných prvkov uložených vo vrstvách.

Skutočné projekty
-----------------

### V urýchľovači

* CERN
	+ LHC
		- CMS
		- ATLAS
		- LHCb
		- ALICE
	+ LEP
		- Aleph
		- Delphi
		- L3
		- Opal
	+ SPS
		- The COMPASS Experiment
		- Gargamelle Archivované 2004-03-19 na Wayback Machine
		- NA49 Archivované 2008-09-13 na Wayback Machine
* Fermilab
	+ Tevatron
		- CDF
		- D0
* DESY
	+ HERA
		- H1
		- HERA-B
		- HERMES Archivované 2008-02-02 na Wayback Machine
		- ZEUS
* BNL
	+ RHIC
		- PHENIX
		- Phobos (physics)
		- STAR
* SLAC
	+ PeP-II
		- BaBar
	+ SLC
		- SLD

### Bez urýchľovača

* Super-Kamiokande
* AMANDA
Moderné auditorium
 Auditorium parížskej Sorbonny
**Auditórium** (z lat. auditorium – priestor pre poslucháčov) je koncertná alebo prenáškova sála alebo len jej hľadisko.

Kritéria navrhovania
--------------------

Čím je priestor väčší, tým je lepšia akustika. Hlavným hodnotiacim kritériom priestorovej akustiky je čas dozvuku (v sekundách).
Keď je doba dozvuku krátka, dochádza k zmiešavaniu hlasov a znižuje sa zrozumiteľnosť. Pri väčšej hĺbke priestoru sa využívajú mikrofóny. Najhorší z hľadiska akustiky je kruhový pôdorys. Je potrebné zamedziť hlukom z pozadia, napríklad od technického zariadenia, z ulice alebo z dopravy. 

V miestnostiach s veľmi nízkymi stropmi vzniká reštauračný efekt. Tento efekt sa vytvára tak, že zvuk odrazený od nízkeho stropu sa zmiešava so zvukom v miestnosti a s hovorenou rečou. Dochádza tak k zmiešavaniu hlasov. 

Problémy sa časovým oneskorením sa riešia pomocou akustického podhľadu alebo obkladu. Oneskorenie sa tak dostane do limitu.

Zadná stena miestnosti by mala byť z akusticky mäkkých materiálov a v miestnosti by sa vždy mali používať iba čalúnené stoličky.

### Vhodné rozmery miestnosti

* odporúčané pomery strán v malých miestnostiach
	+ dĺžka : šírka – 1,25 : 1,45
	+ šírka : výška – 1,1 : 1,9
	+ dĺžka : výška – medzi 1,9 a 2,1
	+ výška : šírka : dĺžka – 1 : 1,05 : 1,2

Ani jeden z rozmerov nemá byť násobok ostatných rozmerov. Malou miestnosťou sa rozumie miestnosť do 200 m³ a veľká miestnosť nad 200 m³. Dôležitá je šírka miestnosti, šikmá alebo rovná poloha steny, obklad a povrch stien. Dôležité je aj tvarovanie stropu a jeho zakrivenie.

Príklady
--------

Hill Auditorium
* *3M Auditórium* v Minnesota history center je akusticky dobre upravená koncertná a zhromažďovacia hala. Poskytuje 314 sedadiel a prídavné miesta pre hendikepovaných, s výborným výhľadom z akéhokoľvek miesta. Auditórium je, so svojou výnimočnou projekčnou miestnosťou rovnako ako s veľkým javiskom, vhodné pre konferencie, prednášky, hudobné koncerty a divadelné predstavenia.

* *Hill Auditorium* na University of Michigan (Ann Arbor, Michigan). Je dielom znovuoživenia klasickej architektúry. Hill Auditórium bolo navrhnuté architektom Albertom Kahnom a postavené v roku 1913, vyjadrujúce snahy vtedy vznikajúceho štýlu Arts and Crafts v USA.

* *Nob Hill Masonic Center*, San Francisco
* *Villa Vittoria*, Florencia – auditórium s kapacitou 1 000 poslucháčov.

Referencie
----------

1. ↑   *History Center Rental: 3M Auditorium* [online]. Minnesota Historical Society. Dostupné online. Archivované 2009-11-22 z originálu.
2. ↑   *Hill Auditorium* [online].. Dostupné online. Archivované 2009-05-28 z originálu.

Zdroje
------

* Stavebná fyzika, ústav konštrukcií v architektúre, FA STU BA, BA 2005
**Andrej Kubina** (\* 27. november 1844, Moravský Svätý Ján – † 30. marec 1900, Trnava) bol slovenský prekladateľ učebníc.

Životopis
---------

Narodil sa v Moravskom Svätom Jáne. Štyri roky pôsobil v Ostrihome vo funkcii administrátora vodnomestského. V Ostrihome bol členom Cirkevno-literárnej školy slovenskej. Navštevoval ústredný seminár v Budapešti, no pre chorobu štúdiá prerušil. Arcibiskup Ján Šimor ho 3. januára 1871 vysvätil za kňaza a poslal na slovenskú kaplánku do Voderád, kde pôsobil 5 rokov. Nejaký čas administroval aj faru v Pustých Úľanoch. Vo Voderadoch zorganizoval slovenskú knižnicu, čítací spolok, pomocnú pokladnicu a spolok miernosti. Bol členom výboru Spolku sv. Vojtecha v Trnave. Napísal desiatky článkov z ktorých si možno utvoriť mienku o jeho aktivitách, snahách a postavení vo Voderadoch. Od roku 1881 bol farárom v Dolnej Krupej. Patrí medzi významné osobnosti Slovenska v pomatičnom období. Preložil učebnicu *Ivan Györffy: Silozpyt s počiatkami lučby*. Učebnica má 55 strán a 25 kvalitných obrázkov. Silozpyt má 10 oddielov a Lučba 1 oddiel. Učebnica vyšla v 5 vydaniach. Používala sa aj v roku 1920. V samotnej učebnici nenachádzame zmienku, že jej prekladateľom z maďarčiny bol Andrej Kubina. Svedčí to o jeho skromnosti. Že okrem tejto preložil ešte aj ďalšie 3 Györffyho učebnice, to sa dozvedáme z Riznerovej *Bibliografie*. Györffyho učebnice v maďarskej, nemeckej a slovenskej reči v takmer milióne exemplárov kolovali medzi obyvateľmi celej vlasti. 

Zomrel 30. marca 1900 v Trnave.

Externé odkazy
--------------

* Matematický ústav SAV – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok. Vzhľadom na to, že tento zdroj ešte nemá vyriešené autorské práva podľa licencie CC-BY-SA 3.0, nie je zatiaľ vhodné preberať články označené touto šablónou.
* Andrej Kubina na stránke Trnavského samosprávneho kraja
* Andrej Kubina na stránke História obce Voderady:

Referencie
----------

1. ↑   *Pôsobili v obci :: ✻ VODERADY INFO ✻* [online]. voderady-info.webnode.sk, [cit. 2021-05-23]. Dostupné online.
2. ↑   *Voderady Info* [online]. voderady-info.webnode.sk, [cit. 2021-05-23]. Dostupné online.

Autoritné údaje: * LCCN: no90011158
* NK ČR: mzk2002164067
* SNK: 152661
* VIAF: 34015696
* WorldCat: lccn-no90011158
ThDr. **Augustín Šuška** (\* 19. február 1924, Dolné Rykynčice, dnes Rykynčice, okr. Krupina – † 12. november 2006, Žilina) bol rímskokatolícky kňaz a titulárny kanonik Nitrianskej diecézy.

Životopis
---------

Za kňaza bol vysvätený 6. mája 1950 v Bratislave. Po vysviacke bol ustanovený za kaplána v Pruskom. V rokoch 1950 – 1953 absolvoval vojenskú službu. Po návrate bol ustanovený za kaplána v Novákoch, v rokoch 1954 – 1956 v Košeci, 1956 – 1957 v Považskej Bystrici, 1957 – 1960 v Kysuckom Novom Meste. V rokoch 1960 – 1971 pôsobil ako správca farnosti Lietava. V roku 1970 získal doktorát teológie na Rímskokatolíckej cyrilometodskej bohosloveckej fakulte v Bratislave. Doktorandské štúdia ukončil prácou *Laický apoštolát v našej dobe.* V rokoch 1971 – 1990 bol správcom farnosti v Bytči a v rokoch 1990 – 2000 v Opatovej nad Váhom.

V rokoch 1976 – 1996 pôsobil ako diecézny sudca Nitrianskej diecézy a v rokoch 1996 – 1999 bol sudcom Metropolitného cirkevného súdu v Trnave. Svoje pastoračné a vedecké príspevky uverejňoval v časopise Katolícke noviny alebo Duchovný pastier.

V roku 2000 bol nitrianskym kardinálom Jánom Chryzostomom Korcom vymenovaný za titulárneho kanonika Nitrianskej diecézy. Na odpočinku žil ako výpomocný duchovný vo Farnosti Dobrého pastiera v Žiline na Solinkách. Zomrel 12. novembra 2006 vo veku 82 rokov a v 56. roku kňazstvá. Pohrebné obrady viedol nitriansky biskup Viliam Judák 16. novembra 2006. Pochovaný je na Starom cintoríne v Žiline.

Hrob na Starom cintoríne v Žiline

Diela
-----

* ŠUŠKA, A. *Laický apoštolát v našej dobe.* Bratislava, 1970.

Referencie
----------

1. ↑   *Obhájené dizertačné práce na RKCMBF UK v Bratislave* [online]. RKCMBF UK v Bratislave, 2011-02-09, [cit. 2016-09-09]. Dostupné online.
2. ↑   *Dominikánsky knižný inštitút* [online]. Rehoľa kazateľov na Slovensku, [cit. 2016-09-09]. Dostupné online.
3. ↑   *Jubileá kňazov a hroby* [online]. Katolícke noviny, 2006-11-30, [cit. 2016-09-09]. Dostupné online. [nefunkčný odkaz]

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Augustín Šuška**
Súradnice: 49°42′14″S 13°28′46″V﻿ / ﻿49,70389°S 13,47944°V﻿ / 49.70389; 13.47944

**Černá stráň** je prírodná pamiatka o rozlohe 8,2753 ha, evidovaná pod číslom 1349 na zozname AOPK ČR, ktorá sa nachádza na južnom svahu vrchu *Hůrka* na severnom okraji mesta Starý Plzenec v okrese Plzeň-mesto. Chránené územie je v starostlivosti Krajského úradu Plzeňského kraja.

Predmet ochrany
---------------

Predmetom ochrany je klasické nálezisko ordovických skamenelín. Ochrana územia bola prvýkrát vyhlásená ONV Plzeň - juh v roku 1990 a následne vymedzená nariadením Okresného úradu Plzeň - juh o zriadení prírodnej pamiatky Černá stráň v roku 1999. V nariadení sa uvádza, že poslaním prírodnej pamiatky je ochrana paleontologického náleziska - odkryvu dobrotivských vrstiev stredočeského ordoviku.

Charakteristika lokality
------------------------

Chránené územie sa nachádza v strmom svahu nad riekou Úslavou. V spodnej časti profilu vystupujú jemné, ílovité, čiernošedé bridlice, ktoré smerom do nadložia obsahujú prachovcovú prímes. Vo vyšších polohách sa vyskytujú až niekoľkometrové lavice svetlých kremencov, ktoré sú od seba oddelené polohami jemných ílovitých bridlíc. Fosílna fauna je najhojnejšia v polohe niekoľkých metrov nad úrovňou cesty, ktorá vedie pozdĺž južného úpätia svahu.

Černá stráň patrí medzi najlepšie prirodzené odkryvy dobrotivského súvrstvia v Barrandiene. V bridliciach boli nájdené skameneliny trilobitov (napr.*Cyclopyge umbonata bohemica*), ramenonožcov, ostnatokožcov, ulitníky a ďalšie.

Prístup
-------

Černá stráň je jednou zo zastávok náučného chodníka *Staroplzenecká*. Z centra mesta je vzdialená asi 800 metrov, od stanice *Starý Plzenec* na železničnú trať z Plzne do Horažďovic predmestia zhruba 1300 metrov.

Referencie
----------

1. 1 2   *Stránky AOPK ČR* [online]. [Cit. 2020-08-08]. Dostupné online. (po česky)
2. ↑  Nariadenie OÚ Plzeň z r. 1999 (po česky)
3. ↑  Popis geologickej lokality (po česky)

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Černá stráň (přírodní památka, okres Plzeň-město) na českej Wikipédii.*

Pozri aj
--------

* Pod Starým hradem
* Sutice (prírodná pamiatka)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Černá stráň (prírodná pamiatka, okres Plzeň-mesto)**

Externé odkazy
--------------

* Popis lokality na webe geocaching.com (po česky)
* Náučný chodník *Okolo Starého Plzence* na oficiálnych stránkach mesta (po česky)
* Stránky KČT s fotografiami z vrchu *Hůrka* (po česky)

| * z
* d
* u
Chránené územia v okrese Plzeň-mesto |
| --- |
| Prírodné rezervácie | 
* Kamenný rybník
* Petrovka
* Zábělá

 |
| Prírodné pamiatky | 
* Andrejšky
* Černá stráň
* Čertova kazatelna
* Doubí
* Ejpovické útesy
* Kopeckého pramen
* Malesická skála
* Sedlecká rokle
* (Starý rybník zrušená k.1.7.2012 )
* Sutice

 |
| Prírodný park | 
* Horní Berounka

 |
**Andy Timmons** (\* 26. júl 1963, Evansville, Indiana, USA) je americký gitarista, ktorý hral v skupinách Danger Danger, Pawn Kings a Andy Timmons Band (ATB).

Ako gitarista americkej pop-metalovej skupiny Danger Danger, robil predskokana na svetovom turné skupín KISS a Alice Cooper. Predal cez milión nosičov na celom svete, mal dve videá #1 na hudobnej stanici MTV. Jeho diskografia zahŕňa 7 sólových albumov, ktorých štýl je od gitarových inštrumentálok cez blues až k popu. 

Bol gitarovým poradcom pri nahrávaní albumu bubeníka Simona Phillipsa, nahrával koncertné CD s  Oliviou Newton-Johnovou (Andy bol jej hudobný riaditeľ a gitarista na niekoľkých amerických koncertoch), nahrával na dvoch albumoch Kipa Wingera, nahrávací poradca Pauly Abdul, Paula Stanleyho a podieľal sa aj pri tvorbe niekoľkých zvučiek pre rádiá a televíziu. Hral aj spolu so Steve Vaiom a Joe Satrianim, Eric Johnsonom, Steve Morsem, Mike Sternom, Ace Frehleym, Ted Nugentom a Pierre Bensusanom, takisto ako jeho obľúbené spevácke hviezdy 60. rokov, akými boli Beach Boys, Lesley Gore a Gordon Waller.

Andy Timmons vydal vo vydavateľstve Favored Nations dva albumy. Prvým je *That Was Then, This Is Now* a druhým *Resolution* (2. mája 2006). Album *Resolution* nahral so skupinou Andy Timmons Band v spolupráci s basgitaristom Mike Daaneom bubeníkom Mitch Marineom. Majiteľom hudobného vydavateľstva Favored Nations je Steve Vai.

Podľa Andyho web stánky je jeho rodným mestom Evansville v štáte Indiana, no momentálne býva v Dallase v štáte Texas.

Diskografia
-----------

### Danger Danger

* *Danger Danger* (1989)
* *Down And Dirty Live*
* *Screw It!* (1991)
* *Cockroach*

### Andy Timmons and Pawn Kings

* *Pawn Kings* (1998)
* *Live* (2004)

### Sólo

* *Ear X-tacy* (1994)
* *I Still Have the Best Name Ever* (1995)
* *Ear X-Tacy 2* (1997)
* *Orange Swirl* (1998)
* *The Spoken and the Unspoken* (1999)
* *And-Thology 1 & 2* (2000)
* *That Was Then, This Is Now* (2002)

### Andy Timmons Band

* *Resolution* (2006)

### Spolupráca na iných projektoch

* *Guitar Battle* (1998)
* *Various Artists Acoustic Christmas* (2000)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Andy Timmons**

Externé odkazy
--------------

* Andy Timmons - oficiálna stránka Archivované 2019-05-17 na Wayback Machine
* Favored Nations - oficiálna stránka hudobného vydavateľstva
* História Andy Timmonsa - interview v EN

Autoritné údaje: * BnF: 14233284t
* GND: 135173833
* ISNI: 0000 0000 5583 6631
* LCCN: no2016025505
* NK ČR: xx0122851
* VIAF: 80009171
* WorldCat: lccn-no2016025505
**Alexander Klimáček** (\* 17. marec 1885, Stará Turá –  † 17. december 1918, Liptovský Mikuláš) bol slovenský redaktor, autor a kníhkupec.

Život a dielo
-------------

V rokoch 1890 – 1896 navštevoval ľudovú školu, v období rokov 1896 – 1904 študoval na gymnáziu v Ružomberku. Bol administrátorom časopisu *Národný hlásnik* v Martine, v roku 1909 – 1910 redaktorom časopisu *Prúdy*, ktorý vychádzal v Bratislave. V období rokov 1910 – 1914 pôsobil ako kníhkupec v Ružomberku, súčasne v rokoch 1912 – 1914 bol redaktorom a vydavateľom *Veselých novín*. V roku 1914 žil vo Švajčiarsku, potom v Prahe. V rokoch 1907 – 1910 bol autorom krátkych próz pesimistického charakteru v časopisoch: *Prúdy*, *Dennica* a *Robotnícke noviny*. V roku 1912 bol účastníkom ankety o organizovaní slovenského kníhkupectva, odporúčal založiť ľudové kníhkupectvo alebo nakladateľstvo družstevného typu, ktoré by kolportovalo slovenské knihy.

Alexander Klimáček v roku 1912 vydal dve série pohľadníc zo západnej časti Tatier a Chočských vrchov. Ich výrobcom bola známa firma Stengel z Drážďan. Popisy obrázkov u oboch vydavateľov boli buď v slovenčine alebo v maďarčine.

Jeho synom bol Fedor Klimáček.

Referencie
----------

1. ↑  RUMÁNEK, Gustáv. *Klimáček Alexander* [online]. Stará Turá: staratura.sk, 2007-05-18, [cit. 2018-04-03]. Dostupné online.
2. ↑  GAŠPAR, Ján. *Producenti pohľadníc Tatier z územia Slovenska v rokoch 1919–1950* [online]. krokus.tpn.pl, [cit. 2018-04-03]. Dostupné online.

Literatura
----------

* *Slovenský biografický slovník*. Martin.

Autoritné údaje: * GND: 1227612583
* SNK: 162626
* VIAF: 3735156565722723500009
Generálporučík Ing. **Alexander Mucha** (\* 17. september, 1919, Prešov - † 31. január  1971, Praha) bol slovenský generál a v roku 1968 aj zástupca ministra národnej obrany Československej republiky.

Život
-----

Narodil sa 17. septembra 1919 v Prešove. V rokoch 1941 – 1943 bol vojakom základnej služby a zároveň žiakom Vojenskej pechotnej školy v Pezinku a Školy dôstojníkov v zálohe v Bratislave. 

V roku 1943 bol poslaný na východný front, kde zbehol k jednotkám Červenej armády, aby ho následne v roku 1944 poslali k 2. československej samostatnej paradesantnej brigáde v ZSSR. Zúčastnil sa bojov na Dukle a v Slovenskom národnom povstaní. 

V roku 1949 bol vyslaný na dvojročné štúdium do Vojenskej akadémie K. Gottwalda v Prahe a v roku 1952 úspešne absolvoval aj Akadémiu Generálneho štábu Ozbrojených síl Poľskej republiky generála K. Swierczewského vo Varšave. Svoje vzdelávanie dovŕšil na Vojenskej akadémii Generálneho štábu Ozbrojených síl ZSSR K. J. Vorošilova v roku 1958 v Moskve.

Po oslobodení pôsobil v čs. armáde najprv ako záložný dôstojník a od roku 1947 ako dôstojník z povolania v rôznych funkciách orgánov obranného spravodajstva. Po absolvovaní štúdia v Poľsku bol ustanovený do funkcie na veliteľstve 18. streleckej divízie v Košiciach, kde zastával funkciu náčelníka štábu a následne aj veliteľa tejto divízie. Absolvovanie štúdia v Moskve mu otvorilo cestu na výkon funkcii v štábe 1. armády v Prahe, ktorý bol neskôr premiestnený do mesta Příbram a tu postupne vykonával funkciu náčelníka štábu, zástupcu veliteľa a nakoniec aj veliteľa 1. armády. Medzitým bol 5. novembra 1959 vymenovaný do prvej generálskej hodnosti – generálmajor.

Koncom roka 1964 sa stal veliteľom – rektorom Vojenskej akadémie A. Zápotockého v Brne, kde pôsobil do roku 1968, a potom bol ustanovený do funkcie náčelníka Hlavnej správy pozemných vojsk – zástupcu ministra národnej obrany pre bojovú prípravu vojsk.

Jeho úspešnú vojenskú kariéru prerušila roku 1971 tragická dopravná nehoda v Prahe. Patril k uznávaným vojenským odborníkom a pre svoje rozsiahle operačno-taktické vojenské znalosti bol aj na vtedajšom území Západu hodnotený ako jeden z najpripravenejších a najschopnejších generálov vtedajšej čs. armády. 

Do hodnosti generálporučík bol povýšený 1. mája 1966.

Ovláda poľský a ruský jazyk.

Miesta vojenského pôsobenia
---------------------------

* Slovensko: Liptovský Mikuláš, Pezinok, Bratislava, Košice
* Česko: Praha, Příbram, Brno
* ZSSR: Usmaň, Jefremov, Ľvov, Moskva
* Poľsko: Varšava

Ocenenia
--------

Trikrát mu bol udelený Československý vojnový kríž, Rad Slovenského národného povstania I. triedy a ďalšie.

Externé odkazy
--------------

* Fotografia

Zdroj
-----

* Štaigl, J. a kolektív: Generáli - slovenská vojenská generalita 1918 – 2009, Magnet Press, Slovakia 2009, str. 129 až 130
**Alexander Pituk** (*Sándor*), (\* 26. október 1904, Banská Štiavnica – † 30. apríl 2002, Banská Štiavnica) bol prvým majstrom kompozičného šachu zo Slovenska, nestorom slovenských šachových skladateľov a dlhé roky najlepším skladateľom dvojťažiek v Česko-Slovensku. V Albumoch FIDE získal 18,17 bodov.

Pracoval ako stolár, celý život prežil v Banskej Štiavnici a hlásil sa k svojim maďarským koreňom. Jeho brat Jozef Pituk (*József Viktorián Pituk* 1906 – 1991) bol v Budapešti známym maliarom. Alexander bol jedným zo zakladateľov slovenskej organizácie kompozičného šachu v roku 1952 a jej čestným predsedom. Uverejnil 584 šachových skladieb, z ktorých 60 získalo ceny na skladateľských turnajoch. Bol nositeľom titulov zaslúžilý majster športu a majster FIDE v kompozičnom šachu. FIDE ho odmenilo aj titulom *Honorary Master of Chess Composition*. Do posledných dní svojho života vytváral šachové skladby a pracoval ako rozhodca. V roku 1999 dostal Výročnú cenu mesta Banská Štiavnica za celoživotné dielo.

Referencie
----------

1. ↑   *HONORARY MASTERS OF CHESS COMPOSITION* [online]. wfcc.ch, [cit. 2020-10-26]. Dostupné online. (po anglicky)
2. ↑   *Výročná cena mesta Banská Štiavnica* [online]. banskastiavnica.sk, [cit. 2020-10-26]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Pitukova prezentácia na webe Juraja Lörinca
* Alexander Pituk: Chess Compositions I 1927-1961
* Alexander Pituk: Chess Compositions II 1962-2002

Autoritné údaje: * BnF: 16764707r
* ISNI: 0000 0004 3481 2509
* PIM: PIM2598361
* VIAF: 309560539
Sídlo akademickej knižnice UK
**Akademická knižnica UK** bola zriadená rozhodnutím rektora ako centrálne vedecko-informačné, bibliografické, koordinačné a poradenské pracovisko Univerzity Komenského v Bratislave. AK UK komplexne zabezpečuje odborné činnosti na úseku správy, spracúvania a sprístupňovania knižničných fondov; spolupracuje pri tvorbe a aplikácii medzinárodných a národných noriem a štandardov.

AK UK nie je klasickou kamennou knižnicou; informačné zabezpečenie pedagogického procesu, vedy a výskumu pre 13 fakúlt univerzity je realizované prostredníctvom fakultných knižníc, ktoré sa nachádzajú v rôznych častiach Bratislavy, resp. aj v iných mestách SR. Riaditeľstvo akademickej knižnice sídli na Šafárikovom námestí.

Predchodca AK UK, ako kamenná knižnica s vlastným knižničným fondom, je Univerzitná knižnica v Bratislave, ktorá je od roku 1954 samostatnou inštitúciou.

Fakultné knižnice AK UK
-----------------------

* Akademická knižnica Lekárskej fakulty UK
* Knižnica Právnickej fakulty UK
* Ústredná knižnica Filozofickej fakulty UK
* Ústredná knižnica Prírodovedeckej fakulty UK
* Akademická knižnica Pedagogickej fakulty UK
* Ústredná knižnica Farmaceutickej fakulty UK
* Knižnica Fakulty telesnej výchovy a športu UK
* Akademická knižnica a audiovizuálne stredisko Jesseniovej lekárskej fakulty UK
* Knižničné a edičné centrum Fakulty matematiky, fyziky a informatiky UK
* Knižnica Rímskokatolíckej cyrilometodskej bohosloveckej fakulty UK
* Fakultná knižnica Evanjelickej bohosloveckej fakulty UK
* Knižnica Fakulty managementu UK
* Knižnica Fakulty sociálnych a ekonomických vied UK

Pozri aj
--------

* Univerzitná knižnica v Bratislave

Externé odkazy
--------------

* Webstránka Akademickej knižnice UK Archivované 2014-10-22 na Wayback Machine

Súradnice: 48°08′28″S 17°06′57″V﻿ / ﻿48,14115°S 17,115878°V﻿ / 48.14115; 17.115878

Referencie
----------

1. 1 2   *Akademická knižnica UK* [online]. [Cit. 2018-05-28]. Dostupné online.
**Akcia R** (*Rehoľníčky*) sa odohrala 29. augusta 1950 od 8 hod.  a znamenala začiatok plánovanej likvidácie ženských reholí na Slovensku. V troch etapách orgány komunistického režimu sústredili do niekoľkých kláštorov všetky rehoľníčky v krajine, čím sa snažili obmedziť ich vplyv na verejný život a neskôr dosiahnuť úplný zánik rehoľného života v Česko-Slovensku.

V dvoch vlnách bolo do sústreďovacích centier prevezených asi 4 000 rádových sestier. V ďalšej etape bolo 2 000 sestier "prevedených" do priemyslu. Začiatkom roka 1951 bolo naplánované zníženie počtu nemocníc a ústavov, v ktorých ešte v roku 1950 pracovalo takmer 10 000 rehoľníc. V nemocniciach ešte zostalo pracovať takmer 1600 rehoľníčok, režim za ne nemal náhradu . Administratívne sa sťažovalo prijímanie nových členiek rehoľných rádov, v lete roku 1952 boli internované predstavené ženských reholí. Akcia mala byť dokončená zrušením rádov a kongregácií, ale akcia bola odvolaná a režim pristúpil na postupné vytlačenie rehoľníc zo spoločnosti.

Výsledkom akcie bolo zrušenie všetkých ženských kláštorov. Do roku 1960 ostali len rehoľné sestry, ktoré pracovali ako ošetrovateľky v nemocniciach, pretože za ne nemal režim žiadnu náhradu. Akcia R zasiahla okrem iného kláštory sestier uršulínok, ktoré pôsobili ako učiteľky. Vyviezli ich do zberných kláštorov v Dolných Semerovciach a v Modre, kde boli nútené vykonávať práce v poľnohospodárstve na štátnych majetkoch až do neskorej zimy. V roku 1951 boli vyvezené do českého pohraničia na práce vo vlhkom prostredí v textilných fabrikách. Neskôr ich prijímali za ošetrovateľky do ústavov sociálnej starostlivosti k ťažko telesne postihnutým ľuďom, pretože o túto prácu nemali civilné ošetrovateľky záujem. Na Slovensko sa mohli vrátiť až po roku 1989

Literatúra
----------

* JUDÁK, Viliam – DANKOVÁ, Stella: *Exodus. Oslavujeme Ťa Bože*, Kňazský seminár sv. Gorazda, Nitra, 1997, ISBN 80-88741-14-9.
* DUBOVSKÝ, Ján Milan: *Akcia rehoľníčky*, Martin: Matica slovenská, 2001, ISBN, 80-7090-597-2.

Referencie
----------

1. ↑   *Pred 65 rokmi sa v Československu začala Akcia R* [online]. postoj.sk, 2015-8-28. Dostupné online.
2. ↑   *Pred 69 rokmi sa začala Akcia R namierená proti ženským reholiam* [online]. TASR, 2019-8-28. Dostupné online.
3. ↑   *Akcia R: Komunistický režim zrušil ženám kláštory* [online]. trnava.sme.sk, 2012-8-29. Dostupné online.

Zdroje
------

* 60. výročie Akcie R: Spomienkou k vďačnosti
* Akce Ř (Ústav pro studium totalitních režimů)
* Koniec kláštorov
* Sr. Mária Greškovičová SSpS: Svedkovia viery

Pozri aj
--------

* Akcia K
* Akcia B (likvidácia rehoľníckych rádov)

Externé odkazy
--------------

* Likvidácia kláštorov v komunistickom Československu – Barbarská noc
* Projekt "Svedkovia viery" – Konferencia vyšších ženských rehoľných
Prof. PhDr. **Anton Štefánek** (\* 15. apríl 1877, Veľké Leváre – † 29. apríl 1964, Žiar nad Hronom) bol slovenský politik a zakladateľ slovenskej sociológie.

Život
-----

Narodil sa v rodine Antona Štefánka a jeho manželky Antónie rodenej Filustekovej. Študoval vo Viedni históriu, filozofiu a geografiu, štúdium dokončil neskôr v Bratislave. Už v predvojnovej Viedni sa zapájal do činnosti slovenských akademických spolkov a politických skupín, publikoval články o slovenskej otázke, kontaktoval sa so zahraničnými intelektuálmi (napr. Robert William Seton-Watson), cez ktorých ovplyvňoval zahraničnú verejnú mienku o Slovensku.

Ideovo bol blízky hlasistom a bol výrazne ovplyvnený myslením Tomáša Garrigua Masaryka. Ako jeden z prvých slovenských politikov začal preferovať česko-slovenskú národnú jednotu, ešte dávno pred vznikom Česko-Slovenska. V prvej republike nadviazal na túto činnosť v praktickej politike a publicistike. Bol členom agrárnej strany, ktorú reprezentoval ako poslanec Národného zhromaždenia, krátko aj vo vláde ako minister školstva a národnej osvety.

V publikačnej činnosti obhajoval ideu *československého politického národa*, pričom akceptoval určité kultúrne a jazykové rozdiely medzi Slovákmi a Čechmi. Snažil sa formovať slovenskú sociológiu ako vedný predmet. Roku 1924 získal titul PhDr. na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v odbore filozofia. Od roku 1937 bol profesorom aplikovanej sociológie na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. V roku 1942 získal titul profesor v tomto odbore. V rokoch 1945 až 1946 bol jej rektorom. Po roku 1949 bol donútený odísť do ústrania a bol perzekvovaný.

Referencie
----------

1. ↑  CSÁDER, Viliam. *Prof. PhDr. Anton ŠTEFÁNEK* [online]. Bratislava: Univerzita Komenského, 2002, [cit. 2019-10-27]. Dostupné online.
2. 1 2 3  VAŠŠ, Martin. Oscilácia medzi slovenskou a československou otázkou vo vedomí Antona Štefánka. In:  *Historia nova : dejiny prístupné všetkým : štúdie o minulosti Slovenska a sveta*. Ed. Peter Podolan. 1. vyd. Bratislava : Stimul, 2011. ISBN 978-80-8127-017-8. S. 138 – 163.
3. ↑  KÁZMEROVÁ, Ľubica. Anton Štefánek – nedocenená osobnosť našej histórie. *STUDIA POLITICA SLOVACA* (Bratislava: Ústav politických vied SAV), 2013, č. 2, s. 81 – 89. Dostupné online [cit. 2019-10-27].
4. ↑  Anton Štefánek In:  *Osoby, ktoré získali titul na UK* [online]. Bratislava: Univerzita Komenského, [cit. 2019-10-27]. Dostupné online.
5. 1 2   *Absolventi* [online]. Bratislava: Univerzita Komenského, [cit. 2023-10-10]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Diela Antona Štefáneka v súbornom katalógu Slovenskej národnej knižnice
* Prejav Antona Štefáneka v Národnom zhromaždení 27. apríla 1933

Autoritné údaje: * GND: 119141760
* ISNI: 0000 0000 5536 4929
* LCCN: n84154723
* NK ČR: jo20000082526
* SNK: 175196
* VIAF: 5734525
* WorldCat: lccn-n84154723
**Alan García Pérez Gabriel Ludwig** (\* 23. máj 1949, Lima, Peru – † 17. apríl 2019, Lima) bol peruánsky politik, líder stredoľavicovej politickej strany *APRA*, od roku 2006 slúži druhé volebné obdobie ako peruánsky prezident v rokoch 1985 - 1990 a 2006 - 2011.

Životopis
---------

Narodil sa v Lime a vyštudoval právo a politológiu. V 70. rokoch žil niekoľko rokov v Paríži, kde vyštudoval ešte sociológiu. V r. 1978 sa vrátil do Peru a začal sa aktivizovať v stredoľavicovej politickej strane APRA (*Alianza Popular Revolucionaria Americana*).

V r. 1985 vyhral za túto stranu prezidentské voľby a vo veku 36 rokov sa tak stal najmladším prezidentom v regióne. Zo začiatku mal u verejnosti pomerne veľkú obľubu a snažil sa riešiť zlú ekonomickú situáciu peruánskeho obyvateľstva znárodňovaním bánk a poisťovní. Narazil však na nevôľu Medzinárodného menového fondu, dostal tak krajinu do medzinárodnej finančnej izolácie, inflácia počas jeho vlády extrémne narástla a počet Peruáncov žijúcich v biede sa ešte zvýšil.

Ekonomické turbulencie prehĺbili sociálne napätie v Peru a čiastočne prispeli k vzostupu militantnej maoistickej organizácie Svetlý chodník, ktorá sa pokúšala prevziať nad krajinou moc. Boj proti tejto organizácii nebol pre Garciu veľmi úspešný a navyše mu privodil viacero obvinení z porušovania ľudských práv. Počas jeho vlády došlo k mnohým politickým vraždám, stovkám zmiznutí a bezpečnostné sily spáchali v odľahlých regiónoch krajiny viacero veľkých masakrov civilného obyvateľstva. Osobný podiel Garciu na týchto zločinoch nie je celkom jasný a dodnes sa vyšetruje. Je však dokázané, že Garcia nariadil masaker vyše 200 zajatých členov Svetlého chodníka po potlačení ich vzbury vo väzniciach *Lurigancho*, *El Fronton* a *Santa Barbara* v roku 1986.

Po opustení prezidentského kresla v r. 1990 ho novozvolený prezident Alberto Fujimori obvinil z korupcie a po Fujimorovom upevnení moci v r. 1992 (pri tzv. autoprevrate) bol Garcia nútený odísť do exilu v Kolumbii a neskôr do Francúzska. Späť do Peru sa vrátil až po Fujimorovej rezignácii v r. 2001 a následne sa vo voľbách neúspešne uchádzal o prezidentské kreslo proti Alejandrovi Toledovi.

Opätovne kandidoval v prezidentských voľbách v r. 2006, tentokrát s 53% hlasov zvíťazil nad protikandidátom Ollantom Humalom.

Vo svojom druhom období priviedol Peru k sedempercentnému rastu HDP. Mal blízko najmä k brazílskemu prezidentovi Lula da Silvovi. Napísal aj rad kníh.

Bol obvinený z brania úplatkov od brazílskej stavebnej firmy *Odebrecht*. Keď ho 17. apríla 2019 prišla zatknúť polícia, strelil sa do krku. Na následky zranenia zomrel toho dňa v limskej nemocnici.

Referencie
----------

1. ↑   *Peru's ex-President Alan García shoots himself before arrest* [online]. BBC News, 2019-04-17, [cit. 2019-04-17]. Dostupné online. (anglicky)

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Alan García**

Externé odkazy
--------------

* Biografia Alana Garcíu (špan.)

Autoritné údaje: * BnF: 120969487
* GND: 118859943
* ISNI: 0000 0001 1470 498X
* LCCN: n83175459
* NK ČR: pna2016912176
* SNK: 173690
* VIAF: 34485666
* WorldCat: lccn-n83175459
**Aljašský malamut** je psie plemeno pochádzajúce z USA uznané v FCI v sekcii 5 pod číslom 243. Patrí medzi najstaršie plemená saňových psov, ku ktorým patria aj napr. sibírsky husky alebo samojed.

Pôvod
-----

Malamuti majú svoj domov v severozápadnej Aljaške, kde až do konca 19. storočia boli jediným chovaným plemenom. Kočovné kmene žijúce v drsných podmienkach severu museli svoj majetok voziť stále so sebou. K tomu využívali psy s veľkou ťažnou silou. Okrem toho našli malamuti využitie tiež pri love medveďov či tuleňov a inej zveri. 

Svoje meno dostali malamuti od kmeňa inuitov, ktorí sa volali Mahlemuti či Mahlemiuti. Tento kmeň bol na svojich psích pomocníkov hrdý, vychovávali ich k spolupráci a rozvíjali ich inteligenciu. Vďaka tomu sa u malamutov rozvinula charakteristická priateľská povaha. 

Počas zlatej horúčky zaplavili Aljašku zlatokopovia, ktorí čoskoro začali tiež využívať malamutov na vozenie potravín, pošty či náradia, pracovali dokonca pre Kráľovskú kanadskú jazdnú políciu. 

V tomto období sa začali organizovať preteky psích záprahov, vďaka čomu síce vytrvalí, ale ťažší a pomalší malamuti takmer vymreli kvôli kríženiu plemena so sibírskym huskym či rôznymi plemenami dovezenými z Európy. Našťastie však psy museli byť použiteľní aj pre prácu, inak by malamut, ako ho dnes poznáme, vymizol.

Vzhľad a povaha
---------------

Malamut má mať harmonickú stavbu tela a pôsobiť dojmom sily, elegancie a dôstojnosti. Srsť malamuta môže byť čiernej farby alebo od zlatej cez rôzne odtiene červenej po hnedočervenú vždy s bielymi znakmi. Jediné prípustné jednofarebné sfarbenie srsti je biele. 

Má byť odvážny, zdravo zvedavý, v žiadnom prípade bojazlivý či agresívny. Dobre socializovaný malamut je veselý spoločník, miluje deti a iné psy. Napriek tomu, že je priateľský a prítulný, zachováva si určitú dávku nezávislosti a samostatnosti. Je to pracovné plemeno vhodné najmä pre aktívnych ľudí. Má silný svorkový pud a preto nie je psom jedného človeka. Nie je vhodný na stráženie, takmer nešteká, vyjadruje sa skôr paletou rozličných zvukov pripomínajúcich vytie.

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Aljašský malamut**

Externé odkazy
--------------

* Slovenský klub chovateľov psov severských plemien
**Alkaid**| Pozorovacie dátaEpocha J2000 |
| --- |
| **Súhvezdie** | Veľká medvedica |
| **Rektascenzia** | 13h 47m 32,4s |
| **Deklinácia** | 49° 18′ 48″Súradnice: Hviezdna mapa 13h 47m 32s; 49° 18′ 48″ |
| **Zdanlivá magnitúda (V)** | 1,85 |
| Spektrálne charakteristiky |
| **Spektrálny typ** | B3 V |
| **U-B farebný index** | -0,67 |
| **B-V farebný index** | -0,19 |
| **R-I farebný index** | - |
| **Typ premennosti** |  ? |
| Astrometria |
| **Radiálna rýchlosť (Rv)** | -11 km/s |
| **Vlastný pohyb (μ)** |  RA: -121,23 mas/r  Dek.: -15,56 mas/r |
| **Paralaxa (π)** | 32.39 ± 0.74 mas |
| **Vzdialenosť** | 101 ± 2 ly (30.9 ± 0.7 pc) |
| **Absolútna magnitúda (MV)** | -0,60 |
| Fyzikálne charakteristiky  |
| **Hmotnosť** | 6 *M*☉ |
| **Polomer** | 1,8 *R*☉ |
| **Svietivosť** | 700 *L*☉ |
| **Teplota** | 22 000 K |
| **Metalicita** |  ? |
| **Rotácia** | ~200 km/s |
| **Vek** |  ? rokov |
| Iné označenia |
|  Benetnash, Benetnasch, Elkeid, Eta Ursae Majoris, 85 Ursae Majoris, HR 5191, BD +50°2027, HD 120315, SAO 44752, FK5 509, GC 18643, HIP 67301.  |
| Databázové referencie |
| **SIMBAD** | dáta |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portál Astronomický portálHviezdny portál Hviezdny portál |

 |

 
**Alkaid**, **Benetnasch** (obidva názvy z arab. qā'id banāt al-na`š – vodca dcér smútku) (tiež známa ako **HR5191**, **Elkeid**, **Benetnash**: Bayerovo označenie **η Ursae Majoris**) je hviezda v súhvezdí Veľká medvedica. 

Od Zeme je vzdialená 108 ly, má zdanlivú magnitúdu +1,9 a patrí do spektrálneho typu B3. Jej povrchová teplota je približne 20 000 Kelvinov. Je to jedna z najhorúcejších hviezd, ktoré sú k Zemi dostatočne blízko na to, aby sa dali pozorovať voľným okom. 

Alkaid sa nachádza na konci predĺženého chvosta Veľkej medvedice. V obrazci Veľkého voza, ktorý je súčasťou súhvezdia Veľká medvedica, sa nachádza na konci oja. Predĺžená spojnica hviezd Mizar-Alkaid pomáha pozorovateľom pri hľadaní hviezdy Arktúr. Alkaid, podobne ako Dubhe nie je súčasťou pohybovej hviezdokopy Collinder 285, čo znamená, že jej vlastný pohyb je veľmi odlišný od vlastného pohybu väčšiny ostatných hviezd Veľkého voza.

Externé odkazy
--------------

* Alkaid v katalógu Stars Archivované 2009-07-22 na Wayback Machine

Encyklopédia astronómie
*Tento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*
Súradnice: 41°44′S 12°42′V﻿ / ﻿41,733°S 12,700°V﻿ / 41.733; 12.700

**Albanské vrchy** (po tal. *Colli Albani* alebo *Monti Albani* alebo *Monte Albano*) je hornatina a zároveň vulkanický komplex nachádzajúci sa 20 km juhovýchodne od Ríma v Taliansku.

Je tvorený viacerými maarmi, krátermi, troskovými kužeľmi a kalderami. Na produktoch vulkanizmu komplexu leží väčšia časť Ríma. Najvyšší bod komplexu je *Monte Cavo* (949 m n. m.), troskový kužeľ, ležiaci na juhozápadnom okraji mladšej kaldery *Faete*. Ku komplexu patria aj dve vulkanické jazerá: Albano, ktoré je zároveň najhlbšie vulkanické jazero v Taliansku (hĺbka 170 m) a jazero Nemi. Jazero Albano je v súčasnosti obľúbená víkendová destinácia obyvateľov Ríma a na jeho brehoch sídli aj letné sídlo pápeža – Castel Gandolfo.

Geológia
--------

Geologický vývoj Albanských vrchov sa rozdeľuje do troch fáz (v zátvorke ohraničenie trvania fázy v rokoch):

* Tuscolano-Artemisio (600 000 – 350 000)
* Faete (277 000 – 250 000)
* hydromagmatická fáza (200 000 – 45 000)

Pri rekonštrukcii cesty v severozápadnom sektore komplexu na prelome rokov 2000 – 2001 boli objavené depozity lahárov a produktov freatomagmatickej činnosti, ktorých datovanie prinieslo zaujímavý výsledok. Podľa údajov najmladšia vulkanická aktivita komplexu neprebehla pred 25 000 rokmi, ako je často uvádzané, ale pred 5 100 rokmi (±100 rokov), čo u niektorých vulkanológov vyvoláva znepokojenie, pretože je tu možnosť obnovenia sopečnej činnosti.

Zoznam vulkanických fenoménov Albanských vrchov
-----------------------------------------------

* **Maary**
	+ Albano
	+ Nemi
* **Kaldery**
	+ Tuscolana-Artemisio
* **Krátery**
	+ Ariccia
	+ Casticlione
	+ Ciampino
	+ Frascanti
	+ Giuturna
	+ Pantano Secco
	+ Prata Porci
* **Troskové kužele**
	+ Monte Cavo
	+ Monte Competri
	+ Rocca de Papa
* Stratovulkány
	+ Faete

Iné projekty
------------

Commons
* Spolupracuj na Commons Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Albanské vrchy**

Externé odkazy
--------------

* boris.vulcanocenta.com – Talianske sopky – kolíska vulkanológie (po anglicky)
* www.volcano.si.edu – Albanské vrchy na Global Volcanism Program (po anglicky)
Súradnice: 48°52′44″S 13°46′31″V﻿ / ﻿48,87889°S 13,77528°V﻿ / 48.87889; 13.77528

**České Žleby** je dedina, časť obce Stožec v okrese Prachatice. Nachádza sa asi 4 km na severozápad od Stožca. Je tu evidovaných 51 adries. Trvalo tu žije 59 obyvateľov.

Dejiny
------

Obec bola založená v roku 1709 z rozhodnutia grófa Johana Christiana Eggenberga a prvými obyvateľmi boli drevorubači z Bavorska. Po vymretí rodu Eggenbergovcov v roku 1719 získali tieto majetky Schwarzenbergovci, ktorí ich vlastnili až do konca 2.svetovej vojny.

Obcou kedysi viedla tzv. Zlatá cesta z Pasova a Waldkirchenu do Volarov a Prachatíc. V obci sa po prvýkrát po prekročení hranice zastavovali dopravcovia, aby napojili svoje zvieratá. Podľa žľabov, z ktorých boli zvieratá napájané dostala aj obec svoje meno. 

V obci sa nachádzal kostol sv.Anny z rokov 1789 - 1791, ktorý bol však v lete roku 1965 z nariadenia ONV Prachatice zbúraný.

Katastrálne územie
------------------

České Žleby je tiež názov katastrálneho územia o rozlohe 42,17 km2. V katastrálnom území České Žleby leží i Dobrá. České Žleby ležia aj v katastrálnom území Horní Cazov o rozlohe 2,62 km2. a Radvanovice o rozlohe 7,58 km2.

Referencie
----------

1. ↑   *Adresy v České republice* [online]. 2009-10-10, [cit. 2009-10-22]. Dostupné online.
2. ↑   *Sčítání lidu, domů a bytů 2001* [online]. 2003-09-26. Dostupné online.
3. ↑   *Regionální informační servis* [online]. [Cit. 2011-01-21]. Dostupné online.
4. ↑   *Územně identifikační registr ČR* [online]. 1999-01-01. Dostupné online.
5. ↑   *Územně identifikační registr ČR* [online]. 1999-01-01, [cit. 2009-10-22]. Dostupné online.
6. ↑   *Územně identifikační registr ČR* [online]. 1999-01-01, [cit. 2009-10-22]. Dostupné online.

Externé odkazy
--------------

* Katastrálna mapa katastra České Žleby
* Katastrálna mapa katastra Horní Cazov
* Katastrálna mapa katastra Radvanovice

Zdroj
-----

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku České Žleby na českej Wikipédii.*
**Austrian Holocaust Memorial Award** (AHMA) bola založená v roku 2006 Rakúskou zahraničnou službou (Österreichischer Auslandsdienst). Cena je udeľovaná každoročne osobe, ktorá sa mimoriadne zaslúžila o spomínanie na šoa.

Udeľovanie ceny Austrian Holocaust Memorial Award 2008 v Paríži
Od roku 1992 pracujú v službe tejto pripomienky mladí Rakúšania v Anglicku, Argentíne, Austrálii, Belgicku, Brazílii, Bulharsku, Česku, Číne, Francúzsku, Holandsku, Izraeli, Litve, Maďarsku, Nemecku, Nórsku, Poľsku, Rusku, Taliansku, Ukrajine, USA a ďalších krajinách. Mladí Rakúšania tým celosvetovo preberajú zodpovednosť za zločiny spáchané aj rakúskymi národnými socialistami. Cenou AHMA má byť každoročne vyzdvihnutá osobnosť, ktorá pripomienku holokaustu podporuje osobitným spôsobom.

Nositelia ceny
--------------

* 2006 Pan Guang, Centrum pre židovské štúdie v Šanghaji, Čína
* 2007 Alberto Dines, Casa Stefan Zweig, Petrópolis, Brazília
* 2008 Robert Hébras, Centre de la mémoire d'Oradour sur Glane, Oradour sur Glane, Francúzsko
* 2009 Jay M. Ipson, Virginia Holocaust Museum, Richmond, Spojené štáty
* 2010 Eva Marks, Melbourne, Austrália (štát)
* 2011 Auschwitz Jewish Center, Osvienčim, Poľsko
* 2012 Ladislaus Löb, Brighton, Anglicko
* 2013 Hugo Höllenreiner, Ingolstadt, Nemecko
* 2014 Margers Vestermanis, Riga, Lotyšsko
* 2015 Erika Rosenberg, Buenos Aires, Argentína
* 2016 Giorgio Frassineti, Predappio (Forlì), Taliansko

Externé odkazy
--------------

* Austrian Holocaust Memorial Award Archivované 2015-12-11 na Wayback Machine
* Österreichischer Auslandsdienst
* Gedenkdienst beim Österreichischen Auslandsdienst
* Bundeskanzleramt
* Außenministerium